אנה ג'. קופר

שנותיה הראשונות

אנה "אנני" ג'וליה הייווד נולדה למשפחת עבדים בראלי, שבקרוליינה הצפונית, ב-1858. אמה, האנה סטנלי הייווד, הייתה שפחה של בעל מטע לבן ידוע בשם ג'ורג' וושינגטון הייווד, והרתה לו או לאחיו פאביוס. לאנה היו שני אחים בוגרים, אנדרו ג'יי הייווד ורופוס הייווד, וכל האחים שימשו כמשרתים בילדותם.
הזדמנות הראשונה לרכוש השכלה הייתה בגיל 9, בשנת 1868. הכומר ג'יי ברינטון הציע לשלם עבור לימודיה בבית ספר סיינט אוגוסטין (Saint Augustine's Normal School and Collegiate Institute) בו נפתחה תוכנית לימודים חדשה המיועדת לעבדים לשעבר ומשפחותיהם, המעוניינים להשתלב במוסד לימודי. הרמה בבית הספר נעה מהשכלה יסודית לתיכונית. לאורך 14 שנות לימודיה הישגיה העידו כי היו לה יכולת אקדמית יוצאת דופן, בעלת כשרון ואמביציה בולטים, אשר הקנו לה שליטה הן בנושאים הומניים והן בתחומים אנליטיים (כמתמטיקה ומדע). היא הגבירה לימודי שפות זרות (לטינית, צרפתית, יוונית), ספרות אנגלית, מתמטיקה ומדע. באותן שנים בבית הספר היה מסלול לימודים ייעודי לתלמידות בו היו קורסים בסיסיים, וכן מסלול לתלמידים, שכלל קורסים מתקדמים. הייווד נלחמה על זכותה לבחור במסלול לימודים מתקדם ולהצטרף לבנים, והצלחתה הראשונית בלימודים היוותה ביסוס לתביעתה שנתקבלה. באותן שנים במערכת הלימודית של בית הספר אוגוסטין היה דגש על הכנת תלמידים ללימודי כמורה ולהשכלה אקדמאית של 4 שנים באחת האוניברסיטאות. במסלול שיועד לכמורה למד ג'ורג' אי. סי. קופר, אשר לימים נישא לאנה הייווד, ונפטר כשנתיים בלבד לאחר חתונתם.
בזכות הצטיינותה בלימודים, מגיל צעיר היא החלה לשמש כמורה לתלמידים צעירים ממנה, ושכרה מעבודה זו סייע לה לסבסד את ההוצאות המלוות ללימודיה. כשסיימה את התיכון, המשיכה לעבוד במוסד בו למדה כמורה. בשנת 4–1883 היא שימשה כמורה למקצועות קלאסיים, ההיסטוריה המודרנית, אנגלית למתקדמים (higher English), נגינה ושירה, בשנה לאחר מכן, היא אינה רשומה כמורה, אך בשנה העוקבת היא רשומה כמורה ללימודים קלאסיים, רטוריקה ועוד.
באותה תקופה לא היה נהוג שאישה נשואה תמשיך ללמוד ולעבוד, וככל הנראה בשל המוות בטרם עת של בעלה אפשרו לה להמשיך בכך. לאחר מות בעלה, קופר החלה ללמוד באוברלין קולג', אשר באוהיו, במסלול שיועד באותם זמנים לגברים, ולאחר ששימשה כמרצה לתקופה קצרה ב-Wilberforce University, היא חזרה ללמד בבית הספר סיינט אוגוסטין בשנת 1885. מאוחר יותר היא חזרה לאוברלין ושם קיבלה את התואר השני שלה.
שיטת החינוך בה דגלה הייתה, כפי שהגדיר בל הוק, "פדגוגיה מעורבת" (Engaged pedagogy). בו המחנך מציג מחויבות עמוקה לתלמידיו את הדרך הנאותה להביא לשימוש את ההשכלה במטרה להתקדם בחיים. דאגה לשלוח את תלמידיה לאוניברסיטאות יוקרתיות כגון: הרווארד אף על פי שהצלחתה באקדמיה התקבלה בעוינות עקב השקפותיה הסוציאליסטיות ומאחר והסגל האקדמאי לא היה מעוניין בקידום של נוער שחור. היא פוטרה מעבודתה בשנת 1906 מבית ספר, "אם סרטיט", זאת מאחר שהצלחתה ספגה בוז ממנהליה הלבנים, אולם התקבלה שוב לבית ספר בשנת 1910 על ידי מפקח חדש.
לאחר שהותה באוהיו, עברה לוושינגטון, שם התפתחה חברות עמוקה בינה לבין שרלוט גרימקה Charlotte Forten Grimké, היא החלה ללמד ב-M Street High School, ובשנת 1901 קיבלה את תפקיד המנהלת.
קופר תרמה משמעותית בתחום מדעי החברה, ובעיקר בסוציולוגיה. היא נקראת לעיתים "האמא של הפמיניזם השחור".

לימודים והשכלה

את התואר הראשון קיבלה בשנת 1884, ובשנת 1887 קיבלה את התואר השני למתמטיקה במכללת אוברלין. היא החלה את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת קולומביה, אך נאלצה להפסיק את לימודיה בשנת 1915, וזאת בשל טיפולה בחמשת ילדיו של אחיה (למחצה). אולם מאוחר יותר הצליחה להעביר את זיכיונותיה לאוניברסיטת סורבון שסירבה להכיר בעבודת התזה שלה. בשנת 1924, כשהייתה בת 65, הייתה לאישה השחורה הרביעית בארצות הברית שקיבלה תואר ד"ר לפילוסופיה עבודתה נכתבה בצרפתית בנושא "היחס של צרפת לעבדות במהלך המהפכה" באוניברסיטת פריז בסורבון שבצרפת. עבודתה עוסקת במהפכה הצרפתית ומספקת תובנות וניתוחים רלוונטיים לפילוסופיה חברתית ופוליטית. בעבודתה תיארה את המוסד "סחר עבדים שחור" את הניצול של הממסד את האלימות וכתבה על שיעורי התמותה הרבים של המשועבדים, במיוחד ב"אי סנט דומינגו".

פעילותה ומאבקה לזכויות האדם

במהלך כל חייה חרטה על נס דגלה את הנושא של חירות וחופש, ושיוון של נשים וגברים אפרו-אמריקאים, קופר נאבקה על חברה צודקת ושוויונות, היא מסרבת להיענות לדרישות ולציפיות של חברה לבנה, הנשלטת על ידי גברים. יסדה את הפילוסופיה הפמיניסטית שבאו בעקבותיה בין המאות 19 ו-ה20, זאת עלי ידי יסוד ארגוניים של נשים אפרו-אמריקאיות, והפעלת חוגי סלון בהשתתפותם של תושבי אפרו-אמריקאים. דגלה בחברה שוויונית, יסדה את יסודות הפמיניזם השחור, חייה הובילו אותה מבטנה של עבד שחורה, לתנועה של זכויות האזרח ובראשם ד"ר מרטין קינג ג'וניור מנהיג שחור בולט. היא הובילה לשינוי חברתי והבאת הקול של הנשים השחורות לסדר היום וכן זכויות שוות של נשים להצבעה. עודדה נשים לצאת ללימודים על מנת לרכוש השכלה ותצאנה לעבוד טענה שכל עוד האישה לומדת ורוכשת מקצוע מתאים אין צורך בתלות בגברים, לצורך פרנסתה.

קול מהדרום

הספר "קול מהדרום" (באנגלית: A Voice from the South) פורסם בשנת 1892, הספר נכתב בזמן היותה מורה ומנהלת בית הספר התיכוני M Street High . "קול מהדרום" הוא אחד הספרים הראשונים אודות יסודות הפמיניזם השחור. הספר הוא עב כרס, התזה המרכזית שלו היא התקדמות הרוחנית של הנשים האפרו-אמריקאיות, נשים שחורות משכילות ומצליחות חייבות לתמוך בחברותיהן הבלתי משכילות. רוב הספר בנוי ממאמרים, שעוסקים בהפליה של הגזע השחור, על המציאות הסוציו- אקונומית הנמוכה של משפחות שחורות, במיוחד על הנשים האפרו-אמריקאיות שנדרש מהן להיות. מה שהחברה מצפה מהן להיות ולכן על הנשים להתנגד ולהיות מה שהן רוצות להיות. לדעתה, יש לתקן את המערכת שהיא מעוותת ומדכאה את הנשים השחרות הספר הוא ניתוח תאורטי ומביא את הקשר ההיסטורי ורעיוני לגבי "גזע תרבותי" ובעקבות כתיבתו סללה את הדרך לשיח חדש באקדמיה שיח שלא היה מוכר באותה תקופה.
פרופ' לאנגלית באוניברסיטת מרילנד, קולג' פראק "מרי הלן וושינגטון" אשר נולדה וגדלה בקליבלנד, באוהיו ניהלה את אוניברסיטת דטרויט ולימדה באוניברסיטת מסצ'וסטס-בוסטון, מתארת את "קול מהדרום", כ"ביטוי חסר תקדים של ספר המתמקד בתיאור "האשה השחורה" שאין קולה נשמע עד כה באמריקה". קולות של נשים האלה צריכים להיות בחזית ובמרכז כמו בחברה הנעה הלאה. קופר פורצת מחסומים ומתעקשת כי קולן של הנשים השחורות מהדרום חייב להישמע זהו חזונה, כך גם האומה תהיה טובה יותר זאת ברגע שנבין את הצמתים של גזע ומין.
קופר מצהירה וכותבת בספרה : כי ההתקדמות של אפריקאים-אמריקאים שחורים הוא בלתי אפשרי ללא הנשים השחורות שהם שומרות הסף של הקהילה השחורה ותרבותה הנשים מהוות את המרכז המוסרי של החברה .
בספר פרסמה מכתבים, וקטעי מאמרים מתוך עבודת הדוקטורט שלה, שעל בסיסם נשאה לאחר מכן דברים בקונגרס.

פעילות ציבורית ואינטלקטואלית למען החברה

בשנת 1891 השתתפה בחוג "הסלון של תושבי וושינגטון השחורים" בלילות שבת. בשנת 1892 הקימה את הליגה של נשים צבעוניות פעלה רבות, למען זכויותיהן ורווחתן, הייתה בין הראשונות לייסוד ארגוניים נשיים אפרו-אמריקאיות ובשנת 1893 נתנה הרצאה בנושא "ההתקדמות הרוחנית של הנשים הצבעוניות של ארצות הברית". בשנת 1897 עזרה לפתח את YWCA, עבור נשים שחורות, זאת בתגובה שהארגון לא הרשה עד אז להכניס לתוכו נשים אפרו-אמריקאיות. בין השנים 1930–1950 קופר שימשה כנשיאת אוניברסיטת חינוך למבוגרים פרלאכזאן (FRELINGUYSENׂ). קופר, דאגה למעמד הנמוך, ביקשה להעלות את הסטנדרטים המוסריים, חידשה את התנועה לשוויון האזרח ונאבקה למען חירות האדם, זכות הצבעה שווה לאזרחים במדינה. בשנת 1900 היא הוזמנה לנאום בפני הקונגרס הפאן-אפריקאי הראשון בלונדון.
קופר נאמה רבות על נושאים מגוונים העוסקים במתן זכויות שוות לאזרחים אפרו-אמריקאים ומשום כך זכתה לשם: "האינטרנציונליזם החדש" כל דרכון אמריקאי מכיל ציטוט של אנה ג'וליה קופר – בעמודים 26–27 יש את המשפט "חופש אינו מטרה של גזע או סקטור, מפלגה או מעמד – זאת התכלית של המין האנושי, זכות מלידה של האנושות".

הנצחה

בשנת 2009 שירות הדואר של ארצות הברית פרסם בול לזכרה. בשנת 2009, נפתח בית ספר תיכון פרטי וללא שכר לימוד הנושא את שמה מיועד לאוכלוסייה האפיסקופלית.
הוקם מרכז רוחני סביב נושאים של מין, גזע, ופוליטיקה על שמה באוניברסיטת וייק פורסט.
ישנו רחוב בוושינגטון די. סי. הנושא את שמה.
מדי שנה ב-28 בפברואר, נערכת לה אזכרה ותפילה בקמפוס של מכללת סנט אוגוסטין שם החלה הקריירה האקדמית שלה, היא קבורה לצד בעלה בבית הקברות בראלי.