google/wiki40b huggingface dataset:
עניין

עניין הוא רגש או תחושה הקשורים ישירות לקשב. זאת משום שגירויים העולים בקנה אחד עם התעניינותו של אדם ברגע מסוים עשויים למשוך את תשומת ליבו במיוחד. כתוצאה מכך, כאשר אדם (או בעל חיים מפותח אחר) מרגיש עניין, הוא מתמקד באובייקט, באירוע או בתהליך שבו הוא מתעניין. בעקבות זאת, העניין מהווה גורם הנעה למגוון רחב של התנהגויות. תחושה של היעדר עניין מכונה שעמום.
לרגש העניין הבעת פנים ייחודית משלו, שבה אישונים מורחבים הם הרכיב הבולט ביותר. 
המונח עניין משמש גם לתיאור נטייה רגשית קבועה. כך לאדם יכול להיות עניין בתחומים מסוימים, גם אם הוא לא מפנה אליהם קשב בהווה. תחומים אלה נקראים תחומי עניין.

גורמים שמעוררים עניין

הגירויים שמעוררים עניין באדם קשורים לניסיון העבר שלו, באופן ספציפי למידת היותם חדשים עבורו. מצד אחד גירויים מוזרים ולא מוכרים מעוררים עניין וסקרנות, ומאידך, גירויים חדשים שיש בהם משהו מוכר, מוטמעים בקלות לסכמות קיימות ומרחיבים אותן, באופן שמתגמל את המוח ומעורר הנאה ועניין בהם. גירויים מעניינים קשורים במידה רבה גם לצרכים, כלומר למידה בה הם ממלאים צרכים ומסבים הנאה, או מפריעים למילוי צרכים ובכך מסבים כאב. 
עם זאת, היכולת לעורר את הקשב והיכולת להחזיק את הקשב בריכוזו, הם שני דברים שונים.
למרות שהקשב עשוי זמנית להתמקד בגירויים פתאומיים וחדים, אם אין בהם דבר מה נוסף מלבד היותם חדים ופתאומיים, בני אדם לא מדברים עליהם כ"מעניינים", והקשב עובר במהרה לדברים אחרים.
תופעה זו מוסברת בין היתר על ידי תהליכי הביטואציה או התרגלות, שבהם חלה ירידה בעוצמת התגובה לגירוי מסוים בעקבות חשיפה מתמשכת אליו. ההתרגלות מסייעת לאדם להתמקד באירועים חדשים בסביבה, על ידי הפחתת הצורך לבזבז מאמץ התנהגותי בהגבה חוזרת ונשנית לגירויים ישנים.
כדי להחזיק את תשומת הלב במשך זמן ממושך יש לטפח מידת-מה של התעניינות ממשית.

בחינוך

הבנת הפסיכולוגיה של עניין הופכת את החשיבות הגדולה של עניין בחינוך למובנת מאליה. ככל שהמורה מצליח לעורר ולשמר עניין בתלמיד, כך תגבר הקלות, המהירות והדבקות שבה הוא ירכוש מידע.

מחקר

לפי פול סילביה, מחבר הספר "חקירת הפסיכולוגיה של עניין", במחקר הנוכחי בתחום, המונח משמש כמושג כללי העשוי להכיל מונחים פסיכולוגיים ספציפיים יותר, כמו סקרנות ובמידה פחותה בהרבה - הפתעה. סילביה טוען בספרו שההבחנה בין עניין לבין סקרנות היא מבלבלת ושנויה במחלוקת, כאשר חוקרים מסוימים טוענים שמדובר בשני גורמי הנעה שונים בעלי השלכות רגשיות שונות. כמה מהחוקרים טוענים שעניין הוא הרגש המניע את ההתנהגות שהיא סקרנות. אחרים טוענים שסקרנות היא הנעה ראשונית לקשב קצר-טווח, שיכולה לגרום לעניין וקשב לזמן ממושך יותר.
נקג'ימה B5N

תכנון ופיתוח

את ה-B5N פיתח קצוגי נקמורה, בהתאם לדרישות הצי הקיסרי ב-1935, לבניית מפציץ טורפדו שיחליף את המפציצים המיושנים. האב טיפוס הראשון המריא ב-1937, ותוך זמן קצר נכנס לייצור המוני עבור הצי, וזכה לכינוי הרשמי מפציץ נושאת מטוסים סוג 97.

היסטוריה מבצעית

הפעילות המבצעית הראשונת של מפציצי B5N הייתה במלחמת סין-יפן השנייה, במהלכה נחשפו מספר חסרונות במטוס, בעיקר המחסור במיגון עבור הצוות ועבור מכלי הדלק. הצי, שלא רצה להוסיף את משקל המיגון, הורה להגביר את מהירות המפציץ כדי שיוכל לחמוק ממטוסי קרב של האויב. דגמי ה-B5N2, שיצורם החל ב-1939, צוידו במנוע חזק יותר, וכן נערכו מספר שיפורים לגוף המטוס, אך המפציץ נותר פגיע כשהיה. 
למרות זאת, בחר הצי הקיסרי להשתמש ב-B5N2 בהתקפה על פרל הארבור, וכן בקרבות מכריעים נוספים, כגון קרב ים האלמוגים וקרב מידוויי. למפציצי טורפדו אלה מיוחסים טיבוע נושאות המטוסים האמריקניות לקסינגטון והורנט, ופגיעה ביורקטאון, שהובילה לטיבועה.
בסופו של דבר החליף הנקג'ימה B6N את ה-B5N בתור מפציץ הטורפדו של הצי הקיסרי, והאחרון עבר לשמש כמטוס אימונים וללוחמה נגד צוללות. בעת המערכה בפיליפינים ב-1944, שימשו מפציצי B5N לתקיפת הכוחות הימיים של הצי האמריקני מבסיסים יבשתיים, אך ספגו אבדות רבות, ובשנה האחרונה של המלחמה החל הצי הקיסרי להשתמש במטוסים אלה למשימות קמיקזה.
נחום גלבוע

ביוגרפיה

נחום גלבוע נולד בשנת 1917 בעיר הבירה סופיה שבבולגריה הבן הבכור משני בניהם של יצחק ויפה פרץ. אביו היה ממייסדי התנועה הציונית בבולגריה. נחום למד בבית ספר עברי ואחר-כך - בסמינר למורים עבריים בסופיה. בעת לימודיו ביקר גם באקדמיה הלאומית לציור ולאחר סיום לימודיו היה מורה בבית הספר העברי המרכזי בסופיה. כבן למשפחה ציונית מובהקת וכחניך תנועת הנוער "השומר הצעיר", ידע נחום מצעירותו שעתידו לעלות לארץ ישראל.
בשלהי 1939, יממה לאחר שנודע לזוג כי נמצא להם מקום על ספינת מעפילים לארץ ישראל, נישא נחום לחברתו רחל, ילידת פלובדיב. ספינתם נתפשה על ידי הבריטים ונוסעיה נכלאו במחנה המעצר בעתלית, שבאותה תקופה קלט עולים בלתי חוקיים. כעבור זמן קצר שוחררו הזוג מהמחנה בעתלית והחלו את צעדיהם בקיבוץ גן שמואל. לאחר מכן, במצוות התנועה עברו לקיבוץ נגבה ולבסוף נמנו עם מקימי קיבוץ יקום. עם הקמת הפלמ"ח ב-1942 התנדב אליו גלבוע ועקב כישרונו הרב בציור הופנה להתמחות בהכנת מפות. לאחר שסיים בהצלחה את קורס מפקדי המחלקות עבר לשרת במטה המבצעים. ב"שבת השחורה" ביוני 1946 נפלה בידי הבריטים רשימה שמית של חברי מטה הפלמ"ח והוא קיבל הוראה להסתתר ולשנות את שמו. כך הוא הפך מנחום פרץ, לנחום גלבוע. (שם משפחתו החדש נבחר בעקבות הצטרפות אחיו הצעיר, משה פרץ, כחבר בקיבוץ מסילות, אל מול הגלבוע).
השירות בפלמ"ח נמשך חמש שנים, עד שנת 1947. עם שחרורו מהפלמ"ח עזבה משפחתו את הקיבוץ ועברה להתגורר בחדרה. גלבוע חזר למקצוע ההוראה ולציור, והפעם לתמיד. יום לאחר הקמת מדינת ישראל נולדה בתו היחידה, יעל. 
בשנים 1952-1953 זכה במלגה שאיפשרה את התמחותו המקצועית בפריז, הוא מנצל את השהות בעיר האורות כדי להשתלם באקדמיה לציור. 
בצד יצירתו העשירה, היה מורה לציור במשך שנים רבות.
משנות ה-50 ערך יותר מעשרים תערוכות יחיד בישראל ובגלריות חשובות בניו יורק, לונג איילנד, שטוטגרט, קלן, בזל ועוד. כמו כן, השתתף בעשרות תערוכות קבוצתיות בארץ וברחבי העולם. 
ציוריו הוצגו בתערוכות רבות, והוא נחשב על ידי מבקרי אמנות כרומנטיקן ישראלי מבריק לא רק בשל סגנונו הריאליסטי-רומנטי, אלא גם ובעיקר, בשל הצבעוניות העשירה של ציוריו, הדיוק בפרטים ורוחב היריעה. ציוריו מאופיינים על ידי רצון לתת ביטוי נאמן ומדויק יותר לתמונה הוויזואלית הנוצרת בדמיונו, בהשפעת רגשותיו ותגובותיו לחיים, לזיכרונות ורשמים מהעבר בבולגריה ובארץ ישראל החלוצית.
נפטר בתל אביב, ב-13 בדצמבר 2015.

התמחותו בתיעוד ראשית המדינה

מקום מיוחד בעבודתו של גלבוע מקבלת מלאכת התיעוד והשימור של ראשית המדינה. ציוריו של גלבוע, מקימים לחיים את מראה ישראל של פעם, קורותיה, אנשיה ובתיה. מועט מאוד התיעוד האותנטי על נושאים אלו, וציוריו של גלבוע מהווים מקור מידע חשוב וזוכים לציטוט ולהתייחסות אצל כל העוסקים בתקופה.
אסף חמדני

קורות חייו

חמדני נולד ביבנה, גדל והתחנך באשדוד. בנעוריו למד ב"תיכון מקיף ה' אשדוד". אביו, שמואל חמדני, כיהן כשופט וכסגן נשיא בית משפט השלום באשדוד ובהמשך שימש כסגן נציב תלונות הציבור על שופטים.
חמדני למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית וסיים את התואר בהצטיינות יתרה. שנתיים לאחר סיום התואר הראשון קיבל את פרס הכנסת על הישגיו האקדמיים. בצה"ל שירת כקצין במחלקת ייעוץ וחקיקה של הפרקליטות הצבאית. לאחר שירותו הצבאי החל את לימודיו לתואר שני ולתואר שלישי באוניברסיטת הרווארד כאשר במקביל התמחה במשרד עורכי-דין בבוסטון וזכה גם במלגת פולברייט.
סיים לימודי דוקטורט בשנת 2003 באוניברסיטת הרווארד, בהנחייתם של פרופ' אריה בבצ'וק ופרופ' רנה קרקמן. הדוקטורט עסק בהיקף האחריות המשפטית של שומרי הסף כגון: רואי חשבון, עורכי דין וחתמים בשוק ההון.
חמדני עמד בראש הוועדה לבחינת הגברת מעורבות הגופים המוסדיים בשוק ההון.
בשנים 2004–2007 שימש מרצה בכיר בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן במסגרת מלגת אלון, ובמקביל שימש כחוקר במכון הישראלי לדמוקרטיה בשנים 2006–2007. בשנת 2007 מונה לפרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים, ובאותה שנה שהה גם כפרופסור אורח באוניברסיטת פנסילבניה. היה מנהל משותף של המרכז לממשל תאגידי של האוניברסיטה העברית בירושלים ותחומי מחקרו הם עבירות צווארון לבן, ניתוח כלכלי של המשפט, מימון חברות, דיני תאגידים, ניירות ערך ואחריות נושאי משרה.
כמו כן, היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת קולומביה באוניברסיטת ברקלי.
בשנת 2017 הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב.
מזמור מאת ז'אן רסין

היסטוריה

בגיל תשע, כשהוכר כשרונו המוזיקלי, נשלח פורה לאקול נידרמאייר, בית ספר פריזאי למוזיקה, שייעודו היה להכשיר נגני עוגב ומנצחי מקהלות כנסייה. פורה המשיך ללמוד במוסד זה 11 שנים. חינוכו כלל לימודי פסנתר, תאוריה מוזיקלית, הלחנה ושפות קלסיות, וכן שירה שבועית במקהלת בית הספר. מורו לפסנתר היה המלחין הצרפתי הידוע סן-סאנס שדירבן את פורה לנסות ולהלחין. בשנת 1861 השתתף פורה לראשונה בתחרות הלחנה בבית הספר. בשנת 1863 השתתף שוב עם הלחנה של מזמור קל"ז בתהלים - על נהרות בבל, לחמישה קולות ותזמורת. על יצירה זאת זכה לציון לשבח אך לא בפרס כיוון שלא עמד במדויק בתנאי התחרות. בשנים 65–1864 כשהיה בן 19 הלחין את ה"מזמור מאת ז'אן רסין" (בצרפתית - Cantique de Jean Racine) למקהלה של ארבעה קולות (סופרן, אלט, טנור, ובס) בלווי פסנתר או עוגב והפעם קיבל את הפרס הראשון בתחרות.
היצירה הושמעה לראשונה בציבור ב 4 באוגוסט 1866 בעבוד ללווי עוגב ותזמורת כלי מיתר. האירוע היה חנוכת העוגב החדש של מנזר מונטיווילייר, והמלחין בעצמו ביצע שם את תפקיד העוגב. היצירה הוקדשה למלחין ונגן העוגב סזר פרנק שניצח עליה במאי 1875. בינואר 1906 בוצעה גרסה של היצירה (אולי בעבוד של פורה עצמו) לתזמורת מורחבת עם כלי נשיפה וללא עוגב אך גרסה זו לא פורסמה.
היצירה יצאה לאור בשנים 1875 או 1876 על ידי בית דפוס Schoen בפריס. שנים אחר כך היצירה זכתה לעבוד לכלי מיתר ונבל על ידי המלחין ג'ון ראטר.

מילים ולחן

מילות המזמור בצרפתית (Verbe égal au Très-Haut, notre unique espérance,... המילה, אחת עם היושב במרומים - תקוותנו היחידה...) מתוך מזמור שחרית נוצרי ליום שלישי בעל שלושה בתים. המזמור נכתב על ידי ז'אן רסין ופורסם בשנת 1688 כחלק מקובץ מזמורים מתורגמים מלטינית. פורה קרא ליצירתו על שם רסין ולא על שם המקור הלטיני אולי כי העדיף את הסגנון האלגנטי של הגרסה הצרפתית.
היצירה היא בסולם רה במול מז'ור, במשקל הנפוץ (ארבעה רבעים) ובקצב אנדנטה (הליכה). המוזיקה מלווה את שלושת בתי המזמור ואורכה כחמש דקות. הפתיחה הכלית בעלת שלושה מרכיבים: מלודיה רגועה שאחר כך תחזור במקהלה, תפקיד בס רגוע גם כן, ובקול האמצעי מוטיב של שלשות (טריולות - פיצולים של תו לשלושה תווים) בלתי פוסקים. ארבעת קולות המקהלה נכנסים אחר כך זה אחר זה (הבס ראשון ואחריו הטנור, האלט והסופרן), כשכל קול מציג את חצי השורה הבאה ממילות המזמור, בעוד הקולות הנמוכים ממשיכים בלווי. קטע מעבר דומה לפתיחה מפריד בין הבית הראשון של המזמור לבית השני. הבית השלישי והאחרון מופיע ישירות אחרי הבית השני ומנגינתו היא חזרה (רפריזה) של מוזיקת הבית הראשון.
אופי היצירה המכובד ובעל פשטות מעודנת מראה כבר תכונות שהופיעו שנים אחר כך ברקוייאם של פורה משנת 1887, ושתי היצירות מבוצעות יחדיו לעיתים קרובות בהופעות ובהקלטות.
צנצנת

צִנְצֶנֶת היא מיכל קשיח, העשוי לרוב מזכוכית וצורתו לרוב היא עגולה ומאורכת, עם פתח עליון. מקור המילה מקראי ומתואר ככלי לאחסון מזון.
המילונאי ראובן אלקלעי טבע את החידוש צִנְצֵן בהוראת "הכניס בצנצנת".

גוף הצנצנת

צנצנות עשויות בדרך כלל מזכוכית, קרמיקה, או פלסטיק. 
בצנצנות משתמשים לאחסון מזון, לקוסמטיקה, תרופות וכימיקלים, בין היתר בגלל קשיחותן ואטימותן.
צנצנת העשויה זכוכית היא לעיתים קרובות פריט חיוני למטבח. בצנצנת ניתן להשתמש לשימור או לאחסון פריטים מגוונים כמו ריבה, מזון משומר, דבש, תבלינים ועוד.
עיצוב הצנצנת הוא על פי רוב פשוט וחלק ועל גביו תווית או מדבקה לתיאור תכולתו. עם זאת צנצנות המשמשות לשימוש חוזר, כגון עבור אחסון קפה ותה, מעוצבות בצורה אלגנטית יותר ואף משמשות כפריט דקורטיבי למטבח. יש המעצבים צנצנות רגילות כדי להפוך אותן לצנצנות לשימוש ממושך.

מכסה הצנצנת

מכסה הצנצנת הוא על פי רוב מכסה הברגה, אך ניתן להשתמש גם בפקק שעם, גומי ועוד.
יש המכסים צנצנות בעזרת בד וגומייה שמהדקת אותו על גבי גוף הצנצנת. כפי שעולה מן הניסוי של רדי, בשיטה זו עלולים להיווצר מזיקים בתוך הצנצנת שכן היא איננה אטומה. יש המכסים את הצנצנת במכסה הברגה ועל גביו שמים כיסוי עם גומייה לשיפור מראה הצנצנת. 
צנצנות הנמכרות כיום הן על פי רוב בעלות פקק ואקום המעיד על אטימות הצנצנת. כאשר לא נשמע צליל בעת הפתיחה, סביר שחדר אוויר מבחוץ ותכולת הצנצנת אינה סטרילית.

השפעה על איכות הסביבה

שימוש בצנצנות יכול לסייע לשמירה על איכות הסביבה, משום שהן ניתנות לשימוש חוזר, וגם לאחר גמר השימוש, ניתן למחזרן.
מחזור זכוכיות שאינן בקבוקים לא היה נפוץ בישראל עד העשור השני של המאה ה-21. בדו"ח של המשרד להגנת הסביבה על יישום חוק האריזות בשנת 2012 צוין כי ניתנה הוראה להציב מיכלי אצירה סגולים לטובת מיחזור אריזות זכוכית. במאי 2013 הכריזה עיריית הרצליה כי תציב פחים סגולים באזורי המיחזור לשם מיחזור זכוכית ובכלל זה צנצנות. בערים ויישובים רבים הודיעו על הגעת הפחים הסגולים החל מהמחצית השנייה של שנת 2013.
מנגד, שימוש חד פעמי בצנצנות, בלי למחזרן, מזיק לאיכות הסביבה שכן זמן ההתכלות של זכוכית מוערך בכמיליון שנה. בנוסף, כאשר הצנצנת מושלכת במרחב הציבורי היא עשויה לגרום לנזקים כחבלה ברכוש או פציעה.

הצנצנת בספרות ובתרבות

הצנצנת מופיעה במקרא ככלי בו הניחו מן למשמרת לדורות הבאים. מסיבה זו מספר ספרים תורניים נקראו "צנצנת המן", או בשילוב שם המחבר, כגון צנצנת מנחם וצנצנת אהרן.
צנצנת הדבש משחקת תפקיד מרכזי בספרי וסרטי פו הדב. מספר ספרי ילדים עוסקים בצנצנות, למשל "צנצנת הדמעות של דביר" ו"בזכות צנצנת דבש". הספר "שבלול בצנצנת" נכנס לרשימת "מצעד הספרים בשביל העברית" של משרד החינוך.
שיר הבכורה של כריסטינה פרי שהביא לפריצתה כזמרת נקרא "Jar of Hearts" (צנצנת לבבות).
בסלנג הישראלי, הביטוי "אם... אז אני צנצנת" משמש לשם טענה כי הדבר בלתי אפשרי או מופרך מיסודו.
יוחנן עמוס קומניוס

חייו, פועלו ויצירותיו

קומניוס נולד במוראביה כבן למשפחה שנמנתה עם "איגוד האחים הצ'כיים". הדתיות לפי נוסח הרפורמאציה הייתה אחת היסודות העיקריים בהגותו ובפועלו. קומניוס נתייתם בגיל צעיר, חינוכו הוזנח ורק כשהיה בן 16 התחיל ללמוד בבית ספר לטיני. בשנת 1611 התחיל ללמוד תאולוגיה בהרבורן שבגרמניה, שם התוודע לרעיונותיו של ראטקא, יליד צפון גרמניה שהיה הראשון לנסח דידאקטיקה משוכללת והציע דרכים קלות ויעילות להוראת הלשונות העתיקה, וגם לדרכי החינוך של הישועים. הדבר עורר בקומניוס צורך להנהיג תיקונים גם בחינוך הפרוטסטנטי. לאחר שחזר למולדתו התמנה למנהל בית ספר לטיני ולאחר מכן לכומר של האחים הצ'כיים. כשנתיים לאחר פרוץ מלחמת 30 השנים נרדפו הפרוטסטנטים בבוהמיה. קומניוס רצה לחזק את בני עמו וכתב בצ'כית את "מבוך העולם וגן העדן של הלב". באותו זמן האמין להוזים ונביאים שהבטיחו ישועה לעמו. בשנת 1628 הוא שימש כמורה בגימנסיה. עם כניסת שוודיה למלחמה ב-1631 ביקש קומניוס להכשיר את תחייתה באמצעות חינוך מתוקן, לשם כך עיין בספרות הדידקטית של תחילת המאה ה-17 ובכתבי פרנסיס בייקון, את התוצאות סיכם בספריו שנכתבו בצ'כית: "הדידקטיקה הגדולה", בית ספר של הילדות-על החינוך בגיל הרך. יצירה זו משכה את דעת הקהל גם מחוץ לגבולות המדינה. בספר זה הוא הציע שיטה מהפכנית: הסבר של העולם באמצעות איקונוגרפיה- תמונות ממוספרות ולידן הסברים כתובי. עקב מפלות הפרוטסטנטים ב-1632, גנז קומניוס את הנוסח הצ'כי של שני הספרים. בזמן מאוחר יותר בשנת 1657, פרסם בתרגום לטיני ספרים המכוונים אל העולם הרחב, ובנוסף כתב את שער הלשונות הפתוח שתורגם לעותקים רבים ובזכותו התפרסם שמו ברבים. הוא זכה להצלחה מרובה עם ספר הלימוד שלו "השקפה מקיפה...של חוכמת הטבע ברוח נוצרית".
באותה תקופה החל קומניוס להגות את רעיונותיו הפאן-סופיים כלומר חכמה כוללת, או מדע אוניברסלי שישמש את ידיעת הרוב בכל התחומים והכין תוכנית לאנציקלופדיה של כל החוכמות והמדעים ברוח הנצרות, אותה רצה להוציא בשיתוף עם מלומדים אחרים. בשנת 1641 הוזמן קומניוס לאנגליה, אך משום שהמצב הפוליטי החריף במדינה לא התגשמו שם תוכניותיו. כעבור שנה נענה להזמנה של שוודיה וחיבר שם ספרי לימוד ללטינית. קומניוס לא התלהב מתפקיד זה, כי הוא הרחיק אותו מענייני הפאנסופיה, אך נענה מתוך תקווה ששוודיה תסייע בשחרור מולדתו. בשנת 1643 קומניוס כתב בלטינית את ספרו הדידקטי השני והוא היה הראשון שיצא לאור, שמו: "השיטה החדשה בהוראת לשונות". 
בשנת 1650, נענה קומניוס להזמנה לתקן את בית ספר התיכון בצפון מזרח הונגריה ברוח "בית ספר הפאנאסופי" בעל 7 כיתות, אך הוא הצליח להקים רק 3 כיתות ראשונות.
כשהיה בהונגריה חיבר שניים מספריו המפורסמים ביותר: "העולם המצויר" (1658), ספר לימוד מעוטר, ו"בית ספר כמקום משחק" (1656).זמן קצר לאחר שובו ללאשנו נהרסה העיר במלחמה בין שוודיה ופולין, קומניוס איבד שם את כל רכושו, את ספריו ואת כתב היד שלו. הוא מצא מקלט בהולנד והוציא שם לאור ב-1657 את כל כתביו הדידקטיים ובתוכם לראשונה את "הדידקטיקה הגדולה". בשנות חייו האחרונות חיבר כתבים דתיים לנחמת האחים הצ'כים בתפוצותיהם והמשיך בכתיבת חיבורו הפאנסופי הגדול, שהתחיל בשנות ה-40.
כתבי יד שלו נתגלו רק ב-1935.
האסטרואיד 1861 Komenský שהתגלה על ידי האסטרונום הצ'כי לובוש קוהואוטק, נקרא על שמו.
עמק חרוד

עמק חרוד, הוא עמק בצפון ארץ ישראל, המהווה את החלק המזרחי של עמק יזרעאל, ומשתרע בינו ובין בקעת בית שאן.

גאוגרפיה

עמק חרוד מופרד מבקעת מגידו, המהווה את החלק המערבי של עמק יזרעאל,  על ידי קו פרשת המים הארצי, ומנוקז על ידי נחל חרוד מזרחה, לעבר נהר הירדן. 
העמק הוא כעין פרוזדור המשתרע בין הרי הגלבוע בדרום לרמת יששכר ורמת צבאים בצפון ושטחו כ-40 קמ"ר.
העמק קרוי על שם מעיין חרוד הנובע בשוליו, לרגלי הגלבוע, ואשר נזכר בתנ"ך בספור גדעון (ספר שופטים, פרק ז'). על שמו נקרא גם קיבוץ עין חרוד, אשר התפלג ב-1954 לעין חרוד איחוד ועין חרוד מאוחד.

ההתיישבות בעמק חרוד

ההתיישבות בעמק חרוד החלה כבר בתקופת האבן. בתקופה מאוחרת יותר הוקמה העיר יזרעאל, הנמצאת בין עמק חרוד לעמק יזרעאל, ליד "דרך הים" אשר הובילה לדמשק.  יזרעאל אף התפתחה לבירת ממלכת ישראל בתקופת שלטונם של עמרי ובנו אחאב.
בראשית המאה ה-20 היה העמק ביצה גדולה ובה התיישבות ערבית דלילה. בעמק עברה מסילת רכבת העמק ופרט אליה כמעט לא היו דרכי מעבר בעמק. ב-1909 רכש יהושע חנקין אדמות ליד הכפר אלפולה (עפולה), עליהן הוקמה הקואופרציה במרחביה. ב-1920 הצליח לרכוש את אדמות "גוש נוריס" - 51,000 דונם עליהם הוקמו עין חרוד, כפר יחזקאל, גבע  ותל יוסף (1921), בית אלפא, חפציבה (1922) ובית השיטה (1928).
בשנת 1933 יזם צבי דר (אז פרנץ לדרר) מקבוצת בית אלפא קידוח לרגלי הגלבוע בו התגלו מים מים בשפע. ללא תקדים, נמסרו המים גם ליתר הקיבוצים של עמק חרוד וחולקו ביניהם לפי "המפתח ההתיישבותי". לשם כך הוקמה "אגודת המים השיתופית של עמק חרוד" שדר עמד בראשה והמהנדס שמחה בלאס התקבל על ידו להיות היועץ והמתכנן שלה. 
בשנת 1936 הוכרז העמק, יחד עם עמק בית שאן כאזור חיוני להתיישבות ביטחונית וכך הוקם במרכזו קיבוץ ניר דוד, הראשון בהתיישבות חומה ומגדל כן הוקמו שדה נחום, מולדת (1937) ורמת צבי (1942).
במסגרת פעולות ההתיישבות נוקזה הביצה הגדולה לתוך ערוץ נחל חרוד ונחשפו שטחי חקלאות פוריים, אשר הושקו בשפע המים. בשטחים בהם לא התאפשרה חקלאות הוקמו בריכות דגים שאליהן הוזרמו מים מליחים מקידוחים וממעיינות. 
לאחר קום המדינה הוקמו בעמק קיבוץ יזרעאל (1948) ומושב העולים גדעונה ליד מעיין חרוד (1949) ומעלה גלבוע. ב-1962 הוקמה בסמוך לעמק, על מורד הגלבוע היאחזות הנח"ל מעלה גלבוע עקב כך שהאזור היה חשוף להסתננויות מכיוון הגבול עם השומרון. כיום מצוי במקום קיבוץ דתי.
קום (עיר)

מיקום

העיר קום נמצאת במרכז מערב איראן, מזרחית למדבר המלח הגדול דאשת-א-כאוְיר, והיא שוכנת על גדותיו של הנהר רוד-א-קום. מדרום-מזרח לקום נמצאת העיר העתיקה כאשאן. ישירות מדרום לקום נמצאות העיירות דליג'אן, מַחַלאת, נַראק, כַּהַכּ, וג'אסב. בתחום המקיף את קום ממזרח נמצאות הערים תַפְרֵש, סאוֵה, ג'עפריה ואַשְתִיַאן.

מקומות ידועים בעיר

בארגון התרבות הלאומי של איראן מופיעים 195 אתרים בעלי משמעות תרבותית היסטורית בקום. העיר נחשבת לעיר קדושה עבור השיעים המוסלמים ויש בה מבני דת רבים, ביניהם מקדש פאטִמה מעצומה ומסגדים רבים. 
בקום נמצא גם המרכז הגדול ביותר של סוכנות החלל האיראנית, וכן מרכז שיגור גדול של טילי שֶהאב-3. לא הרחק מן העיר קום, בפורדו, נמצא מתקן להעשרה גרעינית, הפועל במסגרת תוכנית הגרעין האיראנית.
בקום שוכנת חווזה עלמיה מפורסמת, והיא אחד ממרכזי הלימוד השיעיים החשובים. החווזה המודרנית הוקמה על ידי האייתוללה הגדול עבד אל-כרים חאירי יזדי בשנת 1922.
המלון של הילברט

המלון של הילברט הוא סיפור שבו השתמש המתמטיקאי הנודע דויד הילברט בהרצאות פופולריות שנתן, והוא נועד להמחיש את התכונות המיוחדות של קבוצות אינסופיות, תכונות מפתיעות למדי למי שמורגל לעסוק רק בקבוצות סופיות.

סיפור המלון

הסיפור מדבר על בית מלון, שחדריו ממוספרים בסדר עולה: 1, 2, 3, וכו'. להבדיל ממלון רגיל, מספר החדרים במלון זה הוא אינסופי, כלומר לכל מספר טבעי קיים במלון חדר שזה מספרו (קבוצת המספרים הטבעיים היא קבוצה אינסופית ובת מנייה, כלומר ניתן למנות את אבריה לפי סדרם). 
הסיפור מתחיל כאשר כל החדרים במלון תפוסים. כעת מגיע לקוח נוסף למלון ומבקש חדר. בעל המלון, שאינו מעוניין לגרום ללקוח כעס ואי נעימות, אינו אומר לו שכל החדרים תפוסים, אלא פועל על מנת לספק חדר ללקוח: הוא מבקש מהאורח בחדר 1 לעבור לחדר 2, מהאורח בחדר 2 לעבור לחדר 3, מהאורח בחדר 3 לעבור לחדר 4, וכך אורח חדר n עובר לחדר n+1, והדבר אפשרי משום שיש אינסוף חדרים. את חדר 1 שהתפנה הוא מציע ללקוח הנוסף שהגיע זה עתה.
כעת מגיעה למלון סדרה אינסופית של אורחים, אולם בעל המלון רב התושיה מצליח לשכן גם אותם: הוא מבקש מהאורח בחדר 1 לעבור לחדר 2, מהאורח בחדר 2 לעבור לחדר 4, מהאורח בחדר 3 לעבור לחדר 6 וכן הלאה. בצורה זאת, כל האורחים שהיו עד עכשיו במלון עברו לחדרים הזוגיים, ואילו את האורחים החדשים ניתן לשכן במספר האינסופי של החדרים האי-זוגיים שהתפנו.
כעת מגיעה למלון סדרה אינסופית של אוטובוסים, שבכל אחד מהם סדרה אינסופית של אורחים חדשים. אולם בעל המלון מצליח להתגבר גם על זה: ראשית, הוא מרוקן שוב את החדרים האי-זוגיים, כפי שראינו קודם. כעת, הוא משכן את כל חברי הקבוצה הראשונה בחדרים שמספרם הוא חזקה טבעית של 3, את כל חברי הקבוצה השנייה בחדרים שמספרם הוא חזקה טבעית של 5, וכן הלאה, כשהוא משתמש רק בחזקות של מספרים ראשוניים אי-זוגיים (ולכן מספרי החדרים כולם אי-זוגיים ואין התנגשות עם האורחים שכבר היו במלון). מכיוון שלכל מספר טבעי יש פירוק יחיד למספרים ראשוניים (על פי המשפט היסודי של האריתמטיקה), הרי שלא ייתכן שמספרו של חדר אחד יהיה חזקה של שני מספרים ראשוניים שונים, ולכן השיכון של האורחים במלון מבטיח שלכל אחד יהיה חדר משלו.
גרסה מעט שונה לסיפור האחרון מתארת סדרה אינסופית של אוטובוסים, שהראשון מגיע בשעה 23:00 (שעה לפני חצות), השני מגיע בשעה 23:30 (חצי שעה לפני חצות), השלישי מגיע בשעה 23:45 (רבע שעה לפני חצות), וכן הלאה - כל אוטובוס מגיע במחצית מהזמן שנותר עד חצות. בכל פעם שמגיע אוטובוס חדש, בעל המלון מעביר את כל האורחים הנוכחיים במלון לחדרים הזוגיים, ומשכן את האורחים החדשים בחדרים האי-זוגיים.
בשעה חצות בדיוק עובר בעל המלון בין החדרים כדי לראות מי נמצא בכל חדר. לתדהמתו הוא מגלה שכל החדרים ריקים. כל אורח שהיה בחדר כלשהו (n) שעה אחת לפני חצות, פינה את החדר חצי שעה לפני חצות; כל אורח שהיה שם חצי שעה לפני חצות, פינה את החדר רבע שעה לפני חצות; וכן הלאה. כלומר, כל אורח שהיה בחדר מתישהו, בזמן x לפני חצות, פינה את החדר בזמן x/2 לפני חצות; אף אורח לא נשאר בחדר.
על אף שהגיעו למלון אינסוף קבוצות של אינסוף אנשים, כל החדרים במלון ריקים! להסבר של תופעה זו, ראו הערך גבול.

הרחבה אפשרית

בעיה נוספת שיכולה להתייצב בפני בעל המלון היא קבוצה אינסופית של אנשים, שמבקשת חדר לכל תת-קבוצה. כלומר שלושת האנשים הראשונים רוצים חדר לעצמם, כך גם ארבעת האנשים הראשונים, וכן כל האנשים הזוגיים רוצים גם הם חדר לעצמם. על בעיה זו בעל המלון כבר לא יוכל להתגבר. ניתן להראות זאת על ידי השאלה האם בחדר מספר X נמצא אדם שמספרו גם-כן X. ולהמשיך עם הפרכה דומה להוכחה של קנטור ש .
אלקטרוסקופ

אלקטרוסקופ הוא מכשיר מדידה הבודק נוכחות מטען חשמלי של גוף ואת גודל המטען (אך לא את סימנו, כלומר אם הוא חיובי או שלילי). בפועל המכשיר מודד את הפוטנציאל החשמלי של הגוף הטעון. את המכשיר המציא הרופא הבריטי ויליאם גילברט בסביבות שנת 1600. ישנם שני סוגים של אלקטרוסקופים קלאסיים: אלקטרוסקופ כדור ואלקטרוסקופ עלי זהב.

אלקטרוסקופ כדור

את אלקטרוסקופ הכדור המציא ג'ון קנטון בשנת 1754. הוא הורכב מכדור קטן מחומר מבודד קל (במקור מעץ ספוגי, pith) שתלוי על חוט.
הבדיקה נעשית באמצעות קירוב הגוף אותו מודדים לכדור. דגם אופייני הוא מקל מבודד ששופשף במשי הגורם לו להיות טעון חיובית. כאשר הכדור זז עקב המשיכה למקל, מדידת הזווית בין החוט למוט אנכי מאפשרת לחשב את מטען המקל.
עקרון הפעולה, כפי שמבינים אותו כיום, הוא היווצרות של פולריזציה (הפרדה של מטענים שליליים וחיוביים) מיקרוסקופית באטומים שמרכיבים את הכדור המבודד. האלקטרונים הטעונים שלילית מתקרבים למקל הטעון חיובית, ונמשכים אליו בכוח חזק יותר מהכוח שבו נדחים גרעיני האטום החיוביים, כך שהכוח השקול מושך את הכדור אל המקל.

אלקטרוסקופ עלי זהב

את אלקטרוסקופ עלי הזהב המציא הפיזיקאי הבריטי אברהם בנט בשנת 1787. המכשיר רגיש יותר במדידותיו מאלקטרוסקופ הכדור. המכשיר בנוי ממוט מתכת (לרוב נחושת) ושתי רצועות מקבילות של עלי זהב. לחלק העליון של מוט המתכת מחובר כדור או דיסקית מחומר מוליך. כמו כן, על מנת להגן על עלי הזהב מפני משבי רוח שעלולים להזיז אותם, המערכת מוכנסת לכלי זכוכית. הבדיקה נעשית על ידי קירוב דגם לקצה העליון. אם הדגם טעון עלי הזהב נדחים זה מזה, ועל פי הזווית הנוצרת ביניהם ניתן לחשב את מטען המקל (אך לא את סימנו).
עקרון הפעולה: כאשר מקרבים את המקל הטעון אל החומר המוליך בקצה העליון של הכלי, אלקטרונים נעים בין עלי הזהב והחומר המוליך בהתאמה כך שנוצר קיטוב מאקרוסקופי ביניהם. עלי הזהב זהים, כך שהמטען והמתח המושרה בהם זהה, ולכן הם דוחים זה את זה. ככל שהמטען עליהם בערכו המוחלט גדול יותר כך הכוח החשמלי גדול יותר והוא מרחיק ביניהם ויוצר זווית גדולה יותר.

דגמים אחרים

לעיתים משתמשים במערכת הניסויית בשני כדורים כאשר תולים אותם מהמתקן העומד במצב של V הפוך, כאשר כדור אחד טוענים במטען כלשהו, מקרבים את הכדור הראשון לכדור השני עד למגע על מנת שיעביר מטען עד למצב של שוויון פוטנציאלים שכתוצאה מכך הופכים להיות בעלי מטענים שווים. במצב כזה שני הכדורים בעלי מטען שווה וקוטביות שווה ולכן ניתן למדוד באופן גס את כמות המטען של הכדורים על פי המרחק ביניהם שנוצר בעקבות כוח הדחייה החשמלי.
שיווק בזמן אמת

שיווק בזמן אמת (Real-time marketing) הוא טכניקת מכירה שבה הצעת המכר, ובפרט מחיר המוצר, הניתנת ללקוח נקבעת תוך כדי מפגש המכירה אתו, על בסיס מאפיינים אישיים וסביבתיים המצויים בידי המוכר, במטרה להציע את ההצעה המתאימה ביותר לצרכן המסוים ברגע הנתון.
טכניקה זו שונה מטכניקת מכירה שבה המחיר נקבע מראש, באופן אחיד לכל הצרכנים בסביבה מסוימת, ומטכניקת מכירה שבה המוכר אוסף נתונים במשא ומתן ראשוני, ומגיש הצעת מכר במועד מאוחר יותר.
דוגמה: אוטומט מכירות למכירת משקאות קלים המכיל מדחום למדידת טמפרטורת הסביבה, ובהתאם לכך קובע את מחיר המשקה המוצע (גבוה יותר ביום קיץ חם).
גישה זו יכולה להיות מיושמת על ידי נציגי מכירות על סמך מידע קיים על הלקוח והתפתחות השיחה אתו, אך היא אופיינית בעיקר למדיה הדיגיטלית, שבה מיושמת הגישה באמצעים אוטומטיים, על סמך נתונים כגון פרופיל אישי והיסטוריה של אינטראקציה עם אתרים או אלמנטים בתוכם, הנמדדת לפי פרמטרים כגון צפיות ולחיצות. לעיתים קרובות כוללים פתרונות שיווק בזמן אמת תהליכי למידה שמטרתם לשפר את הצלחתם במהלך הזמן על סמך הניסיון הנצבר.