google/wiki40b huggingface dataset:
גשר פולטני

הקמת הגשר

הגשר, הקרוי על שמה של פרנסס פולטני, יורשת אחוזת באת'וויק בשנת 1767, נבנה ביוזמתו של בעלה ויליאם ג'ונסטון פולטני. אחוזתם של בני הזוג פולטני שכנה בכפר הקטן באת'וויק, מעבר לנהר מבאת'. מעבורת איפשרה את המעבר מהכפר אל העיר. פולטני החליט שיש טעמים כלכליים לקשר את הכפר אל העיר ולהפוך אותו לחלק ממנה באמצעות בניית גשר שיאפשר מעבר כל של הנהר.
פולטני פנה לאחים רוברט וויליאם אדם אשר תכננו את הגשר, בהשפעת גשר פונטה וקיו שראה בפירנצה ובהשפעת גשר ריאלטו שראה בוונציה וכן בהשפעת תוכניתו של אנדרה פאלדיו לגשר הריאלטו (תוכנית שלא יצאה אל הפועל) - כאשר לכל אורכו של הגשר מצויות חנויות. השפעתו של פלדיו על תוכניתו של אדם הייתה המרכזית ביותר.

שינויים לגשר

בשנת 1792 בוצעו מספר תיקונים לגשר על מנת להרחיב את החנויות. תיקונים אלה פגעו ביופי חזיתות הגשר. שיטפונות שאירעו בשנים 1799 ו־1800 פגעו בגשר, וכן בעלי החנויות במאה ה־19 הרחיבו את החלונות ושינו את מראה הגשר. בתי השער מצידו הדרומי של הגשר נהרס על מנת לאפשר הרחבת כביש, ובית השער החדש שנבנה ב־1903 לא תאם את סגנונו של הגשר.
בשנים 1951 ו־1975 עבר הגשר שיפוץ ושיחזור. הגשר לא הוחזר למצבו המקורי אולם השיפוץ הפך אותו לאחד הבניינים היפים בבאת'.
עין גנים (אתר מקראי)

עֵין גַּנִּים הוא אתר מקראי מתקופת התנחלות השבטים שבו הייתה עיר הלויים עין גנים בנחלת שבט יששכר (ספר יהושע י"ט, כא / כ"א, כט). במהלך השנים הוסב שם העיר ל"גינת". החוקר יואל אליצור סבור כי ייתכן כי שם העיר היה "בית הגן". חוקרי ארץ ישראל הקדומה ר' אשתורי הפרחי וישעיהו פרס זיהו את מיקומה של עין גנים עם מיקומה של ג'נין בת ימינו.

היסטוריה

בספר יהודית מוזכרת "גיני" (יהודית ג', י') כיישוב יהודי אשר סמוך אליו חנה מחנה הוליפרנס. יוסף בן מתתיהו מזכיר בספרו "מלחמת היהודים" (ספר ג', ג', ד') את גנים כיישוב הממוקם בצפון השומרון. כמו כן, ידוע כי יהודים התגוררו בעיר בימי הביניים ועסקו במסחר וברפואה.
בשנת 1922 התגוררו בעיר על פי מפקד האוכלוסין הבריטי, שבעה יהודים אשר מרביתם שרתו במשטרת ג'נין, ובשנת 1931 התגוררו בעיר 4 יהודים בלבד.
בשנת 1943 הכינה מפקדת ההגנה בראשות משה סנה תוכנית התיישבות, אשר הציעה להקים בסביבות ג'נין כעשרה יישובים חדשים, וזאת במטרה להקיף את העיר ביישוב יהודי. במסגרת ההתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון הוקמו שלושה יישובים, גנים, כדים והיאחזות נח"ל גינת, שמזכירים בשמם את היישוב העברי הקדום. היישובים פונו מתושביהם ונהרסו ב-24 באוגוסט 2005 בתוכנית ההתנתקות.
מבצע חשיפה מלאה

מבצע "חשיפה מלאה" הוא מבצע צבאי שנערך ב-5 במרץ 2014 על ידי שייטת 13 ושייטת ספינות הטילים של חיל הים הישראלי. במבצע זה נתפסה אוניית המשא קלוס סי (באנגלית: KLOS C), שניסתה להבריח מאיראן אמצעי לחימה שחלקם הוטסו ככל הנראה מסוריה ויועדו לארגוני הטרור הפלסטיניים בסיני או ברצועת עזה.

המבצע

אוניית המשא קלוס סי, ששטה תחת דגל פנמה, יצאה מנמל בנדר עבאס שבאיראן בדרכה לנמל אום אלקצר שבעיראק, ושם העמיסה מספר נוסף של מכולות. לקראת 25 בפברואר יצאה האנייה לכיוון פורט סודאן שבסודאן. קהילת המודיעין הישראלית עקבה אחר האנייה למן הפלגתה מאיראן. לאחר שהבשילו התנאים לביצוע הפשיטה, אישר ראש הממשלה, בנימין נתניהו, ששהה באותה עת בביקור ממלכתי בארצות הברית, את המלצת הרמטכ"ל, בני גנץ, ושר הביטחון, משה יעלון, להשתלט על האונייה. בבוקר 5 במרץ 2014 השתלטו לוחמי שייטת 13, בסיוע שתי ספינות של שייטת ספינות הטילים, על האונייה, שהייתה בדרכה לנמל פורט סודאן, בעת שהייתה בלב ים סמוך לגבול שבין סודאן לאריתריאה, במרחק של כ-1,500 קילומטרים דרומית לחופי ישראל. איש מ-17 אנשי צוות האונייה לא גילה התנגדות. המטען הכיל בין היתר רקטות קרקע-קרקע M-302 סוריות ואיראניות בעלות טווח של יותר ממאה קילומטרים. איראן הכחישה כל קשר לאוניית הנשק מרגע פרסום הידיעה.
על המבצע פיקד מפקד חיל הים, האלוף רם רוטברג, מעמדת פיקוד באח"י חנית, שהשתתפה במבצע. במבצע השתתפה גם אח"י חץ, ספינת טילים מדגם סער 4.5 נירית.
ב-8 במרץ 2014, אחר הצהריים, הגיעו שני הסט"ילים ואוניית הנשק לנמל אילת. ב-9 במרץ פרקו לוחמי צה"ל את הספינה ולוחמי יחידת סילוק הפצצות של יהל"ם וידאו שאמצעי הלחימה לא ממולכדים. בספינה נתפסו 40 רקטות M-302‏, 181 פצצות מרגמה 120 מ"מ ו-400,000 כדורים בקוטר 7.62 מ"מ.
במאי 2014 ביקש צה"ל תקציב נוסף בסך 33 מיליון ש"ח, לכיסוי עלות המבצע.

יעד המשלוח

בקרב אנשי מודיעין אמריקניים רווחת ההערכה כי הרקטות היו מיועדות לסיני ולא לעזה. לדבריהם, הרקטות, שאורכן 5.5 מטר, אינן ניתנות לפירוק והרכבה, והברחתן לעזה איננה מעשית.
רוברט מוג

ביוגרפיה

נולד בעיר ניו יורק בשנת 1934. בשנת 1952 סיים את לימודיו בתיכון למדעים. השלים תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטה של העיר ניו יורק (CUNY) בשנת 1957, תואר ראשון נוסף בהנדסת חשמל באוניברסיטת קולומביה, ודוקטורט בפיזיקה ישומית להנדסה באוניברסיטת קורנל.
מוג הקים במהלך חייו שתי חברות ליצור כלים למוזיקה אלקטרונית. בין השנים 1984 ל-1988 שימש כיועץ וסמנכ"ל למחקר ופיתוח בחברת קורצוויל מערכות מוזיקה שהקים ריי קורצוויל. מתחילת שנות ה-90 והלאה עסק במחקר כפרופסור למוזיקה באוניברסיטת קרוליינה הצפונית באשוויל, שם התגורר.
מוג התחתן בשנת 1958 עם שרלין מיי-להי, מורה לאנגלית. הזוג הביא לעולם שלוש בנות ובן אחד לפני גירושיהם. בשנת 1996 נישא בשנית לילנה גראמס, פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטה בה לימד, ועימה חי עד מותו.
בשנת 2004 יצא לאקרנים סרט תיעודי המתאר את חיו ופועלו של רוברט מוג.
ב-28 באפריל 2005, אובחן אצל מוג גידול מוחי מסוג גליובלסטומה מולטיפורמה. לאחר 4 חודשים נפטר, כשהוא בן 71, בעיר אשוויל שבצפון קרוליינה.
לזכרו הוקמה "קרן רוברט מוג" שחרתה על דגלה מטרות שונות בתחום החינוך ומורשת המוזיקה האלקטרונית כגון הענקת מלגות, הקמת מוזיאון לזכר מוג, הענקת חסויות לאירועים שונים ותמיכה בתוכניות לחינוך במוזיקה אלקטרונית לילדים ונערים.

סינתיסייזר המוג

הסינתיסייזר של מוג היה אחד מכלי המוזיקה האלקטרוניים הראשונים שנעשה בהם שימוש רחב. בשנת 1970 תיכנן גרסה של סינתיסייזר בשם מינימוג, שהיה סינתיסייזר מוקטן בעל 44 קלידים, שהיה פריצת דרך לעומת הסינתיסייזרים עד אז, שהיו גדולים ומסורבלים, מה שהקשה על הנגינה בהם ומנע מלהופיע עמם מול קהל. כיום ממשיכה חברת מוג לייצר מינימוגים מסדרת Voyager.
בשנת 1968 זכה הכלי לפרסום רב בעקבות אלבום של וונדי קרלוס, "סוויצ'ט-און באך", שהיה עיבוד ליצירותיו של באך לסינתיסייזר מוג שזכה לפופולריות רבה (והיה לאלבום הפלטינה הראשון בתחום המוזיקה הקלאסית) וזיכה את קרלוס בשלושה פרסי גראמי. כמו כן התפרסם הפסקול שיצרה לסרטיו של סטנלי קובריק, "תפוז מכני" ו"הניצוץ".
למוג היו יחסים קרובים עם יוצרים רבים בתחום, כג'ון קייג', גרשון קינגסלי, קית' אמרסון ואחרים. שימוש בכליו היה נפוץ בקרב להקות מתחום הרוק המתקדם, כמו יס, קאמל, Dream Theater ועוד. גם להקות הגל החדש האלקטרוני והסינת'פופ השתמשו בכלים של מוג, כמו למשל אולטרווקס, גארי ניומן, קרפטוורק ואחרים. בארץ ניתן לאזכר את האלבום המצליח "פוגי בפיתה" של להקת כוורת משנת 1974, שבו עשה דני סנדרסון שימוש במוג, באלבומה הראשון והיחיד משנת 1974 של קצת אחרת, הנושא את שמה, עשה שלמה גרוניך שימוש במוג וכן צביקה פיק בסולו של "נאסף תשרי".

R.A. Moog Co. ו-Moog Music

בשנת 1953, כשהוא בן 19, הקים מוג את חברת R.A. Moog Co. שיצרה תרמינים, שהם כלי מוזיקה אלקטרוני בסיסי שהומצא בשנת 1917. במהלך שנות ה-60 החלה החברה למכור סינתיסייזרים מודולרים לפי תכנוניו של מוג. בשנת 1972 שונה שם החברה ל-Moog Music. במהלך שנות ה-70 התחלפה הבעלות על החברה מספר פעמים ובסופו של דבר נרכשה על ידי יצרנית כלי המוזיקה Norlin. בשנת 1977 עזב מוג את החברה.
בשנת 1978 חזר מוג לייצר כלי מוזיקה אלקטרונית בחברה חדשה שהקים תחת השם Big Briar. חרף העובדה שהחברה הקודמת שהקים, Moog Music's, נסגרה בשנת 1993, לא יכל מוג לייצר מוצרים ולמכרם תחת מותג הנושא את שמו. רק בשנת 2002 עלה בכוחה של החברה החדשה לרכוש את זכויות השימוש בשם Moog Music's לאחר קרב משפטי.
שובר קופות

שובר קופות (באנגלית: Blockbuster) הוא ביטוי מעולם הקולנוע המתאר סרט קולנוע שגרף סכומי כסף גבוהים, שהצליח מאוד מבחינה כלכלית. משמעות הביטוי היא שנפח כמות הכסף הרב שהתקבל בקופה, היה גדול מיכולתה הצפויה להכילו ולכן הסרט "שבר" את ה"קופה" - בלשון הגזמה.
ישנם מדדים שונים על מנת לאמוד עד כמה סרט מסוים הכניס, בהם: ההכנסות שהניב הסרט בקופות במהלך סוף השבוע הראשון לצאתו לאקרנים, וסך כל ההכנסות שהניב הסרט מאז יצא לאקרנים. לרוב מדדים אלו נאמדים על פי מכירות כרטיסים.
ניתן להחשיב את "מלתעות" (1975) של סטיבן ספילברג ואת "מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה" (1977) של ג'ורג' לוקאס כשוברי הקופות הראשונים, שכן סרטים אלו היו הראשונים שהופצו במספר רב של עותקים, והוקרנו בו-זמנית בבתי קולנוע רבים ברחבי ארצות הברית. עד לצאת שני סרטים אלו לאקרנים, סרטי הקולנוע הופצו במספר מצומצם של עותקים שהועברו ממדינה למדינה ומעיר לעיר.
רון שכנר

שירותו הצבאי

שכנר התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ולחם במלחמת יום הכיפורים. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד 12, והוביל כוח מן הפלוגה במבצע אנטבה, ואבטח את תנועת בני הערובה מן הטרמינל הישן למטוסי ההרקולס. במבצע ליטני שימש כמפקד פלוגת מ"כים סיירות בחטיבת ביסלמ"ח, והוביל אותה בלחימה במארון א-ראס. בשירות המילואים שימש כמפקד גדוד, כמפקד חטיבת עציוני בתקופת מבצע חומת מגן וכסגן מפקד אוגדה.
בשנות השמונים כיהן כראש מועצה אזורית הר חברון. לאחר מכן כיהן כמנכ"ל החטיבה להתיישבות בסוכנות היהודית וכעוזר שר הביטחון, שאול מופז, להתיישבות. את תפקידו סיים בשנת 2005. בשנת 2012 מונה למנכ"ל מועצת יש"ע, וכיהן בתפקיד זה כשנה.
שכנר מתגורר ביישוב בית יתיר שבהר חברון.
כוננות מיידית

העלילה

הסרט נפתח על רקע של משבר ברוסיה. פוליטיקאי רוסי קיצוני מורד בקרמלין, משתלט על ראשי חץ גרעינים, ומאיים לשגר אותם אל המערב.
רון האנטר (דנזל וושינגטון) הוא קצין צעיר ומבטיח המגיע לשרת כקצין המבצעים (סגן מפקד) של היו.אס.אס אלבמה - צוללת טילים בליסטיים חדישה מסדרת אוהיו. מפקדה של הצוללת הוא קפטן רמזי (ג'ין הקמן) אשר משרת בתפקידו עשרות שנים. הצוללת יוצאת לאוקיינוס על מנת להוות אפשרות למכת מנע מקדימה כנגד המורדים הרוסים. בין רמזי והאנטר מתגלעות מחלקות באשר לניהול הצוללת והצוות, אך הוויכוחים נשמרים על אש נמוכה. לאחר שלוויינים אמריקאים מגלים שהרוסים מתדלקים את הטילים שלהם, האלבמה מקבלת פקודת לשגר טיל בליסטי למטרות. לאחר שמתחילים בהכנות לשיגור, הם מקבלים הודעה נוספת המנותקת באמצע. האנטר מתנגד לשיגור הטילים הגרעינים לפני אישור המסר, בעוד רמזי טוען שהפקודה חוקית. האנטר לא מסכים לאשר את השיגור ורמזי כתגובה פוקד לכלוא אותו באשמת מרד. האנטר בתגובה נגדית פוקד לשחרר את הקפטן מהפיקוד ואכן כך נעשה. יותר מאוחר בעזרת חלק מהקצינים רמזי שב להיות הקפטן וכולא את האנטר, אך זה מצליח להשתחרר מכלאו בעזרת כמה קצינים מצידו וחוזר לגשר הפיקוד. לאחר מספר דקות מגיעה ההודעה שמבקשת לבטל את ירי הטילים הגרעינים לרוסיה. בבירור הצבאי שלאחר מכן, קפטן רמזי מבקש להשתחרר מהצי ולמנות את האנטר למפקד האלבמה.
סמל טנסי

היסטוריה

חוקת טנסי שאומצה ב-6 בפברואר 1796 מצווה על כך שלמדינת טנסי יהיה חותם. במשך מספר שנים הוראה זו לא קויימה, ורק בשנת 1801 עוצב החותם. העיצוב נבחר ב-25 בספטמבר באותה שנה.
בשנת 1987 החליטה האספה הכללית של טנסי על תיקון הסמל ועדכונו.
על פי חוקת המדינה הסמל נשמר על ידי מזכיר מדינת טנסי ומשמש את מושל מדינת טנסי בעת חתימה על מסמכים רשמיים של המדינה.

תיאור הסמל

בראש הסמל מופיע המספר הרומי XVI המסמל את היות מדינת טנסי המדינה ה-16 של ארצות הברית.
בחלקו העליון של הסמל מופיעות מחרשה, שיבולת חיטה, וצמח כותנה. מתחת שלושת איורים אלה מופיעה המילה "חקלאות" באנגלית (Agriculture). בעת עיצוב הסמל היה גידול הכותנה והחיטה המרכיבים עליהם התבססה כלכלת המדינה, וגם כיום שני גידולים אלה הם גידולים מרכזיים הגדלים במדינה.
בחלקו התחתון של הסמל מופיעה סירה ועליה איש החותר בה. תחת הסירה מופיעה המילה "מסחר" באנגלית (Commerce). עיצוב מקורי זה שונה בשנת 1987 לסירת נהר בלא איש חותר. סירה זו מסמלת את חשיבות הסחר לכלכלת המדינה - סחר, אשר בעת עיצוב הסמל, עבר בעיקר בשלושה הנהרות הגדולים העוברים במדינה: טנסי, קמברלנד והמיסיסיפי.
סביב החותם מופיעות המילים "החותם הגדול של מדינת טנסי" (באנגלית: The Great Seal of the State of Tennessee). בחותם המקורי הופיע גם המילים "6 בפברואר 1796" (Feb. 6th, 1796) אולם בעקבות תיקון הסמל מופיעה רק השנה.
הפלישה לבונה-גונה

רקע

לאחר התבוסות בקרב ים האלמוגים ובקרב מידוויי במאי וביוני 1942, דחה המטה הכללי הקיסרי את התוכנית לכיבוש פיג'י, סמואה וקלדוניה החדשה. הארמייה ה-17, תחת פיקודו של לוטננט-גנרל הארוקיצ'י היאקוטאקה, נשלחה לגינאה החדשה במטרה לחצות את רכס אואן סטנלי ולכבוש את פורט מורסבי. כיבוש העיר עתיד היה להסיר את איום ההתקפות האוויריות על הבסיס היפני הגדול ברבאול ולספק בסיסים אוויריים להתקפות על ערים, על בסיסים ועל נתיבי השייט האוסטרליים.
עד אמצע 1942 תיגברו בעלות הברית את כוחותיהם בפורט מורסבי ואף הקימו בסיסי אוויר בעיר ובמפרץ מילן. הצבא האוסטרלי שלח את הגדוד ה-39 לכפר קוקודה דרך שביל קוקודה על מנת להדוף את היפנים, ופלוגה B של הגדוד התקדמה לבונה על מנת לפקח על בניית שדה תעופה בדובודורה.

תכנון

לאחר שנכשל בהגעה לפורט מורסבי בדרך הים בשל קרב ים האלמוגים, סופח כוח הפלישה היפני, תחת פיקודו של מייג'ור-גנרל טומיטארו הוריאי, לארמייה ה-17. הכוח החלוץ של כוח הפלישה הכיל את הגדוד הראשון של רגימנט הרגלים ה-144, רגימנט ההנדסה ה-15, פלוגת נחתים ויחידות סיוע נוספות. שאר כוח הפלישה נחת מאוחר יותר בבונה.
הצי הרביעי של הצי הקיסרי היפני סיפק לכוחות הפלישה סיוע ימי בדמות פלגת הסיירות ה-18 תחת אדמירל משנה קוג'י מטסויאמה, ובה הסיירות "טנריו" ו"טטסוטה," פלגת המשחתות ה-29 ובה המשחתות "אסנאגי," "יוזוקי" ו"אוזוקי," ושתי נחתות. את החיפוי האווירי לכוחות סיפק הצי האוויר ה-25 מרבאול.

נחיתות

ב-21 ביולי 1942, בצהרי היום, הגיעה השיירה היפנית לגונה והחלה לפרוק את חייליה. השיירה הצליחה לחמוק מכוחות האוויר של בעלות הברית מכיוון שאלה היו עסוקים בתקיפת שיירה אחרת ליד סלמאואה. לאחר הנחיתה נע כוח החלוץ לפנים הארץ כדי להכין את הכבישים ואת נתיבי האספקה עבור כוח הפלישה.
פלוגה מגדוד הרגלים הפפואני - שהכיל חיילים מקומיים תחת פיקוד קצין אוסטרלי - דיווחה על הנחיתה היפנית ב-22 ביולי. באותו לילה הכינו חיילי הפלוגה - ארבעים במספר - מארב חכוח הפלישה היפני על גבעה שהשקיפה על כביש גונה-סנגרה, לפני שנסוגו חזרה אל הג'ונגל.
ב-23 ביולי תקפו מפציצי B-17 מבצר מעופף ו-B-26 מראודר של חילות האוויר של צבא ארצות הברית את האזור, טיבעו נחתת אחת והסבו נזק קל למשחתת אוזוקי. על אף התקפות אוויריות חוזרות ונשנות על כוח הפלישה הצליחו היפנים להנחית את מרבית החיילים על החוף.

תוצאות הקרב

הכוחות היפנים הצליחו לכבוש את אזור בונה-גונה והנחיתו בו את כוח הפלישה. ב-14 באוגוסט הגיעה שיירה נוספת תחת תת-אדמירל גונאיצ'י מיקווה ועמה הגיעו 3,000 חיילים יפנים, קוריאנים וטייוואנים. ב-17 באוגוסט נחתו באזור כוח הנחתים המיוחד, שאר הרגימנט ה-144, גדוד הארטילריה ההררית ה-55, גדוד הנ"מ ה-47 ורגימנט הפרשים ה-55. ב-21 באוגוסט הצטרפו לכוח הפלישה שני גדודים של הרגימנט ה-41. בסך הכול נחתו באזור בונה-גונה כ-13,500-10,000 חיילים יפנים.
באוגוסט החלו הכוחות היפנים להתקדם לאורך שביל קוקודה בדרכם לפורט מורסבי, אך יחידות אוסטרליות עיכבו אותם, וכך החל קרב שביל קוקודה. לאחר נסיגתם מהשביל שבו הכוחות היפנים לראשי החוף בבונה וגונה, אך הפעם התגוננו מפני התקפה של בעלות הברית בקרב בונה-גונה.
לחכיים

תיאור המשפחה

כאמור, מדובר במשפחה קטנה, ובה בולט הסוג לחך, על שמו נקראת המשפחה, גם בשמה העברי וגם בשמה הלטיני. השם 'לחך' בעברית רומז לכך שמיני משפחה זו הם עשבים טובים למאכל צאן. השם הלטיני הוא הלחם של המילה Planta שפירושה 'כף הרגל', ו- agere שפירושו 'להוביל'. שם זה מצביע על דמיון בין טביעות כפות הרגליים על האדמה לעלה הצמח. 
המשפחה מיוצגת בכל יבשות העולם, אך אין היא מיוצגת באזורי הקטבים. מיני משפחה זו מאכלסים בתי גידול מגוונים, כאשר העדפה מספרית מסוימת קיימת למעונות לחים כדוגמת שולי נחלים, וכן מינים ממנה מעדיפים מדבריות, צידי דרכים, בתות ועוד. במשפחה זו, על-פי החלוקה המסורתית, 3 סוגים ו-274 מינים, מהם 2 אנדמיים לארץ ישראל. לפי חלוקה אחרת, זוהי משפחה מונוגנית (כלומר, בעלת סוג אחד) ולפיכך גם הסוגים הקטנים בה כלולים בסוג הגדול, לחך.
התכונה יוצאת-הדופן של המשפחה, היא היות הפרחים מואבקי רוח. בתכונה זו, המשפחה שונה מהקרובות לה. היות שאין צורך בצבעי ראווה למשיכת חרקים, צבע הכותרת אינו בולט- לדוגמה ירוק או אפור. תכונה זו, יחד עם תכונות חיצוניות נוספות כדוגמת עלים סרגליים במינים רבים, מקנה לבני משפחה זו דמיון פיזי לבני משפחת הדגניים, אך מדובר בדמיון פיזי בלבד, שכן על פי תכונות פילוגנטיות ואנטומיות רבות, מדובר במשפחות רחוקות זו מזו. 
תכונה בולטת נוספת של המשפחה, היא מנגנון הקשור בהפצת הזרעים. בעת הרטבה, סוכרים בשם מוצילגים תופחים, והזרע נעטף בריר צמיגי. תכונה זו מקלה על הזרע להיצמד לקרקע ו'לתפוס' לעצמו מקום ראוי לנביטה. 
לאחדים מבני משפחה זו חשיבות ברפואה העממית. כמו כן ישנם מינים שלהם שימושים למאכל, אם כי שימוש זה הוא אינו בהיקף כלכלי. מינים אחדים נחשבים למינים פולשים המשבשים חלקות חקלאיות.

תיאור מורפולוגי

בני משפחה זו נם עשבוניים רב-שנתיים או חד-שנתיים. מיעוטם בני-שיח. העלים של בני משפחה זו מסודרים באופן מסורג על הגבעול, אך לעיתים קרובות תכונה זו אינה באה לידי ביטוי, משום שמינים רבים מאופיינים בשושנת עלים צפופה. העלים לרוב פשוטים ותמימים. 
פרחי משפחה זו הם דו-מיניים- כלומר, כוללים איברי רבייה זכריים כדוגמת אבקנים לצד נקביים כדוגמת שחלה ועמוד עלי. הפרחים בעלי סימטריה מלאה, וערוכים בקבוצות צפופות, מטיפוס שיבולת או קרקפת. הפרח מואבק רוח (ראו 'תיאור המשפחה'). גביע וכותרת הפרח מחולקים ל-4 אונות. האבקנים בולטים מתוך הכותרת. השחלה עילית. 
הפרי האופייני למשפחה הוא מטיפוס הלקט או אגוזית. הזרע לרוב שטוח, צבעו חום בהיר, וניכר בו גם בעין בלתי-מזוינת העובר.
דור מיכה

קריירה

מיכה החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב בגיל 8. בשנת 2004 החל לשחק בקבוצת הנוער וסומן כפוטנציאל גדול עוד בראשית דרכו. שחקן העבר אלי אוחנה, מאמנו של מיכה בנבחרת הנוער של ישראל, אף כינה אותו בראיון באוגוסט 2011 "אחד השחקנים הכי מוכשרים שאימנתי, אם לא המוכשר שבהם".
ב-12 בפברואר 2011, בעקבות הגעתו של המאמן מוטי איווניר והעלאת מספר שחקני נוער לקבוצה הבוגרת, ערך מיכה את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה במשחק חוץ נגד הפועל רמת גן, בו ניצחה מכבי תל אביב 0-3. מיכה כבש את השער השלישי בדקה ה-87 ובישל שער נוסף. ב-29 בספטמבר 2011 הבקיע מיכה את שערו הראשון במסגרת אירופית, כאשר כבש שער שוויון נגד קבוצת דינמו קייב באצטדיון בלומפילד בדקה ה-44, בשלב הבתים של הליגה האירופית.
בעונת 2012/2013 היה מיכה חלק משמעותי בזכייתה של מכבי תל אביב באליפות תחת המאמן אוסקר גרסיה, כששותף ב-28 משחקי ליגה והבקיע 5 שערים.
את עונת 2013/2014 סיים מיכה כמלך הבישולים של מכבי תל אביב וסגן מלך הבישולים של ליגת העל עם 9 בישולים, וזכה באליפות שנייה ברציפות עם הקבוצה. במסגרת הליגה האירופית כבש שער חוץ חשוב מול בורדו הצרפתית שנתן למכבי תל אביב את הניצחון ואף עזר לה להעפיל משלב הבתים של המפעל, ובליגה כבש שלושה שערים.
בעונת 2014/2015 כבש מיכה חמישה שערי ליגה, זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות, וכן זכה עמה בגביע המדינה ובגביע הטוטו. בעונה זו בישל 12 שערים וסיים שוב כסגן מלך הבישולים של ליגת העל. במהלך העונה האריך את חוזהו במכבי תל אביב עד לתום עונת 2017/2018.
בעונה שלאחר מכן, 2015/2016, השתתפה קבוצתו בשלב הבתים של ליגת האלופות. מיכה תרם את חלקו להעפלתה של מכבי תל אביב ממוקדמות המפעל, כאשר בישל שער שוויון בדקה ה-96 לערן זהבי, במשחק הראשון מול פ.צ. בזל בשלב הפלייאוף (2-2). בשלב הבתים עצמו שותף בארבעה משחקים, מתוכם בשניים פתח בהרכב. עונה זו הסתיימה ללא תארים עבור קבוצתו אך עם שישה שערים ו-14 בישולים של מיכה ב-50 הופעות בכל המפעלים. בליגה בישל עשרה שערים וסיים את העונה כסגן מלך הבישולים של ליגת העל בצוותא עם ערן זהבי.
בעונת 2016/2017, בנוסף לשני שערים שהבקיע, בישל מיכה 12 שערים וסיים את העונה כמלך הבישולים של ליגת העל. בעונת 2017/2018 כבש שער אחד והוסיף ארבעה בישולים. בעונת 2018/2019 הוביל את מכבי תל אביב לאליפות המדינה תוך שהוא נבחר לכדורגלן העונה בישראל, מבשל 11 שערים (מלך הבישולים לעונה זו) ומבקיע 4.

נבחרת ישראל

למיכה 34 הופעות בנבחרות הנערים והנוער השונות של ישראל, בהן הבקיע שמונה שערים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה ב-5 בספטמבר 2011 במשחק מול נבחרת אנגליה. אי הכללתו בסגל הנבחרת לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 2013 עוררה ביקורת. מיכה כבר תפס תפקיד מרכזי בטורניר מוקדמות האליפות של שנת 2015 אותו סיימה הנבחרת במקום השני, אך לא העפילה לטורניר עצמו כיון שעל פי חוקי התחרות רק הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר מבין הנבחרות שסיימו במקום השני מעפילות לטורניר עצמו.
מיכה זומן לנבחרת ישראל הבוגרת לראשונה לקראת משחק מול בוסניה במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-24 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשפתח בהרכב במשחק ידידות מול רומניה.

חיים אישיים

אביו של דור, קובי, הוא כדורגלן עבר שהחל דרכו בקבוצת מכבי תל אביב, ונאלץ לפרוש בגיל 26 בגלל פציעה בברך.
מיכה למד בבית-הספר התיכון "קלעי" שבגבעתיים.
נמצא בזוגיות עם שחקנית הטלוויזיה נואל ברקוביץ'.
תאונת אוטובוס התיירים בכביש 12

תאונת אוטובוס התיירים בכביש 12 התרחשה ב-16 בדצמבר 2008. אוטובוס שהיה מלא בנוסעים תיירים הידרדר מכביש 12 בקרבת אילת והתהפך במדרון שלידו. בתאונה, מהחמורות שאירעו בישראל, נהרגו 24 בני אדם ונפצעו 27.

התאונה

התאונה התרחשה בשעה 15:00 לערך. נהג האוטובוס אסף בנמל התעופה עובדה קבוצה של 49 סוכני נסיעות מהעיר סנקט פטרבורג שברוסיה, שהגיעו לביקור בישראל והיו בדרכם לבית מלון באילת. אליהם הצטרף מדריך טיולים, ובסך הכל נמצאו על האוטובוס 51 איש. האוטובוס נסע בכביש 12 לכיוון דרום עד למחסום צבאי בעין נטפים, ולאחר בדיקה עבר אותו והמשיך בנסיעה אל אילת. לפניו נסע אוטובוס נוסף. כארבעה קילומטר אחרי המחסום ביקש נהג האוטובוס האחורי לעקוף את האוטובוס שלפניו. הכביש באותו מקום היה דו סטרי ובעל נתיב אחד לכל כיוון, בעל שיפוע כלפי מטה ובו עקומות. המהירות המותרת באותו מקום הייתה 80 קילומטר לשעה. האוטובוס עבר לנתיב הנגדי, האיץ עד למהירות של 98 קילומטר לשעה ועקף את האוטובוס שלפניו, אך החל להתחכך במעקה הבטיחות שלשמאלו. הנהג איבד את השליטה באוטובוס, שהתהפך שמאלה מעבר למעקה הבטיחות. האוטובוס התגלגל מספר פעמים במדרון שמעבר למעקה הבטיחות כשחלק מהנוסעים מועפים אל מחוץ לו. לבסוף נעצר בתחתית המדרון, כשהוא מוטל על צידו השמאלי.
כתוצאה מן ההתהפכות נהרגו במקום 20 מיושבי האוטובוס והיתר נפצעו, רבים מהם באופן קשה. ארבעה מהפצועים מתו מפצעיהם בהמשך.
המראה במקום התאונה היה קשה. למקום הוזעקו כ-40 אמבולנסים של מגן דוד אדום, צוותי רפואה של צה"ל ומסוקים. הם העבירו את הנפגעים לבית החולים יוספטל באילת. חלק מהפצועים הועברו לבתי חולים אחרים. ההרוגים הועברו לנמל אילת לשם זיהוים.

לאחר התאונה

בעקבות התאונה שיגרה ממשלת רוסיה לישראל שני מטוסים ובהם קרובים של הנפגעים וכן רופאים וציוד רפואי. 
נהג האוטובוס שהיה מעורב בתאונה הועמד למשפט פלילי בבית המשפט המחוזי בבאר שבע. הוא הורשע בעבירות של הריגה, גרימת חבלה חמורה ופציעה ובפברואר 2014 נדון לשמונה שנות מאסר, למאסר על תנאי ולפסילה ממושכת של רישיון הנהיגה. בפברואר 2016 דחה בית המשפט העליון פה אחד את ערעור הנהג על ההרשעה והעונש ואת ערעור המדינה על העונש.
ושוכני

וַשוּכָּנִי הייתה עיר הבירה של הממלכה החורית העתיקה מיתני משנת 1500 לפנה"ס לערך ועד המאה ה-13 לפנה"ס. משמעות שמה היא אולי "מקור הטוב" או "מקור הבריאות". הפרשנות היא לפי דמיון הביטוי בסנסקריט.
המקום המדויק שבו שכנה העיר אינו ידוע. אחת ההצעות שהועלו הייתה לזהות את מקומה עם תל פחריה, ששוכן ליד תל חלף במחוז אל-חסכה בצפון סוריה. העיר שכנה על הגדה המזרחית של הפרת. החוקרים הגיעו למסקנה זאת בעקבות הטקסטים שהשאיר שופילוליומש הראשון, שבו ציין שהיה עליו לחצות את הנהר כדי להגיע לעיר, בעוד שכרכמיש שכנה ממערב לפרת. הערים שכנו כנראה לא רחוק אחת מהשנייה. העיר נבנתה כנראה כעיר חדשה שתשמש בירתה של מיתני, לאחר שהממלכה התארגנה מחדש. האלה של העיר הייתה אושה (Usha).
העיר נחרבה על ידי המלך החתי שופילוליומש הראשון (1323-1358 לפנה"ס) בשנים הראשונות למלכותו. שופילוליומש הראשון ניצל שעת כושר, כאשר במיתני התנהל מאבק על המלוכה. הוא כרת ברית עם אחד הנצים, אַרתַתַמַה, והכריז מלחמה על תוּשרַתַה . הסיבה הפורמלית ליציאה לקרב הייתה ההתערבות הצבאית של מיתני במרד שהתרחש באִשוּוַה , שהייתה תחת שלטון חתי. תושרתה התרברב על ניצחונו באשווה ושלח חלק מהשלל למלך המצרי אמנחותפ השלישי, בן בריתו. שופילוליומש הראשון ירד על ושוכני מהאזור ההררי שמצפונה, והפתיע את המלך החורי שנמלט ממנה. נפילת ושוכני הביאה לקריסת כל המערכת האימפריאלית שניהלה את הממלכה. כיבוש העיר מופיע בטקסטים המספרים על מעשי שופילוליומש הראשון, על המלכת מלך חורי בשם שַתיוַזַה , בנו של תושרתה, על ממלכת חניגלבת שהוא הקים.
העיר נכבשה שוב ונחרבה בשנת 1290 לפנה"ס לערך, על ידי המלך האשורי אדד-ניררי הראשון (1275-1307 לפנה"ס).
גביע וורן

גביע וורן (באנגלית: Warren Cup) הוא גביע עשוי כסף מהתקופה הרומית שעליו שני תגליפים הומו אירוטיים. הגביע נקרא על שם בעליו הראשון בעת החדשה - האספן והסופר אדוארד פרי וורן. הגביע נרכש על ידי המוזיאון הבריטי בשנת 1999.
ארכאולוגים מתארכים את הגביע למאה הראשונה לספירה.

תיאור הגביע

תיאור יחסי מין הומוסקסואלים היה נפוץ באמנות רומא העתיקה. בצד אחד של הגביע מתואר גבר מזוקן (אראסטס) כשהוא מקיים יחסי מין אנאלי עם גבר צעיר (ארומנוס), כאשר הגבר המזוקן שוכב על גבו, והגבר הצעיר יושב עליו. ילד צעיר מציץ במעשה מבעד לדלת פתוחה.
בצידו השני של הגביע הבחור הצעיר (כעת האראסטס) מקיים יחסי מין אנלי עם הילד (הארומנוס).
ברקע שתי הסצנות ניתן לראות וילונות וכלי נגינה (על צד א מופיעה קיתרה ועל צד ב אאולוס).

היסטוריה

וורן רכש את הגביע מאת סוחר עתיקות בשנת 1911 עבור סכום של 2,000 ליש"ט. הגביע נרכש בירושלים והסוחר טען כי הגביע התגלה ליד בתיר, לצד מטבעות מתקופת הקיסר הרומי קלאודיוס.
בהתאם לסגנון הגביע, הגביע יוצר ככל הנראה ברומא בשנת 10 לספירה, והובא לפרובינקיית יהודה על ידי הבעלים של הגביע (משערים כי מדובר בפקיד מנהלה רומאי). ארכאולוגים סבורים כי הגביע והמטבעות הוטמנו במטמון בתקופת המרד הגדול (שנת 66 לספירה) על ידי משפחה רומית שנמלטה מהמורדים בראשית המרד.
בשנות ה-50 סירב המכס של ארצות הברית להתיר את הכנסת הגביע למדינה ולהצגתו במוזיאונים בה בטענה כי מדובר בפורנוגרפיה. באותה עת הוצע הגביע למוזיאון הבריטי, וזה סירב לרוכשו.
הגביע נרכש לבסוף על ידי המוזיאון הבריטי בשנת 1999 בסכום של 1.8 מיליון ליש"ט (במימון הקרן המורשת של הלוטו של בריטניה, חברי המוזיאון הבריטי וקרן אוספי האמנות הלאומית). היה זה, נכון לאותה עת, המוצג היקר ביותר שנרכש על ידי המוזיאון (והמחיר עלה עשרות מונים על המחיר שהוצע למוזיאון בשנות ה-50).
הגביע הוא מוצג מספר 36 מבין המוצגים המוזכרים בסדרת רדיו 4: "ההיסטוריה של העולם במאה חפצים".
בין ה-1 בדצמבר 2006 וה-21 בינואר 2007 הוצג הגביע במוזיאון יורקשייר.

טענות בדבר זיוף

בשנת 2008 פרסם מרביני מואבס (M.T. Marabini Moevs) מאמר ובו הוא טוען כי הגביע יוצר בשנת 1900. מואבס טוען כי הגביע הוזמן על ידי אספן העתיקות פאוסטו בנדיטי ונמכר לוורן, שהיה ידידו של בנדיטי, ואשר בנדיטי הכיר את טעמו בחפצי אמנות.