google/wiki40b huggingface dataset:
יפה כהן

ביוגרפיה

כהן התאמנה באגודת הספורט מכבי תל אביב.

1933

בתחרות שנערכה בפתח תקווה 1933 סיימה כהן במקום שלישי בריצת 100 מטר.

1934

במשחקים העולמיים לנשים שנערכו בלונדון באוגוסט 1934 השתתפה כהן בריצת 100 מטר בריצת 200 מטר בריצת שליחות 4x100 מטר ובקפיצה לרוחק.

1935

במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכתה כהן במדליית ארד בריצת 200 מטר בשיא ארץ ישראל חדש של 29.4 שניות, אחרי סיביל קוף מארצות הברית (27.6 שניות) וגרדה גוטליב מאוסטריה (28 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בקפיצה לרוחק של 4.68 מטר.
כהן נפצעה ברגלה וחזרה להתחרות באליפות ארץ ישראל הראשונה שנערכה בסוף דצמבר אותה שנה שבה היא סיימה במקום חמישי בריצת 60 מטר.

1936

בתחרות בין אתלטי מכבי לאתלטי הפועל שנערכה בפברואר 1936 זכתה כהן בשלושה ניצחונות, בריצת 60 מטר (8.9 שניות), בריצת 100 מטר ( 14.8 שניות) וקפיצה לרוחק (4.40 מטר).

1939

בתחרות שנערכה ב-28 בינואר 1939 קבעה כהן שני שיאים ארצישראלים, בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.2 שניות וקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.01 מטר ובכך הייתה לאתלטית הישראלית הראשונה שקפצה יותר מ-5 מטר.
בתחרות שנערכה בתל אביב במרץ אותה שנה בהשתתפות מרבית האגודות בארץ ישראל היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר (13.7 שניות) ובקפיצה לרוחק (4.91 מטר).
באליפות ארץ ישראל שנערכה באפריל אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.4 שניות ובקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.99 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר.

1940

בתחרות שנערכה באפריל 1940 קבעה כהן בקפיצה לרוחק שיא ארץ ישראל חדש של 5.06.5 מטר.
באליפות ארץ ישראל שנערכה במאי 1940 זכתה כהן במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.5 שניות, אחרי רות מנדלה ממכבי חיפה (13.4 שניות) ולפני אמירה זמיר ממכבי חיפה (13.5 שניות). בקפיצה לרוחק היא פסלה את שלוש הקפיצות ולא עלתה לשלב הגמר.
מחול מודרני

מחול מודרני הוא צורת מחול שהתפתחה בתחילת המאה העשרים ואשר מועלית על הבמה לפני קהל.

מקורות

בעשור הראשון של המאה העשרים, הרקדניות האמריקאיות איזדורה דנקן ורות סנט דניסֿ, ורקדנית גרמנית, מרי ויגמן, החלו למרוד בחוקים הנוקשים והמגבילים של הבלט הקלאסי שהתבטאו בטכניקה ובלבוש. חלוצי המחול המודרני התמקדו בביטוי אישי יצירתי יותר מאשר בתנועות וירטואוזיות טכניות. המחול המודרני משוחרר יותר, הסגנון חופשי יותר והרקדנים משתמשים ברגשותיהם ובתחושותיהם לעיצוב צעדיהם בניגוד לקוד המבני של צעדי הבלט. במחול המודרני נעשה שימוש מכוון בכובד משקל הגוף בניגוד לבלט בו נראים הרקדנים חסרי משקל. המחול המודרני קיים כבר כ-100 שנים.

בארצות הברית

לואי פולר, איזדורה דנקן, רות סנט דניס, דוריס האמפרי ומרתה גרהם, פיתחו סגנון אישי של מחול, והקימו יסודות למחול המודרני האמריקאי באמצעות הכוריאוגרפיה שלהם ובאמצעות הוראה.

באירופה

מרי ויגמן, פרנסיס דלסרטה, אמיל ז'ק-דלקרוז ורודולף לאבאן פיתחו תאוריות של תנועה אנושית, הבעה ושיטות הוראה שהביאו לפיתוח מחול ההבעה המודרני האירופי. התאוריות שלהם התפשטו מעבר לאירופה והשפיעו על התפתחות המחול המודרני והתיאטרון באמצעות תלמידיהם, והדורות שבאו אחריהם שהפיצו את שיטותיהם לארצות הברית, קנדה, אנגליה אוסטרליה וניו זילנד.

מחול מודרני מוקדם

ב-1915 רות סנט דניס יסדה בית הספר ולהקה בשם דנישון ביחד עם בעלה טד שון. רות סנט דניס התמקדה ביצירת מחולות וטד שון התמקד בפיתוח שיטות הוראת טכניקה וקומפוזיציה. מרתה גרהם, דוריס האמפרי וצ'ארלס ויידמן היו תלמידים ורקדנים בבית הספר ובלהקת המחול, לואיס הורסט היה המנהל המוזיקלי.
בשנת 1923 מרתה גרהם פרשה מדנישון ועבדה כסולנית ב"גרינוויץ' ווילג' פולי", בשנת 1926 היא הקימה להקת מחול משלה עם לואיס הורסט כמנהל מוזיקלי. בשנת 1928 האמפרי וווידמן פרשו מדנישון והקימו בית ספר ולהקה בשם האמפרי-ווידמן. בשנת 1933 שון הקים להקת רקדנים גברים בג'קובס פילו במסצוסט. הלן תמיריס שלמדה תנועה חופשית אצל אירן לווינסון ובלט אצל מיכאל פוקין ועברה השתלמות קצרה בסגנון של איזדורה דנקן, הגיעה לכלל הכרה שעבור כל יצירת מחול בודדת יש לפתח אמצעי הבעה משלה. לסטר הורטון עבד בקליפורניה ופיתח גישה משלו שבסיסה אמריקני ואשר עושה שימוש במוזיקת ג'אז, בטכניקה של הורטון ישנה התייחסות לכל הגוף כולל עבודה על גמישות, כח, קואודינציה ומודעות לגוף על מנת לאפשר חופש הבעה.

מחול מודרני ומחול הבעה באירופה

פותח על ידי אמיל ז'ק דלקרוז, רודולף לאבאן, קורט יוס, מרי ויגמן והראלד קרוצברג.

הפצת המחול המודרני בארצות הברית

בשנת 1927 התחילו העיתונים להעסיק מבקרי מחול כמו וולטיר טרי ואדווין דנבי אשר ניגשו להופעות מנקודת מבט של מומחים לתנועה להבדיל ממבקרי מוזיקה ומבקרי תיאטרון. התחילו להורות מחול מודרני במכללות ובאוניברסיטאות, תחילה במסגרת חינוך גופני ובהמשך במסגרת אמנות הבמה. מורי העתיד במכללות ובאוניברסיטאות עברו את הכשרתם במכללת בנינגטון בה נוסדה בשנת 1934 מסגרת ללימודי מחול.

התפתחות המחול המודרני

בעוד ראשוני המחול המודרני שאבו את מקורות ההשראה שלהם ממיתוסים, מאורעות השפל הגדול אשר החל בשנת 1929 ועליית הפאשיזם באירופה,
הביאו להתפתחות המחול הרדיקלי שראה במחול כאמצעי לשינוי חברתי ומקורות ההשראה נשאבו מהאירועים הדרמטיים של תקופה זאת. הפעילים הבולטים: הניה הולם, אנה סוקולוב, חוזה לימון, מרס קנינגהם, אריק הוקינס, פול טיילור, ואלווין ניקולאס.

המחול האפרו-אמריקאי

מחול מודרני המשלב מקורות השראה אפריקניות וקאריביות, הפעילים הבולטים:קטרין דנהם, פרל פרימוס, ואלוין איילי.
ראובן לוין

תולדות חייו

נולד בסמרגון לרב אברהם הלוי לוין. היה תלמיד הרב אריה לייב שפירא. כיהן כרב (או אב"ד בלבד) בלֶבאדוֹבֶה,איוויה, איליה, ניסוויז', מסטיסלב ומתרל"ט רבה של דווינסק.
הרבה להשיב לשאלות שהופנו אליו מרבני דורו. על דרכו ההלכתית כתב בשו"ת "ראש לראובני":
"דרכי בכל התשובות שחנני ד' להשיב לשואלי דבר, לא לעשות חדשות - סברות מדעתי, רק הכרח מש"ס וראשונים. והרבה דברים נדחו מדברי האחרונים שהמציאו דבר חדש מלבם." (סימן ד', עמוד ב' בדף ג')
"מנא לן לעשות סברות כאלה מדעתנו." (בסימן ח', עמוד א' בדף י"ב)
"אין דרכי לומר סברות חדשות שאינם מוכרחים [בגמרא], ו[ש]בראשונים אין מבואר כן; ו[כי] כעורה זו מה שפירשו לנו הראשונים שמימהם אנו שותים?!" (בסימן י', עמוד א' בדף י"ט)
"ואני אין דרכי מעולם לומר סברות חדשות. רק במוכרחין בגמרא או מדברי הראשונים." (סימן י"א, עמוד ב' בדף כ')
"סברות חדשות שלא מצינו זאת בראשונים - לא אמרינן." (סימן כ', עמוד א' בדף מ')
"ואין לצאת מדברי הראשונים בסברות מנפשינו, אשר אין להם שורש בגמרא." (בסימן כ"ב, עמוד א' בדף מ"ה)
"וחלילה לפרש דברי ראשון כדי להביא ראיה לסברה חדשה, ולעשות דברי ראשון לא כפשטא דגמרא." (שם בעמ' ב')
מכתביו יצא לאור שו"ת "ראש לראובני". תשובותיו נמצאות בספרים מגדולי זמנו ובקבצים תורניים כגון: "נחל משה", שו"ת "תפארת זיו" לרב זאב וואלף טורבאוויץ, ורשה תרנ"ו וברוקלין תרצ"ט; "דברי שלום" לר' ליב שלום זינובר; התכתבות עם המחבר ב'תשובות מהרי"ש' לרב ישראל יעקב יעבץ, ירושלים תרס"ז; בקובצי "מוריה" של מכון ירושלים, ועוד.

הרב לוין תמך בהתיישבות יהודית בארץ ישראל. בי"ט באלול תרמ"ג כתב מכתב לתלמיד חכם שהתנגד להתעוררות ליישוב ארץ ישראל, כי היא מונהגת על אנשים רחוקים מקיום תורה ומצוות. וכך הוא כותב: 
ובנידון ישיבת קרקע בארץ הקדושה, לא ידעתי טעם מעלת כבוד תורתו שממאן בדבר, כי אני שמחתי מאד בהתעוררות זו, כי לדעתי היא כוונת הגמרא (מגילה יז, ב) כי קבוץ גליות יהא, שהקרקע תתן פירותיה לישראל, ואחר כך תשכון שאר הברכות ואחר כך בן דוד, יעויין שם. ומה שנתהוה ביה שערוריה באנשים היושבים על הקרקע, - לדעתי מעשה שטן הוא, כדי להשבית המלאכה הנ"ל. ולדעתי יעזר איש רעהו וחזק יאמר לאחיו. ואולי יקוים כעת מאמר חז"ל ונזכה לביאת משיח.
— שיבת ציון ב', עמ' 3

קשריו עם הרב קוק

היכרותו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק עם הרב ראובן הלוי לוין החלה בגיל צעיר ונמשכה לסירוגין עד שהיה בן עשרים. זמן קצר לאחר בר המצווה כששמע שנבחר להיות רבה של דווינסק, העיר הגדולה הסמוכה לעיירתו גרייבה, ביקש מאביו שיביאו לפני ר' ראובן ואביו נענה לבקשתו. השפעתו של ר' ראובן על הרב קוק הייתה רבה ומה שלמד ממנו היווה את היסוד לדרך לימודו ופסיקתו. בין השאר אמר לו ר' ראובן ש"כל סברא שבעולם היא חשודה. היא צריכה להיות מפורשת [בגמרא או בראשונים], או כמעט מפורשת.". השפעתו עליו, הביאה לידי כך שבעת לימודיו בישיבת וולוז'ין העדיף את שיעוריו של הנצי"ב ששיטת לימודו דומה לזו של ר' ראובן, על פני שיעוריו של הרב חיים הלוי סולובייצ'יק עם שיטת החקירות והסברות.
הראי"ה קוק סיפר שר' ראובן סירב להשיב תשובות ממקום הנופש שלו בקיץ כשהוא ללא ספרים, בניגוד לחת"ם סופר, ועל כך אמר ר' ראובן לרב קוק: "בדרך כלל אנו 'נפגשים' בתשובות שונות, ורק בתשובות מיערגן דרכינו נפרדות... אין הן דומות לתשובות שנכתבו בביתו בפרשבורג."
הבריגדה ה-77 (הודו)

היסטוריה

הבריגדה הוקמה במרץ 1942 במחוז ג'אנסי שבהודו הבריטית בהוראת ארצ'יבלד ויוול מפקד פיקוד הודו. ויוול מינה את אורד צ'ארלס וינגייט למפקדה הראשון של הבריגדה. באותו שלב הגיעה המערכה על בורמה לקיפאון זמני, כאשר כוחות הצבא היפני הקיסרי כבשו את מרבית בורמה הבריטית והבריטים נאלצו להתבצר בהודו. ויוול נתן לווינגייט יד חופשית, והורה לו לאמן את הבריגדה ככוחות מיוחדים שיפעלו מאחורי קווי היפנים וינסו להביא לשינוי המערכה. הבריגדה כללה 3,000 איש, אשר מחציתם היו בריטים והשאר הודים בורמזים או גורקים. וינגייט אימן אותם בדרכים קשוחות ביותר, כבר במהלך האימונים נהרגו שני חיילים מדיזנטריה, ובאחת הפעמים כשבעים אחוזים מחיילי אחד הגדודים ביקשו להתאשפז. חיילי הבריגדה כונו לימים בשם "צ'ינדיטים", על שם מפלצת מהמיתולוגיה הבורמזית הנקראת "צ'ינתה". 
הבריגדה הייתה אמורה במקור לקחת חלק ב"מבצע ענקים", אשר במסגרתו היו אמורים כוחות בריטיים ואמריקאיים לפלוש לבורמה. עם זאת, התוכנית בוטלה, וויוול הגיע בעצמו לאימפהל כדי להודיע לווינגייט על הביטול. וינגייט התעמת עם ויוול מול חייליו, וכעבור שעתיים אישר ויוול לווינגייט לצאת למבצע נפרד משלו. בפברואר 1943 כינס וינגייט את אנשיו והודיע להם שהם עומדים "לצאת להרפתקה גדולה". תאריך המבצע נקבע ל-8 בפברואר, והוא קיבל את שם הצופן "מבצע בד ארוך". מטרת המבצע הייתה גרימת נזק רב ככל האפשר ליפנים, בדגש על מסילות הברזל שלהם. חיילי הבריגדה התפלגו לשתי קבוצות, ובשטח כל קבוצה התחלקה לשני טורים גדלים דיים כדי להנחית מהלומות, אך קטנים מספיק כדי לחמוק מרשת ההגנה של האויב.
הצ'ינדיטים יצאו מאימפהל ב-8 בפברואר וחצו את הנהר צ'ינדווין בלילה שבין 16 ל-17 בו. הם נעו מעבר לצ'ינדווין בתוככי הג'ונגלים, כשהם סובלים ממחלות, עלוקות, רעב וסיורים יפניים. ב-6 במרץ הם פוצצו את מסילת הברזל היפנית מנדאליי-מיצ'צ'נה, ובין 13 במרץ, ל-18 בו הם חצו את הנהר אירוואדי. עם זאת, כאן הפכו התנאים לקשים אף יותר, וב-24 במרץ הורה וינגייט לבצע נסיגה. בין מרץ לאפריל חזרו רוב השורדים להודו, והקבוצה האחרונה שכללה 9 אנשים בלבד הגיעה ב-6 ביוני. מבין 3,000 חיילי הבריגדה שהשתתפו במבצע, חזרו בסה"כ רק 2,182.
המבצע נחשב להצלחה מורלית אדירה, ובנובמבר 1943 הוחלט להגדיל את יחידת הצ'ינדיטים לדיוויזיה אשר כללה 6 בריגדות. הבריגדה ה-77 הייתה הוותיקה ביותר מביניהן, וכמפקדה החדש (ונגייט מונה למפקד הדיוויזיה) מונה מייק קאלוורט. הבריגדה השתתפה במבצע יום חמישי ב-1944, ובמסגרתו הוצנחה בתוככי בורמה, ביצעה פעולות חבלה כנגד היפנים והקימה מעוזים בתוככי שטח האויב. באזור יוני כבר כללה הבריגדה רק 800 איש מתוך 1,200 שכללה בתחילת המבצע. בין 8 ל-25 ביוני לחמו הצ'ינדיטים בקרב קשה כנגד היפנים על העיירה מוגאונג, וניצחו בסופו של דבר רק לאחר שקיבלו סיוע סיני ואמריקאי. בקרב על מוגאונג ספגה הבריגדה 255 הרוגים ו-52 פצועים, וגם אלו שרשמית היו כשירים לקרב, התמודדו כנגד פצעים קלים ומחלות. קאלוורט הפר את ההוראות שקיבל מג'וזף סטילוול, והחל לנוע במטרה לחבור אל הכוח הסיני-אמריקאי בקמאינג. סטילוול הסכים בסופו של דבר לפנות אותם חזרה להודו לצורך תקופת התרעננות.
במרץ 1945, לאחר שהוחלט על פירוק כל יחידות הצ'ינדיטים, פורקה גם הבריגדה ה-77 והוסבה לבריגדת הצנחנים ההודית ה-77 אשר הייתה חלק מהדיוויזיה המוטסת ה-44.
בנו אלקן

קורות חיים

אלקן נולד בדוֹרְטְמוּנְד שבגרמניה. לאחר שהשלים את השכלתו בגימנסיה שבעירו, למד ציור במינכן ובקרלסרוהה. ב-1900 היה אלקן אחד מ-17 האבות המייסדים של "המועדון היהודי" באיירן מינכן. ב-1903 החליט להקדיש עצמו לפיסול. ב-1905 עבר לפריז, שם החל לעבוד כפסל, אם כי לא הצטרף לאף אחת מהתנועות האמנותיות שפרחו בעיר באותה התקופה. ב-1906 הציג תערוכת יחיד ראשונה בעירו, דורטמונד. בין 1908 ל-1911 חי ברומא, שם הושפע מהסגנון העתיק, ואף עבד מעט באבן. ב-1911 שב לגרמניה. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין אספקה בפולין, אך לאחר שלקה בחולירע, הועבר לתפקיד עורפי בפרנקפורט.
מ-1919 שהה בפרנקפורט ושם יצר פסלים ואנדרטאות לזכר חללי המלחמה, בעלי מסר פציפיסטי ואנטי-מיליטריסטי. ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, יצא לגלות באנגליה, עקב מוצאו היהודי ודעותיו. בלונדון זכה לשם ולתהילה כפסל, ואף עוטר בתואר אצולה. מ-1956 חלה הדרדרות במצב בריאותו, ובשנת 1960 נפטר בלונדון. לבקשתו נשרפה גופתו, ואפרו פוזר בישראל.
מורשתו האמנותית של אלקן כוללת פסלי ברונזה ואבן גדולים, וכן דיוקנאות של אישים מפורסמים כווינסטון צ'רצ'יל, הרברט סמואל, חיים ויצמן, ולטר רתנאו וגוסטב מהלר. בין יצירותיו המפורסמות: יד הזיכרון להרוגי מלחמת העולם הראשונה בפרנקפורט, שהוסרה על ידי הנאצים ב-1933 והוצבה מחדש ב-1946, האנדרטה לחירות במיינץ, שהושמדה על ידי הנאצים ב-1940, פסל "משפחת הג'ונגל" בגן החיות בגלאזגו, מנורות הברונזה בקפלת קינגס קולג' באוקספורד, המעוטרות בדמויות תנ"כיות, מנורות מעוטרות בדמויות מהתנ"ך ומהברית החדשה בכנסיית וסטמינסטר, ומנורת הכנסת.
אלקן היה נשוי להדוויג יהודית איינשטיין, בת למשפחתו של אלברט איינשטיין.
חוק צ'יץ'

חוק צ'יץ' (הידוע גם כתרגיל צ'יץ') הוא שימוש של מוסד ציבורי באיום כי הקיצוצים שהושתו על תקציבו יביאו לפגיעה בשירותים חיוניים אותו הוא מספק, ולאו דווקא בסעיפים אותם התכוונו לקצץ. מטרתו של תרגיל זה היא להביא ללחץ ציבורי על מקבלי ההחלטות, שיגרור ביטול החלטת הקיצוץ. "חוק צ'יץ'" קיבל את שמו מכינויו של ראש עיריית תל אביב לשעבר שלמה להט (אשר כונה צ'יץ'), אשר צוטט כאומר שיש לקצץ במקום הכואב ביותר על מנת לבטל את הקיצוץ.
יישום קלאסי של תרגיל צ'יץ' מתייחס למצב בו נבחר ציבור משתמש בכספים ציבוריים שלא למטרותיהם המקוריות (למשל הגדלת קצבאות, טיפוח המרחב הציבורי או הקמת מרכזים קהילתיים) ולאחר מכן, כאשר מתעורר הצורך בהוצאות חיוניות (כגון לצורכי ביטחון או בריאות) אותו נבחר ציבור דורש מימון נוסף לשם יישומן, תוך איומים כי אלמלא יושג המימון הוא יאלץ לצמצם את אותם שירותים חיוניים. באופן זה נבחר הציבור כובל את ידיהם של המממנים, שכן מאחר שההוצאות הלא מתוכננות כבר הוצאו, לא נותרת להם ברירה אלא להגדיל את תקציב הגוף שברשותו נבחר הציבור עומד.
יישומים ידועים נוספים של החוק כוללים את האיום הקבוע בסגירת ספריית העיוורים בעקבות קיצוצים בתקציב משרד הרווחה והאיומים הקיומיים שמציגים נציגי צה"ל, בתקופת הדיונים על תקציב המדינה.
יוהנס טאפיסיה

מוזיקה

רק שלוש יצירות של טאפיסיה שרדו עד ימינו: שני פרקי מיסה, קרדו וסנקטוס, ומוטט אזוריתמי, קינה על המחלוקת המערבית שפילגה את הכנסייה הקתולית. בוד קורדיה, אחד ממלחיני ה"ארס סובטיליור", כתב "גלוריה", שמהווה אולי צמד עם ה"קרדו" של טאפיסיה.
כל יצירותיו של טאפיסיה נכתבו לשלושה קולות. אף כי כולן כנסייתיות, הן קרובות יותר בסגנונן לשאנסונים של תקופתו מאשר לפרקי מיסה.
אוטוביוגרפיה

אוֹטוֹבִּיּוֹגְרַפְיָה היא ביוגרפיה שכותב אדם על עצמו, על חייו, על מאורעות שהשפיעו עליו ועל סביבתו, מנקודת מבט אישית. יומן זיכרונות שונה מעט מאוטוביוגרפיה. בעוד האוטוביוגרפיה מתמקדת במעשיו של הכותב במשך זמן מסוים, ליומן זיכרונות יש קריין ומבט אינטימי יותר על זיכרונותיו ורגשותיו של הכותב בתקופות שונות בחייו.
לדוגמה, אוטוביוגרפיה של גנרל במלחמת האזרחים האמריקאית יכולה לכלול חלקים העוסקים בעבדות, אחרים העוסקים במלחמת האזרחים, ואולי גם כאלה העוסקים בקריירה הפוליטית של אברהם לינקולן. אך יומן זיכרונות יתרכז בסיבותיו האישיות של הגנרל בשלן הצטרף למאבק, בהשפעת המלחמה על נפשו ומחשבתו, ובפחד והאושר שהרגיש בשדה הקרב.
יש אוטוביוגרפיות הנכתבות בפועל על ידי המחבר. עם זאת, יש גם כאלה הנכתבות על ידי סופר צללים, המשכתב את סיפור זיכרונותיו של המחבר. 
אין לבלבל בין אוטוביוגרפיה לבין ביוגרפיה, שכן אוטוביוגרפיה נכתבת מזווית ראייתו של המחבר, ואילו ביוגרפיה נכתבת מזווית אחרת, שאינה של המחבר.
המפרץ הפיני

המפרץ הפיני או מפרץ פינלנד הוא הלשון המזרחית של הים הבלטי הממוקמת בין פינלנד בצפון לבין אסטוניה בדרום. בקצהו המזרחי ביותר ממוקמת העיר הרוסית סנקט פטרבורג, שם מתנקז למפרץ שפך נהר הנייבה. ערים חשובות נוספות השוכנות לחוף המפרץ הן הלסינקי וטאלין.
למפרץ חשיבות אסטרטגית עבור רוסיה, בהיותו אחד מארבעת המוקדים המקנים לה גישה לים הפתוח, לצד הים הלבן (אזור מורמנסק וארכנגלסק), הים השחור (אזוב) והאוקיינוס השקט (ולדיווסטוק). המפרץ הוא הערוץ המרכזי דרכו מתנהלים קשרי התחבורה, התקשורת והאספקה עם המובלעת הרוסית קלינינגרד.
3DO

חברת 3DO, הייתה חברת פיתוח משחקי וידאו אשר נוסדה בשנת 1991 על ידי טריפ הוקינס (אחד ממקימי חברת Electronic Arts) תחת השם SMSG LTD. תחילה הייתה החברה חברת חומרה שמטרתה ליצור קונסולה של הדור הבא. למרות הפוטנציאל, נחלה קונסולת 3DO היקרה כישלון גדול, וכאשר הוציאה סוני את קונסולת הפלייסטיישן שלה בשנת 1994 אבדה כל תקווה שהייתה לקונסולת ה-3DO. כתוצאה מכך הוחלט בחברה לצאת משוק החומרה ולהתרכז בפיתוח משחקים.
משחקיה המוכרים הם סדרת Myst, סדרת Might and Magic (ו-Heroes of Might and Magic), סדרת Army Men וסדרת High Heat Baseball שרובם זכו להצלחה רבה.
לאחר שנים של קשיים כלכליים, הצהירה החברה על הליך פירוק בסוף מאי 2003.
נמל התעופה הבינלאומי סקופיה

היסטוריה

ב-1987 נבנה טרמינל נוסעים חדש בעל קיבולת גדולה יותר. בין 1993 ל-1995 נערך בנמל התעופה שיפוץ מסיבי.
בדצמבר 2006 הכריזה ממשלת מקדוניה על כוונתה לשנות את שמו של הנמל כך שייקרא על שם אלכסנדר הגדול, וגרמה לפריצתה של מחלוקת דיפלומטית עם יוון, שמחשיבה את אלכסנדר כחלק נכבד מהמורשת שלה. ישנה טענה כי השם החדש גורם לבלבול עם נמל התעופה קוואלה, "מגאס אלכסנדרוס", שנמצא בחלק היווני של אזור מקדוניה.
ב-2018 שם הנמל שונה בשנית לנמל התעופה הבינלאומי סקופיה, כחלק ממהלך כולל לפתירות הסכסוך עם יוון שכלל גם את שינוי שם המדינה למקדוניה הצפונית בשנה שלאחר מכן.

תאונות אוויריות

ב-5 בדצמבר 1993 התרסק על מסלול מספר 34 מטוס מסוג פוקר 100 (מספר שלדה PH-KXL), השייך לחברת פאלאייר מקדוניאן איירליינס, שהיה בדרכו לציריך. חקירה שנערכה לאחר התאונה העלתה שהגורם לתאונה היה כשל אנוש של צוות המטוס שלא וידא לפני ההמראה שהמסלול נקי מקרח. מתוך 97 אנשים שהיו על סיפון המטוס נהרגו 81.
גרם המדרגות הגדול

גאולוגיה

גילן של יחידות סלעי המשקע העיקריות שנחשפו בגרנד קניון נע בין לפני 2 מיליארד שנים ל-200 מיליון שנים. סלעי משקע אלו הושקעו במי ים רדודים חמימים ובסביבות קרובות לחוף. קרוב ל-40 שכבות סלע שונות זוהו בגרנד קניון, אחד האזורים בעולם שבהם נחקר הטור הסטרטיגרפי בצורה היסודית ביותר. לפרטים ראו גאולוגיה של הגרנד קניון.
התצורה העתיקה ביותר שנחשפת בפארק הלאומי ציון היא גם התצורה הצעירה ביותר שנחשפת בגרנד קניון: אבן גיר קאיבאב בת בערך 240 מיליון שנים. אזור ברייס קניון שמצפון מזרח ממשיך מהנקודה בה מפסיק אזור ציון ובו הסלעים הנחשפים הם מהקנוזואיקון וצעירים בכ-100 מיליון שנים. למעשה, התצורה הצעירה ביותר שנחשפת באזור ציון היא התצורה העתיקה ביותר בברייס קניון – אבן חול דקוטה. עם זאת ישנן יחידות סלע המשותפות לכל השלושה, היוצרות רצף-על של תצורות שהגאלוגים מכנים גרם המדרגות הגדול. התצורות שבברייס קניון הן יחידות הסלע הידועות הצעירות ביותר בגרם המדרגות הגדול. יחידות סלע צעירות עוד יותר, אם הן היו קיימות אי פעם, הוסרו בסחיפה.
החל בשלישון מלפני 66 מיליון שנים עברו שכבות אלו התרוממות בין 1,500 ל-3,000 מטרים וקימוט כחלק מהאורוגנזה הלרמידית שהגבירה את היכולת של נהר הקולורדו ויובליו לחצוב את ערוציהם וליצור בכך את הרמות השונות של אזור רמת קולורדו. הקניונים העיקריים של אזור זה החלו להיווצר לפני בין שישה לחמישה מיליון שנים כאשר מפרץ קליפורניה נפתח ובכך הנמיך את בסיס הסחיפה (הנקודה הנמוכה ביותר) של הנהר.
רצף המתלולים והמישורים נובע מהשוני בקשיות של שכבות הסלע. הסחיפה של סלעים קשים, דוגמת אבן חול או אבן גיר איטית מאוד בהשוואה לסלעים רכים יותר דוגמת חוואר או אבן טין. מסיבה זו נוצרו הרמות כאשר שכבות הסלעים הרכים הוסרו מעל לשכבות הסלעים הקשים. הצוקים התלולים הם תוצאה של סחיפה מהירה שבה השכבות הרכות נסחפות והשכבות הקשות מעליהם מתמוטטות שוב ושוב.

פלאואנטולוגיה

בשנות ה-80 של המאה ה-19 נחפרו שלדי דינוזאורים גדולים מדרום יוטה באזורים מצפון לגרם המדרגות הגדול. בעקבות גילויים אלו היה עניין מועט בחקירות נוספות. בשלהי המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 התחדש העניין בחקירות השכבות של גרם המדרגות הגדול, בייחוד לאחר ההבנה שיש סיכוי גבוה שחשיפה ואיסוף של מאובנים חדשים בשכבות שקודם לכן טרם נחקרו, חושפים את שרידיהם של מינים שטרם נתגלו עד כה – עניין בעל חשיבות ניכרת לפלאואונטולוגים צעירים המנסים להתקדם במקצועם.
דרום יוטה ממשיכה לתגמל את החוקרים בשל היותה מיקום אופטימלי לחשיפת מאובנים בפני הקרקע בשל תנאי האקלים. במקומות דרומיים יותר, באריזונה, האקלים כל כך יבש שהסחיפה היא איטית יחסית. צפונה יותר האקלימים הגשומים יותר מאפשרים צמיחת יערות שהורסים את המאובנים בפעולות השורשים והחיידקים שבקרקע. לעומת זאת בדרום יוטה מתרחשות לעיתים קרובות סופות גשם חזקות מספיק הגורמות לאירועים קצרים של סחיפה מהירה, ובעקבותיה חשיפה של שרידי מאובנים, אבל ממוצע המשקעים השנתי עדיין אינו מאפשר צמחייה הרסנית בעלת שורשים עמוקים.

גלריה

גלריית התמונות הבאה מציגה מימין לשמאל (ומדרום לצפון), טיפוס בגרם המדרגות
רחוב 34

רחוב 34 הוא רחוב ראשי ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הרחוב חוצה את האי מנהטן ממזרח למערב, ומקשר בין מנהרת לינקולן (המובילה לניו ג'רזי) במערב האי לבין מנהרת קווינס מידטאון (המובילה לרובע קווינס) במזרח האי.

אתרים בעלי חשיבות

בקצהו המערבי של הרחוב, לגדת נהר ההדסון ממוקם מרכז הכנסים ג'ייקוב ק. ג'אוויטס. בהמשך הרחוב לכיוון מזרח, עובר הרחוב דרך שכונת "מטבח הגיהנום" שנודעה בעבר לשמצה. במפגש הרחוב עם השדרה השמינית ממוקמת תחנת פן, בצידו הדרומי של הרחוב, המשמשת אחת משתי תחנות הרכבת העיקריות של ניו יורק, ולמולה נמצא המדיסון סקוור גארדן. 
בהמשך הרחוב, בין ברודוויי והשדרה השביעית ישנן מספר חנויות כולבו גדולות ובהן מייסיס, הנחשבת לאחת החנויות הגדולות בעולם. חנות זו הונצחה בסרט "נס ברחוב 34" המתאר אותה, ומוקרן מידי חג המולד בתחנות טלוויזיה רבות, ונעשו לו גרסאות רבות, ואף הוצג כמחזמר. הסרט מציג, בין היתר, את תהלוכת יום ההודייה של מייסיס - תהלוכה שנתית המסתיימת ברחוב 34, בסמוך לחנות.
בהמשכו, מזרחה, עובר הרחוב דרך כיכר הראלד, ודרך השכונות קיפס ביי ומריי היל. במפגש הרחוב עם השדרה החמישית ניצב האמפייר סטייט בילדינג - המבנה הגבוה ביותר בניו יורק (עד לבניתו של מגדל החירות). כמו כן נמצאת לצד הרחוב קתדרלת וארטאן הקדוש.
הרחוב מסתיים במזרח האי מנהטן, לגדת איסט ריבר, במפגש הרחוב עם דרך FDR.
תכונת ליוביל

תכונת ליוביל היא תכונה של גרפים שקיומה מצביע על כך שפיזור המסה בגרף מחקה את משפט ליוביל על המישור המרוכב.
כל הגרפים הסופיים מקיימים את תכונת ליוביל, באופן טריוויאלי. גם גרף הסריג  מקיים את תכונת ליוביל. התכונה אינה נשמרת תחת קוואזי-איזומטריות.

הגדרה

גרף מקיים את תכונת ליוביל אם כל הפונקציות ההרמוניות החסומות עליו הן קבועות. בהקשר זה, פונקציה  היא הרמונית אם הלפלסיאן מאפס אותה, כלומר  לכל קודקוד x (הסכום הוא על הקודקודים השכנים, ו-  היא הדרגה).

חבורות ליוביל

חבורה G היא חבורת ליוביל ביחס לקבוצת יוצרים S סופית, אם גרף קיילי של החבורה ביחס ל-S מקיים את תכונת ליוביל. לא ידוע האם התכונה תלויה בקבוצת היוצרים, וגם לא אם תת-חבורה של חבורת ליוביל היא חבורת ליוביל. חבורה היא ליוביל ביחס לקבוצת יוצרים S אם ורק אם תוחלת המרחק של הילוך מקרי על החבורה (בהתאם לקבוצת היוצרים הנתונה) היא תת-ליניארית.
כל חבורת ליוביל היא אמנבילית.
תקייה

תקייה או תאקיה (בערבית تقیة, בתעתיק מדויק: תקיה) היא אחד היסודות באסלאם (השיעי והסוני). לפי התקייה, מותר למוסלמי להתחזות ולהטעות את האויב, והונאה והסתרת האמת מותרת כדי להגן על האסלאם ועל המאמינים המוסלמים מפני "כופרים" ומוסלמים עוינים. ה"תקייה" ננקטת כאשר יד "המאמינים" על התחתונה, ובמטרה לרמות את האויב. לעיתים על ידי השגת הסכם זמני, אותו מפירים כאשר מאזן הכוחות משתנה.

הסכם חודייביה

ה"תקייה" נלקחה מהסכם חודייביה ב-628 לספירה, ההסכם נחתם בין מוחמד לבני שבט קורייש, והופר שנתיים לאחר מכן (שנת 630) על ידי מוחמד. לפי "החודאיבייה", הסכם עם כופרים הוא זמני, בלתי-מחייב וצעד טקטי. שנועד לאפשר לצד המוסלמי להתאושש ולהתגבר, עד שיחסי הכוחות יהיו לטובת המוסלמים.
תחילה אומצה התקייה על ידי השיעים שרואים בו אחד משלושת היסודות של האסלאם. השיעים אימצו את התקייה תחת השלטון הסוני מפני שנאלצו להסתיר את שיוכם לשיעה. מאוחר יותר גם הסונים אימצו את התקייה להשתמש בה כלפי אחרים ובעיקר כלפי דתות אחרות.

פוליטיקה בישראל ובעולם

מנהיגים במדינות אירופה וארצות הברית לרוב מהמפלגות הלאומיות, טוענים שההסכמים עם מדינות וקבוצות אסלאמיות אפופים באי ודאות כי לא ניתן לדעת אם ההסכם תקף בעיני אותן מדינות וקבוצות, או שנחתם ברוח התקייה ומטרתו רק למשוך זמן ולרמות את המערב.
מנהיגי מפלגות הימין בישראל טוענים שההסכמים עם אש"ף נועדו להטעות את מדינת ישראל ולגרום לה לחזור לקווי 67, שלטענתם אינם בני הגנה, לתקוף את מדינת ישראל מקווים אלו (על פי תוכנית השלבים של אש"ף) ולהשמידה.
השיעים לאורך הדורות נהגו במדינות סוניות להתחזות לסונים בהתאם לעקרון התקייה. המהפכה האסלאמית באיראן ב-1979 קראה לסיום התקייה של השיעים.
ממשלות ישראל מ-1999 נוקטות עמדה זו מול הגרעין האיראני, וטענות שהסיכומים עם המערב נועדו למשוך זמן עד להשגת יכולת יצור של פצצה גרעינית על ידי איראן.
אנ-מן-גאל-אנה

אנ-מן-גאל-אנה היה מלך מיתולוגי של שומר. הוא שלט מעיר באד-טיבירה. לפי רשימת המלכים השומרית הוא היה המלך הרביעי של התקופה הטרום-שושלתית ומלך במשך 28,000 שנים.
קיירן טריפייר

קריירת מועדונים

טריפייר נולד בעיירה בורי, מנצ'סטר רבתי שבממלכה המאוחדת. טריפייר התחיל לשחק כדורגל בגיל 9, אז הצטרף לקבוצת הילדים של מנצ'סטר סיטי ושימש כקפטן קבוצת הנוער שזכתה בגביע האנגלי לנוער.
בפברואר 2010 הושאל לבארנסלי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ לחודש אחד. את הופעת הבכורה שלו ערך בהפסד 2-1 למידלסברו. באוגוסט 2010 הושאל שוב לבארנסלי לחצי שנה. בינואר 2011 האריך את זמן ההשאלה עד לסיום העונה. בפברואר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 3-3 נגד לידס יונייטד. בסיום העונה זכה בתואר השחקן הצעיר של השנה בליגה.
ביולי 2011 הושאל לברנלי עד לסיום העונה. באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד ווטפורד. את שער הבכורה שלו כבש בספטמבר 2011 בניצחון 2-1 נגד מילטון קינס דונס. יום לאחר מכן, חתם על חוזה לשלוש וחצי עונות בקבוצה. בסיום העונה נבחר לשחקן בעונה של המועדון. במאי 2014 האריך את חוזהו עד 2017.
ב-19 ביוני 2015 טריפייר חתם בטוטנהאם הוטספר תמורת 3.5 מיליון פאונד. בשתי עונות הראשונות, טריפייר שימש כמחליף לקייל ווקר ושותף רק ב-18 משחקי ליגה בזמן זה. לאחר עזיבתו של ווקר למנצ'סטר סיטי, טריפייר הפך למגן הימני הבכיר, זמן קצר לאחר שהאריך את חוזהו במועדון עד 2022.
ב-17 ביולי 2019 טריפייר חתם לשלוש עונות באתלטיקו מדריד מהליגה הספרדית תמורת 20 מיליון ליש"ט, והפך לאנגלי הראשון באתלטיקו מדריד מאז 1924.

קריירת נבחרות

טריפייר שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של אנגליה. ב-13 ביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 3-2 נגד צרפת. ב-11 ביולי 2018 כבש את השער הראשון של נבחרת אנגליה במשחק חצי גמר המונדיאל נגד קרואטיה.