ג'ו אסטיל

ביוגרפיה

ג'וזפין אנטואנט ואדאלה נולד בדונורה, פנסילבניה, שבארצות הברית. היא שרה באופן מקצועי ברדיו בפיטסבורג בין השנים 1939 – 1940, ו –1940 – 1947 בהוליווד. לאחר שהתחתנה עם תומאס אסטיל מקולורדו ספרינגס, היא ערכה במהלך שנת 1953 סיור קונצרטי ליד באירופה כולל תוכניות בהאג, אמסטרדם, קופנהגן, אוסלו, לונדון, ציריך, ז'נבה ופריס . במשך 13 השנים הבאות הופיעה אסטיל כסולנית בקולורדו ספרינגס, קולורדו, עם מקהלת האקדמיה של חיל האוויר, התזמורת הסימפונית של קולורדו ספרינגס והאופרה של קולורדו ספרינגס
ב-1969 סיימה אסטיל לימודי תואר ראשון במדעי הרוח באוניברסיטת קולורדו, וב -1971 קיבלה אסטיל תואר שני בחינוך למוזיקה מאוניברסיטת קייס ווסטרן ריזרב בקליבלנד, אוהיו. במהלך לימודיה באוניברסיטת קייס ווסטרן ריזרב, למדה אסטיל קורסי בחירה בנושאי קול וקלינאות תקשורת, וכך נחשפה למעשה לראשונה למדעי הקול.
בשנת 1972, מונתה אסטיל לשמש כמדריכה קולית במחלקת אף-אוזן-גרון, במרכז הרפואי אפסטייט שבסירקיוז, ניו יורק. בתפקיד זה, שאותו מילאה עד לשנת 1979, עבדה אסטיל תחת ד"ר ריי קולטון, וד"ר דוד ברואר, שניים מחוקרי הקול המובילים בארצות הברית באותה תקופה. בתקופה זו החלה במחקר החלוצי שלה בנושא 'ששת איכויות הקול': 'דיבור' (speech), 'פלסט' (falsetto), 'יבבה' (sob), 'טוואנג' (twang), 'אופרה' (opera) ו'צעקה' (belt). קולטון, ברואר ואסטיל הציגו מאמרים רבים על מחקריהם בכנסים בנושא 'טיפול בקול המקצועי' של קרן הקול.
בין השנים 1980 ו-1984, נרשמה אסטיל לתוכנית לדוקטורט בדיבורו ושמיעה באוניברסיטת ניו יורק. היא השלימה את כל חובות השמיעה שלה ועזבה את הלימודים מבלי להגיש את עבודת הדוקטורט.
תחומי העניין של אסטיל ומחקרי הקול שלה הובילו לפיתוח שיטת ההדרכה הקולית של אסטיל ובשנת 1991 ייסדה את חברת 'שיטות פיתוח הקול של אסטיל' במטרה להגן על קניינה הרוחני ולהסדיר תהליך הסמכה אחיד של מדריכים.
ב -10 בספטמבר 2004 הוענק לאסטיל תואר דוקטור לשם כבוד, (LittD) מאוניברסיטת מזרח אנגליה . 
אסטיל נפטרה בסנטה רוזה, קליפורניה ב-9 בדצמבר 2010 בנסיבות טבעיות.

מחקר

אסטיל חקרה תכונות שונות המקושרות לסגנונות שירה שונים באמצעים מדעיים ובסיוע מכשור וטכניקות רפואיות כדוגמת אֶלֶקְטְרוֹמִיוֹגְרַפְיַה, ניתוח אותות קול, צילומי רנטגן ואנדוסקופיה של בית הקול, מדידות אקוסטיות ו שיטות דימות של מיתרי הקול כגון וידאוסטרובוסקופיה. מחקרה הוביל אותה לפיתוח סדרה של תרגילים קוליים שמטרתם פיתוח השליטה של הזמר על מבנים קוליים וקבוצות שרירים מסוימות במערכת הקול.   הקלטות וידאו אנדוסקופיות שערכה אסטיל בגרונות של זמרים במהלך ביצוע הדגימו יכולות שליטה ספיציפיות על מנגנונים מסוימים בתהליך יצירת הקול. לדוגמה, טכניקת 'צחוק שקט' הגורמת לנסיגה של המיתרים המדומים.   תרגילים מסוג זה ועוד רבים אחרים נכללים בשיטת ההדרכה של אסטיל ומדובר היה על לא פחות ממהפכה בכל הנוגע להבנה ולטכניקות השימוש בכלים שכאלה במהלך הדרכות קוליות.
ג'ו כל-כך מחוייבת לחשיפת מסתרי הקול שהיא אפשרה הכנסה של 12 מחטים לתוך פיה, גרונה ושרירי הקול שלה. כדי שהקריאות תהיינה מדוייקות, היא סירבה לקבל הרדמה. זאת הייתה הפעם הראשונה והיחידה שמחקר מעין זה התבצע. נסו להשיג מתנדבים לניסוי שכזה!
— ריצ'ארד ליפטון,  טקס הענקת תואר לשם כבוד של ג'ו אסטיל, 2004

השפעתה

אסטיל העבירה קורסים וסדנאות רבים סביב שיטתה בכל רחבי העולם. לדוגמה, היא הוזמנה להציג בלונדון בפני העמותה לחקר הקול ואיגוד הקול הבריטי ובקורסים שארגנה ג'יליאן קייס.  השפעתה של אסטיל ניכרת במיוחד בחוגי התיאטרון בבריטניה, שם זכו שיטותיה לאימוץ מהיר ולפופולריות רבה.
אני סבורה שאנו נבין את מלוא היקפו של מודל האימון של ג'ו... רק כשנכנס לעיצומו של המילניום הבא.
— ג'יליאן קייס, 'השחקן ושירתו' Singing and the Actor, A&C Black 200 page x
סופרים ומבצעים רבים הכירו באסטיל ובשיטתה בפיתוח העבודה שלהם. ביניהם: ג'יליאן קייס,     דיירדר טראנדל (Deirdre Trundle),  מרי מקדונלד קלימק (Mary McDonald Klimek),  דונה סוטו -מורטיני (Donna Soto-Morettini),   ג'ואן לאדר (Joan Lader),  לייזה אולסון (Lise Olson),  דיין צ'לפין (Dane Chalfin) וקלי בלאקהרסט (Klea Blackhurst). 
מרני ניקסון נזכרת ב'לחימה עם המורה הנפלאה הזאת, ג'ו אסטיל', כשהתחילה לחקור את טכניקת הבלטינג ואת הפדגוגיה.