google/wiki40b huggingface dataset:
גרציאנו פלה

קריירת מועדונים

פלה נולד בנפת לצ'ה באיטליה. בילדותו זכה באליפות איטליה בריקודים סלוניים מתחת לגיל 12 יחד עם אחותו. ב-2001 החל לשחק במועדון הנוער של לצ'ה, ויחד עם המועדון זכה באליפות איטליה לקבוצות נוער, בשנים 2002 ו-2003.
בתחילת 2005, הושאל פלה לקטניה מסרייה ב', שם שיחק במשך קרוב לשנה. בתחילת 2006, הושאל פעם נוספת, לקרוטונה, גם היא מסרייה ב', שם שיחק במשך קרוב לשנה. בעונת 2006-2007, הושאל לצ'זנה, ובמהלך העונה הבקיע 10 שערים.
ביולי 2007, עזב פלה את לצ'ה וחתם במועדון ההולנדי א.ז. אלקמאר, ובעונתו הראשונה הבקיע 3 שערים ב-27 משחקים בהם שיחק.
ב-2011 חתם על חוזה דו שנתי עם מועדון הכדורגל פארמה, שם הבקיע רק שער אחד בכל משחקיו.
ב-31 בינואר 2012 הושאל לסמפדוריה, בה הבקיע 4 שערים ב-16 משחקים.
בעונת 2012–2013, הושאל למועדון הכדורגל פיינורד, בו הבקיע 11 שערים בעשרת משחקיו הראשונים. ב-5 בינואר 2013, חתם על חוזה לארבע שנים במועדון פיינורד.
ביולי 2014 חתם לשלוש שנים בסאות'המפטון מהפרמייר ליג. ב-11 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 2-1 לליברפול. ב-26 באוגוסט הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2-0 על מילוול בגביע הליגה. ב-29 באוגוסט הבקיע את שערו הראשון בפרמייר ליג בניצחון 3-1 על ווסטהאם יונייטד.
ב-11 ביולי 2016 חתם פלה בשאנדונג לוננג הסינית.

נבחרת לאומית

בשנת 2005 הגיע פלה לרבע גמר אליפות העולם בכדורגל עד גיל 20 עם נבחרת איטליה, ובמהלך הטורניר הבקיע 4 שערים.
פלה זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת לקראת משחקי מוקדמות יורו 2016 נגד אזרבייג'ן ומלטה. ב-13 באוקטובר 2014 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת והבקיע את שער הניצחון בניצחון 1-0 על מלטה. במוקדמות יורו 2016 פלה הפך לשחקן הרכב במדי הנבחרת, במהלך המוקדמות הבקיע 3 שערים.
ביורו 2016 הגיע עם נבחרתו לרבע הגמר, והבקיע 2 שערים.
הסיירת יוליסס

עלילת הספר

עלילת הספר, המתרחשת במהלך מלחמת העולם השנייה, מתארת את מסעה של הסיירת "יוליסס", אוניית מלחמה בריטית בדרך השיירות לרוסיה בים הצפוני, כדי להעביר הספקה וציוד לצבא האדום הלוחם ברחבי רוסיה כנגד הצבא הגרמני. על הסיירת מפקד הקפטן ריצ'רד ולרי, אשר שב לשירות בצי עם פרוץ המלחמה ועוטר בעבר באות השירות המצוין. ולרי מוביל את צוותו במשימה ללוות את שיירת האספקה ימית FR77 למורמנסק. צוות האונייה נדרש להיאבק בקור העז, בתנאי מזג האוויר הקשים ולאסור קרב כנגד אוניות וצוללות הצי הגרמני ומטוסי הלופטוואפה אשר ניסו למנוע מן השיירה להגיע ליעדה. לצד ולרי בולטות בספר דמויותיהם של קצין המבצעים ביל טרנר, הקצין הראשון ג'יימס קרינגטון, קצין הרפואה קומנדר ברוקס, קצין הרפואה הזוטר לפטננט ג'וני ניקולס, מפקד השיירה, אדמירל ג'ון טינדל, קצין הניווט אנדרו קארפנטר המכונה "קאפוק קיד" ופיטר אור, מפקד הסיירת "סיירוס".
לונה כהן

חייה האישיים וריגול

לונה כהן נולדה בשם לאוניטה תרזה פטקה (Leontine Theresa Petka), במסצ'וסטס שארצות הברית להורים מהגרים פולנים קתולים. היא הייתה חברה במפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית, וגויסה לריגול סובייטי בשנת 1939 על ידי בעלה, מוריס כהן. היא עבדה מתוך הנציבות של סוכנות הריגול הסובייטית בניו יורק בעבור קציני המקרה הסובייטיים, כולל אנטולי יטסקוב, בזמן מלחמת העולם השנייה. בשנת 1941 נישאה למוריס כהן.
לאחר שבעלה גויס לצבא בשנת 1942, לונה ניהלה רשת שכללה מהנדסים וטכנאים בתחום התחמושת והתעופה במפעלים באזור ניו יורק. היא עבדה בשני מפעלי הגנה, חברת מתכת ציבורית בניו יורק ב-1941, ובמפעל לחלקי מטוסים בלונג איילנד ב-1943. אחד ממקורותיה אף הצליח להבריח דגם עובד של מקלע חדש ממפעל תחמושת.
היא הייתה שליחה שהעבירה דיווחים מתאודור הול ומשני מקורות נוספים המכונים בשמות "פוגל" ופרס", שעבדו בפרויקט לפיתוח נשק גרעיני של ארצות הברית בלוס אלמוס שבניו מקסיקו אל הנציבות של הסובייטים בניו יורק, שם סוכן הק.ג.ב, מהנדס צעיר בשם ליאוניד ר. קווסניקוב, תיאם את פעולותיה של לונה והעביר מידע מודיעיני למוסקבה.
בשנת 1949 החלו לעבוד עם רודולף אבל. לאחר מעצרו של קלאוס פוקס בתחילת 1950, ביום מעצרם של יוליוס ואתל רוזנברג, נמלטו בני הזוג כהן למוסקבה. שם קיבלה לונה הכשרה נוספת בהפעלת רדיו ופענוח צפנים. בשנת 1954 הוצבו מחדש הצמד בלונדון תחת השמות הלן קרוגר (Helen Kroger) ופיטר קרוגר עם דרכונים ניו זילנדים. הם ניהלו חנות של ספרים עתיקים ויחד עם גורדון לונסדייל ניהלו צוות ריגול שנקרא טבעת הריגול של פורטלנד.

כליאה

בחלל מוסתר מתחת לרצפת הבית החזיקו הזוג כהן משדר רדיו בגלים קצרים בו שלחו למוסקבה "מידע בעל חשיבות מיוחדת". את הבית ביצרו כדי למנוע כניסת זרים. 
בינואר 1961 הם נעצרו בגין ריגול, בעת מפגש עם שני עובדים של האדמירלות הבריטית. בידיהם נמצאו מסמכים סודיים של האדמירלות וסכומי כסף גדולים. בחיפוש בביתם נמצאו צילומים ממוזערים של מסמכים. במארס 1961 נידונו לונה ומוריס כהן ל-20 שנות מאסר, למרות טענתו של לונדסייל שהוא אחראי בלעדית לריגול לבני הזוג כהן לא ידעו מאומה. בקשה לערער על פסק הדין נדחתה בתחילת מאי 1961. בעקבות בריחתו של ג'ורג' בלייק בשנת 1966 הועברה לונה לכלא אחר עם סידורי שמירה קפדניים יותר. 
עם מעצרו של ג'רלד ברוק בשנת 1965 החלו שלטונות ברית המועצות ללחוץ על בריטניה להסכים להחליפו תמורת שחרור בני הזוג כהן. בשנת 1969, בחילופי אסירים בין ברית המועצות ובריטניה, הוחלפו השניים עם אסיר בריטי בשם ג'רלד ברוק, ואסירים בריטים נוספים.
לונה נפטרה ב-23 בדצמבר 1992 במוסקבה.

עיטורים

ללונה הוענקו עיטור הדגל האדום ועיטור מסדר ידידות העמים מטעם ברית המועצות.
הקידוח העמוק בים המלח

הקידוח העמוק בים המלח הוא חלק מפרויקט מחקר בינלאומי שהתבצע בים המלח בשנים 2010–2011 וכלל קידוח עמוק בלב האגם, וכמה קידוחים בשוליו, בהם הוצאו דגימות גלעין באורך כולל של כ-720 מטרים. הדגימות עברו ניתוח גיאופיזי וגיאוכימי מקיף ועל בסיסו נבנה חתך רציף המספק מידע יקר ערך על הכרונולוגיה הגאולוגית, סייסמולוגית ואקלימית בתקופה הבין קרחונית האחרונה.
הקידוח העמוק בים המלח הוא מהפרויקטים המדעיים הגדולים ביותר שנעשו בישראל בתחום מדעי כדור הארץ, והוא בעל חשיבות עולמית שכן הוא מספק מידע רב על התנאים הסביבתיים ששררו בכדור הארץ בתקופות הקדומות (מההולוקן ועד אמצע הפליסטוקן).
חשיבות גלעיני הקידוח שהפרויקט מספק היא ברזולוציה הגבוהה שלהן, שנובעת בשל קיומם של מופעי משקעים (סדימנטים) עונתיים המאפשרים ניתוח ביחידות זמן הקטנות משנה אחת.

תקצוב, ניהול הפרויקט ומשתתפים

בפרויקט שעלותו נאמדה בכ-2.5 מיליון דולר, השתתפו יותר מארבעים חוקרים משש מדינות והוא התבצע בשיתוף פעולה אזורי בהובלת ישראל.
הפרויקט אורגן על ידי ה-ICDP (הגוף המדעי הבינלאומי לקידוחים יבשתיים). בראש הקידוח עמדו פרופ' צבי בן–אברהם, חבר האקדמיה וראש מרכז מינרבה לחקר ים המלח באוניברסיטת תל אביב, ד"ר מוטי שטיין מהמכון הגאולוגי במשרד האנרגיה ופרופ' אמוץ עגנון מהמכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים. מנהל הפרויקט הוא ד"ר מייקל לזר מאוניברסיטת חיפה.
בנוסף, שותפים בו המכון הגאולוגי; אוניברסיטת תל אביב; האוניברסיטה העברית בירושלים; מכון למונט–דוהרטי באוניברסיטת קולומביה; מכון GFZ ,פוטסדאם, גרמניה; המכון ללימודי יפן, קיוטו; המכון הטכנולוגי של ציריך. הפרויקט נעשה בתמיכת המועצה האזורית תמר, קיבוץ עין גדי וחברת "מוטי גונן עבודות ים וצלילה", המפעילה את תחנת המחקר לחופי עין גדי, ובמימון הפרויקט המדעי תומכים גם מפעלי ים המלח, הות"ת, המכון הגאולוגי והאוניברסיטאות השותפות.
מחקרים ראשונים שנעשו על הגלעין העלו קורלציה בין הרקורד שמופיע בגלעין לבין רקורדים מוכרים של איזוטופים של חמצן באוקיינוסים ובמערות נטיפים. נמצא כי יש קשר סוג המשקע והכימיה שלו לבין שינויי מפלס האגם בתקופות הקרחוניות והבין קרחוניות. בתקופות של מפלס נמוך בים המלח שקעו בעיקר חתכים של מלח ואילו בתקופות המפלס הגבוה שקעו בעיקר למינות של ארגוניט (גיר) וסילט (טין). מתברר שיחד עם המלח שקעו גם משקעים נחליים שכנראה קשורים לאירועים שטפוניים גדולים שנוצרו באפיקי ים סוף, אפיק שמשפיע יותר על אזורנו בתקופות יבשות אז המרכיב של המערכות המונסוניות מתגבר על המרכיב של המערכות הים תיכוניות. בתקופות הקרחוניות ירדו מפלסי הים אך דווקא מפלסי אגמי הבקע עלו ככל הנראה עקב ירידת אידוי או עליה בכמות המשקעים. גם ריכוז המגנזיום במי המשקעים ובאינקלוזיות שנמצאו בתוך המלח מראים עליה וירידה בריכוז במקביל לשינויים במפלס מי האגם.
היי ליין

ההיי ליין (מאנגלית: High Line, מילולית: הקו העליון) הוא פארק בדרום מערב מנהטן, ניו יורק, באורך כ-2.33 ק"מ, על תשתית מסילת הרכבת העילית (ומכאן שמו) הנטושה, הנמצאת ברובה במקביל לשדרה העשירית ובקרבת נהר ההדסון. הפארק נמצא בין הווסט וילג' מדרום ובין רובע צ'לסי מצפון. הכניסה הדרומית נמצאת ברח' גאנסוורט (Gansevoort), המסתעף מרח' 14 מערב והכניסה הצפונית נמצאת (בשלב הנוכחי) ברח' 30 מערב ופינת השדרה העשירית.
קו הרכבת, שהיה בשימוש במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20, ננטש במהלך השנים בגלל ירידת כמות הנוסעים והסחורה שהועברה בו. בשנת 1999 התאגדה קבוצה של תושבי האזור כדי להפוך את הקו הנטוש לפארק עירוני. בתמיכת העירייה והממשל, כספים רבים הושקעו וחלקו הראשון של הקו נפתח בשנת 2006. חלקו השני של הקו נפתח בשנת 2009, והחלק האחרון, שממנו נשקף האמפייר סטייט בילדינג, נמצא בשלבי פיתוח.
השפעת הפארק על הסביבה וערך הדירות השוכנות סביבו עצומה. מצד אחד ערך הדירות העולה מושך לאזור תושבים רבים, המעוניינים באיכות חיים גבוהה יותר. עם זאת, תושבים רבים של האזור, שלא יכולים לממן את שכר הדירה העולה נאלצו לעזוב את השכונה.
פשע כמעט ואיננו קיים בפארק. עם פתיחת חלקו השני של הפארק, בשנת 2009, דיווח "ניו יורק טיימס" כי מאז פתיחת הפארק לא דווח על אף פשע חמור כמו תקיפה או שוד בפארק. אחת הסיבות לכך היא, לפי טענת מתכנני הפארק, כי בעוד שפארק ריק מהווה מוקד משיכה לפשע, הרי הפארק החשוף לעיני הבניינים שסביבו ותושביו מרחיק פושעים.
ראשי-ערים אחרות בארצות הברית, כמו פילדלפיה, שיקגו וסנט לואיס הושפעו אף הם מן הפארק והשפעתו החיובית ותכנונים לביצוע תוכניות דומות בערים אחרות מתקיימים. למעשה, עלות הריסת מסילות רכבת מסוג זה במרכזי הערים גבוהה יותר מאשר הסבת המסילה לפארק.
סעודת ליל שבת

סעודת ליל שבת או סעודה ראשונה היא סעודה חגיגית הנאכלת בליל שבת, לאחר תפילת ערבית. לפי ההלכה מצווה לאכול שלוש סעודות בשבת, וזו הראשונה שבהן.
המנהג הנפוץ הוא להתחיל את הסעודה בשירת הפיוט "שלום עליכם", ורבים מוסיפים לשיר אף את "אשת חיל", את "אזמר בשבחין" ופיוטים נוספים. לאחר מכן אומר בעל הבית קידוש על היין ונותן לבני הבית לשתות מהיין. במקצת הקהילות נהוג שכל הבנים הגדולים במשפחה אומרים את הקידוש. בקהילות יהודי גאורגיה המנהג הוא לברך על חתיכת דג מיד לאחר הקידוש, וטועמים מעט מהדג, ורק לאחר מכן נוטלים ידיים. יהודי גרמניה נוהגים כדעת הרמ"א ליטול ידיים, לקדש, ורק לאחר מכן לברך על הלחם.
לאחר מכן נוטלים ידיים, ובעל הבית מברך על שתי חלות (לחם משנה), בוצע את התחתונה (לדעת הרשב"א ופסיקת הגר"א בוצע את שתיהן), טובל במעט מלח ומחלק לבני הבית.
בסעודה עצמה נוהגים בקהילות ישראל לאכול מאכלים מיוחדים. לדוגמה: גפילטע פיש ומרק עוף בקהילות האשכנזים. בסעודה זו נוהגים לשיר זמירות ופיוטים לשבת כמו "מה ידידות מנוחתך", "יה ריבון עלם", "צור משלו", "יום זה לישראל" ועוד.
יהודה בר-שלום

פרופ' יהודה בר שלום הוא איש חינוך ישראלי. הוא משמש כיום כרקטור Universidad Hebraica במקסיקו סיטי.

ביוגרפיה

בר שלום בוגר החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב, בעל שני תארים שניים בחינוך ובחינוך ייעוצי, ודוקטורט בחינוך מטעם הסמינר התאולוגי היהודי בניו יורק. הוא נולד בארגנטינה בשנת 1960, ועלה לישראל ב-1970.
שימש עד יוני 2017 כראש בית הספר לחינוך וחברה בפקולטה למדעי הרוח בקריה האקדמית אונו.
בין השנים 2004 עד 2010 הוא שימש כראש לימודי החינוך במכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין, וסיים את דרכו במכללה כסגן נשיא ודיקן הסטודנטים ויו"ר ועדת המינויים במכללה. בר שלום ההיה יו"ר שותף עם ד"ר מיכל גולן (מכון מופ"ת) של הכנס הבינלאומי הששי להכשרת מורים: חינוך משנה מציאות.
בספרו הראשון "אידיאה של תיקון: יזמות חינוכית בחברה רב תרבותית" בר שלום חקר את מעשיהם של מוסדות חינוכיים ייחודיים בישראל העוסקים בתיקון האדם והחברה. בתי הספר שנחקרו מפגישים בין יהודים וערבים, חילוניים ודתיים, מעצימים אוכלוסיות חלשות ומטפחים זהות ביקורתית. הספר תורגם לאנגלית ב-2006 והוצא לאור בארצות הברית על ידי Palgrave MacMillan, תחת השם "Educating Israel: Educational Entrepreneurship in Israel’s multicultural Society."
ב-2007, בר שלום הוציא את ספרו "הפואמה הפדגוגית של לובה אליאב" שעניינו המפעל החינוכי של אליאב מעת היותו מפקד אוניית מעפילים, דרך מפעל הקליטה של שנות החמישים ועבודה אישית ומאומצת עם עולי קוצ'ין.
בספרו "עושים לשם שינוי: על יזמים חברתיים בישראל" שהוא הוציא לאור ב-2011 יחד עם דר' עמירם שראל, בר שלום ניתח את פועלם של יזמים בולטים בישראל בתחומי הרפואה, הארגון הקהילתי והחברתי והחינוך.
ב - 2015 פרסם עם עדנה גרין את הספר "עמם ולמענם: סיפורם של מורים טובים", בהוצאת כרמל
בר שלום נשוי ואב לשלשה. בנוסף לעיסוקיו האקדמיים המגוונים, הוא מורה לקראטה ומקיים מדיטציית ויפאסנה.
מרסל נגוין

חייו

נגוין נולד במינכן למשפחה ממוצא וייטנאמי, והחל להתאמן בהתעמלות כבר בגיל 4. בשנת 2005 השתתף לראשונה באליפות העולם בהתעמלות, במלבורן, אך לא רשם הישגים גבוהים. באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט ב-2007 היה שותף לזכייתה של הנבחרת הגרמנית במדליית הארד, וב-2008 זכה עם הנבחרת במדליית הכסף באליפות אירופה שנערכה בלוזאן. 
באליפות העולם שנערכה בלונדון ב-2009 העפיל נגוין לגמר הקרב-רב וסיים במקום ה-12. ב-2010 היה שותף לזכייתה ההיסטורית של נבחרת גרמניה במדליית הזהב באליפות אירופה שנערכה בבירמינגהאם, וכן זכה במדליית ארד בתרגיל הקרקע. בהמשך השנה שבר את עצם השוקית, ונעדר מאליפות העולם. הוא שב למעגל התחרויות ב-2011, ובאליפות אירופה שנערכה באותה שנה בברלין זכה במדליית הזהב במקבילים ובמדליית ארד במתח, וסיים במקום השישי בקרב-רב. באליפות העולם שנערכה בטוקיו סיים במקום השישי עם נבחרת גרמניה, ובמקום השמיני בקרב-רב.
באליפות אירופה שנערכה במונפלייה ב-2012 שמר נגוין על תוארו במקבילים, וכן סיים במקום השישי בתרגיל הטבעות ובתחרות הקבוצתית.

מדליות כסף אולימפית בתחרות הקרב-רב

באולימפיאדת לונדון (2012) רשם נגוין את הישג השיא שלו בקריירה, כשזכה במדליות הכסף בקרב-רב ובתרגיל המקבילים. כן סיים במקום השמיני בתרגיל הקרקע, ועם נבחרת גרמניה הגיע למקום השביעי.
פיט מונדריאן

רקע על האמן ורעיונותיו

מונדריאן נולד באמרספורט שבהולנד. הוא גדל במשפחה בעלת אמונה קלוויניסטית נוקשה, ולמד ציור באקדמיה AIA. בתחילת דרכו צייר תמונות נוף וטבע דומם לפי חוקים אקדמיים נוקשים. ב-1905 ביקר בתערוכה של ואן גוך והושפע ממנה מאוד, ובהמשך הושפע מהפוביזם ומהקוביזם. אז גם החל לעבוד על סדרת העצים, שלה חשיבות מכרעת על ההתפתחות האומנותית שלו.
ב-1911 עבר לפריז, שם הלך בדרכם של הקוביסטים והחל לתת בציוריו קדימות לצבע על פני הרישום. האובייקט החל להיעלם מעבודותיו, כמו שניתן לראות בציורי העצים של אותה תקופה, בהם העץ מיוצג על ידי רשת של קוים אופקיים ואנכיים המסודרים סביב ציר מרכזי. הוא צמצם את ההבעה בציור, התעלם מפרטים והפחית את מספר הצבעים.
בשנים 1912-‏1914 הפכו ציוריו לפחות ופחות ריאליסטיים. הרצון ליצור חיקוי ואשליה הלך ונעלם, עד שלבסוף נותרו רק צורות גאומטריות שונות מסודרות על הבד, שהודגשו במעט צבעים. בתקופה זו, כדי להתנתק עוד יותר מההקשר המציאותי, הפסיק לתת לעבודותיו שמות תאוריים והחל לסמן אותן במספרים, או שהוסיף תיאור של צבע או צורה.
ב-1916 פגש בהולנד את בארט ואן דר לק, אמן הולנדי שהחל מ-1914 צייר קומפוזיציות אבסטרקטיות של צורות גאומטריות בצבעים שטוחים וקונטרסטיים. שניהם עבדו יחד במשך תקופה מסוימת והושפעו זה מזה. מונדריאן נטש אז את קופוזיציות הצלבים והחל לצייר ריבועים ומלבנים צבעוניים על משטחים נייטרליים.
הוא התוודע לתנועה התיאוסופית, והושפע מהסופר סְכוּנמָאקֶרְס (Schoenmaekers) ומספרו "דמותו החדשה של העולם" (Het nieuwe Wereldbeeld), וכן מכתביו של האנתרופוסוף רודולף שטיינר. הוא מצא בתאוסופיה ממדים חדשים של הבנה.

המשך דרכו

בסוף 1919 וב-1920 המשטחים הגאומטריים בציוריו, שנוצרו כתוצאה מהקווים החוצים, גדלו בשטחם והתמעטו בכמותם. האסימטריה של הקומפוזיציה התבהרה, המשטחים הופרדו בבירור ומשטח אחד היה תמיד דומיננטי וגדול מאחרים. ב-1921 הוא הצליח לשכלל את השיטה כדי לבטא את עקרונותיו. הקווים שהפרידו בין משטחי הצבע הפכו עבים עד כדי כך שיכלו להחשב כמשטחי צבע בעצמם. הבד נשלט ברובו על ידי ריבוע או מלבן אחד. צבעי היסוד נוכחים פחות בקומפוזיציה, אך הפכו חזקים ובוהקים יותר.
בשיא הקריירה שלו, בשנות ה-30, הוא הפסיק לחלוטין להשתמש בצבע. משטח התמונה הלבן נחצה על ידי קווים שחורים בלבד (למשל שניים אופקיים ואחד אנכי), כך שהתמונה הפכה לדמותם הטהורה.
מונדריאן נהג לעבוד בדירות סטודיו בפריז, לונדון ומנהטן. בסוף שנת 1943 רכש סטודיו חדש במנהטן, ברחוב 59, עליו אמר שהוא החלל המושלם ליצירותיו. לאחר מספר חודשים לקה מונדריאן בדלקת ריאות ומת.
המוזיאון העירוני של האג מציג רבות מיצירותיו. ב-1998 רכש המוזיאון את יצירתו הבלתי-גמורה "בוגי ווגי של ניצחון" (Victory Boogie Woogie) תמורת 80 מיליון גילדן הולנדי (כ-36.3 מיליון אירו).

דעותיו על האמנות

מונדריאן ראה באומנות סוג של דת וטען שאנשים יוכלו להפוך לטובים ולרוחניים יותר אחרי שיביטו ביצירות מאוזנות. הוא היה אחד מדובריה הראשונים של האמנות המופשטת (אבסטרקטית) הבלתי-פיגורטיבית, שהתחילה להתפתח בשנות ה-20 של המאה ה-20 והפכה בהדרגה לזרם עיקרי באמנות באותה התקופה. מונדריאן תפס עמדה קבועה ויציבה ברקמה הסבוכה של אמנות המאה העשרים.
ציוריו של מונדריאן מופשטים וסינתטיים ביותר ומאופיינים במיעוט צבעים וצורות פשוטות. בחינה ראשונית של תמונותיו מגלה פשטות, מסגרות נוקשות, סטטיות וגאומטריה קפדנית, אך מבעד למרובעים ולמישורים הצבועים חבויה תסיסה המפיחה רוח חיים בצורות ובצבעים ומעוררת רגשות.
ז'וליאן סטו

קריירה

סטו יליד שארטר, ז'וליאן עבר בילדותו לאקדמיה הצרפתית (Clairefontaine INF) לפני שהצטרף למועדון הכדורגל סנט אטיין הצרפתי. המועדון הצרפתי אינם נתנו לז'וליאן לשחק בקבוצה הבכירה והחליט שלא להמשיך את דרכו במועדון. ב-2008 חתם בטור והפך לשחקן בעל עמדה בלתי מעורערת בקבוצה. 
בסוף החוזה, סטו יצר קשר עם כמה מהמועדונים בצרפת, אך לבסוף חתם בנאנסי. לאחר עונת פריצה מדהימה של סטו, עזר והיה חלק משמעותי בזכייה של נאנסי בליגה השנייה. זכה גם באותה העונה בגביע ה-UNFP לשחקן הטוב ביותר. 
ב-8 ביולי 2018 חתם סטו בהפועל באר שבע לשנתיים עם אופציה לשנה נוספת. סטו ערך את הופעת הבכורה שלו בהפועל באר שבע, ב-17 ביולי 2018 בניצחון 1-3 על פלורה טאלין במסגרת משחק הגומלין של הסיבוב השני במוקדמות ליגת האלופות. ב-21 בדצמבר שוחרר מהקבוצה.
ב-7 בינואר 2019 חתם סטו בבזייה מהליגה הצרפתית השנייה.
הגדת הרבי מחב"ד

על ההגדה

ההגדה יצאה לאור לראשונה בסביבות חג הפסח תש"ו. בהוצאה הראשונה הכילה ההגדה ארבעים ושבעה עמודים. גוף ההגדה בא בעמוד הימני וממולו ה'לקוטים' והמנהגים. במשך כל כמה שנים יצאה לאור מחדש בהוספת קטעים חדשים להגדה. ההוספות שולבו בסוף. בשנת תשל"ג, שולבו ההוספות בתוך גוף ההגדה.
במהלך השנים - לאחר שהצטברו ביאורים רבים, גם בשיחותיו של הרבי על ההגדה. יצאה לאור ההגדה, עם הוספת 'ביאורים' מתורתו של הרבי. הוצאה זו אף קיבלה שם חדש "הגדה של פסח - עם לקוטי טעמים מנהגים וביאורים".
ההגדה הודפסה גם במהדורה עם פענוח מראי המקומות על מנת שהקורא יוכל ללמוד את ההערות בלי לפתוח את הספרים. הוצאה זו נקראת "הגדת הרבי".
בקובצי הערות וביאורים של חסידי חב"ד, מרבים לעסוק בדיון בדברי הרבי בהגדה ומדקדקים בכל מילה שבה.
הרב שלמה יוסף זווין כתב עליה "הגדה נפלאה שמעטים דוגמתה, ומתאימה לכל אדם מישראל, כחסיד כאשר איננו חסיד. אלמלא הייתי חושש לסלידתם של חסידים מהגדרת חול לעבודת קודש, הייתי אומר שזוהי עבודה מדעית ממדרגה ראשונה. על כל פנים: פנינה בספרות ההגדית.." (זוין, ספרים וסופרים ח"ג, עמ' 263)".
החוקר והבלשן מאיר מדן כתב: "הגדה זו קטנת הכמות מפתיעה משתי בחינות: א) השפע העצום של מקורות מדברי חז"ל ומספרי ראשונים ואחרונים - קשה להבין כיצד נקלט שפע עצום זה של בקיאות בחוברת דקה וצנומה בת 47 עמודים, שרובם גוף ההגדה ומיעוטם דברי המלקט והעורך. ב) העובדה שהמחבר, אדמו"ר חסידי, מתגלה לא כאדמו"ר שחסידותו אומנותו ודבריו דברי רמז ודרוש כדרך שאר האדמו"רים, אלא כחוקר מדעי ממדרגה ראשונה, פילולוג בעל שיעור קומה, המפליא בבקיאותו העצומה, בשכלו הישר ובכושר הבירור והניתוח המדעי של מקורות, של נוסחאות, של מקודם ומאוחר, של פשוטו של מקרא, והכל בלשון קצרה, תמציתית ומדויקת למופת" (מחניים, גיליון ל"ב, תשי"ז).
בתשמ"ו נדפסה ההגדה בשני כרכים, בכרך הראשון נדפס ההגדה עם 1. מנהגי חג הפסח מספר המנהגים - מנהגי חב"ד. 2. מילואים ללקוטי טעמים ומנהגים - ליקוטי מכתבים שיש בהם ביאורים על נוסח ההגדה. 3. פירושים וביאורים על ההגדה. בכרך השני נוספו שיחות ומכתבים מהרבי הקשורים לחג הפסח, שיחות שאמר הרבי על סיום מסכת פסחים ועוד.
אוקרוג סוחומי

אוקרוג סוחומי (ברוסית: Сухумский округ) אחד ממחוזות האימפריה הרוסית תחת מלכות המשנה של הקווקז, שהשתרע באזור אבחזיה, בין קווי הרוחב '30‏42° - 44°, ובין קווי האורך 39° - 41°. המחוז גבל מצפון וממערב ברכס הרי הקווקז הגדול, שהפרידו אותה מצ'רקסיה; ממזרח הוא גבל בסמגרלו ומדרום בים השחור.
ב-17 באוגוסט 1866 נוסד האגף או הגיזרה הצבאית של סוחומי (Сухумский военный отдел), שבירתה סוחומי. בשנת 1883, נוסד אוקורג סוחומי שהיה כפוף מנהלית לפלך כותאיסי. שטח המחוז היה 7,575 ורסטה ריבועית (верста)‏, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 1897 100,498 איש.

היסטוריה

האימפריה הרוסית ניצלה את ההזדמנות של חוסר שקט יחסי באימפריה העות'מאנית, ובשנת 1810 כבשה את סוחומי. בשנת 1832 הפכה סוחומי לאזור בו הוצבו עמדות מכס ונמלה הימי שודרג בשנת 1866. בשנת 1864 אולץ הנסיך האבחזי מיכאיל (חמוד-ביי) לוותר על כס השלטון בנסיכות אבחזיה, ושטח הנסיכות אוחד עם האימפריה הרוסית. שנתיים לאחר מכן נוסד האוקרוג הצבאי של סוחומי.
ב-25 בדצמבר 1904, הופרד חלק מהאזור בין גגרה לסוצ'י, שהיה מאוכלס בעבר בזיגים, בצו של הצאר, מידי אוקרוג סוחומי שהיה חלק מפלך כותאיסי לטובת פלך הים השחור (גוברניית הים השחור). המדיניות הרוסית באזור, שהביאה לגל של מוג'הירים גרמה להתדלדלות האוכלוסייה. מצד שני אוכלס האזור בידי מספר רב של גאורגים וארמנים. למרות זאת, התעקשו הגנרל דניקין ועמיתיו כי הגבול בין גאורגיה (שלא הייתה מוכרת עדיין על ידי שתי ההנהגות הלבנה והסובייטית) והרפובליקה הקובנית, שנשלטה על ידי הצבא הלבן, צריך להיות הגבול שעבר בין פלכי האימפריה הרוסית - פלך כותאיסי ופלך הים השחור. כלומר, מעט צפונית לנהר הבזיב.

דמוגרפיה

בין השנים 1864–1878, נמלטו מעל ל-60% מאוכלוסיית אבחזיה (כ-200,000 איש) דרומה. כדי לפצות על איבוד התושבים עודדו השלטונות הגירה של גאורגים, רוסים וארמנים לאזור. כ-40,000 איש היגרו לאבחזיה ושינו את המאזן הדמוגרפי לרעת האבחזים. אזורים רבים במחוז היו לא מיושבים והרוסים החלו במדיניות ליישוב נוצרים באזורים אלה.
Neptune

Neptune (או: Microsoft Neptune בשמה המלא) היה שם הקוד לגרסת מערכת ההפעלה חלונות, שהייתה בפיתוח החל מ-1999. היא התבססה על חלונות 2000, ותוכננה להיות הגרסה הראשונה המיועדת לצרכנים, המבוססת על חלונות NT, ונועדה להחליף את סדרת חלונות 9x (כפי שבסופו של דבר, נהיה בסוף עם חלונות XP וממשיכותיה).
Neptune הורכבה באופן רחב על בסיס חלונות 2000, אך נוספו בה תכונות חדשות כדוגמת חומת אש, שבהמשך שולבה בחלונות XP כ-Windows Firewall. כמו כן נוסף בה מסך כניסה, אשר נותר גם הוא ב-XP. ב-Neptune נוסה גם ממשק משתמש חדש, שילוב של HTML עם ממשק Win32 מסורתי, שהיה נקרא "מרכז הפעילות" לפעולות ממוקדות-משימה.
בתחילת שנת 2000 מיזגה חברת מיקרוסופט את הצוות העובד על Neptune, עם הצוות שפיתח את Windows Odyssey, העדכון של חלונות 2000 למשתמשים עסקיים. הקבוצה המשולבת עבדה על מיזם חדש שהיה תחת שם הקוד Whistler, שהופץ בסוף 2001 כחלונות XP. בינתיים הפיצה מייקרוספט מערכת הפעלה נוספת מבוססת DOS למשתמש הביתי, שנקראה חלונות Me.
בסופו ש דבר רק גרסת האלפא של Neptune‏, 5111, שוחררה לבודקי התוכנה, תחת הסכם סודיות, ולאחר מכן מצאה את דרכה אל אספני גרסאות בטא ומוזיאונים וירטואליים.
במסמך מפת הדרכים המוקדם, באשר לפיתוח Neptune (כפי שמוצג במסמכי ההגבלים העסקיים), תוכננו חמש חבילות שירות. במסמכי ההגבלים העסקיים של מיקרוסופט נראה, כי ל-Neptune היה אמור להיות יורש בשם Triton, שהיה אמור להיות עדכון קטן ל-Neptune, עם שינויי ממשק משתמש מזעריים, וגם לו תוכננו להיות חבילות שירות.
באופן פנימי שם המיזם נכתב כ-NepTune, וייתכן בשל הרמיזה להיותו מבוסס על חלונות NT.
סבאלראי

תכונות

סבאלראי הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K2 III, שנמצא במרחק של כ-82 שנות אור ממערכת השמש. מסתו אינה ידועה בוודאות ומוערכת בכ-1.5 מסות שמש, רדיוסו למעלה מ-12 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-4,500 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 45 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה אך בשל טמפרטורת פניו הנמוכה יחסית חלק ניכר של קרינתו היא בתחום התת-אדום כך שעוצמת הארתו הכוללת היא בערך פי 65 מעוצמת ההארה של השמש. גילו של סבאלראי מוערך בכ-3 מיליארד שנים והוא נמצא בשלב התפתחות מתקדם כאשר המימן בליבתו כבר אזל והוא מתיך הליום ליסודות כבדים יותר. בעבר דווח שבהירותו של סבאלראי משתנה במספר מאיות של דרגת בהירות והוא סווג כחשוד ככוכב משתנה. כמו כן, מהירותו הרדיאלית משתנה מעט באופן מחזורי מורכב הכולל מספר מחזורי משנה. המחזור הראשי הוא באורך של 13 ימים והסיבה לו אינה ידועה, אך לא סביר שמדובר בבן זוג או כוכב לכת שמקיפים אותו בזמן כזה, שכן רדיוס ההקפה במקרה זה יהיה קטן מרדיוס הכוכב עצמו, וככל הנראה זו תוצאה של פעימות פנימיות בכוכב. מחזור נוסף הוא באורך של 142 ימים וגם סיבתו אינה ידועה, אך אם מדובר בכוכב לכת, אז מסתו צריכה להיות סביב 2 מסות צדק ורדיוס ההקפה צריך להיות בין חצי יחידה אסטרונומית ליחידה אסטרונומית אחת. סיבות אפשריות נוספות הן שהשינוי נובע מצורה לא סימטרית של הכוכב עצמו וזמן הסיבוב העצמי שלו הוא 142 ימים או שגם מחזוריות זו נגרמת מפעימות פנימיות בתדר נמוך.
כמעלה ורבע מצפון-צפון-מזרח לסבאלראי נמצא הצביר הפתוח IC 4665, שניתן לצפייה בעין ככתם עמום מאוד וניתן לראות את כוכביו באמצעות משקפת או טלסקופ חובבים. למרות שהם נראים קרובים זה לזה, הצביר נמצא במרחק גדול בהרבה מעבר לסבאלראי ואין ביניהם שום קשר.