google/wiki40b huggingface dataset:
פוטון (מצע)

פוטון (ביפנית: 布団) הוא סוג של מיטה יפנית המכילה מזרן ושמיכה מרופדים. המזרן גמיש מספיק על מנת לקפלו להניחו בצד במהלך היום ולאפשר שימוש בחדר למטרות אחרות מלבד שינה. הפוטון מורכב משני חלקים: שיקיבוטון (敷き布団), המזרן התחתון, וקאקֶבוטון (掛け布団), שמיכה עבה. השם "פוטון" לתיאור המזרן בלבד אומץ בטעות, תחילה בארצות הברית ואחר כך בעולם המערבי כולו וכיום נהוג לקרוא בכל העולם, מלבד ביפן, למזרן שיקיבוטון בשם פוטון.
שיקיבוטון הוא מזרן שטוח העשוי בד, ובתוכו מילוי כותנה, צמר או חומר סינתטי אחר, בגודל מיטת יחיד, חצי זוגית או זוגית. את המזרן פורשים על מחצלת טטאמי, ובסיום השינה מקפלים אותו על מנת לאפשר את השימוש בחדר. את המזרן נוהגים היפנים לאוורר מדי יום, ורבים משתמשים בפוטון טטאקי, מכשיר העשוי חזרן הדומה לחובט שטיחים.
שיקיבוטון בגרסתו המערבית מבוסס על שיקיבוטון היפני, אך עם מספר הבדלים. לרוב הוא מונח על מסגרת עץ או מתכת כמיטה או כספה, ולעיתים מוסיפים לו ספוגים או קפיצים. שיקיבוטון המערבי עבה יותר וגדול יותר משיקיבוטון היפני, ומותאם למידות המיטות המערביות.
ברוטיזולאם

פרמקולוגיה

ברוטיזולאם הוא חומר פוטנטי ביותר, ולכן הוא ניתן בדרך כלל במינונים הנמוכים מחצי מיליגרם. זמן מחצית החיים של הברוטיזולאם הוא בין 3 ל-6 שעות. הספיגה של התרופה בגוף מהירה מאוד, ולאחריה היא מפורקת בכבד לשני מטבוליטים עיקריים שאינם בעלי השפעה פרמקולוגית משמעותית בבני אדם.

שימושים רפואיים

לברוטיזולאם השפעה היפנוטית, מרדימה, מרפת שרירים, נוגדת-פרכוס ובמידה פחותה גם נוגדת-חרדה. התרופה משמשת בעיקר לטיפול קצר-טווח (2-4 שבועות) בנדודי שינה חמורים ובהפרעות שינה נוספות, בדרך כלל במינון התחלתי של 0.25 מ"ג או פחות ליום. לתרופה השפעה קצרה יחסית שלא נמשכת בדרך כלל בבוקר שלאחר השימוש, ולכן היא נחשבת עדיפה לטיפול בנדודי שינה על פני תרופות אחרות. במקרים נדירים יותר התרופה משמשת לטיפול בתסמיני חרדה ולהרפיית שרירים 
והרגעה טרום-ניתוחית.

תופעות לוואי

תופעות הלוואי העיקריות של התרופה כוללות ישנוניות, טשטוש בראייה, סחרחורות, כאבי ראש, בלבול ותופעות נוספות שמקורן בדיכוי מערכת העצבים המרכזית. במקרים נדירים יותר ובמינון גבוה השימוש בתרופה עלול לגרום לאטקסיה ולאמנזיה קצרת-טווח.

התמכרות ופיתוח תלות

בדומה לשאר התרופות ממשפחת הבנזודיאזפינים, שימוש לא-נכון, ארוך-טווח או בלתי-מבוקר בברוטיזולאם עלול להוביל לפיתוח סבילות ולהתמכרות לחומר. מסיבה זו לא מקובל להשתמש בברוטיזולאם כטיפול ארוך-טווח והוא ניתן תחת פיקוח רפואי 
קפדני במהלך תקופת השימוש.
המצע האזרחי (רוסיה)

היסטוריה

מיכאיל פרוכורוב שהצליח לזכות לתמיכת 5,7 מיליון איש בבחירות לנשיאות רוסיה 2012 (7,98% ובמקום השלישי) הכריז במרץ 2012 על הקמת מפלגה פוליטית. ביוני 2012 המפלגה קיבלה את השם מפלגת "המצע האזרחי". המפלגה צמחה והפכה לאחת המפלגות הפופולריות במדינה, כשהיא מצליחה להריץ מועמדים לראשות ערים ברחבי המדינה בבחירות לשלטון המקומי.
לאחר סיפוח חצי האי קרים (2014) פרוכורוב עזב את המפלגה וליושב ראש הוועדה הפוליטית של המפלגה נבחר ריפעת שייחוטדינוב. ליושבת ראש הוועדה האזרחית הפדרלית במפלגה נבחרה אירינה פרוכורובה, כאשר מיכאיל פרוכורוב נשאר חבר המפלגה אך לא הריץ עצמו לראשות המפלגה.
במרץ 2015 המפלגה ספגה ביקורת רבה על כך שחבר המפלגה המוזיקאי אנדריי מקרביץ' הביע תמיכתו במהפכה האוקראינית "יברומאידן".

מבנה

גוף השלטון העיקרי במפלגה הוא כנס המפלגה ובמסגרתו נידונים שינויים במצע ובתקנון המפלגה ובו נבחרים חברי הוועדה פוליטית של המפלגה והרצת מועמדים לתפקידים שונים בבחירות.
גוף הייעוץ והניהול העיקרי הוא הוועדה הפוליטית שבסמכותה לפתוח סניפים אזוריים, רישום חברים חדשים למפלגה, מינוי יושב ראש ועדה הפועל והחלטה בדבר כניסת המפלגה בבריתות מפלגתיות או גושי בחירות, ביטול החלטות של סניפי המפלגה האזוריים וכן הלאה.
הוועדה האזרחית הוא הגוף החברתי של המפלגה ובה חברים כל חברי הוועדה הפוליטית ולרבות אישי ציבור שאינם חברי המפלגה או תומכיה. הוועדה מהווה לפורום דיונים כללי.

הבחירות לרשויות מקומיות

בבחירות 2013 המפלגה הריצה כמה מועמדים אך את התוצאה הטובה ביותר קיבל איגור נוביקוב בבחירות לראשות העיר ז'וקובסקי שבמחוז מוסקבה, בה הוא הגיע למקום השני (27,7ֶ%). בבחירות שנערכו בספטמבר 2013 המפלגה הריצה 13 רשימות אזוריות ושבע רשימות לערי הבירה של הרפובליקות של רוסיה. המפלגה הצליחה להיכנס לבתי הנבחרים של קלמיקיה, מחוז אירקוטסק, הדומה העירונית של יקטרינבורג, הדומה העירונית של יאקוצק, מועצת העיר קרסנויארסק ומועצת הנבחרים של בלגורוד.
מועמד המפלגה יבגני רויזמן זכה בבחירות לראשות העיר יקטרינבורג (33,3ֵ%, 120,194 קולות) לאחר שגבר בדוחק על המועמד מטעם מפלגת השלטון רוסיה המאוחדת.

הבחירות לדומה הממלכתית

בבחירות לדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית המפלגה סיימה במקום ה-13 מתוך 14 כשהיא גורפת 0,28% בלבד מהקולות, אך הצליחה להשתחל לדומה ולקבל מושב אחד, בשל תוצאות הבחירות במחוזות הבחירה.

אידאולוגיה

המפלגה משלבת עמדות שמרניות וליברליות בנושאי כלכלה עם עמדות שמרניות בנושאים חברתיים ומוסריים. המפלגה תומכת במודרניזציה ובקידום המדינה, פועלת למען צדק חברתי, סובלנות חברתית, כלכלת שוק ומדיניות סביבתית ענפה (ומשתפת פעולה עם תנועת הירוקים הרוסית).
ברנקו ורגוץ'

קריירת מועדונים

ורגוץ' התחיל את הקריירה שלו משחק בקבוצת הנוער של אוסייק. בקיץ 2008 הושאל לסלאוונץ מהליגה השנייה על מנת לצבור דקות משחק. בספטמבר 2009 קרע את הרצועה הצולבת וסיים את העונה עוד בתחילתה. ב-25 בפברואר 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באוסייק בתיקו 0-0 נגד לוקומוטיבה זאגרב. ב-10 בפברואר 2013 ורגוץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 2-1 לדינמו זאגרב.
בקיץ 2013 חתם בספליט.
ב-10 ביולי 2016 עזב לראשונה את קרואטיה וחתם במכבי נתניה מהליגה הלאומית. בסיום העונה ורגוץ' העפיל עם נתניה בחזרה לליגת העל, ושיחק בשרותיה במשך שתי עונות בליגת-העל.
לאחר שלוש עונות מוצלחות בעמדת הבלם של מכבי נתניה חתם ורגוץ' בקבוצת אנורתוזיס פמגוסטה מקפריסין; למרות שלורגוץ' היה חוזה חתום לעונה נוספת החליטו הצדדים להיפרד בהסכמה. במשחק הליגה האחרון לעונת 2018/2019 מול מכבי חיפה ערכה מכבי נתניה טקס פרידה מורגוץ'.
אלכסיס נורמבואנה

קריירה

נורמבואנה נולד בסנטיאגו למשפחה בעלת שורשים בארץ ישראל. הוא התחיל את הקריירה שלו באוניון אספניולה, ובשנת 2003 כאשר הוא בן 19 הצטרף לקבוצה הבוגרת. בשנת 2005 הפך לשחקן הרכב פותח ובאותה עונה זכה עם הקבוצה באליפות. בעונת 2008 הצטרף לניובלנסה ובמהלך העונה חתם ביאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית עימה זכה בגביע הפולני בעונת 2009/2010. בינואר 2014 הצטרף לבלחטוב מליגת המשנה בפולין וסייע לה לחזור בחזרה לליגת העל. בעונה שלאחר מכן רשם רק 6 הופעות לפני ששוחרר בינואר 2015. ב-2016 הצטרף לדפורטס לה סרנה מהליגה השנייה בצ'ילה. בקיץ 2016 חתם בשבאב אל-ח'ליל שהיא הקבוצה ראשונה שלו מליגת העל הפלסטינית.
נורמבואנה החליט לנצל את שורשיו בארץ ישראל ובשנת 2012 החליט לייצג את נבחרת פלסטין. ב-18 ביוני 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד תימן. נורמבואנה השתתף עם הנבחרת בגביע אסיה בכדורגל 2015.
יחסי טורקמניסטן–פקיסטן

התחייבויות אסטרטגיות

במסגרת הברית הכלכלית הסינו-פקיסטנית (CPEC), פקיסטן סיימה את נתיבי הקרקע (מאז ינואר 2016) שנועדו לספק למדינות במרכז אסיה, בניהן טורקמניסטן. טורקמניסטן ופקיסטן הן חברות בארגון לשיתוף פעולה כלכלי (ECO). בנובמבר 2016, פקיסטן הצטרפה להסכם אשגבאט  שמטרתו להקל על הסחר בין מדינות ההסכם.

יחסים כלכליים

בשנת 2016, פקיסטן ייצאה לטורקמניסטן סחורה בשווי 4 מיליון דולר אמריקאי וייבאה סחורה בשווי 24.2 מיליון דולר אמריקאי. הייצוא הפקיסטני כלל בעיקר שמני ירקות, גפרורים, תרופות, אורז, מוצרי טקסטיל ומלח. הייבוא הפקיסטני כלל בעיקר כותנה גולמית (93%), גופרית (5.7%) ומטחנות (0.52%).
ג'ואן וסטון

ביוגרפיה

וסטון נולדה בהנטינגטון ביץ', קליפורניה, ב-1935, וגדלה בעיירה הסמוכה, דאוני.
בשנת 1954 הצטרפה וסטון לליגת הרולר דרבי המקורית שהוקמה על ידי ליאו סלצר, ועד מהרה הפכה למחליקה האהובה ביותר של קבוצת לוס אנג'לס ברייבס (Los Angeles Braves). היא התפרסמה עוד יותר בשנת 1965, כאשר מונתה לקפטן קבוצת ביי סיטי בומרס (Bay City Bombers) בסן פרנסיסקו.
היא התחרתה כחלק מ-19 נבחרות אול-סטארז ברציפות, והייתה הספורטאית המשתכרת ביותר בארצות הברית בשנות ה-1960 וה-1970.
לאורך הקריירה הארוכה שלה, וסטון הייתה אחת מכוכבות הדרבי האהובות. בין יריבותיה במסלול כלולות אן קלבלו, קאתי ריד, סנדי דאן, ג'אן ואלו, ומרג'י לזלו.
הסרט משנת 1972, Kansas City Bomber, בכיכובה של ראקל ולש, היה, ככל הנראה בהשראת וסטון (אך לא מבוסס על סיפור חייה).
וסטון הייתה פעילה בענפי ספורט נוספים. בעודה סטודנטית במאונט סנט מרי קולג', וסטון שיחקה סופטבול, והיא הייתה מעורבת גם בגלישת גלים וקאנו. ב-1962 היא ניצחה באליפות הוואי לשיט קאנו צידי (outrigger). היא שבה לשחק סופטבול לאחר פרישתה מהדרבי במגוון ליגות באזור סן פרנסיסקו.
וסטון התחתנה עם ניק סקופאס, שהיה גם הוא מחליק דרבי מקצועי.
בשנת 1997, בגיל 62, וסטון נפטרה כתוצאה ממחלת קרויצפלד-יעקב בהייוורד, קליפורניה.
ב-1999, סיפור חייה נמכר להפקות גולדי הון.
בשנת 2004, הוכנסה וסטון להיכל התהילה של הרולר דרבי.
ב-2011, יצא הספר The Blonde Bomber & The Last Hurrah of Ann Calvello and the Resurrection of a Unique American Sporting Event מאת אנדרו ג'. אפשטיין, שמתאר את הרנסאנס שעבר ענף הרולר דרבי, ויחד עם צילומים וסיפורים אישיים, מצייר גם את ההיסטוריה ואת הדמויות המובילות של התחום.
יוסף נחמיאס

ביוגרפיה

נחמיאס נולד בירושלים למשפחה ספרדית ותיקה. למד בבית הספר 'תחכמוני' בירושלים ובבית הספר 'אליאנס' עד לשנת 1928. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי ושירת בו עד לתפקיד מפקד פלוגת תובלה בדרגת מייג'ור. הוא לקח חלק בפעולות עלייה ב' באיטליה. 
לאחר המלחמה עבד בסוכנות היהודית, במחלקה המדינית. בדצמבר 1947 הוזמן על ידי יושב ראש ועדת המצב זאב שרף להיות בין מתכנני הקמת משטרת ישראל המיועדת. לאחר מלחמת העצמאות היה בין מקימי המשטרה ומונה להיות סגן המפקח הכללי של משטרת ישראל. בשנת 1953 פרש מהמשטרה ושימש כמשנה למנהל הכללי של משרד הביטחון. 
בשנים 1954–1957 עמד בראש משלחת משרד הביטחון בפריז, ובמסגרת זו מילא תפקיד חשוב בקשר הראשוני בין ממשלת צרפת לבין שמעון פרס, קשר שממנו צמח שיתוף הפעולה הביטחוני בין ישראל לבין צרפת. בשנת 1957 הוענק לו אות לגיון הכבוד בדרגת קצין. עם שובו לישראל מונה לתפקיד סגן המנהל הכללי של משרד החוץ.
בשנת 1958, לאחר פרישתו של יחזקאל סהר, נקרא בהמלצתו של שמעון פרס, לשרת כמפקח הכללי של משטרת ישראל, תפקיד אותו מילא עד שנת 1964. תקופת שירותו אופיינה בהפרדה בין הזרוע המנהלתית (מטה) לבין הזרוע המבצעית (שטח), בצמצום מספר מחוזות המשטרה מחמישה לשלושה, בהגדרת משמר הגבול כמסגרת עצמאית, הכפופה ישירות למפכ"ל ובהתנערות מסממני מורשת המנדט הבריטי. תחת שרביטו שיפרה משטרת ישראל את היערכותה, בתהליך מואץ של התמחות והתמקצעות בכל תחומי העשייה המשטרתית.
בתקופת כהונתו הוקם בית הספר לקצינים בכירים על ידי ניצב יהודה פראג, שהיה מייסדו ומפקדו הראשון של בית הספר. תקופת שירותו כמפכ"ל הייתה גדושה באירועים ובהם בין היתר, מאורעות ואדי סאליב בחיפה, הפגנות, רצח יחזקאל שיפטר, פרשת יוסל'ה שוחמכר ומשפט אייכמן.
לאחר סיום תפקידו במשטרת ישראל חזר למשרד החוץ ומונה להיות שגריר ישראל בברזיל בשנים 1964–1966. בראשית 1967 מונה למנכ"ל הרשות הממשלתית לקבלנות משנה. באוקטובר 1967 הוא פרש מתפקיד זה וצורף להנהלת כור תעשיות כנציג רפ"י והוטלה עליו האחריות לאוטוקרס ומרכבים. נחמיאס הוביל לפרישת כור מאוטוקורס, לפני שנודע על קריסתה הכלכלית, בגלל חוסר שביעות רצון מסדרי העבודה בחברה, ולאחר שהצעת כור לרכוש את החברה נענתה בשלילה. בשנת 1970 פרש מכור כדי לנהל את בנק ערבי ישראלי. בסוף 1972 עזב את תפקידו בבנק ערבי ישראלי כדי להתמנות לסמנכ"ל הבנק הבינלאומי הראשון האחראי לניהול וארגון. נחמיאס כיהן בדירקטוריון הבנק. 
בבחירות לעיריית תל אביב בסוף 1969 הוצב במקום הרביעי ברשימת המערך כנציג ראשון של רפ"י. אולם הוא העדיף שלא להיות סגן ראש עיר בשכר אלא רק בתואר, עמד בראש ועדת החירום העירונית ועד שהחל לנהל את בנק ערבי ישראלי היה אחראי על שיכון זוגות צעירים. עלו טענות שתרומתו לעירייה הייתה מצומצמת. נחמיאס לא התמודד בחירות הבאות. בשנת 1980 היה מבין חברי אל"ף, אזרחים למען פרס. 
נחמיאס היה נשוי ליהודית ואב לשלושה ילדים. נפטר ב-28 בינואר 2008, בגיל 96.

עמדות

בהתייחס למאבק בתאונות דרכים התנגד נחמיאס להחמרת הענישה בטענה שאין בכך תועלת וטען שבמקום זאת יש לשפר את תשתיות הדרכים.

הנצחה

בית מורשת משטרת ישראל במכללה הלאומית לשוטרים בבית שמש נקרא על שמו של רב ניצב יוסף נחמיאס.
פיקוס בנגלי

מאפיינים

פיקוס בנגלי צומח בר בהודו ובאזורים הטרופיים של אפריקה. גובה העץ עשוי להגיע לכדי 20 מטר ורוחבו כ-8 מטר. כאשר העץ גדל באזור לח, הוא מצמיח שורשי אוויר ואלה מתעבים כגזעים עגולים המשתרשים בקרקע והופכים לגזעים לכל דבר, שתומכים בהתפשטות העץ על פני שטח רחב. עקב נטיות התפשטות אלה, יש לנטוע את העץ במרווחים גדולים מהצמחייה סביבו, והוא מתאים לגנים ציבוריים גדולים ולא כעץ שדרה. העלים גדולים, 12 עד 15 סנטימטר. הפרי הוא ענבה בגוון אדום, בולט על העץ ומושך עטלפי פירות ולכן עלול להוות מטרד. הפיקוס הבנגלי עמיד בתנאי מזג אוויר קיצוניים. הפיקוס הבנגלי הראשון בישראל, נשתל במקווה ישראל ב-1888, ועודו קיים כיום (2014). קוטר צמרתו מעל 30 מטרים והשטח בסביבות 1,000 מטר מרובעים.
הפיקוס הבנגלי הוא העץ הלאומי של הודו.
ג'יימס מארי (שחקן)

ביוגרפיה

מארי נולד במנצ'סטר.
ב-1998 שיחק באופרת הסבון של רשת ITV "קורוניישן סטריט" בתפקיד סנדי האנטר. הוא המשיך להופיע בסרטי קולנוע ובטלוויזיה כגון "רוג'ר-רוג'ר" (1999), סדרת הדרמה המשפטית "North Square" (ב-2000), מיני-סדרה "Other People's Children" (ב-2000), ובעיבוד לרומן "בנים ואוהבים" (2003), בהפקה של רשת גרנדה "The Sittaford Mystery" לפי רומן מאת אגאתה כריסטי (2006) בתפקיד צ'ארלס ברנבי, בסרט טלוויזיה "תחת העץ הירוק" עיבוד לרומן מאת תומאס הרדי (2005), בתפקיד פיטר בסרט "Nailing Vienna" (ב-2002), בתפקיד טוראי ויל נידהם בסרט "כל אנשי המלך" (1999), וב-"Phoenix Blue" (מ-2001) בדמות ריק. ב-2003 הופיע מארי בתפקיד גלן בסדרת הטלוויזיה "20 Thing's to Do Before You're 30" של ערוץ 4. ב-2005 שיחק בעונה רביעית של הסדרה "קצוות מפוצלים" של ערוץ BBC One בתפקיד ליאם קרני.
מארי כיכב בסדרת הדרמה מדע בדיוני "בראשית" של רשת ITV בתפקיד סטיבן הרט בעונה הראשונה (2007) ובשנייה (2008).
ב-2008 גילם מארי את דמות האב, פרנק דייוויס, בסרט "It's Alive", גרסה מחודשת של סרט האימה הקלאסי של לארי כהן משנות השבעים של המאה העשרים.
מארי שיחק בתפקיד ראלף לונגשאפט בסדרת הפנטזיה הקומית "קרוד מאנדון וחרב האש הבוערת" עבור ערוצי הטלוויזיה קומדי סנטרל ו-BBC Two ששודרה החל מאפריל 2009.
מנובמבר 2010 עד אפריל 2011 הופיע מארי בסדרה "CHAOS" של רשת CBS, בתפקיד בילי קולינס.
ב-2012 שיחק מארי בתפקיד אורח בפרק בעונה התשיעית של סדרת הטלוויזיה "סדר חדש" של ה-BBC בתפקיד לוק אוסוולד.
מארי הופיע בעונה השנייה של הסדרה "Death in Paradise" בדמות בשם רוני סטיוארט בפרק "A Dash of Sunshine" ששודר בפברואר 2013 וצולם בגוואדלופ.
הוא השתתף בפרק הראשון בעונה ה-16 של הסדרה "רציחות במידסומר" בשודר בחג המולד 2013. הוא גילם דמות של חייל בטראומה בשם אולי טבורי.
מארי לוהק לתפקיד ניילס פוטינגר בעונה השנייה של הסדרה "Defiance" שהופקה בטורונטו החל מאוגוסט 2013 עד דצמבר אותה שנה. העונה שודרה לראשונה החל מ-19 ביוני 2014. הוא הופיע בפרק אחד בעונה השלישית של הסדרה ששודרה ב-27 ביוני 2015.
ב-2015 הופיע מארי בפרקים אחדים בתפקיד דניאל בסדרה "מלפפון" של ערוץ 4.
ב-2016 שיחק מארי בעונה החמישית של הסדרה "Suspects" בתפקיד פקד בילוש דניאל דראמונד. ששת פרקי הסדרה שודרו מה-3 עד 31 באוגוסט 2016.
מארי כיכב בתפקיד האב, אדוארד, בסדרה בת שלושה חלקים של ITV בשם "HIM" ששודרה מ-19 באוקטובר עד 2 בנובמבר 2016.
עוד ב-2016 הופיע מארי בפרק בסדרה "מדיצ'י" של נטפליקס בתפקיד דוג'ה פוסקארי.

חיים אישיים

ב-15 בדצמבר 2007 התחתן מארי עם השחקנית שרה פאריש, שכיכבה לצדו בסדרת הטלוויזיה "קצוות מפוצלים", אחרי רומן שנמשך שנתיים. ב-18 בינואר 2008 פורסם ששרה בהיריון עם ילדם הבכור. בתם נולדה בלידה מוקדמת במאי 2008 ונפטרה בינואר 2009 בשל מום לב מולד.
לזכרה פאריש ומארי מגייסים כספים עבור יחידת טיפול נמרץ לילדים בבית החולים הכללי בסאות'המפטון שם היא טופלה. ב-21 בנובמבר 2009 נולדה בתם השנייה נל.
גאליה

היסטוריה


מרבית הידע על גאליה מגיע ממקורות ארכאולוגיים. המקור הכתוב העיקרי להיסטוריה של הגאלים הם כתביו של פוסידוניוס מאפמאה, שצוטטו על ידי טימגנס, יוליוס קיסר, ההיסטוריון היווני דיודורוס סיקולוס וסטרבו.
בתקופת הברונזה המאוחרת יושבו האזורים של מזרח ודרום צרפת על ידי תושבים שדברו שפה פרוטו-קלטית המכונים בני תרבות אורנפילד (המאה ה-12 – המאה ה-8 לפנה"ס) מהם התפתחה תרבות הולסטאט שהתאפיינה ביכולת לייצור ועיבוד ברזל. עד שנת 500 לפנה"ס הפכה תרבות זה לתרבות השלטת במרבית שטחה של צרפת (למעט אזור האלפים והקצה הצפון מערבי).
ברקע של תרבות הולסטאט החלה מתפתחת במאות ה-7 וה-6 לפנה"ס תרבות קלטית קונטיננטלית מוקדמת המכונה תרבות לה טנה שספגה השפעה ניכרת מהתרבויות המפותחות של היוונים, הפניקים והאטרוסקים והחלה מתפשטת לאורך נהרות הסיין, הריין והאלבה. עד לסוף המאה ה-5 לפנה"ס התפשטה תרבות לה טנה בכל שטחה של גאליה וגם באזורים נוספים באירופה.
במאות ה-4 וה-3 לפנה"ס התפשטו הגאלים הרבה מעבר לשטחה של גאליה הרומאית (אזור צרפת ובלגיה) ואף ישבו באזורים בצפון איטליה תוך שהם מהווים איום ישיר על האימפריה הרומית המתהווה.
בנוסף לגאלים ישבו באזור בני עמים עמים נוספים כגון היונים והפיניקים שהתבססו לאורך חוף הים התיכון והקימו ערי נמל ונקודות מסחר כגון מסיליה (מרסיי של היום). בנוסף לכך לאורך החוף הדרום המזרחי התערבבו עמים ליגורים עם הקלטים ליצירת תרבות קלטית-ליגורית.
במאה ה-2 לפנה"ס דרום מזרח גאליה (לאורך חוף הים התיכון) הפכה לאזור מפותח ומשגשג כלכלית, בצפון גאליה לעומת זאת נודעו מספר ערים שכללו את העיר המבוצרת אוואריקום (כיום בורז') עיר גדולה בת כ-40,000 תושבים, סנבאום (אורליאנס), אווטריקום (צ'רטרס) והאופידיום ביבראקטה בנוסף למבצרים נוספים בהם השתמשו בזמן מלחמה.
הערים המשגשגות של גאליה הים תיכונית הותקפו על ידי קואליציה של ליגורים וגאלים, ותושבי מסיליה פנו לעזרתה של רומא. הרומאים התערבו בסכסוך בגאליה ב-125 לפנה"ס וב-121 לפנה"ס השתלטה רומא על האזור הים תיכוני של גאליה שסופח לאימפריה הרומית וכונה בהמשך גאליה נארבוננסיס.
מגדל הטלוויזיה של גאלאץ

מגדל הטלוויזיה של גאלאץ (ברומנית: Turnul de televiziune Galați) הוא מגדל בגובה 150 מטר בעיר גאלאץ המשמש לשידורי טלוויזיה ורדיו ופיקוח ביטחוני על המרחב.
המגדל בנוי מעמוד אחד עשוי מבטון מזוין, עמוד חלול, דרכו נעה מעלית המובילה לחלקו העליון, שם נמצא מבנה בן שלוש קומות. בקומה הראשונה נמצאת מסעדה ובקומה השנייה יש מכשור של הטלוויזיה הרומנית והרדיו. בקומה הנוספת יש תצפיות ביטחוניות ומעל הקומה השלישית יש אנטנות ומכשור שידור וקליטה. התצפיות הביטחוניות הן לעבר הגבולות הקרובים עם רפובליקת מולדובה ואוקראינה. מהמגדל רואים גם את הרי דוברוג'ה, את הדנובה, נהר סירט ונהר פרוט.
המגדל יציב מאוד ויש לו עמודים גמישים, לכן הוא נע מעט כשיש רוח חזקה. על המגדל עברו כמה רעידות אדמה והוא לא נפגע כלל. בניית המגדל התחילה ב-1967 והסתיימה ב-1969.
המסעדה בקומה הראשונה היא שלוחה של המסעדה הנמצאת על הקרקע וזוכה למבקרים הודות למיקומה המיוחד ולנוף המשתקף מחלונותיה. בקומת הקרקע יש 220 מקומות במסעדה ובקומה העליונה, בגובה 86 מטרים, יש 84 מקומות ליד שולחנות הפרוסים בקרבת החלונות. המטבח והבר ממוקמים במרכז האולם, אך משום מיעוט המקום מבשלים את המנות בקומת הקרקע ומעלים אותן במעלית.
וריפון

וריפון ישראל

בשנת 2006 רכשה וריפון את מתחרתה הגדולה, חברת "ליפמן אלקטרוניקה" הישראלית. ליפמן הייתה אחת ההצלחות הגדולות ביותר של תעשיית האלקטרוניקה הישראלית. מוצר הדגל שלה, קופות רושמות משולבות מחשב מסדרת "NURIT", כבשו את הארץ, ושווקו בהצלחה רבה במדינות רבות בעולם, כמתחרות של CASIO העולמית, שעד אז הובילה בשוק בתחום הקופות הרושמות, ומשווקת בישראל על ידי חברת ARALTEK. הצלחה זאת הובילה להנפקה מוצלחת בנאסד"ק ולרכישתה כאמור על ידי וריפון. כיום וריפון ישראל יושבת במשרדי ליפמן לשעבר בראש העין ומנהלת את הפעילות השיווקית בארץ. ביולי 2008 רכשה וריפון את פעילות חברת "גזית ישומים", יצרנית מקומית לתוכנות לקופות מחשב מבוססות PC. קניה זאת באה לאחר כישלון במשא ומתן על רכישתה של הצלחה ישראלית גדולה אחרת בתחום קופות ה-PC, חברת ריטליקס.
פעילות נוספת של וריפון בארץ היא בתחום מכשירים למשיכת מזומנים, פעילות זאת מרוכזת על ידי חברת הבת "כספונט".

סחירות החברה

מניות החברה היו נסחרות בבורסה בתל אביב, שם היא נכללה במדד ת"א 25, וזאת כירושה מרכישת ליפמן, לאחר יותר מ-3 שנים של סחירות כפולה בארץ ובבורסה בניו יורק. החליטה הנהלת החברה כי הסחירות הכפולה איננה משרתת אותה עוד והיא חדלה להיסחר בארץ. באוגוסט 2018 נרכשה החברה על ידי פרנסיסקו פרטנרס בסכום 2.6 מיליארד דולר והפכה לחברה פרטית.
אהרן שמש

ביוגרפיה

אהרן שמש רכש את שלושת תאריו במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן. עבודת המוסמך שלו, שעסקה בנושא "אלו הן הגולין: מקורות תנאיים ופירושי אמוראים", נכתבה בהדרכתו של פרופ' דניאל בויארין והוגשה בשנת תשמ"ח. עבודת הדוקטור שלו עסקה בנושא "עונש המלקות במקורות התנאיים". היא נכתבה בהדרכתו של ד"ר משה וייס והוגשה בשנת תשנ"ד.
שימש מרצה במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן משנת תשנ"ו ועד פטירתו. לימד גם בישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים.
תחומי מחקרו העיקריים היו תולדות ההלכה, מגילות מדבר יהודה וספרות תנאית ואמוראית.
התגורר בירושלים. היה נשוי לשולמית, אב לארבעה וסב לשבעה.
מאמר הדור

מאמר הדור הוא מאמר מאת הרב אברהם יצחק הכהן קוק, העוסק בשאלת היחס המתבקש של היישוב הישן לציונות החילונית, וכיצד יש לתפוס את העובדה שהציונות מונהגת על ידי יהודים שאינם שומרי תורה ומצוות, שאף הכריזו בקונגרס הציוני ש"לציונות אין דבר עם הדת". במאמר מתייחס הרב קוק לחלוצים העבריים באהדה רבה, ואף משבח את מידותיהם המוסריות. המאמר נדפס בתוך ספרו "עקבי הצאן" שפורסם לראשונה בשנת תרס"ו (1906). בימינו, מצורף הספר עקבי הצאן לספר 'אדר היקר' (ומאמר הדור מודפס בו בעמ' קז).
טענתו המרכזית של הרב קוק במאמר היא כי חלק ניכר מהחילוניות אינו נובע מקלקול מוסרי וירידה רוחנית, כטענת החרדים, אלא דווקא מאידיאליזם של הדור הצעיר "שרוצה להיכנס לירושלים של מעלה לפני שנכנס לירושלים של מטה". סיבה נוספת היא הזנחת לימודי הרגש וההגות היהודית בישיבות. הזנחה זו גרמה לכך שלא נוצר עולם הגותי מושך ומלא רגש עבור הדור הצעיר בעל השאיפות המוסריות הגדולות. 
הרב קוק מאבחן שצעירי ישראל מוכשרים לשוב לתורה ולאמונה מתוך אהבה ויראת הרוממות ולא מתוך פחד, וריחוקם מהדת נגרם בגלל תפיסת היהדות כאנכרוניסטית וחסרת חיים. הרב קוק קורא לפתור את הבעיה על ידי פיתוח הגות יהודית שמדברת על כל הנשגב שביהדות בשפה ברורה ופשוטה, באופן שידבר אל לבו של בן הדור האידיאליסט הנוהר אחרי אידיאלים ולא מעוניין בדת שהוא אינו מוצא בה לחלוחית מאלו. בלשונו: "נתהלך לפניהם בעמוד אש של תורה ודעת קדושים כבירי כח לב".
בין ממשיכי דרכו של הרב קוק חלוקות הדעות בנוגע לרלוונטיות של מאמר הדור לדורות שלאחר כתיבתו (בעיית "מאמר הדור - לדורו או לדורות?"). האם ניתן להשוות בין החברה בה חזה הרב קוק בתקופת ראשית העלייה השנייה, בה שלטו הלכי הרוח סוציאליסטיים ומודרניסטיים,  לבין החברה האינדיבידואליסטית של היום, בה שולטים הלכי רוח פוסט מודרניים, המביאים  רבים לתחושה של אובדן ערכים קולקטיבי. יש המסבירים כי אובדן ערכים זה נובע דווקא מחקירה והתפתחות של הדור אשר, בניגוד לדור הקודם, אינו מקבל את הערכים כמובנים מאליהם, אלא חוקר ובוחן את סולם ערכיו.
כריסטיאן אוגוסט השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג

ביוגרפיה

פרידריך נולד ב-19 ביולי 1798 בקופנהגן, לפרידריך כריסטיאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג וללואיזה אוגוסטה, נסיכת דנמרק, בתם של כריסטיאן השביעי, מלך דנמרק וקרוליין מתילדה, נסיכת בריטניה.
בשנת 1814 מת אביו פרידריך כריסטיאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, וכריסטיאן אוגוסט ירש את תאריו ונחלותיו. ב-18 בספטמבר 1820 התחתן כריסטיאן אוגוסט עם לואיזה סופיה פון דנסקאולד-סמסו, בתם של כריסטיאן קונרד, רוזן דנסקאולד-סמסו ויוהנה קאס אף מור, ממנה נולדו לו 7 ילדים.
משפחתו של כריסטיאן אוגוסט הייתה מיוחסת למשפחת המלוכה הדנית, אולם הדנים העדיפו את כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג בתור היורש הנבחר לכתר המלוכה. מאידך, בשלזוויג-הולשטיין הגרמנית הוכרה תביעתו של פרידריך, משום שנהג בהם החוק הסאלי. בשנת 1848 פרצה מלחמת שלזוויג הראשונה, שבה קיבל כריסטיאן אוגוסט תמיכה מפרוסיה וממדינות הקונפדרציה הגרמנית, אולם בשנת 1851 חתמה פרוסיה על הסכם שלום עם דנמרק, ומיד לאחר מכן כבשו הדנים את הדוכסויות.
ב-8 במאי 1852 נחתם חוזה לונדון, שעל פיו נבחר כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג להיות היורש בכוח לכתר לאחר פרדריק השביעי, מלך דנמרק, ובנוסף נקבע פיצוי כספי לכריסטיאן אוגוסט, בתמורה לויתור על תביעותיו לשליטה בדוכסויות. אולם, בנו פרידריך והלאומנים הגרמנים טענו שהוא לא היה יכול לוותר על טענתו לדוכסויות, ופרידריך הפך לסמל תנועת העצמאות הלאומית הגרמנית בשלזוויג-הולשטיין.
בנובמבר 1863 מת פרדריק השביעי, מלך דנמרק, ובנו פרידריך תבע את השלטון בדוכסויות שלזוויג-הולשטיין. טענתו של פרידריך התבססה על החוק הסאלי, אולם הדנים דחו אותה וכריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק חתם תחת לחץ על חוקה, שהשאירה את שלזוויג תחת שלטון דני.
אוטו פון ביסמרק השתמש בסיבוך הפוליטי שנוצר, ופתח במלחמה יחד עם האימפריה האוסטרית, על מנת לכבוש את שלזוויג-הולשטיין. עד מהרה נכבשו הדוכסויות מידי הדנים, ופרידריך התקבל בתשואות בכניסתו לקיל. בהסכם וינה (אוקטובר 1864), סופחו הדוכסויות לפרוסיה ולאוסטריה, ופרוסיה אשר לא נטתה לאפשר את הקמתה של מדינה גרמנית חדשה, הטילה על פרידריך תנאים שלא אפשרו לו לקבל את השלטון בדוכסות. עד מהרה התגלע סכסוך בין אוסטריה לפרוסיה, ובשנת 1866 פרצה מלחמת אוסטריה-פרוסיה שהסתיימה בניצחון פרוסי, ובשלום פראג, אשר סיים את המלחמה, סופחו הדוכסויות לממלכת פרוסיה.
ב-11 במרץ 1869 מת כריסטיאן אוגוסט, ובנו פרידריך השמיני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג ירש את תאריו.
שרשרת

שרשרת או שלשלת היא אביזר גמיש הבנוי מרצף של חוליות קשיחות המחוברות ברצף.
השרשרת משמשת כאמצעי לקשירה (וכבילה), אמצעי הנעה ולקישוט.

הנעה

טיפוס נפוץ של שרשרת משמש בכלי תחבורה דו גלגליים כדוגמת אופניים ואופנועים ובמכונות תעשייתיות. בכלי הרכב הדו גלגליים משמשת השרשרת להעברת כוח ההנעה אל הגלגל האחורי. השרשרת מורכבת ממיסבים גליליים (הדומים למיסב כדורי), והיא עשויה בדרך כלל ממתכת. 
לעיתים השרשרת מכילה חומר שימון המשמן באופן קבוע את המיסבים בחומרי סיכה כדי למנוע החלדה (טיפוס שרשרת זה מכונה O-Ring).