google/wiki40b huggingface dataset:
ורנה פלטון

ביוגרפיה

פלטון נולדה בקליפורניה. עבדה רבות ברדיו והייתה ידועה בזכות השתתפותה בתוכניות הרדיו של רד סקלטון, אבוט וקוסטלו ובתוכנית של ג'ק בני. מאוחר יותר הופיעה בתפקידי אורח חוזרים בתוכנית של ריי בולג'ר ובתוכנית אני אוהב את לוסי. לאחר שגילמה את דמותה של הילה קרוקר בתסכית רדיו, בשנים 1954–1959 המשיכה לגלם תפקיד זה בסדרת הטלוויזיה "כלת דצמבר", עליו הייתה מועמדת פעמיים לפרס אמי, ולאחר מכן בספין-אוף לסדרה "פיט וגלדיס". בשנות הארבעים השתתפה במספר סרטי קולנוע.
פלטון דיבבה דמויות רבות עבור חברת וולט דיסני ונתנה את קולה לסרטים "דמבו", "סינדרלה" (בתפקיד הפיה), "עליסה בארץ הפלאות" (בתפקיד מלכת הלבבות), "היפהפייה והיחפן" (בתפקיד דודה שרה), "היפהפייה הנרדמת" (בתפקיד פלורה) ו"ספר הג'ונגל" (בתפקיד הפילה ויניפרד). בין השנים 1960 ו-1964 תרמה את קולה לסדרת הטלוויזיה המצוירת "משפחת קדמוני" בדמות פרל סלאגהופל, אמה של וילמה קדמוני.
ב-1955 שיחקה בסרט "פיקניק" לצד ויליאם הולדן וקים נובאק.
פלטון הייתה נשואה משנת 1923 לשחקן והמדבב לי מילאר עד מותו בשנת 1941, ונולד להם בן אחד. היא נפטרה בשנת 1966 לאחר שבץ והונצחה בשדרת הכוכבים של הוליווד.
Bad (שיר)

רקע והשראה

Bad במקור היה אמור להיות דואט עם הזמר פרינס, אך שיתוף הפעולה לא יצא לפועל.

ג'קסון סיפר שאת ההשראה לוידאו קליפ שאב מכתבה שקרא בעיתון. הכתבה סיפרה על סטודנט מה"גטו" של ניו יורק אשר ניסה להתקדם בחייו ולעזוב את חבריו הישנים. החברים קינאו בסטודנט והרגו אותו.

הכוריאוגרף של הוידאו קליפ טען שהווידאו והעלילה הושפעו מאד מהסרט סיפור הפרברים.

וידאו קליפ

הגרסה המלאה של הוידאו קליפ היא סרט קצר באורך 18 דקות שבויים על ידי מרטין סקורסזה.
הוידאו קליפ מספר את סיפורו של נער בשם דריל, המגולם על ידי ג'קסון. הנער שגדל בשכונה מפוקפקת מחליט ללמוד בבית ספר פרטי. כשהוא חוזר לבקר בבית ספרו הישן, חבריו, ביניהם מיני-מקס, (המגולם על ידי השחקן ווסלי סנייפס) מגלים כמה השתנה ומרגישים בחוסר הנוחות שלו איתם ועם נטייתם לפשע. בניסיון להראות שהוא עדיין "רע", דריל לוקח אותם לתחנת רכבת תחתית שם הוא מנסה לשדוד איש זקן אך משנה את דעתו ברגע האחרון. חבריו מקניטים אותו שכבר אינו "רע". הוידאו קליפ אשר צולם עד כה בשחור לבן הופך לצבעוני ודריל לובש לפתע מעיל עור שחור ומצטרף לקבוצת רקדנים פאנקיסטים. לאחר קטע ריקוד, לצלילי קטע סולו באורגן המונד המנוגן על ידי נגן הג'אז הוותיק ג'ימי סמית, מזהיר דריל את חבריו כי לא מצפה להם עתיד טוב אם ימשיכו בדרכם הרעה. הם מקבלים זאת ונפרדים ממנו.
פודינג לבן

פודינג לבן הוא שמו של מאכל בשר הנפוץ באירלנד, סקוטלנד, צפון אומבריה, נובה סקוטיה וניופאונדלנד. המאכל דומה מאוד לנקניק דם, ועשוי מבשר חזיר, אך במקום דם הוא מכיל שבבי שיבולת שועל, לחם וחלקי בשר אחרים. הוא מוגש לרוב מבושל, או חתוך לחתיכות ומטוגן.
הפודינג הלבן הוא מרכיב נפוץ בארוחות הבוקר המסורתיות במטבחים בו הוא מוגש. הוא גם משמש כתחליף לדגים במנה המפורסמת פיש אנד צ'יפס בסקוטלנד.
ראפלה (מחוז)

גאוגרפיה

למחוז אין מוצא אל הים. הוא ידוע בעיקר במחצבים העשירים שלו, אשר כוללים בין השאר גיר, דולומיט, כבול וחרסית.

היסטוריה

עד לרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 מנה המחוז 10 נפות כפריות.

ממשלת המחוז

בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (באסטונית: maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), אשר ממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים. מאז 2004 משרת מושל המחוז מאוישת על ידי תוניס בלנק.
שבר ענן (סרט)

עלילה

סטלה ודוט הן זוג לסביות קשישות המתגוררות במיין. דוט היא עיוורת, ובאחד הימים כשהן הולכות לישון היא נופלת ממיטתן ושוברת את אגנה. נכדתה של דוט גורמת לה לחתום על מסמך אפוטרופוסות ומנסה לאשפז אותה בבית אבות נגד רצונה.
סטלה פורצת לבית האבות ומשחררת את דוט והן מחליטות יחד לנסוע לקנדה על מנת להתחתן. בדרכן הן אוספות את פרנטיס, רקדן צעיר הנוסע לבקר את אימו הגוססת בקנדה.
כשהן מגיעות לביתה של אמו של פרנטיס מסתבר שהיא לא רוצה בנוכחתו והן מחליטות לצרפו להמשך מסען ולתת לו להיות השושבין שלהן.

פרסים

הסרט זכה בפרסים רבים בפסטיבלי סרטים שונים ברחבי העולם.
טוני פרנג'יה

אנטואן "טוני" פרנג'יה (ערבית: طوني فرنجيه, 1 בספטמבר 1939 - 13 ביוני 1978), פוליטיקאי לבנוני ומנהיג מיליציה בשנים הראשונות של מלחמת האזרחים בלבנון.
פרנג'יה למד בקולז' דה פראנס, בתחילה בטריפולי ואחר כך בביירות. ב-25 באוקטובר 1970 ירש את כיסאו של אביו, סולימאן פרנג'יה, בפרלמנט, מטעם זע'רתא, לאחר שאביו נבחר לנשיאות. הוא מונה להיות שר הדואר והתקשורת בממשלתו של אביו.
Songs of Faith and Devotion

היסטוריה

"Songs of Faith and Devotion" הוקלט במשך שמונה חודשים בווילה שכורה במדריד במהלך 1992. סטודיו ההקלטות הוקם במרתף עם שתי מערכות תופים, במרחבים שונים במטרה להשיג צלילים שונים. בכוונת הלהקה היה להקליט אלבום שונה מאלבומיהם הקודמים ולשנות דברים שונים בגישתם על מנת ליצור מוזיקה כפי שהם מסוגלים.
חברי הלהקה היו מודעים לכך שכתיבת האלבום בהתאם לשגרת אלבומיהם הקודמים תוביל לשעמום. גישה חדשה להקלטת האלבום הייתה הביצועים; בהקלטותיהם הקודמות הסתמכה הלהקה על המשכיות יותר מאשר על ההופעה. חברי הלהקה חשו שהם אינם מסוגלים להקליט את האלבום ביחד מפני שהם הרגישו שיישום הטכנולוגיה תהפוך את צלילי האלבום ליותר ספונטניים ואנושיים. בכוונתם הייתה ששירי האלבום יהיו משוחררים ופחות מתוכנתים.
ברל לזר

ביוגרפיה

נולד במילאנו שבאיטליה, לרב משה לאזאר וליהודית (בתו של צבי מאיר שטיינמץ), שנשלחו על ידי הרבי מליובאוויטש כדי לשמש ברבנות בעיר. ב-1978 סיים תיכון כאקסטרני והתחיל ללמוד בישיבת תומכי תמימים במוריסטאון במדינת ניו ג'רזי. במהרה עבר לישיבת תומכי תמימים המרכזית בניו יורק שם קיבל סמיכה לדיינות. בשנת 1988 ביקר ברוסיה לראשונה. בסיוון תשמ"ט, 1989 נישא לחנה בת הרב יחזקאל דערען, בשנת תש"ן 1990 קיבל את ברכתו של הרבי מליובאוויטש ונשלח למוסקבה לחדש את חיי הדת היהודים בעיר וברוסיה כולה.
התמנה לשליח הראשי לחבר המדינות ולרב בית הכנסת החב"די ההיסטורי במרינה רושצ'ה. בשנת 1993 בעקבות מתחים עם קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה נבחר ליו"ר איחוד הרבנים של חבר המדינות והתחיל בפעילות הקמת קהילות יהודיות מחדש. בשנת 1999 הקימו רבני חב"ד את איחוד הקהילות היהודיות של רוסיה ובחרו ברב לאזאר לרבם הראשי במקביל לרב הראשי המכהן הרב אדולף שייביץ'. בשנת 1999 מנה האיחוד 67 קהילות ובשנת 2001 כבר מנה האיחוד 189 קהילות ב-170 ערים. בשנת 2000 נבחר על ידי איחוד הקהילות לרבה של רוסיה. בתמיכתו של לב לבייב, הקים הרב לאזאר בקהילות הגדולות בתי ספר ומכללות של "אור אבנר" לבנים ובנות יהודיים. כמו כן ביוזמתו של הרב לאזאר הוקמו בערים הגדולות ישיבות "תומכי תמימים". ארגונו של הרב לאזאר מחזיק בנוסף עשרות בתי תמחוי ותומך בפעילות חסד. בנוסף עומד הרב לאזאר בראש מערכת הכשרות של הרבנות הראשית לרוסיה.
לרב לזר חמישה בנים ושמונה בנות. בנו יחזקאל נישא לנכדת הרב יוסף יצחק הבלין, בנו שלום נישא לנכדת הרב יקותיאל פרקש, חתנו הרב משה לרמן, הוא ראש ישיבת תומכי תמימים במלאכווקא בפרברי מוסקבה.

יחסיו הציבוריים

לרב לאזאר יחסים טובים עם נציגי השלטון, והוא זוכה לביקורים תכופים במוסדותיו של נציגי הממשל הבכירים וכן מתארח אצל נציגי ממשל לעיתים תכופות. לחלק מהאוליגרכים היהודיים הנאמנים לשלטון יש קשר אליו בעזרת איש העסקים לב לבייב. בקשרים קרובים עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין עוד מתקופת כהונתו הראשונה, ונמשכו גם לאחר שהלה התמנה לראש ממשלת רוסיה. ב-2007 נפגש גם עם הנשיא דמיטרי מדבדב. בנסיעתו הראשונה של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לאחר בחירתו בפעם השלישית ב-2012 הצטרף אליו הרב לאזאר בביקורו בישראל, ואף ערך לו סיור בכותל המערבי.
בשנים 2006–2007 ובשנים 2008–2009 היה לאזאר חבר במושב הראשון והשני של הלשכה הציבורית של רוסיה, גוף ממשלתי הממונה על ידי הנשיא, שמטרתו לבחון את החקיקה ודרכי פעולות הממשלה בסובייקטים הפדרליים המרכיבים את הפדרציה הרוסית. בשנת 2010, לקראת המושב השלישי המינוי לא חודש.
אילנית גרשון

ביוגרפיה

אילנית גרשון נולדה בתל אביב בשנת 1982. למדה תיאטרון, מחול ומוזיקה בבית הספר לאומנויות תל אביב. בגיל 17 עברה לתיכון תלמה ילין, שם סיימה בהצטיינות את לימודי התיאטרון.
בשנים 2001–2003 עשתה את שירותה בצה"ל בלהקת חיל החינוך, לצד לירון לב. בשנת 2006 סיימה לימודים בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב.

חיים אישיים

גרשון הייתה בזוגיות עם השחקן טל וייס, ולשניים נולדו תאומים ב-20 באוקטובר 2016.

שירה

במקביל לעבודותיה בתיאטרון, הקליטה את הסינגל "מחכה" עם הגיטריסט באלדי אולייר במסגרת הפרויקט מעברים בזמן – תקליטו המשותף עם בנו, ברק אולייר שיצא לאור בשנת 2008. ב-8 ביולי 2014 הוציאה את הסינגל - "לשכוח אותי" בהפקתו המוזיקלית של ברק אולייר. ב-23 בפברואר 2015 השניים הוציאו את הסינגל ״כל רגע" - שיר שכתב, הלחין ועיבד ברק אולייר.
בחודש אוקטובר 2015 פנתה למימון המונים באינטרנט על מנת לגייס כסף עבור הקלטת אלבומה הראשון - פרויקט "מתנות שמורות". הפרויקט (אלבום משותף עם המוזיקאי ברק אולייר) - זכה להצלחה גדולה בפלטפורמת ההדסטארט וגייס למעלה מ-75,000 שקלים למימושו. בעזרת התמיכה שקיבלה, האלבום יצא לאור בינואר 2019.

טלוויזיה

בספטמבר 2007 השתתפה בסדרה "בילי" לערוץ ג'טיקס, קומדיית מצבים ישראלית שכתבו גיא עמיר וחנן סביון, בה שיחקה את התפקיד הראשי של חייזרית בשם בילי.
בשנת 2011, דיבבה את מאדי פיצפטריק בסדרה החיים היפים של זאק וקודי. כמו כן שרה את שיר הפתיחה בסדרה "הכוורת" בערוץ הופ, דיבבה את דמותה של קוקו-לוקה בסדרה "הסרטים המצוירים של מיני" ששודרה בערוץ "דיסני ג'וניור" וכן, בסדרות "סם הסנדוויץ'", "דובוני אכפת לי", "אמה ודין", "וונדי", "היורשים", "וויספר", גינת המשאלות ו"בובות פיניפון".
בשנת 2015 שיחקה בתוכנית "שורום זורום", לצד רינת גבאי וירדן הראל.
הוריה אנדרייסקו

הוֹרְיָה אַנדְרֶייֶסקוּ (ברומנית: Horia Andreescu;‏ נולד ב-18 באוקטובר 1946) הוא מנצח רומני. למשך 18 שנה היה מנצח הבית של התזמורת רדיו הלאומית של רומניה וכיום הוא המנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית "ג'ורג'ה אנסקו" של בוקרשט.

קורות חייו

הוריה אנדרייסקו נולד ב-1946 בעיר ברשוב בדרום טרנסילבניה, בה גדל בשכונה של סקסונים. בשנת 1965 סיים את לימודיו בתיכון למוזיקה בעיר הולדתו, בכיתה לאבוב. למד בהמשך בין השנים 1965-1973 בקונסרבטוריון (כיום האוניברסיטה למוזיקה) של בוקרשט אצל מורים כמו קונסטנטין בוג'אנו (אמנות הניצוח), שטפאן ניקולסקו (הלחנה), אוראל סטרויה (תזמור), ואחר כך באקדמיה למוזיקה 
בשנים 1974-1975 בווינה, תחת הדרכתו של הנס סווארובסקי וקארל אסטרייכר, אחר כך בטריר ובמינכן השתלם אצל סרג'יו צ'ליבידאקה (בשנים 1978-1980).
התחיל את הקריירה כמנצח ב"תזמורת הנוער של ברשוב" בשנת 1967.
בין השנים 1974-1987 ניצח על התזמורת הפילהרמונית של העיר פלוישט ע"ש פאול קונסטנטינסקו.
למשך 13 שנה היה אנדרייסקו מנצח אורח קבוע של התזמורת רדיו ברלין, למדך 10 שנים - בפילהרמונית של דרזדן ו ולמשך 21 שנה בקפלה הממלכתית שוורין.
החל מ-1987 הוא מנצח בתזמורת הפילהרמונית מבוקרשט ע"ש ג'ורג'ה אנסקו וכיהן כמנהלה המוזיקלי בין השנים 1987-1990.בשנת 1989 הקים את התזמורת הקאמרית "הווירטואוזים" מבוקרשט ומכהן מאז כמנצחה.
הוריה אנדרייסקו ניצח על תזמורות חשובות רבות ברחבי העולם.
אנדרייסקו הקדיש חלק מזמנו גם להוראה והיה פרופסור לניצוח באוניברסיטה למוזיקה בבוקרשט בין
השנים 1987–1991.
כריסטינה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן

ביוגרפיה

כריסטינה מגדלנה נולדה ב-27 במאי 1616 בטירת נישופינג ליוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג ולקתרינה משוודיה, רוזנת פפאלץ-קלבורג, בתם של קרל התשיעי, מלך שוודיה ומריה מפפאלץ-זימרן. בשנת 1618 עברה משפחתה לגרמניה, אולם בשנת 1622 חזרה לשוודיה בעקבות מלחמת שלושים השנים. כריסטינה מגדלנה תוארה כאשה "יפה מאוד", והיא הייתה חברתה של המלכה, מריה אלאונורה מברנדנבורג. כריסטינה מגדלנה ליוותה את מריה אלאונורה למלך בגרמניה בשנת 1631, וחזרה עמה לשוודיה בשנת 1633. באותה שנה עלתה הצעה שכריסטינה מגדלנה תתחתן עם ברנהרד מסקסוניה-ויימאר, אולם ההצעה לא יצאה לבסוף אל הפועל.
לאחר מותה של מריה אלאונורה מברנדנבורג הופקדה כריסטינה מגדלנה על חינוך בתה הנסיכה כריסטינה, ועשתה זאת עד לנישואיה. ב-30 בנובמבר 1642 התחתנה כריסטינה מגדלנה עם פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך, ממנו נולדו לה 8 ילדים. בעלה ביקש לקבל משרה בצבא השוודי, אך הצבא השוודי לא רצה להעסיק נסיכים זרים, ולכן עברו בני הזוג לגרמניה.
בשנת 1654 אחיה קרל גוסטב הפך להיות מלך שוודיה, ובשנת 1656 הוא העניק לה את אחוזת קוטזנהאוזן, אשר סיפקה לה הכנסה קבועה. בשנת 1659 מת חמיה פרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך. ב-14 באוגוסט 1662 מתה כריסטינה מגדלנה בטירת קרלסבורג, דורלאך, והיא בת 46 שנים בלבד.
הסכם פויניקי

הסכם פויניקי היה הסכם שלום אשר נחתם בעיר פויניקי שביוון בשנת 205 לפנה"ס. ההסכם סיים את המלחמה המוקדונית הראשונה בין הרפובליקה הרומית למוקדון.

היסטוריה

בשנת 214 לפנה"ס, לאחר שנחשפה האמנה המוקדונית-קרתגית, הכריזה הרפובליקה הרומית מלחמה על פיליפוס החמישי, מלך מוקדון. המלחמה נמשכה 9 שנים כשהיא מתנדנדת ללא הכרעה. הרומאים לא יכלו להילחם בכל כוחם, כיוון שהיו שקועים במלחמה הפונית השנייה נגד קרתגו. לפיכך הם שכנעו את הליגה האיטולית וערי מדינה יווניות נוספות להילחם כנגד המוקדונים. עם זאת בהדרגה הבינו האיטולים שהם אינם מרוויחים מהמלחמה דבר, ולפיכך בסוף שנת 204 לפנה"ס חתמו על הסכם שלום נפרד עם פיליפוס. במקביל, הצליח פיליפוס להוציא מהמלחמה גם את פרגמון על ידי כך ששיסה בה את ביתיניה.
בראשית שנת 205 לפנה"ס נחת באפידמנוס מצביא רומאי חדש, פובליוס סמפרוניוס טודיטאנוס, עם 35 אוניות מלחמה ו-11,000 לוחמים. כוח מכובד, אולם לא מספיק כדי להכריע את פיליפוס. סמפרוניוס שלח שליחים אל האיטולים בניסיון להחזיר אותם לברית עם רומא, אולם הם נאלצו לשוב כלעומת שבאו. בלית ברירה נע סמפרוניוס צפונה והטיל מצור על העיר דימאלי. פיליפוס מצדו, ניסה את כוחו כנגד אפולוניה, והשחית את שדותיה. סמפרוניוס נטש את המצור והחל נע אל אפולוניה במטרה לצאת לקרב מול פיליפוס. אולם בינתיים הצליחו מתווכים מערי מדינה יווניות בהנהגת אפירוס אשר הפסידו מהמלחמה, לשכנע את פיליפוס וסמפרוניוס לחתום על הסכם שלום.
ההסכם נחתם בעיר פויניקי שבאפירוס, וכונה לפיכך הסכם פויניקי. חתמו עליו הרפובליקה הרומית, פרגמון, ספרטה, מסניה, אליס, האילירים, איליון ואתונה. ייתכן עם זאת, ששתי האחרונות לא חתמו מעולם על ההסכם והוספו בידי כותבי היסטוריה רומאיים לצורכי תעמולה. מהצד השני, חתמו על ההסכם מוקדון, הליגה האכאית, ביתיניה, אפירוס, תסליה, בויאוטיה, אקרנאניה ואפירוס. במסגרת ההסכם, נאלץ פיליפוס להסתלק מבריתו עם קרתגו, ובתמורה להמשיך ולשלוט באיליריה ואף קיבל באופן זמני את אטינטניה (Atintania). הרומאים לעומת זאת סיפחו את דימאלי, ברגולום (Bargullum) ואאוגניום (Eugenium).
ההסכם שרד שלוש שנים בלבד בטרם הפרו אותו הרומאים בפותחם במלחמה המוקדונית השנייה בשנת 200 לפנה"ס.
מיאדזייל

היסטוריה

ב-8 בפברואר 1659 התקיים קרב מיאדז'ייל  במסגרת מלחמת רוסיה-פולין (1654–1667) ליד מיאדזייל.

יהודי מיאדזייל

לפני מלחמת העולם השנייה חיו במיאדזייל כ-170 יהודים. הגרמנים כבשו את מיאדזייל במבצע ברברוסה ב-2 ביולי 1941. גזרות הוטלו על יהודי מיאדזייל, חלקם גויסו לעבודת כפייה ועשרות מהם נרצחו בתוך מספר חודשים.
בסוף 1941 הוקם בעיר גטו ואליו גורשו גם יהודים מהיישוב הסמוך קובילניק.
בספטמבר 1942 ברחו ליערות עשרות מתושבי הגטו ובגטו נותרו פחות ממאה יהודים. באוקטובר נמלטו כולם ליער, להוציא קשישה אחת, והצליחו להרוג מספר גרמנים בעת הבריחה. כל הנמלטים הצליחו להגיע לברית המועצות וניצלו.
מכונת הזמן (ספר)

עלילת הספר

גיבור הרומן הנו מדען וממציא אקסצנטרי החי בלונדון בסוף המאה ה-19 ואשר מכונה על ידי המספר פשוט "הנוסע בזמן" (לאורך הספר לא מוזכר שמו האמיתי של הגיבור). במהלך ארוחת ערב שבועית אותה עורך הגיבור עם חבריו הקרובים ביותר הוא מספר להם כי מצא דרך לנוע בזמן. הגיבור מציג בפני חבריו הספקנים אב טיפוס ראשוני של מכונת הזמן אותה הוא בנה אך אף אחד לא מאמין לו.
שבוע לאחר מכן, הגיבור מגיע לארוחת הערב השבועית באיחור, תשוש למדיי, והוא מספר לחבריו כיצד בינתיים הוא הספיק לנסוע בזמן באמצעות מכונת הזמן שבנה: הגיבור מספר כי במטרה לגלות מה צופן העתיד למין האנושי הוא נסע באמצעות המכונה תחילה לשנת 802,701. בעת המסע בזמן הבחין הגיבור באופן מואץ בכל השינויים שחלים בסביבתו. כאשר הוא הגיע לשנת 802,701 הוא פגש בתחילה בגזע של אנשים נמוכי קומה (בגובה 1.22 מטר), שמחים, חסרי דאגות, פשוטים, שלווים, נהנתנים, וחלשים פיזית, המכונים "אֵלוֹי" (Eloi).
בהמשך הגיבור גילה כי גזע האלוי חי בפחד עצום מפני יצורים קניבלים מגזע דמוי־קוף המכונים "מורלוקים". במהלך היום המורלוקים חיים מתחת לאדמה, והם יוצאים אל פני הקרקע רק במהלך הלילות על מנת ללכוד אנשים מגזע האלוי אשר אותם הם נוהגים לאכול.
זמן קצר לאחר הגעתו הוא מציל את וינה (Weena), צעירה מגזע האלוי אשר כמעט וטבעה בנהר. וינה אסירת התודה מתעקשת להתלוות אל הגיבור. הגיבור מתאהב בווינה ומתחיל לחשוב כיצד ייקח אותה עמו למאה ה-19, אך המורלוקים תוקפים אותם בהמשך כאשר וינה נהרגת בעוד שהגיבור מצליח לברוח.
הגיבור מצליח בסוף לאתר את מכונת הזמן והוא נוסע 30 מיליון שנים לעתיד ומגלה כי על כדור הארץ חי כעת רק גזע של יצורים אדמדמים דמויי סרטנים. הוא ממשיך לאחר מכן לבצע מספר קפיצות קצרות בזמן, מבחין בכך שמשך ההקפה של כדור הארץ הולך ומתקצר בהדרגה בעוד שהשמש גדלה בהדרגה, וגם הופכת אדומה ומעומעמת יותר בהדרגה, בעוד שהמין האנושי וכל היצורים החיים בכדור הארץ נכחדו. 
הגיבור ההמום מחליט לשוב למאה ה-19, לזמנו שלו. הגיבור מספר לחבריו על הרפתקאותיו אך אף אחד לא מאמין לו. למחרת, הגיבור מחליט לצאת למסע נוסף בזמן. הפעם הוא לוקח עמו מצלמה ותרמיל. על אף שהגיבור מבטיח שהוא יחזור עוד חצי שעה, הפעם הוא נעלם לצמיתות.
מיכאיל קלשניקוב

רקע

קלשניקוב נולד למשפחת איכרים בכפר קיוריה במחוז אלטאי. הוא התחיל את הקריירה שלו בעבודה בתחנת רכבת, שם למד מכונאות. בשנת 1938 התגייס לצבא האדום, ושירת כמפקד טנק בחודשים הראשונים של מלחמת העולם השנייה (מכונה ברוסיה המלחמה הפטריוטית הגדולה). באוקטובר 1941 נפצע בקרב ונשלח לביתו. בבית החולים עיצב את הנשק הראשון שלו, ובמהרה הצטרף לעבודה במוסד לתעופה במוסקבה. שם הפיק קלשניקוב חידושים לטנקים כמו מונה יריות מכני. תוך כמה שנים, קודם למהנדס ראשי. בשנת 1947 עיצב קלשניקוב את רובה הסער שזכה לכינוי AK-47 (קיצור ל-Avtomat Kalashnikova - האוטומט של קלשניקוב - מודל 1947). בשנת 1949 הפך ה-AK-47 לנשק הבסיסי בצבא הסובייטי, ומאוחר יותר היה להמצאה המפורסמת ביותר של קלשניקוב.
בשנת 1964 זכה בפרס לנין. בשנת 1998 הוענק לו עיטור אנדריי הקדוש - העיטור הגבוה ביותר ברוסיה.
בדצמבר 2013 הוא הלך לעולמו בגיל 94 ונקבר בבית העלמין הצבאי הפדרלי לזכר הנופלים. בנו, ויקטור (2018-1942), היה גם הוא מפתח כלי נשק והיה ממפתחי תת-המקלע PP-19 Bizon.
בנובמבר 2019 מתוכננת צאתו לאקרנים של הסרט קלשניקוב המגולל את קורות המצאת רובה ה-AK-47.
פטרה פריי

ביוגרפיה

פריי נולדה בעיירה במחוז אינסברוק באוסטריה, אלבומה הראשון יצא ב-1993 הנקרא "Bloß Träume im Kopf".
היא נבחרה לייצג את אוסטריה באירוויזיון 1994 עם השיר "Für den Frieden der Welt", היא סיימה במקום ה-17 עם 19 נקודות.
ב-2003 ניסתה לייצג את אוסטריה בפעם השנייה באירוויזיון עם השיר "Für den Frieden der Welt" אך לא הצליחה.
לאחר מספר שנים בו לקחה הפסקה מעבודתה, ב-2007 יצא אלבומה "Göttlich weiblich".
ב-2011 השתתפה פעם נוספת בגמר הלאומי של אוסטריה לקראת אירוויזיון 2011, אך הודחה בשלב חצי הגמר שנערך באינטרנט, באותה שנה גם הוציאה את האלבום "Einfach Frey".
פטר, דוכס אולדנבורג

ביוגרפיה

פטר נולד ב-26 באוגוסט 1812 בירוסלבל, לגאורג, דוכס אולדנבורג וליקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה וסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג. שישה חודשים לאחר לידתו מת אביו ממחלת הטיפוס, ופטר ואחיו עברו לחסותו של דודם אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. האחים חיו ברוסיה עד שאמם התחתנה עם וילהלם הראשון, מלך וירטמברג בשנת 1816, ולאחר מכן עברו לווירטמברג והתחנכו בשטוטגרט. עם מותה של אמם, פחות משלוש שנים לאחר מכן, פטר ואחיו נשלחו לסבא שלהם פטר הראשון, הדוכס הגדול של אולדנבורג באולדנבורג, וקיבלו ממנו חינוך נרחב, כפי שנתן לבניו, וכן נשלחו בקביעות לטיולים מאלפים ברחבי גרמניה כדי להרחיב את החינוך שלהם.
במאי 1829 נפטר סבו, ואחרי מותו של אחיו אלכסנדר בנובמבר אותה שנה, קרא לו דודו ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, ומינה אותו לקולונל במשמר החיים. פטר עלה במהירות בסולם הדרגות, ולאחר מכן מונה ללוטננט גנרל. לאחר ארבע שנות שירות הוא פרש לגמלאות, והיה פעיל בממשלת סנקט פטרבורג. בשנת 1834 הוא מונה לסנטור רוסי, ומאותו זמן החל להתפרסם כפילנתרופ גדול, שהקדיש את כוחותיו בעיקר לחינוך. הוא ייסד את בית הספר הקיסרי לתורת המשפט, שבו התחנכו השופטים והמנהלים העתידים של רוסיה, ובשנת 1844 הוא מונה לראש ארגון לקידום החינוך של נשים.
פיטר מאולדנבורג היה גם חוקר, ודיבר שמונה שפות. כנשיא כבוד של קרן הנאמנות צארינה מריה, הוא גם מילא תפקיד מוביל בפיקוח על פיתוח בתי חולים ברוסיה, שאחד מהם בסנקט פטרסבורג נקרא בית החולים של הנסיך פיוטר מאולדנבורג לילדים. בנוסף, הוא גם תרם תרומה משמעותית לתוכניות בניין בית הספר באולדנבורג, שהייתה מולדתו.
ב-23 באפריל 1837 התחתן פטר עם תרזה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ולואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ממנה נולדו לו 8 ילדים.
פטר היה מלחין מוכשר, והלחין כמה יצירות נחשבות, אשר חלקם אף בוצעו בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג.
בשנת 1880 נערכה מסיבה חגיגית לכבודו, לרגל 50 שנות שירותו לטובת ממשלת רוסיה, בהשתתפות אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, ורוב המשפחה הקיסרית. פטר היה קשור מאוד לאחיינו הצאר אלכסנדר השני, ולאחר שנרצח הלה במרץ 1881 לקח זאת פטר באופן קשה, וכעבור חודשיים הוא מת בביתו ב-14 במאי.
תומאס סטרזל

פרסים והוקרה

לסטרזל הוענקו עשרות פרסים על ידי גופים בארצות הברית ומחוץ לה, וביניהם פרס לסקר (2012), המדליה הלאומית למדעים (2004) ומדליית בנג'מין פרנקלין של החברה הפילוסופית האמריקאית (2016). הוענקו לו 26 תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות במדינות שונות בעולם. ב-1995 עיטרה אותו פורטוגל באות הצלב הגדול של מסדר ג'יימס הקדוש של החרב.
בשנת 2006, לכבוד יום הולדתו ה-80, קראה אוניברסיטת פיטסבורג על שמו את אחד מבנייניה החדשים - מגדל תומאס א. סטרזל למחקר במדע ביו-רפואי. בשנה שלאחר מכן שינתה עיריית פיטסבורג את שמו של רחוב ליד המגדל לשמו של סטרזל.
ביוני 2018, לאחר פטירתו, חנכה אוניברסיטת פיטסבורג פסל לכבוד סטרזל בקמפוס שלה, בסמוך לקתדרלת ההשכלה.
אלה אלקלעי

ביוגרפיה

אלקלעי נולדה בקיבוץ משגב עם, בת בכורה לדוד ולפיליס ויסברג. בשנות ילדותה, עברה המשפחה להתגורר ברמת השרון, שירתה בצבא כמורה חיילת בבית ספר שדה עין גדי.
אלקלעי היא בעלת תואר ראשון בביולוגיה, תואר שני בהצטיינות באלקטרופיזיולוגיה ופרמקולוגיה, וכן בעלת תואר שני במנהל עסקים, כולם מאוניברסיטת תל אביב.
אלקלעי גרה בכפר מרדכי עם בן זוג ושלושת ילדיהם.
אלקלעי החלה את עבודתה כאנליסטית בשוק ההון בשנת 1993. עם התפתחות תחום האנליזה וניתוח ניירות ערך, וצירופן של חברות חדשות בתחום הביומד למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, התמחתה אלה בתחום זה והפכה למומחית רב תחומית: דשנים, תקשורת וביומד.
בין השנים 1996 - 2006 ניהלה את מחלקת המחקר של חבר הבורסה בבית ההשקעות IBI וסייעה לחברה להרחיב את פעילותה מול משקיעים מוסדיים זרים שהתעניינו באותה תקופה בבורסה המתפתחת בתל אביב.

פעילות ציבורית

בשנת 2011 הצטרפה אלה אלקלעי לכתיבת דוח ראשוני בנושא פיתוח שוק הון חברתי במדינת ישראל, מיזמתה ומימונה של קרן יד הנדיב. הצוות הובל על ידי עו"ד דידי לחמן מסר, והדוח שנכתב הניח את היסודות להתפתחות התחום במדינת ישראל. הדוח מבסס את פיתוח שוק הון חברתי בישראל, כדי להביא "כסף חדש" וכדי לייעל את השימוש במקורות הקיימים במטרה לתת מענה לאתגרים החברתיים של החברה בישראל. הגישה המוצעת בדוח היא ללמוד מהדרכים שפותחו בשוק ההון, הנותנות מענה לצורכי המימון של העסקים, ולפעול בהקבלה ובהתאמה לפיתוחו של שוק הון חברתי בישראל.
בשנת 2015 יזמה אלקלעי בשיתוף הבורסה לניירות ערך את הקמת "השיק של השוק". "השיק של השוק" מזמין נשים מבלי להדיר גברים, להכיר ולהבין את רזי המסחר ולשפר את ההבנה ויכולת ההתנהלות בשוק ההון.
בשנת 2016 מונתה אלקלעי לתפקיד יו"ר שדולת הנשים בישראל, והחליפה בתפקיד את יפה ויגודסקי. עם כניסתה לתפקיד הצהירה: "המינוי הוא כבוד גדול עבורי הן בגלל הישגי השדולה לאורך השנים ביצירת חברה שוויונית יותר בישראל, והן לאור האתגרים העומדים לפתחנו... האתגרים העומדים לפתחנו כוללים הסרת מכשולים העומדים בפני נשים בשוק העבודה, פעילות למניעת הדרה של נשים, קידום מדיניות התומכת בשוויון ובקידום נשים לתפקידי מפתח, קידום והרחבה של פורומים שונים כדוגמת פורום המשפטניות הפועלים לקידום נשים ושוויון במישור הפרופסיונלי. לאורך השנים הוקמו ארגוני נשים רבים בארץ ואני רואה חשיבות גדולה בשיתוף פעולה וסנכרון הפעילות בין הארגונים לצד ההתמחות וההתמקצעות שכל ארגון מפתח. לשדולה שותפות עם הרשת הפמיניסטית במניעת אלימות מינית ומגדרית וכן שותפות רבת שנים בקידום שוויון בתחום המעמד האישי בישראל לצד פעילות בקואליצה של ארגונים למניעת הדרת נשים וכן הלאה".
בשנת 2017 הצטרפה אלקלעי לצוות הישראלי לקידום השקעות אימפקט של Social Finance Israel, חברה לתועלת הציבור, אשר הוקמה על מנת לקדם כלי מימון חדשניים כגון אגרות חוב חברתיות, לפתרון בעיות חברתיות ("השקעות אימפקט").

פעילות עסקית

בשנת 2006 בעקבות רפורמת בכר, הרחיב בית ההשקעות IBI את הפעילות הקמעונאית, ואלקלעי נמנתה על הצוות שפיתח פעילות זו, והתאים את המבנה הארגוני לסביבת הפעילות החדשה.
בשנת 2012 הקימה כחלק מתפקידה, את הפורום הפיננסי, "תשקיעי בעצמך", המזמין נשים לקחת חלק בשיח החברתי-כלכלי ולסייע לנשים בקבלת החלטות פיננסיות על מנת לשפר את הטיפול בכספן ובהשקעותיהן.
בשנת 2017 הניחה אלקלעי את התשתית לניהול תיקי אימפקט ב-IBI, ותיקים אחראיים ללקוחות המעוניינים באפיק זה, בשיתוף עם חברת Greeneye.
לירון לב (שחקנית)

ביוגרפיה

לב היא בתם של רני לב ולאה גלובוס. אביה החורג הוא יורם גלובוס. לב היא אחותו הגדולה של השחקן עידו לב (שלצידו שיחקה בסדרות "רמת אביב גימל" ו"סיטי טאוור") ואחייניתה של הזמרת עדנה לב.
בשנת 1995, ובשנים 1997–2000 גילמה את איריס באופרת הסבון הישראלית הידועה "רמת אביב גימל", בהפקתו של יורם גלובוס, בעלה של אמה מנישואיה השניים. לאחר שירותה הצבאי, ב-2001, הופיעה באופרת סבון נוספת שהפיק גלובוס, "סיטי טאוור", בתפקיד מיכל פלג, ובנוסף גם אחיה עידו לב שיחק בסדרה וגילם בה את אחיה למחצה אדם. באותה שנה הופיעה גם במסגרת התוכנית הסאטירית "שידורי המהפכה", בקטעי אופרת סבון בשם "אהבות ושקרים", שהיוותה פארודיה ל"רמת אביב גימל".
לאחר מכן פרשה ממשחק, ועבדה בין השאר כדוגמנית וכמאפרת מקצועית.
כיום, היא חלק מהבעלים של מרכז הפעלות לילדים הפועל בשכונת תל ברוך בתל אביב בשם "מיקידו - חממה לילדים מאושרים".
ב-20 במרץ 2005 נישאה למוזיקאי והיוצר אלי בראל ולהם שתי בנות ובן. ב-2016 השניים התגרשו.
מתגוררת כיום בתל אביב.