google/wiki40b huggingface dataset:
ציר העולם

ציר העולם (בלטינית: axis mundi; מכונה גם "הציר הקוסמי", "העמוד הקוסמי", "מרכז העולם", וכן "טבור העולם", ombilicum mundi) הוא מונח הקיים בדתות ופילוסופיות שונות ומתאר את נקודת המפגש בין העולמות הגבוהים והנמוכים או מקום ההשקה בין שמים לארץ (לעיתים גם לשאול), בו נפגשים ארבעת כיווני המצפן. 
על פי מירצ'ה אליאדה, בכל תרבות יש מוקד מקודש, למשל פסגת ההר הקוסמי היא הנקודה הגבוהה ביותר על פני הארץ אך גם טבורה של האדמה, הנקודה שבה החלה הבריאה.
בדתות שונות, המשלים לציר העולם הוא הציר העתידי, בלומר העולם הבא.
ברנהרד השביעי, הלורד של ליפה

ביוגרפיה

ברנהרד נולד ב-4 בדצמבר 1428, והיה הבן הבכור של זימון הרביעי, הלורד של ליפה, ומרגרטה מבראונשווייג-גרובנהאגן. בשנת 1429, עוד לפני יום הולדתו הראשון מת אביו, וברנהרד עלה לשלטון במקומו, ועמד תחת העוצרות ואפוטרופסות של דודו אוטו. בשנת 1446 מת אוטו, ודודו הגדול הארכיבישוף דיטריך השני מקלן, מונה לעוצר. דיטריך יוצג על ידי עוזרו בליפה, יוהאן מלנבק.
בשנת 1444, ברנהרד חתם על הסכם עם אדולף הראשון, דוכס קלווה, שבו הוא ויתר לאדולף 50% מהשליטה בעיר ליפשטדט, אשר הייתה משועבדת לקלווה. באותו הזמן, הוא הצטרף לברית, במה שנקרא סכסוך זסט, נגד הארכיבישוף דיטריך השני מקלן. בשנת 1447, דיטריך קרא לצבא הבוהמי, אשר הרס את הצד של ליפה ולא החריב את העיר בלומברג על המישור. הצבא הבוהמי גם הטיל מצור על הערים ליפשטדט וזסט, אבל לא הצליח לכובשן.
לאחר שיושב הסכסוך בשנת 1449, התיישב ברנהרד בטירת בלומברג. בשנת 1468, הוא עבר לדטמולד, אשר באותה העת הייתה העיר הקטנה ביותר בליפה, עם רק 350 תושבים, והרחיב את טירת דטמולד.
ברנהרד היה מעורב במספר רב של סכסוכים נגד אויבים שונים, עם העברת בריתות. בשנת 1469, הוא תמך בלודוויג השני, רוזן הסן התחתית נגד אחיו היינריך השלישי, רוזן הסן העילית. מצד שני, בשנת 1464, הוא תמך באחיו, הנסיך-בישוף זימון השלישי מפאדרבורן נגד לודוויג השני, רוזן הסן התחתית, כאשר הם לחמו בסכסוך הסן-פאדרבורן על טירת קאלנברג.
המוסד לנערות אצולה (סדרת טלוויזיה)

תקציר עלילת הסדרה

הסדרה מתרחשת באימפריה הרוסית במחצית השנייה של המאה ה-19 על רקע תהפוכות חברתיות ומלחמת רוסיה-טורקיה. במרכז העלילה סיפור אהבתם של בוגרת ההמוסד לנערות אצולה סופיה והרוזן הנשוי וורונצוב.
סוזן ג'יימסון

ביוגרפיה

ג'יימסון נולדה בברנט גרין שבווסטרשייר.
בטלוויזיה הופיעה ג'יימסון בתפקיד מירה בית' באופרת הסבון "קורוניישן סטרין", בדמות קייט בסדרה "Take Three Girls" ובתפקיד ג'סי סיטון בדרמה התקופתית "When the Boat Comes In". היא גילמה את אמה לאמב בעונה השלישית של הסדרה "All in Good Faith", ושיחקה בתפקיד אשתו השנייה של ג'ון דאטין בדרמה של ה-BBC "לשרתם כל ימי". עוד כיכבה בסדרה הקומית לילדים: "Bad Boyes" בה שיחקה בתפקיד האמא של הדמות הראשית. ב-1985 שיחקה בסדרה "Who, Sir? Me, Sir?" בתפקיד בידי בדולטי.
ג'יימסון שיחקה עם בעלה בסדרות אחדות בהן בפרק בסיטקום "The Likely Lads", בסדרה "When The Boat Comes In", בסדרה "סדר חדש", בסדרת הדרמה-קומית "Grandpa in My Pocket" ובסדרת הדרמה "Close and True" של ITV (שודרה בשנת 2000) בכיכובו של רובסון גרין.
היא שיחקה בתפקיד אורח בסדרות כגון "UFO",‏ "Space: 1999",‏ "Z-Cars",‏ "Special Branch", "דיאל ופסקו", "היי-די-היי" והולבי סיטי.
ב-2009 הייתה ג'יימסון אחת מחמש שחקניות שגילמו את דמותה של המלכה אליזבת השנייה בדרמה התיעודית "המלכה" של ערוץ 4. האחרות היו אמיליה פוקס, ברברה פלין, סמנתה בונד ודיאנה קוויק.
ג'יימסון השתתפה בקביעות בסדרות האודיו של "דוקטור הו" בהפקת ה-BBC. היא גילמה את גברת ויבסי, סוכנת הבית של הדוקטור, בשלוש סדרות עם טום בייקר "Hornets' Nest" (מ-2009), "Demon Quest" (מ-2010) ו-"Serpent Crest" (מ-2011). עוד קודם לכן שיחקה בהקלטות של "דוקטור הו" בהפקת Big Finish Productions בתפקיד גברת מוינהן בתסכית "The Spectre of Lanyon Moor" לצדם של קולין בייקר, ניקולס קורטני ובעלה ג'יימס בולאם. ב-1971 לוהקה ג'יימסון לתת-הסדרה "Colony in Space" אבל הוחלפה על ידי טוני קאונטר מכיוון שמנהל מחלקת הדרמה של ה-BBC החליט שהתפקיד אינו מתאים לאישה.
היא מוכרת גם מהקראת ספרי שמע ובמיוחד הרומנים של קתרין קוקסון.
ב-2014 יצא לאור ספרה הראשון של ג'יימסון "Pony Tails" המכיל אוסף של סיפורים קצרים על ארבעה גזעים של סוסי פוני - קונמרה, ולש קוב, פוני שטלנד, ואקסמור. הספר יצא לאור בהוצאת פורלוק בוקס.

חיים אישיים

ג'יימסון התחתנה עם השחקן ג'יימס בולאם ונולדה להם בת, לוסי. לג'יימסון נולד בן מיחסים קודמים שנמסר לאימוץ ושמו שונה ממארק לנייג'ל.
שר-שלום ג'רבי

קורות חייו

ג'רבי הוא בנו של הרב ציון ג'רבי ונכדו של רב הכותל, הרב מאיר יהודה גץ. הוא גדל בכרמיאל. בוגר ישיבת כפר הרא"ה וישיבת ההסדר קריית שמונה. נשוי ואב לחמישה. תושב מצפה יריחו. הוא בעל תואר ראשון בחינוך ותואר שני במדעי המדינה ומינהל ציבורי.
התחיל את שירותו בצה"ל בחטיבת גולני ולאחר מכן עבר לחיל השלישות, בו התקדם עד לדרגת רב-סרן במילואים. היה רכז מחוזות חיפה והצפון בתנועת בני עקיבא. שימש כיועץ בכיר וראש מטה לשר הרווחה. בשנת 2005 נבחר למזכ"ל המפד"ל. עם הקמת סיעת הבית היהודי מונה למזכ"ל המפלגה ודורג במקום החמישי ברשימתה לכנסת ה-18, אך לא נכנס לכנסת.
בשנת 2009 ביקש שר המדע והטכנולוגיה, דניאל הרשקוביץ למנות את ג'רבי למנכ"ל משרדו, אך ועדת מינויים בראשות נציב שירות המדינה, שמואל הולנדר, החליטה שאינו מתאים לתפקיד. לאחר ששר המדע והטכנולוגיה הביא לממשלה חוות דעת של פרופ' אריאל בנדור מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, לפיה אין בעמדת ועדת המינויים כדי למנוע מן הממשלה את מינויו של ג'רבי לתפקיד החליטה הממשלה, ב-5 ביולי 2009, על מינויו של ג'רבי למנכ"ל משרד המדע, לתקופת ניסיון של 6 חודשים, ויומיים לאחר מכן החל ג'רבי לכהן בתפקיד. בעקבות כך, עתרה התנועה לאיכות השלטון לבג"ץ נגד המינוי, וב-24 בנובמבר 2009 ביטל בג"ץ את המינוי. בפסק דינה ציינה השופטת אילה פרוקצ'יה: "יובהר ויודגש, כי מדובר באדם טוב, שאיכויותיו הערכיות אינן שנויות במחלוקת. הסוגיה מתמקדת כל-כולה בשאלת התאמתו מבחינת יכולותיו המקצועיות להתמנות לתפקיד" ובעקבות כך פסלה את מינויו לתפקיד.
במהלך החודשים בהם שימש בתפקיד עסק ג'רבי בין השאר בהרחבת מרכזי המו"פ (מחקר ופיתוח) האזוריים ובפרויקטים לקירוב המדע לקהילה, כגון: חונכות של תלמידי תיכון בתחומי המדעים והטכנולוגיה על ידי סטודנטים לתואר ראשון וקיום חוגים מדעיים ברשויות מקומיות, במתנ"סים ובמינהלים קהילתיים.
ביוני 2010 מונה ג'רבי לראש רשות השירות הלאומי-אזרחי במשרד המדע והטכנולוגיה. בתפקידו זה פעל למען שיפור וקידום מעמדם של המתנדבים ולהגדלת מספר המתנדבים מכל המגזרים בישראל, ובפרט בקרב נוער בסיכון ובעלי צרכים מיוחדים. בנוסף פעל להשוואת התנאים של בני ובנות השירות לתנאים אותם מקבלים חיילים עורפיים. הוא הוביל מהלך של הקמת קרן מיוחדת לסיוע למתנדבים נזקקים בשירות הלאומי-אזרחי, בדומה לתשלומי הסיוע (ת"ש) שמקיים הצבא לחיילים הנזקקים וגם טיפולי שיניים
ובדיקות ראייה וזכאות למשקפיים בעלות סמלית. הוא גיבש נוהל מיוחד וקמפיין נגד הטרדות מיניות בקרב המתנדבות. בנוסף, הביא להסכם נסיעות חינם למתנדבי השירות הלאומי ופעל להקמת מוסד נציבות קבילות המתנדבים, בדומה לצבא.
בשנת 2017, השיק פרויקט חדש בשיתוף משרד הרווחה ועמותת עלם, במסגרתו יינתן דיור לצעירים בסיכון בתמורה להתנדבות בשירות הלאומי-אזרחי. ב-2014 ביטל את הכללתה של עמותת "בצלם" ברשימת העמותות להתנדבות, בנימוק ש"בצלם" פועלת נגד מדינת ישראל. החלטתו של ג'רבי בוטלה בהוראה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, דינה זילבר. לאחר שהוחזרו לבצלם שלושת ההתקנים שהיו להם בעקבות הוראת משרד המשפטים, השעה שוב, ג'רבי, את התקן בתואנה שבחוק כתוב שמי שמסית נגד חוקי המדינה לא יכול לקבל מימון. ג'רבי הסביר שבמסגרת אירועי הגדר בעזה במהלך חודש אפריל 2018, עמותת "בצלם" קראו לחיילי צה"ל לסרב פקודה לירות על לא־חמושים ברצועת עזה, ובקריאה זו הם מסיתים נגד חוקי המדינה.
בפברואר 2018, יזם והשיק יחד עם עמותת גוונים מרכז הכוונה חדש, שייתן מענה לצעירים עם צרכים מיוחדים המשתחררים מהשירות הלאומי־אזרחי או הצבאי.
בפברואר 2019 אושר מינויו לתפקיד מנהל חטיבת החינוך של הקרן הקיימת לישראל.
אטרף

היסטוריה

את הלהקה הקים הזמר רובן סלמון (אשר מוכר יותר בשם נעוריו, רובנס). רובנס, יוצא פרו, שבתחילת שנות ה-80 היה חבר בלהקת "סנדלר", חבר בשנת 1989 לחבר ילדותו, נגן הבס ויקטור אזוס, ולגיטריסט אהרוני בנארי – שניהם יוצאי הלהקה הירושלמית "צליל שכן". השלושה צרפו אליהם גם את הפסנתרן איתי רוזנבאום ואת נגני כלי ההקשה אורן בלבן והמתופף דורון רפאלי. 
בשנת 1990, לאחר שהפסנתרן איתי רוזנבאום הוחלף על ידי זוהר כחילה, הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, אטרף 2, בהוצאת אן אם סי. בין היתר התפרסמו מאלבום זה השירים "כשאת מגרדת", "אודליה", "בלומברג", ו"יום סבבה" – גרסה עברית לשיר "לה במבה", בהשתתפות שלומי שבת. מילות השירים נכתבו על ידי רובנס, והולחנו על ידי רובנס ואזוס. השיר "יום סבבה" נכלל גם באלבום הסולו השלישי של שבת "אל תלכי רחוק מדי" שראה אור בשנת 1991.
להיטה הראשון של הלהקה היה "שולה", אשר עסק במפגש עם זונה ("אני ושולה בחצר, אחורה וקדימה וקדימה ואחור"). שיר זה זכה להצלחה ולהשמעות רבות ברדיו. עם זאת, כאשר הוצע ללהקה להופיע במסגרת התוכנית זהו זה, הותנתה ההופעה בהחלפת המילים הפרובוקטיביות במילים אחרות ("אני ושולה בבריסל, דודה חוזפיטה שרוקדת מאחור"). הלהקה שהייתה להוטה להופיע בטלוויזיה הסכימה להתניה. למחרת הופיעה בעיתונים השוואה בין המילים המקוריות למילים החלופיות, והושמעה ביקורת על כך שהלהקה נאלצה להתכופף ולהתפשר על מנת להופיע. בהופעות מאוחרות יותר בטלוויזיה, הופיעה הלהקה עם המילים המקוריות. פרט לשיר פרובוקטיבי זה, ולמספר שירי מחאה נוספים, רוב שיריה של הלהקה עסקו בריקודים ובהנאות החיים.
בשנת 1992 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, קונגה, אף הוא בהפקתו של עמיר בן-משה, אך עם מעורבות גדולה יותר של כחילה, בנארי ואזוס בעיבודים ובהלחנה. בין היתר התפרסמו מאלבום זה השירים "ענבל" ו"ירושלים", וכן גרסאות כיסוי בסגנון לטיני לשירים "קפה טורקי" ו"רינה". מילות השירים באלבום נכתבו על ידי רובנס.
לאחר הוצאת האלבום הצטמצמה פעילות הלהקה, עד שבשנת 1994 היא התפצלה ואנשיה הקימו להקות אחרות. בשנת 1995 חזרה הלהקה לפעול יחד, והוציאה את אלבומה השלישי, לטיני / עברי / לטיני (בהוצאת הד ארצי). הלהיט המוכר ביותר באלבום הוא השיר "מנגו בננה".
בשנת 1997 הוציאה הלהקה אלבום אוסף בשם האוסף, אשר כלל גם 4 גרסאות כיסוי שלא פורסמו עד אז (ביניהן גרסה לטינית לשיר "אין כמו יפו בלילות").
לאחר הוצאת אלבום האוסף, דעכה פעילותה של הלהקה. בשנת 1998, במסגרת הפרויקט "עבודה עברית", חידשה הלהקה את שירו של אריק לביא, "שיר הקטר". בשנת 1999 הקליטה הלהקה שיר נוסף בשם "קונדום", שנפסל לשידור עקב תוכנו המיני-פרובוקטיבי, העוסק בקונדומים.

לאחר פירוק הלהקה

ב-28 בספטמבר 2013 התאחדה הלהקה לצורך הופעה חד-פעמית, במסגרת אירועי הסגירה של הרדיו-בר "תדר" בתל אביב.
ביוני 2016 דווח שוב על איחוד צפוי של הלהקה וימים אחדים לאחר מכן הוצגה הלהקה כאשר במתכונתה החדשה, במקום הסולן רובנס, הוצב הסולן ארתור כץ. השיר הראשון שהוציאה באיחוד 2016 הנו "מדינה בפיתה".
מזרח

מִּזְרַח הוא אחת מארבע רוחות השמים. הוא הפוך למערב ונמצא בזווית ישרה לצפון ודרום. מזרח הוא כיוון הסיבוב של כדור הארץ ולכן זהו גם הכיוון בו זורחת השמש בקו המשווה בימי השוויון. בשל תנועת כדור הארץ, ביצוע שיגור לחלל ממזרח חוסך בהפרש המהירות. לכן, זהו הכיוון המועדף לביצוע שיגור לחלל אם אין סיבות אחרות לשיגור מכיוון אחר.
להבדיל מצפון ודרום שהם כיוונים מוחלטים, כלומר בעלי אותה משמעות בכל מקום על-פני כדור הארץ, מערב ומזרח הם כיוונים יחסיים, שמשמעותם תלויה במקום שבו נמצא אומרם. במפות נהוג שצד מזרח יהיה ימין המפה. מוסכמה זו החלה מהשימוש במצפן בו הצפון מכוון כלפי מעלה. כדי להפליג מזרחה בשימוש במצפן יש לכוונו לאזימוט 90 מעלות.

המזרח בשפה

מקור המילה מזרח בעברית הוא מהשורש ז-ר-ח והכוונה היא למקום שממנו זורחת השמש.
בתרבות העברית כיוון קדימה מתקשר למזרח ולכן המזרח מכונה בתנ"ך גם בשם "קדם". הדרום נמצא אז מימין (ולכן נקרא לעיתים 'תימן') והצפון נמצא משמאל (וכך הוא נקרא לעיתים בתנ"ך כמו גם בערבית: "שִמאל"). כפועל יוצא, המערב בתנ"ך נקרא גם בשם "אחור" והים התיכון מכונה שם לעיתים 'הים האחרון'. כל אלו הם ביטויים יחסיים.
בין המלים הלועזיות לכינוי המזרח נמצא את הלבנט המתייחס לחלק המזרחי של אגן הים התיכון ושם התואר אוריינטאלי (מהמילה אוריינט). ממילה זו באה המילה הלועזית להתמצאות במרחב: אוריינטציה.
המונח "המזרח" משמש גם כדי להתייחס למדינות מזרחיות ביחס לארצות המערב, כמו: המזרח התיכון, המזרח הקרוב, מזרח אסיה, דרום מזרח אסיה, המזרח הרחוק ואפילו כל האזור של יבשת אסיה וגם כל החלק הזה של כדור הארץ בו היא נמצאת. בזמן המלחמה הקרה, מזרח אירופה היה שם נרדף למדינות בעלות משטר קומוניסטי בחסות רוסית. כמו כן, מונח זה מתייחס למדינות ששוכנות במזרח ארצות הברית שבקרבת האוקיינוס האטלנטי.
בכדורסל אמריקאי, המונח "המזרח" מתייחס לקבוצות שבאות מערים במזרח ארצות הברית, ובליגת ה-NBA נערך משחק הגמר של "המזרח" נגד "המערב" שמתייחס לקבוצות שבאות מערים במערב ארצות הברית.
אדלברט שולץ

שירות צבאי

אדלברט שולץ נולד בברלין ב-20 בדצמבר 1903, בשנת 1925 הצטרף למשטרת פרוסיה, באפריל 1934 הועלה לדרגת לוטננט שני במשטרה ובאוקטובר 1935 הוא עבר לשירות בוורמאכט בדרגת אובר-לויטננט. שולץ השתתף באנשלוס (סיפוח אוסטריה) ובסיפוח חבל הסודטים, מיד עם סיום המערכה בפולין הוא הצטרף לגדוד הראשון, רגימנט השריון ה-25 בדיוויזיית הפאנצר השביעית. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ב-1940, הוא לחם עם הדיוויזיה בגזרה הצפונית כחלק מהמאמץ לכיבוש שרבורג תחת פיקוד ארווין רומל. עבור תפקודו במערכה, הוא הועלה לדרגת קפטן ועוטר בצלב האבירים של צלב הברזל.
במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה השביעית כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, שולץ היה מעורב בלחימה כנגד כוח סובייטי עדיף באזור קלין, הוא הצליח לחפות על הנסיגה של הכוחות הגרמנים באזור בנוסף הוא אפשר פינוי של בית חולים שדה גרמני בגזרה וכך ניצלו חייהם של כ-4,000 פצועים. עבור אירוע זה הוספו 'עלי אלון' לצלב האבירים שלו בדצמבר 1941. במרץ 1943 הדיוויזיה השביעית כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, השתתפה במתקפת הנגד כנגד הצבא האדום בחרקוב. מעט לפני תחילת הלחימה קיבל שולץ את הפיקוד על רגימנט השריון ה-25, תחת פיקודו רגימנט השריון השמיד מעל ל-100 טנקים סובייטים וכלי ארטילריה רבים כחלק מהלחימה כנגד ארמיית הטנקים השלישית.
ביולי 1943 הדיוויזיה לקחה חלק בתקיפה בגזרה הדרומית של קרב קורסק, תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-3 (כחלק מפלגת הארמייה קמפף). רגימנט השריון תחת פיקודו של שולץ היה מעורב בקרבות הקשים כנגד יחידות ארמיית הטנקים החמישית (משמר) ויחידות נוספות של קבוצת הארמיות וורונז. ב-6 באוגוסט 1943 הוספו 'חרבות' לעיטור צלב האבירים של שולץ עבור פיקודו במהלך הקרב.
ב-14 בדצמבר נמסר לשולץ שהוחלט להעניק לו את הדרגה הגבוהה ביותר (באותה העת) לחיילי גרמניה הנאצית: צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים. הוא קיבל את העיטור באופן אישי מהיטלר (כנהוג בעיטורים חשובים) רק ב-9 בינואר, לאחר שטען שהוא עסוק מדי בלחימה בחזית ולא יכול להגיע לקבל את העיטור. עם קבלת העיטור, הוא גם הועלה לדרגת גנרל-מיור וקיבל את הפיקוד על דיוויזיית הפאנצר השביעית בה שירת לאורך כל המלחמה.
כמעט שלושה שבועות לאחר שקיבל שולץ את הפיקוד על הדיוויזיה, הוא הוביל אותה בהתקפה על עמדות האויב סמוך לשפטיבקה ב-28 בינואר. כשהוא ניצב מחוץ לצריח הטנק שלו, נפגע שולץ מרסיס פגז ארטילרי בראשו, הוא הובהל לבית חולים שדה אך עוד באותו היום מת מפצעיו.
בורדוף

בורדוף (ברומנית: Branza de burduf), היא סוג של גבינת צאן מלוחה, העשויה מחלב כבשים ומיוצרת ברומניה. הגבינה היא בעלת מרקם רך במקצת ובעלת טעם חזק.
יצור הגבינה נעשה על ידי פריסת גבינת קש לחתיכות קטנות והמלחה. לאחר מכן שמים בקערת עץ גדולה ולשים בידיים. בתערובת זו ממלאים קיבת כבש או עור כבש שנוקו היטב ויובשו, או קליפת גזע עץ אשוח. הגבינה שנשמרה בעור ובקיבת כבש, ניתנת לשימוש גם לאחר תקופה ארוכה. הגבינה שנשמרה בקליפת גזע עץ האשוח, מקבלת במשך הזמן טעם מיוחד של שרף האשוח.
הגבינה מוגשת כתוספת לממליגה, בלינצ'ס, ומאפים מבצק עלים. הגבינה אופיינית בעיקר לאזור טרנסילבניה שברומניה ונעשית בדרך כלל במחלבות ביתיות קטנות.
שייקה איתן

ביוגרפיה

שייקה איתן סיים לימודי חשמל ואלקטרוניקה במכללת רופין והתפרנס כחשמלאי מוסמך.
החל משנת 1968 בהיותו בן 7, היה הצילום כתחביבו העיקרי וחלק הארי בחייו.
ב- 1989 רכש את השכלתו המקצועית בבית הספר לצילום ואמנות "קאמרה אובסקורה" ובשנות ה-90 למד במכללת - ICP - International Center of Photography בניו יורק.
ב- 1995 הפך איתן את התחביב למקצוע. הוא צילם פרויקטים רבים בתחומים הבאים: צילום יחסי ציבור, צילום מוצר וצילום פרסום.
כחלק מרצון לבטא את אומנותו, השתתף איתן במספר תערוכות צילום בארץ ובעולם. התערוכות הן: "ישראל 1998" בגמונדן, אוסטריה, "על הגלוי והנסתר" ו"מחול וגוף".
בשנת 2000 הקים את "סטודיו הראל מרכז לימודי צילום", הממוקם בקיבוץ הראל.
בינואר 2007 ייסד את מסלול סדנאות צילום מעשיות בהם חובבי צילום וצלמים יכולים להיחשף למגוון רחב של תחומי צילום. מאז ועד היום הפיק כ-80 סדנאות צילום בשנה, שחלקם זכו לסיקור בתוכניות שונות במגוון ערוצי טלוויזיה.
באוגוסט 2011 הקים איתן את "מועדון צלמים סטודיו הראל". המועדון מקיים מסגרת שנתית הכוללת סיורים ומפגשים ברחבי הארץ ואירוח הרצאות צלמים מובילים בתחומים שונים.
כחלק מפעילותו לקידום תחום הצילום בישראל, יזם איתן תערוכות צילום בוגרים, אליהם הגיעו למעלה מ-1000 איש. התערוכות חושפות צלמים משנת 2010 ועד היום ופותחות להם דלתות לתעשיית הצילום.
באוקטובר 2013 השתתף שייקה איתן בתוכנית גאדג'ט בערוץ 10, בה הציג את עמדתו: "המצלמה הטובה ביותר נמצאת בין האוזניים שלנו ולא תמיד ההתפתחות הטכנולוגית היא המשפיעה החד משמעית לתמונה איכותית".
שייקה איתן הוא חבר קיבוץ הראל והקים את עסקיו בין תחומי הקיבוץ, מתוך רצון להעלות את המודעות לאזור המתפתח.
ממלכת קרואטיה-סלאבוניה

רקע

בשנת 1527 צורפה קרואטיה יחד עם ממלכת הונגריה לממלכת הבסבורג, ובשלום קרלוביץ צורף גם אזור סלאבוניה לשלטון בית הבסבורג. במהלך המאה ה-19 התעוררה הלאומיות הקרואטית, ובשנת 1848 סייעו הקרואטים לאוסטרים בדיכוי המרד ההונגרי.

היסטוריה

בשנת 1867 הושגה הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, ולפיה הפכה קרואטיה לנחלת כתר הונגרית. בשנת 1868 הושגה פשרה בין קרואטיה להונגריה ונחתמה הפשרה ההונגרית-קרואטית, ולפיה אוחדו ממלכות קרואטיה וסלטבוניה לממלכת קרואטיה-סלאבוניה. קרואטיה קיבלה אוטונומיה מסוימת בעניינים מנהליים, חינוכיים, דתיים ומשפטיים, בעוד שהונגריה נשארה אחראית על תחומי החוץ והביטחון.
בשנת 1881 צורפו לממלכה שטחי מחוזות הגבול הצבאיים של קרואטיה וסלאבוניה, ובעקבות כך הועלה מספר הצירים הקרואטים באספה הלאומית ההונגרית מ-29 ל-40 צירים. בסוף המאה ה-19 הקרואטים והסרבים הביעו יותר ויותר רצון לעצמאות, ולייסודה של מדינה סלאבית מאוחדת בבלקן המערבי. אמנם דלמטיה, קרואטיה וסלאבוניה השתייכו לחלקים שונים של האימפריה, אך הם שייכו את עצמם לאותה אומה, ואף החזיקו בדגל ובסמל משותף. בתחילת המאה ה-20 התגברו דרישות הקרואטים והסרבים לאוטונומיה, והועלו הצעות ליצירת אימפריה טריאלית, ובה יקבלו הסלאבים מעמד שווה לגרמנים ולמדיארים.
המאבק לעצמאות הופסק בפתאומיות עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שהחלה ב-1914. במהלך המלחמה לא אירעו קרבות בשטחי קרואטיה, אך אלפי חיילים ממוצא קרואטי נהרגו בשדות הקרב השונים. ב-29 באוקטובר 1918 עם קריסת האימפריה האוסטרו-הונגרית, הכריזו הקרואטים, הסרבים (תושבי בוסניה והרצגובינה) והסלובנים על עצמאות, והקימו את מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים. זמן קצר לאחר מכן הצטרפה המדינה לממלכת סרביה והוקמה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שהפכה בשנת 1921 לממלכת יוגוסלביה.
עמית ליאור

ביוגרפיה

סיים את לימודי המשחק בבית הספר "בית צבי" בשנת 1987. שיחק בין היתר בתיאטרון בית ליסין, בפסטיבל עכו, בתיאטרון "חזית" ועוד.
בין השנים 2007–2008 שימש כמנהל מחלקת הדרמה של ערוץ 10. שימש כיועץ דרמה למספר סדרות דרמה בערוץ. סדרות בולטות שהיה מעורב בהן: "מתי נתנשק", "המקום", "חמישה גברים וחתונה", "לאהוב את אנה" (יועץ אמנותי) ו"החברים של נאור" (עורך תסריט).
בשנים האחרונות משמש כמרצה לתסריטאות בבתי הספר: "סם שפיגל", "מנשר לאמנות", "מעלה" ו"בצלאל".
בין השנים 2004-2005 שימש כיו"ר איגוד התסריטאים בישראל, ומאז ינואר 2011 משמש שוב כיו"ר האיגוד.
זוכה פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה עבור "חצוצרה בואדי" ו"מרחק נגיעה". ב-2003 זכה בפרס אמנות הקולנוע.

סרטים וסדרות פרי עטו

ב-1993 שודרה בערוץ 1 סדרת הטלוויזיה "סטרייט ולעניין" שביים ערן ריקליס. ב-1997 עלה לאקרנים הסרט אותו כתב "עפולה אקספרס" בבימויה ג'ולי שלז. ב-1998 עלה לאקרנים הסרט "סופר בוי" בבימויו של חנוך רוזן ובכיכובו של תום אבני.
ב-2000 שודרה הסדרה "האישה האחרת" שביימו אורי ענבר ושמי זרחין, בכיכובן של גילה אלמגור ויונה אליאן. ב-2002 עלה לאקרנים הסרט אותו "חצוצרה בואדי" שהיה עיבוד לספרו של סמי מיכאל בבימויים של סלבה ולינה צ'פלין. ב-2003 עלה לאקרנים הסרט "סיפורי בית קפה" אותו כתב וביים. באותה השנה שודרה גם סדרת הטלוויזיה "פרנקו וספקטור" שביימו עמליה מרגולין ויוסף פיצ'חדזה, סדרת פרקליטים תל אביבית בכיכובם של משה איבגי, רונית אלקבץ, רותי בורנשטיין ומארק איווניר. 
ב-2006 עלה לאקרנים הסרט "NO אקזיט" אותו כתב לצד ברק סלונים ודרור סבו שגם ביים. ב-2007 שודרה הסדרה "מרחק נגיעה" שביים רוני ניניו בכיכובם של הנרי דוד וגאיה טראוב. באותה שנה עלה לאקרנים סרט הקולנוע אותו כתב לצד לין רות' (שביים את הסרט) "הבוגד הקטן" ע"פ הסיפור "פנתר במרתף" מאת עמוס עוז, בכיכובם של גיליה שטרן ורמי הויברגר. ב-2009 שודרה סדרת הטלוויזיה "שירות חדרים" שביים איתן ענר, בכיכובם של אסי לוי ונלי תגר. ב-2012 שודרה סדרת הטלוויזיה "המיוחדת" בבימוי עודד רסקין בכיכובו של עפר שכטר.
כמו כן כתב עבור הסדרות: "בלש בירושלים", "החיים זה לא הכל", "צה"ל אחת", "האישה באפור", "מוסיכף" ועוד.

קריירת משחק

ב-1989 גילם את רמי ברוורמן, התפקיד הראשי בסרט "שדות ירוקים" שביים יצחק צפל ישורון. בין השנים 1992–1996 גילם את המורה מתי הראל בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" ששודרה בטלוויזיה החינוכית. ב-1997 גילם את יאיר בסרט "עפולה אקספרס". ב-1998 גילם את אבא של אביגיל בסרט "סופר בוי". 
ב-2003 גילם מורה לנהיגה מונעת בסדרה "החיים זה לא הכל". ב-2008 גילם את גידי לוין (אבא של שחר) בסדרת הטלוויזיה "ראש גדול". ב-2008 גילם את אבא של טוהר בסדרת הטלוויזיה "משמורת". ב-2009 גילם את סבי כוכבי בסדרה "תיכון השיר שלנו". ב-2010 גילם את דור בסדרה "עד החתונה". ב-2012 גילם את דני גטניו בסדרה "המיוחדת". ב-2013 גילם את גידי בסרטו של איתן גפני "בשר תותחים".
כמו כן שיחק ב"שביל קליפות התפוזים", "הבטליון הגדול", "גבעת צקלג", "פרנקו וספקטור", "NO אקזיט", "2.3 בשבוע" ועוד.
אלסנדרו בלאזטי

חייו

בלאזטי בנעוריו, החל את דרכו כמבקר קולנוע של עיתונים ומגזינים. בשנת 1927 הקים ביחד עם קבוצת חברים את אולפני "אוגוסטוס", ושנה לאחר מכן יצר את סרטו הראשון "יום ראשון" שהושפע רבות מהריאליזם הסובייטי ונחשב לאחת מיצירותיו החשובות ביותר של בלאזטי, אך לא נותר זכר מסרטו. 
מאוחר יותר הוא הופך למנהל האולפן ונחשב ליוצר הפורה והבולט של האולפן. 
בשנת 1934 בלאזטי יוצר את סרטו 1860, המתאר את קרב קלטפימי שנערך בסיציליה, סרט שנחשב לאחד מיסודות הנאו-ריאליזם איטלקי.
סרטיו של בלאזטי הורישו לנאו-ריאליזם את הסגנון והעיצוב הפשוטים והריאליסטיים. סרטיו צולמו מחוץ לאולפן, באור טבעי, תוך שימוש בשחקנים לא-מקצועיים בכוונה תחילה.
בשנת 1935, יצר את הסרט "המשמר הישן" שהציג את חגיגות ההצלחה של המהפכה הפשיסטית בידי החולצות השחורות.ב-1942, יצר את סרטו "הליכה בעננים" שנחשב ליצירה הטובה ביותר של בלאזטי ובין המשפיעות על זרם הניאו ריאליזם של הקולנוע האיטלקי. 
למרות שנחשב לפציפיסט נמנע בלאזטי מלבקר את השלטונות הדיקטטוריים בתקופת המאה ה-20 ובמידה רבה הוא מזוהה עם המשטר הפשיסטי של בניטו מוסוליני. רק בסרטו "כתר הברזל" משנת 1940, הכניס רמזים פוליטיים וביקורת על שר התעמולה של גרמניה הנאצית, יוזף גבלס.
לאחר המלחמה, הוא מפיק סרטים אומנותיים טהורים מלבד אחד שיצר כמחווה לפרטיזנים, "יום בחיי" משנת 1946. לאחר מכן יצר מספר סרטים בעלי אופי אומנותי אחר, "חבל שהיא רעה" משנת 1954 שנחשב לסרט קומדיה עדין.
בשנת 1958 יצר את סרטו "אירופה בלילה", סרט דוקומנטרי הסוקר את חיי הלילה בערי אירופה המערבית. הסרט, בעל סממנים ארוטיים עם מאפיינים של סרטי מתח, נחשב כפורץ דרך בקולנוע והיווה את יריית הפתיחה ליצירת סרטים באסתטיקה קולנועית מזן חדש ושימוש בארוטיקה ומיניות.