google/wiki40b huggingface dataset:
המשמר הוולשי

מבנה ויעוד

רגימנט המשמר מכיל רק גדוד אחד; הגדוד הראשון, המשמר הוולשי. הגדוד משרת לסירוגין במשימות ייצוגיות בלונדון ובהצבות מבצעיות ברחבי העולם, בשנים האחרונות באפגניסטן. הגדוד משרת במשימות מבצעיות בתור גדוד חיל רגלים קל.

היסטוריה

רגימנט המשמר הוקם ב-26 בפברואר 1915 על ידי הרשאה מלכותית של המלך ג'ורג' החמישי, זאת כדי להקים רגימנט משמר ולשי בדומה לרגימנטים האחרים אשר מייצגים את שאר מדינות הממלכה המאוחדת. שלושה ימים לאחר ההקמה, הרגימנט צעד לראשונה במהלך האירוע הממלכתי של יום דוד הקדוש, היום שהפך ליום השנה הרשמי של הרגימנט. ב-17 באוגוסט הרגימנט יצא לכיוון צרפת כדי להשתתף במלחמת העולם הראשונה, הקרב הראשון שהרגימנט השתתף בו היה מספר חודשים לאחר מכן בלוּס בספטמבר.
לאחר המלחמה, חזר הרגימנט לאנגליה ובמשך השנים הבאות הוצב בעיקר שם במשימות ייצוגיות ואימון. ב-1929 נשלח הרגימנט לשירות במצרים שם הוצב לתקופה קצרה, לאחר מכן מספר שנים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצב הרגימנט בגיברלטר שם נותר עד תחילת הלחימה. ב-18 במאי 1939 נוסד הגדוד השני של הרגימנט ובמהלך המלחמה נוסד גם הגדוד השלישי. במהלך המלחמה, השתתף הרגימנט בלחימה בצרפת שהסתיימה בחילוץ החיילים הבריטים מדנקרק, בהמשך לחמו יחידות המשמר בצפון אפריקה ובאירופה.
לאחר המלחמה, הוקפאו הגדוד השני והשלישי והגדוד הראשון נשלח בשנת 1947 לשירות בישראל המנדטורית, עד הקמת מדינת ישראל העצמאית שנה מאוחר יותר. בשנות ה-50 שירת המשמר בגרמניה בתקופת המתיחות עם ברית ורשה, לאחר מכן במצרים ובמלחמת סיני. בשנת 1960 חזר המשמר לגרמניה וב-1965 נשלח לעדן בתקופת הדעיכה של הקולוניה מידי האימפריה הבריטית. בהמשך השנים שירת המשמר בגרמניה וצפון אירלנד בעיקר ובשנת 1976 נשלח לקפריסין לאחר הפלישה הטורקית לאי. בשנת 1982 שירת המשמר במהלך מלחמת פוקלנד מבלי להשתתף בשיא הלחימה, למרות זאת קיבל הרגימנט תואר קרב עבור השתתפותו במלחמה.
באפריל 2009 נשלח הרגימנט לשירות באפגניסטן, שם ב-1 ביולי נהרג מפקד הגדוד לויטננט קולונל רופרט ת'ורנלו מפיצוץ מטען צד. ת'ורנלו היה ההרוג בדרגה הגבוהה ביותר מאז מלחמת פוקלנד בשנת 1982. במאי 2010 השתתף הרגימנט במצעד הצבאי בכיכר האדומה, מוסקבה, בפעם הראשונה שחיילים בריטים משתתפים במצעד זה לציון 65 שנים לסיום מלחמת העולם השנייה.
מספרים ידידים

מספרים ידידים בתרבות

בעבר הרחוק, מספרים ידידים היוו סמל לזוגיות ולרומנטיקה. כך, לדוגמה, אדם אשר ביקש להביע את אהבתו לאישה, היה מכין שני תליונים - האחד נושא את המספר 220 והשני את המספר 284 - ונותן אחד מהם לאהובתו.].
בספרו תורה שלמה על פרשת וישלח, הרב מנחם מנדל כשר מצטט הסבר של רב נחשון גאון, לגבי המשמעות של כמות הבהמות שיעקב שלח כדורון לעשיו, על פי תורת המספרים הידידים. מקורו של הסבר זה בספר בעלי ברית אברם מאת רבי אברהם אזולאי סבו של החיד"א.
אברהם יהושע העשיל בורנשטיין

הרב אברהם יהושע העשיל בורנשטיין היה רבה הראשי של קאזניץ ומוגלניצא, חי בשלהי המאה ה-19. נודע בשל ספרו סנהדרי קטנה.

ספרו סנהדרי קטנה

הרב אברהם בורנשטיין כתב את הספר סנהדרי קטנה, הכולל חידושים ופלפולים על מסכת סנהדרין, הספר זכה להסכמת רבים מחכמי דורו ביניהם רבי אברהם מסוכטושוב בעל ה"אבני נזר", רבי מאיר יחיאל הולשטוק האדמו"ר מאוסטרובצה ורבי יואב יהושע וינגרטן בעל ה"חלקת יואב". הספר הודפס בפיטרקוב בשנת 1903 על ידי בנו של הרב רבי משה אלעזר בורנשטיין.
ולרי ברומל

ביוגרפיה

נולד ביישוב רזבדקי שהיה במחוז צ'יטה, רוסיה, במשפחה יהודית ואביו היה מודד שיחד עם משפחתו פונה מאוקראינה בתחילת מלחמת העולם השנייה. ב-1954 שבה כל המשפחה לוורושילובגרד שבאוקראינה. בגיל 18, כשעוד לא היה מוכר כלל בעולם הספורטיבי, השתתף במשלחת הסובייטית לאולימפיאדת רומא (1960). הוא הפתיע את כל המומחים כשזכה במדליית הכסף והקדים את אלוף העולם והמועמד לניצחון, האמריקאי ג'ון תומאס.
כעבור שנה, ביוני 1961, שבר ברומל את שיאו העולמי של תומאס והעמיד אותו על גובה של 2.23 מ'. 
ברומל המשיך ושיפר את השיא העולמי עוד חמש פעמים כשבפעם האחרונה, ביולי 1963 קבע גובה של 2.28 מ'. שיא שהחזיק מעמד שבע שנים. באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה במדליית זהב.
שליטתו בענף הייתה מוחלטת. בכל חמש העונות שבין 1961 ו-1965 דורג במקום הראשון ברשימת קופצי הגובה של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, הישג ללא תקדים שלא נשבר עד היום. באותן חמש שנים הוא נוצח רק ארבע פעמים, כאשר בכל אותן פעמים הוא נוצח בגין מספר פסילות בקפיצות המוקדמות. למעשה, בתחרויות בהן השתתף - איש מעולם לא הצליח לקפוץ גבוה ממנו. 
הקריירה הספורטיבית של ברומל הסתיימה באוקטובר 1965 לאחר שנפצע קשה בתאונת אופנוע ונזקק ל-29 ניתוחים במשך שלוש שנים. לאחר שהחלים ניסה לחזור לקריירה ספורטיבית אך ללא הצלחה. לאחר שפרש מפעילות, עבר ברומל לכתיבה של ספרים, מחזה ואף ליברית לאופרה. נפטר ב-2003 לאחר מחלה ממושכת.
ברומל הביא למיצוי מקסימלי את סגנון "גלילת הבטן" שהיה מקובל בזמנו. מלבד כשרונו, היה החידוש שלו בכך שהוא הגביר את מהירות ההרצה לעומת מה שהיה מקובל לפניו. למרות המתיחות ששררה אז בין ברית המועצות ובין ארצות הברית באותן שנים בפוליטיקה ובספורט, יצאו מאמני אתלטיקה אמריקאים לברית המועצות כדי לנסות וללמוד את הסודות של ברומל. אבל, ניסיונם היה לשווא שכן, לאחר ניצחונו של דיק פוסברי באולימפיאדת מקסיקו (1968) בקפיצה לגובה בעזרת סגנון הקפיצה המהפכני שפיתח ושנקרא מאז על שמו, עברו רוב הקופצים לגובה לסגנון החדש שהוכח כעדיף. ב-1989 הוא עזב את המפלגה הקומוניסטית ובחר להתנצר.
רואן מטרופול בסקט

רואן מטרופול בסקט (בצרפתית: Rouen Métropole Basket) היא קבוצת כדורסל מהעיר רואן שבצרפת המשחקת בליגה השנייה בצרפת.
הקבוצה משתייכת למועדון SPO רואן שנוסד ב-1892. פעילות הכדורסל של המועדון החלה ב-1945 בשם SPO רואן בסקט. בעונת 2002/2003 העפילה הקבוצה לליגת המשנה ובעונת 2004/2005 העפילה לליגת העל הצרפתית. את עונת 2005/2006 סיימה הקבוצה במקום האחרון וירדה לליגת המשנה. בעונת 2007/2008 העפילה הקבוצה פעם נוספת לליגת העל, ולאחר שתי עונות ירדה שוב לליגת המשנה. 
ביולי 2011 התאגדה הקבוצה באופן נפרד מהמועדון ומאז פעולת במתכונתה הנוכחית. הקבוצה שבה לשחק בליגת הראשונה בעונת 2014/2015 לאחר שקיבלה הזמנה מההתאחדות הצרפתית בעקבות הרחבת הליגה ל-18 קבוצות. ביולי 2015 שינתה הקבוצה את שמה לשם הנוכחי. בעונת 2015/2016 סיימה במקום ה-17 וירדה לליגה השנייה.
דרור רופא

ביוגרפיה

נולד לרחל ויצחק רופא במושב תאשור. בילדותו עברה המשפחה להתגורר במושב חגור. למד בבית הספר היסודי במושב צופית ובחטיבת הביניים "עמי-אסף" בבית ברל, במקביל היה חניך ומדריך בתנועת המושבים.
עם שחרורו מצה"ל עבד בתעשיית הביטחון במתן ייעוץ ביטחוני וניהול פרויקטים באלתא, במקביל עוסק בחינוך ובעשייה ציבורית. עוסק בחקלאות ובהפקת שמן זית, נבחר כיושב ראש אגודה חקלאית במושב חגור וכיושב ראש הוועדה החקלאית במועצה. חבר מליאה במועצה אזורית דרום השרון. התמודד בבחירות לראשות המועצה בשנת 2018.

שירותו הצבאי

רופא התגייס לצה"ל והתנדב לשייטת 13. התחיל הכשרת מסלול לוחם בשייטת. לאחר כשנה נשר מהשייטת ועבר לסיירת גולני. באפריל 1980 לקח חלק בפעולת ההשתלטות במשגב עם. לאחר מכן יצא לקורס קציני חי"ר. בתום הקורס מונה למפקד צוות בבה"ד 1. בהמשך שימש כמפקד מחלקה בגדוד 13. לאחר מכן מונה לסגן מפקד פלוגה ב' בגדוד, ולחם בין היתר במלחמת לבנון הראשונה. ביום השביעי למלחמה נפצע קשה במהלך הקרב על כפר סיל. לאחר תקופת שיקום ארוכה שב לשירות צבאי ומונה למפקד פלוגת מסלול בבא"ח גולני. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 13, ופיקד עליה בפעילות מבצעית בדרום לבנון. לאחר מכן מונה לקצין המבצעים (קמב"ץ) החטיבתי. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 51. לאחר מכן מונה למפקד סיירת גולני בין השנים 1989–1990, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר אחד מן המבצעים הרבים שהסיירת ערכה בפיקודו, קיבל הוראה ממפקד פיקוד הצפון, יוסי פלד, להתפנות רגלית. לאחר שהסיירת נתקלה במחבלים ושניים מלוחמיה נפצעו וחולצו, מסר דיווח שגוי על מצב הכוח בפיקודו, וזאת כדי לשכנע את פלד לאשר את פינוי הכוח באופן מוסק, לאחר תחקיר בו הובהר כי הנתונים שמסר אינם נכונים הוחלט על הדחתו, בסיום תפקידו בסיירת פרש מצה"ל.
לאחר כשלוש שנים נקרא לשוב לשירות על ידי גבי אשכנזי, הוא הועלה לדרגת סא"ל ומונה לקצין אג"ם של יק"ל, במהלך התפקיד נפצע בשנית, לאחר החלמה חזר לתפקידו. בהמשך מונה למפקד גדוד 17 בחטיבת ביסלמ"ח. לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת חירם, ושימש בתפקיד בין היתר בזמן אסון המסוקים ואסון השריפה בוואדי סלוקי. בתום תפקידו יצא ללימודים במב"ל. בסיום לימודיו הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עודד, ושימש בתפקיד עד שנת 2000. ב-25 במאי 2000 מונה למפקד עוצבת ברעם. במרץ 2002 חדרה חוליית מחבלים מהחזבאללה מלבנון לישראל, החוליה הגיעה לאזור קיבוץ מצובה, ורצחה חמישה אזרחים שנסעו לאורך הכביש. מפקד החטיבה, רופא, הוביל כוח קטן לעבר שני המחבלים, הסתער עליהם והרגם, בקרב נהרג גם קצין מחטיבת הנח"ל, על פעילותו זו זכה לשבחים מהרמטכ"ל, שאול מופז. בתפקיד זה שירת עד 3 ביוני 2002. לאחר מכן מונה לסגן מפקד אוגדת איו"ש. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.

לימודים

רופא בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה, בוגר האוניברסיטה לביטחון לאומי של ארצות הברית.
בוגר מב"ל ובוגר קורס דירקטורים ופיננסים בכירים.

משפחתו

רופא נשוי למירה ואב לשניים.
פיקארדית

הכרה

האיחוד של בלגיה הצרפתית מכיר בשפת פיקארד כשפה אזורית רשמית של האזורים הצרפתיים בבלגיה, כשם ששפות נוספות הנפוצות במקום מוכרות כשפות רשמיות (דוגמאות: ולונית, דיאלקט לוריין, גרמנית פרנקונית). דווקא צרפת, הרואה בשפה הצרפתית את שפת הלאום היחידה, אינה מכירה בפיקארד כשפה רשמית של צרפת, וצרפתים רבים מתנגדים להכרה כזו.

מקורות ודיאלקטים

פיקארד משתייכת לתת-המשפחה של השפות הגאלו-רומאניות, תת-משפחה של השפות הרומאניות.

שימוש

פיקארד לא נלמדת בבתי-ספר צרפתיים (לא כולל קורסים וכיוצא בזה), ובדרך כלל כשמדובר בלימוד פיקארד מדובר בלימוד על ידי בני משפחה בלבד. אף על פי כן, פיקארד עדיין משמשת מושא למחקר באוניברסיטאות לִיל ואַמיֶין שבצרפת. מאחר שבימינו אנשים מסוגלים לעבור ממקום למקום בקלות רבה יותר מבעבר, קיימים דיאלקטים רבים ומגוונים לשפת פיקארד. למרות שרוב אנשי הצפון מבינים פיקארד, פחות ופחות דוברים אותה, ואנשים דוברי פיקארד כשפת אם הם נדירים יותר ויותר, בעיקר בקרב אנשים מתחת לגיל 50.

אורתוגרפיה

כיום פיקארד היא בעיקר שפה מדוברת. שיטת הכתב של פיקארד נחשבת באופן כללי לוולונית.
איטרציה

אִיטֵרַצְיָה (על פי האקדמיה ללשון העברית: "חִזְרוּר"), היא פעולה החוזרת על עצמה במהלך פתרון של בעיה, בדרך כלל בעיה כמותית. כל חזרה נקראת איטרציה. תהליך המורכב מאיטרציות קרוי תהליך איטרטיבי (תהליך חזרור). כאשר מדובר בבעיה כמותית, ניתן לבצע את האיטרציות הן באופן ידני והן בעזרת מחשב. בדרך כלל משמשים מושגים אלה לתיאור תהליך במסגרת תוכנית מחשב, ובאופן כללי יותר - לתיאור אלגוריתמים.

גודל האיטרציה

לאיטרציה יש גודל, המשקף את מספר פקודות המחשב שבכל איטרציה או את הזמן הנדרש לביצועה. משמעות גודל האיטרציה משתנה בהקשרים שונים. בלולאות שבתוכניות מחשב, לדוגמה, סופרים את מספר מחזורי השעון באיטרציה.

מספר האיטרציות

מספר האיטרציות בתהליך מסוים יכול לנוע בין אפס לאינסוף. בדרך כלל מספר האיטרציות הוא פונקציה של הקלט לתוכנית או לאלגוריתם, ושל יעילות האלגוריתם. דוגמה: לחיפוש איבר מבוקש ברשימה ממוינת בת 1,024 איברים יידרשו לכל היותר 1,024 איטרציות (ובממוצע 512 איטרציות) כאשר החיפוש נעשה באמצעות סריקה סדרתית של הרשימה. אבל כאשר מבוצע חיפוש בינארי, שהוא יעיל יותר, יידרשו לכל היותר 10 איטרציות.
רכבת היונגפראו

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
נובה בז'סקו

יהודי נובה בז'סקו

יהודים ראשונים התיישבו בעיירה במחצית השנייה של המאה ה-19, לאחר העברת היישוב מבעלות המנזר הסמוך לבעלות המדינה. בשנת 1921 נמנו ביישוב כ-460 יהודים, כרבע מסך תושביו. בשנת 1939 נותרו ביישוב כ-300 יהודים.
היישוב נכבש בידי הגרמנים מספר ימים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, ולמקום הגיעו פליטים יהודים רבים מערי פולין המערבית, אשר הקהילה המקומית התגייסה לעזרתם.
בשנת 1942 הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן איסור על קשר עם לא יהודים וחובת ביצוע עבודות כפייה, ומעת לעת התעללו ביהודי היישוב חיילים גרמנים שהגיעו למקום. כמו כן, הוקם ביישוב יודנרט.
ב-8 בנובמבר 1942 לפנות בוקר כיתרו שוטרים גרמנים ופולנים את  היישוב, הוציאו את היהודים מבתיהם, והובילו אותם למייחוב. משם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.
לאחר האקציה ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מהיישוב שהסתתרו בסביבתו, בסיוע איכרים מקומיים. היהודים שנתפסו צורפו לקבוצה של כ-600 יהודים מהסביבה, ואלו הועסקו בעבודות כפייה, ולאחר מכן נרצחו ביער חידוב שליד הכפר זגוז'ה.
ב-22 בדצמבר 1942 הוצאה להורג בבית העלמין היהודי בנובה בז'סקו קבוצת יהודים מיישובי הסביבה.
לוחם

לוחם הוא אדם המיומן בלחימה שעיסוקו, תפקידו או אורח חייו מאופיינים בהפעלת כוח בעימותים נגד אנשים אחרים. הלוחם הצבאי הוא אדם המשתתף במאמץ מלחמתי ותפקידו להפעיל כוח כנגד האויב. לוחמים קיימים גם מחוץ למסגרת של לחימה צבאית (הכוללת צבאות סדירים, מיליציות לא-סדירות וארגוני גרילה), כגון בתפקידי אבטחה ושיטור הדורשים מיומנות לחימה גבוהה.
בהשאלה המונח לוחם משמש לתאר גם ספורטאי שנלחם במסגרת תחרויות ספורט או טורניר המורכב מדו-קרבות, כגון אמנויות לחימה, ג'ודו,  היאבקות, אגרוף וקרבות רחוב.
בחברות שבטיות שונות, הלוחמים מהווים קאסטה נפרדת, ובחברות פיאודליות שונות אף יצרו הווסאלים מעמדות מיוחדים ללוחמים. בחברות מסוימות, למשל בקרב השבטים הגרמאניים, ראו עצמם כמעט כל הגברים כלוחמים. לוחמים המשרתים בצבא סדיר הם חיילים, ואילו לוחמים המשכירים את שירותיהם לכל דורש תמורת תשלום הם שכירי חרב. יש לוחמים המבצעים פעולות גרילה, אך אלה אינם נהנים ממעמד חוקי של לוחמים לפי כללי המשפט הבינלאומי.

נשים לוחמות

לאורך ההיסטוריה, נחשבה הלחימה לנחלתם של גברים בלבד. עם זאת, יש עדויות למקרים שגם נשים היו ללוחמות. בתנ"ך נזכרת דבורה הנביאה כמי שעודדה את ברק בן אבינעם לצאת למלחמה בסיסרא, והייתה לצדו במהלך הקרבות. במיתולוגיות, ידועות האלה היוונית אתנה, שנודעה כלוחמת מצטיינת. והאלה הקלטית סקתך, שהמציאה את אמנויות הלחימה. חתשפסות ואחותפ הראשונה נודעו כמלכות-לוחמות במצרים העתיקה. ארטמיסיה הראשונה מקאריה פיקדה על ספינות פרסיות במהלך מלחמת פרס יוון. האגדה מספרת שאחותו של הגנרל הפרסי אריוברזנס לחמה לצדו בקרב השערים הפרסיים. זנוביה הובילה את הפלמירים לניצחונות על הרומאים.
קהינה הנהיגה את הברברים למלחמה במוסלמים. יהודית המלכה כבשה את אתיופיה, וז'אן דארק הובילה את הצרפתים במלחמת מאה השנים. היו מספר נשים שהיו פיראטיות, ביניהן אן בוני, מרי ריד, גרייס או'מלי, והפיראטית היהודייה ג'יליאנה גולדשטיין.
בהיסטוריה המודרנית, ידועות נשים כחנה סנש וחביבה רייק שהתנדבו לצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה כצנחניות שהופעלו באירופה, ואילו צביה לובטקין הייתה ממנהיגות מרד גטו ורשה. במהלך המאה העשרים אפשרו צבאות שונים גיוס נשים כלוחמות, בעיקר במדינות המערב כגון מדינות סקנדינביה, קנדה או שווייץ. בישראל הוחל בגיוס נשים לתפקידי לחימה בשנות ה-90 של המאה ה-20, בעקבות בג"ץ אליס מילר ותיקון בחוק שירות ביטחון. נשים משרתות כיום כלוחמות בחיל התותחנים, גדוד האב"כ של חיל ההנדסה הקרבית (עד שנסגר), מערך ההגנה האווירית, גדוד קרקל, ועוד.
פלדמרשל-לוטננט

פלדמרשל-לוטננט (בגרמנית: Feldmarschall-Leutnant או Feldmarschallleutnant, נהגה "פלדמרשל-לוטננט") היא דרגה צבאית בכירה, אשר הייתה בשימוש בצבאות אירופיים שונים בין המאה ה-17 והמאה ה-20.
הדרגה שימשה את צבא האימפריה הרומית הקדושה בין המאה ה-17 ל-1806. בתחילה מחזיק דרגה זו היה למעשה סגנו ומייצגו של הפלדמרשל. דרגה זו הייתה גבוהה מדרגת Generalfeldwachtmeister, ונמוכה מדרגת גנרל. בצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה דרגה זו מקבילה בערך לדרגת לוטננט גנרל בצבא בריטניה, ולדרגת גנרל-לויטננט בצבא הקיסרות הגרמנית. הדרגות הגבוהות יותר היו גנרל ופלדמרשל. בשנת 1915 אימץ הצבא האוסטרו-הונגרי דרגה חדשה, גנרל-אוברסט, שהייתה דרגת ביניים בין גנרל לפלדמרשל, כך שדרגת לוטננט פלדמרשל הפכה להיות דרגה רביעית בחשיבותה. 
בשנת 1920 לאחר מלחמת העולם הראשונה, ביטל צבא אוסטריה את הדרגה ואימץ את מודל הדרגות של הרייכסווהר. עם זאת, בשנת 1933 הוחזרה הדרגה לשימוש בעקבות תהליך גדול שבמסגרתו הוחזרו מסורות לאומיות-צבאיות רבות כמו מדים וסמלים. הדרגה הייתה בשימוש באוסטריה עד האנשלוס בשנת 1938. כיום הדרגה אינה בשימוש. קשה להקביל את הדרגה לדרגות בצה"ל, אולם בסוף מלחמת העולם הראשונה הדרגה הייתה מקבילה בערך לדרגת רב-אלוף.
חוזה הולבאס

קריירת מועדונים

הולבאס נולד בגרמניה המערבית לאב יווני ואם אורוגוואית. הולבאס התחיל לשחק כדורגל במחלקות נוער של מועדונים קטנים בעיר הולדתו אשפנבורג בעמדת החלוץ. בגיל 18 הצטרף למחלקת הנוער של אשפנבורג-דאם.
בשנת 2005 הצטרף הולבאס לוויקטוריה קהל, בה הבקיע 15 שערים ב-33 הופעות. בקיץ 2006 חתם במינכן 1860 והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. לאחר שהצטיין עם 12 כיבושים, חתם בקבוצה הבוגרת. ב-21 בספטמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד סנט פאולי. בקיץ 2009 הגיע אוואלד לינן למועדון והסיט את הולבאס לעמדת המגן השמאלי.
בקיץ 2010 עבר ביחד עם מאמנו לאולימפיאקוס תמורת חצי מיליון אירו. ב-15 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–5 נגד בסה קביה האלבנית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-20 במרץ 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו עבור המועדון במשחק האליפות של המועדון בו ניצח 0–6 נגד אא"ק אתונה. ב-19 באוקטובר 2011 הבקיע בניצחון 1–3 נגד בורוסיה דורטמונד במסגרת של הבתים של ליגת האלופות. ב-3 במרץ 2012 הבקיע בניצחון 0–2 נגד OFI כרתים שזכה בתואר של השבוע.
ב-30 באוגוסט 2014, חתם הולבאס ברומא ל-3 שנים תמורת 1.5 מיליון אירו. ב-24 בספטמבר 2014, הולבאס ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2 נגד פארמה. ב-30 בנובמבר 2014, הבקיע הולבאס את שער הבכורה שלו עבור רומא בניצחון 2–4 נגד אינטר מילאנו.
ב-2 ביולי 2015 חתם הלבואס בווטפורד לשנתיים עבור 2.5 מיליון יורו.

קריירה בינלאומית

הולבאס זכאי לשחק עבור 3 מדינות:גרמניה מולדתו, יוון מולדת אביו ואורוגוואי מולדת אימו. בנובמבר 2011 קיבל אזרחות יוונית וב-11 בנובמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת בתיקו 1-1 נגד רוסיה. הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012 ומונדיאל 2014. ב-10 באוקטובר 2016 לאחר הניצחון 0–2 על אסטוניה הודיע על פרישה מהנבחרת.
מרכז שיטור קהילתי

מרכז שיטור קהילתי (בראשי תיבות: מש"ק) הוא מרכז המהווה נקודת קצה מרוחקת של תחנת המשטרה. במרכז השיטור הקהילתי פועלים מפקד מרכז שיטור קהילתי, (מפקד מש"ק) שהוא שוטר בדרגת נגד ושוטר מרכז שיטור קהילתי שפועלים אף עם המתנדבים שמופעלים במש"ק, מתנדבי המשמר האזרחי בתא שטח מסוים (שכונה, ישוב, מועצה אזורית וכדומה). פעילות השוטרים והמתנדבים במרכז השיטור הקהילתי נעשית במסגרת מודל "שיטור קהילתי" - שיטור אפקטיבי לפתרון בעיות, שיפור השירות וצמצום תופעות פשיעה בשטח התחנה עליה נמנה המש"ק. מפקד המש"ק ושוטרי המש"ק כפופים פיקודית למשרד האק"מ (אגף קהילה משטרה) בתחנה, כאשר בראש משרד האק"מ עומד קצין האחראי לכל מרכזי השיטור הקהילתי בשטח התחנה ועל תפקודם התקין ולאחרונה עקב שינוי ארגוני ואיחוד האק"מ עם אגף מבצעים, נעשה כפוף לאגף זה ככל יחידות אגף הקהילה לשעבר.

מפקדי המש"קים

מפקדי המש"קים ושוטרי המש"ק הם שוטרי תחנה מיומנים ומקצועיים לרוב בעלי וותק בתפקידים קודמים, אשר נבחרו לתפקיד זה בוועדה מרחבית בראשות מפקד מרחב או סגנו וקציני מרחב עקב החשיבות הניתנת לתפקיד זה, ולאחר מכן דוחה או מאשרת את תפקידו והיבחרותו לשמש כמפקד מש"ק או שוטר מש"ק.

תפקידי מרכזי השיטור

מרכז השיטור נועד לתת מענה ושרותי משטרה לאוכלוסייה בתא השטח עליו הוא מופקד, להקל על העומס בתחנה לגבות תלונות ולטפל בסכסוכים, ובעיות פשיעה להכווין את האזרח ולקיים מודלים ופעולות מניעה לדוגמה בבתי ספר ובמתנ"סים, למרות שעקב שימוש של מפקדי התחנות בשוטרי המש"ק לבעיות פשיעה נדחקה במעט פעילות המניעה וההסברה במוסדות החינוך הצידה. למפקד המש"ק קשר טוב עם התושבים המתגוררים בתחום אחריותו, כאשר המגמה היא להרחיב את פריסת המש"קים ככל שניתן, בהתחשב בגורמי כוח האדם בתחנה.
המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית

היסטוריה

המפלגה זכתה לראשונה להגיע לשלטון בימי הרפובליקה החמישית בבחירות לנשיאות ב-1981, בהנהגתו של פרנסואה מיטראן. בנוסף, כחלק מקואליציה, היא זכתה לראשונה ברוב באספה הלאומית. ב-1986 הפסידה את הרוב שלה באספה הלאומית, ונאלצה להיכנס לממשלת קוהביטסיון ("חיים משותפים" - כינוי לממשלת אחדות) עם המפלגה הגוליסטית השמרנית של ז'אק שיראק, שהתמנה לראש הממשלה. ב-1988 שוב ניצח מיטראן בבחירות לנשיאות, ברוב גדול של 54% מהקולות. המפלגה קיבלה רוב יחסי באספה הלאומית, ומיטראן מינה את מישל רוקאר לראשות ממשלה. ב-1993, לאחר תוצאות חלשות של המפלגה בבחירות לפרלמנט, עלה אדוארד בלאדור לראשות הממשלה לאחר שז'אק שיראק סירב להיכנס שוב לקוהביטסיון עם מיטראן.
ב-1995, עם מועמדותו של ליונל ז'וספאן, הפסידה המפלגה בבחירות לנשיאות לשיראק, שסיים 14 שנות נשיאות סוציאליסטית. בהמשך, לאחר שזכתה המפלגה בבחירות לפרלמנט ב-1997, החלה תקופת קוהביטסיון שלישית כאשר ז'וספאן מונה לראשות הממשלה על ידי שיראק. ממשלת הקוהביטסיון החזיקה מעמד עד הבחירות לנשיאות ב-21 באפריל 2002, שבהן נחל ז'וספאן הפסד מכריע לשיראק, כאשר לא הצליח להגיע לסיבוב ההצבעה השני משום עלייתו המפתיעה של ז'אן-מארי לה-פן ממפלגת החזית הלאומית.
מועמדת המפלגה בבחירות לנשיאות במאי 2007 הייתה סגולן רויאל, בת זוגו לשעבר של מנהיג המפלגה פרנסואה הולנד. היא הצליחה לעלות לסיבוב השני, אך בסופו הפסידה את הנשיאות לניקולא סרקוזי.
ב-2008 נבחרה לתפקיד יו"ר המפלגה הסוציאליסטית מרטין אוברי, שגברה בקולות ספורים על המועמדת לשעבר של המפלגה הסוציאליסטית לנשיאות, סגולן רויאל. האחרונה לא הכירה בתוצאת הבחירות עד להודעת ועדת הבחירות המרכזית לראשות המפלגה שאשררה את התוצאות באופן ברור.
בבחירות לסנאט הצרפתי בספטמבר 2011, זכתה המפלגה במירב המושבים ולראשונה בתולדות הרפובליקה החמישית, עבר הסנאט לשליטת השמאלנים.
באוקטובר 2011 ניצח פרנסואה הולנד את מרטין אוברי בסיבוב השני של הבחירות למועמד המפלגה הסוציאליסטית לנשיאות צרפת, עם כ-57 אחוז מקולות הבוחרים, והוביל את המפלגה בבחירות, שם ניצח עם 52 אחוז מהקולות.
במאי 2012 נבחר פרנסואה הולנד לנשיא צרפת.
במהלך ההתמודדות הפנימית למועמד המפלגה הסוציאליסטית לנשיאות צרפת (2011) - מונה הארלם דזיר ליו"ר המפלגה הסוציאליסטית בפועל בעת שהייתה היו"ר המכהנת, מרטין אוברי, בתקופת הקמפיין. 
לאחר שהפסידה לנשיא צרפת, פרנסואה הולנד, את המועמדות שבה אוברי לעמדת יו"ר המפלגה הסוציאליסטית. היא התפטרה מתפקידה במהלך 2012 והחליף אותה בתפקיד הארלם דזיר, השחור הראשון בתפקיד.
לאור השינויים אשר עברו על המפלגה הסוציאליסטית עם הכישלון המשמעותי בבחירות לרשויות המקומיות (2014) והחלפת ממשלות בצרפת, מונה יו"ר המפלגה הסוציאליסטית הארלם דזיר למזכיר המדינה לעניינים אירופאים בממשלתו של מנואל ואלס. לאור מינויו התפטר האחרון מתפקידו כיו"ר המפלגה.
עם התפטרותו של דזיר בחרה המועצה הלאומית של המפלגה הסוציאליסטית ברוב של 67% בז'אן-כריסטוף קומבאדליס ליו"ר המפלגה הסוציאליסטית החדש.
קרסנופוליה (בלארוס)

תולדות היישוב

העיירה נזכרת מראשית המאה ה-18, ובשנת 1754 הוענקה לה זכות לקיום ירידים שנתיים. בחלוקת פולין בשנת 1772 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית. בשנת 1938 הוענק ליישוב מעמד של עיר.

יהודי קרסנופוליה

בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-2,700 יהודים, כ-80% מתושביה. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה קולחוז יהודי ובית ספר יידי, ובד בבד הצטמצמה האוכלוסייה היהודית בה.
ב-15 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו תוך זמן קצר את היהודים שלא הספיקו להימלט ממנה בגטו שהוקם בה, תוך החרמת רכושם.
ב-20 באוקטובר 1941 נרצחו כ-250 מיהודי הגטו ביער סמוך לעיירה, ובסוף נובמבר שלאחר מכן נרצחו כ-350 היהודים האחרונים מהגטו בסמוך לבית העלמין המקומי.
פיזיקה מודרנית

פיזיקה מודרנית הוא כינוי עממי לתורות פיזיקליות שפותחו במהלך המאה ה-20 והצליחו להסביר תופעות שהפיזיקה ה"קלאסית" (המכניקה הניוטונית ותורת החשמל והמגנטיות הקלאסית) לא הצליחו לתת להן הסבר.
מקובל לייחס לפיזיקה המודרנית את תורת היחסות, את המודל הסטנדרטי ואת מכניקת הקוונטים.
לואי דרקייה דה פלפואה

לואי דָרְקְיֶיה דה פֶּלֶפּוּאָה (בצרפתית: Louis Darquier de Pellepoix;‏ 19 בדצמבר 1897, קאור - 29 באוגוסט 1980, ליד מאלגה שבספרד) היה ראש הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים תחת משטר וישי בצרפת בין השנים 1944-1942.

ביוגרפיה

דה פלפואה לחם במלחמת העולם הראשונה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 היה חבר בכמה התארגנויות פוליטיות שדגלו באידאולוגיה פשיסטית ואנטישמית. ב-6 בפברואר 1934 נפצע במהלך הפגנות סוערות של תנועות הימין בצרפת, דבר שהוסיף למעמדו הציבורי. בתקופה זו החל שיתוף הפעולה שלו עם ארגונים אנטישמיים בגרמניה. 
דה פלפואה ביטא בפומבי את דעותיו הקיצוניות. בין השאר אמר ב-1937: "מוטל עלינו, עם כל הדחיפות שבדבר, לפתור את הבעיה היהודית, בין אם על ידי גירוש או טבח". דו"ח בריטי משנת 1942 כינה אותו אחד האנטישמים הגרועים ביותר בצרפת. ב-1938 הציע דה פלפואה, שכיהן כחבר מועצת פריז, כי ייקבע לכל יהודי צרפת מעמד של זרים ויוטלו עליהם הגבלות חמורות בתחומי התרבות והכלכלה. 
במאי 1942 הוא מונה לעמוד בראש ה"קומיסריאט הכללי לענייני יהודים" במקומו של קסאבְיֶיה וָלָה שלמרות דעותיו האנטישמיות ניסה לנהל מדיניות עצמאית צרפתית ביחס ליהודים ולכן פוטר מתפקידו על ידי הגרמנים. בניגוד לקודמו שהיה מועמד מטעם ממשל וישי נבחר דה פלפואה שהיה פרו-נאצי ומעריץ של ההיטלריזם על ידי הגרמנים. הוא ואנשי צוותו פעלו בברוטאליות ובתאוות בצע תוך שהם מתעלמים ממשרדי ממשלה אחרים או מעכבות טכניות וחוקתיות. נאמר כי פיליפ פטן בעצמו כינה את דה פלפואה, שהיה ידוע כאיש גס ואכזרי, "מר עינויים". בתקופתו גדלו ההתעמרות והדיכוי של יהודי צרפת והוגבר קצב הגירוש למחנות הריכוז. בין היתר היה דה פלפואה מראשי מבצע גירוש היהודים מפריז, בו גורשו כ-13,000 יהודים למחנות השמדה. בפברואר 1944 פוטר דה פלפואה בהוראת הגרמנים שחששו כי דמותו הגרוטסקית פוגעת באינטרסים שלהם בצרפת.     
בשנת 1947 נידון דה פלפואה למוות שלא בפניו באשמת שיתוף פעולה עם הנאצים, אך הוא נמלט לספרד, שם היה מוגן תחת משטרו של פרנסיסקו פרנקו. 
באוקטובר 1978 אמר בראיון לעיתון צרפתי "L'Express" כי תאי הגזים באושוויץ לא שימשו כדי להרוג בני אדם, אלא רק כאמצעי לחיטוי נגד כינים, וכי הטענות על ההרג בשיטה זו היו שקרים שהומצאו על ידי היהודים. הראיון עורר סערה ודיון ציבורי רחב בצרפת. 
דה פלפואה מת ב-1980, במאלגה שבספרד.