אשף מקסיקני

תיאור

גודלו של האשף הוא כ-9.5 סנטימטרים ומשקלו כ-11–14 גרם. לאשף זה זנב חופשי ארוך (כ-35 מילימטרים), שאינו מחובר לקרום תעופה, המהווה כמחצית מאורכו הכולל. אורך מוטת כנפיו 28 סנטימטרים . צבע פרוותו נע בין חום כהה לאפור.
אוזניו בינוניות (19 מילימטרים) ורחבות, וקרובות לקדמת ראשו. המרחק ביניהן גדול יחסית על מנת לסייע לו לאכן את טרפו באמצעות איכון הד. פרצופו וקדמת ראשו צפופים, שפתו העליונה מקומטת. 
כנפיו ארוכות יחסית לגודלו (מוטת כנפיו 28 סנטימטרים), צרות ובעלות קצוות חדים. מבנה גופו אווירודינמי וקל. מאפיינים אלה הופכים אותו למעופף מהיר ביותר. מחקר שנעשה ב-2016 מצא שמהירות התעופה האופקית של האשף המקסיקני מגיעה ל-160 קילומטר לשעה. מהירות תעופה אופקית זו הופכת את האשף המקסיקני לבעל החיים המהיר ביותר בעולם, אפילו יותר מעופות, כולל בז נודד, המסוגל להגיע למהירות גבוהות הרבה יותר (עד 380 קילומטרים לשעה), אבל רק בצלילה כשהוא נעזר בכוח המשיכה.
תוחלת חייו בטבע היא כ-8 שנים, ובשבי כ-12 שנים.

אורח חיים והתנהגות

האשף המקסיקני הוא צייד לילי ומתחיל בפעילות שיחור אחר מזון אחרי השקיעה. הם עפים מרחקים של 50 קילומטרים במעוף ישר ומהיר לשטחי הציד. האשף המקסיקני עף גבוה, ומגיע לרום שיא של 3,300 מטר. בחודשי הקיץ הם פעילים גם במשך היום, אך בעיקר בתוך המערה בה הם מקננים. הם פעילים יותר במזג האוויר חם.

תזונה

האשף המקסיקני הוא עטלף חרקים וטרפו העיקרי הוא חרקים מעופפים. המזון המועדף עליו הם עשים וחיפושיות אך הוא טורף גם שפיריות, זבובים, פשפשים, צרעות ונמלים. את טרפם הם צדים באוויר, ותופסים את הטרף תוך כדי תעופה. האשפים המקסיקניים משחרים לטרף בנחילי ענק, המתרוממים לגבהים של מאות מטרים, וניזונים על חרקים מעופפים נודדים. האשפים המקסיקניים טורפים חרקים ומזיקים רבים: עטלף אחד טורף בין 200 ל-600 חרקים מידי לילה, וסך החרקים שנטרפים על ידי עטלפים אלו בכל שנה נאמדים במשקל של 6,000 עד 18,000 טון. האשף המקסיקני נודד מידי לילה עד למרחק של כ-50 קילומטרים בחפשו אחר טרף.

רבייה

בזמן עונת הרבייה, הנקבות מתקבצות במושבות אמהות. גודל כל מושבה תלוי בסביבה וגודל המערה. ההזדווגות יכולה להיות אגרסיבית או פסיבית. בצורה האגרסיבית, הזכר שולט על תנועות הנקבה ושומר אותה הרחק מעטלפים אחרים במושבה. כמו כן הוא מפיק קריאות בזמן ההזדווגות. בצורה הפסיבית הזכר פשוט עף אל נקבה במערה ובשקט עוגב עליה ללא התנגדות. האשף המקסיקני הוא פוליגמי, ושני הזוויגים, זכר ונקבה, מזדווגים כל אחד עם מספר עטלפים אחרים.
הנקבה מגיעה לבגרות מינית בגיל 9 חודשים ואילו הזכר רק בגיל שנתיים. הנקבה מיוחמת פעם בשנה, באביב, ותקופת הייחום נמשכת כ-5 שבועות. משך ההריון הוא כ-90 יום (11–12 שבועות), ובכל לידה נולד רק ולד אחד.
הנקבה יולדת כאשר כל ארבעת גפיה, הרגליים ואגודלי הכנפיים, אוחזות בתקרה או בקיר המערה. היא מטפלת בוולד, מניקה ומנקה אותו, כאשר חבל הטבור והשליה עדיין מחוברים ביניהם. היא מטפלת בו ברציפות עד אשר הוא לומד להיאחז בתקרה או בקיר, ואז היא מנתקת את חיבור הטבור והשליה ביניהם. השליה נופלת מהגור כעבור מספר ימים. הזכרים אינם שותפים לגידול הגורים וחיים במושבות נפרדות.
מספר גורים מופקדים במעין גנון, בזמן שהנקבה מקננת במקום אחר ועסוקה במציאת אוכל. הנקבות משתמשות בקול וריח כדי לזהות את הגור שלהן, האמא מטביעה את הריח שלה על הגור שלה. עם זאת, הגורים ינסו לינוק מכל נקבה שעוברת קרוב אליהם. האם מניקה את הגור באופן יומיומי, והגור מתבגר ונגמל בתוך 4–7 שבועות, אז הוא כבר עצמאי ויכול לעוף.

השפעה אקולוגית

לאשף המקסיקני השפעה אקולוגית חשובה: הם טורפים כמויות ענק של מזיקים, כולל מזיקים לגידול מסחרי של צמח קנה הסוכר, לו הם משמשים גם כמאבקים. חשיבותם כה גדולה, עד כדי כך שחברת בקרדי (Bacardi) המתפרנסת מגידול קנה סוכר, מציגה אשף מקסיקני בלוגו של החברה. הלוגו הוצע על ידי "אשתו של דון פקודנו, עמליה, שהציעה להשתמש בעטלף כלוגו החברה. זו הייתה בחירה מלאת תבונה, שכן במסורות הקובנית והספרדית, עטלפים מסמלים בריאות טובה, מזל טוב ואחדות המשפחה."
מושבות העטלפים הגדולות במערות מפיקות כמות רבה של גואנו - צואת עטלפים, שמהווה דשן מצוין לחקלאות. בתחילת המאה ה-20 היה הגואנו אחד המשאבים הרווחיים של טקסס, שנקצרו בכמויות הגדולות ביותר, שני לנפט.

איומים וגורמי תמותה

בבר תועד אשף מקסיקני שחי כ-8 שנים. גילו נקבע לפי בדיקת שיניו. בשבי מגיעה תוחלת חייו של האשף המקסיקני ל-12 שנים.
טורפים של האשף המקסיקני כוללים עופות דורסים (הן דורסי יום והן דורסי לילה) כגון עקב אדום-זנב, בז אמריקני, אוח וירג'יניה, תנשמת לבנה ודיית המיסיסיפי. גם יונקים טורפים עטלפים, בעיקר באתרי הקינון, ואלה כוללים את האופוסום, בואש מפוספס ודביבונים. לעיתים גם נחשים טורפים אותם. מספר סוגי חיפושיות החיות בתחתית מערות עטלפים, טורפות ולדים של עטלפים שנפלו על הקרקע. 
מבחינת מחלות וטפילים, שיעור הלוקים בכלבת בקרב האשף המקסיקני נמוך, לפחות בארצות הברית. עם זאת, הם סובלים מטפילים אחרים.

תפוצה

האשף המקסיקני נפוץ בדרום ארצות הברית, מקסיקו ורוב מרכז אמריקה (כולל האיים הקריביים) ובחלק מאמריקה הדרומית, שם תפוצתו עדיין לא נחקרה מספיק. הוא איננו חי ביערות הגשם ובפרט באמזונאס. בארצות הברית הוא נפוץ בעיקר בטקסס שם חיות מושבות ענק של עטלף זה.

האשף המקסיקני בטקסס

האשף המקסיקני הוא "היונק המעופף" הרשמי של מדינת טקסס.
בטקסס מצויה המושבה הגדולה ביותר בעולם של האשף המקסיקני. היא נמצאת במערת בראקן, צפונית לסן אנטוניו בטקסס. במושבה זו חיים כ-20 מיליון עטלפים.
בעיר אוסטין שבטקסס ישנה מושבת ענק של אשפים מקסיקניים שמבלים את הקיץ בעיר ואת החורף במקסיקו. המושבה מקננת מתחת לגשר שדרות הקונגרס, דרומית לקפיטול של מדינת טקסס. זוהי המושבה העירונית הגדולה ביותר של עטלפים, ומונה כמיליון וחצי עטלפים. בכל לילה הם אוכלים כ-4.5 עד 13.6 טון של חרקים. בכל שנה הם מושכים כ-100,000 תיירים שבאים לצפות בהם. ביוסטון שבטקסס, ישנה מושבה שמקננת מתחת לגשר Waugh Street שמעל נהר באפלו באיו, ובה כרבע מיליון עטלפים, שגם הם מהווים משיכה לתיירים.

מקומות קינון

האשף המקסיקני מקננים בעיקר במערות גדולות, אך יקננו גם במבנים כל עוד יהיו להם פתחים וגישה למקומות מסתור חשוכים בתקרה או בקירות. לא נמצאה העדפה למבנים מסוימים מבחינת "גיל, גובה, ארכיטקטורה, חומרי בנייה, מידת אכלוס בידי בני אדם וכיוון במרחב". הדרישות מהמערות הן שיהיו גדולות, עם קירות ותקרה גדולים מספיק כדי לאכלס מאות אלפים ואף מיליונים של עטלפים. בטרם הייתה אמריקה מאוכלסת במבני יצירי-אדם קיננו האשפים גם בחורים בעצים, ביניהם מנגרובים וברושים. כיום הם מעדיפים מבנים מלאכותיים על עצים אלו.
כאמור, רוב האשפים המקסיקניים מקננים בנחילי ולהקות ענק במערות גדולות. העטלפים מפיקים כמות גדולה של גואנו - צואת עטלפים - שנערמת בקרקעית המערה. על שכבת הגואנו חיות חיפושיות ממשפחת Dermestidae שניזונות מהגואנו וכן מעטלפים קטנים שנופלים על הקרקע (בעיקר גורים שלא מנוסים בתעופה). חיפושיות אלה, ביחד עם צואת העטלפים ואדי מים, מפיקות תמיסת אמוניום הידרוקסידי , שרעילה לרוב החיות. העטלפים פיתחו התאמה לעמידה בגז זה, על ידי הקטנת המטבוליזם, כמות הפחמן דו-חמצני בדם שלהם מנטרלת במידה רבה את השפעת הגז הרעיל.

נדידה

רוב העטלפים מהמין אשף מקסיקני נודדים בעת שינויי העונות. בחורף הם נודדים דרומה לאזורים חמים יותר. אשפים מקסיקניים בדרום-מזרח נבדה, דרום-מערב יוטה, מערב אריזונה ודרום-מזרח קליפורניה מתכנסים בעת נדידה דרום-מערבה לדרום קליפורניה ובפרט לאזור באחה קליפורניה. עטלפים בדרום-מזרח יוטה, דרום-מערב קולורדו, מערב ניו מקסיקו ומזרח אריזונה נודדים דרך הקצה המערבי של רכס סיירה מדרה אוריינטל אל חליסקו, סינלואה וסונורה. מספר מושבות עטלפים, שמבלות את הקיץ בקנזס, אוקלהומה, מזרח ניו מקסיקו וטקסס נודדות דרומה אל דרום טקסס ומקסיקו. מספר מושבות באזורים אחרים של אמריקה הצפונית אינן נודדות אלא רק משנות אתרי קינון לפי העונות.
עטלפים שמקננים מזרחית למזרח טקסס לא נודדים, אלא מחליפים מקומית את אתרי הקינון שלהם בהתאם לחילופי העונות. ישנן גם מספר מושבות עטלפים שנמצאות בטווח שבין אורגון לקליפורניה, שלא נודדות, ונמצאות שם כל השנה.