האנדאן

התפתחות אזור היישוב לנפת האנדאן

באזור החלה צמיחה תרבותית עם תרבות "צְשָׁאן" שהתרכזה בעיקר בדרום מחוז חביי של היום בין השנים 8,000 לפנה"ס עד 5,500 לפנה"ס. ההיסטוריה של התפתחות יישובים באזור החלה לפני יותר מ-3,000 שנים, מה שמעמיד אותו כאזור העירוני העתיק במחוז חביי. ההתיישבות הפכה לעיר שהחליפה את העיר "ג'ונְגמוּ" בתפקיד בירת מדינת גָ'או, בסביבות השנים 476 לפנה"ס עד 221 לפנה"ס של תקופת המדינות הלוחמות. בתקופה זו הייתה העיר מרכז פוליטי, כלכלי ותרבותי בצפון סין. בשנת 228 לפנה"ס נכבשה על ידי צ'ין שה-חואנג במסגרת הסיפוח הכוחני של מדינת ג'או לשליטת שושלת צ'ין, שהסתיים עם הכנעת מפקדת "דָאי" בשנת 222 לפנה"ס. לאחר מסע כיבושיו הגיע צ'ין שה-חואנג הגיע לבקר בעיר, שבה חייתה לפני כן משפחתו ובה הוא נולד, וציווה בה שכל אויבי אימו ייקברו חיים.
בין השנים 206 לפנה"ס עד 220 לספירה של שושלת האן, הייתה אחת מחמש הערים המשמעותיות והמרכזיות בכל סין. בתקופה זו גם קיבלה העיר את השם "האנדאן", על שם הר "האן" ("האנ-שאן") שבמזרחה. לאחר שושלת האן הלך והדרדר מעמדה של האנדאן כמרכז מסחר, ככל הנראה עקב הקרבות הרבים שזרעו הרס בצפון סין לאחר תקופת שושלת האן. לאחר שנת 1368 בתקופת שושלת מינג ועד לשנת 1928, סופחה האנדאן כאזור נפה תחת אזור נציבות בשם "גוָאנְגְפִּינְג".

טופוגרפיה

האנדאן מהווה את הקצה הדרומי מערבי של מחוז חביי. היא נמצאת ממזרח להרי טאיחאנג וממערב ל-"מישור צפון סין". היא נמצאת במרחק של 150 קילומטרים מדרום לשה ג'יאג'וואנג בירת מחוז חביי, ו-500 קילומטרים מדרום לבייג'ינג בירת סין ומדרום לטיינג'ין. שטחה הכולל כ-12,000 קילומטרים רבועים ושטח מרכזה העירוני כ-457 קילומטרים רבועים.
פני שטח מערב העיר גבוהים יותר ממזרחה, כשהעיר נמצאת על פני אזור מעבר גאוגרפי, במקום שבו מחל להתרומם רכס הרי טאיחאנג ממערב ל-"מישור צפון סין". בהתייחס למסילת הרכבת "גִ'ינְגְ-גְוָאנְג" כנפרשת לאורך אזור הגבול, האזור שממזרח לה שטוח ופתוח למרחבים, והחלק שממערב מורכב מהרים וגבעות עם אגנים ועמקים. כך גם בשטח העיר הבדלי גובה חדים ביותר, כאשר הנקודה הגבוהה היא 1898.7 מטרים בפסגת "יָגָ'אי" שבשטח הרי טאיחאנג, והנקודה הנמוכה היא 32.7 מטרים בכפר ווּגְ'ייֵנְפָאנְג שבנפת צ'וּ'ג'וֹאוּ.

אקלים

האנדאן נמצאת באזור מזג אוויר של מונסון יבשתי ויש בה הבדל ברור בין עונות השנה. הסתיו קריר-מתון, החורף קר, האביב יבש עם רוחות והקיץ חם וגשום. עונות החורף והקיץ ארוכות בצורה ניכרת לעומת עונות קצרות של סתיו ואביב. חודש יולי הוא החם ביותר וינואר הקר ביותר. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 13.5 מעלות צלזיוס.

תחבורה

להאנדאן מיקום גאוגרפי נוח המאפשר נגישות קלה אליה וממנה. מסילת הרכבת מבייג'ינג ל- גוָאנְגְג'וֹאוּ, הכביש המהיר מבייג'ינג ל-שֶׁנְגֶ'ן והכביש הארצי המהיר מספר 107, מצטלבים כולם עם מסילת הרכבת העוברת בדרך הערים צָ'אנְגְגְ'ה-האנדאן-גִ'ינָאן-צִ'ינְגדָאו, הכביש המהיר מהעיר לָאנְג'וֹאוּ לעיר צִ'ינְגדָאו והכביש הארצי המהיר מספר 309. כך מסילות הרכבת, הכבישים המהירים, הבין-עירוניים והעירוניים עוברים כולם בהאנדאן ומקנים לה תשתית תחבורה חזקה המאפשרת ביעילות ובקלות קשרים ותובלה לערים גדולות ורחוקות, וכן הופכים את האנדאן למוקד קישור בולט בין ארבעת המחוזות שאנשי, שאנדונג, חנאן וחביי.
גם בתוך מחוז חביי ישנה נגישות נוחה מאוד בינה לבין שלוש הערים הגדולות בייג'ינג, טיינג'ין ו-שה-ג'יאג'וואנג. בייג'ינג מצויה במרחק חמש שעות נסיעה, טיינג'ין במרחק שש שעות ושה-ג'יאג'וואנג במרחק שעתיים נסיעה. רכבות ואוטובוסים יוצאים מהאנדאן לשלוש ערים אלו.
בבחינת תחבורה אווירית, בשנת 2007 נפתח בהאנדאן שדה תעופה המספק טיסות בינה לבין הערים שנגחאי, גוָאנְגְג'וֹאוּ, צ'ונְגְפִּינְג, דָלְייֵן, הָאנְגְג'וֹאוּ, שִׂי'אָן ושְׂיָאמֶן.

כלכלה

בהאנדאן קשרי מסחר חזקים תודות לפעילויות התובלה הרבות במערכות הכבישים הרבות המקשרות אותה עם ערים אחרות ורחוקות. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על ייצור במפעלי תעשייה רבים אשר הוקמו תודות למכרות פחם הממוקמים באזור בעיר בשם "פֶנְגְפֶנְג" המהווים משאב כלכלי לתעשיות הברזל, הפלדה והטקסטיל הרווחות כיום בעיר. גם מפעלי כימיקלים ומפעלי מלט, בין מפעלי תעשייה נוספים בעיר, מרוויחים ממכרות הפחם כאשר הפקת החשמל לייצור במפעלים מבוססת עליו.
האנדאן עשירה במשאבי מינרלים כשיש באזור בסביבות 40 סוגי מחצבי מתכות וחומרים אחרים, ובנוסף למכרות הפחם יש בעיר גם מכרות לכריית עפרות ברזל, עפרות אלומיניום, מינרלים של חרסית וסלעים המתאימים לייצור מלט. מתוך אלו המחצבים המצויים בכמות די עשירה הם מינרלים של פחם וברזל. זאת גם תודות להרי טאיחאנג המעשירים את האזור מבחינה אקולוגית כמו גם במחצבים שונים, בייחוד במרבצי הפחם המצויים בהם בכמויות ניכרות. כך גם האנדאן היא אחד האזורים המרכזיים בסין לכריית פחם וברזל.
עם זאת, נגישותו הגדולה מאוד של הפחם בהאנדאן המקנה כמויות חשמל עצומות לביסוס תעשייה עיקרית של הפקת מתכות בעיר, הופכת את האנדאן לעיר בעלת זיהום אוויר חמור ביותר כאשר אזורים שלמים בה אפופים בעשן שחור עם החלקיקים המזהמים העולים מארובות המפעלים הרבים, בייחוד הפיח הנפלט מארובות מפעלי פלדה. בשנים האחרונות פורסמו דיווחים המתארים את הקושי לגור בעיר, בייחוד באזור שבו הוקם מפעל הפלדה הגרמני טיסנקרופ, לאחר שפורק והועבר מהעיר דורטמונד שבגרמניה, שגם שם דיווחו התושבים על פליטת הפיח וחלקיקי הנשורת שאף הכתימו את בגדיהם, ולכן הועבר המפעל מגרמניה. תושבי האנדאן ובייחוד תושבי אזורי המפעלים בהאנדאן דיווחו על תחושה שהם חיים בתוך מקום של רעש ונזק שמתמקד רק בעשיית כסף ובהוספת מקומות עבודה. תושבי אזור מפעל טיסנקרופ נמנעים ביומיום מלאכול בחוץ כדי שהאורז לא יהפוך לשחור, ומתקשים לישון מפאת רעש המפעל הנמשך גם בלילה. כלכלתן של ערים רבות בסין, בייחוד במחוז חביי, מבוססת גם על תעשיית ייצור במפעלים, ותעשייה זו אחראית לחלק ניכר מפליטות פחמן דו-חמצני בסין. כך האנדאן, המתבססת בעיקר על תעשיית מפעלים רבים מאוד הפולטים פיח, נמצאת בבעיה חמורה אף יותר ביחס לאזורים אחרים, בייחוד לעיר באודינג במחוז חביי שגם מתבססת על עוד ענפי תעשייה עיקריים, ואשר משתמשת בשנים האחרונות בעיקר בתעשיית אנרגיה חלופית וכבר הצליחה להוריד בצורה ניכרת את זיהום האוויר והמים בה.
נכון לסוף שנת 2007, עמד התוצר הלאומי הגולמי בעיר על 161.0 מיליארד רנמינבי/יואן (21.4 מיליארד דולר), והיווה זינוק של 14.9% מהשנה שלפני, מה שהעמיד את האנדאן במקום השלישי מבחינה כלכלית מבין ערי מחוז חביי.

עממיות

מורשת התרבות העשירה של האנדאן הקנתה לה מאפיינים ומנהגים ייחודיים רבים: ניבים רבים של השפה הסינית כמו גם ביטויים ופתגמים רבים שנוצרו והתפתחו באזור, סיפורים ואגדות עממיות, ואמנויות הכוללות יצירת מוזיקה שהותאמה לאווירה במקדשים בודהיסטיים, ריקוד עם מניפות לצלילי תופים בשם "שָׁאן גוּ ווּ" ויצירת סגנון מעודן של אמנות הלחימה טאי-צ'י בשם "יוּנְגְנְייֵן טאי-צ'י", על שם נפת יוּנְגְנְייֵן שבה פותח. בהאנדאן ידועה עבודת מלאכת הקדרות בשם "צְה-ג'וֹאוּ". מוצרי מזון ייחודיים הם רוטב של בשר חמור ו-"יין צונְגְטָאי".