google/wiki40b huggingface dataset:
לי קצ'יאנג

ילדות וחינוך

לי נולד במשפחת איכרים סינים (האן) ובימי מהפכת התרבות בסין בשנים 1976-1974 נשלח במסגרת בריגדה לחינוך הנוער לבצע עבודות פיזיות ביישוב דמיאו בנפת פנגיאנג במחוז הולדתו, אנחווי. בשנת 1982 הוא סיים ארבע שנות לימודי משפטים  באוניברסיטת בייג'ינג. הוא התקבל לשורות המפלגה הקומוניסטית בסין בשנת 1976 ובימי לימודיו עלה בהיררכיה של ברית הנוער הקומוניסטי. בשנת 1982 נבחר בוועד המרכזי לענייני חינוך. כפקיד בכיר בברית הנוער הקומוניסטי בימי אירועי כיכר טיין-אן-מן (1989) העריך כי מחאות הצעירים נבעו ממניעים "פטריוטיים". 
בשנים 1988 - 1994 למד כלכלה באוניברסיטת בייג'ינג וסיים תואר מאסטר ואחר כך דוקטור בכלכלה.
בשנת 1991 למד גם בבית הספר המרכזי של המפלגה הקומוניסטית.

פעילותו הפוליטית

בשנים 1998-1993 כיהן כמזכיר ראשי של ברית הנוער הקומוניסטי המונה כ-70 מיליון חברים. 
בשנים 2004 - 1998 כיהן כמושל המחוז הנאן ובשנים 2008-2004 היה מזכיר המפלגה הקומוניסטית במחוז ליאונינג. 
בשנים 2013-2008 לי היה הסגן הראשי של ראש הממשלה הסינית. בתקופה זו, כיד ימינו של ראש הממשלה וון ג'יאבאו, עסק רבות בפיתוח הכלכלי (בקורת המחירים), פיננסים, שינויי האקלים, וניהול המקרו-כלכלה.
הוא נחשב ברפובליקה העממית של סין לאחד מנציגי "הדור החמישי של מנהיגות".  
משנות ה-1980 נחשב לי בן ברית של המנהיג הסיני לשעבר הו ג'ינטאו. בימי הממשלה בראשותו הוביל לי קצ'אנג תפנית בסדר העדיפויות מהדגש על  צמיחה המבוססת-יצוא אל התמקדות בעיקר בצריכה הפנימית.  
מייחסים לו תפקיד חשוב ביישום "הרפורמות המעמיקות המקיפות" שהתבשרו בסתיו 2014.

חיים פרטיים

לי קצ'יאנג נשוי לצ'נג הונג, פרופסור באוניברסיטת הבירה לכלכלה ולמנהל עסקים בבייג'ינג. חמיו היה בעבר סגן מזכיר של ברית הנוער הקומוניסטי.
קרוסנו

תולדות היישוב

קרוסנו נזכרת לראשונה במסמך משנת 1282, אך נראה שהייתה מיושבת מהמאה ה-10. באמצע המאה ה-14 הוענקו לקרוסנו זכויות עיר, ובאמצע המאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישות השוודים, הטרנסילבנים והטטרים.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיר בתחום גליציה האוסטרית. עם גילוי בארות נפט בסביבת העיר באמצע המאה ה-19, הואץ פיתוחה התעשייתי של העיר.

יהודי קרוסנו

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא משנת 1426, אך בכתב הזכויות של העיר משנת 1568 נאסר על יהודים להתגורר בה. יהודים שבו להתגורר בעיר רק באמצע המאה ה-19, ובתחילת המאה ה-20 התקיימה בה קהילה עצמאית, שרבה הראשון והיחיד היה הרב שמואל פירר (נרצח בשואה). בזמן כיבוש העיר בידי הרוסים בשנת 1914, פרעו אלו ביהודיה, ורבים מהם נספו ממגיפות שפרצו בעיר באותה עת. יתר היהודים עזבו את העיר בזמן המלחמה, וכששבו אליה, מצאו כי בתיהם נהרסו ונבזזו.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-2,500 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל, תוך קיום בית ספר עברי מרשת תרבות ובית ספר מרשת בית יעקב. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.

בשואה

ב-9 בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את העיר, ועד מהרה הוטלו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, הגבלות תנועה וחובת ביצוע עבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. פליטים יהודים שהגיעו לעיר שוכנו בה במבנה בית הכנסת המקומי. ביוני 1941 נמנו בעיר 2,072 יהודים.
ב-6 באוגוסט 1942 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, וכעבור יומיים בלבד פשטו על הגטו שוטרים גרמנים, פולנים ואוקראינים, וערכו ביהודי המקום סלקציה, שלאחריה רצחו את החולים והקשישים ביער סמוך, ושילחו כ-1,000 יהודים, בעיקר נשים וילדים, למחנה ההשמדה בלז'ץ. כ-600 צעירים הועברו למחנה עבודה. לאחר האקציה נערכה סריקה של בתי הגטו בעיר, תוך רצח מיידי של המסתתרים שנמצאו.
ב-4 בדצמבר 1942 נערכה בגטו אקציה נוספת, בה רוכזו היהודים בכיכר פרנציסקנסקה בעיר, תוך סריקת בתי הגטו, ורצח המסתתרים, ובהם ילדים. משם שולחו כל היהודים לגטו ז'שוב, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום.
יוז H-1 רייסר

תכנון ופיתוח

במהלך עבודתו על סרטו מלאכי הגיהנום (Hell's Angels) העסיק הווארד יוז את גלן אודרדיק שיתחזק את 100 המטוסים שהשתתפו בצילום הסרט. לשניהם היה עניין משותף בתעופה והעלו רעיון לבניית מטוס שישבור את שיא המהירות. המטוס קיבל שמות רבים אך שמו הרשמי והנודע הוא H-1. המטוס היה הראשון שיוצר על ידי חברת יוז איירקראפט.
תכנון המטוס החל ב-1934 עם בניית דגם גדול של המטוס שעבר בדיקות במנהרת הרוח של המכון הטכנולוגי של קליפורניה. הבדיקות הראו כי המטוס יוכל להגיע למהירות של עד 587 ק"מש.

מידע טכני

זרימת הגוף של המטוס הייתה מרכיב חשוב מאוד בהשגת מהירות גבוהה וטכנולוגיות רבות פותחו במהלך בניית המטוס על מנת שגוף המטוס יהיה חלק לחלוטין. ל-H-1 היה גם כן נסע מתקפל שהוסיף לזרימת הגוף של המטוס. על המטוס הורכב מנוע פראט אנד ויטני R-1535, מנוע כוכבי בעל 14 צילינדרים בעל נפח של 25.2 ליטרים ולמרות שתוכנן להפיק עד ל-700 כח סוס הוא הפיק יותר מ-1000.
בגלל שני התפקידים השונים שיועדו למטוס המירוץ שני זוגות כנפיים נבנו עבורו וכל זוג הורכב לפי הצורך. זוג אחד בעל מוטת כנפיים קצרה יותר שימש למירוצים ולשבירת שיאי מהירות, וזוג שני ארוך יותר שימש לטיסות מרוץ לטווח רחוק.

היסטוריה מבצעית

ה-H-1 הוטס לראשונה ב-13 בספטמבר 1935 על ידי הווארד יוז בעצמו. כבר בטיסתו הראשונה שבר המטוס את שיא המהירות למטוס רגיל כשהגיע למהירות של 566 קמ"ש. באותה טיסה הביא יוז ככל הנראה לכך שהדלק במטוס נגמר והוא נחת נחיתת אונס בשדה סמוך ללא שנגרם נזק חמור לו או למטוס. ברגע שיצא יוז מהמטוס המרוסק הוא אמר: "אנו יכולים לתקן אותה, היא תטוס מהר יותר". שיא המהירות באותה תקופה היה שייך למטוס הימי Macchi M.C.72 האיטלקי שהגיע למהירות של 709 קמ"ש באוקטובר 1934.
זמן מה לאחר מכן הכניס יוז במטוס מספר שיפורים קטנים שיסיעו למטוס לעמוד בטיסות לטווח רחוק יותר ולנסות ולשבור את שיא המהירות בחציית השטח היבשתי של ארצות הברית. השיפור המשמעותי ביותר היה הרכבת זוג הכנפיים הארוכים יותר שהמעיטו את עומס הכנף על הכנפיים. ב-19 בינואר 1937 שבר יוז את שיא המהירות בחציית ארצות הברית כשטס מלוס אנג'לס לניו יורק ב-7 שעות, 28 דקות ו-25 שניות. השיא הקודם שהיה 9 שעות ו-27 דקות היה שייך גם כן להווארד יוז. מהירותו הממוצעת במהלך הטיסה הייתה 518 קמ"ש.
ה-H-1 המקורי מוצג כיום במוזיאון האוויר והחלל הלאומי בוושינגטון די. סי. ארצות הברית.

העתק

ג'ים רייט (Jim Wright) מקוטג' גרוב אורגון בנה העתק בגודל מלא של ה-H-1 שהוטס לראשונה ב-2002. ב-4 באוגוסט 2004 התרסק המטוס ורייט נהרג. המטוס היה אמור לשמש בצילומי הסרט הטייס שמספר את סיפור חייו של הווארד יוז.
בן צעירי

קריירה

צעירי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב, וב-9 באפריל 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 1–0 נגד הפועל תל אביב. עד תום עונת 2010/2011 שותף בסך הכל בחמישה משחקים בליגת העל, ובעונת 2011/2012 שותף במשחקי הקבוצה בגביע הטוטו, וערך עוד שתי הופעות בליגה. עד לסיום העונה שיחק עוד 4 משחקי ליגה. בינואר 2013 הושאל צעירי להפועל כפר סבא מהליגה הלאומית, במדיה ערך רק הופעה אחת בהפסד 1–2 להכח עמידר רמת גן במחזור הסיום של עונת 2012/2013. בעונת 2013/2014 הושאל להפועל פתח תקווה ובמדיה ערך 32 הופעות בליגה הלאומית וסייע לקבוצה להעפיל לליגת העל.
לקראת עונת 2014/2015 חזר צעירי לסגל בני יהודה, לאחר שירדה לליגה הלאומית. ב-17 באוקטובר 2014 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 4-0 על מכבי אחי נצרת, ובתום העונה העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל. בעונת 2015/2016 ערך 22 הופעות בליגת העל, ובעונת 2016/2017 ערך 20 הופעות וזכה עם הקבוצה בגביע המדינה.
ב-6 ביוני 2017 הושאל צעירי למכבי נתניה, במדיה ערך 11 הופעות בכל המסגרות בעונת 2017/2018, ובסופה עזב את הקבוצה ושוחרר מבני יהודה.
ב-27 בדצמבר 2018 חתם בהעברה חופשית בהפועל אשקלון.
ב-26 ביוני 2019 חתם בהפועל אום אל-פחם, העולה החדשה לליגה הלאומית.
קרב צ'אלר'אן

רקע

עם נפילת האימפריה המונגולית של טימור לנג, מיד לאחר מותו של מנהיגם בשנת 1405, התחוללו התנגשויות בין שבטים שונים באזרבייג'ן. 
בשנת 1406 השתלטה הפדרציה השיבטית של הטורקמנים מקארה קויונלו, בראשות קארה יוסוף על דרום אזרבייג'ן ופתח במתקפה כנגד השירוואנשאח, איברהים הראשון (1382-1417), שעמד בראש המאבק כנגד הטימורידים בצפון אזרבייג'ן. בעל הברית הקודם של שירוואן, שליט קרבאך, יאר אחמד קאראמנלו, צידד בקארה יוסוף, כאשר איברהים הראשון הצטרף לשליט שאקי (Şəki) סידי אחמד אורלט, ולמלך הגאורגי קונסטנטין הראשון, שצעד יחד עמם עם 20,00 פרשים גאורגים במטרה לתמוך בשירוואנשאח.

הקרב

הקרב הראשי התקיים בדצמבר 1412, ליד הכפר צ'אלר'אן, והסתיים בתבוסה מוחצת של בעלות הברית, וקונסטנטין, אחיו, השירוואנשאח ו-300 קצינים גאורגיים נשבו ולאחר מכן הוצאו להורג. 
עקב ניצחונו בקרב צ'אלר'אן ביסס קארה יוסוף את גבולותיו מפני איומים מצפון והתמקד משלב זה בכיבוש בגדד.
ארמיית המשמר השמינית

מלחמת העולם השנייה

בעקבות הצטיינותה במערכה בתוך סטלינגרד שונה שמה של הארמייה ה-62 ב-16 באפריל 1943 לארמיית המשמר השמינית. במסגרת החזית הדרום-מערבית השתתפה הארמייה בקיץ ובסתיו 1943 במתקפה הסובייטית באגן הדונבאס, ובהתקדמות אל נהר הדנייפר. היא השתתפה בשחרור העיר זפורוז'יה, חצתה את הדנייפר והקימה ראש גשר בגדה המערבית של הנהר. לאחר שסופחה לכוחות החזית האוקראינית השלישית ב-20 באוקטובר, השתתפה הארמייה בשורה של מתקפות סובייטיות בסוף 1943 ובחודשים הראשונים של 1944, במסגרתם שוחרר כל שטח אוקראינה הדרומית.
בקיץ 1944 הועברה הארמייה לחזית הבלארוסית הראשונה והשתתפה במבצעים לשיחרור בלרוס מידי כוחות הציר. כוחותיה כבשו את העיר לובלין, חצו את נהר הויסלה מדרום לוורשה, והצליחו להחזיק בראש הגשר במגנוסז'יו למרות מתקפות נגד גרמניות עזות. בינואר 1945 השתתפה ארמיית המשמר ה-8 במבצע "ויסלה-אודר", במסגרתו שוחרר שטח פולין מידי הגרמנים. כוחותיה הגיעו ראשונים לנהר האודר והצליחו להקים ראש גשר מעבר לנהר באזור קוסטרין. בפברואר-מרץ 1945 ניצלה הארמייה את ניסיונה העשיר בקרבות רחוב, כדי להכניע את חיילות המצב הנאציים שהחזיקו בערים פוזנן וקוסטרין. ב-16 באפריל שימשה הארמייה כחוד החנית של מתקפת החזית הבלרוסית ה-1 על ברלין. היא השתתפה בקרבות על דרכי הגישה לעיר ובתוך העיר עצמה, ומפקד הארמייה, ואסילי צ'ויקוב, קיבל את כניעת הכוחות הגרמניים שהגנו על העיר ב-2 במאי 1945.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נשארה הארמייה חלק מכוחות הצבא האדום, והייתה מוצבת בגרמניה המזרחית. בשנת 1992 פורקה הארמייה בעקבות קריסת ברית המועצות, אולם בשנת 2017 הוקמה מחדש.
קונדור קליפורני

טקסונומיה

הקונדור הקליפורני תואר על ידי חוקר הטבע ג'ורג' שאו ב-1797 כ-Vultur californianus. בתחילה סווג הקונדור הקליפורני באותו הסוג עם קונדור האנדים (V. gryphus), אולם עקב שוני במראם, באורך הכנפיים, ונטייתו של קונדור האנדים להרוג חיות קטנות כמזון, מסווג כיום הקונדור הקליפורני בסוג נפרד, Gymnogyps.
סיווגו המדויק של הקונדור הקליפורני, כיתר הקונדוריים (המכונים לעיתים "נשרי העולם החדש"), איננו ברור. אף על פי שנשרי העולם החדש ונשרי העולם הישן בעלי מראה ונישות אקולוגיות דומות, שתי קבוצות אלו התפתחו מאבות קדמונים אחרים בחלקים שונים של העולם.

היסטוריה אבולוציונית

במהלך תקופת הפליסטוקן היה סוג זה נפוץ באמריקה. על סמך ממצאים ממאובנים תוארו מינים נוספים בסוג זה: Gymnogyps kofordi שהתקיים בפלורידה בפליסטוקן התחתון ו-Gymnogyps howardae שהתקיים בפרו בפליסטוקן העליון. שרידי קונדור שנמצא בשכבה מהפליסטוקן העליון בקובה תואר כ-Antillovultur varonai; אולם בהמשך התברר כמין נוסף בסוג Gymnogyps, או אולי אף כתת-מין של הקונדור הקליפורני.
הקונדור הקליפורני הוא המין היחיד בסוג Gymnogyps החי כיום. בפליסטוקן העליון התקיים Gymnogyps californianus amplus, שתחום תפוצתו חפף את מרבית תחום התפוצה ההיסטורי של מין זה ואף הגיע עד פלורידה, אך הוא היה גדול יותר ומשקלו היה דומה לזה של קונדור האנדים. בעבר למין זה היה מקור רחב יותר, אולם עם השתנות האקלים במהלך עידן הקרח האחרון, הפכה אוכלוסייתו לקטנה יותר והתפתחה לתת המין המוכר כיום - Gymnogyps californianus californianus.

תיאור

קונדור קליפורני בוגר הוא בעל צבע שחור אחיד, למעט פסים או כתמים משולשים לבנים גדולים על החלק התחתון של כנפיו, בפרט בזכרים. רגליו אפורות, מקורו בצבע לבן צהבהב ועיניו אדומות. ציצית נוצות שחורות מקיפה את בסיס הצוואר. קונדורים צעירים הם ברובם בעלי כתמים חומים כהים, ראשם בצבע שחור, וצבע הכתמים תחת נוצות התעופה הוא אפור ולא לבן.
כאדפטציה הגיינית, על ראשו וצווארו של הקונדור הקליפורני יש נוצות מעטות, וכך העור מתייבש ונחשף לקרינת על-סגול מהשמש בגובה רב, אלו תורמים לסטריליות. הראש והצוואר יכולים להאדים בתגובה למצב רגשי, יכולת העשויה לשמש לתקשורת בין פרטים. צבע העור משתנה בין צהוב לאדום כתמתם.
בשונה מרוב העופות הדורסים הנקבה קטנה מן הזכר. הגודל הכולל יכול לנוע בטווח של 109–140 ס"מ, ומוטת הכנפיים 2.49–3 מטר. המשקל יכול לנוע בין 7 ל-14 ק"ג, כשהמשקל הממוצע הוא כ-8-9 ק"ג. רוב המדידות מקורן מעופות שגודלו בשבייה, ולכן קביעה אם יש הבדלים משמעותיים בין עופות שגודלו בשבייה לעופות שחיים בטבע קשה.
מוטת הכנפיים של הקונדור הקליפורני היא הגדולה מבין העופות של צפון אמריקה. מבחינת משקל ואורך הגוף הם שניים רק לברבור המחצצר (Cygnus buccinator) ולברבור המצוי (Cygnus olor) שהובא לאמריקה על ידי האדם. מבחינת אורך הגוף הוא קטן גם מהשקנאי האמריקאי (Pelecanus erythrorhynchos) ומהעגור האמריקאי (Grus americana).
צב ביצה מצוי

מזון

צב הביצה המצוי ניזון מצמחי מים, אצות, דגים, דו-חיים, תולעים, רכיכות, סרטנים, חרקי מים ולעיתים אף פגרים. בשעה שהוא אוכל טרף גדול, הוא מחזיק בו ברגליו הקדמיות וקורע ממנו נתחים בלסתותיו המכוסות במקור קרני חד. הצבים הצעירים ניזונים בעיקר מן החי, בעוד שהמבוגרים יותר ניזונים לרוב מאצות וחומר אורגני נרקב.

התנהגות

צב הביצה מבלה את רוב זמנו במים, ויוצא מהם על מנת להתחמם בשמש. בעת ההתחממות, הצב יעמוד על גדה, לעיתים שעות ארוכות, ללא תנועה. כאשר מזהה הצב טורף או אדם, הוא נמלט למים ועשוי אף להתחפר בבוץ בקרקעית ולהסתתר שם.
עונת החיזור כוללת את רוב החורף, ובחודשים אפריל עד אוגוסט מטילה הנקבה את הביצים בגומה קטנה על הגדה, ומכסה אותה בעפר. בכל גומה מספר הביצים נע בין 5 ל-12. הצבים הצעירים בוקעים כעבור תקופה של 3-4 חודשים ופונים מיד למים. הביצים והצעירים מהווים טרף קל לנמיות, חסידות ואנפות.

תפוצה

תפוצתו של צב הביצה המצוי נרחבת וכולל את דרום מזרח אירופה וחלקה המערבי של אסיה. בישראל הוא מצוי בצפון הארץ ומרכזה, ופרטים בודדים באזור ירושלים. צב הביצה יכול להימצא בביצות, נהרות, אגמים, בריכות דגים והוא יכול לחיות גם במקורות מים מזוהמים. צב הביצה היה שכיח מאוד בעבר בעמק החולה, אך כיום הוא נדיר יותר באזור זה, אף שתפוצתו בארץ התרחבה בעקבות ריבוי בריכות הדגים ברחבי הארץ.
מרגרט וילסון

חייה

וילסון נולדה בגיסבורן שבניו זילנד ולמדה לימודי משפטים באוניברסיטת אוקלנד. במהלך השנים היא עסקה בעריכת דין, שימשה פרופסור ודיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת ואיקאטו ועסקה באיגוד מקצועי.
בשנים 1984–1987 הייתה וילסון נשיאת מפלגת הלייבור של ניו זילנד. בשנים 1989–1990 היא שימשה יועצת מדינית לראש ממשלת ניו זילנד ג'פרי פאלמר. בעקבות פעילותה הפוליטית היא מונתה גם כחברת הוועדה הממלכתית לענייני חקיקה ושימשה דירקטורית בבנק המרכזי של ניו זילנד. בשנת 1999 נבחרה וילסון לראשונה לפרלמנט.
מראשית דרכה כנבחרת ציבור כיהנה וילסון בממשלה. משנת 1999 ואילך היא שימשה בתפקיד שרת העבודה, התובעת הכללית, שרת המסחר, שרה במשרד המשפטים, וכן השרה הממונה על הסכם ואיטנגי. בתקופתה במשרד המשפטים שונה אופיו של בית המשפט העליון במדינה ונחקק חוק שנוי במחלוקת בנושא חלוקת רכוש בעת פרידת בני זוג. בשנת 2005 היא נבחרה ליו"ר הפרלמנט של ניו זילנד והייתה לאישה הראשונה בתפקיד. באותה שנה היא נבחרה פעם נוספת לתפקיד והיא כיהנה בו עד לבחירות ב-2008.
וילסון נודעת בציבור הניו זילנדי כפעילה חברתית הפועלת לקידום פמיניזם ורב תרבותיות.
זייד אבן ת'אבת

קורות חייו

בהיותו בן שש, אביו נהרג בקרב בּועת' (ער') . על פי מסורת אחת, כשהיה בן אחת עשרה בלבד, הוא ביקש להשתתף בקרב בדר, אולם הנביא מוחמד סירב לכך, מפאת גילו הצעיר. על כן הוא החליט לנסות לזכות באהדתו של מוחמד, על ידי שינון הקוראן.
האמונה האסלאמית קובעת, שפסוקי הקוראן הגיעו בהתגלות אלוהית אל הנביא מוחמד דרך המלאך גבריאל. מאחר שמוחמד לא ידע קרוא וכתוב, זייד אבן ת'אבת היה בין הראשונים שמונו להעלות במדויק את פסוקי הקוראן על הכתב. בהמשך, הוא מונה להיות כותב המכתבים הרשמי אל הלא-מוסלמים, והיה ממונה על כתיבה, איסוף, שמירה, ותיעוד פסוקי הקוראן כפי שאמר אותם הנביא. זייד הקדיש זמן רב לשינון הקוראן, ובכל פעם שהנביא חיבר פסוקים חדשים, הוא היה ממהר ללמוד אותם בעל פה.
בהגיעו לגיל תשע עשרה התנדב זייד לצבא של המוסלמים. הגיל שנקבע לגיוס לצבא היה חמש עשרה, ועל כן הוא התקבל הפעם. לאחר מותו של הנביא מוחמד, זייד, אשר כבר נחשב למומחה בקוראן, הפך להיות בעל הסמכות העליונה לאימות הנוסח של פסיקי הקוראן, ושל המסורות שעברו בעל פה מהנביא מוחמד.

התאסלמותו

לפי חלק מהמקורות, כגון ההיסטוריון אבן אסחאק, זייד היה יהודי מלומד, שנאלץ להתאסלם בכפייה]. הנביא מוחמד ביקש להכריח אותו לכתוב בעבורו את הקוראן. כאשר זייד סירב, הוא הושלך לבור ללא מים ומזון, וכדי להציל את חייו הוא נאלץ להתאסלם, ביחד עם משפחתו. בהמשך, הוא זכה לכבוד גדול בעיני המוסלמים, והם כינוהו בתואר "סחאבי ג'ליל" (صحابي جليل) - "חבר נעלה". עם זאת, מוחמד הורה להשמיד בפועל את כל השבט היהודי אליו השתייך אבן-ת'אבת].

ייחודו במסורת האסלאמית

זייד נחשב למשכיל מאד, וכאשר הנביא מוחמד החל להפיץ את האסלאם בעולם, באמצעות אגרות ששלח למלכים ולקיסרים, הנביא ציווה על זייד ללמוד את לשונותיהם של האומות הסובבות, והוא אכן למד אותן בפרק זמן קצר. כשהגיע לעיר מדינה, נאמר עליו: "זה מבני א-נג'אר, אשר קרא שבע עשרה סורות מהקוראן".
יש חוקרים הסבורים כי פסוקים בקוראן המשבחים את עם ישראל כעם הנבחר, מיוחסים לאבן-ת'אבת, שביקש בכך להמחיש את עליונותו של עם ישראל על פני המוסלמים. הוא כתב בקוראן ראשי תיבות, שהמפרשים לא פיענחו עד ימינו: האותיות א.ל.מ., שיש הסבורים שהם ראשי התיבות "אין לו ממש".
לאחר מות מוחמד, דחק החליף אבו בכר באבן-ת'אבת לקבוע טקסט אחיד לקוראן בכל רחבי האימפריה. הוא שיכנע בכך גם את החליף עומר בן אל-ח'טאב. אבן-ת'אבת אסף את כל הטקסטים המפוזרים וקבע נוסח אחיד, שהפיץ ברחבי האימפריה של החליף. עומר אבן אל-ח'טאב התייחס לכתיבתו של אבן-ת'אבת ואמר למוסלמים: "מי שרוצה לשאול על הקוראן, חייב ללכת אל זייד אבן-ת'אבת."

לקריאה נוספת

* Michael Lecker, ayd B. Thābit, "A Jew with Two Sidelocks": Judaism and Literacy in Pre-Islamic Medina (Yathrib), Journal of Near .Eastern Studies, Vol. 56, No. 4 (Oct., 1997), pp. 259-273
גן צ'ישמיג'יו

גן צ'ישמיג'יו (ברומנית: Grădina Cişmigiu) הוא הגן הציבורי העתיק ביותר בבוקרשט, רומניה.
הגן נמצא במרכז בוקרשט, שטחו כ-160 דונם, והוא תחום בשני נתיבי תחבורה חשובים: שדרות המלכה אליסבטה (Regina Elisabeta) ושדרות סקיטוּ מגוראנוּ (Schitu Măgureanu) ובמרכזו אגם צ'ישמיג'יו. 
הגן מטופח בסגנון הגנים האנגליים, ויש לו מספר מבואות: שתיים מכיוון שדרות סקיטוּ מגוראנוּ, שתיים מכיוון שדרות המלכה אליסבטה, ואחת מכיוון רחוב שטירבאי וודה (Ştirbei Vodă).

תולדות המקום

בשנת 1779 שליט מונטניה, אלכסנדר איפסילנטי (1725-1805) (סבו של אלכסנדר איפסילנטי), ציווה על ביצוע שתי חפירות ניקוז במקום. הביצה שנוצרה הייתה למוקד זיהום במרכז העיר. בשנת 1830 הגנרל פאבל קיסליוב, המושל הרוסי של הנסיכויות הרומניות באותה תקופה, הורה על ייבוש המקום והפיכת השטח לגינה ציבורית. ההוראה בוצעה רק בעת שלטונו של גאורגה ביבסקו, בשנת 1847, כאשר הוטל על גנן הנופים וילהלם מאייר (Wilhelm Mayer) לבצע את המלאכה. בתקופה שלאחר ביבסקוּ, השליט החדש, ברבו שטירבאי, החליט לחפור גם אגם ולחבר אותו לנחל הדמבוביצה. בשנת 1852 סודרו המשעולים והוצבו מאה "ספות", ספסלים ללא משענות, עשוים מעץ אלון. עבודות ההשבחה הסתיימו בשנת 1854, שנה בה נערכה הפתיחה הרשמית של הגן. בחורף של שנת 1883 קפא האגם ועליו פניו הקפואים נערכו תחרויות החלקה על הקרח.
בגן נשתלו בהדרגה יותר מ-30,000 עצים מקומיים וגם עצים אקזוטיים, נבנו מערות מלאכותיות, מעין זונק וגשרים ונשתלו שטיחי פרחים. במערב הגן יש גינה צרפתית ובצפון גן ורדים.
שנים אחר כך, העירייה רכשה שטחים סמוכים והגדילה את הגן, והובאו לאגם ברבורים ושקנאים. באגמים (יש שלושה אגמים) הוכנסו דגים אקזוטיים. באחד האגמים יש אי ומעגן, בו אפשר לשכור סירות לשיט באגמים. בחלק מסוים בגן הוצבו פסלים של גדולי משורריה וסופריה של רומניה.
ב-1852 הוקף כל הגן בגדר נמוכה. משרד הפנים של רומניה הפגין דאגה רבה לגן, במשעוליו נאסרה כניסה ברכיבה או עם כרכרות. השהיה בגן הותרה מהזריחה ועד שעה 22.00 ובלילות בהירים עד חצות. דריכה על הדשאים וקטיפת פרחים אסורה וכך גם התנהגות רעשנית מדי.
ברידג'ט וילסון

ביוגרפיה

וילסון נולדה בעיירה באורגון. ב-1990 הוכתרה למיס הנוער של ארצות הברית כנציגת אורגון.
את קריירת המשחק החלה באופרת הסבון "סנטה ברברה" ובסדרה "הצלצול הגואל". ב-1993 שיחקה את בתו של ארנולד שוורצנגר בסרט "אחרון גיבורי הפעולה". בשנת 1995 שיחקה בסרט "מורטל קומבט" המבוסס על משחקי הווידאו באותו שם, בסרט הקומדיה "בילי מדיסון" בכיכובו של אדם סנדלר ובסרט הביוגרפי "ניקסון" על ריצ'רד ניקסון. בשנת 1996 שיחקה בסרט הדרמה "תקווה מחודשת" בכיכובה של מריסה טומיי. בשנת 1997 שיחקה בסרט "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון" כאחותה של שרה מישל גלר. בשנת 1998 שיחקה בדרמה הקומית "מסונוור" לצד כרמן אלקטרה ואיימי סמארט. בשנת 1999 שיחקה בסרט האימה "הבית על הגבעה הרדופה" לצד אלי לרטר. בשנת 2001 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "מארגנת החתונות" לצד מתיו מקונוהיי וג'ניפר לופז ובשנת 2002 שיחקה בפרק בסדרה "פרייז'ר" ברשת NBC.
בשנת 2000 נישאה לטניסאי פיט סמפרס.
כיפה אדומה סוגרת חשבון

תקציר העלילה

ניקי פליפרס הצפרדע-בלש, מזמין את החבורה שגיבש "באושר ובעושר" להציל את הנזל וגרטל מהמכשפה המרושעת. המכשפה חוטפת את סבתא ומתברר שסבתא מחזיקה בידע לייצור ממתק על, שהאוכל ממנו נהפך לגיבור על. הנזל וגרטל הם בעצם שותפיה של המכשפה למזימה. כיפה אדומה שעברה אימונים במסדר "אחיות הכיפה"נחלצת להצלת סבתא ביחד עם הזאב וטוויצ'י הסנאי. המכשפה מצליחה להכריח את סבתא לגלות לה את המתכון ולייצר לה את ממתק העל. הנזל וגרטל אוכלים את הממתק ונהיים ענקיים, אך החבורה מצליחה בכוחות מאוחדים וביחד עם המכשפה שעברה לצד הטוב, לגבור על הנזל וגרטל אף על פי שאכלו את ממתק העל.

ביקורות

בניגוד לסרט הראשון בסדרה, הסרט זכה לביקורות שליליות ביותר בארצות הברית והיה "קטסטרופה קופתית". בישראל הביקורות היו סלחניות יותר. טל ניב שיבח את חברת ההפקות הקטנה של בוב והארווי ויינסטיין על שהצליחה לייצר סרט ראשון שהפתיע את חברות ההפקה הגדולות, וסרט שני, שלמרות פגמים מסוימים באיכות האנימציה וסצנות האקשן, הוא בסך הכל סרט חביב ואהוב על הילדים.

פיתוח

Hoodwinked! (כיפה אדומה הסיפור האמיתי; שמו בישראל) היה אחד מסרטי ההנפשה הראשונים הממומנים במלואם, והופק בתקציב של פחות מ -8 מיליון דולר, הרבה פחות מהתקציב של רוב סרטי האנימציה שהופקו על ידי אולפן.
הסרט בוים ונכתב על ידי קורי אדוארדס, טוד אדוארדס וטוני ליץ ', והופץ על ידי חברת ויינשטיין, אשר לא חתמה עד קרוב לסיום ההפקה.
הוא יצא בדצמבר 2005 וקיבל ביקורות מעורבות, אך זכה להצלחה כלכלית, כאשר הרויח מעל 110 מיליון דולר ברחבי העולם. 
בפברואר 2006 הכריז קורי אדוארדס כי הוא, טוד אדוארדס וטוני ליץ בתהליך כתיבת סרט המשך, אם כי הם לא יחזרו לתפקיד במאים.
קורי אדוארדס ציין סיבות רבות לאי חזרתו כבמאי סרט ההמשך, בנוסף לרצון להתמקד בסרטים אחרים, בעיקר סרטי פעולה ובכדי לא להיות מוגבל לאנימציה, היה לו ניסיון גרוע בעבודה על הסרט הראשון. לדבריו, הרגיש שלא קיבל יחס טוב. הוא גם הטיל ספק ביושרה של ז'אנר האגדות השבור, ש Hoodwinked! הוא חלק ממנו, וכינה אותו "מגמה שנאנחתי עליה אפילו כשסיימתי את הסרט הראשון ". בתחילה הסרט אמור היה להיות ממומן באופן עצמאי על ידי קנבר אנטרטיינמנט, ומופץ על ידי חברת ויינשטיין, כפי שנעשה עם הסרט הקודם; אולם שתי החברות התקשרו בהסכם מימון משותף, לפי בקשת חברת ויינשטיין.
אברהם אברונין

קורות חיים

אברונין נולד בשנת 1869 בלויב שבפלך מינסק (רוסיה הלבנה), בתחום המושב, ליעקב בן שלום אברונין ולנחמה בת יוסף באביצקי, מצאצאי הרב ליבוש אפשטיין מלויב. בצעירותו למד ב"חדר" ובישיבות, ולמד גם דקדוק עברי.
הלשון העברית הייתה אהבתו הגדולה מגיל צעיר. משנת תרנ"ח ואילך מורה לעברית ודקדוק בעיר מינסק. פרסם מאמרים בנושא הלשון העברית ב"הפסגה" ואחר כך ב"המליץ".
בנוסף, היה חבר ל"חיבת ציון", ובשנת תרס"ב השתתף בוועידת ציוני רוסיה במינסק (ועידת מינסק) מטעם "המזרחי".
בשנת 1900 השתתף עם מורים צעירים אחרים בייסוד "החדר המתוקן", ועבר ללמד בעיר אודסה שבאוקראינה. נישא לשמחה פריידל מאירסון, פעילה ציונית, עסקנית בענייני חברה וציבור במינסק ובארץ ישראל, פעילה בויצו, בהתאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל וממייסדות "התאחדות נשים עבריות עממיות" ב-1926. הזוג היו הורים לארבעה: מנחם, נחמה, צִפורה ובנימין ארנון.
המשפחה החליטה לעלות לארץ ישראל: בשנת 1909 עלו ארצה אשתו וילדיו, ובשנת תר"ע (1910) הצטרף אליהם אברונין, והמשפחה השתקעה בתל אביב. בארץ הוסיף ללמד את הלשון העברית, והיה מורה בבתי ספר בתל אביב, בהם בית הספר אחד העם, עד פרישתו לגמלאות. הוא היה ידען גדול ובקיא מופלא בלשון וברזיה. ועם הוראתו גם כתב ופרסם מאמרים רבים, מחקרים ואף יצירות ספרותיות בענייני הלשון העברית. ב-1917 נדדה המשפחה לגליל במסגרת גירוש תל אביב, ובסוף המלחמה שבה לעיר.
אברהם אברונין היה חבר ועד הלשון העברית משנת תרפ"ו (1926). הוא ערך עם מרדכי אזרחי ויש"י אדלר את המדור השבועי "לשוננו לעם" שהתפרסם בעיתון הארץ בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים. הוא גם השתתף בייסוד ובעריכה של כתב-העת ללשון "לשוננו". אברונין נבחר לחבר כבוד של האקדמיה ללשון העברית עם כינונה.
אברונין כתב ותרגם מיידיש גם שירי ילדים, בכוונת מכוון לשפר את לימוד העברית של תלמידיו. בין השאר תרגם את השיר הידוע "ימי החנוכה" של מרדכי (מארק) ריווסמן. שירים אלה נדפסו בשנת 1918, בצפת, בשם "שירים לילדים". שלושים שנה מאוחר יותר, בשנת 1948, יצאה לאור מהדורה מחודשת עם שיריו, שאחדים מהם גם הולחנו. את השיר "ימי החנכה", עיבד גיל אלדמע.
אברונין הקדיש את תרגומיו לספריית יסוד במדעים בשביל תלמידיו הצעירים. הוא תרגם בעיקר מרוסית. הוא גם היה נקדן בקיא, ואף עסק בהשלמות למילונו הגדול של יהודה גור, לקונקורדנציה לתנ"ך של שלמה מנדלקרן, ולאוצר הלשון הגדול "משפט האורים", של ישעיהו שטיינברג. נפטר בח' באייר תשי"ז.
פרסם מאות מכתמים בעיתונים רבים. כתב "דבר" את המדור "מפנקסו של מגיה" ובשם העט אבי"א (אברהם בן יעקב אברונין). כתב גם ב"הארץ", ב"כתובים", ב"דואר היום" וב"החינוך".
בשנת תשט"ו החליטה ועדת פרס ביאליק להוסיף על הפרס שחולק בין יהודה בורלא ונחמן אביגד, פרס כבוד שחולק בין אברונין לא"צ גרינברג.
מבין ארבעת ילדיו שלושה מתו עוד בחייו: מנחם נפטר ממחלה בזמן גירוש תל אביב; נחמה התאבדה; וציפורה נפטרה ממחלה ממארת.
שמחה רעייתו נפטרה בשנת 1947, ולבקשתה הובאה לקבורה בקיבוץ משמר העמק, בו התגוררו ציפורה ובנימין.
נפטר בשנת 1957 ונקבר במשמר העמק, על-יד רעייתו.