google/wiki40b huggingface dataset:
מתאוס אוריבה

דפורטיבו אספניול

אוריבה החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-2011 בקבוצה הארגנטינאית, דפורטיבו אספניול, בה שיחק ארבעה משחקים וכבש שני שערים. באנביגאדו, מועדון המתמחה בפיתוח שחקנים צעירים, התרשמו ממנו והחליטו להביאו לקבוצה.

אנביגאדו

אוריבה נקלט מצוין באנביגאדו לבלט מהר מאוד. הוא תפס מקום של קבע בהרכב הפותח כאשר תפקודו העיקרי היה כקשר מרכזי, אם כי לעיתים תופקד גם בצד ימין, או אפילו גם כמגן. אוריבה שיחק בקבוצה שלוש שנים שבהן שיחק 102 משחקים בכל המסגרות וכבש 10 שערים. הוא הפך לאחד הכישרונות הבולטים בבקולומביה, מה שגרם לראשי דפורטס טולימה להחתימו.

דפורטס טולימה

המעבר לטולימה עזר מאוד לאוריבה להשתפר ולבסס את מעמדו כאחד מתגליות הליגה. הוא שיחק בקבוצה כשנה וחצי ורשם 64 הופעות ו-13 שערים בכל המסגרות. בטורניר האפרטורה של 2016 הפך לאחד השחקנים המרכזיים בקבוצה וחוזר על ידי הקבוצות הגדולות בקולומביה, מה שהביא אותו בסופו של דבר לחתום באתלטיקו נסיונל, שהייתה לפני שלב חצי הגמר של הקופה ליברטדורס.

אתלטיקו נסיונל

בתחילת יולי 2016 חתם בקבוצה שנלחמה בשלבים הסופיים של אליפות היבשת למועדונים, הקופה ליברטדורס. תחילה שימש כמחליף, לקח לו זמן למצוא את מקומו בין חבורת השחקנים ששיחקו ביחד מספר שנים. ככל שהתקדמה לה העונה, כך קיבל יותר ויותר הזדמנויות מהמאמן ריינלדו רואדה, ששילב אותו לעיתים כקשר אחורי ולעיתים כמגן ימני. בטורניר האפרטורה 2017 כבר היה חלק מההרכב הפותח של הקבוצה והיה מהמצטיינים בשלבי הפלייאוף של הליגה, שלבסוף הסתיימה בזכייתה של אתלטיקו נסיונל באליפות. אוריבה אף כבש את השער השני במשחק הגומלין בגמר מול דפורטיבו קאלי בניצחון 1–5. בנסיונל זכה גם בקופה ליברטדורס, אם כי לא שותף וכן גם ברקופה סודאמריקנה, קופה קולומביה ואף הגיע עם הקבוצה לגמר הקופה סודאמריקנה ב-2016, גמר שלא שוחק בעקבות אסון התרסקות המטוס של יריבתה, קבוצת שאפקואנסה. הוא גם שיחק עם הקבוצה בטורניר גביע העולם למועדונים שבו סיימה נסיונל במקום השלישי. שיחק בסך הכל 47 משחקים וכבש 8 שערים, אך הפך לאחד השחקנים הבולטים ביבשת, וגרם להתעניינות של כמה מועדונים ממקסיקו.

קלוב אמריקה

תחילה היה אוריבה מועמד להגיע לקבוצת טיגרס תמורת 5.7 מיליון דולרים, אך ממש לקראת חתימת השחקן נפלה העסקה. ב-1 באוגוסט 2017 הודיעה קלוב אמריקה שהיא מחתימה את אוריבה לשלוש עונות תמורת 6 מיליון דולר. הוא ערך את הבכורה שלו כמחליף במשחק הגביע המקסיקני מול פוטרוס בניצחון 1–2, אך מהר מאוד הפך לשחקן הרכב ואחד המרכזיים בקבוצה. כבש את הצמד הראשון שלו ב-13 בפברואר 2018 מול מונרקס מורליה וכעבור 8 ימים כבש צמד נוסף מול דפורטיבו סאפריסה הקוסטה ריקנית בצ'מפיונס ליג של ה-CONCACAF.

פורטו

ב-4 באוגוסט 2019 עבר לפורטו תמורת 9 מיליון אירו.

קריירת נבחרת

ערך את הבכורה שלו ב-26 בינואר מול ברזיל במשחק ידידות שאותו הפסידה קולומביה 0-1 וכעבור חודשיים, ב-23 במרץ, ערך את הבכורה הרשמית במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 מול בוליביה. הוא שיחק 63 דקות והוחלף על ידי דובאן ספאטה. בסך הכל השתתף בשני משחקים במוקדמות ולא כבש. הוא זומן לסגל הסופי של הנבחרת לקראת טורניר מונדיאל 2018 וערך את הופעת הבכורה מול פולין ב-24 ביוני בניצחון 0–3. שיחק בסך הכל משחקים כאשר היה גם אחד משני שחקני הנבחרת שהחמיצו את הפנדל שלהם בדו-קרב הפנדלים מול אנגליה בשמינית הגמר, משחק שבו קולומביה הודחה.
בית דוד וולפסון

בית דוד וולפסון הוא מבנה השוכן בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית בירושלים, אשר נחנך ב-15 באפריל 1930. הבניין הכיל בראשיתו את בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי וכיום שוכנת בו הפקולטה למשפטים וספריית משפטים. שמו של הבניין ניתן לו על שם המנהיג הציוני דוד וולפסון.

מכון הרי ס. טרומן לקידום השלום

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
עם איחוד ירושלים, החלו עבודות בנייה בקמפוס הר הצופים, כשחלק מהבניינים הישנים נהרסו וחלקם שומרו. איכות הבנייה הטובה ומספר החדרים הרב הכריעו את הכף לטובת שימור של בית וולפסון.

אדריכלות הבניין

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
הבניין עוצב בידי האדריכלים גדס, מירס וצ'ייקין, וריהוטו עוצב בידי לוטה כהן. במשרדו של מנהל הספרייה ניצבו רהיטים שהובאו מביתו של וולפסון, וכן שטיחים מעזבונו, ובכללם חתונה אלגורית.
הבניין הצטיין באדריכלות אקלקטית שאימצה מהסגנון המקומי את הכיפה בראש המבנה, נסיגות ובליטות במתאר הבניין וסוגים רבים של עיבוד אבן
נבוכדנצר השני

מלחמותיו

נבוכדנצר השני עוד בהיותו יורש עצר כבש את סוריה. בקרב כרכמיש הביס את הצבא המשותף של מצרים ואשור בהנהגתם של פרעה נכו השני ואשור-אובליט השני מלך אשור. קרב זה הביא להתמוטטותה הסופית של האימפריה האשורית, ומצרים הפסיקה להיות גורם משמעותי באזור. בעקבות הקרב עלתה האימפריה הבבלית. נבוכדנצר  הביס את ממלכת יהודה, והחריב את ערי הפלשתים ב־604 לפנה"ס.  בשנת 601 לפנה"ס יצא למסע צבאי למצרים בתקופת מלכותו של פרעה נכו השני. במסע זה שני הצבאות סבלו מאבדות רבות, והקרב ביניהם הסתיים ללא הכרעה. בשנת 597 לפנה"ס הגלה את יהויכין מלך יהודה לבבל והמליך תחתיו את צדקיהו דודו. בשנת 586 לפנה"ס, בעקבות מרד אזורי בו השתתף צדקיהו, ערך נבוכדנצר מצור נוסף על ירושלים, ובסופו נהרסה העיר, נחרב בית המקדש, והחלה למעשה גלות בבל.

נבוכדנצר באמנות

נבוכדנצר מופיע כדמות הראשית באופרה של ורדי, "נבוקו". באופרה זו, לאחר שנבוכדנצר כובש את ירושלים ומגלה את היהודים, הוא מתחרט, מבקש את סליחת האלוהים, ומאפשר ליהודים את שיבת ציון. בכך חורג הסיפור מהמציאות ההיסטורית, ומייחס לנבוכדנצר מעשים שנעשו למעשה על ידי כורש, זמן רב לאחר מותו של נבוכדנצר.
רוסי שחור

מקור השם

מקור שמו של הקוקטייל בניגוד למשתמע אינו ברוסיה אלא מרמז דווקא על מרכיביו: הוודקה שמקורותיה נטועים ברוסיה וליקר הקפה השחור.
רונן מרלי

ביוגרפיה

מרלי נולד וגדל בנהריה. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גבעתי, עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בחטיבה ולאחר מכן כמפקד פלחה"ן גבעתי בעת הלחימה בדרום לבנון. ב-2003 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד צבר והוביל אותו בלחימה ברצועת עזה, בתפקידו שימש עד שנת 2005. בשנים 2005–2006 היה מפקד גדוד "הדס" בבה"ד 1, ובשנים 2006–2007 היה מפקד גדוד גפן בבה"ד 1. בשנים 2007–2008 שימש כסגן מפקד חטיבת גבעתי.
לאחר מכן הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת ברעם ושימש בתפקידו בשנים 2008–2010. בשנת 2011 מונה למפקד חטיבת ביסלמ"ח עד שנת 2013, בחודש יוני 2013 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הדרום ושימש בתפקידו עד ספטמבר 2015.
באוקטובר 2014 נקבע כי אל"ם מרלי יועלה לדרגת תא"ל וימונה לראש מטה פיקוד הצפון, אך באפריל 2015 החליט מרלי לוותר על הקידום ולפרוש מצה"ל. עד לשחרורו שימש כמפקד קורס מג"דים.
מאז שנת 2016 שימש כמנחה בכיר בקורס "ייעוד וייחוד", המסמיך את המועמדים לקבל דרגת רב-סרן בצה"ל.
בבחירות לרשויות המקומיות 2018, התמודד לראשות עיריית נהריה מטעם מפלגת "דרך חדשה" שרצה בתמיכת מפלגת העבודה, וניצח את ראש העיר הוותיק ז'קי סבג. הוא נבחר ברוב של 58.6%.
מרלי נשוי ואב לשלושה.
פנחס כהן

ביוגרפיה

פנחס כהן נולד בזכרון יעקב וגדל במטולה. בוגר בית הספר החקלאי במקווה ישראל. למד אגרונומיה בבית הספר הגבוה לחקלאות (גר') בברלין בירת גרמניה. ב-1908, יחד עם אשתו, מרים ניר-רפאלקס (אחותו של נחום ניר-רפאלקס), ייסד את בית הספר "אבטליה", בית הספר העברי הראשון בחיפה, שממנו צמח ב-1913 בית הספר הריאלי. תחילה התנהלו הלימודים תחת עץ במושבה הגרמנית ולאחר מכן הועתקו לבית שלח ברחוב כורי בחיפה. ב-1911 נסע פנחס כהן לברלין על מנת ללמוד מדעי טבע וחזר ב-1915.
עם חזרתו לארץ ישראל, פנה לכהן ד"ר בירם, מייסד הריאלי, בבקשה ללמד טבע בבית הספר החדש, ופנחס נענה ברצון. בריאלי לימד 35 שנה נוספות עד פרישתו ב-1949, היה מורה אהוב ונערץ על תלמידיו. 
כהן היה ממייסדי שכונת בת גלים. ב-1916 יסד את אגודת המשוטטים, שחבריה היו תלמידי הריאלי, וממנה צמחה מאוחר יותר החברה להגנת הטבע. כהן ייסד את שבט המשוטטים (משוטטי-בכרמל) של תנועת הצופים.
בעת שהיה מורה לטבע בבית הספר הריאלי, היה לכהן חזון להקים מכון ביולוגי וגן בוטני וזואולוגי על הר הכרמל. באפריל 1937 פנה במכתב לחברת הכשרת היישוב ובקש לקבל לשם כך 200 דונם בכרמל המערבי. בשנת 1939 פרצה מלחמת העולם השנייה, התוכנית נגנזה וכהן חזר אליה רק כעבור 10 שנים, לאחר גמר המלחמה ולאחר הקמת מדינת ישראל. בשנת 1949 פרש כהן מבית הספר הריאלי וקיבל מוועד הר הכרמל את מרתף בית הכנסת על הכרמל, בו הקים את המכון הביולוגי בית פנחס, שכלל פינת חי קטנה. מפינת חי זו צמח גן החיות בחיפה, שכהן היה למנהלו הראשון.
כהן חיבר שני ספרי לימוד בזואולוגיה (יונקים) ובביולוגיה וכן (עם דוד בנבנשתי) שני מדריכי טיולים: לארץ ישראל (תרצ"ח 1937) ולירושלים (תש"א).
בנוסף, כתב סיפורים לילדים, שהתפרסמו בכתבי עת שונים (שעליהם חתם בשם העט "פ. ירדני"). ב-1960, לאחר מותו, ראה אור בהוצאת מסדה קובץ סיפוריו "צמד שנשבה".
פנחס כהן נפטר בשבתו על סלע ליד בנין המכון אותו הקים. רחוב כהן פנחס בשכונת רמת בגין שבחיפה נקרא על שמו.
כהן היה אב לשלושה: ירדנה כהן, גדעון כהן (אגרונום) ורות (מורה).

ירדנה הייתה רקדנית, כוריאוגרפית ומורה למחול, מחלוצות המחול בישראל, כלת פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת תש"ע. ילדיה (נכדיו) הם המהנדס דן אורדן והמורה והמוזיקאית עירית מגל.
מספר לבג

בטופולוגיה, מספר לֶבֶּג של כיסוי פתוח של קבוצה במרחב מטרי, הוא המספר δ הגדול ביותר שכל קבוצה בקוטר הקטן ממנו, מוכלת באחד ממרכיבי הכיסוי. לפי הלמה של לבג, לכל כיסוי פתוח של קבוצה קומפקטית יש מספר לבג חיובי ממש. את הלמה הוכיח המתמטיקאי אנרי לבג.

הוכחה

תהא    קבוצה קומפקטית במרחב מטרי, ויהא    כיסוי פתוח של . מהקומפקטיות נובע שקיים תת-כיסוי סופי. נסמן אותו ב-.  לכל , נגדיר  ; אלו קבוצות סגורות. נגדיר פונקציה  לפי הנוסחה  (כאן d מסמן את המרחק בין הנקודה לקבוצה. מרחק זה יכול גם להיות 0). 
כיוון ש-  הוא כיסוי, לכל נקודה  יש אינדקס i כך ש . כיוון ש קבוצה פתוחה, הרי שקיים  ε > 0 כך שה־ε-סביבה של  מוכלת ב , ואז . בפרט, הפונקציה  לעולם אינה מתאפסת. אבל זוהי פונקציה רציפה על קבוצה קומפקטית, ולכן היא מקבלת שם מינימום. מינימום זה הוא חסם תחתון למספר לבג של הכיסוי.
ואג פפיאן

ביוגרפיה

פפיאן הפך לפסנתרן מקצועי בשנת 1979 לאחר שזכה בתחרות הבינלאומית viana da mott בליסבון. מיד לאחר מכן הוזמן להופיע בכל אולמות הקונצרטים הגדולים בברית המועצות לשעבר, כולל רסיטלים בסנקט פטרסבורג ומוסקבה.
מר פפיאן הוא בוגר הקונסרבטוריון של מוסקבה, שם למד תחת הדרכתו של הפרופסור הנודע, מיכאל ווסקרסנסקי.
מאסטרו פפיאן החל בשנת 1982 את לימודי הניצוח בקונסרבטוריון של סנקט פטרסבורג. הפך לחלק מקבוצה אליטיסטית שלמדה עם פרופסור איליה מוסן האגדי. ב-1984 ואלרי גרגייב הזמין את פפיאן לתפקיד מנצח זוטר של התזמורת הפילהרמונית של ארמניה. שלוש שנים לאחר מכן הפך פפיאן למנצח ראשי ומנהל אמנותי של התזמורת. בתפקיד זה פפיאן ניצח על יותר ממאתיים הופעות במגוון קומפוזיציות וסגנונות כולל מוזיקה מודרנית רוסית ומערבית.
הופעות האורח שלו כללו ניצוח על תזמורות ידועות כאשר המשיך באותו זמן להופיע כפסנתרן. כמו כן, פפיאן שיתף פעולה עם האופרה הלאומית של ארמניה מ-1988 עד 1990, שנת עלייתו לארץ ישראל.
מר פפיאן ניצח על התזמורת הקאמרית האנגלית במרכז האמנויות ברביקן שבלונדון, התזמורת הפילהרמונית החדשה של יפן, מוסקבה, בלגרד, טרונדהיים, וב-2001 בפסטיבל אנסקו, את מקהלת הנערים של וינה. לאחרונה הופיע עם התזמורת הסימפונית של טקסס, התזמורת הסימפונית של מאלמה, ופסטיבל בקוראה לפני קהל של ארבעת אלפים צופים.
בישראל הופיע לראשונה בשנת 2005 עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
בעונה 2005/2006 פפיאן החל בשיתוף פעולה עם תיאטרון מרינסקי בסנקט פטרסבורג.
כשותף של מקסים ונגרוב, החל פפיאן במסע הופעות באירופה, ארצות הברית, והמזרח הרחוק. הוא הקליט קטעי מוזיקה עם ונגרוב עבור הסדרה הקלאסית של EMI.
הפקות האופרה של פפיאן כוללות "שאול ודוד" של נילסן, "כרמן" של ביזה, "דון ג'ובאני" של מוצרט, ו"נורמה" של בליני.
מאז 1990, ואג פפיאן מלמד ניצוח ופסנתר בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב ומנחה כיתות אמן בפסטיבל מוזיקה באיטליה, ובאוניברסיטאות בספרד ובארצות הברית.
משנת 2006 ועד היום משמש מאסטרו ואג פפיאן בתפקיד המנהל המוזיקלי והמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית אשדוד.

חיים אישיים

בשנים האחרונות מתגורר ואג פפיאן ביפו. מאז עלייתו לישראל נולדה לו עוד בת.
ב-16 באפריל 2008 נהרג בנו דוד, סמל בחטיבת גבעתי, בקרב בגבול רצועת עזה, לאחר שחזר מארמניה לישראל כדי לשרת בצבא.
סובוטיצה

הקהילה היהודית

הקהילה היהודית בסובוטיצה נוסדה ב-1775 ועד תום המאה ה-18 הוקם בעיר בית כנסת ונמנו 13 משפחות יהודיות. בראשית המאה ה-19 התגוררו במקום 43 משפחות ובני הקהילה עסקו ביבוא, היו עמילי מכס וחלפני כספים. לאחר הקרע ביהדות הונגריה, השתייכו מרבית יהודי העיר לזרם הנאולוגי ומקצתם לזרם האורתודוקסי.
ב-1900 מנתה הקהילה בסובוטיצה 3,026 נפשות וב-1903 נחנך מבנה בית הכנסת הנאולוגי בעיר ולצידו תלמוד תורה.
ב-1923 נחנך בעיר בית חולים יהודי. באפריל 1941 נכבשה ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וסובוטיצה סופחה להונגריה. ממפקד האוכלוסין שנערך בשנה זו עלה, כי בסובוטיצה התגוררו 3,459 יהודים. באמצע 1944 נעצרו יהודי העיר ובהמשך גורשו אל מחנות ההשמדה. לאחר השואה, שבו לעיר שרידי הקהילה וב-1948, לאחר הקמת מדינת ישראל עלו 800 מהם ארצה. ב-1970 התגוררו בסובוטיצה 400 יהודים וב-2004 מנתה הקהילה 240 נפשות.
בבית העלמין היהודי בעיר הוקם גלעד לזכר בני הקהילה שנספו בשואה. ב-2009 וב-2013 חולל בית העלמין ומצבות נותצו.
טארנורודה

תולדות היישוב

הכפר נזכר לראשונה בשנת 1578, והחל להתפתח כיישוב עירוני בשנות ה-70 של המאה ה-19. ריחוקו של היישוב ממסילות הברזל, ונטישת תושביו בתחילת המאה ה-20, הביאו אותו לממדים של כפר קטן. לאחר חלוקת פולין האזור נכלל בשטחי אימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בשנת 1939 הוא סופח לברית המועצות.

יהודי טארנורודה

יהודים ישבו בכפר במאה ה-19, ובסוף אותה מאה ניהלו במקום קהילה עצמאית. בשנת 1880 נמנו ביישוב 320 יהודים, ובין מלחמות העולם נמנו בו 148 יהודים.
בחורף 1943-1942, תחת הכיבוש הגרמני של האזור, נרצחו בירי 138 היהודים שנותרו ביישוב.
אמחותפ

הנדסה ואדריכלות

לאמחותפ מיוחס תכנון הפירמידה של ג'וסר בסקארה וכן הפירמידה ששמשה כקבר סֶחֶמְחֶט, ממשיכו של ג'וסר ("הפירמידה הקבורה", שבנייתה לא הושלמה). כתובים אחרים מקשרים אותו גם למקדש הראשון באדפו (לא מדובר במקדש הגדול הקיים שם כיום, המתוארך לתקופת מצרים התלמיית בסוף האלף הראשון לפנה"ס).

רפואה

הרפואה במצרים העתיקה התבססה על שילוב של אמונות מאגיות ותרופות. מגילות פפירוס מתקופות שונות מתארות מתכונים של מאות תרופות, תיאורי סמפטומים של מחלות ודרכים להתמודדות עם פגיעות גופניות. המוניטין שיצא לאמחותפ בתחום הרפואה, הוא ככל הנראה האחראי להפיכת דמותו בהמשך לאל הרפואה. פפירוס אדווין סמית', הנחשב לטקסט הרפואי הקדום ביותר, עוסק בניתוחי חירום, ומפרט לגבי פגיעות ראש, צוואר וגוף. הוא כולל ארבעים ושמונה סוגי פגיעות והטיפול המתאים להן. חלק מההליכים הרפואיים נחשבים הליכים רפואיים סבירים לתקופתם. הפפירוס מתוארך ל-1700 לפנה"ס, אך מתייחס לימיו של אמחותפ וקיימת הסברה שהטקסט נכתב במקורו בידיו.

כהונה

אמחותפ נשא בתפקיד ה"חֶרי חֶבּ הֶר טֶפּ" (מילולית: הכהן הדרשן הראשון), כאשר כהונתו קושרה לאל השמש רא. לנושא תפקיד זה יוחס כח מקשר בין המלך לבין הכוחות העליונים, וחלק מתפקידו היה לשמש כמעין אורקל. בנוסף היה לכהנים בתפקיד החרי חב תפקיד מרכזי בטקסים רבים, ביניהם דקלום תפילות בפולחנים, וביצוע חלק מטקסי החניטה. פפירוס וֶסטְקאר מתקופת הממלכה התיכונה מתאר מעשי ניסים שעשה החרי חב של המלך דז'וסר, כאשר ככל הנראה הכוונה לאמחותפ.

אל הרפואה

החל מהתקופה הפרסית (525 לפנה"ס ואילך), נמנה אמחותפ בכתובים על אלי מצרים העתיקה, אך כבר בתקופות מוקדמות הרבה יותר היה לו מעמד מיתולוגי, אלילי למחצה. כתובים קדומים מתייחסים אליו כאמחותפ בנו של פְּתַח (היה האל הראשי של ממפיס, בורא העולם). עלייתה של הממלכה החדשה (1580 לפנה"ס) לוותה בהתעוררות דתית ובפולחן של ישויות מיתיות וגיבורים, פרט לאלים העיקריים. בתקופה זו נבנו הרבה מקדשים גדולים ומפוארים לאלים, מקדשים ששירתו בעיקר את המלכים והאצילים, ויצרו צורך בקרב פשוטי העם לדמויות פולחניות נגישות יותר. דמותו המיתית של אמחותפ היא אחת מהדמויות הללו. פסלים מתקופה הזו (ראו התמונה בפתיחת הערך) מתארים אותו בדרך כלל כאדם ללא סממני אלוהות, יישוב על כיסא, ובידו פפירוס.
בתקופה הפרסית גדל מעמדו של אמחותפ למעמד אל מן המניין, ונבנו לכבודו מקדשים. מקדש גדול נבנה בממפיס, ("האסקלפיון" ביוונית) ושימש גם כבית חולים ובית ספר למאגיה ורפואה. מקדש אחר נבנה באי פִילַאי, וחלקים ממנו עודם קיימים כיום.
אומנות מהתקופה הפרסית והתלמיית מתארת אותו יחד עם אלים כמו אוסיריס, איזיס, חנום ועוד, המקיפים את המלך. בציורים ופסלים מתקופה זו הוא מתואר כאדם גבוה, לעיתים אוחז ב"ענח'", סמל החיים, ובחלק מהמקומות מוצמד לסנטרו זקן מלאכותי המסמן אלוהות. בכתובים הוא מתואר כ"אל המשגיח על החולים", וכ"אל הקדוש המעניק בנים לזה אשר הם נחסכו ממנו". במקומות מסוימים התמזגה דמותו עם דמות אמנחותפ בן חפו (יוונית: אמנופיס), ארכיטקט וכוהן בתבאי מהמאה ה-14 לפנה"ס שגם דמותו נהפכה לדמות אל. במקדש הגדול של חתשפסות בדיר אל-בחרי יש מבנה שכתובות הקיר בו (ככל הנראה מהמאה ה-2 לספירה) מעידות ששימש כבית הבראה שהוקדש לפולחן אמחותפ ואמנחותפ.
הפולחן של דמותו נמשך גם במשך התקופה הרומית במאות הראשונות לספירה, במקביל להתפשטות הנצרות שלבסוף גרמה להעלמותה המוחלטת של דת מצרים העתיקה.
Schauet doch und sehet, ob irgend ein Schmerz sei, רי"ב 46

Schauet doch und sehet, ob irgend ein Schmerz sei (בעברית: הביטו וראו, אם יש מכאוב), רי"ב 46, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון העשירי שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-1 באוגוסט 1723.

רקע

באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה התשיעית שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג, לאחר רי"ב 75, רי"ב 76, רי"ב 24, רי"ב 167, רי"ב 147, רי"ב 186, רי"ב 136 ורי"ב 105. ב-1733 עיבד באך את המוזיקה של החלק הראשון ושיבץ אותה בחלק Qui tollis peccata mundi של המיסה בסי מינור.
ב-1860 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 10 של פרסומיה.

הקלטות

היצירה הוקלטה במלואה 15 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את גוסטב ליאונהארדט (ב-1974), טון קופמן (ב-1998), מסאקי סוזוקי (ב-1998) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
הסתברות מותנית

הסתברות מותנית היא ההסתברות של מאורע כלשהו  תחת ההנחה שמאורע אחר  קרה. הסתברות מותנית נכתבת בתור  ומתוארת כהסתברות של  בהינתן . התיאור המתמטי של הסתברות מותנית נתון באמצעות הנוסחה 
ההסתברות המותנית אינה מעידה על קשר סיבתי או כרונולוגי בין המאורעות, אלא רק על תלות של המידע לגבי התרחשות המאורע  בהתרחשות המאורע . כך למשל ייתכן כי הסתברותו של המאורע "ראובן הצליח במבחן" גדלה בהינתן המאורע "ראובן ישן היטב בלילה", אך אין זה אומר ששינה טובה גורמת להצלחה; ייתכן למשל כי במקרה של ראובן, שינה טובה מעידה על ביטחון עצמי גבוה בגלל שראובן למד היטב, וזהו הגורם להצלחה במבחן.
ההסתברות המותנית אינה סימטרית, כלומר ההסתברות של  בהינתן  לא בהכרח שווה להסתברות  בהינתן . עם זאת תלות בין מאורעות היא כן סימטרית, כלומר אם ההסתברות של  בהינתן  שונה מההסתברות של , אז גם ההסתברות של  בהינתן  שונה מההסתברות של . כך למשל ההסתברות למאורע "קלרה דוברת אנגלית" גדלה משמעותית בהינתן כי "קלרה היא תושבת אנגליה", אולם ההסתברות למאורע "קלרה היא תושבת אנגליה" גדלה במידה מסוימת אך לא באופן משמעותי בהינתן כי "קלרה דוברת אנגלית", היות שרוב דוברי האנגלית בעולם אינם תושבי אנגליה.
הקשר שבין ההסתברות המותנית  לבין ההסתברות המותנית  , מתואר באופן מתמטי באמצעות חוק בייס.

משתנה מקרי מותנה

אם X הוא משתנה מקרי המוגדר על מרחב , ו-  הוא מאורע בעל הסתברות חיובית, אפשר להגדיר את המשתנה המותנה , שההסתברויות שלו הן . המשתנה הזה מתקבל מצמצום ההתפלגות של המשתנה X אל המאורע A, כלומר, משינוי מרחב ההתפלגות על ידי הוספת הנחה ש- A אירע.

דוגמה

מכונית תקועה בצד הדרך. מחצית מהאנשים העוברים בדרך יבחינו במכונית; מחצית מהאנשים אכפתיים מספיק כדי לעצור ליד המכונית; ולמחצית מהאנשים יש ידע טכני מספיק כדי לסייע. ידוע שאין קשר בין ידע טכני, מידת אכפתיות או הבחנה. אדם שעבר בדרך לא חילץ את המכונית. מה ההסתברות לכך שזהו אדם אכפתי?
נגדיר את  כמאורע "עבר אדם אכפתי", ואת  כמאורע "המכונית לא חולצה". המאורע  הוא "עבר אדם אכפתי, והמכונית לא חולצה". מאורע זה ניתן לפירוק לשני מאורעות משנה: עבר אדם אכפתי שלא מבחין במכונית (הסתברות 1/4, שכן חצי מהאנשים אכפתיים וחצי מהם אינם מבחינים); או - עבר אדם אכפתי שהבחין במכונית אך איננו בעל כישורים טכניים (הסתברות 1/8, שכן  חצי מהאנשים אכפתיים, ורק רבע מהם גם מבחינים במכוניות וגם אינם בעלי כישורים טכניים). שני מאורעות המשנה לא יכולים להתרחש יחד, ולכן ההסתברות של המאורע הכולל (עבר אדם אכפתי והמכונית לא חולצה) היא סכום ההסתברויות:

כדי לחשב את הסתברות המאורע , נחשב ראשית את ההסתברות של המאורע המשלים - אדם שעובר יחלץ את המכונית (כלומר יבחין, יהיה אכפתי ויהיה בעל כישורים טכניים) - שהיא  1/8=1/2x1/2x1/2. מכאן, ההסתברות שאדם שעובר לא יחלץ את המכונית היא

ולכן:
דניאל גורטלר

ביוגרפיה

גורטלר החל את לימודיו אצל נעמי כהן, ובהמשך למד באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב ובבית הספר הגבוה למוזיקה בהנובר, בהדרכת פרופ' אריה ורדי. כמו כן למד בהדרכתו של כריסטוף אשנבאך. הוא הופיע כסולן עם תזמורות חשובות, בהן תזמורות הרדיו הסימפוניות של ברלין, בוואריה ושווייץ המערבית, התזמורת הפילהרמונית של צפון-מערב גרמניה, תזמורת העולם החדש והתזמורות הסימפוניות של אטלנטה, יוסטון, סן חוזה וסן פרנסיסקו, שם גם החליף בהתראה קצרה את מאריי פרחיה בנגינת הקונצ'רטו של שומאן בניצוח ואלרי גרגייב. 
גורטלר הופיע עם כל התזמורות החשובות בארץ, לרבות התזמורת הפילהרמונית הישראלית, עם מנצחים כזובין מהטה, ואלרי גרגייב,  כריסטוף אשנבאך, מייקל טילסון תומאס, יואל לוי, מנדי רודן, יורי אהרונוביץ', יואב תלמי, סטיבן סלואן ויוסטוס פראנץ. הוא השתתף בפסטיבלים של יוסטון, לוצרן, ישראל, מונפליה ושלזוויג-הולשטיין. גורטלר השתתף בהקלטת הווידאו של יצירתו של מארק נייקרוג "מבעד לוורדים" ביחד עם פנחס צוקרמן. הוא גם מופיע בקונצרטים של מוזיקה קאמרית וברסיטלים בכל רחבי העולם ומנגן בקביעות עם אמנים כמו הכנר ניקולאי זניידר, הכנר דייוויד גארת, הצ'לן סטיבן איסרליס וזמר הבריטון בו סקובהוס. 
בשנת 1998 הופיע גורטלר ברסיטל הבכורה שלו בניו יורק באולם 92Y, ובו ניגן את כל מחזור השירים ללא מילים של מנדלסון, שאותו אף הקליט באלבום כפול. עוד הקליט עם הכנר ניקולאי זניידר לחברת ברטלסמן מיוזיק גרופ, ועם זמרת הסופרן שרון רוסטורף-זמיר תקליטור משירי שומאן ותקליטור משירי שוברט לחברת Romeo. כמו כן הופיע גורטלר במוזיאון המטרופוליטן ובמרכז לינקולן בניו יורק ובאולם וויגמור בלונדון. הוא הופיע עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון ובסיורי קונצרטים בקוריאה וביפן. 
גורטלר זכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית בווינה דל-מר, צ'ילה (1987), ובתחרות הפסנתר הבינלאומית של ברמן (1991), בפרס השני בתחרות הבינלאומית של מינכן (1985), ובגיל 19 (1984) בפרס השלישי בתחרות הפסנתר הבינלאומית של ז'נבה. בשנת 1989 זכה בפרס ג'ינה בכאואר וכן זכה במענקי קלרמונט (1986-1984). בשנים 1977–1989 זכה במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל. 
דניאל גורטלר הוא מרצה בכיר בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, ומלמד בכיתות אמן באירופה ובארצות הברית. 
ב-1997 הוציא אלבום מיצירותיו של מנדלסון ללא מילים. ב-2011 הוציא אלבום מיצירותיו של שומן.
לילך רוזנברג-פרידמן

ביוגרפיה

רוזנברג-פרידמן נולדה בשנת 1969 ברמת גן. את שלושת תאריה האקדמיים קיבלה במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. את תואר הדוקטור קיבלה בשנת 2002. עבודת הדוקטור שלה, בהנחיית פרופ' מרגלית שילה, עסקה בנושא "נשים ומגדר בציונות הדתית: ארגון, התיישבות וביטחון, 1948-1918".
החל משנת 2017 רוזנברג-פרידמן מכהנת כפרופסור-חבר במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן (בשנים תשע"ב ותשע"ו זכתה בפרס המרצה המצטיינת), והחל מאוקטובר 2017 - כראש המחלקה. 
מחקריה עוסקים בתחומי מחקר הנוגעים להיסטוריה חברתית של היישוב ושל מדינת ישראל ובפרט בהתפתחות הציונות הדתית, בעיקר בתחומי חינוך ומגדר; תפיסות של מגדר ואימהוּת בעידן של תמורות לאומיות ובעתות חירום, תוך הצגת דפוס חדש של אימהות לאומית, שאינה רק הרחבה של האימהות הפרטית, אלא המרה של האימהות הפרטית בלאומית, יחד עם נטישה זמנית של הילדים הביולוגיים; עיצוב זהויות בתקופות משתנות; השפעת חיי היומיום על עיצוב אופני מנהיגות שונים, ואופן התגבשותה של מנהיגות נשית במרחב גברי.
רוזנברג-פרידמן פעילה גם במרחב הציבורי, כמו בפורום נשים דתיות באתר קולך, מתוך שאיפה לתרום להכללת הקול הנשי בהיסטוריה ולהכרה בו.
רוזנברג-פרידמן מתגוררת עם האיש שלה וארבעת ילדיה בשוהם.
סנז'נקה (מערה)

מבנה המערה

אורכה של המערה 145 מטרים והטמפרטורה בה היא 9 מעלות צלזיוס באופן קבוע.
המערה מורכבת מאוסף של נטיפים, זקיפים, וילונות ואגמי גיר. המערה מורכבת ממספר היכלים, לדוגמה: ההיכל הגדול, היכלי העטינים והיכל המוזיקה. ההיכל מכיל בתוכו זקיף הדומה לצורת ילדה ובצבע לבן ומכאן השם שלגייה. ההיכלים שבמערה נחשבים מהיפים בבולגריה, כמו גם המערה בכללותה.

היסטוריה

המערה נוצרה על ידי נהר נובומאלנסקה לפני 3.5 מיליון שנים באותו התהליך של כל מערת נטיפים.
במרכז המערה ישנן אבנים מעוגלות עליהן חממו ובישלו. לידן נמצאו שרידי עצמות אנושיות ובעלי חיים המתוארכים לתקופת האבן.
התראקים השתמשו במערה כמחסה בעת מלחמה.
המערה נתגלתה מחדש בשנת 1961.

תיירות

סנז'קה היא אחת ממאה אתרי התיירות הלאומיים של בולגריה. דרך ההגעה הלא ממונעת היא טיפוס של כחצי שעה על ההר הסמוך.