google/wiki40b huggingface dataset:
רוברט קרדשיאן

ביוגרפיה

קרדשיאן נולד ב-22 בפברואר 1944 בלוס אנג'לס, קליפורניה, למשפחה שהיא נצר למהגרים ארמנים מאזור קארס (כיום בשטח טורקיה). בשנת 1966 סיים את לימודיו במנהל עסקים באוניברסיטת דרום קליפורניה, לאחר כעשור קיבל תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת סן דייגו למשפטים. במהלך שנות ה-70 היה שותף במספר חברות של סאונד ומזון.

חייו האישיים ומותו

בין השנים 1975–1976 היה בן זוגה של פריסילה פרסלי, גרושתו של אלביס פרסלי.
בין השנים 1978 ל-1991 היה נשוי לקריס יוטון (שמאוחר יותר נישאה לאתלט ברוס ג'נר ושינתה את שם משפחתה בהתאם) נולדו לזוג ארבעה ילדים - קורטני, קים, קלואי ורוב. גרושתו וילדיו של קרדשיאן הפכו לאחר מותו לידוענים בעקבות השתתפותם בתוכנית ריאלטי אודות המשפחה. אחד מהפרקים הראשונים בסדרה הוקדש לזכרו של רוברט.
לאחר הגירושין מיוטון, נישא פעמיים נוספות, נישואיו האחרונים התקיימו 6 שבועות לפני מותו מסרטן הוושט ב-30 בספטמבר 2003.

בתרבות הפופולרית

דמותו של קרדשיאן גולמה על ידי דייוויד שווימר בסדרה סיפור פשע אמריקאי : האנשים נגד או ג'יי סימפסון של רשת נטפליקס בשנת 2016.
טומי ראמון

ביוגרפיה

נולד בשם ארדליי תמאס (Erdélyi Tamás) בבודפשט, הונגריה. הוריו היו יהודים ששרדו את השואה לאחר שהוסתרו על ידי שכניהם. בגיל 5 עברה המשפחה לארצות הברית, והוא גדל בקווינס, ניו יורק. בשנות ה-60 חבר לג'ון קאמינגס (כונה בהמשך ג'וני ראמון), והם ניגנו יחד בלהקה במהלך בית הספר התיכון. ב-1970 עבד כעוזר בהפקת אלבומו של ג'ימי הנדריקס, "Band of Gypsys".
ב-1974 יסד את להקת הראמונס יחד עם ג'וני ראמון, ג'ואי ראמון ודי די ראמון, ושימש כמתופף. הוא פעל בה עד 1978, ושימש גם כמפיק-שותף של שלושת אלבומיה הראשונים ואלבום ההופעה שלה. ב-1984 חזר והפיק את אלבומה השמיני. ב-2004 הצטרף להופעה עם חבריה החדשים של הלהקה, במופע "הראמונס מכים את הסרטן", בעקבות מחלתם ומותם של חלק ממייסדי הלהקה.
לאורך שנות ה-80 הפיק אלבומים של מוזיקאים שונים, בהם "The Replacements", ו-"Redd Kross". בשנות ה-2000 הקים צמד בשם "Uncle Monk" עם הגיטריסטית קלאודיה טיינן; הם הוציאו אלבום אחד, ב-2006.
ראמון מת ב-2014 בגיל 65, בהוספיס בניו יורק בו קיבל טיפולים למחלת הסרטן בה חלה.
Glass Spider

המופע

המופע המצולם מורכב למעשה משתי הופעות אשר נערכו באותו אולם בתאריכים ה-7 וה-9 בחודש נובמבר 1987. סיבוב ההופעות נועד לקדם את האלבום שהוציא בואי באותה שנה Never Let Me Down, המופע קרוי "Glass Spider" כשם שיר מתוך האלבום.
את בואי ליוו להקת נגנים ורקדנים. המופע היה תיאטרלי ורווי בדיאלוגים בין בואי לרקדנים, אשר שיחקו ורקדו לצלילי השירים. תפאורת המופע הייתה עכביש ענק, כאשר ראשו היווה במה נוספת, ממנה בואי ביצע מספר שירים.
Glass Spider Tour יצא לדרך בחודש מרץ 1987, לתשע הופעות בערים גדולות בעולם, לצורך קידום מכירות ובדיקת המופע מול קהל, וסיבוב ההופעות הרחב החל במאי והסתיים בנובמבר אותה השנה. במהלך המסע עבר בואי באירופה, ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד.
Glass Spider הופץ לראשונה בשנת 1988 על גבי קלטות וידאו, בשנת 2007 יצאה מהדורת ה DVD של ההופעה, ומהדורה נוספת הכוללת את ה -DVD ותוספת של שני תקליטורים המתעדים הופעה שהוקלטה במונטריאול, קנדה ב - 30 באוגוסט 1987.
לין רדגרייב

ביוגרפיה

לין נולדה בלונדון, לשחקן הקולנוע סר מייקל רדגרייב ושחקנית הקולנוע רייצ'ל קמפסון. רדגרייב הייתה אחותה של השחקנית ונסה רדגרייב, גם אחיה קורין היה שחקן קולנוע. רדגרייב הייתה דודתן של שחקניות הקולנוע נטשה ריצ'רדסון וג'ואלי ריצ'רדסון.
בשנת 1967 נישאה רדגרייב לשחקן, במאי והמפיק האנגלי ג'ון קלארק, לזוג נולדו שלושה ילדים. בשנת 2000 הזוג התגרש, לאחר שנודע כי קלרק הוליד ילד מחוץ לנישואיו, עם עוזרתו האישית. בשנת 2001 צורפה רדגרייב ל"מסדר האימפריה הבריטית".

קריירת משחק

לאחר שלמדה משחק ב"בית ספר המרכזי לדרמה" שבחסות "אוניברסיטת לונדון" הופיעה רדגרייב לראשונה בשנת 1962 במחזה "חלום ליל קיץ". בשנה שלאחר מכן הופיעה רדגרייב בסרטה הראשון, בתפקיד קטן בקומדיית ההרפתקאות "טום ג'ונס". בעקבות יכולת המשחק המרשימה שלה הוזמנה רדגרייב להופיע בתיאטרון המלכותי הלאומי במחזות בבימוים של לורנס אוליבייה פרנקו זפירלי ונואל קווארד, הופעתה הזכורה ביותר הייתה במחזה הקומי השייקספירי "מהומה רבה על לא דבר".
בשנת 1966 הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה הראשי בדרמה הקומית "נערה ושמה ג'ורג'י", רדגרייב התמודדה על הפרס היוקרתי ביחד עם אחותה ונסה רדגרייב, זו הייתה הפעם השנייה בה התמודדו שתי אחיות על אותו הפרס (ב-1941 היו צמד אחיות נוספות, ג'ואן פונטיין ואוליביה דה האווילנד, מועמדות לפרס באותה קטגוריה כמו האחיות רדגרייב). על משחקה בסרט זכתה רדגרייב בפרס גלובוס הזהב.
בשנת 1998 הופיעה בדרמה הביוגרפית "אלים ומפלצות" בה גילמה רדגרייב את דמותה של האנה עוזרת הבית והמטפלת הצמודה המתמודדת עם השגעונות של ג'נטלמן בריטי מבוגר, חובב אומנות, ובמאי סרטי האימה ג'יימס וייל (איאן מק'קלן), ובמיוחד עם הרומן החדש שלו עם הגנן החסון, קלייטון בון ( ברנדן פרייז'ר). על משחקה המרשים בסרט קיבלה רדגרייב את פרס גלובוס הזהב השני שלה. בקיץ של אותה שנה עלתה סדרת הסיטקום האמריקאית "הבוקר שאחרי" ברשת Showtime, בכיכובה של רדגרייב בגילומה של טרודי פרנק, למשך כל שלושת עונות הסדרה עד סיומה ב-2001. 
ב-2002 הופיעה רדגרייב במותחן הפסיכולוגי של דייוויד קרוננברג "ספיידר" בתפקיד גברת וילקינסון בעלת מוסד בו מאושפז דניס "ספיידר" קלג (רייף פיינס), כמו כן דיבבה רדגרייב בסרט האנימציה "הטורנברים הפרועים" את דמותה של קורדליה ג'סמין מקגולד טורנבארי.
ב-2 במאי 2010 נפטרה, בגיל 67, לאחר מאבק בן 7 שנים בסרטן השד.
שיגעון גדלות

שיגעון גדלות או מגלומניה (מיוונית: μεγαλομανία) הוא תסמין (סימפטום) או התנהגות אבנורמלית המאופיינת במחשבות שווא על עליונות וכוח רב שיש לאדם. במצב זה האדם מייחס לעצמו תכונות אלוהיות ומנהיגותיות, אומניפוטנטיות או גאונות בתחום כלשהו (למשל כוח צבאי, פוליטי, כלכלי (עושר מופלג), כישורים קוגניטיביים, אמנותיים או מיסטיים), אשר אינן קיימות בו.
שיגעון גדלות יכול להתבטא בהתנהגויות מסוגים שונים ודרגות חומרה שונות, החל באדם שתלטן יתר על המידה, המאמין כי הוא מעצב את סביבתו ואת אישיות הסובבים אותו לפי רצונו, ועד למקרים קיצוניים של הזיות ומחשבות שווא, שבעקבותיהן האדם עשוי ללקות בפרצי אלימות פיזית או מילולית.
בשפה היומיומית, כאשר שיגעון הגדלות לא מאובחן בבירור כמחשבת שווא על פי הקריטריונים של המדריך האבחוני DSM, משתמשים במושג זה לתיאור תכונות אופי של אנשים המבטאים התנהגות של עליונות. לרוב מאפיינת המגלומניה בצורתה זו אנשים בעלי נטיות וקווי אישיות נרקיסיסטים או פרנואידים, או בעלי מזג ציקלותימי (תנודות מצב רוח) בתקופות של רוממות רוח עם מרץ יתר. במקרים אלה מחשבות הגדלות עשויות להיות בעלות עוצמה ושכנוע עצמי רב, אך אינן הופכות למחשבות שווא ממש. לעיתים מחשבות מגלומניות עשויות להופיע גם בקרב אנשים בעלי כישורים יוצאי דופן אמיתיים, המרגישים שעצם היותם גאוניים או מיומנים מאוד בתחום מסוים, גורם להיותם בעלי כוחות ויכולות יוצאי דופן גם בתחומים אחרים.
כהתנהגות אבנורמלית, שגעון הגדלות נקרא מחשבות שווא של גדלות או גרנדיוזיות (מצרפתית: délire de grandeur). הוא מופיע בעיקר בקרב אנשים הלוקים בפסיכוזות מסוגים שונים, ומלווה לעיתים בהזיות שמיעתיות (כגון "אלוהים אמר לי שאני השליח שלו"). שיגעון הגדלות נפוץ, בין השאר, בסכיזופרניה (בעיקר בסכיזופרניה פרנואידית), בהפרעה דלוזיונלית או פרנויה, במאניה ובמצבים מאניים של הפרעה דו-קוטבית (מאניה-דפרסיה) או של הפרעה סכיזו-אפקטיבית, ובמצבים פסיכוטיים "אורגניים" על רקע מחלה גופנית או מוחית גסה (מצב בלבולי ופסיכוזה אורגנית).
שיגעון גדלות מכונה גם "תסמונת נפוליאון", על-שם נפוליאון בונפרטה, אשר מינה את עצמו לקיסר וייחס לעצמו תכונות אלוהיות.
סולם גנבים

סולם גנבים הוא פעולה של טיפוס אדם על כפות ידיו השלובות של אדם אחר מבלי להיעזר בציוד טיפוס.
מקור השם הוא ככל כנראה תרגום שאילה מהמילה הגרמנית "Räuberleiter"‏.
סולם גנבים נושא את שמו משום שגנבים יכולים להשתמש בו כדי לעבור מעל גדרות ולהגיע לחלונות מבלי לשאת איתם סולם או אמצעי טיפוס אחר. שיטת טיפוס זו משמשת גם בפעולות צבאיות ומשטרתיות.

טכניקת הטיפוס

תנוחת הגוף של האדם שמבצע את סולם הגנבים תהיה בדרך כלל זקופה וידיו שלובות ומושטות מטה בצמוד לגופו, זאת במטרה לשאת את משקל גופו של האדם המטפס במאמצי מתיחה ולחץ על השלד תוך הימנעות ממאמצי כפיפה משמעותיים שדורשים פעולת שרירים מאומצת. בזמן הטיפוס משולבות ומהודקות אצבעות הידיים זו אל זו כך שהחיכוך ביניהם מאפשר נשיאת משקל האדם המטפס בעיקר במאמצי מתיחה על "מדרך כפות הידיים" שנוצר ללא הפעלה מאומצת של שרירי האצבעות.
לאחר הטיפוס על "מדרך כפות הידיים" יכול המטפס להמשיך ולטפס עם רגלו השנייה על כתפו של מבצע הסולם.
סולם גנבים יתבצע בדרך כלל בצמוד לקיר או עצם מקובע אחר שאליו נצמד מבצע הסולם מאחר שבמהלך פעולת הטיפוס משתנה מרכז הכובד של השניים באופן שעלול להביא לאיבוד שווי משקל ולנפילה.
מאחר שביצוע סולם גנבים בתנוחת גוף זקופה אינו דורש מאמצי שריר רבים, אלא רק מאמצי מתיחה ולחץ של השלד, יכול אדם אחד לבצע ללא קושי סולם גנבים לקבוצה גדולה של אנשים שיטפסו באמצעותו בזה אחר זה.
במטרה להימנע משריטות או לכלוך כתוצאה מהמגע שבין נעל המטפס לכריות כף היד, ניתן להשתמש בכפפות.
אולגה פרידמן

קריירה

אולגה פרידמן נולדה בקייב שבאוקראינה למשפחה יהודית. החלה לשחק טניס בגיל 5. בגיל 14 הייתה אלופת אירופה לגילאים שלה ומדורגת ראשונה בעולם. פרידמן, בעלת דרכון אוקראיני וישראלי גרה ומתאמנת בישראל, אך מייצגת את אוקראינה בסבב העולמי בטניס. פרידמן הביעה את רצונה לייצג את ישראל בגביע הפדרציה.

2015-2014

בדצמבר 2014 לקחה חלק בטורניר ITF לנוער שנערך בכפר המכביה, והפסידה בגמר בשלוש מערכות לטניסאית הרוסיה מרתה פגינה. באותו חודש השתתפה לראשונה באליפות ישראל בטניס, והודחה בשלב שמינית הגמר לאחר שהפסידה לעפרי לנקרי בשלוש מערכות.
בדצמבר 2015 זכתה באליפות ישראל בטניס, לאחר שניצחה בגמר ניצחה את יוליה גלושקו האלופה היוצאת והמדורגת הבכירה בישראל (2-6, 2-6).

2016

בינואר העפילה לגמר טורניר ITF בדייטונה ביץ' שבפלורידה, והפסידה לאון ג'אביור מתוניסיה בשלוש מערכות.

2017

בינואר השתתפה בשני טורנירים, ומאז לא שבה לשחק.
אלכסנדרה בורטיץ'

ביוגרפיה

בורטיץ'  נולדה בספטמבר 1994 בסבייטלהורסק שבבלארוס ולאחר גירושי הוריה גדלה אצל סבתה בהרודנה. בגיל בית ספר עברה להתגורר אצל אמה במוסקבה, רוסיה. בהיותה בגיל 10 אמה נישאה שוב.
היא סיימה את בית הספר התיכון ובית ספר למוזיקה בכתת סקסופון. מכיתה ט' למדה בחוג לתיאטרון ולאחר סיום בית ספר התקבלה למכון ללימודי משחק.
בשנת 2014 עברה אודישן לסרט המותחן הפסיכולוגי "איך קוראים לי" בבימויה של ניגינה סאיפולאייבה ומאז החלה להשתתף בסדרות טלוויזיה ובסרטי קולנוע שונים.
המסוע הימי

המסוע הימי (באנגלית: Ocean Conveyor Belt), הוא תהליך בו מועברים מים בין האוקיינוסים השונים. המסוע גורם לחלק מההבדלים במאפייני המים של האוקיינוסים.
מקובל להתחיל את המסוע הימי בזרם הגולף. הזרם החם והמלוח נע צפונה לאורך החוף המזרחי של צפון אמריקה. עקב הקירור האינטנסיבי באזור הקוטב והעובדה שהוא צפוף יחסית הוא שוקע לקרקעית האוקיינוס האטלנטי ונע דרומה. באזור אנטארקטיקה מצטרפים לזרם מים קרים מאוד ששקעו עקב קירור אינטנסיבי. מי העומק עולים בצפון האוקיינוס ההודי ובצפון האוקיינוס השקט.
בתחילת המסוע, המים קרים יחסית ולכן מאפשרים הסעת ריכוז גבוה יותר של חמצן מומס. בזכות תופעה זו יש חמצן בכל עומק באוקיינוס. המסוע אוסף בדרכו נוטריאנטים שפורקו על ידי בעלי-חיים תוך צריכת חמצן. כאשר מי העומק עולים, הם עשירים בנוטריאנטים ומדשנים את האזור. תופעה זו מאפשרת אזורים גדולים של יצרנות ראשונית.
בית הקברות היהודי החדש בלודז'

היסטוריה

בית הקברות הוקם ברחובות ברקה וזמיינה בצפון מזרח העיר ובעקבות הקמתו בשנת 1892 היה זה בית הקברות היהודי הגדול ביותר באירופה. ההחלטה על הצורך בבית קברות חדש עבור העיר התקבלה כאשר תושבי השכונות הסמוכות סירבו לאפשר הרחבת בית הקברות הישן ברחוב ווסולה, שהכיל למעלה מ -3,000 קברים. תעשיין ואיש עסקים בעל השפעה, ישראל פוזננסקי, תרם את 10.5 דונם הראשונים לקראת הקמת בית הקברות. התפרצות מגפת כולרה בשנת 1892 אילצה את שלטונות הצאריים של פולין הקונגרסאית לאשר את הבנייה. לפיכך, האנשים הראשונים שנקברו במקום בחורף 1892 היו כ-700 נפגעי כולרה. בשנת 1893 נקברו בבית העלמין החדש 1,139 גברים ונשים.
בית הטהרה מומן על ידי מינה דוברז'ינסקה קונסצטאט בשנת 1896 והושלם בשנת 1898. בשנת 1900 רכש אלברט קוקייה דונמים נוספים של שטח והרחיב מאוד את בית הקברות. במהלך תקופה זו נבנו כמה בתים לעובדי בית קברות ובית כנסת מעץ. מלחמת העולם הראשונה הביאה הרס קשה, ומצבות רבות נפגעו קשה. השיפוץ של בית הקברות נתמך כלכלית על ידי התעשיינים היהודיים בעיר. עד שנת 1925 הוחלפה גדר העץ המקורית סביב גבולות בית הקברות על ידי קיר לבנים אדום שעדיין עומד עד היום. כל המצבות בבית הקברות פונות מזרחה ובמאה ה -19 רובן נצבעו בצבעים שונים.
בתקופת השואה וקיומו של גטו לודז', שבית הקברות נכלל בתחומו, נקברו בחלקו הדרומי באזור שמכונה "שדה הגטו" 43,527 מתושבי הגטו שמתו ונרצחו בשנים 1940–1944, קבר אחים של חברי ארגון "פרומניצ'י" וחיילי משמר העם שנורו בשנים 1939–1945. לפעמים נקברו 170 איש ביום, בנוסף ל"שדה גטו" נקברו גם ברבעים אחרים או בין סמטאות. במקום נקברו גם 613 גופות של צוענים ממחנה הצוענים שפעלו בגטו. זכר נוסף לשנים הטרגיות של השואה הם הבורות ליד החומה: הם נחפרו בינואר 1945 לקברים של כמה מאות העובדים היהודים האחרונים שנותרו בעיר לאחר חיסול הגטו. עם זאת, ההוצאה להורג סוכלה על ידי השחרור המהיר של העיר על ידי הכוחות המזוינים של ברית המועצות.

מבנה

הגישה המעגלית ניתנת על ידי השער מהצד הדרומי בציר של רחוב אברם קוקייר, המהווה הרחבה של רחוב Chryzantem. גישה להולכי רגל אפשרית ממזרח דרך שער בחומה המשתרעת לאורך רחוב זמייננה. מבנה היסוד מבוסס על סידור שני צירים במאונך. הראשון מוביל מהשער הראשי לכיכר מול בית הלוויות. לצדו היו בעבר מבנים הקשורים לתפקוד בית הקברות. מתחם זה כלל בית כנסת, בית מגורים לשירות בית קברות, מגדל מים, ומקווה.
אברהם פילץ

ביוגרפיה

אברהם פילץ, בנו של הקבלן אריה פילץ, נולד ברחוב הירקון 81, שבו נפתח בשנת 1938 "קפה פילץ". באותו בניין נולד והתגורר חברו דב לאוטמן וכן ליאורה לבית פנחל.
אברהם פילץ היה חבר בתנועת הנוער של "המחנות העולים" והדריך בה, ואף היה קומונר שעבר במסגרת הגרעין לקיבוץ גדות, שבו התגורר עם רעייתו לעתיד מאירה פילץ לבית שר.
הוא למד כלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן הצטרף לעסקי אביו.
במשך שנים רבות היה יד ימינו של אביו. בשנות השישים והשבעים הם בנו ביחד מספר פרויקטים חדשניים, ובהם: "בית הדר דפנה" בשדרות שאול המלך (בתכנון אדריכל רם כרמי), "בית אל על" ברחוב בן יהודה שהיה מגדל המשרדים הראשון בתל אביב (בתכנון כרמי-מלצר-כרמי), "דיזנגוף סנטר" (בתכנון עליזה טולדו ויצחק ישר) ו"התחנה המרכזית החדשה", מיזם שאותו לא הצליח לסיים (בתכנון רם כרמי).
בסוף שנות השבעים ובראשית שנות השמונים של המאה העשרים היה שותף עם אנשי העסקים אליעזר פישמן ויוסי ריגר בקרן הנאמנות "רונית", שקרסה ברעש גדול בעקבות משבר מניות הבנקים, ובחברות פרטיות שעסקו במימון כספי.
לאחר מכן הקים את מתחם הרב מכר בצומת גלילות הידוע כיום בשם "מתחם סינמה סיטי" וכן את פרויקט המשרדים "בית עוז" ברמת גן, שהחזיק לתקופה קצרה בשיא עולמי של גובה קיר המסך אשר בחזיתו.
היה חבר בוועדת הכספים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בראשית שנות ה-90 חלה בסרטן ונפטר ב-2 במאי 1994.
אגודת העשרות

אגודת העשרות (שמה המקורי: אגודת אחים) הייתה אגודת סתרים למחצה, אחוותית וצבאית, שהוקמה ברחובות בסוף המאה ה-19 על ידי מתיישבי רחובות והסביבה.

היסטוריה

בשנות העלייה הראשונה התארגנו פועלים במושבות באגודות וארגונים שונים לשם שמירה על זכויותיהם ולשם עזרה הדדית. איגוד הפועלים הראשון בארץ קם בראשון לציון בשנת 1887, בראשות מיכאל הלפרן, יהודה גרזובסקי (גור) ויחזקאל דנין (סוכובולסקי), אך הוא פעל זמן קצר עד שחוסל עקב האשמתו בליבוי יצרים במושבה כנגד פקידי הברון רוטשילד. 
האגודה השנייה הוקמה בשנת 1891 ונקראה בתחילה "אגודת אחים". בין מייסדיה ופעיליה: יצחק חיותמן, ישראל בלקינד, מיכאל הלפרן ויצחק זאב אלטשולר. היא הוקמה בהשראת אגודת בני משה שפעלה ברוסיה והיה לה גם סניף ארץ-ישראלי. מטרת "אגודת אחים" הייתה כפולה: עזרה הדדית וארגון צבאי. היא שמה לה למטרה לדאוג למצבם הכלכלי ולתנאי מחייתם של חבריה. לשם כך הוקמה קופה משותפת שהכנסותיה נועדו לסייע לרכישת שטח אדמה עליו תכננו להקים את בתי חברי האגודה. כמו כן הקימה האגודה ברחובות מטבח משותף ומכבסה. את פעילותה האחוותית של האגודה לא התאמצו חבריה להסתיר. בנוסף, הייתה לאגודה מטרה צבאית וביטחונית והם תכננו להקים ארגון צבאי לצורכי הגנה עצמית. פעילות זו הייתה סמויה.
זמן קצר לאחר הקמתה שונה שמה ל"אגודת העשרות". שם זה נוצר בעקבות המבנה הארגוני הפנימי שלה כארגון צבאי, שדמה למתכונת הארגונית שהציע יתרו למשה רבנו: לכל עשרה אנשים היה 'שר עשרה' שהיה ממונה עליהם, לכל חמישים אנשים היו 'שרי חמישים' ומעליהם 'שרי מאה'. 
האגודה שמנתה כשישים חברים החלה ליישם את מטרותיה. אולם על אף התלהבות החברים בפעילות האגודה היא לא האריכה ימים. המשברים שפקדו את רחובות והסביבה הקשו על פעילותה וכעבור שנה מהקמתה, בשנת 1892, היא שבקה חיים.
למרות תוחלת החיים הקצרה של "אגודת העשרות" ושל קודמתה בראשון לציון, התארגנויות ראשוניות וזעירות אלה זרעו את הזרעים הראשונים להתפתחות כל הסתדרויות הפועלים הציוניות לעתיד לבוא, שהושתתו על היסודות של התיישבות חקלאית, שיתוף משאבים ופרנסה בכבוד מעמל כפיים.
פיטר גיי

קורות חיים

פיטר גיי נולד בברלין, גרמניה ב-1923, למשפחה יהודית, כפיטר יואכים פרוהליך (בגרמנית: Peter Joachim Fröhlich) בברלין. הוא ומשפחתו נסו מגרמניה הנאצית ב-1939 והגיעו לארצות הברית ב-1941.

בברלין הוא למד בגימנזיום גתה. משפחתו הזמינה בהתחלה כרטיסים בספינת סנט לואיס (שלבסוף נשללו מנוסעיה הויזות), אולם הם שינו את הזמנתם להפלגה מוקדמת יותר לקובה. הוא הגיע לארצות הברית ב-1941 וקיבל אזרחות אמריקאית ב-1946, אז שינה את שמו מפרוהליך (שפירושו בגרמנית "אושר") לגיי. גיי רכש את השכלתו באוניברסיטת דנבר בקולורדו, שם קיבל תואר ראשון ב-1946 ובאוניברסיטת קולומביה, שם קיבל תואר שני ב-1947 ודוקטורט ב-1951. גיי עבד כפרופסור למדע המדינה באוניברסיטת קולומביה בשנים 1948–1955 וכפרופסור להיסטוריה בשנים 1955–1969. הוא לימד באוניברסיטת ייל החל מ-1969, כפרופסור להיסטוריה אירופית אינטלקטואלית ומשווה והתמנה לפרופסור סטרלינג להיסטוריה ב-1984 ועד ליציאתו לגמלאות ב-1993.
ב-1959 נישא לרות סלוטקין (נפטרה ב-2006) וממנה היו לו שלושה ילדים חורגים.

לקריאה נוספת

Toews, John "Historicizing Psychoanalysis: Freud in His Time and of Our Time" pages 504-545 from Journal of Modern History, Volume 63, 1991.
בנגרז אנד מאש

בנגרז אנד מאש או נקניקיות ומחית תפוחי אדמה (באנגלית: Bangers and mash או sausages and mash) הוא מאכל מסורתי של המטבח האנגלי (וכן של המטבח הבריטי) העשוי ממחית תפוחי אדמה ומנקניקיות חזיר או בקר או מנקניקיית קאמברלנד, כשהם מוגשים לצד רוטב בצל. לעיתים מעוטרים הנקניקיות והמחית בבצל מטוגן.
נהוג לאכול מאכל זה בפאבים, בשל קלות הכנתו והאפשרות להכינו במהירות בכמויות גדולות. בשל עלותו הנמוכה ותפוצתו המאכל הפך לאחד המאכלים המסמלים את מעמד הפועלים בבריטניה.

מקור השם

המנה נקראת בשם זה מאז שנת 1919. המונח "בנגרז" מקורו בכינוי של הנקניקיות, אשר בשל איכותן הנמוכה (בייחוד בעת הקיצוב שהיה בבריטניה בתקופת מלחמת העולם השנייה ולאחריה) נהגו להתפוצץ בעת חימומן.
טוכארים

טוכארים הם דוברי השפה הטוכארית שחיו במאות לפני הספירה ובמאות הראשונות לאחר הספירה (עד המאה ה-7) בנווי המדבר באגן טארים, בשינג'יאנג שבצפון מערב סין. לפי הגדרות שונות וזיהויים שונים, מדובר בעם, תרבות או שבט. את השטח בו חיו הטוכארים ירשו האויגורים.

מקור השם

בראשית המאה ה-20 התגלו על ידי הארכאולוג אורל שטיין באגן טארים כתבים בשפה הודו-אירופית ופריטי תרבות חומרית כגון אריגים וחפצי קרמיקה. הבלשן פרידריך מילר (Friedrich W. K. Müller) פענח את השפה וכינה אותה "טוכארית"' בעקבות הכינוי שטבע סטראבון עבור שבטים סקיתים שישבו ממזרח לפקיסטן של ימינו (ביוונית עתיקה: Τόχαροι).

תרבות

הטוכארים חיו על נתיב דרך המשי ונחשפו לתרבויות ממזרח וממערב (מסין, פרס, הודו, טורקיה וטורקמניסטן). במאה הראשונה אחר הספירה אימצו את הדת הבודהיסטית ואת הכתב הבראהמי מצפון הודו.
היסטוריונים סינים תיעדו בתקופת המאה הראשונה לספירה את שבטי היו-סון (Yu-sun) והיואה-צ'י (Yueh-chi או Yuezhi), שמקובל לזהותם במחקר עם הטוכארים.

מומיות

באזור אגן טארים, בהקשר למקומות בהם נמצאו כתבים בטוכארית, התגלו מומיות חנוטות מסביבות שנת 1800 לפנה"ס של גברים ונשים בעלי מאפיינים אירופאים-קווקזיים (גולגולות מוארכות, אף צר, שפתיים דקות, עיניים עמוקות בארובותיהן ושיער בלונדיני). בשנת 1985 התגלתה גופת אשה חנוטה בגובה של 1.80 מטר. האשה, שמתה בגיל 58 בשנת 1,000 לפנה"ס לערך הייתה בעלת בגדים צבעוניים (חולצה, חצאית, חותלות), מגפיים, כובע ותכשיטים, כולם בדגמים שמקורם איננו במרכז אסיה אלא באזור הים השחור.
התברר כי שבטים הודו-אירופיים פלשו לאזור שינג'יאנג של היום לפני כ-4,500 שנה מאזור עמקי הנהרות של מזרח אירופה (דון, וולגה, דנייפר) המזוהה עם אוקראינה ודרום רוסיה (הערבה האירואסייתית). שבטים אלו, המזוהים עם המצאת החקלאות, ביות הסוס והמצאת הגלגל, נקראו "Kurgan" והיו מזוהים עם תרבות Yamna. זהו ה-Urheimat, הבית הקדום ביותר של העמים ההודו-אירופיים; חמושים בהמצאות טכנולוגיות אלו הם הגרו לכיוון סין, שם נלחמו עם בני האן. מילים ממוצא הודו-אירופי כמו דבש (Mead), כלב (Canine), סוס, גלגל (Kwuklo="wheel") זוהו בשפה הסינית. ידוע שהמיתולוגיה הסינית הושפעה מאוד מהטוכארים והיא דומה מאוד בבסיסה למיתולוגיה המשותפת של העמים ההודו-אירופיים בתקופה הפגאנית. השלדים שזוהו עם המראה הנורדי מעיד על מוצא אירופי קרוב מאוד לסקיתים ולעמי מזרח אירופה של היום. מסתבר שהטוכארים דיברו שפה שונה מההודו-איראנים. מנהגים אחרים כמו קעקוע, שימוש בקנביס (hemp) ושתיית אלכוהול ושיכר המקובלים על עמי אירופה המודרניים היו נהוגים בקרבם.
וינצ'נצו פג'ולו

ביוגרפיה

פג'ולו נולד בסניי (Segni) שליד לאציו באיטליה. הוא התחנך באוניברסיטה כנסייתית וקיבל תואר דוקטור בתאולוגיה ובמשפט קאנוני. הוא הוסמך לכמורה במרס 1943 ועבד בדיוקסיה של רומא. בתחילת שנות השישים היה יועץ מיוחד לוועידת הוותיקן השנייה. בשנת 1971 מינה אותו האפיפיור פאולוס השישי לתפקיד ארכיבישוף. פג'ולו היה קרדינל ובשנת 1990 מינה אותו האפיפיור יוחנן פאולוס השני לתפקיד בכיר בקוריה הרומאית, בו היה אחראי על טקסטים חקיקתיים. בתפקיד זה כיהן פג'ולו עד 1994.

פועלו במלחמת העולם השנייה

ביום בו רוכזו יהודי רומא כדי לשלחם למחנות הריכוז, ב-16 באוקטובר 1943, יום שנודע בשם "השבת השחורה", נמלט צעיר יהודי בשם מיכאל טליאקוצו (Tagliacozzo) מהאס אס ומצא מקלט בביתה של מורתו לספרות. ב-22 באוקטובר נאלץ להימלט עקב התעוררות חשדותיהם של שכניה. פג'ולו נתן לו מקלט בשטח הוותיקן, שהיה בעל חסינות דיפלומטית, ושכנע את הממונה עליו, פייטרו פאלאציני, לסייע לו בהצלתו של טליאקוצו. השניים העניקו מחסה לטליאקוצו עד פברואר 1944. יהודים נוספים מצאו מקלט באותו מקום. טליאקוצו נאלץ להימלט עקב פשיטת כוחות של איטליה הפאשיסטית ומצא מקלט אצל הכומר הבפטיסטי דניאל קופרטינו (Cupertino), ממנהיגי הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי בעיר. באפריל 1944 נאלץ טליאקוצו להימלט שוב, ושב לשטח החסות של הוותיקן, שם שהה בבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו עד שחרור העיר בידי בעלות הברית ב-5 ביוני 1944.

הנצחה

בשנת 1983 הכיר יד ושם בפג'ולו כחסיד אומות העולם וכן בכומר קופרטינטו, באשתו תרזה ובקרדינל פלאציני.
השערת ליטלווד

תוצאות

על ידי שימוש בשיטות ארגודיות, הצליחו המתמטיקאים אילון לינדנשטראוס, מנפרד אינסידלר ואנטול קאטוק, להוכיח שלכמעט כל α,β ההשערה נכונה. למעשה הם אף הראו שמימד האוסדורף של כל הזוגות שאינם מקיימים את התוצאה הוא 0.
וייטהול

וייטהול (באנגלית: Whitehall) היא דרך ברובע וסטמינסטר שבלונדון, בירת הממלכה המאוחדת.
דרך זו יוצאת מכיכר הפרלמנט לכיוון צפון ועד דרך צ'רינג קרוס וכיכר טרפלגר. ברחוב זה מצויים מרבית מבני ממשלת בריטניה, ולכן מהווה השם "וייטהול" כינוי לממשלת בריטניה. בקצה הצפוני של הרחוב, במקום המפגש בין וייטהול לכיכר טרפלגר, מצוי פסלו של המלך צ'ארלס הראשון.

מקור השם

הרחוב קרוי על שם ארמון וייטהול אשר עמד במקום בו עובר כיום הרחוב. הארמון עלה באש בשנת 1698, והשריד היחיד שנותר ממנו הוא בית הסעודות.
B'Day

רקע

האלבום B'Day תוכנן במקור לשחרור בשנת 2004 כהמשך לאלבום הבכורה של ביונסה "Dangerously in Love" שיצא בשנת 2003. עם זאת נאלצה ביונסה לדחות את האלבום בשל הקלטת האלבום הרביעי,"Destiny Fulfilled", של להקת הבנות דסטניז צ'יילד, ובנוסף בשל כיכובה בתפקיד ראשי בסרט "נערות החלומות".
שביונסה סיימה עם צילומי הסרט "נערות החלומות" ויצאה לחופשה, היא החלה ליצור קשר עם מפיקים שונים, ולעבוד על האלבום. תוך שלושה שבועות ביונסה הקליטה את האלבום B'Day, הסגנון המוזיקלי של האלבום נע בין השפעות פאנק בשנות ה-70 עד ה-80, לסגנונות מוזיקה יותר עכשוויים כגון היפ הופ ו-R&B.
בשנת 2006 עוד לפני שחרורו של האלבום B'Day ביונסה ערכה אודישנים ביחד עם אביה מתיו נולדס ב- Sony אולפני מוזיקה, ללהקה שתהיה מורכבת רק מנשים. הנגנים שבאו לאודישנים התבקשו לבצע את השיר של ביונסה "Work It Out", ולבצע לפחות סולו של דקה. ביונסה אמרה כי מטרתה הייתה להגיע לקבוצת נשים "עזות, מוכשרות ויפות", ביונסה מצאה עשרה נגנים עם שלוש זמרות רקע וקראה ללהקה "Suga Mama", שם שיר מתוך אלבומה B'Day.

סינגלים

השיר הראשון שיצא מהאלבום "Check on It" יצא ב-13 בדצמבר 2006 והיה לשיר הנושא בסרט "הפנתר הורוד", השיר זכה להצלחה גדולה כאשר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי ושהה שם חמישה שבועות רצופים.
הסינגל הראשון מהאלבום "Déjà Vu" בשיתוף הראפר ג'יי זי יצא ב-24 ביוני 2006, וזכה להצלחה כאשר נכנס למקום הרביעי במצעד הבילבורד.
הסינגל השני מהאלבום "Ring the Alarm" יצא ב-10 בספטמבר 2006 כסינגל רק בארצות הברית, והגיע למקום האחד עשר במצעד הבילבורד 100.
הסינגל השלישי מהאלבום "Irreplaceable" יצא ב-26 באוקטובר 2006 היה הסינגל המצליח ביותר שיצא מהאלבום. הסינגל נכנס למצעד הבילבורד, הגיע למקום הראשון ושהה שם עשרה שבועות רצופים. בסוף שנת 2007 במצעד סוף שירי השנה של הבילבורד השיר נכנס למקום הראשון, במצעד שירי העשור של שנות ה-2000s נכנס למקום ה-25. הסינגל היה מועמד לפרס גראמי על שיר השנה, ובנוסף בטקס פרסי ה VMA הקליפ של השיר היה מועמד לקליפ השנה.
הסינגל הרביעי מהאלבום "Beautiful Liar" דואט עם הזמרת שאקירה, יצא ב-12 בפברואר 2007. השיר יצא מהדורה מיוחדת של האלבום הכוללת DVD עם עוד שירים שלא נכנסו לאלבום. הסינגל זכה להצלחה כשאר הגיע לראש מצעדי פזמונים רבים בעולם, ביניהם מצעד הבילבורד האמריקאי שהגיע למקום השלישי.
הסינגלים החמישי והשישי "Get Me Bodid" ו- "Green Light" לא שיחזרו את ההצלחה של שאר הסינגלים באלבום אך נכנסו למצעד הבילבורד האמריקאי. בנוסף יצא סינגל שיווקי מהאלבום "Upgrade U" בשיתוף הראפר ג'יי זי, והצליח להיכנס למצעד הבילבורד בעקבות הקליפ לשיר. לשירים "Freakum Dress", "Flaws And All" ו- "Suga Mama" יצא קליפ.
השיר "Listen" יצא ב-5 בדצמבר 2006, כסינגל שיווקי לסרט "נערות החלומות" שם ביונסה מככבת תפקיד ראשי. סינגל זה גם זכה בפרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשנת 2006.

הצלחה ומעמדיות

במהלך שנת 2007, בטקס פרסי הגרמי ביונסה הייתה מועמדת לחמישה פרסים על האלבום ושיריו, כולל את שיר השנה על "Irreplaceable", וזכתה פרס אלבום ה-R&B הטוב ביותר של השנה. בהמשך גם זכתה בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית שהתקיים ב-2 בדצמבר ביונסה זכתה ב"פרס האומן הבינלאומי".
האלבום B'Day היה מועמד וזכה בפרס גראמי בתור - "Best Contemporary R&B Album" (לשנת 2007).