google/wiki40b huggingface dataset:
החברה ההיסטורית הישראלית

החברה ההיסטורית ישראלית היא ארגון של היסטוריונים ישראלים שמטרתו לקדם את מקצוע ההיסטוריה בכלל ותולדות עם ישראל בפרט.
החברה נוסדה בארץ ישראל בשנת 1926 וכיום חברים בה כאלף איש, רובם ככולם אקדמאים.
הנהלת החברה מורכבת מהיסטוריונים מכל האוניברסיטאות בישראל ונבחרת אחת לארבע שנים מקרב חברי מועצת החברה ההיסטורית. המועצה מתכנסת אחת לשנה והיא נבחרת על ידי האספה הכללית של החברה ההיסטורית הישראלית, המתכנסת אחת לארבע שנים.

פעילות החברה

החברה מקבלת ממשרד התרבות והספורט תמיכה שנתית של כ-390,000 ש"ח.

כתבי עת

החברה מפרסמת, בשיתוף עם מרכז זלמן שזר את כתב העת הוותיק "ציון", שנוסד עם החברה ואת כתב העת "היסטוריה". כמו כן מפרסמת החברה את ידיעון החברה שלוש פעמים בשנה.
נוסף לכתבי עת אלה, מוציאה החברה בשיתוף אוניברסיטת תל אביב את כתב העת "זמנים".

כנסים

החברה מקיימת מדי שנה מספר כנסים לאומיים ובינלאומיים. בפרט הכנס השנתי במרכז זלמן שזר, שהוא הבמה המרכזית להצגת מחקרים חדשים בתולדות עם ישראל. משנת 1993 מקיימת החברה את "במת ירושלים להיסטוריה על שם מנחם שטרן", במסגרתה מוזמן מדי שנה מרצה מבכירי ההיסטוריונים בעולם לסדרת הרצאות אליה מוזמנים ההיסטוריונים בישראל, חוקרים, סטודנטים, מורים והקהל הרחב. 
כנסים נוספים הם כנסי וסדנאות מתודולוגיה לסטודנטים וחוקרים צעירים, בהם תלמידי בתי ספר תיכוניים. מסגרות אלה מהוות את בניית "הדור הבא" של ההיסטוריונים בישראל.

קשרים בינלאומיים וחברות בארגונים

החברה מייצגת את המדע ההיסטורי בישראל והישגיו בגופים ובמוסדות הבינלאומיים כגון אונסק"ו. משנת 1980 חברה החברה בארגון ההיסטוריונים העולמי ‏International Committee of Historical Sciences‏ (CISH) ובאיגוד הבינלאומי של חברות היסטוריות לחקר תולדות עם ישראל 
The International Association of Historical Societies for the Study of Jewish History ‏(IAHSSJH).
אלי אלטרץ

ביוגרפיה

אלטרץ נולד ב-1947 לאלברט ומרי, בסרייבו (אז חלק מיוגוסלביה, כיום בבוסניה). הוא עלה לישראל עם הוריו בשנת 1948 ומאז גר כל חייו בירושלים.
למד בבית הספר היסודי בקיבוץ רמת רחל, והמשיך את לימודיו בתיכון אורט.
אלטרץ היה אמן אוטודידקט והשתמש בטכניקות שונות של רישום ושל צבע, וביצע עבודות מקוריות ביותר במתכת, גבס ואבן. אביו, הצייר אלברט אלטרץ (1910-2008), היה שייך לאסכולה הנאיבית, אך בנו שינה סגנונות וטכניקות תוך חיפוש מתמיד ובהתאם ל"תקופות" שונות בחייו. בשנות ה-70 החזיק בסטודיו בחוצות היוצר בירושלים, בו הציג ומכר רבות מעבודותיו, בהמשך הציג מספר פעמים בגלריה אנגל הירושלמית וכן בבית האמנים בירושלים. בד בבד עם עבודתו על פסליו וציוריו, וכן יצירת אמנות שימושית מקורית (יודאיקה), פתח בשנת 1987 משתלה בשכונת מגוריו, בקעה, בדרום ירושלים.
ב-21 באוקטובר 1990 נרצח בפיגוע דקירה על ידי  עאמר אבו סרחאן, מחבל ערבי שהגיע לשכונת מגוריו ודקר למוות אותו ועוד שניים מתושבי השכונה, איריס אזולאי והשוטר צ'רלי שלוש.
אלטרץ נטמן בבית העלמין בהר המנוחות. הותיר אחריו את הוריו, רעייתו, נעמי, ושני ילדים קטנים.

לאחר הרצח

המחבל נשפט ונידון ל-3 מאסרי עולם ובית משפחתו נהרס. הוא שוחרר במסגרת "עסקת שליט" בסתיו 2011 וגורש לרצועת עזה.
במלאת שנה למותו של אלטרץ, הוצגה בבית האמנים בירושלים תערוכת יחיד לזכרו עם יצירותיו. גם יצא ספר עם יצירותיו.
סמוך למקום הרצחו, ברחוב גדעון, הוקם גלעד לזכרו.
בשנת 2011 הוצגה בבית שמואל בירושלים תערוכת "מעשה בראשית" שכללה תמונות של אלי ואביו אלברט.
אומגה (אי, אנטארקטיקה)

גילוי האי

האי התגלה על ידי משלחת החקר הגרמנית בפיקודו של אדווארד דאלמאן. דאלמאן לא נתן לאי שם.
האי התגלה מחדש ומופה באופן גס על ידי המשלחת הצרפתית האנטארקטית בפיקודו של ז'אן-בטיסט שארקו מחיל הים הצרפתי. לימים התברר כי האי שכונה על ידי שארקו "האי מלכיור" ( Île Melchior) הוא למעשה שני איים - האי אטא והאי אומגה, והשם מלכיאור הפך לשמה של קבוצת האיים כולה. 
קבוצת איי מלכיאור, ובהם גם האי אומגה, מופתה חלקית בשנת 1927 על ידי ספינת המחקר דיסקברי במסגרת סקרי דיסקברי.
האי מופה פעמים נוספות על ידי משלחות ארגנטינאיות ב- 1942, ב-1943 וב-1948.

מקור השם

בדומה לאיים אחרים באיי מלכיאור, לאי ניתן שם מהאלפבית היווני והוא נקרא על שם האות אומגה, על ידי משלחות המיפוי הארגנטינאיות.
הגביע הבלגי

היסטוריה

הגביע הבלגי נוסד ב-1911. הוא החליף את המפעל שנקרא גביע מחוזות בלגיה, מפעל ששוחק לראשונה ב-1908, והמשיך לעונה אחת נוספת. בפורמט הישן, השתתפו במפעל נבחרות מחוזות בלגיה בהן קיימות קבוצות. לאחר שנתיים בהן שוחק המפעל, הוא בוטל פעמיים נוספות (ב-1910 עקב אילוצי זמן וב-1911 עקב חום כבד בחודשי הקיץ). בשנת 1911, לקראת עונת 1911/1912, שוחק המפעל לראשונה בהשתתפות קבוצות הכדורגל של בלגיה, ואז גם קיבל את שמו - הגביע הבלגי (נקרא באותה תקופה גם גביע המלך).
כעבור שלוש שנים פרצה מלחמת העולם הראשונה ומפעל הגביע, כמו גם הליגה, בוטלו באותן שנים. בעוד הליגה שבה לפעילות לאחר המלחמה, הגביע שוחק שוב רק בעונת המשחקים 1926/1927. שנה אחר כך שב המפעל לשיטה המתבססת על מחוזות למשך ארבע שנים, עד שהמפעל בוטל שוב. כעבור ארבע שנים, ב-1935, שב הטורניר לשיטה המתבססת על קבוצות, אך בסיום אותה עונה מפעל הגביע בוטל למשך שנים ארוכות עקב התנגדות של הקבוצות הגדולות במדינה. בעונת 1953/1954, חזר מפעל הגביע לשלוש שנות ניסיון רצופות. בהצבעה על עתיד המפעל כעבור שלוש שנים, שוב הוחלט לבטלו. הגורם המכריע לחזרת הטורניר לפעילות מלאה ושנתית היה יצירתו של מפעל גביע אירופה למחזיקות גביע על ידי אופ"א. כשנתיים לאחר היווסדו, ב-1963, חזר מפעל הגביע לפעילות על מנת שלבלגיה תהיה נציגה במפעל האירופי החדש.
הזוכה הראשונה בגביע הבלגי הייתה ראסינג בריסל, והראשונה לזכות בגביע מאז שחזר לפעילות יציבה ב-1963/1964 הייתה גנט (אז תחת השם לה גנטואז).

שלבי המפעל

המפעל, בדומה למפעלי גביע אחרים, משוחק בשיטת ה"נוקאאוט" (המפסיד יוצא). כל סיבוב משוחק במשחק אחד, למעט סיבובי רבע הגמר וחצי הגמר המשוחקים בשני משחקים (בשיטת בית-חוץ). במידה והמשחק מסתיים בשוויון, הוא עובר להכרעה בהארכה. במידה וגם ההארכה מסתיימת בשוויון, ההכרעה תושג בדו-קרב בעיטות עונשין.
בסיבוב השלישי מצטרפות לתחרות 36 קבוצות הליגה השלישית בבלגיה. סיבוב אחד אחר כך מצטרפות 18 קבוצות הליגה השנייה. שני סיבובים אחר כך, כשנותרות במירוץ 16 הקבוצות מסך השלבים הקודמים, מצטרפות קבוצות הליגה הבכירה. בהגרלת המשחקים בשלב זה הן אינן יכולות להיפגש אחת מול השנייה. משחק הגמר מתקיים באופן מסורתי באצטדיון המלך בודואן בבריסל.
Sen Olsan Bari

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ארסיי אונר, שגם הפיק אותו. השיר הוא הסינגל השני של טילקי, לאחר שהקודם היה שיתוף הפעולה "Cevapsız Çınlama", שיצא שנה לפני כן, ביחד עם הדיג'יי הטורקי אמרה קרדומאן.
את השיר ביצעה טילקי במספר גרסאות במופעים שלה, וגרסה בולטת לכך הייתה כזו שבה האטו את קצב השיר, ושילבו ביחד איתו פסנתר.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיא לשיר מציג את טילקי כשהיא לאורך כולו רוקדת עם דובי, בצבע ורוד. בתחילת הקליפ ניתן לראותה, כשהיא מקיצה ומוצאת את הדובי שלה בתוך הבריכה שמסביב לבית שלה. לאחר מכן, היא קופצת אל תוך הבריכה, מצילה את הדובי ומיבשת אותו עם מייבש שיער.
הקליפ זכה להצלחה עולמית ונכון ל-24 במרץ 2018, מונה הצפיות שלו עומד על כ-314 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו לקליפ הטורקי השלישי הנצפה ביותר בכל הזמנים, כשהראשון לכך הוא שירה "Cevapsız Çınlama".
LG G6

חומרה

הG6 כולל שלדה מלבנית העשויה מאלומיניום ומסך אחורי העשוי מזכוכית. המכשיר עמיד במים ואבק והוא זמין במסך שחור, לבן וכסוף. הטלפון מציג ברזולוציית 1440p ותצוגת LCD. חברת LG הצהירה כי היא התכוונה לבנות את הטלפון בעל מסך גדול אך שיהיה נוח. תצוגת הטלפון היא 1:2 (18:9) בניגוד לשאר מכשירי הLG G. עובי המכשיר קטן במקצת מעובי G5. המערכת של הG6 היא Qualcomm Snapdragon 821-on-chip שבעלת 4GB של RAM. הטלפון מציע זיכרון פנימי של כ-32 או 64 ג'יגה בייט. לעומת זאת, גרסת ה+ מכילה עם 6GB של RAM ו-128GB של זיכרון פנימי. הדגמים של ארצות הברית תומכים בטעינה אלחוטית. בדומה לG5, ה-G6 כולל 2 מצלמות כפולות אחוריות, עם חיישנים סטנדרטיים וזווית רחבה, המצלמה האחורית בעלת 13 מגה פיקסל.

תוכנה

מערכת ההפעלה של ה-G6 היא מערכת אנדרואיד 7.0 מרשמלו וLG UX.המכשיר מאפשר מצב "דולק תמיד" המציג שעון והודעות על המסך גם כאשר המכשיר במצב המתנה. למכשיר יכולת להפוך תמונת ביחס לגודל המסך.
פארק אדית וולפסון

מבנה הפארק

הפארק קרוי על שם אדית וולפסון, אשתו של איש העסקים והפילנתרופ היהודי-בריטי אייזיק וולפסון. שניהם תרמו להקמת הפארק. הפארק ממוקם קרוב למפגש הערים תל אביב, גבעתיים ורמת גן והוקם על גבעת כורכר בגובה 57 מטרים (מבחינה טופוגרפית, זהו המקום הגבוה ביותר בתל אביב), שנקראה בעבר גבעת בטיח, על שם האבטיחים שגידלו שם בעבר ]. 
הפארק, ששטחו כמאה דונם, תוכנן על ידי אדריכלי הנוף יוסף סגל, צבי דקל וא. מילר. הפארק כולל משטחי דשא, עצים וצמחים שונים, מגרשי משחקים, שטחים לפיקניק ואגם מים קטן. בין העצים ישנם עצי שקמה עתיקים שהיו על הגבעה ושולבו בצמחיית הפארק עם עצים חדשים. הפארק נחנך באפריל 1976.
בראש הגבעה פסל סביבתי בשם "כיכר לבנה", עשוי בטון בצבע לבן המשלב צמחייה ועץ זית, אותו נבחר לתכנן האמן דני קרוון לכבוד מקימי העיר. מהגבעה ניתן לצפות מערבה אל העיר תל אביב ואל הים, ולכיוון מזרח, אל השפלה ואל הרי יהודה. הפסל נחנך באפריל 1979.

כיכר לבנה

"כיכר לבנה" (1989) הוא פסל סביבתי עשוי בטון לבן המשתלב בצמחיית הפארק ותוכנן על ידי האמן דני קרוון לכבוד מקימי העיר תל אביב והעיר הלבנה. המיצב כולל מחוות שונות שמזכירות את נופי העיר בראשיתה ואת חיי התושבים. במרכז המיצב ממוקם מגדל תצפית בגובה 20 מטרים, אשר גודלו נקבע לפי מגדל אזעקה מפלדה שהיה במקום. לצד המגדל כיכר עם צורות גאומטריות הפונות לכיוון מזרח - מערב, וניצבות בקו רוחב אווירי מול שטחה של שכונת אחוזת בית. 
המבנים כוללים פירמידה שבצדה הדרומי פתח המאפשר כניסת קרן שמש הנעה על הרצפה ומגיעה לקו המסומן על הרצפה. פירמידה זו מדמה את האוהלים בהם התגוררו בשפת הים הפועלים שבנו את העיר. באתר ישנו אמפיתיאטרון שקוע, שמזכיר בריכות השקיה של פרדסים שהיו נפוצים מסביב לעיר. כיפה חצויה עם חלל פנימי ובין חלקיה עץ זית מאזכרת את נוף הדיונות בחולות מישור החוף, ומבנה ריבועי בקווים ישרים משתלב עם קווי העיצוב הישרים של הסגנון הבינלאומי.
כן כולל המיצב שקע בצורת חצי כדור, הפונה לכיוון דרום, ומשמש כשעון שמש ובפועל כמקום גלישה מבוקש. תעלת מים חוצה את הכיכר לכל אורכה ואת המדרגות. צבעם הלבן של כל המבנים מושפע מרעיון העיר הלבנה.
ארז שלם

ביוגרפיה

את שירותו הצבאי עשה בחטיבת הנח"ל. בגיל 25 החל את דרכו על במות ה"צוותא" וה"קאמל קומדי קלאב". במקביל החל לכתוב ולהשתתף במספר תוכניות טלוויזיה, בהן: הלילה עם ליאור שליין, משחק מכור, רצועת הביטחון, כל לילה עם אסף הראל.
ב-2005 השתתף בפינת ההומור בתוכנית האירוח "יאיר לפיד", וכן בתוכנית "פקקים" בערוץ הספורט. ב-2007 השתתף בתוכנית "גלגל החדשות" בערוץ 2 וכן בתוכנית "מהדורה מוגבלת"! בערוץ ביפ. בשנים 2008–2011 השתתף בפאנל הקבוע של תוכנית הבידור "צחוק מעבודה" בערוץ 2 במסגרת שידורי הזכיינית "רשת" (עונות 1–6), יחד עם ארבעה סטנדאפיסטים בהנחיית שלום אסייג. במקביל העלה מופע סטנד-אפ הנושא את שמו. מאוחר יותר השתתף בתוכנית "חומר טוב" בערוץ ביפ. ב-2013 הצטרף לעונה השנייה של התוכנית הקומית "מחוץ לחוק" בערוץ הוט קומדי סנטרל. בשנת 2015 החל להשתתף בתוכנית הקומית "מלחמת המינים" בערוץ 2, בהנחיית שלום אסייג וליטל שוורץ.

שלם כתב ומשחק בהצגה "שוקו וניל" בתיאטרון העברי - קומדיה שמספרת על הקושי של העדה האתיופית להשתלב בחברה הישראלית. משנת 2016 משתתף בהצגה "אול יו ניד איזה רב", שגם בכתיבתה נטל חלק, בתפקיד הרב.
שלם נשוי ואב לשניים. מתגורר במושב גת רימון.
טורקסטן

טורקסטן (או טורקיסטן) הוא אזור במרכז אסיה, אשר מאוכלס ברובו בעמים טורקיים הדוברים ניבים שונים של השפה הטורקית. בין עמים אלו נמנים האוע'וזים (ידועים גם בשם טורקמנים), האוזבקים, הקזחים, הכוזרים, הקירגיזים והאויגורים. עמים אלו התפשטו במהלך ההיסטוריה אל תוך יבשת אירואסיה ויצרו יחידות מדיניות טורקיות כגון טורקיה ואזרבייג'ן כמו גם חבלים טורקיים אחרים כמו טטרסטן ברוסיה וקרים באוקראינה. באזור ישנם גם מיעוטים גדולים של רוסים ופרסים טג'יקים (מילולית: "לא טורקים").
האזור מחולק חלוקה משנית לטורקיסטן האפגאנית, טורקיסטן הרוסית והחבל האוטונומי שינג'יאנג האויגורי (ידוע גם בשם טורקסטן הסינית או אויגור) שבסין. מאמצע המאה ה-20 מתייחס השם "טורקסטן" בעיקר לחבל שינג'יאנג, אם כי העמים הטורקיים בו התמעטו לאורך השנים וכיום מהווים רק כמחצית מאוכלוסייתו.
אזור טורקסטן כולל בתוכו כמה מן הערים החשובות ביותר של התרבות המרכז-אסייתית, למשל בוכרה, טשקנט וסמרקנד.
פסיכולוגיית התכונות

פסיכולוגיית התכונות היא זרם בפסיכולוגיה המדגיש את מרכזיותן של תכונות יציבות במבנה האישיות. את קרל יונג, שהדגיש את חשיבותן של המופנמות והמוחצנות, ניתן לראות כאחד מהראשונים בגישה זו, אם כי רוב תרומותיו לפסיכולוגיה אינן קשורות לתאוריית התכונות.
גורדון אולפורט, הנס אייזנק וריימונד קאטל הרימו תרומות נוספות בשטח זה. אולפורט דיבר על מגוון רחב מאוד של תכונות, חלקן ייחודיות לאדם. גישה זו הקשתה מאוד על ביצוע מחקר מדעי ושיטתי בתחום. לעומתו צימצם אייזנק את צירי האופי המרכזיים לשלושה - מופנמות או מוחצנות, יציבות נפשית גבוהה או נוירוטיות וכן מידת הפסיכוטיות. אייזנק הדגיש חשיבותם של מרכיבים ביולוגיים וייחס להם שני שלישים מהשונות. כיום סבורים שהשיעור נמוך יותר, אולי פחות מ-50%. ריימונד קאטל דיבר על שש עשרה תכונות מרכזיות.
כיום רווחת תאוריית חמש התכונות הגדולות, שלפיה מידת המוחצנות, מידת היציבות הנפשית, המוכוונות (רגש האחריות), הפתיחות המחשבתית ונועם ההליכות הם חמש התכונות המרכזיות שניתן להסביר לפיהן שלל רחב מאוד של תכונות אצל בני תרבויות שונות.
לשיטת התכונות יש יישומיות טיפולית נמוכה והיא מתעלמת מהעדר עקביות באופן שבו אדם מתנהג במצבים שונים. 
המתודה המדעית שעליה מתבססת פסיכולוגיית התכונות היא ניתוח גורמים של תשובות לשאלונים, מציאת גורמים מרכזיים שמסבירים דפוסים בתשובות נבדקים לשאלוני אישיות.
מסגד אבן טולון

מסגד אחמד אבן טולון (בערבית: مسجد أحمد بن طولون ) הוא המסגד הגדול בקהיר והשלישי בגודלו בעולם.

היסטוריה

בנייתו של המסגד הושלמה בשנת 879 לספירה (או שנת 295 להיג'רה), וישנו ויכוח האם הוא המסגד העתיק ביותר בקהיר שנשמר בצורתו המקורית. המסגד נבנה על ידי אחמד אבן טולון, שהיה מושל מצרים תחת החליפות העבאסית בשנים 868–884 לספירה. הוא ממוקם על גבעה קטנה בשם "ג'אבל יאשקור" ("גבעת ההודיה"), שלפי אחת האגדות היא הגבעה בה נעצרה תיבת נח. המסגד שימש כמוקד של הבירה של שושלת טולון שייסד אבן טולון - אל קאטא'י ( שהמסגד הוא השריד האחרון מהעיר), והוא היה צמוד לארמונו של אבן טולון וממנו הייתה דלת למינבר, מה שאיפשר לו מעבר ישיר למסגד. במסגד המקורי הייתה מזרקת רחצה ("סביל") בין הקירות החיצוניים והפנימיים שנהרסה, ובמקומה בנה הסולטן לאג'ין במאה ה-13, מזרקה בעלת כיפה באמצע חצר המסגד. אחד הדברים הבולטים במסגד הוא המינרט, צריח ששימש מקום למואזין לקרוא למתפללים לתפילה. תאריך בנייתו של המינרט אינו ידוע, אך המדרגות הלולייניות שמסביבו מרמזות על סגנון אדריכלי דומה למסגד הגדול של סאמרא.

אדריכלות

ישנה אגדה המספקת הסבר לצורתו המשונה של המינרט; כאשר אבן טולון ישב יחד עם יועציו, הוא כרך סביב אצבעו בהיסח הדעת חתיכת גוויל, אחד מיועציו שאל אותו מה מעשיו, והוא, נבוך, אמר כי הוא מתכנן את המינרט שלו. למרות האגדה, הרבה מהפריטים הארכאולוגים, ובמיוחד העובדה שהמינרט לא ממש מתחבר עם המסגד הראשי, מצביעים על כך ששני המבנים לא נבנו באותו זמן. אחת הסברות היא שהמינרט נבנה ב-1296, בשיפוצו של הסולטן לאג'ין. אחד הדברים המיוחדים במסגד זה הקשתות המחודדות שנבנו בו, מאתיים שנה לפני ימי הביניים והאדריכלות הגותית. המסגד שוחזר ושופץ כמה פעמים; את השיחזור הראשון עשה הווזיר הפאטמי בּדר אל-ג'מאלי ("بدر الجمالي") שהותיר אחריו גם ציטוט מהגרסה השיעית של השהאדה ("الشهادة"), על אחד מקירות המסגד - "ועלי הוא הואלי של אללה"("وعلي ولي اللة"). השיחזור הגדול ביותר היה על ידי המועצה העליונה לעתיקות של מצרים ב-2004. במהלך ימי הביניים נבנו בתים על קירותיו החיצוניות של המסגד, שרובם נהרסו בידי הוועדה לשימור אתרי מורשת ערביים ב-1928, במטרה לשמר את המסגד. שני הבתים שלא נהרסו הם הישן ביותר - "בּית אל-כריתילייה" ("בית האישה הכרתית"), שנהפך ל"מוזיאון גרייר-אנדרסון", והשמור ביותר- "בּית אמנה בינת סאלם" ("בית אמנה בת סאלם").
אינמורטי

אינמורטי (באיטלקית: Innamorati) הוא מושג מן הקומדיה דל'ארטה, המתאר דמויות של אוהבים צעירים. מקור המונח בשם התואר האיטלקי, "מאוהב".
באפיון דמויות האוהבים משולבים תשוקה, רומנטיקה, יהירות ושירה - ומעט מאוד התנהגות שקולה. במחזה טיפוסי של הקומדיה דל'ארטה, האוהבים עוברים חוויות שונות קשות לפני שהם מתאחדים בסוף המחזה. האוהבים בדרך כלל יהירים, ונראה לעיתים שהם מאוהבים בראש ובראשונה בעצמם (או באידאה של האהבה) מאשר בבני זוגם. הגברים בזוגות בדרך כלל חמושים, ואינם פחדנים (בניגוד לדמות אחרת של קומדיה דל'ארטה, איל קפיטנו, הקפיטן); וחלקם גם נכונים לקרב. גם אם בן הזוג הוא בעל דרגת קפיטן, הוא אינו "איל קפיטנו" מעורר הגיחוך.
כימיה ירוקה

כימיה ירוקה (באנגלית: Green chemistry) היא תחום במדע הכימיה העוסק בתכנון ופיתוח של כימיקלים, ותהליכי ייצור יעילים אנרגטית, המאפשרים קבלת תוצרים בניצולת גבוהה עם מינימום של חומרי פסולת, תוך העדפה לשימוש בחומרי גלם בטוחים וידידותיים לסביבה, ובמקורות אנרגיה מתחדשים.
הכימיה הירוקה מבוססת על גישות פילוסופיות מתחום הקיימות.
הכימיה הירוקה קשורה במישרין ובעקיפין כמעט לכל תחומי הכימיה המודרנית, ובעיקר לתחומי ההנדסה הכימית והכימיה האורגנית סינתטית.

כללי

כמעט כל תהליך כימי שמבוצע על ידי האדם, אם בתעשייה ואם במעבדה, כרוך ביצירה של תוצרי לוואי. לעיתים, תוצאי הלוואי הללו, מוגדרים כפסולת, כיוון שהם אינם בעלי ערך מסחרי, ועל כן, עולה הצורך להיפטר מהם. כשמדובר בחומרי פסולת מסוכנים ומזהמים, הבעיה קשה יותר, שכן לא ניתן להיפטר מהן בדרכים מסורתיות של הטמנה או הזרמה למערכת הביוב, ויש צורך להעבירם לאתרי טיפול ייעודיים בפסולת כימית, לנטרול, דבר שמעמיס על עלויות הייצור.
בנוסף, גם אם לא מדובר בחומרים מסוכנים, לעיתים קרובות, התוצר המתקבל מעורב בעשרות חומרי לוואי, דבר המחייב ביצוע של תהליכי הפרדה ארוכים ורב שלביים לבידוד התוצר, דבר המעמיס על עלויות האנרגיה והזמן של התהליך.
ברור, אם כן, מדוע פיתוח של תהליכים כימיים יעילים ו"ירוקים" לייצור של כימיקלים הוא כה חשוב. החשיבות אינה קשורה רק ליכולת לא לזהם, אלא גם לכלכליות של התהליך כולו.

דוגמאות

שימוש בממסים סופר-קריטיים בטוחים כגון: פחמן דו-חמצני, תכנון וביצוע תגובות כימיות בתמיסות מימיות, שימוש במחמצנים בטוחים כמו נתרן תת-כלורי ומי חמצן (על פני מחמצנים המבוססים על תחמוצות רעילות או חומצות חזקות), שימוש בזרזים ממקורות כימיים או ביולוגים כגון אנזימים, ובתהליכי ייצור ביוטכנולוגים.
שימוש בקרינת השמש כמקור חום וכמקור אנרגיה לביצוע תגובות כימיות (פוטוכימיה ופוטוקטליזה).

מדדים לכימות של תגובות על פי עקרונות ה"כימיה הירוקה"

ניתן לקבוע מהי מידת ה"כימיה הירוקה" של תגובה כימית נתונה באמצעות כמה מדדים כמותיים שפותחו במיוחד לצורך כך, כשהחשובים שבהן הן: מדד E ומדד AE.

מדד E

מוגדר כיחס בין כמות הפסולת שנוצרה בתגובה לכמות התוצר (E factor = total waste / product).
ככל שמדד E גבוה יותר, כך התגובה פחות "ירוקה" ולהפך.

מדד Atom Economy) AE)

מדד ליעילות הניצול של אטומים בתגובה. מחושב כיחס בין כמות התוצר המבוקש לכמות כלל המגיבים (AE factor = [molecular mass of desired product / molecular mass of all reactants] X 100%)
ככל שמדד AE גבוה יותר, כך התגובה יותר "ירוקה" ולהפך.
לדוגמה, נשווה בין שתי תגובות שבהן נוצר גז מימן, תגובה של נתרן במים ותגובה של רובידיום במים.
עבור נתרן -
E = [ ( 22.9 x 2 + 18 x 2 ) - 2 ] / 2 = 39.9
%AE = 2 / [39.9 x 2 + 2 x 2] x 100% = 2.38
עבור רובידיום -
E = [ ( 85.46 x 2 + 18 x 2 ) - 2 ] / 2 = 102.46
%AE = 2 / [102.46 x 2 + 2 x 2] x 100% = 0.95
מהשוואה של ערכי ה-E וה-AE של שתי התגובות, עולה, כי תגובה של נתרן במים לקבלת מימן, הנה "ירוקה" יותר מהתגובה המקבילה עם רובידיום (E נתרן < E רובידיום, AE נתרן > AE רובידיום).
אהרן ברנשטיין (רב)

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
נולד בירושלים לרב ירוחם פישל יהושע ברנשטיין ששימש כראב"ד בד"ץ כוללות החסידים בירושלים ולדינה בת הרב יהושע אשר רבינוביץ, נכדם של היהודי הקדוש מפשיסחא ורבי יהושע אשר מפוריסוב.
למד אצל אביו בישיבת חיי עולם בין השאר עם רבי גרשון לפידות. בשנת תרצ"ז נישא לדינה בת רבי יצחק מאיר הגר אב"ד סטנביץ, מבית קוסוב. בהוראת רבי שלמה מזוויהל הוסיפה אשתו את השם "חיה" לפני נישואיהם. 
הוסמך לרבנות על ידי הרב מטשעבין. עוד בחיי אביו התמנה למגיד שיעור בישיבת חיי עולם,  לאחר פטירת אביו התמנה לראש ישיבת חיי עולם בירושלים. בשנת תשט"ו בהנחייתו של הרב מטשעבין התמנה כחבר בד"ץ אגודת ישראל. בשנת תשל"ו פתח כולל להוראה בירושלים. בשנת תשמ"ט התמנה כחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
הוא נפטר בי"ט בחשוון ה'תשנ"ה, 24 באוקטובר 1994.
Open Shortest Path First

Open Shortest Path First (בראשי תיבות: OSPF) הוא פרוטוקול ניתוב היררכי, תלוי מצב (Link-state) להעברת נתונים בין ראוטרים שונים הנמצאים באותה מערכת אוטונומית . בבסיס הפרוטוקול עומד אלגוריתם דייקסטרה, המשמש לחישוב עץ המרחק הקצר ביותר. OSPF משתמש בעלות העברת הנתונים (מספר המציין את גודל רוחב הפס) לצורך חישוב המרחק, ותמיד יבחר את הנתיב הזול ביותר להעברת חבילה מהמקור אל היעד.
נתב המנתב חבילות בהתבסס על OSPF מנהל רישום של כל הנתבים שהוא "מכיר", והנתיבים אליהם. כאשר מגיעה אליו חבילה הוא מעביר אותה אל נתב היעד דרך הנתיב בו עלות התעבורה היא הזולה ביותר. נתבים שונים המשתמשים ב-OSPF מחליפים ביניהם רשימות על מנת להישאר מעודכנים לגבי שינויים בטופולוגיית הרשת, ולגלות נתיבים חדשים.
OSPF מוגדר כפרוטוקול המתפקד בשכבת הרשת (השכבה השלישית) של מודל ה־OSI ומודל ה־TCP/IP.
OSPF משתמש בטכניקת Link State
ג'ובאני דה בארדי

ג'ובאני דה בארדי (באיטלקית: Giovanni de' Bardi, ‏5 בפברואר 1534 - ספטמבר 1612), הרוזן מוורניו, היה מבקר ספרות, סופר, מלחין וחייל איטלקי.

חייו

ג'ובאני דה בארדי נולד בפירנצה. השכלתו העניקה לו ידע מקיף ומעמיק בלימודים הקלאסיים ומיומנות בלטינית וביוונית לצד הכשרה בהלחנה, אך את שנות נעוריו וראשית בגרותו עשה בעיקר כחייל. בהנהגת קוזימו הראשון דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה לחם נגד סיינה ובהמשך השתתף בקרבות המצור על מלטה (1565) נגד הטורקים. אחרי מלטה, בדרגת סרן, סייע למקסימיליאן השני להביס את הטורקים בהונגריה. אבל כל אימת שלא השתתף בקרבות, היה עסוק בפירנצה ובמקומות אחרים כפטרון למוזיקה ולאמנויות.

עיקר פרסומו של בארדי נובע מהיותו מארח, פטרון ומקור השראה לקבוצת מלחינים, תאורטיקאים של מוזיקה ומלומדים, שהרכיבו את הקמראטה הפלורנטינית, הקבוצה ששמה לה למטרה לשחזר את השפעתה האסתטית של המוזיקה של יוון העתיקה בחיי האמנות של תקופתם. חברי הקבוצה היו וינצ'נצו גליליי (אביו של האסטרונום גלילאו גליליי), ג'וליו קאצ'יני ופיירו סטרוצי ואת השראתם שאבו מתכתובת עם ג'ירולאמו מיי, בכיר המלומדים בנושא הדרמה והמוזיקה של יוון הקדומה באותה עת. תוצאת הקשר הייתה המצאת המונודיה וזמן קצר אחריה, האופרה. נוסף לכך, החידושים שהקמארטה הביאה למוזיקה בהנחיית בארדי היו ממאפייני מה שמוכר כיום כמוזיקה של תקופת הבארוק.
אף כי היה גם מלחין, מעטות יחסית הן יצירותיו ששרדו עם השנים: רק קומץ מדריגלים. מוזר הדבר, אך נראה שהוא עצמו לא ניסה את כוחו במונודיה החדשה. כמו כן ארגן או כתב תפקידים לאינטרמדי שונים בפירנצה, שעשועי החצר הפופולריים שהתקיימו בין המערכות של דרמות מדוברות וכללו משחק, שירה, ריקוד ופנטומימה - עוד מבשר חשוב לאופרה. עוד חיבר מחזות, ביניהם כמה מן המחזות שלהם סיפק גם את האינטרמדי.
וינצ'נצו גליליי הוקיר את בארדי והקדיש לו את Dialogo della musica antica et della moderna ("דיאלוג בין המוזיקה העתיקה והחדשה") המפורסם שלו. ב"דיאלוגו" מאשים גליליי את הפוליפוניה, משבח את המונודיה ונותן ביטוי לשאיפתו שנוהלי המוזיקה של היוונים העתיקים יושבו לתפארתם והמוזיקה המושחתת ובלתי-מובנת של ימיו תוחלף בגרסה אידיאלית של המוזיקה העתיקה בדמותה המשוערת. האירוניה שבדבר היא שוועידת טרנטו, שממנה יצאה בשורת הקונטרה-רפורמציה, השלימה בדיוק אז את גינוי הנוהל הפוליפוני, בגין אותו פגם משוער (קשה מדי להבין את הטקסט המושר), אבל מסיבות דתיות ולא אמנותיות.
משבר

הגדרות

משבר (Crisis) הוא מושג משני למושג סכסוך (Conflict), והוא מתאר מצב בו מערכת יחסים שבבסיסה קיים סכסוך, משנה את פניה באופן חד-פעמי, בנושא מסוים ונקודתי שבו פרץ הסכסוך, שאינו ניתנת לגישור בעיני הצדדים, והם אינם מוכנים לוותר לגביו. ישנם מקרים שכיחים פחות, בהם המשבר מביא ליצירת סכסוך. בתיאור סכמתי ניתן לראות את המעבר בין סכסוך למשבר כשינוי מתצורת קו לתצורת נקודה בצדי הקו, שמיקומה מעלה או מטה ומרחקה מהקו הוא סובייקטיבי ונועד לתאר את העוצמה.

משבר אישי

בהתייחסות למשבר כחוויה בעלת מאפיינים אישיים, ספרות מקצועית מעגנת את הסיבות למשבר בנסיבות חיצוניות, כגון פיטורים ממקום עבודה, מחלה קשה, הגירה וכדומה. התייחסות נוספת לסיבות למשבר קושרת אותו לחלק אימננטי מתקופות שונות בחיים: כך למשל, משבר גיל הארבעים. 
בכל הקשור במשברים אישיים קיימת ספרות ענפה העוסקת בנושא לא רק בתחום האקדמי, אלא גם בספרי עזרה עצמית, המתמקדים בצמיחה מתוך משבר.

משבר חברתי

משבר חברתי מתייחס לקיומו של משבר מתוך זיקה לקהילה, או חברה. הוא יכול להתייחס למשבר שעובר אדם פרטי מתוך זיקה לחברה בה הוא נמצא, או למשבר שעוברת קהילה או חברה.

מאפיינים כלליים של מצבי משבר

משבר הוא מצב של שינוי משגרת החיים הנתפס על ידי המעריך אותו כבעל מאפיינים אלה:
פגיעה בפועל באחד מערכי היסוד או איום מהותי עליו.
דחיפות בתחילת הטיפול באירוע וצורך לסיים את הטיפול מהר ככל האפשר מתחילתו (זאת, על מנת לבלום את התפשטות האירוע או את החמרת המצב).
חוסר וודאות בתיאור המצב ותוצאות הפעולה המידית שתינקט.
מחסור במשאבים הנדרשים לטפל במשבר - בסוג המשאבים או בכמותם.
חוסר הוודאות והמחסור במשאבים הם ההופכים את המצב למשבר (בעוד שהדחיפות היא מאפיין ההופך את האירוע ל"מצב חירום" בלבד)
מכיוון שמשבר הוא "מצב נתפס", מעריכים שונים עשויים לראות רוע אחד כמשבר או שאינו ככזה.

גודל המשבר

ניתן להעריך משברים באופן אובייקטיבי על פי מספר האתרים בהם מתרחשים אירועים בעלי פוטנציאל משברי, על פי מאפייני האירועים ועל פי קצב התרחשותם והתמשכותם.
כאשר מתחולל אירוע מתוחם במקום אחד, המשבר יהיה "קטן".
כאשר מתחולל אירוע בעל מספר מאפיינים במקום אחד, או כאשר מספר אירועים במקומות שונים הם בעלי מאפיין דומה, המשבר הוא "בינוני".
כאשר מתרחשים מספר אירועים בעלי מאפיינים שונים באתרים שונים בו זמנית (גם הצטברות אירועים נכללת כאן) המשבר הוא "גדול".
מכיוון שמשבר הוא "מצב נתפס", אפשר להעריך משבר גם בהערכה סובייקטיבית על פי מידת הסיבוכיות אותה חווה המעריך, בהשוואה לאירועים קודמים איתם התמודד, בהתייחס לכמות המשאבים העומדים לרשותו ולמיומנויות שיש בידו להתמודד עם המצב (הגדרה זו דומה להגדרת מסוגלות או חוללות עצמית