google/wiki40b huggingface dataset:
בטי המקפצת

בטי המקפצת (Bouncing Betty) הוא כינוי שניתן על ידי חיילים אמריקאים למוקש-S (באנגלית: S-Mine; בגרמנית: Schrapnellmine) - מוקש נגד אדם אשר נודע ביעילותו הרבה. עקרון הפעלתו התבסס על שיגור המטען העיקרי לגובה של כמטר אחד (בערך לגובה המותן) והפעלתו בעודו באוויר. 
המוקש פותח על ידי גרמניה הנאצית בשנות השלושים של המאה ה-20, והוא שימש באופן נרחב במהלך מלחמת העולם השנייה. היו שתי גרסאות למוקש זה - SMi-35 ו-SMi-44, אשר נכנסו לשימוש בשנים 1935 ו-1944, בהתאמה.
מוקש ה-S היה מרכיב מרכזי באמצעי ההגנה של הרייך השלישי. עד לסיום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1945, יוצרו כמעט 2 מיליון מוקשים מסוג זה. מוקשים אלו גרמו לאבדות רבות בקרב חיילי בעלות הברית וסייעו בהאטת התקדמותם על אדמת גרמניה.

היסטוריה

החיילים הראשונים שנתקלו במוקש ה-S היו חיילים צרפתים שניסו לפלוש לאזור חבל הסאר בין ה-7 ל-11 בספטמבר 1939, עם פתיחת מלחמת העולם השנייה. מוקש ה-S היה אחראי כמעט לבדו להברחת החיילים התוקפים, והצרפתים כינו את המוקש "החייל השקט". ביצועיו של המוקש באזור הסאר הוכיחו את יעילותו כנשק הגנתי, והובילו את ארצות הברית ומדינות נוספות לנסות לחקות את עיצוב המוקש.
במהלך הקרבות בצפון אפריקה ובאירופה השתמשו הגרמנים רבות במוקשי "בטי המקפצת". לדוגמה, הארמייה הגרמנית העשירית פרסה יותר מ-23,000 מוקשים שכאלו בהגנה מפני הפלישה של בעלות הברית לאיטליה.
בדרך כלל השתמשו במוקשי-S בשילוב עם מוקשים נגד טנקים כדי ליצור מחסום העמיד בפני התקדמות של כוחות חיל רגלים וכוחות שריון כאחד.
לכינויו "בטי המקפצת" זכה המוקש מפי חיילי בעלות הברית במהלך הקרבות באירופה. למוקש היה השפעה פסיכולוגית עצומה על החיילים - פעמים רבות הוא לא הרג חיילים, אלא הותיר אותם עם פציעות קשות בגפיים או באזור המפשעה. בספרו "לוחמת מוקשים ביבשה", מתאר לוטננט-קולונל סלואן את מוקש ה-S כ"ככל הנראה, הנשק המפחיד ביותר בו נתקלו חיילי בעלות הברית במלחמה".
לאחר סיום המלחמה הופסק ייצורם של מוקשי-S בגרמניה. אין ידוע מה עלה בגורל המוקשים שנותרו במחסני התחמושת בעת סיום המלחמה, אך יש להניח שהם הושמדו כחלק מפירוק-נשקו של הצבא הגרמני לאחר הכניעה.
למרות זאת, צבאות רבים בעולם אימצו את רעיון המוקש המקפץ ופיתחו גרסאות משלהם למוקש ה-S הגרמני. מוקשים מנתרים נמצאים עדיין בשימוש בעולם, כולל בישראל. מוקש מנתר שימש גם את ארגוני הטרור במהלך מלחמת וייטנאם, מלחמת עיראק, מלחמת אפגניסטן השנייה מלחמת לבנון הראשונה ומלחמת לבנון השנייה.
בצה"ל, האחריות על הטיפול במוקשים אלה, בדומה לכל חומרי הנפץ ואמצעי החבלה, מוטלת על חיילי חיל ההנדסה.

מבנה

מוקש ה-S הגרמני הוא גליל פלדה בגובה של פחות מ-13 ס"מ (5 אינץ') ללא החיישן שלו, ורק 10 ס"מ בהיקפו (4 אינץ'). מראש המוקש יוצא מוט פלדה המחובר למרעום הראשי, אליו חובר החיישן.
משקל המוקש עומד על 4 ק"ג בקירוב, כשהמשקל תלוי בסוג חומר-הנפץ אשר שימש את דגם המוקש הספציפי.
המטען העיקרי של המוקש התבסס על חומר נפץ מסוג TNT, בעוד ששיגורו של המטען העיקרי לאוויר בוצע באמצעות מטען קטן של חומר נפץ הודף שמוקם מתחת למטען העיקרי.
הפעלת המוקש התבססה על מרעום השהיה, אשר יזם את חומר הנפץ ההודף ארבע שניות לאחר ההפעלה הראשונית (בדרך כלל באמצעות דריכה של אדם על חיישן ההפעלה). יזימת המטען ההודף שיגרה את המוקש לאוויר, ומרעום השהיה נוסף יזם את המטען העיקרי כ-1 עד 1.5 שניות לאחר מכן (משך הזמן אשר אפשר למוקש לזנק לגובה הרצוי).
יחסי אסטוניה–הממלכה המאוחדת

ראשית היחסים

היחסים בין בריטניה לאסטוניה החלו במהלך מלחמת העצמאות האסטונית, כאשר בריטניה שלחה את הצי המלכותי בראשות אדמירל א. א. סינקלייר להגן על חופי אסטוניה. הימאים הבריטים שנפלו במהלך העימות, הובאו למנוחות בבית הקברות הצבאי בטאלין. במהלך שנת 1919 פעלו נציגים בריטים בחבר הלאומים למען הכרה בעצמאות אסטוניה.
לפני הכיבוש הסובייטי בשנת 1940, היחסים בין בריטניה ואסטוניה היו קרובים. בבריטניה היה שוק עיקרי עבור המוצרים האסטונים, ויותר מ-30% מהייצוא האסטני יוצא לבריטניה. בריטניה מעולם לא הכירה בסיפוח אסטוניה בקיץ 1940.

היחסים כיום

בריטניה הכירה בעצמאות אסטוניה מחדש ב-27 באוגוסט 1991, והיחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו מחדש ב-5 בספטמבר 1991, ואף השגרירות הבריטית נפתחה בטאלין מחדש באותה שנה. היחסים בין המדינות מאוד קרובים, ובריטניה סיפקה תמיכה פוליטית ומעשית למאמצי אסטוניה להצטרף לאיחוד האירופי ולנאט"ו, ושתי המדינות הן חברות מלאות של שני הארגונים.
שתי המדינות שלחו כוחות לאפגניסטן, במסגרת כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי.
באוקטובר 2016 פורסם כי 800 חיילים בריטים יוצבו בבסיס הצבאי בטאפה, אסטוניה.

יחסים תרבותיים

למועצה הבריטית יש ייצוג בטאלין, והיא פעילה שם בתוכנית של תמיכה בהוראת השפה האנגלית, חילופי תרבות ומלגות עבור סטודנטים אסטונים ללמוד בבריטניה.

הגירה

כ-10,000-15,000 אזרחים אסטונים חיים בבריטניה, כ-3,000-5,000 מהם בלונדון. רוב הקהילות הפעילות נמצאות בלונדון, ברדפורד ולסטר, ובסך הכל קיימות 13 קהילות אסטוניות בבריטניה, והקהילה הוותיקה הקיימת בלונדון, הוקמה בשנת 1921.

תיירות

המוניטין של טאלין כיעד תיירותי גדל בבריטניה בשנים האחרונות. הצטרפותה של אסטוניה לאיחוד האירופי בשנת 2004, העניק דחיפה משמעותית לנסיעות ההדדיות – עלייה של 30% באותה שנה, ו-60% בשנה לאחר מכן (2005), כ-62,300 תיירים בריטים נוספים ביקרו באסטוניה לעומת שנים קודמות. בשנת 2012 כמעט 55,000 תיירים בריטים ביקרו באסטוניה, ובנוסף, כ-75,000 בריטים ביקרו בה במסגרת הסיור הבלטי.

יחסים כלכליים

בריטניה נמצאת במקום ה-9 מבין שותפות הסחר של אסטוניה, ומהווה 3% מסך מחזור המסחר של אסטוניה. הסחר הבריטי-אסטוני הסתכם בשווי 790 מיליון אירו בשנת 2012. בריטניה מהווה 2% מסך ההשקעות הזרות הישירות באסטוניה.

ביקורים רשמיים

אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ביקרה באסטוניה באוקטובר 2006, והנסיך הארי ביקר אף הוא ביקור רשמי במאי 2014,.

יחסים דיפלומטיים

אסטוניה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון, ו-6 קונסוליות באברדין, בלפסט, צ'לטנהאם, גלאזגו, ג'רסי, וליברפול. מאידך, בריטניה מחזיקה באסטוניה שגרירות בטאלין בלבד.
קטלינה פונור

ביוגרפיה

פונור נולדה בקונסטנצה. היא החלה להתאמן בגיל 4.

סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה באנהיים, קליפורניה, ארצות הברית בשנת 2003 זכתה פונור ב-3 מדליות כסף, בתחרות הקבוצתית בתרגיל קורה ובתרגיל קרקע.

אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם הולנד אפריל 2004 זכתה פונור ב-3 מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית, בתרגיל קורה ובתרגיל קרקע.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה פונור ב-3 מדליות זהב, יותר מכל מתעמל או מתעמלת באולימפיאדה. מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית (114.283 נק') לפני ארצות הברית (113.584 נק') ורוסיה (113.235 נק'), בתרגיל קורה בתוצאה של 9.787 נק', לפני קרלי פטרסון מארצות הברית (9.775 נק') ובת ארצה אלכסנדרה ארמייה (9.700 נק') ובתרגיל קרקע בתוצאה של 9.750 נק', לפני בת ארצה ניקולטה דניילה (9.562 נק') ופטריסיה מורנו מספרד (9.487 נק'). בשלב המוקדמות היא סיימה במקום חמישי בתרגיל קפיצות בתוצאה של 9.500 נק', תוצאה שיכלה להעניק לה את המקום השני בגמר.

2005

באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2005 זכתה פונור במדליית ארד, בתרגיל קורה.

2007

באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 2007 זכתה פונור במדליית ארד, בתחרות הקבוצתית.

עד 2011

בדצמבר 2007 פרשה פונור מהתעמלות תחרותית, בשל פציעות חוזרות ובשנת 2011 חזרה להתחרות.

2012

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה פונור בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בתרגיל קרקע בתוצאה של 15.200 נק', אחרי אלי רייזמן מארצות הברית (15.600 נק') ולפני אליה מוסטפינה מרוסיה (14.900 נק') ומדליית ארד, בתחרות הקבוצתית (176.414 נק'), אחרי ארצות הברית (183.596 נק') ורוסיה (178.530 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בתרגיל החזק שלה על הקורה בתוצאה של 15.066 נק', כמו זו של מדליית הארד.

2016

באליפות אירופה שנערכה בברן שווייץ ב-2016 זכתה פונור בשתי מדליות ארד, בתרגיל קורה בתוצאה של 14.266 נקודות ובתרגיל קרקע בתוצאה של 14.466 נקודות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה פונור במקום שביעי בתרגיל על הקורה בתוצאה של 14.000 נקודות, במקודמות היא עלתה מהמקום החמישי בתוצאה של 14.900 נקודות ובמקום 14 בתרגיל קרקע בתוצאה של 14.200 נקודות.

2017

באליפות אירופה שנערכה בקלוז' רומניה באפריל 2017 זכתה פונור במדליית זהב בתרגיל קורה בתוצאה של 14.566 נקודות.
ארטמיה

מאפיינים

אורכה בעת בקיעתה הוא כ-0.25 מילימטר. בדומה למינים רבים אחרים של סרטנאים, בוקעת הארטמיה עם שלוש עיניים. עין אחת פשוטה במרכז הראש משמשת את פגית הארטמיה לזיהוי מקורות אור - הפגיות נוטות להתרחק ממקורות אור חזקים ולהתקרב למקורות אור קלושים. שתי עיניים מורכבות משני צדי הראש משמשות את הארטמיה הבוגרת לראייה ולהתמצאות.
אחד ממיני הארטמיה, Artemia salina, מסוגל לחיות בתנאי מליחות שונים מאד ממי ים ואף לשרוד בתמיסת מלח בישול כמעט רוויה ובתמיסות מלחים אחרים כגון כסף חנקתי ואשלגן על מנגנתי. ביצים מופרות של סרטן זה מסוגלות לשהות במצב תרדמה (קריפטוביוזה) תחת תנאי יובש קיצוניים ולאחר שיוטבלו בתמיסה מי מלח יתפתחו ויבקעו תוך כיממה. לאור זאת משתמשים בו כאורגניזם מודל בניסויים בביולוגיה התפתחותית בחלל ובניסויי רעילות. זן של Artemia salina, שטופח לאורך חיים ממושך יותר ואורך בוגר גדול יותר, משווק בארצות הברית תחת הכינוי המסחרי "קופי ים" (sea-monkey).
ארטמיה משמשת מזון אידיאלי לדגיגים זעירים של דגי נוי מטילי ביצים.
ריצ'רד קרומוול

ביוגרפיה

במהלך מלחמת האזרחים האנגלית שירת קרומוול בצבא הפרלמנט. לאחר נישואיו לאשתו, דורותי, הוא פנה לעבודה חקלאית, בדומה לאביו בצעירותו ולאחר שנכשל בכך הוא החל לייצג את מחוז המפשייר בפרלמנט (1654). ב-1655-1656 עבר לייצג את אוניברסיטת קיימברידג'.
קרומוול היה יורש בלתי צפוי והגיע לרשת את אביו משום ששני אחיו הבכורים, הנרי ואוליבר, מתו לפני אביהם. אף על פי שישב לתקופה בפרלמנט חסר לקרומוול הניסיון הפוליטי הנדרש לתפקידו ובעיקר חסרה לו השאיפה הפוליטית להגיע לתפקיד. רק לאחר מות אחיו החל אביו להביאו לקדמת החיים הציבוריים, הוא מונה במקום אביו כצ'אנסלור אוניברסיטת אוקספורד וכן נעשה חבר במועצת המדינה. קרומוול גם קיבל גדוד צבאי משלו ואף נעשה חבר בבית הלורדים. בסופו של דבר, על סף מותו, מינה אותו אביו כיורשו.
ב-3 בספטמבר 1658 נכנס קרומוול לתפקידו כלורד פרוטקטור של אנגליה, סקוטלנד ואירלנד. מינויו נתקל בהתנגדות עזה מצד חוגים שונים, בעיקר מצד קציני הצבא. על מנת לדכא את ההתנגדות ולגייס כספים, קרומוול כינס מחדש את הפרלמנט שפוזר במהלך כהונת אביו. 
לאחר שמונה חודשים כלורד פרוטקטור עלתה מועצה צבאית שכפתה על קרומוול את פיזורו של הפרלמנט וכינוס אחד אחר במקומו תוך כדי פירוק הפרוטקטורט. לאחר תקופה מה שתפקדה הממלכה כרפובליקה ללא מלך היא הזמינה מחדש את צ'ארלס השני, בנו של צ'ארלס הראשון שהופל מכיסאו על ידי הפרלמנט בתקופת מלחמת האזרחים האנגלית, לשבת מחדש על כס מלכות בריטניה.
לאחר חזרתה של המלוכה יצא קרומוול בקיץ 1660 לגלות בצרפת שם חי תחת השם ג'ון קלארק, במהלך גלותו ככל הנראה הוא עבר בעוד מדינות באירופה. ב-1680 הותר לו לחזור לבריטניה ללא כל ענישה.
מחוזות מרוקו

מבחינה אדמיניסטרטיבית, מרוקו מחולקת ל-12 מחוזות. כל מחוז מחולק לנפות.
החל משנת 2015 במרוקו יש 12 מחוזות המחולקים ל75 נפות.
אצטדיון ארסנל טולה

היסטוריה

האצטדיון נחנך באוגוסט 1959 תחת השם "לוז'ניקי של טולה" (Тульские Лужники ברוסית)
שמו שונה מספר פעמים והוא נקרא בעבר אצטדיון "עמל" ואצטדיון "חמישים שנה לקומסומול".
ב-1996 שופץ מחדש על מנת להתאימו לתקני אופ"א. הוחלף הדשא ומערכות החימום והותקנה תאורה חדשה. מושבי העץ הישנים הוחלפו במושבי פלסטיק ונבנו חדרי הלבשה מופרדים.
בסתיו 2014 הותקן מסך אלקטרוני חדשוהאצטדיון שופץ שוב, בעקבות העפלת הקבוצה לליגת העל הרוסית בכדורגל
פרנץ לנדגראף

קריירה מוקדמת

לנדגראף נולד ב-16 ביולי 1888 במינכן. בשנת 1909 התגייס לנדגראף לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-5 (ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן), עמו לחם בתחילת מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 הוא הועבר לרגימנט היגר הבווארי ה-1, ובשנת 1917 הוא התחתן עם אוגניה ברגמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף לנדגראף לפרייקור בבמברג, שם הועלה לדרגת האופטמן, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1931 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באפריל 1934 הוא מונה למפקד גדוד ההכשרה של רגימנט הרגלים ה-21. ב-1 ביולי 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד גדוד ברגימנט הרובאים ה-2, וב-1 באוגוסט 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-7.

מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה היה לנדגראף מפקד רגימנט הפאנצר ה-7, ופיקד עליו במהלך המערכה בפולין, כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-10. ב-15 באוקטובר 1939 הוא מונה למפקד חטיבת הפנצר ה-4, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-10. ב-16 ביוני 1940 הוענק לו על פעולותיו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בספטמבר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-6 בינואר 1941 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-6, ופיקד עליה לסירוגין במהלך הלחימה ברוסיה, וב-1 בספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 באוגוסט 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-155 מילואים בצרפת. ב-1 באוקטובר 1943 הוא הועבר לעתודת המילואים של הוורמאכט, וב-19 באפריל 1944 הוא מת בביתו בשטוטגרט.
סוזן סטרסברג

ביוגרפיה

נולדה כסוזן אליזבת סטרסברג ללי סטרסברג, המנהל של הסטודיו הידוע למשחק הקרוי על שמו בניו יורק ולאשתו פאולה שהייתה גם היא שחקנית ומורה למשחק באותו סטודיו. שניהם יהודים שהיגרו לאמריקה מאירופה. כבר בגיל צעיר הייתה בעולם המשחק.
ב-1955 גילמה את דמותה של אנה פרנק בהפקה בברודוויי של יומנה של אנה פרנק. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר (דרמה) לשנת 1956.
באותה שנה השתתפה בסרט פיקניק בתור נערה מתבגרת לצד שחקנים נודעים כמו ויליאם הולדן וקים נובאק. תוך זמן קצר התפרסמה ותמונותיה הופיעו בשערים של ניוזוויק ולייף.
היא המשיכה להופיע בסרטים אבל בהצלחה פחותה. בשנות ה-60 התגוררה מספר שנים באיטליה והופיעה במספר סרטים. ב-1960 שיחקה בסרט האיטלקי "קאפו" בתור נערה יהודיה ההופכת במחנה ריכוז לקאפו. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
ב-1965 נישאה לשחקן כריסטופר ג'ונס (1941–2014) ונולדה להם בת אחת, ג'ניפר. הנישואים התפרקו ב-1968. לפני כן היו לה יחסים עם וורן ביטי, קארי גרנט וריצ'רד ברטון.
לאחר גירושיה החלה להופיע בטלוויזיה בסדרות רבות כמו בוננזה.
סטרסברג פרסמה שני ספרים: Bittersweet שהוא אוטוביוגרפיה (1980) ו-Marilyn and Me ‏(1990), על יחסיה עם מרילין מונרו. מונרו הייתה תלמידה של פאולה סטרסברג והייתה בת בית אצלם, הייתה ממש אחות חורגת לסוזן. היא התוודתה לסוזן כי ברצונה להתגייר היות שהיהודים נדחו על ידי כולם, כמוה.
סטרסברג נפטרה ב-1999 בגיל 60 לאחר מאבק של מספר שנים בסרטן השד.
הבלתי רגילים

עלילה

משפחה אמריקנית טיפוסית טסה לחופשה באמזונאס. מטוסם מתרסק והם היחידים שניצלים. לאחר ההתרסקות הם מגלים שכל אחד במשפחה קיבל כוח על שונה, והם מחליטים להילחם בפשע בעירם ולהיות מעין גיבורי על. למרות כוחותיהם, הם מנסים לשמור על ארשת נורמליות, ושומרים על סדר יומם הרגיל.
מיץ

מיץ הוא משקה המופק מהוצאת הנוזלים הטבעיים שבתוך ירקות ופירות.

שימוש

בישראל שכיחים מאוד מיצים כגון מיץ תפוחים, מיץ תפוזים, מיץ ענבים, לימונדה ומיץ אשכוליות. במדינות רבות מקובל גם לשתות מיץ חמוציות, מיץ שזיפים, ומיץ עגבניות. כמו כן מקובל לשלב במיץ מספר זני פירות. תערובת מקובלת בארצות הברית למשל היא תפוח ודובדבנים שחורים.
מיצים רבים נחשבים כבעלי סגולות רפואיות: מיץ תפוחים, למשל, מכיל כמות גדולה של ויטמין C, ומיץ שזיפים נחשב כמקל על פעילות מערכת העיכול.
ברים למיצים נהיו שכיחים בעולם המערבי. בבארים נמכרים מיצי פירות טריים המוכנים במקום, אשר משמרים את ערכו התזונתי של הפרי. מאחורי ההנחה שמיץ טרי בריא יותר עומד הטיעון שמרגע שהפרי עבר סחיטה, מגיבים נוגדי החימצון שלו עם רדיקלים חופשיים של חמצן ומאבדים מערכם התזונתי. המיץ שכיח גם במתכוני בישול רבים סביב העולם. לדוגמה, מיץ לימון מסייע בהוספת טעם חמוץ או מריר למאכלים.
באנגליה, המונח "מיץ פירות" משמש רק לתיאור מיץ שיוצר מפירות בלבד, ללא חומרים מלאכותיים. תקנות בנושא מפורסמות על ידי הממשלה .
צריכת מיץ פירות באירופה, באוסטרליה, בניו זילנד ובארצות הברית גדלה בסוף המאה ה-20
, קרוב לוודאי בשל תפיסה ציבורית של מיצים כמקור טבעי ובריא של מרכיבים מזינים ובשל עניין ציבורי גואה בנושאי בריאות.
הסימונים על גבי מיצי פירות עשויים להיות מטעים. חברות המיצים מסתירות בכוונה את התוכן האמיתי. "ללא תוספת סוכר" הוא צירוף שכיח בתוויות המיצים, אולם המוצרים לרוב עשויים מ"תרכיזים משוחזרים" שמתנהגים בדומה לסוכרים. לצרכן קשה לדעת במקרה שכזה מה היו מרכיבי התרכיזים.
כשהמיץ משווק בצורתו המרוכזת, יש להוסיף מים, על מנת להחזיר את הנוזל למצבו המקורי (בדרך כלל יש לתרכיזים טעם שונה מאוד ממיץ מאותו מקור כשהוא סחוט טרי). אין לבלבל בין מיץ לבין מחית, שהיא לרוב מיץ מלאכותי שיש לדלל במים. שיטות שכיחות לשימור ועיבוד של מיצי פירות כוללות אידוי וייבוש בהתזה.
פרשת בראשית

הבן השלישי

לאחר מותו של הבל, לאדם ולחווה נולד בן שלישי בשם שת, ממנו נולדה השושלת שהביאה אל נח.

עשרת הדורות

תולדות עשרת הדורות שמאדם עד נח. הפרשה מסתיימת בתיאור השחיתות המוסרית שעלתה בעולם, ועל התקווה שהביאה הולדתו של נח, שכן נח "מצא חן בעיני ה'".

הפטרה

מפטירים בספר ישעיהו, פרק מ"ב. התימנים מתחילים בפסוק א', והספרדים והאשכנזים מתחילים בפסוק ה'. התימנים מסיימים בפסוק ט"ז, הספרדים בפסוק כ"א, והאשכנזים בפרק מ"ג, פסוק י'. ההפטרה עוסקת בהנהגתו של ה' ופותחת בבריאת העולם והיצורים החיים בו:
כֹּה אָמַר הָאֵל ה' בּוֹרֵא הַשָּׁמַיִם וְנוֹטֵיהֶם רֹקַע הָאָרֶץ וְצֶאֱצָאֶיהָ נֹתֵן נְשָׁמָה לָעָם עָלֶיהָ וְרוּחַ לַהֹלְכִים בָּהּ. אֲנִי ה' קְרָאתִיךָ בְצֶדֶק וְאַחְזֵק בְּיָדֶךָ וְאֶצָּרְךָ וְאֶתֶּנְךָ לִבְרִית עָם לְאוֹר גּוֹיִם. לִפְקֹחַ עֵינַיִם עִוְרוֹת לְהוֹצִיא מִמַּסְגֵּר אַסִּיר מִבֵּית כֶּלֶא יֹשְׁבֵי חֹשֶׁךְ.
— ספר ישעיהו, פרק מ"ב, פסוקים ה'-ז'
בשנים בהם היום הראשון של ראש השנה חל בשבת (כ 28% מהשנים), נוהגים לקרוא עם פרשת בראשית את הפטרת "מחר חודש", מכיוון שראש חודש יוצא ביום ראשון ושני, למחרת שבת פרשת בראשית.
IOS (סיסקו)

IOS או Internetworking Operating System היא מערכת הפעלה בנתבים ובחלק מהמתגים של חברת סיסקו מערכות. המערכת מספקת לנתב עצמו שירותי ליבה שונים, ובעיקר את תוכנת הניתוב של הנתב, ולמשתמש את ה-CLI - ממשק שורת הפקודה של הנתב לעריכת ההגדרות של הנתב.
ה-IOS משתמש בממשק אינטואיטיבי אשר, בניגוד למערכות הפעלה שקדמו ל-IOS שנהגו להשתמש בפקודה אחת שאחריה באו ארגומנטים שונים, ה-IOS מספקת פקודות מרובות-מילים מוכנות מראש. כאשר כל חלק מהפקודה שמוקלד מצמצם את האפשרויות להמשך הפקודה, ויש אפשרות קלה לצפייה באפשרויות על ידי המקש '?', או 'TAB'. ב-IOS יש מספר מצבי צפיה ועריכה, כאשר הצפיה בנתוני הנתב וההגדרות מתבצעת ממצב גלובלי (Global Mode) ועריכת ההגדרות הכלליות מתבצעת ממצב הגדרות גלובליות (Global Configuration Mode). כמו כן, לכל פקודה יש רמת הרשאה בהתאם לחשיבותה (גם את זה ניתן לערוך) אשר מאפשרת למשתמש בעל הרשאה עם רמה דומה או גבוהה יותר לעשות בה שימוש.
חנו הגדול

חָנוֹ הגדול היה אציל פניקי עשיר שחי בקרתגו במאה השלישית לפנה"ס.
מרדכי אלמוג

ביוגרפיה

נולד לרות וחנוך וורצמן בעיר פרוסקורוב שבאימפריה הרוסית (כיום חמלניצקי שבאוקראינה). בשנת 1919 פרעו אנשיו של סמיון פטליורה ביהודי העיר, ומשפחת וורצמן ברחה לבלצי שבבסרביה, מתוך כוונה בסופו של דבר לעלות לארץ ישראל. הוא ואחיו למדו עברית אצל מורה פרטי.
המשפחה עלתה ארצה בשנת 1933 והתגוררה בתל אביב. מרדכי למד בגימנסיה הרצליה והצטרף ל"הגנה", שם עבר קורס קשר ב-1935. עם סיום לימודיו נשלח לעבור קורס אלחוט במשטרה הבריטית מטעם הסוכנות היהודית, והוצב בתפקיד אלחוטן במשטרת צפת. במהלך שירותו שם הואשם בהריגת ערבי (במשפטו הגן עליו עו"ד אהרן חטר-ישי, והוא זוכה) ועל כן התפטר מהמשטרה הבריטית.
לאחר התפטרותו הקים אלמוג את יחידת ההאזנה של הש"י. היחידה ישבה בדירה ברחוב סוקולוב 26 בתל אביב והאזינה לתשדורות ושיחות טלפון של המשטרה הבריטית. אלמוג ניהל את היחידה תחת פיקודו של אפרים דקל. קצין יהודי ששירת במשטרת רחובות מסר לו בקביעות מסמך שפירט את הצופן הבריטי. פעם אחת, משלא הגיע הקצין, הצליח אלמוג לפצח את הצפנים בעצמו ומאז לא נזקק עוד לסיוע.
עם פרוץ מלחמת העצמאות הורו לאלמוג לפזר את היחידה.  אלמוג התעקש להמשיך להחזיק מקלט רדיו אחד וכמה מאזינים מתנדבים. עקב כך הצליח במרץ ליידע את איסר הראל שכוחות הלגיון הירדני נערכים לקרב מול כוחות היישוב. הראל נדהם לשמוע שמערך ההאזנה האלחוטית פועל במתכונת זעומה ונעתר לבקשתו של אלמוג להקציב לפעילות 1,500 לירות. כך חידשה היחידה את פעילותה במתכונת מלאה. איסר בארי, החזיר את היחידה לסדר הכוחות של צה"ל, תחת השם "ש.מ.2". משרדי היחידה שכנו ביפו. במהלך ההפוגה השנייה הצליח איש היחידה שאול שמאי לפצח את הצופן ששימש את הצבא המצרי ולגלות שניתנה לו פקודת נסיגה זמנית. מידע זה הביא לשינוי בתוכניות צה"ל. בשיחות על הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות שנערכו ברודוס הצליח סגנו של אלמוג, אברהם אילוני, להאזין לשיחות המצרים ולהעביר את המידע לנושאים ונותנים הישראלים. 
לאחר מלחמת העצמאות ביקר ביחידה ראש הממשלה דוד בן-גוריון וביקש לברר מהם צרכיה. אלמוג ביקש סכום כמעט דמיוני דאז של 200 אלף דולר, והצליח לקבל כמחצית מהסכום. הוא גם הסתייע באחיו, יצחק וורצמן, שהיה קצין קשר ראשי בשנים 1949–1954. בשנת 1952 שלח את יומי עיני לראש מועצת רמת השרון כדי להעביר מחנה של הנח"ל לידי יחידת המודיעין. לימים עבר המודיעין לשם ונקרא בשם מחנה גלילות. 
לאחר שפרש מהיחידה התמנה לתפקיד ראש ענף איסוף באמ"ן. אחר כך הצטרף ל"מוסד", שם מילא תפקיד ב"צומת" - האגף האחראי על הפעלת סוכנים בחו"ל, תחת פיקודו של שמואל טולידאנו.
שניהם ניסו לגייס קצינים מצרים וסורים לעבוד בעבור המוסד.
בשנת 1957 מונה לראש אגף "צומת".
כשפרש מהמוסד פנה לעסקים והצטרף בתחילת שנות ה-60 לחברת הנסיעות "אופיר טורס" (הוקמה בשנת 1952), ומאוחר יותר הפך לבעליה.
הוא השקיע רבות בעידוד תיירות נכנסת לישראל ושימש כיו"ר איגוד סוכני התיירות בישראל. 
במסגרת "איירתור" (לשכת מארגני תיירות נכנסת) הנהיג שיטה שלפיה הסוכנים מתוגמלים על פי תוצאותיהם העסקיות, ולא לפי כמות המניות שבידיהם. 
נמנה עם מקימי עמותת ש.מ.2 ושימש כיו"ר ונשיא שלה.
בשנת 1999 הוענקה לאלמוג דרגת אלוף-משנה כהוקרה על תרומתו להקמת יחידה 8200 ובנייתה.
אלמוג היה נשוי לחנה לבית ינובר ‏(1921–1996). לזוג נולדו שני ילדים.
מרדכי אלמוג נפטר ונטמן בבית העלמין קריית שאול לצד רעייתו.
עמדת בית תורג'מן

עמדת בית תורג'מן הוא מבנה הממוקם ברחוב חיל ההנדסה 4, במקום בו עבר "הקו העירוני", קו הגבול בין מדינת ישראל לבין ירדן עד מלחמת ששת הימים, המסמן עד היום את המעבר בין ירושלים המערבית לירושלים המזרחית. משמש כיום את מוזיאון על התפר.

היסטוריה

הבית נבנה בשנת 1932 על פי תוכניות של האדריכל אנטון ברמכי ברובע של חסאן תורג'מן של שייח' ג'ראח. הוא היה ביתו של ברמכי, שעיצב ובנה בתים רבים ברובע הזה, ובירושלים בכלל. בחזית המבנה מבואת כניסה ובה אכסדרת עמודים בקומה הראשונה והשנייה של המבנה. בחלקו הצפוני של המבנה מגדל משושה.
עמדת ובה כוחות צה"ל או משמר הגבול ששכנה במבנה בין השנים 1948 ו-1967 והגנה על מעבר מנדלבאום הסמוך, בצומת הרחובות שמואל הנביא ודרך סנט ג'ורג' נקראה על שם המבנה. 
לאחר מלחמת העצמאות מעבר מנדלבאום היה המעבר היחיד בין שני חלקי העיר ירושלים, ובשל קרבתו אל המובלעת הישראלית בהר הצופים, עברה דרכו השיירה הדו שבועית אל ההר. מבנה בית תורג'מן בוצר על מנת להגן על המעבר. במהלך השנים, נפגע המבנה מכדורים ומפגזים וסימני הפגיעות ניכרים בו עד היום.
לאחר מלחמת ששת הימים אנטון ברמכי ניסה לקבל חזרה את ביתו, אך עקב היותו נפקד מבוקשו לא ניתן לו. 
בשנת 1981 שופץ המבנה והפך למוזיאון המתעד את תולדות ירושלים החצויה - תוך שימוש בעמדות הבטון שהיו במבנה.
קאמאז נברז'ניה צ'לני

היסטוריה

קבוצת הכדורגל של נברז'ניה צ'לני הוקמה ב-11 בנובמבר 1981 בחסות מפעל קאמאז כקבוצת הכדורגל טרוד-PRZ. הקבוצה התמודדה בליגות המקומיות עד 1988 כשהעפילה לליגה הסובייטית השנייה, בה התמודדה עד התפרקות ברית המועצות בשנת 1992.
לאחר הקמת מערך הליגות הרוסי היא התמודדה בליגה הראשונה וזכתה באליפות המערב של הליגה, הישג שאפשר לה להעפיל לליגת העל הרוסית בכדורגל לראשונה בתולדותיה. הישג השיא בליגה היה מקום ששי בעונת 1994 והיא השתתפה בגביע אינטרטוטו העפילה עד שלב חצי הגמר. בשנת 1995 אימצה את השם "קאמאז", על שם הבעלים והספונסר.
הקבוצה התמודדה בליגת העל הרוסית במשך 5 עונות רצופות (משנת 1993 עד 1997). בעונת 1997 המפעל המממן נקלע לקשיים כלכליים והקבוצה ירדה לליגת המשנה הרוסית ולאחר מכן גם נאלצה לרדת לליגה הרוסית השנייה. היא התמודדה בליגה השנייה בשנים 1999-2003 והתמודדה לאחר מכן בליגת המשנה במשך שנים רבות שבהן נצמדה לצמרת טבלת הליגה, אך לא הצליחה לעלות מעל למקום הרביעי בטבלה ובעונת 2015/2016 אף ירדה חזרה לליגה השנייה, שכעת נקראה ליגת הכדורגל המקצוענית.
תהילים ע'

תוכן המזמור

מזמור זה מביע את זעקתו של המשורר בתפילתו לאל שיצילו ובה בעת יביא בושה וכלימה על אויביו. המשורר מאיץ בה' שימהר ויצילו.

מבנה המזמור

יש המחלקים את המזמור לשלושה חלקים. חלקו הראשון, פסוק ב' זעקתו הדחופה של בעל המזמור לה' שיצילו. חלקו השני של המזמור בפסוקים ג - ה מבקש המשורר לשכנע את האל: הצלת המשורר תביא בושה על אלה המבקשים ברעתו ושמחה וששון לאוהביו. חלקו השלישי בפסוק ו הוא קריאה נוספת לה' שימהר לעזרתו וזאת כדי שלא יהיה מאוחר מידי.

תהילים מ' ומזמור ע'

ששת פסוקי מזמור ע' חוזרים על הכתוב בתהילים מ' בפסוקים י"ד-י"ח. יש הסוברים כי מזמור זה עבר שינויי נוסח עד התהוות נוסחו הסופי בספר תהילים. בין מהדרורתו הראשונה של ספר תהילים ךבין נוסחו הסופי של הספר עברו מאות שנים. ייתכן כי נפלו מדי פעם טעויות בהעתקתו של הנוסח הראשון. מעבר לכך המזמורים שימשו את כהני בית המקדש וזה היה לעזר בשימורו של הנוסח. קריאתו של המשורר לה' חוזרת פעמיים ובנוסף נכתב במבנה קונצנטרי יש בה להעיד על אחדותו וייחודו של המזמור כעצמאי אף על פי שמילותיו מהוות חלק ממזמור מ'. לדעת אלכסנדר רופא מזמור מ' הוא עצמאי ומקיף יותר בתוכנו.
סופיה פרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שוורין

ביוגרפיה

סופיה פרדריקה נולדה ב-24 באוגוסט 1758 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, להוריה לודוויג, דוכס מקלנבורג-שוורין ושרלוטה סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד, בתם של פרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד ואנה סופיה משוורצבורג-רודולשטדט.
ב-21 באוקטובר 1774 התחתנה סופיה פרדריקה עם פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק ונורווגיה, בנו של פרדריק החמישי, מלך דנמרק שאף כיהן כעוצר דנמרק בין השנים 1772–1784. בתחילה היה קשה לסופיה פרדריקה להתרגל לסביבה הנוקשה של בית המלוכה הדני, אולם בהמשך התרגלה והפכה להיות מאוד פופולרית בקרב העם הדני. על אף שבתחילה לא חיבבה סופיה פרדריקה את בעלה, בהמשך התחברו השניים, ואף נוצר חשש שהיא תשפיע על בעלה בענייני הממשל. אולם על אף אהבתם, קיימו השניים יחסים עם מאהבים, אך הדבר לא פגע בנישואיהם.
ב-29 בנובמבר 1794 מתה סופיה פרדריקה בארמונה בקופנהגן, והיא בת 36 בלבד.