google/wiki40b huggingface dataset:
אלון דהן

קריירה בקולנוע ובטלוויזיה

ב-1997 גילם פקח בסדרת הטלוויזיה "שמש", וגילם את אלי בר-יוסף בסרטו של יוסי זומר "אהבה אסורה". ב-1998 גילם אח בסרטו של חנוך רוזן "סופר בוי", וגילם את נרי בסרטו של יהונתן סגל "קשר עיר". ב-2000 גילם את סטולבך בסרטו של יונתן פז "זאיה" לצד סמי הורי; והשתתף במיני סדרת טלוויזיה שיצר וביים אילן שושן "היעלמות" גילם בסדרת הנוער החברה הטובים עבריין שכונה בשם אורן קדוש . ב-2003 גילם מלאך בסדרת הטלוויזיה "הפיג'מות", וגילם חייל בסרטו של דרור שאול "סימה וקנין מכשפה". ב-2004 גילם את אריק בסרטו של ערן ריקליס "הכלה הסורית. ב-1999 גילם את ברדוגו בסדרת הטלוויזיה שיצר וביים חיים בוזגלו "זינזאנה".  בשנת 2007 שיחק בסדרה האי את אבא של מייקי. ב-2008 גילם את יואב בסדרת הטלוויזיה של אורי ברבש "כוונות טובות"; גילם את שי בסדרת הטלוויזיה שיצרו אורי ובני ברבש "האמת העירומה"; גילם את איציק בעונה השנייה של "קופיקו"; גילם את גידי בסרטם זוכה שלושה פרסי אופיר של שרון מימון וארז תדמור "סיפור גדול" וגילם פקח בסדרת הטלוויזיה ששודרה בערוץ לוגי "נשרים". ב-2010 גילם שומר ראש בסרטו של חיים בוזגלו "כבוד"; גילם איש עסקים ישראלי בסדרת הטלוויזיה "טרויקה" והשתתף בסרטו זוכה "פרס אופיר לסרט הטוב ביותר" של ערן ריקליס "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש". ב-2011 השתתף בכמה פרקי אורח של הסדרה "סברי מרנן" בתפקיד "צבי", חובש קבוצות כדורגל וחבר ילדות של שי רוזן (דביר בנדק). החל מ-2014 משתתף בסדרת הנוער של גיורא חמיצר "שכונה", בתפקיד תבורי.
ב-2016 שיחק את שלום רוזנטל, העבריין הראשי בדרמת הפשע הישראלית "אבינו" של מני יעיש. ב-2018 השתתף בסרטו של מייק בורשטיין "אזימוט" וכן בסרט הקומי "הורדוס איילנד".

חיים פרטיים

נשוי ואב לשלושה. מתגורר ברמת גן. בנו הבכור הוא אוטיסט, ומאז שבנו נולד, אלון דהן פעיל בארגון "קשר", הפועל לשינוי חברתי למען משפחות לילדים ובוגרים עם צרכים מיוחדים.
כחול

שם הצבע

המשמעות המודרנית של המילה כחול כתיאור לצבע הדומה לתכלת, "Blue", היא התפתחות מאוחרת, ייתכן שמימי הביניים, ואינה מתארת את המשמעות המקורית - אבקת איפור בגוון שחור; רש"י בפירושו למסכת קידושין כתב: "שחור דומה לכחול". השורש "כחל" גם דומה לשרשי מילים המתארים גוני שחור בשפות שמיות נוספות, בהן השפה האכדית. שורש זה מופיע במקרא פעם אחת בלבד, ופעמים רבות בחז"ל במשמעות של איפור לעיניים: לדוגמה: "כָּחַלְתְּ עֵינַיִךְ וְעָדִית עֶדי" (יחזקאל כג מ), וכן "לא כחל ולא שרק ולא פירכוס - ויעלת חן". (מסכת כתובות יז).
כצל ציפור

על הוצאת הספר

הספר נכתב במהלך שירותו הסדיר של יאיר אנסבכר בשנת 2005 והסתיים בפרק דמיוני במהלכו יוצאים לוחמי היחידה למבצע יזום בדרום לבנון כנגד חזבאללה. בגרסה ראשונית זו נשלח הספר להוצאות הספרים אך לא התקבל. בשנת 2006 פרצה מלחמת לבנון השנייה ואנסבכר הצטרף לחבריו בלחימה בלבנון. לאחר חזרתו מן המלחמה שינה את הפרק האחרון ותיאר בו את קורותיו האמיתיות במלחמה. הספר יצא לאור בהוצאת ידיעות אחרונות.
מייקל בובלה

ביוגרפיה

בובלה נולד בברנבי (Burnaby), קולומביה הבריטית שבקנדה.
ב-11 בפברואר 2003 הוציא בובלה את אלבומו Michael Bublé. על אלבום זה היה מועמד בובלה בטקס פרסי ג'ונו (Juno)‏ 2004 לאלבום השנה, בו לא זכה, אולם הוא זכה בטקס זה בפרס פריצת השנה. האלבום הגיע לעשירייה הראשונה בקנדה, בבריטניה ולמקום הראשון באוסטרליה. בשנת 2003 הופיע בובלה באופרת הסבון "ימי חיינו".
אלבום הסטודיו השני של בובלה, It's Time, הוצא ב-15 בפברואר 2005, והגיע למקום הראשון בקנדה, איטליה ויפן. בשנת 2006 זכה בובלה בארבעה פרסי ג'ונו על אלבום זה: אלבום השנה, אלבום הפופ של השנה, סינגל השנה Home וזמר השנה. בובלה גם היה מועמד לשני פרסי גראמי.
ב-1 במאי 2007 יצא לאור האלבום Call Me Irresponsible. האלבום מכר כשני מיליון עותקים בארצות הברית לבדה, ובאוסטרליה היה האלבום הנמכר ביותר בשנת 2007.
ב-13 באוקטובר 2009 יצא אלבומו הרביעי של בובלה Crazy Love. הסינגל הראשון מהאלבום, Haven't Met You Yet, זכה להצלחה רבה, ובווידאו קליפ לשיר שיתף בובלה פעולה עם בת זוגו לואיסנה לופילטו.

חיים אישיים

מ-1996 עד 1998 היה בובלה מאורס לשחקנית התיאטרון, הרקדנית והזמרת דבּי טימוס (Debbie Timuss). השניים שיתפו פעולה במחזות הזמר Red Rock Diner‏ (1996) ו-Dean Regan's Forever Swing‏ (1998). פרידתם של השניים היוותה השראה לשירו של בובלה Lost‏.
בובלה נשוי לשחקנית, הדוגמנית והזמרת הארגנטינאית לואיסנה לופילטו. הם התארסו ב-2009, אז בובלה הקדיש לה שיר וקליפ בו היא הופיעה- "I Haven't Met You Yet". ב-31 במרץ 2011 התחתן בובלה עם לופילטו. לזוג שני בנים ובת.
ב-2005 התאזרח גם כאיטלקי בשל מוצא משפחתו.

דיסקוגרפיה

במהלך הקריירה המקצועית הוציא בובלה שמונה אלבומי סטודיו, שלושה אלבומים של הופעות חיות, תשעה מיני אלבומים, שבעה-עשר סינגלים וארבעה-עשר וידאו קליפים.
משה ישראל

הרב משה ישראל (ת"ל, 1670 - ת"ק, 1740) היה מחכמי צפת וירושלים במאה ה-18, שד"ר ומחבר שו"ת "משאת משה". תקופה מסוימת היה רבה של קהילת יהודי רודוס. אבי משפחת ישראל, שבניה כיהנו כרבנים ברודוס ובארץ ישראל במשך כמאתיים שנה, שנים עשר דורות דור אחר דור, עד ערב מלחמת העולם השנייה.

קורותיו

נולד בירושלים, בשנת ת"ל (1670) בקירוב. אשתו, חנה, הייתה בתו של ר' משה בן יצחק בן חביב, מרבני סלוניקי (יש שהחליפוהו בטעות עם המהר"ם בן חביב בעל "כפות תמרים")
למד אצל רבי אברהם יצחקי, מחבר שו"ת "זרע אברהם".
בשנת ת"ע (1710) יצא למסע בצפון אפריקה כשד"ר בשליחות אנשי צפת. במפגשיו עם הקהילות המקומיות נזקק לענות לשאלותיהן בהלכה, ותשובותיו, שחלקן נושאות תאריך וציון המקום בו נכתבו, מאפשרות לשחזר את קורותיו. לאחר שלוש שנות מסע, בהן היה באלג'יר ומרוקו (שם פגש גם את רבי חיים בן עטר), עשה את דרכו בחזרה ארצה. אך כשחנה ברודוס התבקש על ידי יהודי המקום לכהן כרב הקהילה ושהה שם שלוש עשרה שנה ברציפות. מתקופה זו נשתמרו תשובות רבות שלו וגם מספר דרשות.
מסתבר שאנשי רודוס השביעו אותו שלא יעזוב אותם במשך תקופה מסוימת. בשנת תפ"א התבקש על ידי מנהלי קופת ארץ ישראל בקושטא לצאת בשמם לשליחות נוספת באירופה, כדי לשכנע את מנהיגי הקהילות להטיל מס שבועי לטובת היישוב היהודי בארץ ישראל. רבי משה ישראל, שגם היה מאוכזב מהתנהגותם הדתית והמוסרית של אנשי רודוס, התייעץ עם חכמי קושטא האם הוא יכול להתיר את שבועתו, והללו תמכו בכך והתירו לו לצאת למסע נוסף. מסע זה נמשך ארבע שנים (תפ"ז-תצ"א), ובסיומו שהה מספר חודשים בפירארה, שם התמסר ללימוד תורה באכסנייתו של עשיר שהחזיק ספרייה גדולה אשר הייתה לעזר רב לרבי משה ישראל. לאחר מכן חזר לרודוס למספר שנים נוספות, עד תצ"ו לפחות.
בשנת תצ"ח כבר היה באלכסנדריה, ושם נפטר בשנת ת"ק.

משפחתו ותלמידיו

בנו הרב חיים אברהם ישראל שימש אף הוא כשד"ר באיטליה ובארצות אשכנז. וכיהן כרב באלכסנדריה וליוורנו, ובסוף ימיו רבה של אנקונה. מחבר ספר אמרות טהורות ובית אברהם (פירושים על הטור).
בנו רבי אליהו ישראל, שימש אף הוא כשד"ר ורבה של אלכסנדריה. חברו של החיד"א. מחבר שו"ת מחנה ישראל, עוגת אליהו וקול אליהו ואדרת אליהו. בנו רבי יצחק ישראל.
בתו נישאה לרב מרדכי קריספין, מחבר דברי מרדכי ומאמר מרדכי (חידושים על התלמוד).
אחד הידועים מתלמידיו הוא רבי ידידיה שמואל טאריקה, מחבר ספרי שו"ת ודרשות.
מצאצאיו הרב חיים יהודה ישראל מרבני רודוס.
תיאטרון פורד

היסטוריה

כאשר נבנה הבניין ב-1833, הוא שימש כבית מפגש של הכנסייה הבפטיסטית הראשונה של וושינגטון. בהמשך, נמכר המבנה לג'ון ט. פורד שהפך אותו לתיאטרון, אם כי, הצבא הפדרלי השתלט על הבניין והשתמש בו כארכיון. 
הבניין התמוטט בשנת 1893, בהורגו 22 פקידים שעבדו בבניין, אך הוא תוקן והשתמשו בו כמחסן עד שנת 1931.
ב-1967 שופץ הבניין בהוראת הקונגרס, ומ-1970 משמש הבניין אתר היסטורי.
הפורום (קליפורניה)

היסטוריה

הפורום הוקם ב-1967 ביוזמת ג'ק קנט קוק, הבעלים והמייסד של הלייקרס והקינגס. המבנה העגול תוכנן על ידי האדריכל צ'ארלס לאקמן, שתכנן גם, בין היתר, את נמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס, מרכז הכנסים של לוס אנג'לס ואת מדיסון סקוור גארדן בניו יורק. כוונת השם לאזכר את מקומו התרבותי והמסחרי המרכזי של פורום רומאי.
הוא תוכנן ל-17,505 מושבים לצפייה בכדורסל, 16,005 להוקי קרח ו-18,000 לקונצרטים ומופעי מוזיקה ובידור. בנוסף להגדרתו המקורית כאולם ספורט, אירח הפורום גם כינוסים פוליטיים, מרוצי מכוניות זעירות באולם סגור, טניס באולם סגור ועוד.
בשנות התשעים החלו ראשי הקינגס והלייקרס לחפש חלופות לפורום המיושן. ב-1999 עברו שתיהן לסטייפלס סנטר במרכז לוס אנג'לס. הפורום נמכר ל"כנסיית התנ"ך המרכזית הנאמנה" (Faithful Central Bible Church), קהילה שמרכזה באינגלווד. הקהילה השתמשה במקום לתפילות יום א' ולדרשות מטיפים בציבור. כמו כן התקיימו במקום מופעי מוזיקת רוק "חילונית" שהכנסותיהם קודש לכנסייה, בין היתר הופיעו בפורום אירוסמית', מטליקה, האבנים המתגלגלות, רד הוט צ'ילי פפרז, מדונה, ג'ורג' מייקל ועוד.
בשנת 2012 עבר ההיכל לידיה של חברת "מדיסון סקוור גארדן", בעליה של מספר קבוצות ספורט ואולמות ברחבי ארצות הברית, בעבור סכום של 23.5 מיליון דולר. שיפוץ ההיכל הסתיים ב-2014, ועם פתיחתו מחדש משמש למופעי בידור וקונצרטים.
שון מונסון

חייו

מונסון, החל בקריירת המכללות, כאשר שיחק במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לפאייט ובמקביל למד לתואר ראשון במתמטיקה ובמדעי המחשב. בעונתו הראשונה, באוניברסיטה, רשם ממוצעים של כ-9.5 נקודות ו-6 כדורים חוזרים, שלא עזרו לקבוצתו להעפיל למשחקי ההצלבה של הדיוויז'ן ה-1 של ליגת המכללות. בשנת 2001 עבר לאוניברסיטת וגנר, עימה שיחק במשך שתי עונות.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, שיחק מונסון במספר קבוצות מהליגות החצי מקצועניות של ארצות הברית (ביניהן בליגת ה-USBL) במשך שנתיים.
במהלך שנת 2005, מונסון התגייר.
בתחילתה של עונת 2005/06, מונסון, עזב את ארצות הברית וחתם במדיה של הקבוצה הלוקסומבורגית, הכוכב השחור מארסק, עימה זכה באליפות לוקסמבורג. לאחר עונה אחת, עבר אל שורותיה של הפועל גלבוע/עפולה. לאחר עונה אחת, מונסון עזב את הקבוצה ועבר אל בני השרון, לאחר שלא קיבל דקות משחק במדי גלבוע/עפולה. בשנת 2009 פרש ממשחק פעיל וייסד חברת טיולים בשם "Virginia River Trips" שיושבת בווייט פוסט, וירג'יניה.
הפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים

הפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים, הוא פסטיבל למוזיקה קאמרית המתקיים מדי שנה באולם הקונצרטים בבניין ימק"א שבירושלים, בדרך כלל במהלך השבועיים הראשונים של חודש ספטמבר.

היסטוריה

הפסטיבל נוסד ב-1998 על ידי הפסנתרנית אלנה בשקירובה, עורך הדין יחזקאל בייניש, שהיה אז מנכ"ל התזמורת הסימפונית ירושלים, ויבגני ריידר, רופא מרדים. תפקידיהם היו מנהלת מוזיקלית, נשיא הפסטיבל, ומתאם האמנים ומפיק, בהתאמה.
בשלוש השנים הראשונות לקיומו נערך הפסטיבל במבנה החאן הירושלמי. בשנה הרביעית קיבל הפסטיבל הצעה לפתוח את אולם ימק"א המחודש הסמוך; ולאחר שבשנת 2001 נערך הפסטיבל בשני האולמות לסירוגין הוחלט להעביר את הפסטיבל כולו לאולם ימק"א שהאקוסטיקה בו מתאימה יותר למוזיקה קאמרית.

מתכונת

הפסטיבל מונה בדרך כלל עשרה קונצרטים שאורכם נע בין שעתיים לשלוש שעות בדרך כלל. לרוב, מבוצעות בחלק הראשון יצירות מעטות משתתפים (למשל, דואטים ושלישיות), ואילו בחלק השני יצירות רבות משתתפים או ארוכות יותר (רביעיות, יצירות לתזמורות קאמריות, וכדומה). 
כל הקונצרטים משודרים בשידור חי ב"קול המוסיקה" וכשבועיים לאחר מכן גם בתחנה המקבילה בצרפת. 
תכונה נוספת המייחדת את הפסטיבל היא התוכניה, שמאז 2002 רואה אור כספר בכריכה קשה שניתן לרכישה במקום, בניגוד לפסטיבלים אחרים שמוציאים תוכניה נפרדת לכל קונצרט. 
בנוסף לקונצרטים מקיימים האמנים כיתות אמן במרכז למוזיקה ירושלים שבמשכנות שאננים.
מראשיתו של הפסטיבל ביקשה הלנה בשקירובה לשמור על מחירים נמוכים ככל האפשר, היות שהפסטיבל לא נוסד למטרות רווח אלא כמתנה לקהל הירושלמי. מחיר הכרטיסים אמנם עלה לאורך השנים מ-75 ש"ח לכ-120 ש"ח לקונצרט (לכל מקומות הישיבה, היות שאולם הקונצרטים הוא קטן), אולם מחיר זה עדיין נמוך בהרבה מאלה של קונצרטים דומים הן בארץ והן ברחבי העולם. למשל, כרטיס שורה הראשונה לקונצרט של דניאל בארנבוים לבדו עשוי לעלות כ-300 שקלים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית וכ-600 ש"ח בלונדון או בניו יורק. הפסטיבל מעניק הנחות לסטודנטים ולחיילים, וכן פותח לעיתים מכירה של כרטיסים אחרונים חצי שעה לפני הקונצרט, בכ-30 ש"ח לכרטיס.
אי לכך הפסטיבל ממומן בעיקר מתרומות. בין התורמים ניתן למצוא את קרן ריץ', הקרן החדשה לירושלים, ועוד רבים אחרים.

אמנים

עם האמנים בעלי השם שהופיעו בפסטיבל נמנים המוזיקאים הבאים:

תגובות

הפסטיבל זכה לתגובות נלהבות בארץ ובעולם והיה במהרה לאחד הפסטיבלים החשובים בעולם למוזיקה קאמרית. אף שהפסטיבל נערך כולו בהתנדבות (האמנים והמארגנים אינם מקבלים שכר או תמלוגים), מבקשים חשובי הנגנים בעולם להשתתף בפסטיבל כמה וכמה שנים מראש. 
בנוסף הופיעו יחדיו הרכבים שנוצרו בפסטיבל באולמות הקונצרטים היוקרתיים בעולם, לעיתים תחת כותרת הפסטיבל, ובכך העלו את קרנה של ירושלים כבירה תרבותית ברחבי העולם. במיוחד ראויה לציון ההזמנה לפתוח את האולם הקאמרי החדש בקארנגי הול שבניו יורק. 
לפסטיבל קהל מאזינים נאמן המגיע בהסעות גם מחוץ לירושלים, וכשני שלישים מהקונצרטים נהנים תמיד מנוכחות מלאה.
הרמולד

אדה פרוזאית

הרמולד מופיע באדה הפרוזאית בקטע 49 בספר "התרמית על גילפי" (Gylfaginning). בקטע זה נכתב שהאלים היו הרוסים ממותו של בלדר והם לא יכלו להגיב עקב יגונם. אחרי שהאלים התאוששו מההלם והיגון העצומים שנבעו ממותו של בלדר, פריג שאלה את האסיר מי ביניהם רוצה "לקבל את כל אהבתה וחסדה" על ידי רכיבה להלהיים. מי שהסכים, היה עליו להציע להל כופר בתמורה לחזרתו של בלדר לאסגארד. הרמולד הסכים ללכת והוא יצא לדרך עם סלייפניר להלהיים.
הרמולד רכב על הסוס של אודין במשך 9 לילות דרך החושך המוחלט בעמקים עד שהוא הגיע לגשר המוזהב של נהר Gjöll שנשמר על ידי מודגוד. מודגוד סיפרה להרמולד שבלדר כבר עבר את הגשר. אחרי שהרמולד הגיע לשער הלהיים, הוא ירד מגב סלייפניר, הידק את חגורתו של סלייפניר וכשהוא רוכב שוב, הוא זירז את סוסו כדי שסלייפניר יוכל לקפוץ מעל השער של הלהיים. בסוף הרמולד הגיע להיכלה של הל והוא ראה את בלדר יושב בכיסא המכובד ביותר. הרמולד התחנן להל שתשחרר את בלדר, כשהוא מזכיר את הצער הגדול בקרב האייסיר על אובדן בלדר. עקב דבריו, הל הודיעה כי בלדר ישוחרר רק אם כל הדברים, החיים והמתים, בכו על אובדן בלדר.
בלדר נתן להרמולד את הטבעת דראופניר שנשרפה איתו במדורה, כדי להחזירה לאודין. ננה, אשתו של בלדר שנמצאת איתו בהלהיים, נתנה להרמולד חלוק פשתן שימסר לפריג עם מתנות נוספות ולפולה טבעת. הרמולד חזר לאסגארד עם המסר שניתן לו והחפצים לאלים.
הרמולד נקרא "בנו" של אודין ברוב כתבי היד, ואילו בגרסת קודקס רגיוס, שבדרך כלל נחשב כתב היד הטוב ביותר, הרמולד נקרא נער, אשר בהקשר זה סביר שהכוונה "משרתו של אודין". עם זאת הרמולד בקטע מאוחר יותר נקרא אחיו של בלדר.
נונאטאק דו טויט

היסטוריה ומקור השם

הנונאטאקים התגלו על ידי חיל הים האמריקאי כאשר צולמו מן האוויר בשנת 1967, ומופו על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי שנערך בין השנים 1968-1971. שם הנונאטאקים ניתן להם על ידי ועדת השמות האנטארקטית הבריטית, והם נקראים על שם אלכסנדר לוג'י דו טויט, גאולוג דרום אפריקאי.
שריר התאומים התחתון

שריר התאומים התחתון (TA: Musculus gemellus inferior) הוא אחד משרירי העכוז העמוקים. שרירי התאומים (העליון והתחתון) צמודים לשריר הסותם הפנימי ויחד איתו הם מסובבים את הירך לכיוון חיצוני כאשר הירך במנח פשיטה, מרחיקים את הירך כאשר היא במנח כיפוף ומייצבים את עצם הירך במרחשת במפרק הירך.

תיאור

שריר התאומים התחתון מתחיל את דרכו מגבששת השת של עצם השת. חלקו המרוחק נאחז בפן התיכון של תל הירך הגדול שברום עצם הירך.

עצבוב

שריר התאומים התחתון מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי ועל ידי שורש העצב העצתי הראשון (L5, S1) דרך העצב לשריר הירך המרובע (Nervus musculi quadrati femoris).
סיפורי ג'ינג'ר

תקציר העלילה

הסדרה מתמקדת בעיקר סביב חיי חטיבת הביניים והתיכון של התלמידה ג'ינג'ר פוטלי. היא יחד עם חבריה, דארן פטרסון, דודי בישופ ומייסי לייטפוט, מנסים להעלות את מעמדם החברתי כ"חנונים" תוך כדי שהם פותרים קונפליקטים רבים בדרך. למזלה של ג'ינג'ר הילדה הכי מקובלת בשכבה, קורטני גריפלינג, מחבבת אותה ולעיתים אף מערבת אותה בתוכניותיה החברתיות. לעומת זאת, מירנדה קילגלן, יד ימינה של קורטני לא מאפשרת למעמדה להשתנות הודות לג'ינג'ר פוטלי. בביתה, ג'ינג'ר מתעדת את חייה ביומן. אחיה הצעיר קארל, לרוב זומם מזימות ואמה לויס, נמצאת תמיד לתת עצה טובה לג'ינג'ר.
העלילה מתרחשת בעיר הבדיונית "שלטרד שראבס" (בעברית: "שיחים מוגנים") שבקונטיקט.
מקומות נוספים המוזכרים בסדרה: "פרוטקטד פיינס", עיירה מגודרת שבה גרים עשירים כמו קורטני גריפלינג, "בריטל בראנצ'ס", שבה אביה של ג'ינג'ר מתגורר, והעיירה "הת'רד הילס" שבה מגורר סשה, שעליו נדלקה ג'ינג'ר במחנה הקיץ.

שיר הנושא

במקור, מליסה דיסני, שמדבבת את ג'ינג'ר, שרה את שיר הנושא של הסדרה "I'm In Between". לפני שעלתה הסדרה לאוויר הוחלפה גרסת השיר לגרסה שבה שרה קרי סאמר, שמדבבת את מירנדה קילגלן בסדרה. במהלך חצי העונה הראשונה שימשה גרסה זו כשיר הנושא של הסדרה. לאחר מכן, כל פרקי הסדרה הוחלפו לגרסה חדשה שאותה שרה זמרת ה-R&B מייסי גריי. בארצות הברית לא שודרה מעולם גרסתה של מליסה דיסני, אך בארצות אחרות שבהן שודרה הסדרה ניתן היה למצוא את כל שלוש הגרסאות.

התפתחות הדמויות והמשכיות

סיפורי ג'ינג'ר, מוכרת הן על ידי מעריצים והן על ידי ניקולדאון בזכות התפתחות הדמויות בה, דבר שלא אופייני לסדרה מונפשת.
ג'ינג'ר מתחילה את הסדרה כתלמידת כיתת ז' ועם העונות היא גדלה, עולה כיתות ואף מגיעה לתיכון. כך גם קארל שעובר מבית ספר יסודי אל חטיבת הביניים.
לדארן בתחילת הסדרה היה רסן אורתודנטי ועם הזמן שיניו התיישרו והרסן הוסר, דבר שהעלה את הפופולריות שלו בקרב התלמידים בבית ספרו.
בעונות השנייה והשלישית ישנם אזכורים לאירועים קודמים, דבר שיצר רצף אירועים מובן וברור.
דבר שבולט בסדרה הוא שהדמויות הראשיות החליפו בגדים בכל יום, גם זה דבר שלא אופייני בסדרות מונפשות, וכן חלו שינויים בסגנונות הלבוש והתסרוקות ככל שהדמויות התבגרו.
כמו כן הסדרה מתמודדת גם עם נושאים מורכבים. לדוגמה בגידה של חברה קרובה ללב, חבר שנפרד לטובת בחורה אחרת, שיר מטריד שגרם לצוות בית הספר ולתלמידים לחשוב שהדמות מדוכאת.
כמו כן הסדרה מתמודדת גם עם נושא המוות, בפרק שבו קארל גורם למורתו, גברת גורדון, לפרוש מתפקידה, ולאחר שמשכנע אותה לשוב, היא מתה. במציאות, המדבבת של גברת גורדון נפטרה והפרק הוקדש לזכרה.
כמו כן ג'ינג'ר עוברת ניתוח להסרת התוספתן שלה לאחר התמוטטות עצבים רגשית.
מקסימיליאן דרכסלר

מקסימיליאן (מיקשה) מרדכי בן יהודה דרכסלר (בהונגרית: Miksa Drechsler, ברומנית וגרמנית: Maximilian Drechsler,‏ 23 באוקטובר 1883 טאבאיד, הונגריה - 1970 טימישוארה) היה רב נאולוגי הונגרי ורומני, פעל בעיר טימישוארה (בהונגרית - טמשוואר) באוסטרו-הונגריה, ואחר כך ברומניה, בשנים 1910-1970.היה מנהיג קהילתי ומחבר ספרים ומאמרים בתחום הפילוסופיה היהודית ותולדות היהדות.

ביוגרפיה

מרדכי דרכסלר נולד ב-1883 ביישוב טאבייד במחוז פייר בהונגריה. בשנים 1908-1903 למד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. במקביל למד באוניברסיטת בודפשט וסיים שם בשנת 1906 את עבודת הדוקטורט בפילוסופיה, שזיכתה אותו בפרס, על "סגפנות בספרות הדתית היהודית עד לרמב"ם". באותה תקופה פרסם גם ספר על השקפתו של אברהם גייגר בנוגע לפילוסופיה של הדת. בשנת 1909 הוסמך כרב ובהמשך שירת למשך שנה ביישוב סרווש בהונגריה.  בשנת 1910 נבחר לרב  בקהילה הנאולוגית של טימישוארה. דרכסלר נסע לאחר מכן להשתלמות באוניברסיטת אוקספורד והמכללה היהודית בלונדון, בה הוזמן בהמשך להרצות סדרת הרצאות על התלמוד. בספריית אוניברסיטת אוקספורד עיין בכתבי יד בעברית ובערבית ששימשו לו לאחר מכן בכתיבת מאמר על הגותו הפילוסופית והתאולוגית של רבי יהודה הלוי, ובשנת 1932  כתיבת ספר על רבי יצחק בן חיים הכהן משטיבה - "עדות פואטית על האינקוויזיציה: חייו ופועלו של רבי יצחק בן חיים הכהן" (1952, סאין, מרמורוש) .דרכסלר פרסם מאמרים נוספים בכתבי עת יהודים בהונגריה ובטרנסילבניה כמו "Magyar Zsidó Almanach”, „Múlt és Jövő”, „Temesvári Hírlap” ו „Neue Zeit.
בשנים 1936-1935 ערך דרכסלר יחד עם אימרה נאשיץ את האלמנך היהודי "Zsidó Évkönyv שכלל מאמרים על הדת, המדע והספרות, לצורכי הקהל הנאולוגי. ברוח היהדות הנאולוגית, הצטיין הרב דרכסלר במאמציו לקרב ליהדות קהלים חילוניים. היה נשוי לאסתר, אחותו של ליפוט קצ'קמטי, הרב הנאולוגי הראשי של אוראדיה ושל ארמין קצ'קמטי, הרב הנאולוגי הראשי של יהודי מאקו.
ועדת הפנים והגנת הסביבה

ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת היא ועדה קבועה העוסקת בנושאי פנים, ביטחון פנים (בהקשר האזרחי) ובאיכות הסביבה. 
בשבע הכנסות הראשונות נקראה הוועדה "ועדת הפנים". הוועדה המסדרת של הכנסת השמינית החליטה לשנות את שמה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה. שינוי השם לא עוגן בתקנון הכנסת, אך הוא נותר בעינו גם בכנסות הבאות אחריה. עם שינוי שמו של המשרד לאיכות הסביבה למשרד להגנת הסביבה בשנת 2006, החליטה הכנסת ה-17 להתאים גם את שם הוועדה, והוא שונה לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

תפקידים

הוועדה עוסקת בתחומי פעולתם של 5 משרדי ממשלה: משרד הפנים, משרד הבינוי והשיכון, המשרד לביטחון פנים, המשרד להגנת הסביבה והמשרד לשירותי דת.

הגנת הסביבה

עניינים סביבתיים הופכים לחלק משמעותי בדיוני הוועדה, ובכנסת ה-16 אף הוקמה ועדת משנה למפגעים סביבתיים בראשותה של לאה נס. בעשור הראשון של המאה ה-21 קודמו בוועדה לא מעט חוקים חשובים בתחום הגנת הסביבה: חוק שמירת הסביבה החופית, חוק הקרינה הבלתי מייננת, חוק אוויר נקי ותיקונים בחוק מניעת זיהום הים ממקורות יבשתיים ובחוק חומרים מסוכנים. בראשית 2007 אישרה הוועדה תיקון בחוק שמירת הניקיון הקובע היטל על הטמנת פסולת באתרים להטמנת פסולת, על מנת לעודד מיחזור ואת חוק לסילוק ומיחזור צמיגים. שני החוקים נכנסו לתוקף ביולי 2007.

שירותי דת

גם לאחר פירוקו של משרד הדתות והקמת הרשות הארצית לשירותי דת, שהייתה כפופה למשרד ראש הממשלה בשנים 2006-2008, פיקחה ועדת הפנים והגנת הסביבה על שירותי הדת בישראל. כיום ממשיכה הוועדה לפקח על המשרד לשירותי דת. 
הוועדה הקדישה ישיבות רבות לבעיית אי תשלום משכורותיהם של עובדי המועצות הדתיות. כן עסקה הוועדה רבות בסכומים הגבוהים שגובות חברות קדישא עבור רכישה מראש של חלקת קבר, ואף הסדירה את הסכומים בחוק.
Pearl

האלבום

לאלבום צליל מלוטש יותר מאלו שג'ופלין הקליטה עם Big Brother and the Holding Company ו-Kozmic Blues Band, בזכות המומחיות של המפיק פול א. רוטשילד ונגני הליווי החדשים שלה. רוטשילד היה ידוע בתור המפיק של The Doors, והוא וג'ופלין עבדו היטב יחד. התוצאה הייתה אלבום שהדגיש את היכולות הווקאליות יוצאות הדופן של ג'ופלין.
Full Tilt Boogie Band היו הנגנים שליוו אותה בסבב ההופעות האחרון שלה, בקנדה, בקיץ 1970. רבים מהשירים באלבום הוקלטו בהופעה חיה, חודשיים לפני שג'ופלין והלהקה התחילו להקליט את האלבום בלוס אנג'לס. 
כל תשע הרצועות בהן ג'ופלין שרה אושרו ועובדו על ידה. הם כוללים את הלהיט מספר אחד "Me and Bobby McGee", שבו היא ניגנה גם בגיטרה אקוסטית, ואשר נכתב על ידי קריס קריסטופרסון ופרד פוסטר; "Trust Me", שנכתב על ידי בובי וומאק, במיוחד עבור ג'ופלין; השיר מאת הווארד טייט, "Get It While You Can", המציג את המנעד הרחב שלה; והשירים המקוריים "Move Over" ו-"Mercedes Benz", שאת האחרון כתבו יחד עם ג'ופלין בובי ניוורת ומייקל מקלור.
ג'ופלין שרה בכל הרצועות, מלבד "Buried Alive in the Blues", אשר נותרה כרצועה אינסטרומנטלית של Full Tilt Boogie מאחר שהיא מתה לפני הוספת השירה, אולם היא אישרה את הקטע האינסטרומנטלי. לכותב השיר, ניק גרבניטס, הוצע לשיר אותו כמחווה לג'ופלין, אך הוא סירב. ההקלטות, אשר החלו בתחילת ספטמבר 1970, הסתיימו עם מותה הפתאומי של ג'ופלין ב-4 באוקטובר 1970. בסשן ההקלטות האחרון שלה, שהתקיים ביום חמישי, ה-1 באוקטובר, לאחר הפסקה של מספר ימים, הוקלט שיר הא-קפלה, "Mercedes Benz", השיר האחרון שהקליטה לפני מותה.
את עטיפת האלבום צילם בארי פיינשטיין בלוס אנג'לס, והוא מראה את ג'ופלין כשהיא יושבת על ספה ויקטוריאנית עם משקה ביד.

מורשת

באוגוסט 1999 יצאה הוצאה מחודשת של Pearl בדיסק, אשר כללה בונוס של ארבע הקלטות חיות שלא פורסמו קודם לכן, מסיבוב ההופעות ("Festival Express") ממנו הגיעו חלק מהשירים באלבום המקורי. בשנת 2003 דורג האלבום במקום מספר 122 ברשימת רולינג סטון של 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. מהדורת מורשת יצאה בדיסק כפול ב-14 ביוני 2005, עם רצועות בונוס נוספות, כולל מסר יום הולדת לג'ון לנון עם השיר "Happy Trails", ואיחוד של Full Tilt Boogie Band במחווה אינסטרומנטלי לג'ופלין. הדיסק השני כלל סט מורחב מ-Festival Express, אשר הוקלטו בין ה-28 ביוני וה-4 ביולי 1970.
האלבום יצא לאור בפעם השלישית על גבי דיסק ב-2012, בשם The Pearl Sessions. הוא הכיל גרסאות חלופיות לשירים שיצאו במהדורת הוויניל של האלבום המקורי מ-1971. הקלטות של ג'ופלין ופול רוטשילד מדברים בין הטייקים נותנים למאזינים הצצה לתהליך היצירתי המוזיקלי שלהם.
זברה מצויה

תפוצה

כשמה, הזברה המצויה היא הזברה הנפוצה ביותר. בעבר ניתן היה למצאה מדרום אתיופיה ועד אנגולה והחלק המזרחי של דרום אפריקה. בעקבות ציד עבור בשר ועורות, הצטמצמה אוכלוסיית הזברות באופן משמעותי, ואפשר למצאן כיום בעיקר בשמורות טבע, אם כי עדיין מדובר במין הנפוץ מבין שלושת מיני הזברה.

מבנה גוף ומראה

הזברה המצויה היא בעלת גוף בינוני ורגליים קצרות יחסית. בוגרים משני המינים מגיעים לגובה של 1.4 מטר (באזור הכתפיים), אורך גופם הוא כ-2.3 מטר ומשקלם בסביבות 230 ק"ג. על פרוות הזברה המצויה יש דפוס של פסים רחבים, ולכל זברה דפוס פסים ייחודי משלה.
בטבע תוחלת החיים של הזברה המצויה היא כ-20 - 30 שנה. בגני חיות מתארכת תוחלת החיים עד ל-40 שנה.

תזונה

בטבע הזברות ניזונות באורח כמעט בלבדי מסוגי עשבים שונים, בנוסף למעט עלים וזרדים.

מבנה חברתי

הזברה המצויה היא בעל חיים חברתי מאוד, החי בקבוצות משפחתיות קטנות המורכבות מזכר בוגר אחד, מכמה נקבות, ומהסייחים מההמלטות האחרונות. ההשתייכות לקבוצה היא קבועה, וגודלה נקבע לפי אזור המחיה: באזורים דלים במזון הקבוצות בדרך כלל קטנות יותר.
מפעם לפעם, מתקבצות כמה קבוצות יחד, ויוצרות עדר גדול, לפעמים יחד עם חיות מרעה אחרות כגון גנו כחול או בובאל. כמו בעלי חיים אחרים, הזברות מתקשרות גם באמצעות קול: האמהות צוהלות כשהן מופרדות מהסייחים, וקולות בעת מנוסה מטורפים.

רבייה

בטבע מגיעות הנקבות לבגרות מינית בין גיל שנתיים לארבע שנים. הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל ארבע בערך.
בעונת החיזור נלחמים הזכרים ביניהם על הנקבות תוך כדי נשיכות ובעיטות. אך אחרי שזכר ייסד לעצמו הרמון נקבות, רק לעיתים נדירות ינסו זכרים אחרים לעמוד תיגר מול בעלותו.
נקבת הזברה עשויה להתייחם ימים ספורים בלבד אחרי ההמלטה, כך שהיא יכולה להרות כל השנה. 
הריון הזברה המצויה נמשך כ-12 חודשים, בדרך כלל מומלט סייח אחד (ולעיתים נדירות שניים). הסייח נולד במשקל של 32 ק"ג, ויכול לעמוד על רגליו כמעט מיד.
למרות שהסייח יכול לרעות כבר כשבוע אחרי הלידה, הוא ימשיך לינוק מאימו עד גיל 16 חודש.
אחוז התמותה של הסייחים הוא קרוב ל-50%, כשרובם מתים מציד של אריות וצבועים.