טסיטסי דנגרמבגה

תחילת דרכה

דנגרמבגה נולדה בולוואיו, שברודזיה (כיום זימבבואה), ב-1959, והעבירה חלק מילדותה באנגליה. היא חזרה לרודזיה בזמן התיכון, ולמדה בבית ספר מיסיונרי באומטאלי (כיום מוטארה). מאוחר יותר היא למדה רפואה באוניברסיטת קיימברידג', שם היא חוותה גזענות ובידוד. דנגרמבגה עזבה את קיימברידג' וחזרה לזימבבואה כמה חודשים לפני שהמדינה הכריזה באופן רשמי על עצמאותה ב-1980.
היא למדה פסיכולוגיה באוניברסיטת זימבבואה תוך כדי עבודה בתור קופירייטרית בסוכנות שיווק. אך דנגרמבגה רצתה לתעל את כישרונה בכיוונים יצירתיים יותר, והחלה לכתוב עבודות משלה: היא כתבה מחזות רבים, כולל The Lost of the Soil, ולאחר מכן הצטרפה ללהקת התיאטרון "זמבוקו". היא השתתפה בהפקה של שני מחזות, Katshaa ו- Mavambo.

קריירה

ב-1985, דנגרמבגה פרסמה סיפור קצר פרי עטה בשוודיה בשם "המכתב". ב-1987, היא פרסמה את המחזה She Does Not Weep בהארארה. בגיל 25, היא חוותה את הצלחתה הראשונה עם הרומן Nervous Conditions, שיצא לאור ב-1988. הוא היה הספר הראשון באנגלית מאת אישה שחורה מזימבבואה. הרומן זכה בפרס מדור אפריקה של פרסי הספרות של חבר העמים הבריטי ב-1989, ומונה כאחד משנים עשר הרומנים האפריקאים הטובים בכל הזמנים. במאי 2018, ה-BBC מנו את Nervous Conditions בתור אחד מ-100 הספרים אשר עיצבו את העולם. הרומן היה במקום 66 ברשימה.
דנגרמבגה התייחסה לתקופה הארוכה לאחר צאת הרומן המפורסם שלה, שבו הפסיקה לכתוב: "היו שתי סיבות עיקריות שלא עבדתי על פרוזה מאז Nervous Conditions: ראשית, הספר פורסם רק לאחר שכבר פניתי לקולנוע כמדיום של יצירה; שנית, התובנה של וירג'יניה וולף שאישה צריכה £500 וחדר משלה על מנת לכתוב היא תקפה לחלוטין. אגב, אני עוברת מקום, ואני מקווה, בפעם הראשונה מאז Nervous Conditions, שיהיה לי חדר משלי. אני אנסה להתעלם מהחלק לגבי ה-500 ליש"ט."
דנגרמבגה המשיך את השכלתה בברלין, באקדמיה הגרמנית לקולנוע וטלוויזיה, שם למדה בימוי והפיקה מספר סרטים, כולל סרט תיעודי לטלוויזיה הגרמנית. היא גם עשתה את הסרט Everyone's Child, אשר הוצג ברחבי העולם, כולל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ג'יימסון, בדבלין.
דנגרמבגה חזרה לזימבבואה עם משפחתה בשנת 2000 כדי לעבוד ב-Nuyerai Films, חברת הפקות אותו היא יסדה בהארארה. היא גם מנכ"לית אגודת הבמאיות של זימבבואה, והמנהל והמייסדת של פסטיבל סרטי הנשים של הרארה. היא יסדה את פסטיבל הסרטים International Images בשנת 2002 בתגובה להתפשטות של תחרויות יופי באותה העת, כדי לספק גיוון בנרטיבים על על נשים ומאת נשים.
ב-2011, היא הציגה TED Talk ב-TEDx הרארה, בכותרת "השאלה שהוצגה על ידי החתול שלי".
בחודש מאי 2016, היא נבחרה על ידי קרן רוקפלר מרכז בלאג'יו כעמיתה בתוכנית אמני הבית של הקרן.

Nervous Conditions ‏(1988)

רומן הבכורה של דנגרמבגה האוטוביוגרפי בחלקו יצא לאור בבריטניה ב-1988 על ידי Women's Press, ושנה מאוחר יותר בארצות הברית. ספר המשך בשם The Book of Not יצא לאור ב-2006.

Neria ‏(1993)

דנגרמבגה כתבה את התסריט לסרט Neria, אשר הפך לסרט המכניס ביותר בהיסטוריה של זימבבואה. הגיבורה היא אלמנה, אשר גיסה מנצל לרעה הלכות מסורתיות כדי לשלוט בנכסיה. נריה מאבדת את רכושה ואת הילד שלה, אבל אז נעזרת בחברה שנלחמת עמה נגד משפחתו של בעלה המנוח.

Everyone's Child ‏(1996)

ב-1996, דנגרמבגה ביימה את הסרט Everyone's Child. זהו הסרט העלילתי הראשון בבימויה של אישה זימבבואית שחורה. הסיפור עוקב אחר הגורל הטרגי של ארבעה אחים, אחרי שהוריהם מתים מאיידס. הפסקול הוא בהשתתפות שירים של מוזיקאים מהפופולריים ביותר בזימבבואה, כולל תומאס מפפומו, לאונרד ז'קאטה, ואנדי בראון.

Growing Stronger ‏(2005)

בסרט תיעודי זה דנגרמבגה מציגה פרופילים שתי נשים זימבבואיות אמיצות החיות עם HIV. הנשים הן "מקצוות הפוכים של הסולם הסוציו-אקונומי, וחותרות תחת התפישה הסטריאוטיפית של הידבקות ב-HIV ואיידס, כשהן משתמשות בניסיון שלהן עם המחלה כפורום לחינוך הציבור והעלאת מודעותו".