קונצ'רטו לצ'לו מאת דבוז'אק, אופוס 104

הקונצ'רטו בסי מינור לצ'לו ותזמורת אופוס 104 הולחן בשנים 1894-95 על ידי המלחין הצ'כי אנטונין דבוז'אק.

היסטוריה

אנטונין דבוז'אק הלחין את הקונצ'רטו לצ'לו בין ה-8 בנובמבר 1894 ועד 9 בפברואר 1895 והיצירה הוקדשה לצ'לן האנוס ויהאן שביקש מדבוז'אק לכתוב בעבורו קונצ'רטו. גם בכתיבת קונצ'רטו זה התחבט דבוז'אק בבעיות הכרוכות בנגינה על הצ'לו ואף בבעיות שילוב הכלי עם תזמורת גדולה. בהתחשב בכך, שהכתיבה לצ'לו ותזמורת איננה קלה בשל צליל הצ'לו, שמשתלב הומוגנית עם שאר כלי התזמורת, דבוז'אק הוציא תחת ידיו יצירת מופת. ביצירה זו שילב דבוז'אק להפליא בין האווירה הכפרית הבוהמית לרגעי פאר עירוני, המכוון אל וינה. ברקע כתיבת הקונצ'רטו הראשון לצ'לו בלה מז'ור 1865 עומדת התאהבותו של דבוז'אק בשחקנית צעירה בשם יוספינה צ'רמאקובה (Josefína Čermáková), התאהבות שהניעה אותו להתחיל בכתיבת הקונצ'רטו לכבודה. אך יוספינה לא החזירה באותו המטבע על אהבתו של דבוז'אק ונותרה קרה, מה שהוביל לכך כי דבוז'אק התחתן בסופו של דבר עם אחותה אנה. בזמן כתיבת הקונצ'רטו לצ'לו ותזמורת בסי מינור, השפיעה יוספינה שוב על כתיבת היצירה. דבוז'אק קיבל מכתב מיוספינה בו התאוננה על כך שהיא בודדה, גלמודה ואף חולה. יתרה מזאת היא התלוננה על כך כי דבוז'אק התנתק ממנה ומזה כשלושים שנה לא דיבר עמה ואף לא כתב לה. רגשותיו של דבוז'אק הזדעזעו למקרא המכתב. בפרק השני של היצירה בחלקו האמצעי הוא החליט להכניס כמה תיבות מתוך שיר שכתב בעבר: "עזבי אותי לבד" אשר היה אהוב ביותר על יוספינה . כתיבת הקונצ'רטו הסתיימה עוד בזמן שהותו של דבוז'אק בארצות הברית.
במקור הסתיים הפרק השלישי של הקונצ'רטו בקודה חגיגית וזוהרת, אך לאחר שובו של דבוז'אק למולדתו נודע לו במאי 1895, כי יוספינה נפטרה. דבוז'אק ההמום מצער החליט לשנות את הקודה המסיימת את הפרק השלישי ביצירה. הוא כתב שוב את התיבות מהשיר שיוספינה אהבה בשילוב עם המוטיב הפותח את הפרק הראשון בקונצ'רטו. אט, אט דועכת המוזיקה. הקודה נשמעת כשקיעת השמש עם דוק מלנכוליות. אך דבוז'אק הנאמן למבנה היצירה לא יכול היה לסיים אותה כשהמוזיקה דועכת ולכן, בתיבות האחרונות של הפרק, התזמורת חוגגת את הסיום בצלילים זוהרים וגרנדיוזיים בסולם סי מז'ור. למרות שדבוז'אק התייעץ עם הצ'לן האנוס ויהאן בנושא הכתיבה לצ'לו והבעיות הטכניות הנובעות מכך, מפתיע הדבר כי דבוז'אק סירב בתוקף להצעתו של ויהאן להוסיף בסוף הפרק השלישי קדנצה מרשימה, ולא הסביר מדוע. הסברה אומרת, שדבוז'אק רצה להותיר את סיום הפרק כהקדשה לזכרה של יוספינה, וכתיבת קדנצה הייתה מטשטשת את הכוונה הכתובה בצלילים. לכן הורה מפורשות, כי אין להוסיף קדנצה בסיום הפרק השלישי ולא בשאר הפרקים.

מבנה

מבנה היצירה כמבנה הקונצ'רטו המקובל. שלושה פרקים. פרק ראשון במקצב מהיר. פרק שני במקצב איטי ופרק אחרון במקצב מהיר. אלא שביצירה זו החליט דבוז'אק לצעוד על פי דרכו של ברהמס, את הפרק הראשון של הקונצ'רטו כתב בצורת הסונאטה הקלאסית. אלא שלאחר כניסת התזמורת כולה בריקפיטולציה לאחר הפיתוח, אין הוא חוזר אל הנושא הראשון, אלא מוביל את תפקיד הצ'לו הישר אל הנושא השני. לפרק זה אין קדנצה.
הפרק השני כתוב באופן רפסודי למדי במבנה A-B-A. תצוגה של הנושא הראשון על ידי התזמורת. פיתוח הנושא הראשון על ידי הסולן. תצוגת הנושא השני ונגינתו על ידי הסולן ושיבה אל הנושא הראשון אותו מנגן הסולן בווריאציות שונות עד לסיום הפרק.
הפרק השלישי כתוב במבנה רונדו A-B-A-C-A עם קודה.

תזמור

סולן - צ'לו, 2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרניתים (בלה), 2 בסונים, 3 קרנות (במי וברה), 2 חצוצרות (במי), 2 טרומבונים טנור, טרומבון בס, טובה, טימפני, משולש (רק בפרק האחרון), כינורות ראשונים, כינורות שניים, ויולות, צ'לי, קונטרה באסים.
דבוז'אק השמיט מתפקיד הקרנות את הקרן הרביעית, לבחירה זו הוצעו מספר הסברים.

ביצוע בכורה

ביצוע הבכורה לקונצ'רטו בסי מינור לצ'לו ותזמורת התקיים בשנת 1896 בלונדון. הצ'לן למרבה הפלא לא היה הצ'לן האנוס ויהאן שלו הוקדשה היצירה, משום שוויהאן לא היה פנוי במועד שנקבע לביצוע הקונצ'רטו והתזמורת סירבה לשנות את התאריך, למורת רוחו של דבוז'אק, שראה עצמו מחויב לוויהאן, בעיקר לאחר שהתייעץ עמו לגבי אצבוע ובעיות טכניות אחרות של נגינה בצ'לו. הצ'לן האנגלי ליאו שטרן קיבל עליו את התפקיד ולאחר חזרות מעטות ביצע את היצירה בניצוחו של דבוז'אק עצמו. קונצרט הבכורה היה הצלחה מסחררת והקונצ'רטו התפרסם ברחבי העולם.

מקורות

אינסטרומנטציה ופרטיטורה - הוצאת דובר 0-486-24584-5