google/wiki40b huggingface dataset:
יני ברנדס-ברילסלייפר

ביוגרפיה

ברנדס-ברילסלייפר נולדה בשם מריאן ברילסלייפר, למשפחה יהודית באמסטרדם ב-24 באוקטובר 1916. כינוי החיבה שלה היה "יני". אחותה הגדולה הייתה הזמרת לין חלדטי אשר כונתה "ליינטיה". ב-1939 היא נישאה לקורנליס תוניס "בוב" ברנדס (1912-1998), והוסיפה את שם משפחתו לשם משפחתה. היו להם שני ילדים: רוברט, וליזלוטה דולורס. אחותה נישאה למוזיקאי הגרמני אברהרד רבלינג (גר') לאחר שב-1940 נכבשה הולנד בידי הוורמאכט, החלו יהודי הולנד לחשוש לעורם. יני ואחותה לא הזדהו כיהודיות, ולא ענדו טלאי צהוב. הן הצטרפו יחד עם בעליהן למחתרת ההולנדית, והכינו מחבוא מיוחד בו הסתירו ילדים יהודיים מידי הנאצים. הם גם זייפו תעודות עבור יהודים שניסו להימלט.
בקיץ 1944, נחשפה פעילותם בעקבות הלשנה. יני ולינטייה נעצרו ונשלחו למחנה המעבר המשטרתי ליהודים וֶסְטֶרְבּוֹרְק. בני משפחותיהן נאלצו לרדת למסתור עד סוף המלחמה. הן נרשמו כ"פושעים", ונשלחו לצריפי העבודה. בצריפים אלו הן פגשו את האחיות מרגוט ואנה פרנק והתיידדו עמן. לאחר מכן הועברו הן יני וליינטיה, והן מרגוט ואנה לאושוויץ ומשם לברגן-בלזן. על פי עדותה של יני, אנה פחדה מהכינים ששרצו בבגדי האסירים, ותמיד השתדלה לסייע לילדים חלשים ממנה במחנה. במרץ 1945 השתוללה במחנה מגפה קשה של טיפוס הבהרות שלא פסחה על האחיות פרנק. יני ואחותה טיפלו בהן כמיטב יכולתן. על פי עדותן, אנה הייתה, למרות מצבה הקשה, "חברותית ומתוקה" והחליטה להשאר קרוב לאחותה ככל שניתן. מרגוט מתה, ומספר ימים לאחר מכן גם אנה. לאחר ימים מספר חזרו יני וליינטיה לביתן שלהן וראו כי המיטה אותן חלקו האחיות ריקה. ליינטיה כתבה מאוחר יותר: "אני ידעתי מה משמעות הדבר, מאחרי הביתן מצאנו אותה [את אנה] והנחנו את הגוף הרזה בתוך שמיכה ונשאנו אותה אל קבר אחים. זה כל מה שיכולנו לעשות". ב-8 במאי הסתיימה המלחמה, וב-21 במאי הועלה המחנה באש בידי הצבא הבריטי ונמחה מעל פני האדמה.
לאחר השחרור, התאחדה יני עם משפחתה. באמצעות הצלב האדום היא איתרה את אוטו פרנק והודיעה לו על מותן של בנותיו. היא הפכה לקומוניסטית ופציפיסטית פעילה. ב-1987 היא התראיינה לסרט התיעודי "שבעת החודשים האחרונים של אנה פרנק" (Laatste Zeven Maanden van Anne Frank). היא התגוררה באמסטרדם עד מותה מאי ספיקת לב ב-15 באוגוסט 2003 בגיל 86.
קלארק שולס

ביוגרפיה

שולס נולד בדטרויט, מישיגן. הוא למד לשחות בגיל 4. בילדותו הוא התאמן תחת הדרכתה של בטי פינקסטון (אלופה אולימפית בקפיצה למים) ובהמשך תחת הדרכתם של קלרנס פינקסטון (אלוף אולימפי בקפיצה למים) וריצ'רד סטאקי. בתקופת לימודיו באוניברסיטת המדינה של מישיגן הוא התאמן תחת הדרכתו של צ'ארלס מקרפי. מאט מן היה מאמנו למשחקים האולימפיים.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה שולס במדליית זהב במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.4 שניות, לפני הירושי סוזוקי מיפן (57.4 שניות) ויוראן לארסון משוודיה (58.2 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אולימפי חדש של 57.1 שניות.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי בשנת 1955 זכה שולס בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי (57.7 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (4:29.1 דקות).
לאחר המשחקים האולימפיים התחתן שולס. הוא היה נשוי במשך כחמש שנים, ולאחר גירושיו נישאר רווק רוב חייו. הוא שיחק בתיאטרון גרוס פויינט.
שולס נפטר בשנת 2010.
אליס

היסטוריה

לפי סטראבון, מלומד יווני יליד פונטוס, בן המאה ה-1 לספירה, אליס העתיקה הייתה מחולקת לשלוש מחוזות: שפלת אליס, המחוז הגדול בין השלושה, שהשתרע בצפון אליס, משני צדדיו של נהר הפינאוס, פיסאטיס שהשתרע בין אליס בצפון לבין נהר האליפאוס, וטריפיליה, המחוז הדרומי שהשתרע בין נהר האלפיאוס מצפון ועד נהר נדה בדרום. 
בסוף המאה ה-11 לפנה"ס שבטים מאטוליה פלשו לשפלת אליס, התבוללו בילידי האזור, והקימו ממלכה, שבהדרגה השתלטה על המחזות הדרומיים. בשנת 776 לפנה"ס נערכו המשחקים האולימפיים הראשונים באולימפיה, תחת הנהלתה של פיסה. אליס לקחה את הניהול של המשחקים מידי פיסה, ובסופה של דבר החריבה את הפוליס, במהלך מאבקי הכוח על השליטה באולימפיה.
בתחילת המאה ה-5 לפנה"ס הוקמה הפוליס אליס, שהפכה לעיר הראשית והחשובה בחבל הארץ.
אליס הכירה בהגמוניה של ספרטה על הפלופנסוס, הייתה חלק מהליגה הפלופונסית, ונלחמה לצידה של ספרטה במהלך שלבה הראשון של המלחמה הפלופונסית, שפרצה ב-431 לפנה"ס. לאחר חתימתו של שלום ניקיאס בשנת 421 לפנה"ס בין אתונה לספרטה, אליס החליפה צדדים וחברה לראשונה. ארגוס, פוליס חזקה בחצי האי פלופונסוס, ששמרה על עצמאות מספרטה, החלה לבחוש בפוליטיקה הפנימית בין ספרטה ובעלות בריתה, ועם עידוד אתונאי הצליחה לגבש קואליציה של המדינות הדמוקרטיות בחצי האי, שכללה את אליס. 
בני אליס הצטרפו לארגוס ולקחו חלק בקרב מנטיניאה. הקרב הסתיים בתבוסה של כוחות אליס ובנות בריתה, וניצחונה של ספרטה, ובעקבותיו פורקה הברית עם ארגוס ואתונה. הפעולה הצבאית הראשונה שנקטה ספרטה לאחר מלחמת פלופונסוס הייתה פלישה לאליס. המלחמה עצמה הייתה חסרת מאורעות. אליס לא יכולה להתנגד לעוצמה הספרטנית ולאחר הפלישה הסכימה לדרישות הספרטניות, שכללו ויתר על חבל טריפיליה. 
אליס, כמו שאר המדינות היוונית, חדלה להוות כוח מדיני בשנת 146 לפנה"ס, עם הכיבוש הסופי של יוון על ידי הרפובליקה הרומית, ושטחה נכלל בשטח הפרובינקיה רומאית של אכאיה, שכללה את הפלופונסוס ומרכז יוון. המשחקים האולימפיים המשיכו להתקיים באליס גם תחת השלטון הרומי, עד לביטולן בידי הקיסר תאודוסיוס הראשון בסוף המאה ה-4 לספירה. 
בין 1000 ל-1200, במהלך מסע הצלב הרביעי, התיישבו פרנקים באליס ובנו בה שורה של מבצרים כדי לחזק את שליטתם. בשנת 1204 הוקמה נסיכות אכאיה הפרנקית על שטחים נרחבים מהפלופונס, ואליס נבלעה בה. בשנת 1460 נפלה אליס, יחד עם כל נסיכות אכיאיה, לידי העות'מאנים. בשנת 1821, במהלך מלחמת השחרור היוונית הפכה אליס לחלק מיוון המודרנית.
צ'ארלס טאונסנד

חייו

במהלך הקריירה הארוכה בפרלמנט הבריטי התמחה בענייני כספים ומינהל. במהלך כהונתו כנשיא מועצת הסחר, פיתח טאונסנד מדיניות כלכלית בהקשר למיסוי על שלוש עשרה המושבות באמריקה, לטענתו היה צורך להטיל על המושבות מיסים רבים ולהוריד את הנטל מכתפי תושבי האי הבריטי. 
כשהתחלפו הממשלות ב-1766 מונה טאונסנד לתפקיד שר האוצר ובהמשך חלש גם על תחום המושבות. בתפקידו זה יזם טאונסנד מהלך כלכלי חשוב - הוא הפחית את המיסים שהוטלו על האצולה הכפרית (מעמד ה-gentry) על ידי הוזלת מס הקרקעות ויזם מערכת של מיסים שכונתה חוקי טאונסנד. טאונסנד קיווה שהמכסים ישיגו מטרה כפולה - כיסוי הוצאות הממשלה באמריקה ותשלום שכרם של הפקידים המלכותיים. הטלת המיסים לוותה בהקמת מנגנון אכיפה יעיל יותר שפגע בסחר הבלתי חוקי של בני המושבות עם האיים השכנים. 
המכסים של טאונסנד נחשבים לטעות היסטורית מכרעת שכן הם השיגו תשואה עלובה והגבירו את האיבה של המתיישבים כנגד בריטניה - למעשה נטען] כי כתוצאה ממכסיו של טאונסנד נהרגו האנשים הראשונים במלחמת העצמאות האמריקנית.
ויטקינד, נסיך ולדק ופירמונט

ביוגרפיה

ויטקינד נולד ב-9 במרץ 1936 בארולזן ליוזיאס, נסיך הכתר של ולדק ופירמונט ולאלטבורג, דוכסית אולדנבורג, בתם של פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג ואליזבת אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, ואדולף היטלר והיינריך הימלר שימשו כסנדקיו.
בצעירותו התגייס ויטקינד לבונדסוור, והגיע בו לדרגת אוברסט-לוטננט. בשנת 1967 מת אביו, וויטקינד ירש את תאריו ונחלותיו. בשנת 2001 הוענק לו עיטור מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, ובשנת 2011 הוענק לו פרס גאורג לודוויג הרטיג.
הלל פפרמן

ביוגרפיה

פפרמן נולד ב-1918 בקמניץ פודולסק, אוקראינה. בשנת 1920, בגיל שנתיים, עלה לארץ ישראל. 
גדל בירושלים, בוגר הגימנסיה העברית ברחביה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה עזב את לימודיו בטכניון בחיפה והתגייס לבריגדה היהודית.
לחם בגדוד הראשון כקצין, והיה פעיל בעליה ב' - לאחר המלחמה, עד לשחרור מהצבא הבריטי.
במלחמת העצמאות היה מפקד גדוד 35 בחטיבת אלכסנדרוני, ולאחר מכן השתתף בהקמת בית הספר לקצינים של צה"ל והיה מפקדו השני.
עם תום מלחמת העצמאות, חזר לטכניון וסיים לימודיו.
עבד כל חייו כקבלן לעבודות ציבוריות בירושלים, ובנה בין היתר את היכל הספר במוזיאון ישראל, את מוסד ון ליר, והדסה עין כרם.
נפטר באפריל 1984 ממחלה קשה.
אוניברסיטת זמביה

היסטוריה

את שורשי אוניברסיטת זמביה ניתן לאתר לפני מלחמת העולם השנייה, אז נהגה לראשונה הרעיון להקים אוניברסיטה בצפון רודזיה. עם זאת, יישום הרעיון הופסק עם פרוץ המלחמה וחודש רק לאחריה. הממשלה הקולוניאלית קבעה תוכניות להקמת המכללה האוניברסיטאית של מרכז אפריקה, זאת לצד התפתחות מוסדות להשכלה גבוהה ברוב חלקי אפריקה.
מועצת מרכז אפריקה (CAC) מינתה ועדה לבחינת הדרישות למכללה להשכלה גבוהה, ובהמשך המליצה להקים מכללה להשכלה גבוהה. מחקר נוסף על הצורך בהשכלה גבוהה לאפריקאים במרכז אפריקה נערך על ידי סר אלכסנדר קאר-סונדרס בשנת 1952, ודוח המשך למחקר זה הוגש במרץ 1953. ממשלת רודזיה הדרומית קיבלה החלטה על הקמת מכללה אוניברסיטאית רב-גזעית, ובעקבות זאת המליצה הוועדה להקים את המוסד בסליסבורי. עם זאת, דו"ח מיעוט שנכתב על ידי אלכסנדר קר, טען כי הקמת מוסד להשכלה גבוהה על בסיס שוויון בין גזעים אינה ניתנת לביצוע, ולכן המליץ על הקמת אוניברסיטה ללא-אירופאים בלוסקה.
האקלים הפוליטי, כתוצאה ממאבק העצמאות בסוף שנות החמישים ובתחילת שנות השישים, הפך את הרעיון של הקמת מכללה אוניברסיטאית כוללנית ברודזיה לאטרקטיבית פחות. כתוצאה מכך החלו בגיוס תמיכה בתוכנית להקמת מוסד להשכלה גבוהה בלוסקה. במרץ 1963 מינתה הממשלה החדשה בצפון רודזיה את ועדת לוקווד, בהובלת סר ג'ון לוקווד, כדי להעריך מחדש היתכנות הקמתה של אוניברסיטה לצפון רודזיה. הוועדה שמה דגש רב על אוטונומיה מוסדית ולכן המליצה על הקמת אוניברסיטה ללא קשרים עם אוניברסיטאות הפועלות בבריטניה. הדו"ח המליץ גם על הקמת אוניברסיטת זמביה כאוניברסיטה מלאה כבר מעת היווסדה.
המועצה הזמנית של אוניברסיטת זמביה הוקמה לאחר חקיקת חוק אוניברסיטת זמביה משנת 1965. ביולי 1965 מונה דגלאס ג' אנגלין לסגן נשיא האוניברסיטה, ובאוקטובר 1965 אישרר נשיא זמביה קנת קאונדה לחוק הקובע את הקמת המוסד.
אוניברסיטת זמביה נחנכה ב-13 ביולי 1966 מיד לאחר מינויו של הנשיא קנת דייוויד קאונדה לנשיא האוניברסיטה הראשון ב-12 ביולי 1966.

קמפוס האוניברסיטה

הקמפוס הראשי של האוניברסיטה נמצא כ-7 ק"מ מעיר לוסאקה. לאוניברסיטה קמפוס נוסף בתחומי העיר לוסקה, קמפוס רידגוויי הנמצא בבית החולים האוניברסיטאי; בקמפוס זה לומדים תלמידי רפואה ורוקחות.
The Pretty Reckless

The Pretty Reckless היא להקת רוק אלטרנטיבית מניו יורק, שנוסדה ב-2009 והתפרסמה בעיקר בעשור השני של המאה ה-21. הלהקה כוללת את טיילור מומסן, בן פיליפס, מארק דיימון וג'יימי פרקינס.
השיר "Kill Me" של הלהקה היה מועמד לשיר השנה במגזין הרוק "Revolver". השיר שודר בסיום הפרק האחרון של העונה השישית בסדרה "אחת שיודעת", בה גילמה בעבר חברת הלהקה מומסן את דמותה של ג'ני האמפרי.
הלהקה ערכה סיבוב הופעות בעולם מ-2010 ועד מרץ 2012 כדי לקדם את אלבום הבכורה שלה, "Light Me Up".
לאחר סיום סיבוב ההופעות, יצאה הלהקה לסיבוב נוסף, בו תפקדה כהופעת חימום לאוונסנס וללהקת מרילין מנסון.
חוצה-פלטפורמות

במחשבים, תוכנה או יישום חוצה-פלטפורמות (באנגלית: cross-platform או multi-platform), הוא יישום אשר מוּמש עבור פלטפורמות מחשוב שונות, ויכול לפעול על גבי פלטפורמות שונות.
דוגמה ליישום חוצה-פלטפורמות יכול להיות יישום שניתן להריץ אותו על פלטפורמת Microsoft Windows על גבי ארכיטקטורת x86, וגם על לינוקס על ארכיטקטורת x86, וגם על Mac OS X על גבי מערכות מקינטוש של אפל, מבוססות PowerPC או x86. על מנת להחשב לחוצה-פלטפורמות, על היישום להיות מסוגל לרוץ לפחות על גבי שתי פלטפורמות שונות.
ניתן לחלק תוכנות חוצות-פלטפורמות לשני סוגים; תוכנות מהסוג הראשון דורשות בנייה או הידור פרטני עבור כל סוג של פלטפורמה נתמכת, ואילו הסוג השני של תוכנות ניתן להרצה ישירה על גבי כל פלטפורמה מבלי הצורך בהכנות מיוחדות כלשהן. דוגמאות לתוכנות מהסוג השני הן תוכנות שנכתבות בשפה מפורשת (interpreted language), או תוכנות אשר עוברות הידור מקדים ל-bytecode יביל (ניתן להעברה בין פלטפורמות), אשר המפרשים או חבילות ההרצה (run-time packages) עבורם הם רכיבים סטנדרטיים בכל הפלטפורמות.

פלטפורמות

פלטפורמה היא השילוב בין חומרה לתוכנה, אשר משמשים להרצת יישומי מחשב. ניתן לתאר פלטפורמה פשוט כמערכת ההפעלה או כארכיטקטורת המחשב, או שהיא יכולה להיות השילוב של שניהם. כנראה שהפלטפורמה המוכרת ביותר היא Microsoft Windows אשר רצה על גבי ארכיטקטורת x86. פלטפורמות אחרות מוכרות היטב של מחשבים אישיים כוללות את Unix/Linux ואת Mac OS X (שתי הפלטפורמות האלה הן בעצמן חוצות-פלטפורמות). גם מכשירים רבים כגון טלפונים סלולריים מהווים פלטפורמות מחשוב. ניתן לכתוב יישומי מחשב כך שיהיו תלויים במאפיינים של פלטפורמה מסוימת – החומרה, מערכת ההפעלה, או המכונה הווירטואלית שהם רצים עליה. הפלטפורמה של Java היא פלטפורמה המבוססת על מכונה וירטואלית, אשר יודעת לרוץ על גבי סוגים רבים של מערכות הפעלה וחומרה, ומהווה פלטפורמה פופולרית לכתיבת תוכנה עבורה.

פלטפורמות חומרה

המושג פלטפורמת חומרה יכול להתייחס לארכיטקטורת המחשב או לארכיטקטורת המעבד. לדוגמה, מעבדים מסוג x86 ו-x86-64 מהווים את אחת מארכיטקטורות המחשב הנפוצות ביותר בשימוש במחשבים שולחניים ובמחשבים ניידים המיועדים לשימוש כללי. לרוב, מחשבים מסוג זה מריצים את אחת מהגרסאות של Microsoft Windows, אם כי הם יכולים להריץ גם מערכות הפעלה אחרות, כגון לינוקס, OpenBSD, NetBSD, Mac OS X ו-FreeBSD. ארכיטקטורת ARM נפוצה בטלפונים חכמים ובמחשבי לוח אשר מריצים את מערכות ההפעלה אנדרואיד ו-iOS ומערכות הפעלה אחרות למכשירים ניידים.

תוכנה חוצת-פלטפורמות

כדי שתוכנה תיחשב חוצה-פלטפורמות, עליה להיות מסוגלת לפעול על גבי יותר מארכיטקטורת מחשב או מערכת הפעלה אחת. פיתוח תוכנה כזאת עשוי להיות מורכב ולארוך זמן רב מכיוון שלמערכות הפעלה שונות יש ממשקי תכנות יישומים (APIs) שונים (לדוגמה, לינוקס משתמשת ב-API שונה מזה של Windows).
העובדה שמערכת הפעלה מסוימת יכולה לרוץ על גבי ארכיטקטורות מחשב שונות, לא אומרת שתוכנה שנכתבה עבור אותה מערכת הפעלה בהכרח תוכל לעבוד על כל הארכיטקטורות שמערכת ההפעלה תומכת בהן. דוגמה לכך היא ערכת היישומים OpenOffice.org, שבגרסה שלה משנת 2006 לא יכלה לרוץ על גבי מעבדי AMD64 או Intel 64 (ארכיטקטורת x86-64); בעיה זו טופלה מאז, ומרבית ערכת היישומים של OpenOffice.org עברה porting למערכות 64 ביט האלה. זה גם מעיד על כך שהעובדה שתוכנה נכתבה בשפת תכנות פופולרית כגון C או ++C, זה עדיין לא אומר שהיא תוכל לרוץ על גבי כל מערכות ההפעלה שתומכות בשפת התכנות הזאת, או אפילו על גבי אותה מערכת ההפעלה על גבי ארכיטקטורה שונה.
M41

היסטוריה

הצביר התגלה על ידי ג'ובאני בטיסטה אודיירנה שכלל אותו בקטלוג ערפיליות שפורסם בשנת 1654. ב-16 בפברואר 1702 הוא התגלה בשנית על ידי ג'ון פלמסטיד, שציין שמדובר בצביר כוכבים ושוב על ידי גיום לה ז'נטיל ב-1749. הצביר נצפה על ידי שארל מסיה ב-16 בינואר 1764 והוכנס לקטלוג מסיה בו הוא מתואר כצביר של כוכבים קטנים ללא ערפילית. אריסטו ציין בשנת 325 לפני הספירה את קיומו של עצם דמוי שביט מדרום לסיריוס וייתכן שהוא למעשה הבחין בצביר, שניתן לראיה ללא ציוד עזר.
לצביר דרגת בהירות 4.5 כך שניתן לראותו ללא ציוד עזר כאשר תנאי התצפית הם טובים במיוחד. באמצעות משקפת ניתן להבחין בכוכבי הצביר הבהירים ביותר, שלהם דרגת בהירות 6.9. מיקומו של הצביר הוא מעט יותר מ-4 מעלות מדרום לסיריוס וכ-20 דקות קשת (שליש מעלה) מצפון-מערב לכוכב 12 בכלב גדול.

מאפייני הצביר

קוטרו של M41 הוא כ-25 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-2,300 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-38 דקות קשת - יותר מקוטרו של הירח המלא. הצביר מכיל כ-100 כוכבים מסוגים שונים, ביניהם ענקים אדומים וכתומים וכוכבי הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי A, כך שגילו של הצביר מוערך ב-190 מיליוני שנים. הצביר מתרחק ממערכת השמש במהירות של כ-34 קילומטר בשנייה.
במרחק זוויתי של כ-4.3 מעלות מדרום מזרח ל-M41 נמצא צביר פתוח נוסף שנקרא Collinder 121. צביר זה עמום בהרבה, אך נמצא באותו המרחק ממערכת השמש כמו M41, כך שהמרחק בין הצבירים הוא כ-180 שנות אור בלבד וייתכן שנוצרו ביחד מאותה ערפילית.
יציאה מלכותית

תקציר העלילה

ביום הניצחון באירופה בשנת 1945, כשהוכרז על שלום ברחבי אירופה ולונדון חוגגת, הנסיכות אליזבת' ומרגרט מורשות להצטרף לחגיגות, בניגוד לרצונה של המלכה. המלך מתרשם מתחינתה של אליזבת' ומבקש ממנה לדווח לו על רגשות האנשים כלפיו כשהוא נושא את נאום החצות ברדיו.
את כל אחת מהבנות, שיוצאות בעילום שם, מלווה קצין הנדרש להחזיר אותן לארמון בקינגהאם עד אחת בלילה. עד מהרה הן מגלות שתוכנית הבילוי שהכינה אמן אינו ממלא את ציפיותיהן לבילוי ולפגוש אנשים פשוטים. מרגרט היא הראשונה שחומקת מהמלווה שלה, ואליזבת' יוצאת בעקבותיה.
הנסיכות נפרדות כשהן עולות לשני אוטובוסים שונים. מרגרט מתיידדת עם קצין ימי שמבקש לנצל מי שלדעתו היא בחורה רגילה. אליזבת פוגשת טייס שעזב את הבסיס שלו בלי רשות.
הקצין מוביל את מרגרט לעולם של מועדוני לילה, הימורים, משקאות מעורבים בסם, ובתי בושת. אליזבת והטייס שלה מנסים למצוא את מרגרט, ומעורבים בהרפתקאות משלהם, שנמשכים הרבה מעבר לשעה אחת בלילה ואל תוך הבוקר למחרת.

קשר לאירועים אמיתיים

שני הקצינים שליוו את הנסיכות והטייס שהן פוגשות הם דמויות פרי הדמיון. למעשה, הנסיכות יצאו עם קבוצה של 16 איש ב-10 בלילה כדי להתערבב בין החוגגים וחזרו לארמון בקינגהאם באחת אחר חצות.

יציאה לאקרנים

הסרט "יציאה מלכותית" יצא לאקרנים בממלכה המאוחדת ב-8 במאי 2015, ועל גבי DVD ב-7 בספטמבר 2015. בארצות הברית יצא הסרט לבתי הקולנוע ב-4 בדצמבר 2015, ועל גבי DVD ב-3 במאי 2016.

קבלה וביקורת

אתר ביקורת הסרטים Rotten Tomatoes מדרג את הסרט  ב-71% בהסתמך על 51 סקירות. הציון הממוצע הוא 5.8/10. הדירוג באתר Metacritic הוא 59 מתוך 100, המבוסס על 16 מבקרים, ומציין שהביקורות הן מעורבות.
בלוטת יותרת המוח

נוירוהיפופיזה

הנוירוהיפופיזה היא המשך ישיר של שלוחות תאים (אקסונים) השוכנים בהיפותלמוס. אקסונים אלה עוברים דרך הגבעול ומסתיימים בכלי דם ליד ההיפופיזה. הנוירוהיפופיזה אינה מייצרת, לפיכך, הורמונים בעצמה, אלא מאחסנת ומפרישה הורמונים שנוצרו בתאי ההיפותלמוס. הנוירוהיפופיזה מפרישה בעיקר את ההורמון נוגד ההשתנה ADH, הנקרא גם ארגינין וזו-פרסין (AVP), ואת ההורמון אוקסיטוצין. לאוקסיטוצין תפקיד בלידה וגורם לכיווץ הרחם ולהפסקת הדימום. ADH מופרש כאשר הדם מרוכז יתר על המידה (לדוגמה בהתייבשות) או כאשר נפח הדם נמוך (לדוגמה, כתוצאה מדימום) ומטרתו לצמצם את אובדן הנוזלים דרך הכליה. את תפקידו זה הוא מבצע על ידי עידוד ספיגת מים בצינור המאסף הכלייתי.
חוסר ב-ADH גורם ל-Diabetes Insipidus ('העברה תפלה', משמעות השם Diabetes (אטימולוגיה)). מחלה זו מתבטאת בצמא ובהשתנה מרובה, ובמצב קיצוני בהתייבשות מסכנת חיים. הטיפול הוא במתן ADH חיצוני או בטיפול תרופתי שמטרתו להגביר את פעילות ה-ADH הקיים, או, לחלופין, לעודד מנגנונים אחרים בגוף שמשפיעים על צמצום אובדן מים.
יתר הפרשת ADH נקרא (Syndrome Of Inappropriate ADH Secretion (SIADH וגורם לחוסר נתרן בדם. הטיפול במצב זה הוא על ידי הגבלת שתייה, תוספת מלחים, או, במצב קיצוני, מתן תרופות משתנות.
אד ולוריין וורן

אנאבל

לדברי הזוג וורן, בשנת 1968, שני שותפים לחדר טענו כי בובת ראגדי אן משליטה בחייהם טרור וכי היא רדופה על ידי רוח של ילדה בשם אנאבל היגינס. הזוג וורן החרים את אנאבל, תוך שננעלה מאחורי חלון זכוכית, אשר נמצא במוזיאון הנסתר שלהם. כמו כן, הצהירו אד ולוריין וורן כי "הבובה נשלטת על ידי ישות לא אנושית". סרטי האימה "אנאבל", "אנאבל: הבריאה", "אנאבל חוזרת הביתה"ו-"לזמן את הרוע" מבוססים על הסיפור.

משפחת פרון

בשנת 1971, טען הזוג וורן כי בהאריסוויל שברוד איילנד, יש בית רדוף רוחות. באותה התקופה שכנה בבית משפחת פרון. הזוג וורן חקר את המקרה וקבע כי באותו הבית שכנה מכשפה בתחילת המאה ה-19. לדבריהם של אד ולוריין וורן, בת שבע המכשפה אשר שכנה באותו הבית קיללה אותו ואת האדמה עליה הוא ניצב, כך שכל מי שיגור שם ימות בצורה מזוויעה. על הסיפור מתבסס אחד מסרטי האימה המצליחים ביותר בכל הזמנים; "לזמן את הרוע", שיצא בשנת 2013.

אנפילד פולטרגייסט

בשנת 1977, חקרו אד ולוריין וורן מקרה של משפחה אשר שכנה בפרבר באנפילד שבצפון לונדון. במקרה נטען כי בבית המשפחה מתקיימת פעילות פולטרגיסטית. מספר חוקרים טענו כי המקרה הוא בסך הכל מתיחה של ילדים. מנגד, טענו אד ולוריין וורן כי מדובר בפעילות שטנית. על הסיפור התבסס סרט האימה שובר הקופות "לזמן את הרוע 2" שיצא בשנת 2016.

היקום הקולנועי של לזמן את הרוע

על גבי סיפוריהם של אד ולוריין וורן קם היקום הקולנועי של לזמן את הרוע. בשנת 2013, יצא לאור הסרט הראשון ביקום "לזמן את הרוע". הסרט התבסס על מקרה אותו חקרו אד ולוריין וורן בשנת 1971. במהרה הפך הסרט לשובר קופות, ולאחד מסרטי האימה הרווחיים בהיסטוריה. בהמשך, יצא הסרט "אנאבל", אשר התבסס על מקרה אותו חקרו אד ולוריין וורן בשנת 1968. הסרט זכה להצלחה חסרת תקדים, ואף הצליח לשחזר את הצלחת קודמו. בשנת 2016, עלה לאקרנים הסרט "לזמן את הרוע 2", אשר התבסס על אחד מסיפוריהם המוכרים ביותר של אד ולוריין וורן; "אנפילד פולטרגייסט". הסרט גרף למעלה מ-320 מיליון דולר, ובעקבות הצלחתו הרבה הוחלט להוציא את הסרט "לזמן את הרוע 3".
לאחר הצלחת הסרט "אנאבל", אשר התבסס על בובת אנאבל, עלה לאקרנים בשנת 2017 הסרט "אנאבל: הבריאה", אשר גרף למעלה מ-305 מיליון דולר. לאחר שנה יצאה הסרט "הנזירה" שהפך לאחד מחמשת סרטי האימה המצליחים ביותר בכל הזמנים, כאשר גרף קרוב ל-400 מיליון דולר. הסרט התבסס על מקרים שונים אותם חקרו אד ולוריין וורן. בשנת 2019, יצא הסרט "קללת לה יורונה", אשר מתבסס על לה יורונה, ומתקשר לאד ולוריין וורן. הסרט זכה להצלחה רבה כאשר גרף למעלה מ-122 מיליון דולר, מתקציב של תשעה מיליון דולר.
בעקבות הצלחת שני סרטי אנאבל, עלה לאקרנים בשנת 2019, הסרט "אנאבל חוזרת הביתה", אשר מתבסס על המפגש של אד ולוריין וורן עם אנאבל.
אמה קאניף

קריירה

בין התפקידים ששיחקה קאניף בטלוויזיה היו אֶמָה בסדרה "האגמים" (BBC, בשנים 1997 ו-1999), בִּידִי ב"תקוות גדולות", עיבוד טלוויזיוני לספרו של דיקנס, בדרמה "כל אנשי המלך", "Clash of the Santas" לצדם של רובסון גרין ומארק בנטון, בסדרה "לדפוק שעון" (של ה-BBC), וב-"Flesh and Blood" יחד עם כריסטופר אקלסטון.
קאניף הופיעה בתפקיד אורח בפרק "Night Terrors" בעונה השישית של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" לצדו של מאט סמית שגילם את הדוקטור האחד עשר. היא הופיעה בסרט הדוקומנטרי "The Genius of Mozart". בתפקיד אשתו של מוצרט, קונסטנצה. ב-2000 גילמה את קרול בוינטון בעיבוד לספר "פגישה עם המוות" מאת אגאתה כריסטי בעונה ה-11 של הסדרה "פוארו". בשנת 2014 שיחקה בתפקיד סמלת בילוש הותורן באופרת הסבון "קורוניישן סטריט", בה חקרה את מקרה התקיפה של טינה מקינטייר (בגילומה של מישל קיגאן) ואחר כך את מותה. בינואר 2015 גילמה את הדמות של אליסה, אמה של קנזי קאלהון, בסדרה "דרך ווטרלו".
בתיאטרון שיחקה קאניף במחזה "אלוף הבונים" וזכתה על הופעתה בפרס התיאטרון הבריטי לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה לשנת 2000. עוד בתיאטרון הופיעה במחזה "Tales from Hollywood, Losing Louis" בטרפלגר סטודיוס בלונדון. ב-2006 שיחקה במחזה "Women Beware Women" עבור הלהקה השייקספירית המלכותית בסטרטפורד-אפון-אייבון. ב-2011 הייתה מועמדת לפרס "what's on stage" על הופעתה בתפקיד אליזבת פרוקטור במחזה "ציד המכשפות" בתיאטרון הפתוח בריג'נט פארק.
ב-2015 הופיעה קאניף בתפקיד מייבל גרייסון בסדרת הטלוויזיה "האב בראון" של ה-BBC בפרק "The Truth in the Wine". באותה שנה שיחקה במחזה "המלכה אן" מאת הלן אדמונדסון בהפקת הלהקה השייקספירית המלכותית.
הדליקה הגדולה בבוקרשט

הדליקה הגדולה בבוקרשט (ברומנית: Marele incendiu din București או Focul cel Mare) הייתה האסון הגדול ביותר שפגע אי פעם בבוקרשט, בירת רומניה ולפני כן בירת נסיכות ולאכיה ובמהלכו נשרף רבע מהשטח הבנוי של העיר.
הדליקה התחילה ביום 23 במרץ 1847, בחג הפסחא והתפשטה במהירות הודות לרוח שנשבה ולתגובה המאוחרת של התושבים. באותה תקופה לא היה קיים שירות מכבי אש קבוע ודליקות כובו בידי מתנדבים ותושבים הנוגעים בדבר. הסוחרים הניחו את מרכולתם במרכז הרחוב וזה הפריע לנחפזים לכבות את הדליקה ולהובלת המים.
הדליקה התחילה ממעשה שובבות של בן הקלוצ'ר, זינקה דרגנסקו, שירה כלפי עליית הגג, שם היה קש יבש שניצת מיד. האש התפשטה בגדה השמאלית של דמבוביצה, במזרח העיר, באזור המסחרי המבוסס, שם היו בתי עץ צפופים. האש שרפה 1,850 מבנים, כולל 1.142 בתי עסק, 686 בתי פרטיים, 10 בתי הארחה ו-12 כנסיות, בעיקר במגזרים "הצבע האדום" ו"הצבע השחור". 15 אנשים איבדו את חייהם בדליקה ורבים נכוו, 2681 מתוך אוכלוסייה של כמאה אלף תושבים. נגרמו נזקים עצומים בחומר, שהוערכו ביותר ממאה מיליוני לאי.

שיקום העיר

אחרי הדליקה, כשנודעו תוצאותיה, נרתמו רבים לתרום לשיקום העיר ועזרה לתושבים שאיבדו כל רכושם. גאורגה ביבסקו, שליט ולאכיה באותה תקופה, שעזר במו ידיו בכיבוי הדליקה, פתח את רשימת התורמים עם 6,000 מטבעות זהב. המיטרופליה והבישופויות תרמה 500,000 לאי, המנזרים תרמו 700,000 לאי, דרגטורים שונים וגם מעבר לגבול של אז, בנסיכות מולדובה אספו תרומות והעבירו אותן בידי וסילה אלכסנדרי לסיוע תושבי בוקרשט. גם החצרות האימפריאליים של האימפריה הרוסית, האימפריה העות'מאנית והאימפריה האוסטרו-הונגרית, שרצו לשמור על השפעתם בוולאכיה, שלחו תרומות גדולות. סוחרי המערב והבנקאים, שהיו קשורים למסחר הרומני, שלחו תרומות באמצעות הבנקאים סימון פון סינה, משפחת רוטשילד ואחרים.
סה"כ נאספו 3,123,295 לאי וחולקו לנפגעים 2,587,864 לאי. היו סופרים שתרמו תגמולים לספרם, התיאטרון תרם הכנסות של הצגה, יישובים אחרים תרמו מקופתם, התורמים היו רבים ומגוונים, תרמו סכומים גדולים וגם פעוטים.חלק מהכסף הופנה לבנייה מחדש של הכנסיות, שעלו באש וחלק אחר לפיצוי בעלי קרקע, שהולאמה בהזדמנות זו, כדי שהרחובות החדשים יהיו רחבים יותר ומתוכננים.
כתוצאה מהשריפה התאפשרה בנייה חדשה במרכז העיר, בנייה מאבן עם גגות פח. הסוחרים בנו לעצמם בתי אבן בני שתי קומות, בקומה הראשונה בית העסק ובקומה השנייה חדרי המגורים. התארגן גם שירות קבוע של מכבי אש.
יעלימיט

הרכב כימי וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של היעלימיט היא (Ca₄Al₆O₁₂(SO₄
היעלימיט מתגבש במערכת הקובייתית, חבורת סימטריות נקודתית "גירודיאלית" , וחבורת סימטריות מרחבית I4₁32. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=18.392.‏

תכונות פיזיקליות

גבישים מיקרוסקופים עד μm‏15 במקבצים. הקשיות של המינרל טרם נקבעה ומשקלו הסגולי הממוצע המחושב הוא 2.61 גרם לסמ"ק. המינרל מתפרק במים לאטרינגיט ו-Al(OH)₃.

תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא איזוטרופי. מקדם השבירה של היעלימיט הוא: n=1.568.‏ גבישי היעלימיט שקופים למחצה, והם לבנים עד חסרי צבע.

גילוי ומקור השם

היעלימיט נתגלה ב-1984 על ידי הגאולוגית שולמית גרוס בתצורת חתרורים והיא קראה לו על שם הר יעלים ונחל יעלים תוואי הנוף הבולטים בבקעת חתרורים מזרחית לערד.

מקור ותפוצה

היעלימיט מצוי בחלוקים בתוך בפסאודו-קונגלומרטים שנוצרו בטמפרטורות גבוהות (מעל ל-900°C). המינרל נתגלה בטבע עד היום במקום אחד בעולם: בחלקה הנמוך של תצורת חתרורים, מזרחית לערד. קיימת טענה שנויה במחלוקת כי המינרל נתגלה גם במכרה ליכטנברג אבסטצר (Lichtenberg Absetzer), מרבץ רוננברג U (Ronneburg U) ליד העיר גֶרָה (Gera) במדינת תורינגיה שבגרמניה.
יעלימיט נוצר גם באופן מלאכותי בצמנט אלומו-סולפטי ולעיתים באופן אקראי גם בצמנט פורטלנד. למרכיב היעלימיט יש חשיבות גדולה. כאמור, בתוספת מים ובנוכחות יונים של סידן וסולפטים הוא מתפרק למינרל הסיבי אטרינגיט הנותן את החוזק לבטון אלומו-סולפטי. הוא נוצר בחימום בטמפרטורות סביב 1000-1100°C של כמויות מתאימות של תחמוצת אלומיניום, פחמת הסידן וסולפט הסידן טחונים דק, עדיף בנוכחות זרזים.
מז (מחוז)

היסטוריה

מז הוא אחד מ-83 המחוזות שנוצרו במהלך המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. הוא נוצר במהלך פירוק הפרובינציות באריוס ושלושת הדיוקסים .
במהלך מלחמת העולם הראשונה, התרחש בורדן, בצפון המחוז, הקרב על ורדן.
עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל לורן.