google/wiki40b huggingface dataset:
היינריך התשיעי, דוכס בוואריה

ביוגרפיה

היינריך נולד בשנת 1075 לולף הראשון, דוכס בוואריה וליודית מפלנדריה בתם של בלדווין הרביעי, רוזן פלנדריה ואלינור מנורמנדי. באמצעות נישואיו לוולפהילדה מסקסוניה, בתו של מגנוס, דוכס סקסוניה, רכש היינריך חלק מאדמות בית בילונג, שהיוו את הבסיס מאוחר יותר של דוכסות בראונשווייג-לינבורג. לאחר מותו של חותנו ללא בנים, קיווה היינריך לרשת את דוכסות סקסוניה, אולם היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מסר אותה ללותאר זופלינבורג. אף על פי כן שמר היינריך על יחסים טובים עם השושלת הסאלית השלטת, ואף התלווה להיינריך החמישי במסעו לאיטליה, על מנת לתפוס את נחלותיה של מטילדה, מרקיזת טוסקנה.
בשנת 1120 מת אחיו ולף השני, דוכס בוואריה ללא ילדים, והיינריך עלה לשלטון במקומו. בשנת 1122 נטל היינריך חלק חשוב בקונקורדט וורמס, שבו הסתיים מאבק האינווסטיטורה בין הקיסר לאפיפיור.
בשנת 1125 מת היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, והיינריך מילא תפקיד חשוב בבחירת המלך הבא. בתחילה תמך היינריך בחתנו פרידריך השני, דוכס שוואביה, אולם לאחר מכן העביר את תמיכתו ללותאר השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לאחר שהלה הבטיח לו שיתן את בתו גרטרוד מזיפלינגנבורג לבנו של הינריך - היינריך הגאה. כתוצאה מכך נוצר סכסוך בין בית ולף לבית הוהנשטאופן, שנמשך עד המאה ה-13 ואשר ידוע כגואלפים וגיבלינים.
לאחר ניצחונו של לותאר בבחירות, הוא הטיל חרם קיסרי על פרידריך השני, דוכס שוואביה, אך לא היו לו הכוחות על מנת לכבוש את שטחי בית הוהנשטאופן בדוכסות שוואביה. בשנת 1126 מסר היינריך את דוכסות בוואריה לבנו היינריך העשירי, דוכס בוואריה, וזמן קצר לאחר מכן מת בראבנסבורג שבשוואביה.
אנה (סרט קצר)

תקציר העלילה

יום קיץ חם ובפעם הראשונה מזה שנים אנה נשארת לבד, בלי ירדן, הבן שלה. אנה יוצאת למסע קטן בתוך העיירה בה היא חיה, ומנסה למצוא גבר שיכול להעניק לה מגע, גם אם רק לרגע אחד קצר.
הרעיון של הסרט נבע מתוך הרצון של הבמאית לדבר על צורך מיני נשי, והרצון לעשות חיבור בין בדידות ומיניות נשית. 

הפקה

הסרט נכתב במהלך לימודיה של סיני בסם שפיגל. הוא הופק בתמיכתו ובסיוע של קרן רבינוביץ.
דברת

היסטוריה

קיבוץ דברת הוקם על ידי קבוצת העבודה "זרעים", אשר הורכבה בעיקר מעולים מגרמניה ומאוסטריה, שעלו לפני מלחמת העולם השנייה (1938). אלה התרכזו במעין חרוד משנת 1942 בציפייה לעליה על הקרקע במקום יישוב משלהם. אליהם התווספו אנשי קבוצת "מדורות" של המכבי הצעיר אשר עברו הכשרה בכפר יחזקאל וכן קבוצה של חיילים משוחררים. המוסדות המיישבים ביקשו ליישב את הגרעין על השטח הנטוש של "מחנה ישראל", אך הדבר התעכב עד לרכישת הקרקע על ידי הקרן הקיימת מידי אגודת ישראל. כדי לא להתעכב יתר על המידה, הוקם הקיבוץ ב-30 באוקטובר 1946 בנקודה זמנית בעמק, למרגלות השטח המיועד להתיישבות הקבע, תוך צפייה להשלמת רכישת הקרקע. את הקיבוץ החדש איישו נציגים של קבוצת העבודה "זרעים", בעוד רוב יתר האנשים נותרו ליד מעין חרוד.
היישוב נקרא על שם עיר הלוויים המקראית "דָּבְרַת" שבנחלת שבט יששכר, הנזכרת בספר יהושע, ואשר שמה השתמר בשם הכפר דבורייה הסמוך.
במהלך מלחמת העצמאות, בתחילת אפריל 1948, עברו כל חברי הקיבוץ ממעיין חרוד ומדברת אל "דברת עילית", שטח הקיבוץ כיום, שנרכש על ידי הקרן קיימת לישראל ב-1947. בעת המעבר מנתה הקבוצה 130 מבוגרים ו-25 ילדים. הבית הראשון בנקודה החדשה, ששימש כבית ילדים, נחנך ב-2 באוקטובר 1948.    
הקיבוץ התפרנס בעבר בעיקר מענפי חקלאות השדה וענפי בעלי חיים, וכן משירותי דרך (פונדק דברת ותחנת דלק). בשנת 1995 הוקם בקיבוץ בית אבות סיעודי. כיום מעובדים שטחי החקלאות (שדה) בשותפות עם גורמים חיצוניים, והרפת משותפת עם מושב מולדת.  וכן מגוון עסקים קטנים בתחומים מגוונים. הקיבוץ מופרט וישנה בו הרחבה קהילתית וכן שכונה לבנים חוזרים וחברים חדשים.
קטרפילר 789

משאית מחצבה

"משאית מחצבה" או "משאית מכרות" היא משאית רכינה גדולה מאוד שתוכננה במיוחד עבור מכרות, מחצבות ועבודות עפר בקנה מידה גדול. בשל גודלה הרב היא לא מורשית לנוע בכבישים אלא רק בשטח העבודה. משאיות אלו מכונות לעיתים "Monster Truck" בשל גודלן הרב, אך שמן התקני הוא "Haul Trucks".
אליכין

היסטוריה

אליכין הוקמה בשנת 1955, ליד המקום שבו שכנה מעברת עמק חפר. היישוב היה חלק מישובי המועצה האזורית עמק חפר, ובראשית התיישבו בו ברובם המכריע יהודים ממוצא תימני, ולצדם עולים שהגיעו מפרס ומכורדיסטן שמהם נותרו כיום כשתי משפחות. 
בשנים הראשונות התפרנסו התושבים בעיקר מעבודות חקלאות ותעשייה בישובי הסביבה, אך עם השנים ועם רכישת השכלה, החלו בני המקום לעסוק גם במקצועות חופשיים ועצמאיים. 
בשנים הראשונות למדו ילדי היישוב בבית הספר הממלכתי דתי באליכין. בשנת 1963,עברו שני תלמידים ללמוד בבית הספר בכפר ויתקין ומאז נסללה הדרך לילדי המקום ללמוד גם בבית ספר זה. 
שנים רבות שאפו תושבי אליכין לעצמאות מוניציפלית, שאיפה זו לוותה בהפגנות, שביתות והתדפקות על דלתות משרדי ממשלה. לשאיפה זו היו שותפים פרנסי היישוב כולם, העצמאות התקבלה רק בשנת 1977, כחודשיים לפני הבחירות לכנסת התשיעית (בחירות ה"מהפך" ), הכריז שר הפנים שלמה הלל, בניסיון לעצור את הסחף של תושבי אליכין לחבור למפלגת הליכוד, על הענקת עצמאות ליישוב והכריז על הקמת מועצה מקומית. 
ראש המועצה הראשון היה בנימין אחרק. אחריו כיהנו לתקופות קצרות שני ראשים ממונים מטעם משרד הפנים. ראש המועצה השני מבני היישוב היה נסים ימיני. השלישי גדעון (גידי) חממי. הרביעי מרדכי (מוטי) חי. 
לצד המועצה המקומית קיימת מועצה דתית שהוקמה על ידי משה שאול. 
בספטמבר 2005 חגגו ביישוב את יובל שנותיה בסדרת אירועים בה נטלו חלק פרנסי היישוב לאורך השנים. 
בשנות ה-2000 נהנית אליכין מתנופת בנייה במסגרת שכונת "בנה ביתך", אך גם במסגרת הרחבת השכונות הוותיקות- על חשבון השטחים הירוקים שמקיפים את היישוב. עם זאת, לאור הרצון לשמר את אופיה המיוחד של אליכין - תנופת הפיתוח נמצא בבקרה מתמדת ותוך פיקוח של המועצה המקומית.

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2017, מתגוררים באליכין 3,483 תושבים (מקום 236 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎1.9%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2016, לאליכין דירוג של 6 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ו (2015-‏2016) היה 72.0%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2015 היה 8,276 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,868 ש"ח).
הרפובליקה בתנועה!

היסטוריה

המפלגה הוקמה באמיין על ידי שר הכלכלה לשעבר עמנואל מקרון באפריל 2016 בשם "en marche!" (קדימה!), ומתחילה נועדה להתמודד בבחירות הפרלמנטריות בצרפת ביוני 2017 על מנת לצבור רוב באספה הלאומית של צרפת.
לאחר שיו"ר המפלגה עמנואל מקרון נבחר לנשיא צרפת במאי 2017, המפלגה שינתה את שמה ל-"La République en Marche!" ותחת שם זה התמודדה בבחירות לאספה הלאומית ביוני 2017.
כמפלגה בת 267,745 חברים רשומים, היא יצרה ברית עם רשימת מודם (MoDem), בראשות פרנסואה ביירו, יחד הם זכו ברוב המושבים באספה הלאומית בבחירות לפרלמנט 2017. ביחד יש להם 350 צירים מתוך 577, מתוכם 308 לקדימה! ו-42 למודם, וכך הפכה למפלגה הגדולה ביותר בצרפת.

אידאולוגיה

אף שמקרון היה חבר המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית בשנים 2006–2009 ועצמאי בשנים 2009–2016, המפלגה שהקים אינה מהווה מפלגת שמאל או ימין, ומקרון עצמו מתאר אותה כמפלגה פרוגרסיבית. עם זאת, משקיפים ופרשנים פוליטיים משייכים את המפלגה כמפלגה סוציאל-ליברלית או פשוט מפלגה ליברלית ומפלגת מרכז.
מצע המפלגה ממזג רעיונות סוציאל-דמוקרטים עם כלכלת שוק חופשי בגישת "הדרך השלישית" ("Third Way"), בדומה לביל קלינטון, טוני בלייר וגרהארד שרדר, וכך הגדירו אותה גם מספר מומחים אקדמאיים. הדובר המרכזי במפלגה בעד דרך זו היה ראש הממשלה לשעבר מנואל ואלס, שמאוחר יותר תמך במקרון לנשיאות. המפלגה דוגלת באיחוד בין שברי החברה הצרפתית, המפולגת בין שמאל לימין. מפלגתו נחשבת ככוח הפוליטי הפרו-אירופי המשמעותי והברור ביותר בצרפת, ותומכת בשדרוג מעמד צרפת באיחוד האירופי, לצד תמיכה בקליטת אזרחים זרים שייתנו יד בהזנקת הכלכלה. המפלגה דוגלת במאבק בשינוי האקלים ובקיום הסכם פריז להפחתת פליטת גזי החממה וליושומו האפקטיבי, וכן באיזון בין צרכים אקולוגיים ודרישות כלכליות.
המפלגה תומכת בברית נאט"ו ובעמדה ניצית כלפי התוקפנות של משטרו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, וכן בהגדלת תקציב הביטחון של המדינה, לצד קבלת פליטים.
גורמים מסוימים בישראל תיארו את מקרון כ"יאיר לפיד הצרפתי", בשל דמיון ביניהם בהלך הרוח הפוליטי.
קצ'ואה

היסטוריה

מעט מאוד ידוע על ההיסטוריה של קצ'ואה לפני עלייתה של אימפריית האינקה, על אף שמניחים שהיא דוברה בסביבות פרו ואקוודור עוד לפני עליית האימפריה לשלטון. בתקופת האימפריה, שימשה קצ'ואה כשפה הרשמית של הממלכה ונכפתה על תושביה, ועל כן התרחבה לאזורים רבים בדרום אמריקה; כתוצאה מכך התפתחו ניבים רבים ושונים מאוד זה מזה.
גם לאחר הכיבוש הספרדי של האימפריה המשיכה השפה לשמש כשפה העיקרית באזור. הספרדים התייחסו אליה כשפה הכללית של הילידים ולמדו אותה כדי לתקשר איתם. הכנסייה הקתולית אימצה את הקצ'ואה כשפה שתשמש למיסיונריות נוצרית, ועל כן מיסיונרים ספרדים רבים למדו אותה ובאמצעותה הפיצו את עקרונות הנצרות.
מספר גורמים הובילו לירידה דרמטית בכמות דוברי השפה, אך הגורם העיקרי הוא מרד גדול של המקומיים נגד השלטון הספרדי בשנת 1780, בהנהגת טופאק אמארו השני. המרד הוביל לאיסור על שימוש בשפה ועל התושבים הילדים נכפה מעבר לספרדית. אפילו שימושים נוצריים ומיסיונריים בקצ'ואה נאסרו על ידי השלטון. כתוצאה מכך מספר דוברי השפה צנח משמעותית, ועם השנים הפכה קצ'ואה למזוהה עם המעמד הנמוך של האוכלוסייה .
בעקבות התדמית הגרועה שדבקה בשפה קצ'ואה נשארה במשך שנים רבות שפה דבורה בעיקר ולא נכתבו בה כמעט יצירות ספרותיות. לאחר שפרו קיבלה עצמאות במאה ה-18 מספר הדוברים גדל במעט, אך היא נשארה מוגבלת בעיקר לאזורים כפריים מבודדים. כיום לשפה מספר דוברים מוערך של כ8-12 מיליון, והיא שפה רשמית בפרו, בוליביה ואקוודור.
והאקן דאדריאן

ביוגרפיה

והאקן דאדריאן נולד בשנת 1926 באיסטנבול כבן לאקופ דאדריאן ולמיירני לבית טר-קרפטיאן (דר- -גרבדיאן). רבים מבני משפחתו נספו ברצח העם נגד הארמנים בימי מלחמת העולם הראשונה. הוא היגר בשנת 1947 לארצות הברית, בה התאזרח בשנת 1961.
הוא למד מתמטיקה באוניברסיטת הומבולדט בברלין, בהמשך עבר ללמוד היסטוריה באוניברסיטת וינה ומשפט בינלאומי באוניברסיטת ציריך. הוא סיים דוקטורט בסוציולוגיה באוניברסיטת שיקגו.
דאדריאן קיבל תואר דוקטור של כבוד מהאקדמיה למדעים של ארמניה, ובשנת 1998 הפך לחבר באקדמיה. הוא קיבל מנשיא ארמניה את מדליית חורנצי, הפרס הגבוה ביותר בארמניה לחוקר תרבות.
בשנת 1991 הוא הודח מאוניברסיטת המדינה של ניו יורק בג'ינזאו (State University of New York at Geneseo) לאחר שסטודנטית התלוננה על שהטריד אותה מינית.
באוגוסט 2002, מינה רוזן, פרופסור לתולדות יהודי האימפריה העות'מאנית, פרסמה בגיליון 10 של כתב העת "היסטוריה" של החברה ההיסטורית הישראלית מאמר ארוך בשם "ארמניה, ארמניה", העוסק בשני ספרים שנכתבו על היבטים של "הרג המוני" של הארמנים, אחד מהם הוא ספרו של דאדריאן, "תולדות רצח העם הארמני: סכסוך אתני מהבלקן דרך אנטוליה ועד הקווקז" (1995). המאמר עורר תגובות רבות שגררו הצהרה מטעם המערכת. בגיליון שלאחריו, ביולי 2003, פרסם דאדריאן מאמר תגובה בשם "ארמניה, ארמניה". זו הייתה הפעם הראשונה שביטאון מדעי בישראל עסק בהרחבה ברצח העם הארמני.
נפטר ב-2 באוגוסט 2019.
פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג

ילדותו

פרידריך נולד ב-28 בנובמבר 1774 בגותה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה-אלטנבורג, לארנסט השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ולשרלוטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתו של אנטון אולריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן. פרידריך היה הבן השלישי, והשני שנשאר בחיים.

שלטונו

ב-17 במאי 1822 מת אחיו אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא בנים, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. פרידריך שנפצע במהלך המלחמות הנפוליאוניות באורח קשה, חיפש ברוב הזמן תרופות למחלתו, ויועצו ברנהרד פון לינדנוי משל במקומו.
לאחר מותו של פרידריך ב-11 בפברואר 1825 ללא יורשים, התעוררה מחלוקת ירושה בין הדוכסויות השונות בתורינגיה: ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד היה זכאי לרשת את הדוכסות מכוח נישואיו ללואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, שהייתה אחייניתו של פרידריך, אך מכיוון שהיה בהליכי גירושין ממנה, התנגדה המשפחה להעברת דוכסות גותה לחזקתו. ב-1826 התקבלה פשרה שלפיה יחולקו מחדש הדוכסויות; ארנסט ויתר על זאלפלד שהייתה ברשותו קודם לכן והועברה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, וקיבל את גותה בלבד, ללא אלטנבורג, שהועברה לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, שנאלץ להעביר את נחלותיו לדוכסות סקסוניה-מיינינגן. בעקבות כך הפך ארנסט לדוכס סקסוניה-קובורג-גותה.
ארנו אושבאט

קורות חיים

ארנו אושבאט נולד בשם יחזקאל רוט. הוא למד זמן קצר בבית הספר למשפטים באורדיאה שהייתה אז חלק מהונגריה. בשנת 1895 עבר לבודפשט, רצה להיות עורך דין, אך עד מהרה עבר לפקולטה למדעי הרוח. המאמר הראשון שלו פורסם בשנת 1897 ב"עיתון הערב". משנת 1898 החל לפרסם את הביקורות הספרותיות שלו באופן קבוע בעיתון "חדשות בודפשט", ולאחר מכן הפך לעמית קבוע של שבועון אחר.
בשנת 1908 התחיל לעבוד עבור השבועון "מערב" והפך במהירה לעורך שלו. הוא גילה כישרונות ספרותיים רבים כמו ז'יגמונד מוריץ, מיהאי באביץ' ועוד. מאוחר יותר צומצם תפקיד העריכה שלו, והוא נתקל בבעיות פרנסה. הוא עזב את השבועון מערב, אך לאחר נפילתה של הרפובליקה העממית ההונגרית בשנת 1919 הפך שוב למנהל העיתון. הוא חלה בשפעת הספרדית, החלים ועבר כמה ניתוחי כליות. בתו מתה משחפת ובשנת 1927 אשתו, קורנליה שטיינר, התאבדה. בשנת 1929, גם ארנו אושבאט שם קץ לחייו בייאושו על מות בתו.
הוא כתב מעט, אוסף פתגמיו ואוסף יצירותיו הופיעו רק אחרי מותו. במובן של איכות הפך לסמכות ייחודית בין בני דורו. בספרות ההונגרית - מלבד פרנץ קזינצי - אושבאט היה גדול המבקרים הספרותיים.
פינו נואר

פּינוֹ נוּאַר (בצרפתית: Pinot noir) הוא זן ענבים המשמש לייצור יין אדום. מקורו של הזן הוא בחבל בורגון, צרפת. 
הזן של ענביי הפינו-נואר גדל בכל רחבי העולם, אך בעיקר במקומות בהם קיימים תנאי אקלים קרירים. העלים שלו מתאפיינים בכך שהם קטנים בגודל ביחס לזנים אחרים מהם מפיקים יין אדום כמו קברנה סוביניון וסירה (זה האחרון מוכר בארצות אנגלוסאקסיות בשם שיראז), והאשכול מזכיר במבנהו ובצורתו אצטרובל. הזן רגיש מאוד להשפעה חזקה מדי של קרני אור השמש, לרוחות, לקרה וגם לקרקע עליה הוא גדל, ולכן נחשב לקשה מאוד לגידול. לתנאי האקלים יש השפעה ישירה על טעם של הענבים מהם מפיקים את היין.
הולידיי גריינג'ר

ביוגרפיה

גריינג'ר נולדה בדידסבורי שבמנצ'סטר. אחד מהסבים שלה הוא איטלקי. ניסיון המשחק הראשון שלה היה בגיל שש כשהופיעה בסדרת טלוויזיה של ה-BBC. היא הופיעה כילדה בתוכניות טלוויזיה ובסרטי קולנוע רבים.
גריינג'ר למדה בבית הספר התיכון פארס ווד בשנים 1999 עד 2006, וב-2007 החלה ללמוד לתואר בספרות אנגלית באוניברסיטת לידס. בסופו של דבר סיימה את התואר בהצטיינות באוניברסיטה הפתוחה.

קריירה

הופעתה הראשונה של גריינג'ר בטלוויזיה הייתה בגיל שש בסדרת הדרמה קומית "All Quiet on the Preston Front" של ה-BBC. בהמשך הופיעה בסדרות כגון "חדר מיון", "רופאים" ו"דיאל ופסקו". גריינג'ר גילמה את מגאן בות' בסדרה "Where the Heart Is", סטייסי אפליארד ב"דרך ווטרלו", ואת סופיה בסדרה "מרלין".
ב-2011 הופיעה גריינג'ר בסדרת הטלוויזיה "הבורג'ס" בדמות לוקרציה בורג'ה לצדו של ג'רמי איירונס שגילם את האפיפיור אלכסנדר השישי. הסדרה שנוצרה על ידי זוכה האוסקר ניל ג'ורדן צולמה בהונגריה ורצה במשך שלוש עונות.
בנוסף להופעותיה בטלוויזיה היא שיחקה גם בתיאטרון ובסרטי קולנוע. היא גילמה את אמילי בסרט "The Scouting Book for Boys", את אחת האחיות ריברס בסרט "ג'יין אייר" משנת 2011 בכיכובם של מיה וסיקובסקה ומייקל פסבנדר, ושיחקה בתפקיד קטן בסרט "בל אמי" לצדם של רוברט פטינסון ואומה תורמן. ב-2012 הופיעה בסרט "אנה קארנינה" בתפקיד הברונית שילטון.
ביוני 2011 לוהקה לתפקיד ראשי בדמות אסטלה בעיבוד הקולנועי של מייק ניואל לרומן "תקוות גדולות" לצדם של ג'רמי אירווין והלנה בונהם קרטר. ב-2012 הוקרן הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. הקרנת הבכורה של הסרט באירופה הייתה בליל הסיום של פסטיבל הסרטים של לונדון. היא כיכבה במחזה "Disassociation" מאת לוק ביילי בתיאטרון לאורי, וב-2013 גילמה את בוני פארקר במיני-סדרה "בוני וקלייד". היא שיחקה באחד התפקידים הראשיים בסרט "The Riot Club", עיבוד קולנועי של המחזה "Posh", לצדו של מקס איירונס.
גריינג'ר הופיעה בתפקיד אנסטסיה טרמיין, אחותה החורגת של סינדרלה, בעיבוד של קנת בראנה משנת 2015 לסיפור "סינדרלה". עוד הופיעה בסרט "קדחת הצבעונים" לצדה של אליסיה ויקנדר.
ב-2014 הופיעה על הבמה במחזה "שלוש אחיות" מאת אנטון צ'כוב.
ב-2016 כיכבה ג'ריינג'ר בסרט "שעה של גיבורים" של אולפני דיסני.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצדן של אליסיה ויקנדר וקארה דלווין. עוד ב-2017 החלה לגלם את רובין אלקוט בסדרת הטלוויזיה "סטרייק" המבוססת על רומנים בלשיים מאת ג'יי קיי רולינג.

חיים אישיים

גריינג'ר חיה במנצ'סטר עם אמה, ג'נטה גריינג'ר, מעצבת גרפית במקצועה. היא למדה נגינה בפסנתר, שיעורי התעמלות, טאקוונדו והייתה תלמידה בבית ספר למחול במנצ'סטר.
דמי חליצה

במסעדנות, דמי חליצה הם סכום כסף המשולם בתיאום מראש בין הסועדים לבין המסעדה, בתמורה לזכות להביא איתם בקבוק יין, לחלוץ אותו במסעדה ולשתות ממנו בגביעי היין של המסעדה. 
סכום הכסף נועד לפצות את המסעדה על אובדן ההכנסה הפוטנציאלית מאי-מכירת בקבוק יין ממרתפה ואף על שבר אפשרי של כוסות יין. על-פי-רוב, יהיה סכום זה נמוך יחסית בהשוואה למחירי היינות במסעדה. 
הסדר דמי החליצה אינו קיים בכל מסעדה, והוא כרוך בדרך כלל בבירור בלתי-פורמלי בין הסועדים לבין המלצר, ובתיאום מראש.
גריפון (כלב)

הופעה

כל שלושת הגזעים קטנים במידותיהם, עם פנים פחוסות, לסת בולטת ועיניים גדולות ומרוחקות המעניקות לפניו של הגריפון מראה כמעט אנושי. לעיתים מזכיר מראה פניו של כלב זה את דמותו של הבדיונית של אִיווֹק (Ewok) בסדרת הסרטים מלחמת הכוכבים, ויש הטוענים כי כלב זה שימש השראה ליוצר הסרטים ג'ורג' לוקאס. כל שלושת הגזעים הם כלבי לוויה חסונים במראם עם גוף מאוזן, המעניק להם מראה מרובע במבט צידי. גריפון המתאים לתקן הגזע חייב להיות שרירי, קומפקטי, בעל מערכת עצמות מפותחת ואסור שיראה עדין למראה, או גוצי יתר על המידה. הגריפון לעיתים מפתיע במשקלו ביחס למראהו הזעיר. כיוון שהשיפוט באשר לגזע הגריפון נעשה על פי משקלו ולא על פי גובה כתפו, יחסים נכונים של מידות הגוף חיוניים כדי לקבוע האם הכלב שמן מדי, או רזה מדי, גבוה או נמוך מדי.
תקני המשקל של הגזע אינם קבועים ומשתנים מעט בין הארגונים הכלבניים השונים. אולם, משקל אידיאלי של גריפון נע בין 3.6 ק"ג ל-4.5 ק"ג לשני המינים.
אורכו של הצוואר בינוני והוא כפוף מעט. החזה עמוק והגב ישר. הזנב קצוץ לכדי שליש מאורכו הטבעי, או שיש המותירים את הזנב. הזנב מורם ובתערוכות כלבים, נשפטת ערנותו של הכלב בין היתר על פי תנוחת זנבו. זנבות מעוקלים אינם מקובלים, אלא אם כן ניתן לקצץ את הזנב באופן שאינו מותיר עיקול (דהיינו העיקול בשני השליש החיצוניים של הזנב).

הראש

הראש הוא המאפיין החשוב ביותר בגזע כלבים זה. ראשו של הכלב עגלגל במראהו וחייב להיות גדול ביחס לגוף, אולם אסור שיראה כאילו הוא מוציא את הכלב מאיזון. מצחו של הכלב מעוגל, או "כיפתי". הגולגולת חייבת להיות עגלגלה (להוציא את החלק החזיתי של האף).
אוזני הכלב חייבות להיות גבוהות, מופרדות, קטנות וחצי מושפלות. בארצות הברית נהוג לקצץ את אוזני הכלב, אולם ברוב מדינות אירופה חל איסור על קיצוץ אוזניים.
עיניו כהות, מרוחקות, גדולות מאד ומלאות הבעה. האף שחור, רחב עם נחיריים גדולים, והוא מונח בגובה העיניים.
דניאל סידס

דניאל סידס (נולד ב-7 ביוני 1963 בתל אביב) הוא שדרן רדיו, איש טלוויזיה, יועץ מוזיקה ו-DJ.

ביוגרפיה

סידס נולד והתחנך בתל אביב, בה הוא מתגורר עד היום. למד בתיכון עירוני ה' ואת שירותו הצבאי עשה כנגן גיטרה במקהלת צה"ל בתחילת שנות השמונים. בין האמנים ששירתו איתו באותה תקופה ניתן למצוא את דוד דאור, אתי אנקרי, אורנה דץ, רמי קלינשטיין, דפנה רכטר ודרור קרן.
לאחר שירותו הצבאי ליווה כנגן גיטרה מספר אמנים, ביניהם שרון ליפשיץ וירדנה ארזי. עבד בין השאר גם עם עופר מאירי, ישראל ברייט, ליאור טבת ועופר אקרלינג. בנוסף הקליט שירים, בין היתר למילים של יאיר לפיד, אך עד היום לא הוציא אלבום מוזיקה משיריו.
בתחילת שנות התשעים התגורר מספר שנים במנהטן, שם התפרנס כבייביסיטר לכלבים וחתולים. באותה תקופה החל לכתוב גם כתבות בידור לעיתוני הנוער "ראש אחד" ו"מעריב לנוער".
כשחזר לארץ הוזמן על ידי חברו הטוב יאיר לפיד להצטרף ללהקת התוכנית טלוויזיה "סוגרים שבוע" בערוץ 1, אותה הגיש לפיד ולאחר מכן אמנון לוי.
באותן שנים החל לעבוד גם כשדרן רדיו ועורך מוזיקלי בתחנת 'רדיו תל אביב'. את החיבור עם התחנה עשתה השדרנית מיכל ניב ז"ל, גם היא חברה קרובה.
סידס מגיש את "גומרים הולכים" בימי שישי בבוקר, תוכנית אקטואליה דעתנית עם הרבה הומור. עד שנת 2008 הגיש את התוכנית עם עמנואל רוזן ומאז ועד היום עם הפרשן המדיני של חדשות ערוץ 2, אודי סגל.
בשנים האחרונות החל להגיש פינות בידור בתוכנית "שש עם עודד בן עמי" והוא מוזמן פעמים רבות כפרשן בידור לתוכניות טלוויזיה שונות.
בשנת 2003 התחיל לעסוק בייעוץ מוזיקלי לתוכניות טלוויזיה ולפרסומות. עיקר עבודתו בתחום מתרכזת כיום בחדשות ערוץ 2 אך ניתן למצוא את שמו גם כיועץ בתוכניות אחרות בערוצים שונים. משמש גם כמרצה אורח בתחום הייעוץ המוזיקלי והרדיו בפורומים רבים.
בשנים האחרונות החל לתקלט באירועים פרטיים, חתונות ובמועדונים. ניגן בין השאר בחתונות של ליאור אשכנזי, איגי וקסמן וליאור דיין.
השתתף בתפקידי אורח משניים בסדרות "תעשה לי ילד" ו"פלורנטין"
במהלך 2008 התגלתה אצלו מלנומה גרורתית ממנה החלים בעזרת טיפול מתקדם.
ספורט הדמים

עלילת הסרט

עלילת הסרט מבוססת על סיפור אמיתי ומתמקדת בבחור אמריקאי צעיר בשם פרנק דוקס (מגולם על ידי ז'אן-קלוד ואן דאם) בדרכו להפוך לאלוף תחרות אגרוף בלתי חוקית שמתרחשת בחשאי כל חמש שנים בהונג-קונג המכונה "קומיטה". בטורניר הנוכחי שמונה שלבים.
דוקס אומן עוד מנעוריו באומנת הלחימה עתיקה על ידי מומחה לאמנויות לחימה יפני בשם סנסו טנקה אשר בחר להנחיל את הידע הרב שלו באמנויות הלחימה לדוקס לאחר שבנו היחיד נהרג.
בהווה דוקס משרת כחייל קבע בצבא האמריקני. לאחר שדוקס פוגש בסנסיי שלו אשר גוסס למוות, הוא נשבע בפניו שיביא לו כבוד רב בכך שיתחרה וינצח בטורניר הקומיטה בהונג קונג. בעקבות כך דוקס מחליט להשתמט מהצבא על מנת לנסוע להונג קונג ולהשתתף בטורניר.
לאחר שהוא מגיע להונג קונג דוקס מתיידד עם מתחרה אמריקאי נוסף בתחרות בשם ריי ג'קסון. דוקס גם פוגש בעיתונאית אמריקאנית בשם ג'ניס קנט אשר מנסה לדלות מידע על הטורניר החשאי. כמו כן דוקס נאלץ להערים על שני סוכני ממשל אמריקאים אשר נשלחו במיוחד להונג קונג במטרה להחזיר את דוקס לארצות הברית. ככל שהטורניר מתקדם דוקס מצליח לגבור על כל יריביו, כולל לוחם סורי בשם חוסיין שהטריד את ג'ניס, לוחם קיקבוקסינג תאילנדי ומאסטר במואי תאי. ברבע הגמר הוא מנצח מתאבק סומו על ידי אגרופים במפשעה. ריי נפצע קשה ברבע הגמר על ידי צ'ונג לי המתחרה הדרום-קוריאני (מגולם על ידי בולו יאנג), לוחם אכזרי אשר נוטה להפוך את יריביו לנכים או להרוג אותם בזירה (בשמינית הגמר הוא שבר ליריב עצם והוציא אותה מחוץ לרגל).
ביום השלישי של התחרות בה נערכים חצי הגמר והגמר של טורניר, דוקס מנצח בחצי הגמר את פאקו, הנציג הספרדי. בחצי הגמר השני צ'ונג-לי הורג לוחם סיני במו ידיו לזעזועם של השופטים. בגמר דוקס וצ'ונג נפגשים ולאחר קרב צמוד למדי, צ'ונג-לי מבין לבסוף כי דוקס הוא לוחם חזק יותר ומשום כך הוא מעיף סיד בפניו של דוקס על מנת לעוור אותו כדי שיוכל לנצחו. אף על פי כן, דוקס מצליח להתגבר על מכשול זה באמצעות טכניקה אותה למד באימוניו והוא זוכה לבסוף בתחרות הקומיטה- כשהוא מכריח את צ'ונג להכריז על כניעה- יותר משפיל מאיבוד הכרה.

רימייק

ב-2011 נמסר כי מתוכננת הפקת גרסה חדשה של הסרט, בבימויו של פיליפ נויס, ללא ואן דאם.
דני דויטש

ביוגרפיה

דני דויטש גדל בירושלים. את שירותו בצה"ל, כקצין מטאורולוגיה ביחידת החיזוי של חיל האוויר, המשיך לשירות קבע.
בשנת 2002 החל את דרכו הטלוויזיונית: בתחילה עבד בערוץ 1, שם הגיש את פינת התחזית בתוכנית בוקר טוב ישראל ובהמשך, עסק בהגשה והפקת תחזית מזג האוויר ב"מבט". ב-2004 הגיש יחד עם גילי שם טוב את אולפן אולימפיאדת אתונה ובה סיכום תחרויות היום. באפריל 2005 עזב את הערוץ הראשון, נסע לתקופה קצרה להודו והשתתף בצילומי הפרסומת לסלקום - "מי אוהב אותך יותר ממני".
בקיץ 2005 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2 ושימש כחזאי החברה וכתב לענייני מזג אוויר, איכות סביבה ופנאי. ב-2006 יצר יחד עם חיים ריבלין סדרת כתבות "האיום האמיתי" שעוסק בהתחממות הגלובלית, השלכותיה ודרכי התמודדות עם האיום.
בתחילת 2008 הצטרף דויטש לצוות הכותבים של מגזין הגברים MANTALK של "גלובס", בו כתב טור קבוע על מדע ופילוסופיה.
בספטמבר 2010 עבר מתפקיד החזאי, לעריכה והגשת מבזקי חדשות בערוץ 2.
בראשית מרץ 2013 הודיע דויטש על עזיבת חברת החדשות, ומעבר לעולם העסקים, למיזם טכנולוגי חדש. בחצות שבין ה-30 ל-31 באותו החודש, הגיש בפעם האחרונה מהדורת חדשות.
דויטש מרצה במוסדות אקדמאיים בנושאים סביבתיים.
לדויטש תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני בתסריטאות בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
נכון לשנת 2017 מכהן כמנכ"ל משותף בחברת OnVeDan העוסקת בייעוץ אסטרטגי תקשורתי ושיווקי.
יחידת גנגסטרים

סיפור העלילה

בשנת 1949 לאחר מלחמת העולם השנייה, בלוס אנג'לס, הגנגסטר מיקי כהן (שון פן) רוצה את כל החוף המערבי. הוא מחסל עדים ומשחד גורמים משפטיים. כדי להזהיר מפיונרים מתחרים מהמזרח הוא רוצח באכזריות מפיונר משיקגו. כאשר "קשישא" ג'ון או'מארה (ג'וש ברולין) מציל נערה שזה עתה הגיעה להוליווד מאונס על ידי בריוניו של כהן. כהן מעמיד פנים שהוא סולח להם, ואז מצית אותם במעלית.
כתוצאה מכך הפקד, ביל פרקר (ניק נולטה) שיודע כי לאו'מרה יש ניסיון ממלחמת העולם השנייה בניהול מלחמת גרילה, מטיל עליו להקים צוות מחץ שינהל "מלחמת השמדה" מחוץ למסגרת הרשמית של המשטרה כנד מיקי כהן. קוני (מיריי אינס), אשתו ההרה של או'מרה מתנגדת בהתחלה אך לבסוף מציעה לו לבחור בשוטרים לא צפויים על פני הכוכבים העולים בכוחות המשטרה שעלולים להיות כבר בשליטתו של מיקי.
ווטרס שומר על קשר עם חבר ילדות של ג'ק וואלן (סאליבן סטייפלטון), שהוא אחד משומריי ראשו של כהן וגם מודיע משטרתי. גרייס פאראדיי (אמה סטון) ידידה של כהן מתאהבת בווטרס. כאשר או'מרה, מסרב לירות בשוטרים מושחתים בקזינו של כהן, הם נתפסים למזלם ווטרס מציל אותם ומצטרף אליהם.
עם ארגון ותכנון טוב יותר היחידה מכה כמה מכות מוצלחות בלבו של ארגון הפשע של כהן. התקשורת מתייחסת אליהם כאל "יחידת הגנגסטרים". אחרי ציטוט מוצלח בביתו של כהן, קילר מסיק את מיקומו של מרכז ההימורים ולב אימפריית הפשע של כהן. היחידה שורפת בהצלחה את העסק, אבל אנשיו של כהן מודיעים ​​לו שלא נלקח הכסף שלו. כהן מבין כי מדובר בקבוצה של שוטרים ישרים.
למרות שווטרס מציל את היום לאחר תקרית במלכודת וכתוצאה מהכישלון שלהם פארקר מפטר את או'מרה. או'מרה מסרב לעזוב את העבודה לא גמורה. כשגרייס אומרת שהיא מוכנה להעיד נגד כהן בגין הרצח של וואלן, מה שגרם לאו'מרה, יחד עם שאר חבריו ליחידה, ללכת ולעצור את כהן. לאחר הקרב המכריע כהן נידון למאסר באלקטרז. גרייס ווטרס ממשיכים את הקשר ביניהם, ואילו או'מרה עוזב לחיות חיים שקטים עם אשתו ובנו.