google/wiki40b huggingface dataset:
ניסויים בבעלי חיים בתעשיית הקוסמטיקה

הגדרה

השימוש בניסויים בבעלי חיים בפיתוחם של מוצרים קוסמטיים כולל ניסוי של מוצר מוגמר או של מרכיבים ממנו על בעלי חיים, למשל ארנבים ועכברים וגם חיות בית כולל כלבים וחתולים. במקרים רבים מנסים את המוצר או החומרים על רקמות ריריות כמו עיניים, אף ופה, וכן איברים פנימיים הנחשפים במהלך הניסוי, על מנת לבדוק האם הם גורמים לתגובות אלרגיות או אחרות.
שימוש מחדש בנתונים מניסויים קודמים לרוב אינו מקובל בתעשיית הקוסמטיקה.

דרישות חוקיות

אין דרישה שמחייבת ניסויים בבעלי חיים בתעשיית הקוסמטיקה. בגלל ההתנגדות הציבורית לניסויים בבעלי חיים בתעשיית הקוסמטיקה, רבים מהיצרנים אומרים שהמוצרים שלהם לא נוסו על בעלי חיים. ואמנם, הם נדרשים על ידי סטנדרטים מסחריים וחוקי הגנת הצרכן ברוב המדינות להראות שהמרכיבים והמוצרים שלהם אינם רעילים או מסכנים את בריאות הציבור, בשימוש, בהובלה ובמפעל הייצור. ארצות הברית ויפן סופגות לעיתים קרובות ביקורת על התעקשותן על שימוש בחומרים מסוכנים, הדורשים תקנות בטיחות מחמירות, שלעיתים קרובות מלוות בניסויים בבעלי חיים. קמעונאים מסוימים מבדילים את עצמם בשוק על ידי עמדתם בנוגע לניסויים בבעלי חיים. הקבוצה הקואופרטיבית בממלכה המאוחדת מחזיקה באתר אינטרנט בנוגע לניסויים בתעשיית הקוסמטיקה, הכוללים הצהרות מכל הספקים שלהם לגבי השימוש שלהם בניסויים בבעלי חיים. 
סין מחייבת שמוצרים קוסמטיים הנמכרים בה,  יעברו בדיקות כולל ניסויים על בעלי חיים. קיימות חברות שמוותרות על השוק הסיני כדי להשאר נטולות אכזריות. 
לעומת זאת, יש חברות שעורכות קמפיינים נגד ניסויים בבעלי חיים,  אך למעשה מוכרות בסין,  שמחייבת ניסויים.

איסורים באיחוד האירופאי

ניסויים בבעלי חיים בתעשיית הקוסמטיקה אסורים בהולנד, בבלגיה ובממלכה המאוחדת, וב-2002, אחרי 13 שנים של דיונים, האיחוד האירופאי הסכים לערוך איסור כמעט טוטאלי על מכירת מוצרים קוסמטיים שנוסו על בעלי חיים ברחבי האיחוד החל משנת 2009, ולאסור על כל הניסויים בבעלי חיים הקשורים בקוסמטיקה.
צרפת, ביתה של חברת הקוסמטיקה הגדולה בעולם, לוריאל, התנגדה לאיסור המוצע על ידי פתיחת תיק בבית המשפט האירופאי בלוקסמבורג בבקשה להסיר את האיסור. האיסור זכה גם להתנגדות על ידי הפדרציה האירופאית לרכיבים קוסמטיים, המייצגת 70 חברות בשווייץ, בבלגיה, בצרפת, בגרמניה ובאיטליה. לדוגמה:פרוקטר אנד גמבל עושים ניסויים בבע"ח ורומסים את חוק האיחוד האירופי נגד ניסויים בבע"ח בתעשיית הטיפוח. תחקירנית PETA, תיעדה חברת מזון של פרוקטר אנד גמבל.

התנגדות בבריטניה

אף על פי שמשרד הפנים הבריטי הפסיק להנפיק רישיונות לעריכת ניסויים של מוצרים קוסמטיים ב-1989, תרכובות שיש להן שימושים קוסמטיים ורפואיים, כמו למשל חומרים נגד קמטים כמו זיידרם, רסטיליין ובוטוקס, עדיין מוגבלות על ידי תקנות המחייבות ניסויים בבעלי חיים. לפי פעילים, פשיטה על מעבדה ב-2004 חשפה שמבחן ה-LD עדיין נמצא בשימוש בכל מקבץ של בוטוקס (רעלן שכאשר הוא מוחדר לווריד, הוא קטלני לבני אדם) כדי לבסס יכולת.
ראס מוחמד

ראס מוחמד (בערבית رأس محمد, תעתיק מדויק: ראס מֻחַמַד), הוא לשון יבשה הנמצאת בנקודה הדרומית ביותר של חצי האי סיני וחודרת בכיוון דרום-מזרח, למרחק של כשמונה קילומטרים, אל תוך הים האדום. הקצה הדרומי של הלשון נמצא כ-20 קילומטרים מדרום לשארם א-שייח. ממערב ללשון נמצא מפרץ סואץ וממזרח לה נמצא מפרץ אילת. באזור נמצאת שונית אלמוגים מן העשירות באזור והוא נחשב אחד מאתרי הצלילה הטובים בעולם.
לשון היבשה בשמה היווני-רומי, פוסידון (על שם אל הימים במיתולוגיה היוונית), נזכרת לראשונה בחיבורו של הגאוגרף סטרבון מראשית המאה ה-1. במאה ה-12 היה הגאוגרף מוחמד אל-אדריסי הראשון אשר כינה את המקום בשמו הערבי "ראס אבו מוחמד".
למן תחילת המאה ה-16 ועד תחילת המאה ה-20, שלטה האימפריה העות'מאנית בחצי האי סיני. במאבק הכוחות שהתרחש בתחילת המאה ה-20 בין הטורקים ובין האימפריה הבריטית על סיני, הציעו הטורקים לחלק את חצי האי על בסיס קו אל עריש-ראס מוחמד. הצעה זו נדחתה על ידי הבריטים. ב-1956, בעת מבצע קדש, כבשה ישראל את האזור, אך נסוגה ממנו תוך מספר חודשים. ב-1967, במלחמת ששת הימים כבשה ישראל שנית את חצי האי סיני ושהתה באזור עד תחילת 1980. אז שורטט מחדש, במפות ובשטח, קו אל עריש-ראס מוחמד שהיה קו ביניים בנסיגת ישראל לגבול הבינלאומי, כפי שהוסכם בהסכם השלום בין ישראל למצרים.
ב-1983 הוכרז האזור כשמורת טבע ימית על ידי הסוכנות לענייני הסביבה של מצרים. גודל השמורה הוא 480 קמ"ר. אופי ואקלים שטח הלשון הוא מדברי. חלקו מישור טרשי המכוסה חול וחלוקים וחלקו גבעות נמוכות. הנקודה הגבוהה באזור מגיעה לגובה של 73 מטר מעל פני הים. בחלקים הצפוניים יותר של השמורה מצויים גם ואדיות ודיונות חול. בחלק מהחופים מצויים ריכוזי צמחיית מנגרובים מסוג Avicennia marina ‏.
יותר מ-200 מיני אלמוגים מצויים בשוניות שבאזור. מתוכם, 125 הם אלמוגים רכים. סביב אותן שוניות ניתן למצוא יותר מ-1,000 מיני דגים, 40 מיני כוכבי ים, 25 מיני קיפודי ים, 100 מיני רכיכות ו-150 מיני סרטנאים. מבין צבי הים הנמצאים באזור, ניתן לציין את צב הים הירוק וצב הים הקרני הנצפים באזור באופן סדיר.
אזור ראס מוחמד מפורסם בכרישים אשר מגיעים אליו לעיתים מהים האדום. על שם אותם כרישים נקרא חוף הצלילה המפורסם "Shark Reef" וגבעת התצפית שמעליו "Shark Observatory". כרישים אלו נחשבים כלא מסוכנים לאדם, אולם ידוע על מקרים נדירים בהם הותקפו מתרחצים וצוללים. לא רק כרישים מגיעים מהים האדום, אלא גם דולפינים, ברקודות ודגים גדולים אחרים.
מבצע יונתן (סרט)

מאחורי הקלעים

הסרט הופק בשיתוף פעולה עם חיל האוויר וממשלת ישראל. יצחק רבין, שמעון פרס, יגאל אלון וגד יעקובי הופיעו בסרט לאחר שנתנו הסכמתם לצילומים.
סצנות המטוס החטוף שהתרחשו במציאות בלוב צולמו בשדה התעופה בן-גוריון.
לצורך צילום הסצנות שמחוץ ובתוך נמל התעופה של אנטבה נבנה בקרבת אילת תעתיק מדויק של שדה התעופה.
לתפקיד החיילים האוגנדים לוהקו עולים מאתיופיה.
הסרט צולם כולו בגרסה נוספת דוברת אנגלית לצורך הפצתו מחוץ לישראל.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר אולם הסרט הזוכה היה הסרט הצרפתי "כל החיים לפניו" בבימויו של הישראלי משה מזרחי.
ברידיי הרביעי, מלך הפיקטים

קורות חיים

ברידיי היה אחיו של נכטאן השלישי, מלך הפיקטים, שיירש את כיסאו.
בשנת 697 התחייב ברידיי (יחד עם אצילים נוספים באירלנד וסקוטלנד) בביר לקיים את הקיין אדומיין (חוק החפים מפשע).
בשנת 698 השתתף ברידיי בקרב נגד הסקסונים, במהלכו נהרג ברהטרד בנו של בורנהית' (Beornhaeth). קרבות נוספים שהתרחשו בתקופת שלטונו נערכו בלוך למונד בשנת 704 (בו הובסה דאל ריאטה), וכן באי סקיי בשנת 701.
ה"כרוניקון סקוטורום" מתאר את חורף 700 כחורף קר ביותר, בו קפא הים בין אירלנד וסקוטלנד.
על פי "דברי ימי אלסטר" ו"דברי ימי טיגרנאך", ברידיי נפטר בשנת 706 וירש אותו אחיו, נכטאן.
ננסי קלי

ביוגרפיה

קלי נולדה בעיר לוול שבמסצ'וסטס.
החלה והתברגה כילדה בשנות ה-20 לתפקידים קטנים בהוליווד בתעשיית הסרטים השקטים. התגלתה לראשונה לקראת סוף שנות ה-30 במערבונים "ג'סי ג'יימס" של הנרי קינג בתפקיד זלדה אמו של ג'סי ג'יימס (טיילור פאוור), "מרשל הגבול" ובסרטים "סטנלי ולווינגסטון" לצידו של ספנסר טרייסי ו "פטרול הצוללת" של ג'ון פורד.
המשיכה את הקריירה שלה בשנות ה-40 עם תפקידים בקומדיה "לילה אחד בטרופים", בפנטזיה "מדבר המסתורין של טרזן" ובדרמות "הגדות של טריפולי" ו"אויבים חברותיים".
בשנת 1954 זכת קלי בפרס טוני על הופעתה בתפקיד עקרת הבית כריסטין פנמארק במחזה "הזרע הרע", כשנתיים לאחר מכן בהופעתה הקולנועית האחרונה גילמה את אותה הדמות בעיבוד הקולנועי למחזה של מרווין לרוי. קלי הייתה מועמדת על התפקיד לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. 
קלי הייתה נשואה והתגרשה 3 פעמים במהלך חייה האישיים: לכוכב הקולנוע אדמונד או'בראיין למשך שנה אחת, לבמאי פרד ג'קמן במשך 6 שנים ולוורן קארו במשך 13 שנים, ממנו נולד לקלי ילד אחד.
קלי נפטרה ב-2 בינואר 1995 ממחלת הסוכרת כשהיא בת 73, היא נקברה ב"פארק הזיכרון וסטווד וילג'" שבלוס אנג'לס. על שמה של קלי כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד.
רכב עקוב אחרי

רכב "עקוב אחרי" (באנגלית: Follow me car) הוא כלי רכב בנמל תעופה שנועד להנחות ולהוביל מטוסים הנוסעים מעמדת החניה אל מסלול הטיסה או בכיוון ההפוך, או לאורך קטע מסוים מנתיב זה. רכב עקוב אחרי משמש גם להנחיית מטוסים הנוסעים מעמדות תחזוקה או הרכבה, ולעיתים גם למשימות אחרות כמו עריכת ביקורת לאורך המסלולים. הרכב עשוי להקל על התמצאות הטייסים ברחבי נמל התעופה, למנוע טעויות ניווט, ולעדכן את הטייס בדבר מעקפים או שינויים זמניים בנתיב ההסעה. השימוש ברכב עקוב אחרי אינו הכרחי, והוא כפוף לצרכים ולמדיניות בנמל התעופה, ויש שדות תעופה בהם אין בו צורך כלל. 
רכב עקוב אחרי מסומן בדרך כלל בצבעים מיוחדים והוא נושא אמצעי תאורה שונים, ולעיתים אף שלט מואר שעליו רשומות המילים האנגליות "Follow me" ("עקוב אחרי").
לבטיראצטם

שימושים

יחד עם עוד תרופות אנטי-אפילפטיות כמו גאבאפנטין יש לה שימוש גם בכאב נוירופתי (עצבי).
לבטיראצטם אושרה לשימוש באיחוד האירופי כטיפול בתרופה מונותרפית (כשנוטלים רק תרופה אחת) בהתקפים מוקדיים או כתרופה נוספת בטיפול בהתקפים מיוקלוניים או התקפי טוני-קלוני. משתמשים בה גם ברפואה וטרינרית לאותן מטרות.
ללבטיראצטם יש תועלת אפשרית למחלות פסיכיאטריות ונוירולוגיות אחרות כמו תסמונת טורט, אוטיזם, הפרעה דו-קוטבית. אבל תופעות הלוואי החמורות ביותר שלה הן התנהגותיות ויחס הרווח-תועלת שלה במקרים כאלה אינו מובן דיו.

מכניזם הפעולה

המכניזם המדויק שבו פועלת לבטיראצטם אינו ידוע. בכל אופן, התרופה קושרת עצמה לחלבון השלפוחית הסינפטית SV2A. זהו מנגנון שאינו מוכר מתרופות קודמות. סבורים שהוא מעכב הובלה עצבית על פני הסינפסות.

תופעות לוואי

לבטיראצטם מתאפיינת במיעוט תופעות לוואי. אבל היא עלולה לגרום לנמנום, חולשה, הליכה לא יציבה, בעיות בקואורדינציה, כאב ראש, כאבים, שכחה, חרדה, רגזנות או עוינות, סחרחורת, מצבי רוח משתנים, עצבנות, איבוד תיאבון, הקאה, שלשול, עצירות ושינויים בצבע העור.
תופעות לוואי חמורות עלולות להיות דיכאון, הזיות (שמיעת קולות או ראיית דברים שאינם קיימים), מחשבות אובדניות, חום (תסמין), דלקת גרון וסימנים אחרים של דלקת, ראייה כפולה, גירוד, פריחה, פנים נפוחות. בספרות המחקרית שנכתבה לאחרונה נכתב שתוספת של פירידוקסין (ויטמין B6) יכולה להפחית את הסימפטומים הפסיכיאטריים.
ג'נובה

מקור מכנסי הג'ינס

מכנסי הג'ינס, העשויים מאריג הדנים, נוצרו לראשונה בעיר ג'נובה ושמם נגזר משם העיר. מכנסי הג'ינס נוצרו עבור הצי הגנואי מכיוון שהתאימו לשימוש כמכנסי מלחים. המכנסיים נקראו בפי הצרפתים "jean fustian" (בצרפתית: "פוסטיאן מג'נובה") על שם שיטת האריגה הגסה "Fustian", ומשם זה התקבלה במאה ה-19 צורת הרבים "jeans" שהפכה לשם המקובל בימינו למכנסיים.
Britney: For the Record

יציאת הסרט

הסרט יצא לאור ב-30 בנובמבר 2008, יומיים לפני יציאת אלבומה השישי של בריטני; "Circus". בשנת 2009, יצא לאור ה-DVD של הסרט, שכולל רימקסים ללהיטים: Womanizer ,Circus.
ליליאנה לובינסקה

ראשית דרכה

לובינסקה נולדה בלודז' ונישאה ליז'י קונורסקי, אף הוא חוקר מוח ושותף מחקר. היא השלימה תואר ראשון בביוכימיה ובפיזיולוגיה בסורבון בפריז, ותואר דוקטור בשנת 1932. במהלך עבודתה על הדוקטורט, עבדה לובינסקה במעבדה הפיזיולוגית של לואי ומרסל לאפיק, וחקרה כרונאקסיה ורפלקסים.

קריירה ומחקר

לאחר שהשלימה את לימודיה בפריז, החלה לובינסקה במחקר במכון ננצקי לביולוגיה ניסויית בורשה, אך נאלצה להימלט לקווקז עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. בין השנים 1940 ו-1945 חקרו לובינסקה ובעלה שיקום עצבים היקפיים במוסד לרפואה ניסויית בסוחומי, ברפובליקה הגאורגית של ברית המועצות. מתום המלחמה ועד פרישתה בשנת 1982, חקרה לובינסקה את מבנה העצבים, ובייחוד תמסורת אקסופלזמטית, והראתה שזו יכולה להיות דו-כיוונית.
היא פרסמה כ-80 מאמרים מדעיים, ונחשבה מדענית מובילה בתחומה.
קרחון גודספיד

מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הגאולוג האמריקני רוברט ניקולס. 
הקרחון נקרא על שמו רוברט גודספיד, גאולוג, שהיה עוזרו של ניקולס בתחנת מארבל פויינט הסמוכה, בעונת מחקר 1960–1959.

לקריאה נוספת

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 716
• Edmund Stump, The Ross Orogen of the Transantarctic Mountains, P 104
• James G. Bockheim, The Soils of Antarctica, P 129
• Denton, George H., Sugden David, E., Marchant, David R., Hall, Brenda L. and Wilch, Thomas I., EAST ANTARCTIC ICE SHEET SENSITIVITY TO PLIOCENE CLIMATIC CHANGE FROM A DRY VALLEYS PERSPECTIVE ,  Geogr. Ann. 75 A (4): 155-204, P 192
יחסי ישראל–מולדובה

היסטוריה

ישראל הכירה במולדובה עם הצטרפותה לאומות המאוחדות ב-1992. בין שתי המדינות שוררים יחסים דיפלומטיים מ-22 ביוני 1992.
באוקטובר 2007 העניקה ישראל למולדובה סיוע רפואי, שכלל מכשור רפואי ותרופות שנתרמו לבתי החולים בקישינב.
בדצמבר 2012 ממשלת ישראל אשררה הסכם בין ישראל ומולדובה בדבר העסקה זמנית של אזרחי מולדובה בישראל.
ב-4 בנובמבר 2014 אישרה ועדת הפנים והגנת הסביבה את בקשתו של שר הפנים גדעון סער לפטור את אזרחי מולדובה מהנפקת אשרת תייר בטרם כניסתם לישראל.
ב-30 בנובמבר 2014 הוקם פרויקט חקלאי משותף של ישראל ומולדובה. בפרויקט הוחלט על הקמת מעבדה לביולוגיה מולקולרית.
לאחר מבצע צוק איתן הוביל שר התיירות עוזי לנדאו הסכם כלכלי בין ישראל למולדובה, שנועד לשווק מוצרי תיירות ישראליים במולדובה.

ביקורים רשמיים מטעם שתי המדינות

בין 28 באפריל ל-6 במאי 1993 ביקר ראש ממשלת מולדובה בישראל.
בין ה-22 ל-24 ביוני 1997 ערך נשיא מולדובה ביקור רשמי בישראל.
בשנת 2011, ערך שר החוץ אביגדור ליברמן, יליד מולדובה, ביקור רשמי במולדובה. הוא נועד עם ראש ממשלת מולדובה, ולדימיר פילאט ועם שר החוץ המולדובי יורי לאנקה. ליברמן גם נפגש עם בכירים בממשלת מולדוביה. ליברמן ביקר בקישינב באנדרטאות הזיכרון לשואה ובבתי-ספר היהודיים בעיר ונפגש עם משלחת ישראל לתרגיל נאט"ו.
בדצמבר 2018, נשיא מולדובה איגור דודון ביקר בישראל. במהלך הביקור נועד עם ראש הממשלה בנימין נתניהו ועם יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין. במהלך אחת מן הפגישות הוא הביע תמיכה פומבית במאבק של ישראל נגד ארגון הטרור חזבאללה.
יגאל שילה

ביוגרפיה

נולד בחיפה. רכש את כל השכלתו האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת הדוקטורט כתב בהדרכתו של פרופסור נחמן אביגד בנושא בניית הגזית בתקופת הברזל בארץ ישראל. עבודה זו פורסמה מאוחר יותר כספר. 
שילה היה חבר המכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית, תחילה כמרצה בכיר ולאחר מכן כפרופסור חבר. 
במשך השנים היה חבר צוות בחפירות אחדות בניהולם של אחרים, ובהן חפירות יגאל ידין בתל מגידו (1968, 1969) וחפירות יגאל ידין בתל חצור (1968). בחצור ניהל את חפירת מפעל המים התת-קרקעי מתקופת הברזל השנייה. 
חפירתו העצמאית הגדולה הייתה זו שערך בעיר דוד בירושלים, בין השנים 1985-1978. חפירה זו הביאה לו מוניטין רב הן בשל ממצאי החפירה (בעיקר קבוצת הבולות מתקופת הברזל השנייה, הנושאות שמות באלפבית עברי עתיק), והן בגלל עימות שפרץ בעקבותיה עם אגודת אתרא קדישא. עימות זה, שהגיע לפסים אלימים ביותר, נסב על השאלה אם היו באתר קברי יהודים והתרכז בשטח חפירות G שבראש המדרון המזרחי של הגבעה. נדרשה התערבותו של בית המשפט העליון כדי לאפשר את המשך החפירות. זמן קצר לאחר הכרעת בית המשפט בסוגיית החפירה חלה שילה בסרטן העצמות, ונפטר כעבור שנתיים בירושלים, בגיל 50. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
יגאל שילה היה חתן "פרס ירושלים לארכאולוגיה". 
בגבעת רם שבמערב ירושלים, בצומת בו פוגש רחוב אליעזר קפלן את שדרות וולפסון, מוצבת אנדרטה לזכרו.
יוחנן יוסף מזרחי

יוחנן (יוסף) מזרחי (שממה) (ה'תר"ס, 1900, אורמיה איראן - י"ז בשבט ה'תרצ"ח, 18 בינואר 1938, ירושלים) היה איש ציבור בשכונת בית ישראל החדשה, מחללי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט.

ביוגרפיה

יוחנן מזרחי (שממה) בן שרה ויוסף מזרחי נולד בשנת ה'תר"ס, 1900, באזור אורמיה שבצפון איראן, אז בשליטת הטורקים העותמאנים.
בשנת 1914 עלה לארץ ישראל בגפו ממניעים ציוניים. הוא עשה דרכו ברגל, עם עוד משפחות, דרך עיראק וסוריה, ולבסוף התיישב בירושלים. למד תקופה מסוימת בתלמוד תורה, אך כבר בגיל צעיר החל לעסוק במסחר ובפעילות ציבורית. בהשפעתו עלו ארצה גם אחיו ואחותו.
בשנת 1923 התחתן. היה חבר בארגון ההגנה והתנדב כשוטר מוסף במשטרת ירושלים - דבר שאפשר לו לסייע ליהודי העיר גם בעת עוצר.
הוא נתמנה להיות מוכתר שכונת בית ישראל החדשה. פתח בית-מסחר למנופקטורה (בדים ותפירה) בעיר, ששירת יהודים וערבים. תרם תרומות רבות  לבית הכנסת "יבנה" בשכונת בית ישראל רחוב הרב שמשון אהרון פולנסקי, שבו שימש כגבאי.
ביום ח' בשבט ה'תרצ"ח, כאשר היה בדרכו לעיר העתיקה לשם גביית חובות מתושבים ערבים, נורה בקרבת תחנת משטרת בית הסראייה מן המארב ונפצע קשה. עשרה ימים נאבק על חייו. ביום ט"ז בשבט (או י"ז בשבט) ה'תרצ"ח (18 בינואר 1938) מת מפצעיו. הוא השאיר אישה בהיריון, ארבעה בנים, בת, שני אחים ואחות.
מזרחי נקבר בחלקת הקדושים שבבית-העלמין שעל הר הזיתים. על מצבתו כתוב: "מצבת קבורת הקדוש יוחנן בן יוסף מזרחי (שממה), נפצע מהמארב על ידי מרצחים בירושלים העתיקה, ביום ח' שבט תרצ"ח, נפטר ט"ז שבט תרצ"ח תנצב"ה". בהלוויתו השתתפו ראשי המוסדות הלאומיים ובאי כוח של עדות שונות] והושמעו קריאות כלפי המשטר הבריטי בצפייה שידאג למצות את הדין עם האשמים. מספר חודשים לאחר מותו, נעצר ערבי החשוד ברצח שלו ובמספר מקרי רצח נוספים של יהודים.
מזרחי מונצח באנדרטה בהר הרצל בלוח מס' 81. עיריית ירושלים קבעה על שמו רחוב בשכונת בית ישראל.
Enlightenment

Enlightenment (ידועה גם בשם המקוצר E) היא מנהל חלונות מבוסס מערכת החלונות X11.
יכול להיות בשימוש יחד או בנפרד עם שולחנות עבודה אחרים כ-GNOME או KDE, וקיים אף כברירת מחדל במספר הפצות לינוקס, ובתוכם בודהי ו-Moon OS. גירסת המערכת הראשונה יצאה בשנת 1997, והגרסה היציבה נכון להיום היא E16 1.0.10.
לואי-אמיל ברטן

לואי-אמיל ברטן (בצרפתית: Louis-Émile Bertin‏; 23 במרץ 1840 - 22 באוקטובר 1924) היה מהנדס ימי צרפתי, מתומכי ומקדמי "האסכולה הצעירה" (Jeune École) שהעדיפה צי קל, גמיש ומהיר המבוסס על סיירות מוגנות חמושות בתותחים ארוכי-טווח וסירות טורפדו מהירות על צי כבד המבוסס על אוניות מערכה. בין השנים 1886 ל-1890 שימש יועץ לשלטון מייג'י בקיסרות היפנית וסייע בהקמת הצי הקיסרי היפני ומספנותיו בהירושימה ונגסאקי.

תולדות חייו

נולד בנאנסי ולמד באקול פוליטכניק בפריז. עם סיום לימודיו הצטרף למחלקת ההנדסה הימית בחיל ההנדסה הצרפתי (Corps du génie maritime).
ב-1886 נשלח מטעם חיל ההנדסה הצרפתי לשמש כיועץ לממשלת יפן. כך, בגיל 45, נפתחה בפניו הדרך לתכן צי שלם לפי הבנתו. לממשלת יפן לא היו די משאבים ליצור צי מבוסס אוניות מערכה ולפיכך "האסכולה הצעירה" הצרפתית התאימה למשימה. ברטן תכנן את סדרת הסיירות המוגנות מצושימה, ובחר לצייד אותן בתותח קאנֵה גדול-ממדים (320 מ"מ קוטר, 12 מ' אורך קנה, משקל 67 טונות, משקל פגז 350 ק"ג וטווח של 8 ק"מ), אלא שהרתע שלו וזמן טעינתו הארוך הפכו אותו לבלתי-מעשי בשימוש על כלי שיט קטן יחסית (כ-90 מטר אורך והדחק של כ-4,200 טון). כן תכנן עוד שלוש ספינות ללוחמת חופים, שלוש סיירות קלות (צ'יודה, יימה וצ'ישימה), פריגטה (טקאו) ו-16 סירות טורפדו והקים בכך את גרעין הצי הקיסרי. בנוסף תכנן את הבסיס הימי בססבו ליד נגסאקי ואת מספנת הצי בקורה ליד הירושימה. 
בתפקידו ביפן ייצג את צרפת במסגרת המירוץ בינה לבין בריטניה והקיסרות הגרמנית להשגת השפעה בקיסרות היפנית החשובה והצומחת. כן היה חשוב לצרפת לשקם את מעמדה בקיסרות, לאחר שתמכה בשוגונות טוקוגאווה ממנה ירשה קיסרות מייג'י את השלטון. להצלחתו או כשלונו של הצי שהקים ברטן נודע אפקט משמעותי לגבי מעמדה של צרפת ביפן. ניצחונה של יפן בקרב נהר יאלו ב-17 בספטמבר 1894, עליו פיקד האדמירל סוקיוקי איטו מעל סיפון ה"מצושימה", זיכה את ברטן בתהילה והוכיח את צדקת "האסכולה הצעירה". לברטן הוענק אות מסדר השמש העולה.
עם שובו לצרפת התמנה למנהל בית הספר להנדסה ימית (Ecole du Génie Maritime) וב-1895 התמנה למנהל בניין הצי (Directeur des Construction Navales) בדרגת מהנדס ראשי (ingénieur général). ב-1903 התמנה לחבר המכון של צרפת.
מלחמת רוסיה-יפן והצגת ספינות הפרה דרדנוט הפכו את "האסכולה הצעירה" למיושנת כבר ב-1905. בסופו של דבר היפנים לא היו מרוצים מביצועי סדרת מצושימה והעבירו לאחר המלחמה עם רוסיה את בניין הצי שלהם לבריטניה. 
ב-1931 קרא הצי הצרפתי סיירת קלה על שמו.
בלומפונטיין

היסטוריה

האזור היה מיושב על ידי שבטים אפריקאים עד שנכבש על ידי הבורים (אפריקנרים) ולאחר מכן על ידי האימפריה הבריטית. בשנת 1846 אוכלס האזור בחיילים של רב-סרן בצבא הבריטי, הנרי דאגלס, שהקימו מוצב חוץ באזור טראנסורניה ולאחר מכן החלה לצמוח עיר.
בשנים 1848–1854 הייתה העיר בשליטת ריבונות נהר אורנג' ולאחר מכן מדינת אורנג' החופשית. בשנים 1854–1902 שימשה העיר כבירת מושבת הנהר אורנג' של הבריטים ולאחר מכן כבירת מדינת אורנג' החופשית.
כעיר הבירה, צמחה אוכלוסיית בלומפונטיין במהרה. בשנת 1890 נבנתה מסילת רכבת שחיברה את בלומפונטיין לקייפטאון. שנים אחדות לאחר מכן עזרה מאוד מסילה זו לבריטים לכבוש את העיר במלחמת הבורים השנייה, לאחר שב-1899 נכשלה ועידת בלומפונטיין שהתקיימה בעיר בניסיון למנוע את המלחמה. הוועידה הייתה הניסיון האחרון למנוע את המלחמה ולאחר שלא הצליחה החלה המלחמה בין האימפריה הבריטית לטרנסוואל ולאחר מכן גם מדינת אורנג' החופשית. ב-12 במרץ 1900 כבשו הבריטים את העיר וכלאו את הבורים במחנות ריכוז, כולל נשים וילדים. כיום יש אנדרטה בפאתי העיר לזכר 45,000 נשים וילדים שמתו במחנות אלו.
בשנת 1910 הפכה בלומפונטיין לעיר הבירה השיפוטית של איחוד דרום אפריקה, והמשיכה למלא תפקיד זה גם עם הכרזת רפובליקת דרום אפריקה ב-1961.

גאוגרפיה

בלומפונטיין ממוקמת במרכז דרום אפריקה, בקצה הדרומי של רמת הייולד בגובה 1,400 מטרים מעל פני הים. גובל בדרום באזור הצחיח למחצה  קארו. העיר ממוקמת על אזור שטוח עם מספר גבעות על אדמת מרעה.

ספורט

"אצטדיון המדינה החופשית" (ואדאקום פארק) והקומפלקס סביבו הם מרכז הספורט באזור. האצטדיון משמש כבית לקבוצת הראגבי Free State Cheetahs ולקבוצת The Central Cheetahs וגם לקבוצת הכדורגל בלומפונטיין סלטיק. אשר משחקת בליגה הבכירה בדרום אפריקה. אצטדיון המדינה החופשית אירח בשנת 2010 את גביע העולם בכדורגל.
מספר המושבים באצטדיון הוא 48,000.
צפונית לאצטדיון נמצא אצטדיון Good Year Park המשמש את קבוצת הקריקט The Gestetner Eagles.

אתרים

בעיר מספר אתרים חשובים מבחינה תיירותית ובהם:
פוסום אוסטרלי כסוף-אפור

תיאור המין

לפוסום גודל כשל חתול (במשקל של כ-2-4 ק"ג) ולו זנב סבוך, ציפורניים חזקות עם אף מחודד עיניים חומות ואוזניים בולטות וחלקות מבפנים. אזור מחייתו באזורים חקלאיים, בעיירות חוף, ביערות טבעיים ומלאכותיים, בשיחים ובאזורים עירוניים.

אסטרטגיה של פלישה

הפוסום היה בין החיות הראשונות שהובאו ופלשו אל ניו זילנד על ידי מתיישבים מאירופה. הוא הובא לראשונה מאוסטרליה ב-1837 על מנת להקים תעשיית פרווה. עד 1922 שלושים ושש קבוצות של פוסומים יובאו בעיקר מטסמניה, שם הפוסומים היו גדולים יותר ולרובם הייתה פרווה שחורה, שהייתה עדיפה על סוחרי הפרווה. הפוסומים וצאצאיהם שוחררו ביותר מ-450 מקומות ברחבי ניו זילנד עד 1930.
בזמנו, תפוצתם של הפוסומים נחשבה למועילה, אך לאחר שנת 1900 היו מספר דיווחים על נזקים שנגרמו ליבול לפרדסים וליערות.
נזקים אלו גרמו לממשלה לחקור את הנושא על ידי שני בוטניים מובילים- פרופ' HB Kirk וד"ר L Cockayane. שניהם קבעו שהנזק שנגרם ליערות בניו זילנד זניח. בכל אופן בין השנים 1921 עד 1947 הממשלה ניסתה לעצור התפשטות נוספת של פוסומים.
שחרור פוסומים נאסר על ידי משרד הפנים וצייד ומכירת עורות הוסדרו ברגולציות מקומיות. למעשה חקיקה זו גרמה רק לתוצאה הפוכה והביאה להתפשטות לא חוקית וחסרת מעצורים של הפוסום במדינה.
במהלך שנת 1940 עלה מספר המקרים של נזק ביערות ניו זילנד שנגרם על ידי הפוסום. ב-1947 סולקה כל הגבלה על צייד הפוסום והוגדלו הקנסות על שחרור לא חוקי של הפוסום. הצורך לפעולה נגד הפוסום ברמה הלאומית עלה וחדר למודעות המדינה והתושבים.
ב-1951 הוצאו כבר פרסים של כ-6 דולר עבור פוסום ובמהלך 11 השנים לאחר מכן שולמו יותר מ 8 מיליון פרסים, אך ללא הועיל. בסוף שנות ה-40 הראה הסקר הראשון אודות תפוצתו של הפוסום בניו זילנד שהוא נפוץ כבר במחצית שטחי ניו זילנד. בין 1961-1963 הפוסום התפשט ל-84% משטחי המדינה.
מספר הפוסומים בניו זילנד הסתכם ב-70 מיליון, בערך כמו מספר הכבשים. בגלל העדר טורף טבעי בניו זילנד והתאמתם למגוון תנאי האקלים השוררים במדינה, לא היה דילול טבעי של הפוסומים. הפוסומים התפשטו לכל הסוגים של היערות המקומיים והאקזוטיים, חוות, מדשאות ואזורי תבואה באזורים מסביב לערים ולכפרים.
ישיבת נזר ישראל

תולדות הישיבה ואופייה

הישיבה נוסדה בשנת ה'תש"ס (2000) על ידי הרב מנשה עוזרי, תלמידו של הרב שך, והיא קרויה על שם סבו הרב ישראל עוזרי. הישיבה מיועדת לתלמידים חוזרים בתשובה מכלל העדות. שיטת הלימוד בישיבה היא דרך הפלפול והעיון הנוהגת בעולם הישיבות הליטאי. 
משגיח הישיבה הוא הרב יצחק פנגר, מרצה בערכים.
בשונה מישיבות רגילות החלוקה ל"שיעורים", כלומר לכיתות, היא על פי רמת התלמידים ולא לפי גיל. ישנם ארבעה "שיעורים" וקיבוץ. ההספק השבועי ב"עיון" הוא כעמוד גמרא בשבוע וכשני דפים ב"בקיאות". 
רוב מוחלט של בוגרי הישיבה משתלבים לאחר מכן בציבור החרדי. ישנה קהילה במודיעין עילית של בוגרי הישיבה ורבניה.
פוטורוסקופ

היסטוריה

בתחילת שנות השמונים, החליטה הוועידה הכללית של מחוז ויין להקים פארק שעשועים בנושא מולטימדיה וב-11 בדצמבר 1984 הונחה אבן פינה לפארק.
הפארק נפתח לציבור ב-31 במאי 1987 עם שתי אטרקציות עיקריות ה-Kinémax (קינמקס) ו-le Pavillon du Futuroscope (שדרת הפוטורוסקופ). עד סוף שנות השמונים נפתחים אולם הקולנוע הדינמי הראשון, הקרנת סרט תלת-ממד, אולם 360° כאשר הפארק פתוח רק בתקופת הקיץ.
בתחילת שנות התשעים, פארק השעשועים יחד עם התעשייה הטכנולוגית שהתפתחה לצידה התחילו לייצר את הסרטים שלהם כאשר ב-1990 הם יצרו את הסרט ב-360° הראשון שלהם, וב-1992 את הסרט התלת ממד הראשון. במקביל המשיך הפארק להתפתח וב-1991 הגיע המבקר המיליון, בעקבות הגידול בכמות התיירים והאטרקציות הפארק נפתח כל השנה.
ב-1996 נפתח אולם ה-IMAX תלת מימד ועד לסוף המילניום התשיך הפארק לפתח אטרקציות מולטימדיה שבקדמת תעשיית הסרטים. בשנת 2000 נפתחה תחנת רכבת בצמוד לפארק כך שהנגישות לפארק גדלה. באותה שנה נפתח אולם IMAX תלת ממדי דינמי (מכונה גם ארבע ממדי).