google/wiki40b huggingface dataset:
מרגרט מוראו

קריירה

תפקידה הראשון כשחקנית היה בגיל 14 בסדרה "שנות הקסם" בתפקיד אורח. פריצתה של מורו לתודעה התרחשה כשגילמה דמותה של מלאני בסדרה "בלוסום", בה שיחקה בשנים 1994 - 1995. ביצעה הופעות אורח בסדרות טלוויזיה כמו "ילד פוגש עולם" ו"מפגשים מהסוג האישי". כילדה, הופיעה בסדרת סרטי "מייטי דאקס", בתפקיד קוני מוראו. בשנת 1999 סיימה לימודיה באוניברסיטה עם תואר ראשון במדע המדינה, כשבאותה תקופה גילמה את תפקידיה המשחקיים הבולטים והזכורים ביותר. לאחר שכיכבה בסרט הפולחן "קיץ אמריקני חם ורטוב" גילמה דמותה של ג'סי בסרט המבוסס על ספריה של אן רייס, "מלכת הארורים", שיצא לאקרנים בשנת 2002. בשנת 2003 שיחקה במותחן הפשע אשר מבוסס על ספרו של ג'ון גרישם, "משחק המושבעים", ושיחקה בקומדיה העצמאית "איזי" לצד אמילי דשנל. ב-2004 שיחקה בדרמת הטלוויזיה של CBS "הלטר סקלטר", אותו חייו של צ'ארלס מנסון. 
בשנת 2009 שיחקה בקומדיה "הברקה" לצד ג'רמי רנר, ובסרט "להתעורר" לצד איאן סומרהולדר. בשנת 2011 גילמה את לינדה בסדרה "חסרי בושה", תפקיד זה עשתה עד לעונה 3 ב-2013.
חוק הטריוויאליות של פרקינסון

חוק הטריוויאליות של פרקינסון (מאנגלית: Parkinson's Law of Triviality), הידוע גם כ-"bikeshedding" או "דוגמת סככת האופניים", הוא טענה מהספר חוק פרקינסון לפיה דיונים על נושאים חשובים יסתיימו במהירות ואילו דיונים על נושאים פשוטים יכולים להימשך זמן רב. 
הנימוק לכך, לפי פרקינסון, הוא שרוב האנשים אינם מבינים בנושאים מורכבים, ועל כן נוטים לקבל החלטות לגביהם בלי לדון בפרטים. לעומת זאת נושאים פשוטים (ולכן, בדרך כלל, מעוטי חשיבות) מעלים דיון שבו כל אחד מהמשתתפים יכול לכאורה להוכיח את יכולותיו, וכתוצאה להאריך את הדיון עד למאוד.
הטענה מופיעה בפרק השלישי "פיננסים גבוהים, או הנקודה בה נעלמה ההתעניינות" ובה מתואר כיצד דיון לאישור הקמת כור גרעיני אורך 10 דקות ואילו דיון על הקמת סככת האופניים שלידו מתמשך על פני שלוש פגישות: אף אחד מחברי הוועדה לא מבין באמת בכור הגרעיני ויכול להעריך האם סכומי הכסף הגבוהים הכרוכים בהקמתו מוצדקים או לא (שכן לרוב חברי הוועדה אין ניסיון עם עשרות מיליוני דולרים), אולם כל אחד יודע לבנות סככת אופניים ויכול להעריך סכומים של עשרות עד אלפי דולרים ולכן כל אחד יכול לתרום לדיון בנושא, מה שמאפשר לדיון להתארך.
בתחומי המחשבים ידוע תואר הגנאי bikeshedding (או אזכור "צבע סככת האופניים") להיסחפות לדיון ארוך בנושא שולי בעקבות הודעה של פול הנינג-קאמפ ברשימת הדיוור של מפתחי FreeBSD בוויכוח כזה.
יוג'ין בורוביץ

קורות חיים

בורוביץ נולד בעיר ניו יורק למשפחת מהגרים ממזרח אירופה: אביו גדל בסוקולי שליד לומז'ה, ואמו נולדה סמוך ליאשי. שניהם היו בעלי השקפה סוציאליסטית וחברים בקהילה הקונסרבטיבית המקומית. שמו היהודי הנו יחיאל. הוא גדל בקולומבוס, אוהיו וסיים את לימודיו לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת מדינת אוהיו (Ohio State University) בשנת 1942. הוסמך לרבנות על ידי ההיברו יוניון קולג' בסינסינטי בשנת 1948 וסיים את לימודיו לתואר שלישי (DHL) בספרות רבנית ובתאולוגיה, גם כן בהיברו יוניון קולג', בשנת 1952  כמו כן, בורוביץ סיים לימודי תואר שלישי בחינוך (Ed.D.) בשנת 1958 באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק. 
בורוביץ כיהן כרב בסנט לואיס, מיזורי, שירת כקצין דת בצבא ארצות הברית במלחמת קוריאה, והיה הרב המייסד של בית הכנסת הקהילתי בפורט וושינגטון, ניו יורק. בשנת 1957 מונה למנהל המחלקה לחינוך דתי באיחוד הקהילות העבריות האמריקניות. מ-1962, שימש בורוביץ פרופסור למחשבת ישראל ולתאולוגיה בהיברו יוניון קולג' בניו יורק.

הגות

תרומתו העיקרית של בורוביץ לתאולוגיה היהודית היא ניסוח הרעיון של "תאולוגיית הברית" בהקשר הלא-אורתודוקסי העכשווי. הוא מכונן תפיסה של היהדות כ"ברית" – להבדיל מהלכה (חוק), מעקרונות מוסר  מקבוצה אתנית או מלאום. בכל כתביו נדון מעמדו של היהודי הפוסט-המודרני כיחיד אוטונומי אך אחראי בתוך מסגרתה של ברית. בכך הוא מבקר הן את הגישות הרווחות ששררו בהגות הרפורמית ה"קלאסית" במאות התשע-עשרה והעשרים, והן את הנחות היסוד של האורתודוקסיה.

חידושה של הברית

ספרו העיקרי של בורוביץ, "חידושה של הברית: תאולוגיה ליהודים הפוסט-מודרניים" (Renewing the Covenant: Theology for the Postmodern Jew) ראה אור לראשונה בשנת 1991. מהדורתו העברית (בתרגומם של מנשה ארבל ואילון שמיר; עורכים אילון שמיר ויהוידע עמיר) ראתה אור בשנת 2014 בספריית היהדות המתקדמת (הוצאת הקיבוץ המאוחד). הספר מכונן את הקשר בין אדם לאלוהים, ובין יהודי ליהודי כברית בעלת שני מעגלים: הברית הכלל אנושית, ברית נוח, והברית הלאומית, ברית האל עם האבות. ברית לאומית זו היא קשר של מחויבות הדדית כפולה: מחויבות בין עם ישראל לאלוהים; מתוך כך, מחויבות בין הפרטים המרכיבים את עם ישראל ומבקשים לשמֵר את הברית עם אלוהים. בכך הוא ממיר את אמונת האדם בתבונתו וביכולתו לגאול את עצמו, אמונה שעמדה במרכז ההגות הדתית המודרנית, באמונה באל, בדיאלוג עמו ובעמידה תחת מצוותו; זאת בעיקר בעקבות הגותו הדיאלוגית של מרטין בובר, מזה, ומחשבתו הקהילתנית של מרדכי קפלן, מזה. לצידם מנהל בורוביץ שיחה ערה עם פרנץ רוזנצוויג, אברהם יהושע השל ורבים אחרים. אלוהיו של בורוביץ הוא אל אישי, קרוב; אל מולו עומד האדם שאינו נכון ואינו רשאי לוותר על עצמיותו ועל האוטונומיה המוסרית והרעיונית שלו.
כאן נעוצה מחלוקתו עם תפיסת ההלכה האורתודוקסית. בעיניו, למרות כל הכשלים הכרוכים בסגידה המודרנית ל"עצמי", עצם גילויו של ה"עצמי" והעמידה על חירותו ועל אחריותו – נושאת בשורה גדולה. הנאמנות לאל עניינה אמנם עמידה תחת מצוותו, אולם יש והיא מתבטאת דווקא בסירוב לציית למצווה המנוסחת במסורת היהודית לדורותיה. שהרי בלבו של רעיון הברית עמדת האמונה שהאל ברא את האדם חופשי; הנאמנות לו – כאדם חופשי האחראי להכרעותיו – נעלה אפילו על הנאמנות הנתבעת לסמכותן של המסורת או הקהילה. ברית היא אפוא מערכת יחסים של נאמנות בין עם ישראל  לאלוהים, ובין עם ישראל לעצמו ולשליחותו. עולה ממנה ההינתנות לחיי תורה. מטרתה – טיפוח קהילה המקדשת את אלוהים במעשיה היום יומיים. עניינה נאמנות הן לעָבר והן לשותפי הברית בהווה, קרי ליהודים באשר הם. מתוך כך היא נושאת בחובה נאמנות גם לבשורת העתיד של עם ישראל ושל האנושות.
פסגת בול

מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועד הגאוגרפי של ניו זילנד בשנת 1988. 
הפסגה נקראת על שם גרי בול, מורה דרך של מחלקת החקר האנטארקטית של ניו זילנד, ומדריך לכישורי הישרדות בבסיס סקוט בין השנים 1976–1977.
הנאו

שם העיר

השם הנאו נגזר מהמילה "Hagenowe" המורכבת מ"Haag" (עץ) ו"Aue" (שטחים פתוחים בצד של נהר).

גאוגרפיה

המרכז ההיסטורי של הנאו נמצא בעיקול נהר קינציג (Kinzig) הנשפך לנהר המיין מערבית לעיר.
במהלך המאות ה-19 וה-20 העיר התרחבה מאוד וגבולותיה הגיעו עד לנהר המיין ולאחר ארגון מחדש של הגבולות המוניציפליים בתוך הסה בשנת 1970, כמה כפרים ועיירות סמוכים שולבו לתוכה ובפעם הראשונה העיר הנאו גלשה גם לגדה הדרומית של נהר זה.
מרכז העיר נחשב כשכונה בפני עצמה, ובנוסף, לעיר מוגדרות עוד תשע שכונות.

העיר העתיקה

הנאו הוזכרה לראשונה כמקום יישוב ב-1143. יישוב זה היה למעשה טירה שנעזרה בנהר הקינציג כמגן טבעי. הטירה הייתה שייכת למשפחת אצולה, שכינתה עצמה "של הנאו" מאז המאה ה-13. סביב טירה זו התפתח כפר שהפך לעיר ב-1303. למרות התפתחות העיר, הכנסייה הראשית עמדה מחוץ לחומותיה בכפר הסמוך קינצדורף (Kinzdorf). תושבי הכפר עברו לעיירה, והשאירוהו נטוש פרט לכנסייה. רק במאה ה-15, עם המשך התפתחות העיר, כנסיית הרובע עברה לכנסיית מריה מגדלנה בתוך החומות.
זמן קצר לאחר בניית חומות העיר הראשונות, בתחילת המאה ה-14, העיירה כבר גלשה אל מעבר להם. מחוץ לחומה, לאורך הרחוב המוביל לפרנקפורט התפתח יישוב ("Vorstadt") שנכלל באופן נאות בביצורי העיר רק כאשר במחצית הראשונה של המאה ה-16 נבנו בהנאו ביצורים חדשים לגמרי בסגנון הרנסאנס. ביצורים חדשים אלו כללו שלושה מרכיבים: את הטירה והעיירה הימי ביניימיות, ואת ה"Vorstadt".

העיר החדשה

בסוף המאה ה-16, הרוזן פיליפ לודוויג השני משך פליטים פרוטסטנטים מהולנד וצרפת לייסד יישוב משלהם דרומית להנאו. סיבותיו היו כלכליות כי וואלונים אלה הביאו מסחר ברמה גבוהה, ידע בייצור תכשיטים ומוצרי מותרות אחרים ולכן יכלו לשלם מיסים למחוז שלו. מתוך מסורת זו מקצוע הצורפות עדיין נלמד בהנאו. לאזרחים חדשים אלה הוענקו זכויות יתר והם יצרו קהילה, כנסייה וממשל משלהם ונקראו "העיר החדשה של הנאו" (Neustadt Hanau) הנפרדת לחלוטין מהקהילה הקיימת. איחוד הקהילות התארך יותר מ-200 שנים. העיר החדשה - הגדולה יותר מזו הישנה - הייתה מוגנת על ידי מיגון מאוד מודרני (לתקופתו) בסגנון הבארוק שהוכיח עצמו כנכס גדול רק כעבור כמה שנים במלחמת שלושים השנים. העיירה שרדה מצור בשנת 1637 עם נזק קל בלבד.
בשנת 1736 נפטר יוהאן ריינהרד השלישי של הנאו-ליכטנברג, האחרון בשושלת הרוזנים של הנאו. חלקים ממחוזו, כולל העיר הנאו, עברו בירושה לרוזנות הסן-קאסל. בשל סכסוכים פנים משפחתיים פוצלו מחוזות והנאו נשארה בירת מחוז למשך 50 שנים נוספות, והיא נותרה העיר השנייה בחשיבותה בתוך הסן-קאסל, לאחר העיר קאסל.
כרב העיר וראש הישיבה שפעלה אז בעיר כיהן הרב אליהו לואנץ.

המאה ה-20

במהלך מלחמת העולם השנייה, הנאו נהרסה ברובה על ידי תקיפות אוויריות בריטיות במרץ 1945, ימים ספורים לפני שנכבשה על ידי צבא ארצות הברית. חיל משמר אמריקאי גדול שכן בה עד 2008.
בשנת 2010 החל פרויקט בנייה ענקי במטרה לעצב מחדש את מרכז העיר לחלוטין. זה פרויקט הבניה הגדול מאז שחזורה לאחר מלחמת העולם השנייה.
כיום, תושבים רבים עובדים בתעשייה הטכנולוגית בעיר או שנוסעים לפרנקפורט. נמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט נמצא במרחק של 30 ק"מ בלבד.
סופשלי

עלילה

שחר חסון הוא קומיקאי מפורסם ומצליח. במהלך הופעת סטנד-אפ הוא צוחק על ילד בשם עומר ומעליב אותו ליד כל הקהל ועל יד ידידתו ואהובת ליבו בסתר, דניאל. בכך הוא מוריד את ביטחונו העצמי של עומר שרצה באותו הערב להציע חברות לדניאל. לאחר מכן עומר עוזב את ההופעה של שחר בכעס, ומיד לאחר מכן שחר מתחשמל ומת (98%). בעולם הבא הוא פוגש את המלאך השומר של שחר (בגילומו של זאב רווח). המלאך בודק בספר החיים של שחר ורואה שכל חייו הוא לא עשה שום מעשה טוב. הוא אומר לשחר שהוא בן אדם אגואיסט ועושה איתו עסקה: הוא מחזיר אותו לחיים, ובתמורה על שחר לשדך תוך חודשיים בין עומר לדניאל ולתקן את מה שהרס, ואם לא יצליח במשימה הוא ימות.
לואי (סדרת טלוויזיה)

תקציר העלילה

הסדרה מבוססת על חייו של לואי סי. קיי. הוא מתאר בה את חייו כקומיקאי וכאב לשתי בנות. הסדרה מלווה בקטעי סטנדאפ מהמועדון בו הוא מופיע באופן קבוע בניו יורק, "מרתף הקומדיה".
בסדרה מוצגים חייו בתור גרוש בודד. הוא מספר על מפגשיו עם בנותיו, על פי הסכם המשמורת עם גרושתו; על דייטים כושלים שהיו לו; ועוד. 
בסדרה מופיעים אורחים ידועים, בהם חברו כריס רוק, ג'יי לנו ודייוויד לינץ'. ג'רי סיינפלד הופיע בעונה השלישית כאשר התחרה עם לואיס סי. קיי. על קבלת תפקיד מנחה התוכנית "Late Show" במקום דייוויד לטרמן.
אמירותיו של לואי סי. קיי. בסדרה נתפסות לעיתים כבוטות וחסרות עכבות.
חופשי

רקע והפקה

באלבום זה, לקחה מרגלית צנעני חלק בהלחנת השיר "קפה אלהמברה", אותו כתבה רחל שפירא. בין היתר, מרבית שירי האלבום הופקו על ידי ירוסלב יעקובוביץ'. מרבית שירי האלבום מאופיינים כשירים ים-תיכוניים.
מתוך האלבום, יצאו חמשת הסינגלים "חופשי", "ציפיות", "קפה אלהמברה", "גם אני", ו-"נוגעת בתהילה". חמשתם יצאו בין דצמבר 1996 לאוגוסט 1997.
יאנסה פרמיסל

ד"ר יאנסה פרמיסל (בצ'כית: Premysl Jansa) היה רופא שיניים צ'כי, שהוכר כחסיד אומות העולם על הצלת יהודים בתקופת השואה .

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

רופא השיניים ד"ר יאנסה היה נשוי לאישה יהודיה ואב לבן. ד"ר יאנסה היה מכר של אריך קולקה.
בינואר 1945 בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה, בשעה שאריך קולקה נמלט יחד עם בנו אוטו, מאושוויץ בעת פינוי המחנה, קבלו השניים מחסה בלילה הראשון בביתו של יאנסה בעיר ולשבקה מזיריצ'י .  אשתו היהודיה של יאנסה גורשה זמן קצר לפני כן לטרזיינשטט, והוא חשש שבהמשך יקחו ממנו גם את בנו בן ה-13. יאנסה היה נשוי בנישואי תערובת מדרגה ראשונה, ולכן  גם הוא היה חשוד בעיני הגסטפו. כשאריך ואוטו הגיעו לביתו בחשיכה, יאנסה הכניסם למטבח ביתו, נתן להם אוכל חם, איפשר להם להתרחץ ולהחליף את בגדיהם בבגדים שלו ושל בנו. לאחר מכן הוביל אותם למקום מסתור בביתן סגור ומוגן מפני קור, שהיה בחצר ביתו.
ד"ר יאנסה היה מוכן להמשיך ולהסתיר את השניים, אך אריך בחר להמשיך ולמצוא מקום מסתור בקרבת עיר הולדתו. העזרה, שהגיש ד"ר יאנסה לאריך ובנו, והמקלט שסידר להם בלילה הראשון לבריחתם,  סייעו להם להתאושש והחזירו להם את כוח הרצון לחיות.

הכרה והנצחה

בשנת 2013 פנה בנו של ד"ר יאנסה אל פרופ' אוטו דב קולקה בבקשה למסור עדות לגבי פעולת ההצלה של אביו.
ב-7 באוקטובר 2014 הוכר ד"ר פרמיסיל  יאנסה כחסיד אומות העולם.
ב-13 בינואר 2015 נשלח מכתב לבנו פטר, המודיע לו על ההכרה באביו כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בשגרירות ישראל בפראג צ'כיה. ביד ושם הוסף שמו של יאנסה לקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם.
אטומס פור פיס

שם

עד פברואר 2010, ללהקה לא היה שם רשמי, והם נודעו כ"??????" או כ"Thom Yorke????". באתר הרשמי של פסטיבל קואצ'לה הלהקה הופיעה בפשטות כ"תום יורק". שמה של הלהקה הוכרז באתר של רדיוהד בידי תום יורק, לצד ההכרזה על סיבוב הופעות בארצות הברית ב-2010. ב-10 במרץ 2010 יורק צייץ בטוויטר - "החלטנו לקרוא לעצמנו אטומס פור פיס. מקווים שאתם אוהבים את השם... נדמה שזה ברור לחלוטין". באתר הלהקה, מתחת לשם שלהם, מופיע הציטוט "Nerth Nuclerek? Na Vynnav" בשפה הקורנית, אשר משמעותו "אנרגיה גרעינית? לא תודה". הציטוט לקוח מ"השמש המחייכת", סמל בינלאומי כנגד אנרגיה גרעינית שתורגם ל-49 שפות.
אטומס פור פיס הוא גם שמו של נאום מפורסם שנשא נשיא ארצות הברית, דווייט אייזנהאוארֿ, בעצרת הכללית של האומות המאוחדות, ב-1953.

היסטוריה

חברי הלהקה הופיעו לראשונה בלוס אנג'לס ב-2 באוקטובר 2009, בהופעה בה הם ניגנו את אלבום הבכורה של תום יורק, The Eraser, במלואו, לצד מספר שירים חדשים והשיר Paperbag Writer של רדיוהד. לאחר מכן הופיעו פעמיים נוספות בלוס אנג'לס ב־4-5 באוקטובר של אותה שנה. הלהקה, אז נטולת שם, יצאה לסיבוב הופעות קצר בן 8 הופעות בערים גדולות בארה״ב, עם להקת Flying Lotus כמופע פותח. באפריל 2010 הלהקה הופיעה בפסטיבל קואצ'לה תחת השם ״??????״.
ב-5 באפריל ביצעה הלהקה שיר שתואר בידי יורק כ״שיר השיתופי הרשמי הראשון של הלהקה״, השיר, Judge, Jury and Executioner, שבוצע לראשונה בהופעות הראשונות בלוס אנג'לס, חולק את שמו עם שיר של רדיוהד מהאלבום Hail To The Theif, ״Myxomatosis. (Judge, Jury, and Executioner.)״.
בעקבות ההופעה בפסטיבל קואצ'לה, הופיעה הלהקה בפסטיבל Fuji Rock 2010, ההופעה היחידה של הלהקה מחוץ לארה״ב עד אז. בפברואר 2013, הוכרז שאטומס פור פיס תופיע בעוד שני פסטיבלים מחוץ לארה״ב: פסטיבל מאלט! ופסטיבל פוהודה.

השפעות

תום יורק ציין שחברי הלהקה התחברו סביב אהבה משותפת למוזיקת אפרוביט. בראיון הוא סיפר שאלבום הבכורה הוא ״תוצר של להיפגש, להשתכר ולהאזין ביחד לפלה קוטי״
Terremoto

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אניטה, ג'פרסון ג'וניור ואומברטו טאוורס והמפיק שלו טרם נודע. השיר הוא שיר בסגנון הדאנסהול. בסמוך לצאתו, יצא הסינגל בפורמט של הורדה דיגיטלית. שיר זה הוא הסינגל הראשון של אניטה שיצא בשנת 2019.
בנוסף לכך, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של אניטה ב-1 בפברואר 2019. הקליפ בוים על ידי קונדזילה. בתחילת הקליפ ניתן לראות את קביניו לובש מטפחת ראש צהובה, ולאחר מכן את אניטה.
נכון ליולי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-185 מיליון צפיות.
רעות (ערך)

רעות הוא מונח המסמל קשר נפשי עמוק בין שני בני אדם או בין קבוצה מצומצמת של אנשים, שאינו תלוי באינטרסים של אחד מהצדדים. הרעות יכולה להיווצר בשני אופנים מרכזיים: ידידות ארוכת שנים, היוצרת הכרות עמוקה בין הרעים, או מצב המחייב כוחות משותפים וערבות הדדית.
מבחנה הגדול של הרעות הוא במקרים בהם צריך לוותר צד אחד על האינטרסים שלו על מנת להטיב עם רעו. לדוגמה, כאשר אחד הרעים נחשד או מורשע בפלילים, נדרשים רעיו להחליט עד כמה חשובה בעיניהם הרעות - האם ימשיכו לקיימה ולהגן על הרע שחטא, או יפנו לו עורף.
דוגמה מובהקת נוספת היא בשדה הקרב, אז נקראת הרעות לעיתים בשם "אחוות לוחמים". במצב זה נדרשת נאמנות, אמון וערבות הדדית למען מטרת הכלל. בשם ערך הרעות נדרש הפרט לוותר על טובתו האישית, לעיתים תוך סיכון עצמי.
מחקרים שנעשו בשנים האחרונות מצביעים על התאמה בין הרעות לסיכון החיים. ככל שהסיכון עולה כך גם הרעות עתידה לעלות.

בישראל

ערך הרעות קיבל ביטוי רשמי כאחד מערכי צה"ל בסעיף:
"רעות - החייל יפעל מתוך אחווה ומסירות לחבריו לשירות, וייחלץ תמיד לעזרתם כשהם זקוקים לו או תלויים בו, חרף כל סכנה וקושי, עד כדי חירוף הנפש".
עוד קודם לניסוח רוח צה"ל זכתה הרעות לתהילה בשיר "הרעות", מאת חיים גורי.
יש הטוענים כי בחברה הישראלית בת ימינו (נכון לשנת 2008) אבדה הרעות שהייתה קיימת בשנותיה הראשונות של המדינה, לטובת האינדיבידואליזם, ומביאים לכך דוגמאות שונות.
אורבנוס החמישי

אורבנוס החמישי (בלטינית: Urbanus V‏; 1310 - 19 בדצמבר 1370), אפיפיור מ-28 בספטמבר 1362 עד מותו.
גיום גרימור נולד למשפחת אצולה בטירת גריזאק שבחבל לאנגדוק בדרום צרפת. כשהיה בן שתים עשרה בלבד עזב את הטירה המשפחתית כדי ללמוד במונפלייה ובטולוז. עם סיום לימודיו קיבל תואר דוקטור לחוק הכנסייתי. לימד במונפלייה ובאביניון, נכנס למסדר הבנדיקטיני ושימש אב מנזר סנט ז'רמין בעיר אוסר שבצפון חבל בורגונדיה. ב-1361 שימש אב מנזר סנט ויקטור במרסיי. נשלח לנפולי על ידי האפיפיור, אך ב-1362 נפטר האפיפיור אינוקנטיוס השישי, וגיום גרימור נבחר לאפיפיור, ובחר בשם אורבנוס החמישי.
אורבנוס החמישי המשיך ברפורמה של קודמו. לחם בשחיתות, במותרות ובבזבוז בחצרו באביניון. התנגד בכל תוקף למינוי קרובי משפחה למשרות בכנסייה. גייס לעזרתו אנשים משכילים, ייסד קולג' חדש במונפלייה ותמך במלומדים. הציב לעצמו כמטרה את החזרת מקום מושב האפיפיור מאביניון לרומא. אנשי חצרו הצרפתים התנגדו לכך, וביקשו ממנו שלא להיעתר לבקשותיהם של המשורר פטרארקה ושל הקדושה קאתרינה מסיינה לעשות כן. הוא חשש כי האנגלים, שכבשו את דרום צרפת, יכבשו גם את אביניון ויענישו אותו על היותו נתון למרותו של שארל החמישי מלך צרפת.
ב-30 באפריל 1367 הפליג האפיפיור ממרסיי, וב-16 באוקטובר נכנס לרומא לקול תשואות ההמון. המשורר פטרארקה הביע את תודתו לאפיפיור שהעז לחיות ברומא. אך העיר הייתה מוזנחת וארמון האפיפיור נחרב בשריפה. אורבנוס החמישי ציווה לבנותו מחדש, ובינתיים עבר להתגורר מחוץ לעיר. ב-1368 הכתיר ברומא את קרל הרביעי לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. אך ב-5 בספטמבר 1370 נכנע לדרישתם של הקרדינלים הצרפתיים, ואמר שעליו לחזור לאביניון כדי להשכין שלום בין צרפת ואנגליה במלחמת מאה השנים.
ב-24 בספטמבר 1370 הגיע אורבנוס החמישי לאביניון, ונפטר שם בדצמבר של אותה שנה. הוא נקבר בכנסיית נוטרדאם באביניון, אך ב-1372, על פי צוואתו, הועבר מקום קבורתו למנזר סנט ויקטור במרסיי. במקומו נבחר לאפיפיור גרגוריוס האחד עשר.
השריר המך-קוצי

תיאור

תחילתו של השריר המך-קוצי בגומץ המך-קוצי של עצם השכם.
חלקו המרוחק של השריר נאחז באמצעה של הגבשושית הגדולה של עצם הזרוע.

עצבוב

השריר המך-קוצי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי והשישי (C5, C6) דרך עצב רום עצם השכם (Nervus suprascapularis).
אימאם אל-תרמיד'י

לידה

סבו של אימאם אל-תרמיד'י היגר ממרב העתיקה לתרמז, תרמז שם נולד אל-תרמיד'י בתקופת שלטונו של אל-מאמון, הח'ליף מבית עבאס, בשנת 824.

שנים מוקדמות

מגיל צעיר הוא היה נחשב לאדם מוכשר, נבון, מסור וחרוץ במיוחד. תכונות אלו המשיכו אתו לאורך כל חייו. הוא למד לעומק את המדע של החדית' ואת השריעה. הוא הקדיש תשומת לב מיוחדת לעבודתם של מדענים וחוקרי חדית' שגרו בתרמז, בסמרקנד, במרב העתיקה, ובערים אחרות במרכז אסיה.
בגיל 26 הוא יצא במסע למקומות מרוחקים, בין השאר לח'וראסאן ועיראק, כמו גם לחג'אז, מכה, ואל-מדינה. שם הוא נפגש עם חוקרים ותאולוגים בולטים, עסק במפגשים הנוגעים לחוק האסלאמי ולמדעי האסלאם, והרחיב את הידע שלו בהיבטים השונים של דת האסלאם, של ההיסטוריה, ותחומים נוספים.

פטירתו

אל-תרמיד'י היה עיוור בשנתיים האחרונות לחייו. ישנם מסורות שגורסות כי העיוורון שלו הגיע מתוך צער על מותו של מורו וחברו הקרוב והאהוב, האימאם אל-בוח'ארי.
הוא נפטר בתאריך 8 באוקטובר 892.
לאון רבינוביץ

יהודה לייב (לאון) רבינוביץ (בכתיב שנהג בזמנו: ראבינאוויץ; נודע בשם העט: איש יהודי; א' בשבט תרכ"ב, 2 בינואר 1862 – ה'תרצ"ח, חורף 1937–1938) היה  סופר ועיתונאי יהודי, מו"ל ועורך "המליץ".

ביוגרפיה

נולד בעיירה ברסטוביץ הסמוכה להורדנה, אמו הייתה מושה בת הרב אברהם צבי איזנשטט מחבר "פתחי תשובה", היא הייתה שוחרת ידע ובקיאה בתנ"ך, ולימדה את בנה את השפה הגרמנית. אביו אברהם, נפטר בהיותו בן שלושה חודשים. בצעירותו למד בישיבת וולוז'ין ובישיבת מיר, ואחר כך ב"קיבוץ" הפרושים באיישישוק. בהמשך החל בלימודי רפואה באוניברסיטת קניגסברג, ואחר כך עזב את לימודי הרפואה ונסע ללמוד מדעי הטבע בסורבון שבפריז.
ב-1887 התחיל לכתוב מאמרים ולפרסמם בכתבי עת עבריים בני התקופה, ביניהם כתב העת המליץ. שנה לאחר מכן הוזמן לערוך את כתב העת "המגיד". ב-1890 הזמין אותו אלכסנדר צדרבוים (אר"ז) לשמש כעוזרו בעריכת "המליץ", ולאחר מותו שימש בפועל כעורך כתב העת. רבינוביץ החליף רשמית את יצחק (ארנולד) גולדנבלום, חתנו של אר"ז, כעורך המליץ, רק ב-13 בדצמבר 1899, והיה עורכו של העיתון עד סגירתו ב-1904.
לאחר סגירת "המליץ", פרסם חלק ממאמרי המערכת שכתב, בספר בשם "הירושה והחינוך".
הוא ניסה את כוחו בתחום העיתונות גם לאחר דעיכת וסגירת "המליץ", תקופה מסוימת הוציא לאור יומון יידי בשם "דער טאג" (היום) שנסגר לאחר תקופה קצרה. אחר הוציא ירחון, אף הוא ביידיש, בשם "בלעטער פון מאן-בוך" שעסק במדע פופולרי.
בשנות חייו תחת השלטון הסובייטי, עמד זמן קצר בראש הקהילה היהודית בפטרוגרד, אבל עד מהרה הסתלק מהזירה הציבורית. לפי גצל קרסל, שימש רבינוביץ בסוף ימיו כשמש בבית כנסת בלנינגרד.
הוא נפטר בסוף שנת 1937 או ראשית 1938 ביום שישי, ובניו קברו אותו במהלך השבת בלי לקיים טקס הלוויה.
אוקה (אמנויות לחימה)

האוּקֶה (ביפנית: 受け) באמנויות לחימה יפניות הוא מי שמקבל את הטכניקה. כלומר הוא מי שעליו הנגה, או הטורי מתאמן.

תפקיד האוקה

תפקידו של האוקה משתנה בין אמנות לאמנות. לדוגמה באייקידו וכן בקאטות בג'ודו האוקה תוקף את הנגה, וזה צריך לבצע עליו את הטכניקה. בג'יוג'יטסו תלמיד מתחיל מבלה את רוב זמנו בתור האוקה, ואילו באמנויות המבוססות על כלי נשק דווקא המורה הוא האוקה כאשר התלמידים מתקיפים אותו.
האוקה צריך למעשה לדעת איך להגיב בגופו למה שקורה סביבו, ואיך לא להפגע כשמוצעת עליו טכניקה. לפעולה של האוקה קרואים "אוקמי" (受け身), בתרגום חופשי קבלה על הגוף. רוב הפעולות של האוקה מסתיימות בנפילה כלשהי, או שהוא מתגלגל או שהוא נופל ישרות, או שבן הזוג שלו מבצע עליו נעילה או בריח, בכל מקרה על האוקה לדעת כיצד להזיז את גופו כדי למנוע נזק. ישנן גם אמנויות שבהן בשלבים מתקדמים האוקה יכול לנסות להפוך את הטכניקה ואז הוא הופך לנגה והנגה נהיה לאוקה.
כדי להיות אוקה טוב צריך לעבוד על גמישות ועל הבנת תנועה. כמו כן צריך להכיר נפילות מסוימות כמו "זנפו קייטן" (前方回転,) כלומר גילגול קדימה. התכונה החשובה ביותר של האוקה היא הערנות והמאפשרת לו להגיב בזמן היטב לנעשה לו.
Concon

Concon הוא באג שהתקיים במערכות ההפעלה Windows 95, Windows 98 מסדרת Microsoft Windows 9x. שם הבאג נגזר מהעובדה שבמערכות ההפעלה האלו, פנייה לקובץ "C:\con\con" הייתה מביאה לקריסה של המערכת.
מדובר במקרה פרטי של באג כללי יותר במערכת, שגרם לה לשגיאה בכל פעם שפנו לנתיב קובץ שהכיל שם התקן יותר מפעם אחת. במקרה של "Concon", מדובר היה בשם של התקן הקונסול (תצוגת המסך הראשונה שעולה עם המחשב), גם פנייה ל-"C:\aux\aux",ל-"C:\nul\nul", או ל-"con\con\con.ihz" הייתה גורמת לקריסה, אולם נתיבים אלו היו פחות נפוצים מ-Concon ועל כן הבאג נקרא על שם האחרון. נתיבים אלו אינם חוקיים ב-Windows משום שהם מכילים מילים שמורות.
הבאג נחשב לפרצת אבטחה שכן תוכנות או אתרי אינטרנט זדוניים יכלו לפנות לנתיבים אלו כדי להביא לקריסת המחשב. ב-16 במרץ 2000 שחררה Microsoft טלאי תוכנה לתיקון הפרצה.
משה הלוי

ביוגרפיה

נולד בשם משה וולפוביץ' גורביץ' בעיר מסטיסלאב שברוסיה (כיום בבלארוס). הלוי היה חבר תיאטרון "הבימה" במוסקבה עם היווסדו בשנת 1917. עלה לארץ בראשית שנות העשרים ובשנת 1925 ייסד את תיאטרון האהל שאת שמו בחר יחד עם חיים נחמן ביאליק, קיבץ קבוצה של 22 שחקנים צעירים וחסרי ניסיון והדריך אותם לעלייה לבמה, לקראת הופעתם הראשונה ב-22 במאי 1926 בהצגת "נשפי פרץ", ערב מערכונים לפי סיפורי י"ל פרץ, באולם גימנסיה הרצליה. בשנים 1932-1937 ביים את תהלוכת העדלאידע בתל אביב.
משה הלוי היה במאי הבית של האהל ומנהלו. הלוי היה מחסידי שיטת סטניסלבסקי של במאי התיאטרון הרוסי קונסטנטין סרגייויץ' סטניסלבסקי, ששמה את הדגש על הבעה עזה של רגשות, וברוח זו ביים את הצגות האהל. בתקופת היישוב היה האהל, לצידה של הבימה, אחד מן התיאטרונים המובילים ביישוב. בתקופת המדינה הלך כוכבו של האהל ודעך, עד שנסגר סופית בשנות השישים.
משה הלוי היה נשוי לחנה רובינא, והתגרש ממנה לפני עלייתו לארץ ישראל. בארץ נשא לאשה את לאה דגנית שחקנית האהל, ולהם בת, הזמרת אהלה הלוי, שהייתה אשתו הראשונה של שייקה אופיר.
נקבר בבית העלמין קריית שאול. בתו הקימה על קברו מצבה בדמות אוהל (וכך עשתה גם על קבר אמה).
בשנת 1980 קבעה עיריית תל אביב את הפרס השנתי העירוני לאמנות הבימה על שמו של משה הלוי.
בערים ראשון לציון ונתניה נקראו רחובות על שמו.
Tr (פקודה)

סביבת Unix

השימוש הסטנדרטי בפקודת tr, הוא כדלקמן:

$ tr 'abcd' '1234'
a
1
b
2
c
3
תרגום מטווח של תווים, יתבצע כדלקמן:

$ tr 'a-d' '1234'
c
3
d
4
תפריט העזרה של פקודת tr:

tr --help
רוב הגרסאות של tr, פועלות על תווים של בתים בודדים ואינן תואמות לייצוג טקסט Unicode.
ניהוג אלומה

ניהוג אלומה (גם היגוי אלומה, באנגלית: Beam Steering) היא היכולת לשנות את הכיוון של האונה הראשית של עקום קרינה של אנטנה.
במערכות מכ"ם ותקשורת רדיו מערכות, היגוי אלומה עשוי להתבצע על ידי מיתוג של אלמנטים המרכיבים את האנטנה, או על ידי שינוי יחסי של המופע של אותות RF המוזנים לאלמנטים המרכיבים את האנטנה.
באקוסטיקה, היגוי אלומה משמש כדי לכוון את הצליל ביציאת הרמקולים למיקום ספציפי בתוך אזור החשוף אל הרמקולים. היגוי האלומה נעשה על ידי שינוי העוצמה והמופע של שניים או יותר רמקולים המותקנים יחדיו, שינוי אשר גורם להתאבכות בצורה הרצויה. מבחינה מסחרית, סוג של זה רמקול מכונה מערך קווי. טכניקה זו כבר נמצאת בשימוש במשך שנים רבות, אך לאור התפתחויות בתחום של עיבוד אותות דיגיטלי, הטכנולוגיה זמינה גם בצורת מוצרים מסחריים. אחד המוצרים הראשונים בתחום נמכר בתחילת 1990 על ידי דוראן אודיו, שהשיקה את הטכנולוגיה בשם DDC (ראשי תיבות של Digital Directivity Control - בקרת כיווניות דיגיטלית).
במערכות אופטיות, ניהוג אלומה יכול להתבצע על ידי שינוי של מקדם השבירה של מדיום שדרכו אלומה מועברת, או על ידי שימוש במראות, מנסרות, עדשות, או שימוש בסריג עקיפה, או בצורה מכנית.
אלגברת מנה

אלגברת המנה - הכללה של חבורת המנה וחוג המנה למבנה אלגברי כללי. משמשת בין היתר להכללת משפטי האיזומורפיזם באלגברה אוניברסלית.
הגדרה:
יהי  מבנה אלגברי עם n פעולות,ויהא יחס שקילות על אברי A כך שלכל פעולה , אם מתקיים  עבור i=1...k ,מתקיים גם:
יחס השקילות משרה מבנה אלגברי חדש שנקרא אלגברת מנה  שאבריו הם מחלקות השקילות המתאימות עם הפעולות:  (לפי )
דוגמה -הכללה של משפט האיזומורפיזם הראשון:
יהיו A ו-B מבנים אלגבריים ויהא F אפימורפיזם מ-A על-B,אזי:
A/Φ איזומורפי ל-B. כש- Φ יחס השקילות המוגדר על אברי A כך: אם ורק אם .
הוכחה(חלקית) :
תחילה נוכיח ש-Φ משרה אלגברת מנה:
תהי  פעולה k-ארית,ויהיו (לפי Φ) עבור i=1...k (זאת אומרת  עבור i=1...k). מכאן נובע ש, זאת אומרת, 

נגדיר הומומורפיזם מ-A/Φ ל-B כך:  הוא חח"ע כי צמצמנו את כל הערכים השווים למחלקות שקילות (איברים בודדים),ועל בירושה מ-F.