רוברט אנטון וילסון

חייו

נולד בשם רוברט אדוארד וילסון, בברוקלין, ניו יורק. למד בבית ספר יסודי קתולי, ובתיכון "ברוקלין טק" המתמחה בלימוד מדעים מדויקים. המשיך ללימודי הנדסה ומתמטיקה באוניברסיטת ניו יורק, ועבד כנהג מונית. עבד כעוזר הנדסאי, איש מכירות, ובין השנים 1965–1971 שימש כעורך משנה במגזין פלייבוי. כתב בשעות הפנאי, והשתמש בשם משפחתה של אמו, וילסון, כשם עט. מאז כתב תחת השם רוברט אנטון וילסון.
בשנת 1958 נישא לסופרת אלן ריילי; לזוג נולדו ארבע בנות. ב-1976 אחת מבנותיו הוכתה למוות על ידי שודדים, מוחה נשמר בהקפאה. אשתו נפטרה ב-1999.
בשנת 1979 השלים דוקטורט בפסיכולוגיה מאוניברסיטת פיידיה (Paideia) בקליפורניה, מוסד לא מוכר שנסגר מאז. הדוקטורט התפרסם כספר בשם "עליית פרומיתיאוס".
בילדותו סבל ממחלת הפוליו וטופל בה בשיטתה של אליזבת קאני. במהלך כל חייו סבל מתופעות לוואי שנגרמו מהמחלה ונאלץ להשתמש במקל הליכה.
בשנת 2000 פרצה המחלה שוב כפוסט פוליו סינדרום ממנו סבל עד מותו.

רעיונותיו

וילסון כתב 35 יצירות. הטרילוגיה שזכתה לפרסום הרב ביותר היא "טרילוגיית אילומינטוס" אותה כתב יחד עם הסופר רוברט שיה ואותה תיארו כ"מעשיה לאנשים בעלי פרנויה". הסדרה מתארת תאוריית קשר מתמשכת משחר האנושות ומערבת ידע, דמיון ויצירתיות הנרקמים יחדיו בהפגנה של כתיבה וירטואוזית ומעוררת השראה.
בטרילוגיית "ההדק הקוסמי" בחן נושאים כעתידנות, זן בודהיזם, דיסקורדיאניזם, יוגה, הבונים החופשיים ועוד. הוא סקר את עבודותיהם של באקמינסטר פולר, טימותי לירי, גיאורג איבאנוביץ' גורדייף ועוד.
ספריו האחרים עסקו בתהליך הנדרש לאמן את המוח האנושי כדי להוציאו מההינעלות והקבעון להם הורגל. כך הבדיל בין הטריטוריה לבין המפה המייצגת אותה כסמל לכך שאנו מערבבים בחיי היום יום את המושגים הללו ומערבבים ביניהם (ייצוג של דבר אינו הדבר עצמו, או המפה אינה הטריטוריה לפי תורתו של אלפרד קוז'יבסקי ממנו הושפע רבות). הוא פיתח שיטה לשחרור האדם ממה שהגדיר כ"תעלות המציאות" שמעוותות את התפיסה האנושית של המציאות.
ספריו מעוררים השראה, קריאתם חוויתית, אך מעצם עיצובם השונה והיוצא מגדר המקובל הם מלווים בשרטוטים, מפות, מיני הפניות לכתבים עתיקים, חלקי כתבי יד שנתגלו וכו'.
באופן אירוני, ספריו, המבקרים את תפיסות הרפואה האלטרנטיבית הפסבדו-מדעית, נמכרים כיום במרבית החנויות המתמחות ברפואה אלטרנטיבית. וילסון היה מוכר היטב בחוגים הנאו-פגניים - הוא כתב על אליסטר קראולי ורעיונותיו והשתמש בדמותו בספרו "מסכות האילומינטי". אלמנטים מעבודתו של הווארד פיליפס לאבקרפט נמצאים גם כן בספריו.
וילסון ביקר את המדענים בעלי מערכות האמונה הנוקשות והשווה אותם לפונדמנטליסטים דתיים. הוא טבע את המושג "רציונליות אי-רציונלית" כדי לאפיין את האנשים הטוענים לרציונליות בעודם שקועים לדעתו באיסורים, בפחדים, בדוגמות, ובעוינות כלפי כל שינוי. בספרו "האינקויזיציה החדשה" מתח ביקורת על העובדה שהמדע העכשווי נעול מפני ביקורת חיצונית בשל פחד מרעיונות חדשים, ושמדעני ההווה מחויבים למה שלמדו באוניברסיטה מבלי יכולת לקבל את השונה והחדש.
כשנשאל מה הדבר הראשון שהיה עושה אילו היה נבחר לתפקיד נשיא ארצות הברית, ענה: "מתפטר מיד!".

מחזה

וילסון נחרד משריפת כתביו, באוגוסט 1956, של וילהלם רייך, הפסיכיאטר האוסטרי יהודי, ידידו של פרויד שהממסד הפסיכולוגי התנגד לשיטות הטיפול שהציע והחרים אותו.
המחזה וילהלם רייך בגיהנום נכתב בשנת 1987 והועלה על הבמה בדבלין בתיאטרון אדמונד ברק. המחזה תוקף את אנשי האקדמיה, את הממסד הנוקשה ואת הדרך בה כל חידוש מותקף ומושמץ על ידי האנושות המתקשה לקבל שינויים, ואת גורמי הממשל כשליחי אינקוויזיציה.

עיסוקים נוספים

ב-1975 הקים יחד עם אשתו את "המכון ללימודי עתיד האנושות".
ב-1976 ייסד את ארגון "מעוף הכוכבים" (Starflight network) לקידום רעיונות פילוסופיים של טימותי לירי ובו דנו בדרכים ליישום הרעיונות העתידניים של הגירה לחלל, הגברת האינטליגנציה האנושית והארכת חיי האדם. בקבוצה נבנתה טבלה שנקראה "הטבלה המחזורית של האנרגיה" ובה הוצג המודל של שמונת מעגלי התודעה על ידי טימותי לירי.
וילסון היה פעיל ומרצה באגודה לחקר המודעות (Association for consciousness exploration).
וילסון זכה ב-1986 בפרס פרומתאוס למדע בדיוני על יצירתו טרילוגיית אילומינטוס.