google/wiki40b huggingface dataset:
מרסלה מורלו

בדרך לאלבום הראשון

בשנת 1996, כשכבר ידעה מורלו שהמוזיקה היא חלק בלתי נפרד מחייה, חשבה כי מיצתה את ההופעות המזדמנות בברים והחליטה לנסות את מזלה במספר חברות תקליטים לאחר שהקליטה שלושה שירי דמו.

"כשהגעתי לחברת BMG והשמעתי להם את הדמו הם אמרו: 'נשמע מעניין'"] נזכרת מורלו.
מאז הכול היסטוריה, חלומה של מרסלה התגשם וכבר החלה להקדיש את מיטב זמנה להקלטת אלבומה הראשון
 "Manantial" (מעיין), שעם הוצאתו מכר יותר מ-700 אלף עותקים וכלל את הלהיטים "Corazón Salvaje" (לב פראי) ו-"La Fuerza Del Engaño" (כוחה של בגידה).

פריצת דרך

לאור ההצלחה בארגנטינה, חברת התקליטים BMG החליטה לפרסם את אלבומה של מורלו גם בשאר ארצות אמריקה הלטינית ובספרד, ושנה לאחר מכן כשכבר גרף אלבום פלטינה הקליטה מורלו את אלבומה השני,
 "Eclipse" (ליקוי) שכקודמו זכה אף הוא לאותו התואר. נכון להיום מורלו הופיעה במסגרת מסע ההופעות שלה בארצות נוספות ברחבי היבשת ובעולם כמו פוארטו ריקו, מקסיקו, ונצואלה, קולומביה, צ'ילה, פרגוואי, אורוגוואי, בוליביה, פרו, איטליה, רומניה וספרד. הופעות אלו קידמו משמעותית את הקריירה של מורלו שכבר הוכתרה כאומנית הפופ הארגנטינאית הראשונה המצליחה בחו"ל.

סגנונות, קצבים וכלי נגינה

בשיריה של מורלו אותם היא יוצרת יחד עם רודולפו לוגו, שותפה לעיבוד השירים ונגן בלהקה, מעורבים כלי נגינה רבים ומגוונים, חלקם אנדים הנפוצים לרוב בשירי הפולקלור והם הגורם המייחד את שיריה של מורלו.

מבין כלי הפריטה הסטנדרטים המאופיינים על ידי גיטרות ניילון, קלאסיות, בס, אקוסטיות וחשמליות, מרסלה נוהגת להשתמש בגיטרות קטנות כמו הצ'רנגו אשר איתן היא נוהגת להופיע ולשיר.
בין כלי ההקשה הנפוצים נמנים בנוסף תופים מיוחדים כמו תוף הבומבו לגווארו (Bombo legüero).
כמו כן בשיריה בולטים במיוחד הכינורות, האקורדיון, המפוחית, החליל, החצוצרות ושאר כלי נשיפה מיוחדים כמו הסיקוס והקנה.
אם ננסה להגדיר ז'אנר מסוים לשיריה, נתקשה לעשות כן, שכן כמו שהיא אוהבת מוזיקה מכל הסוגים כך גם לא קיימת העדפה של ז'אנר ספציפי, מה שמעניק למוזיקה באלבומיה מגוון רחב של סגנונות כגון בלדות, פופ, רוק, פולקלור, סלסה ואף טנגו.
מורלו מרבה לשיר על לקחים מהחיים, וניכר שקיימים הרבה כאלה. עיקר שיריה עוסקים באהבה, בין אם נפגעה ממנה ובין אם לא יכולים בלעדיה. כמו כן שיריה מדברים בין היתר על היחסים בין גבר ואישה, על תשוקה, זוגיות, בגידה, אכזבות, תקוות, ציפיות ושמחת חיים. השימוש הנפוץ בהאנשות, מטאפורות ומוטיבים חוזרים עוזרים לה לבטא את הדברים המסבים לה אושר ובכך היא מצליחה לחדור לליבם של מאזיניה.

הופעות ודואטים

מלבד עיסוקיה במוזיקה שהיא כותבת ומלחינה והופעות בגראן רקס (אחד האולמות הגדולים והנחשבים בבואנוס איירס), מרסלה נוהגת להופיע ולקחת חלק באירועים לאומיים בארגנטינה ומחוצה לה. מאז תחילת הקריירה מרסלה חלקה במה והקליטה שירים יחד עם אומנים ארגנטינאיים רבים ביניהם אריאל רמירז, לוס נוצ'רוס, לוסיאנו פריירה, קוטי, רוברטו קרבחל, סולדד פסטורוטי (Pastorutti), דייגו טורס (Torres), מרסדס סוסה ואבל פינטוס.
כמו כן, הופיעה במספר טקסים יחד עם זמרים בינלאומיים כמו ז'ואן מנואל סראט, קטאמה (Ketama), ג'יג'י דאלסיו, חוסה הצרפתי (José el Francés) ועוד רבים וטובים אחרים.
פלאמה

היסטוריה

כפר פלאמה ממוקם בעמק פורה, בגובה של כ-140 מטר מעל פני הים, שבו זורם נחל ואדי א-שייח, שהוא אחד היובלים העיקריים של נחל אלכסנדר. באזור הכפר שרידים ארכאולגיים רבים, הכוללים גתות, בורות מים ומספר חורבות (חרבת יובך, חרבת נשה וחרבת אל-פורייחיה), המעידים על התיישבות רצופה מאז תקופת הברזל בארץ ישראל. 
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 64 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-85 מוסלמים אשר שכנו ב-26 בתים. 
ב-1945 מנתה האוכלוסייה בכפר 120 מוסלמים, ואילו שטח הקרקע הכולל של הכפר היה  2,380 דונם.

לאחר הקמת מדינת ישראל

בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עברה פלאמה משליטה בריטית לירדנית, ותוואי הקו הירוק נקבע בין 500 ל-1000 מטר ממערב לכפר.
בינואר 1953, בוצעו בכפר פעולות תגמול. בליל ה-23 בינואר, תקפה פלוגה מחטיבת גבעתי את הכפר, נבלמה על ידי גדר תיל שהקיפה אותו, ונסוגה לאחר שאחד הלוחמים נהרג מאש הלגיון הערבי. בליל ה-29 בינואר תקף שוב גדוד מחטיבת גבעתי את פלאמה, וגם התקפה זו נכשלה. אש הלגיון הערבי מנעה מלוחמי גבעתי לבצע את משימת כיבושו של הכפר, והם נאלצו להסתפק בפיצוץ שלושה בתים בשוליו. הכוח נסוג באי סדר, ובשטח הושארו אמצעי לחימה. בפיצוץ נהרג מוכתר הכפר ובני משפחתו. כישלון הפעולה אחד התמריצים להקמת יחידה 101, שהוקמה באוגוסט 1953, לשם ביצוען של פעולות תגמול. לימים כתב רב-אלוף משה דיין מאמר בשם "מפלמה עד קדש", ובו הציג את התפתחות צה"ל מנקודת-השפל זו של 1953 אל נקודת-השיא של מבצע קדש ב-1956.
בעקבות מלחמת ששת הימים עברה פלאמה משליטה ירדנית לישראלית. בעקבות הסכמי אוסלו הוגדרו 15% מאדמות הכפר כשטח B, ואילו 85% הנותרים הוגדרו כשטח C.
בזמן האינתיפדה השנייה בשנת 2003, החלה ישראל בהקמתה של גדר הפרדה. באזור הכפר הגדר לא נבנתה על תוואי הקו הירוק, אלא בין כקילומטר לכ-3 קילומטר מממזרח, כך שהכפר איבוד חלק מהשטחים החקלאיים שלו הנמצאים מצידו השני של הגדר. לאחר מאבק משפטי שנמשך חמש שנים, פורק והוזז קטע של הגדר מדרום לכפר. לאחר שמדינת ישראל הודיעה שהתוואי המקורי באזור לא נקבע משיקולים ביטחוניים, אלא כדי לאפשר הקמת שכונה בהתנחלות צופים הסמוכה.
מילים יחידאיות בתנ"ך

מילים יחידאיות בתנ"ך, הנקראות גם מילים שאין להן אח במקרא, הן מילים המופיעות פעם אחת בלבד בתנ"ך. זהו אחד התחומים המאתגרים בהם נתקלו מתרגמי התנ"ך ומפרשיו לאורך הדורות.

הסבר

שימוש במילים יחידאיות (לשונית או תחבירית) בתנ"ך הוא אחד מארבעה אמצעים ספרותיים המאפשרים קריאה רב-משמעית של הטקסט. כאשר ההקשר ברור אף המילה היחידאית מתפרשת בקלות, ואילו כאשר ההקשר עמום, גם בגלל חוסר ההומוגניות של העברית התנ"כית שהתפתחה לאורך מאות שנים, גובר הקושי לזהותה ומתאפשרת קריאה רב-משמעית. מילים יחידאיות אינן בהכרח מוזרות או יוצאות דופן. דוגמה לכך היא המילה "גבינה", שהיא מילה יחידאית בתנ"ך המופיעה בספר איוב.
לַשִׁירוֹת שבתנ"ך יש לשון מיוחדת בעלת צורות נדירות, רבות מהן יחידאיות. אף-על-פי שסך מילותיו של שיר השירים מכלל המילים בתנ"ך הוא 0.4%, הרי שיעור מילותיו מכלל היחידאיות הוא 2.4% כפי שניתן לראות בדף הסטטיסטיקה של היחידאיות בתנ"ך. חוקרי לשון המקרא סבורים שלשון הַשִׁירוֹת מייצגת רובד עתיק של לשון זו (כשם שמשוררים בני ימינו משתמשים לעיתים בחומרי לשון עתיקים על מנת להעשיר ולייחד את שירתם) ועתיקות זו, בעצם קדמותה, נושקת לעיתים לצורות מלשונות שמיות אחרות. המפרשים עושים שימוש בהשקה זו, באמצעות שיטת הבלשנות ההשוואתית הנעזרת בשפות שמיות אחיות לעברית (כגון ארמית, אוגריתית ואכדית), על מנת לבאר משמעותן של יחידאיות.
כלל בפילולוגיה המקראית קובע שללא צורך פרשני מכריע אין לקבוע מילים יחידאיות חדשות. כלומר, יש לנסות לשייך מילים קשות לפענוח ונדירות לשורשים ידועים ונגזרותיהם הקיימות בקורפוס התנ"כי. למרות הכלל הנ"ל ישנן רשימות מרחיבות ורשימות מצמצמות של מילים יחידאיות. היקפן המשתנה של הרשימות נעוץ בהכללה או בהתעלמות ממילים יחידאיות הנגזרות משורשים ידועים של מילים הקיימות בתנ"ך. גם נוסחי מסורה שונים החליפו מילים יחידאיות במילים פשוטות יותר ובכך דלדלו את אוצר היחידאיות.
במאות ה-8 וה-9 ערכו חכמי המסורה ניסיונות חשובים ראשונים של הכנת רשימות שונות של מילים במקרא ובהן מילים יחידאיות, מילים המופיעות פעמיים, שלוש, זוגות של מילים המופיעות פעם בלי ו' החיבור ופעם עם, ועוד. אחת הרשימות הראשונות נערכה בידי רב סעדיה גאון וכללה בגרסתה הראשונה 70 מילים ובגרסה מאוחרת יותר 96 מילים. חכמי המסורה נהגו לרשום רשימות אלו בשולי הגיליונות של ספרי המקרא. את המילים היחידאיות נהגו לסמן באות ל ונקודה מעליה כקיצור למילה הארמית "ליתא" שמשמעותה "אין". נראה שכך סימנו למעתיקי הספרים שלמרות ייחודה של המילה אין מדובר בשגיאת כתיב. ברבות הימים צורפו כל ההערות לקונטרסים והופצו ברבים לשם הקניית הקריאה הנכונה בתנ"ך. כך על פי אברהם אבן שושן.
בניגוד להערכתו של אבן שושן את עבודתם המשמרת נוסחי עבר של בעלי המסורה, עומדת דעתו של פרופ' יחזקאל קוטשר. לטענתו נוסחים מסורתיים (לעומת הכתבים המקוריים) למקרא היו כורח המציאות כבר במאות השנייה והראשונה לפני הספירה. נוסחים עממיים אלו המירו מילים קשות להבנה, ובכללן יחידאיות, במילים פשוטות יותר. ההכרח בנוסח עממי נבע מכישוריהם המידלדלים של עמי הארצות לקרוא ולהבין עברית מקראית. וכך כבר נוסחה המוקדם יחסית של מגילת ישעיהו, אחת ממגילות מדבר יהודה, שונה מהנוסח בו כתב הנביא ישעיהו או שנכתב בימיו, וכולל פחות מילים יחידאיות.
הכנענים נטו להשתמש במילים יחידאיות מן המקרא ביצירותיהם משום שלדעתם מילים אלו הם שריד לנוסח המקורי של המקרא, העברי הקרוב לכנעני, טרם נערך והפך לקאנון יהודי בסביבות המאה ה-2 לפני הספירה.
כדור (התעמלות אמנותית)

כדור הוא אחד מהמכשירים שמשתמשים בהם בהתעמלות אמנותית.
ניתן להשתמש בכדור מגומי או מפלסטיק גמיש. במידה והכדור עשוי מפלסטיק גמיש, הוא נדרש להיות גמיש כמו כדור גומי. קוטר הכדור צריך להיות בין 18 סנטימטר ל-20 סנטימטר (לילדות בין 14 ל-20 סנטימטר), המשקל שלו חייב להיות 400 גרם (לילדות 200 גרם), עליו לאפשר לתפוס אותו ולהחזיק אותו בכף היד ולא לאפשר לכדור לעצור על הזרוע.
הכדור יכול להיות בכל צבע והוא יכול להיצבע בכמה צבעים, לרוב צבע הכדור מתאים לצבע הבגד.
במהלך התרגיל הכדור חייב להיות בתנועה מתמדת. המהלכים המוכרים הנעשים עם הכדור הם: גלגול, כדרור, זריקות ותפיסות, גלגול על הגוף, הקפצות ועוד.
נילס פטרסן

קריירת ילדים ונוער

פטרסן שיחק בצעירותו במועדוני ילדים ונוער כגון איינהייט ורניגרודה מעיר הולדתו, מועדון ספורט ורניגרודה, גרמניה הלברשטאדט, ולבסוף בקרל צייס ינה, בה גם עלה לקבוצה הבוגרת.

קרל צייס ינה

בפברואר 2005 חתם פטרסן על חוזה לצעירים בקרל צייס ינה, ועלה לקבוצה הבוגרת בינואר 2007, ושיחק בה ובקבוצת המילואים לסירוגין. פטרסן התפרסם כ"חילוף מנצח", כאשר כבש מספר שערים חשובים שסייעו לקבוצתו להשיג ניצחונות בדקות הסיום.

אנרגי קוטבוס

בינואר 2009 עבר פטרסן לאנרגי קוטבוס, וסייע לה להגיע למבחני הירידה בבונדסליגה לאחר ניצחון 3-0 על באייר לברקוזן, שמנע ירידה ישירה. למרות זאת, הפסידה אנרגי קוטבוס לנירנברג במבחני הירידה, ונשרה לליגת המשנה. בעונת 2009/2010 מיעט פטרסן לשחק, אך בעונה העוקבת הפך לשחקן מפתח וסיים כסגן מלך שערי הבונדסליגה השנייה, עם 25 כיבושים ב-33 הופעות. קוטבוס סיימה במרכז הטבלה, ופטרסן קיבל הצעות רבות מקבוצות בבונדסליגה, אך בחר להאריך את חוזהו בקוטבוס בשנתיים, עד יוני 2014.

באיירן מינכן

במאי 2011 חתם פטרסן על חוזה לשלוש שנים בבאיירן מינכן. בספטמבר 2011 הבקיע את שערו הראשון בבונדסליגה, נגד פרייבורג. עם זאת, פטרסן מיעט לשחק בבאיירן מינכן, ואף מצא עצמו לעיתים בקבוצת המילואים.

ורדר ברמן

ביוני 2012 הושאל פטרסן לעונה אחת מבאיירן מינכן לוורדר ברמן. עונת 2012/2013 הייתה מוצלחת עבור פטרסן בוורדר ברמן, שלבסוף רכשה אותו מבאיירן מינכן, והחתימה אותו על חוזה לארבע שנים.

פרייבורג

בפגרת החורף של עונת 2014/2015 הושאל פטרסן לפרייבורג מתחתית הבונדסליגה, וכבר במשחק הבכורה שלו, בינואר 2015, כבש שלושער נגד איינטרכט פרנקפורט. עם זאת, פרייבורג נשרה בתום העונה לליגת המשנה. ביוני 2015 חתם על חוזה קבוע בפרייבורג. בעונת 2015/16 פטרסן העפיל עם פרייבורג בחזרה לבונדסליגה, לאחר עונת שיא בה הבקיע 21 שערים ובישל שישה.

נבחרת גרמניה

פטרסן היה חבר בכל נבחרות גרמניה הצעירות. בשנת 2016 זומן פטרסן לסגל הגרמני לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, והבקיע חמישייה בניצחון 10-0 על נבחרת פיג'י בשלב הבתים. פטרסן הגיע עם נבחרתו עד לגמר מול נבחרת ברזיל, שהסתיים בתוצאה 1-1 לאחר 120 דקות והגיע לבעיטות הכרעה. לאחר שכל נבחרת בעטה בהצלחה ארבע בעיטות, פטרסן בעט את הפנדל החמישי של גרמניה שנעצר על ידי השוער וונדרטון. ניימאר הבקיע מיד לאחר מכן את הפנדל המנצח עבור נבחרת ברזיל שזכתה במדליית הזהב, בעוד שפטרסן ונבחרת גרמניה הסתפקו במדליית הכסף. במאי 2018 זומן פטרסן לראשונה לסגל נבחרת גרמניה הבכירה על ידי המאמן יואכים לב, והשתייך לסגל המורחב למונדיאל 2018. ב-2 ביוני 2018 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת בהפסד 2-1 לאוסטריה במשחק הכנה למונדיאל. עם זאת, פטרסן לא צלח את הניפוי הסופי והאחרון ולא נכלל בסגל הגרמני למונדיאל.
דודו רוסצ'יץ'

ביוגרפיה

רוסצ'יץ נולדה בבלגרד וגדלה בלינץ, היא למדה ספרות השוואתית ולימודי גרמנית באוניברסיטת וינה, נושא התזה שלה היה "תדמית אמריקה בספרות האוסטרית העכשווית", ב-1997 החלה לעבוד כעיתונאית בווינה.
ב-1998 התקבלה לעבודה ברשות השידור האוסטרית - "ORF" , שם הגישה מספר תוכניות, היא הנחתה בין היתר את התוכנית "Taxi Orange" המהווה פורמט דומה לאח הגדול.
ב-2007 הגישה את תוכנית האירוח "Extrazimmer", בנוסף היא הייתה אחראית על הבאת מספר פורמטים של תוכניות מציאות לטלוויזיה האוסטרית.
הציגה את תוצאות הניקוד של אוסטריה בתחרויות האירוויזיון בשנים 1999–2006, למעט 2001 שבה אוסטריה נעדרה מהתחרות.
משה פודהוצר

רבי אברהם יוסף משה פודהוצר (גם: פודהייצר, פודהורצר; ה'תק"ל, 1770 בערך - י' בתשרי תקצ"ו, 3 באוקטובר 1835) היה רב גליציאני, רבה של הרימלוב. אבי משפחת פודהוצר-פודהורצר-פדהצור.

ביוגרפיה

נולד לרב יעקב, כנראה היה יליד העיר פודהייץ וממנה כינויו פודהייצר, שהתקבע כשם המשפחה. כיהן כרבה של הרימלוב והתכתב בענייני הלכה עם גדולי דורו, כמו: רבי אפרים זלמן מרגליות, רבי יעקב לורברבוים, רבי יוסף שאול נתנזון, רבי יעקב משולם אורנשטיין והרב יהושע השיל באב"ד. היה ממקורביו של רבי משה לייב מסאסוב.
בסוף ימיו עזב את הרבנות, והשתקע כאדם פרטי בטרנופול, בה נפטר ביום הכיפורים, י' בתשרי תקצ"ו, 3 באוקטובר 1835.
ספריו נדפסו בידי צאצאיו שגרו בצפת.
רשות היחיד

בהלכה, רשות היחיד, אחת מארבע רשויות השבת, היא בעיקרה שטח סגור המוקף במחיצות, כדוגמת בית או חצר. אסור להוציא מרשות היחיד חפץ או משא לרשות הרבים בשבת, כיוון שזו מלאכת הוצאה מרשות לרשות, שהיא אחת מל"ט מלאכות שבת האסורות מהתורה. מדרבנן אסור גם להוציא חפצים מרשות היחיד לרשות הכרמלית, וכן אסור להוציא חפצים בין רשויות היחיד שונות בבעלות שונה, ללא תיקון עירוב חצרות. כיום נהוג להקיף מקומות מיושבים בעירוב, ההופך אותם לרשות היחיד אחת גדולה, ועל ידי כך מתיר את טלטול החפצים במקום.

הגדרת רשות היחיד

כדי ששטח מסוים יוגדר כרשות היחיד עליו להיות בעל שטח של לפחות ארבעה על ארבעה טפחים (כ-1024 סמ"ר) ולהיות מוקף מכל צדדיו (חוץ מהפתח) במחיצה בגובה עשרה טפחים (כ-80 ס"מ). כמו כן, אפשר שבמקום המחיצה, השטח יהיה מוגבה מעל סביבתו מכל כיווניו בלפחות עשרה טפחים, או שהשטח יהיה עמוק מכל סביבותיו בלפחות עשרה טפחים, ואז השטח יהיה מוגדר כרשות היחיד. (בתנאי ששיפוע ההגבהה או ההעמקה יהיה תלול במידה כזאת שהמרחק בין המקום הנמוך למקום הגבוה 10 טפחים, לא יעלה על 4 אמות). ('תל המתלקט') 
שטח המחיצות או ההגבהה אינו נכלל בחישוב שטח ארבעה על ארבעה הטפחים. דוגמאות לרשות היחיד הם תל, מערה, תעלה עמוקה, אוהל, בית וספינה.

מחיצות רשות היחיד

מדין התורה, די במחיצות מינימליות, העומדות בזוויות הפינות של השטח, כדי שהשטח המוקף יחשב כרשות היחיד, אף שיש שטח פנוי רחב בין המחיצות העומדות בזווית בפינות השטח, (כצורת פסי ביראות) היות שרואים את השטח הפנוי כפתח במחיצה ולא כפירצה הפוסלת את המחיצה. אולם מדרבנן, צריך שלא יהיה שטח פתוח בין המחיצות ברוחב של יותר מי' אמות, אפילו אם הוא משמש לפתח. כמו כן יש צורך שבחישוב הכללי של היקף השטח, שטח המחיצות יהיה גדול מהשטח הפרוץ. ('עומד מרובה על הפרוץ', ראו בהרחבה בערך מחיצה (הלכה))

רשות היחיד משותפת

למרות שמה, אין הכרח שרשות היחיד תהיה דווקא בבעלות פרטית של אדם אחד. אפשר שרשות היחיד תהיה שטח המשותף לאנשים רבים, כגון חצר, רחוב ומבוי, ואף עיר שלמה המוקפת מכל רוחותיה בחומה ושעריה ננעלים בלילה, יכולה להיות מוגדרת כ'רשות היחיד'. לדוגמה, על ידי הקפת כל העיר בעירוב, נעשית כל העיר רשות היחיד וניתן לטלטל בכולה. אולם כל מקום בו יש בעלות משותפת של אנשים רבים יש לתקן גם באמצעות עירוב חצירות. (ובמבוי באמצעות שיתוף מבואות, ראו בהמשך)

רשות היחיד בכלים

גם כלים יכולים להיות מוגדרים רשות היחיד, אף שהם ניידים ועשויים לעבור ממקום למקום, ובתנאי שיהיו בעלי שטח של לפחות ארבעה על ארבעה טפחים ובגובה עשרה טפחים. לדוגמה - מקרר ומכונית. אולם שולחן לא יחשב כרשות היחיד, היות שאין לו מחיצות.
אקו"ם

היסטוריה

האגודה נוסדה בשנת 1936 על ידי יוצרים יהודים מתחום המוזיקה והספרות. עם מייסדי אקו"ם נמנו משוררים, סופרים ומלחינים עבריים חשובים, בהם משה וילנסקי, לאה גולדברג, אברהם שלונסקי, אלכסנדר פן, ידידיה אדמון, מרדכי זעירא, עמנואל עמירן ועמנואל הרוסי.
האדם המרכזי ששמו נקשר בהקמת אקו"ם הוא זאב מרקוביץ', אמרגן מצליח מוורשה שעלה ארצה בראשית שנות ה-30 והשתקע בתל אביב. מרקוביץ' זיהה את הבעיה של אמני התקופה, שזכו אמנם להכרה ומוניטין אך לעומת זאת למעט תמורה חומרית, אם בכלל. מרקוביץ' חבר לווילנסקי, גם הוא בן ורשה, שם התוודע אל ה"זאיאקס" (איגוד מקומי של מלחינים ומחברים), ובתל אביב הכיר את קובלסקי, שהיה הסוכן המקומי של PRS, האגודה הבריטית הגובה תמלוגים, שבאותם הזמנים גבתה תמלוגים מהרדיו המנדטורי בארץ. וילנסקי ומרקוביץ' צירפו אליהם אמנים נוספים ויחד הקימו את אקו"ם.
בשנת 2004 הכריז הממונה על ההגבלים העסקיים דרור שטרום על אקו"ם כמונופול והגבל עסקי, ועל האגודה הושתו תנאים מגבילים לפעילותה מול הלקוחות וביחסיה עם החברים בה. בית הדין להגבלים עסקיים בירושלים קבע בדצמבר 2004 כי "אקו"ם זוכה כיום לבלעדיות בניהול זכויות היוצרים של חבריה וכן בניהול הרפרטואר של האגודות האחיות. בלעדיות זו תבוטל כך שתתאפשרנה עסקאות פרטניות בין המשתמשים ובין כל אחת מהאגודות הזרות או כל אחד מבעלי זכויות היוצרים, שלא באמצעותה של אקו"ם". ב-2 ביוני 2011 אישר בית הדין את פעילות אקו"ם כהסדר כובל לתקופה של חמש שנים, כפוף לשורה של מגבלות.
ב-2008 תבע הזמר עמיר בניון ועימו עוד 17 זמרים את אקו"ם, בגין חוסר שקיפות וחלוקה לא הוגנת של כספי התמלוגים. התביעה עוררה סערה. בית המשפט המחוזי קיבל את טענת התובעים, אקו"ם ערערה לבית המשפט העליון, ושם הוחלט לאשר את בקשת התובעים לעיין במסמכים לתקופה של שבע שנים אחורה. אם ימצאו אי סדרים יוחלט בבית המשפט כיצד להמשיך הלאה.

דירקטוריון והנהלת אקו"ם

דירקטוריון אקו"ם מורכב משבעה יוצרים וארבעה דירקטורים חיצוניים (דח"צ), בהרכב קבוע, המייצגים את תחומי האחריות השונים של האגודה: שני מלחינים מתחום המוזיקה הפופולרית, שני פזמונאים מתחום המוזיקה הפופולרית, מלחין קונצרטי אחד, סופר אחד ומו"ל אחד.
הדירקטוריון נבחר על ידי חברי אקו"ם בעלי מניה מלאה במעמד אספת בחירות רשמי, אחת לארבע שנים. חבר בדירקטוריון אינו יכול לכהן יותר משתי כהונות רצופות בנות 4 שנים כל אחת.
תפקידו של הדירקטוריון הוא להתוות את דרכו של הארגון ולהחליט החלטות מרכזיות בכל הקשור להתנהלות הארגון בתחומים השונים.
חברי הדירקטוריון הנוכחי המכהן מ-2015: עובד אפרת (מלחין) – יו"ר, חיים קינן (פזמונאי) – מ"מ יו"ר, מרגלית מתתיהו (סופרת), יוסי מר חיים (מלחין קונצרטי), יעקב לישצ'ינסקי (מלחין), יוסי גיספן (פזמונאי), רונלד קול (מו"ל), רויטל פור (דח"צ), ראובן לדיאנסקי (דח"צ), ומלי פולישוק בלוך (דח"צ).
מנכ"ל אקו"ם הוא יוריק בן דוד.

פרס אקו"ם

הארגון מקיים מדי שנה את טקס מפעל פרסי אקו"ם, ומעניק פרסים ליוצרים בקטגוריות שונות. מפעל פרסי אקו"ם החל את דרכו בשנת 1958 כתחרות קטנה של פרסים ליצירות אשר הוגשו בעילום שם. התחרות התפתחה עם השנים, וכיום היא מציעה מגוון רחב של פרסים בתחומי הספרות, המוזיקה הקלאסית והזמר העברי. זכייה בפרס אקו"ם היא ציון דרך חשוב ובולט בדרכו האמנותית של כל יוצר. התחרות פתוחה לחברי אקו"ם בלבד.

חקיקה בתחום התמלוגים בישראל

ועדת הכלכלה של הכנסת מקדמת הצעת חוק להקמת בית משפט לתמלוגים בישראל. על פי הצעת החוק, יוקם בישראל בית דין לתמלוגים, שתחת החלטותיו יפעל תאגיד אחד שיהיה אמון על גביה קולקטיבית של כל התמלוגים הנגבים עבור תאגידי הזכויות השונים: אקו"ם, אשכולות, עיל"ם, תל"י, הפדרציה לתקליטים והפי"ל.
הצלת יהודי דנמרק

הצלת יהודי דנמרק היה מבצע הצלה בימי השואה שבמסגרתו הוברחו אלפי יהודי דנמרק, מתחת לאפם של הנאצים, בסירות דיג אל החוף המזרחי של המדינה, לעבר שוודיה הנייטרלית.

הנצחה

המשורר נתן אלתרמן כתב על המבצע את שירו "הלשון השוודית" שפורסם באוקטובר 1943 בטור השביעי בעיתון "דבר".
בינואר 1962 נקראה הכיכר המרכזית של שכונת בית הכרם בירושלים "כיכר דניה" על שמה של דנמרק.
בשנת 1970 נקרא בית ספר בירושלים בשם דנמרק כהוקרה לעם הדני על הצלת יהודי המדינה בתקופת השואה.
בחודש אוקטובר 1973 הנפיק השרות הבולאי בול ומעטפה של יום ההוצאה, לזכר הצלת יהודי דנמרק.
בחודש יוני 2013 נחנך בחיפה, בחוף דדו שליד תחנת חוף הכרמל, הפסל "המיית הימים" (The Murmur of the Seas) של הפסל והאמן דן רייזנר (Dan Reisner) העוסק בהצלת יהודי דנמרק באוקטובר 1943. שם הכיכר הפך ל"כיכר דנמרק". הפסל נחנך במעמד השר הדני לענייני מדע, חדשנות והשכלה גבוהה, מורטאן אוסטרגארד, שגרירת דנמרק ליסלוטה פלסנר וראש העיר חיפה יונה יהב. שגרירת דנמרק פנתה אל הקהל בעברית ואמרה שבזכות דן רייזנר העיר חיפה יפה עוד יותר. גודל הסיפור הזה בכך, לפי פרשנותו של רייזנר, שזו הייתה הצלת אנשים על ידי אנשים. בניגוד לאנדרטאות אחרות העוסקות בטרגדיה ביקש רייזנר דווקא לציין את הסוף הטוב של הסיפור - ביצירה שהיא צבעונית, שמחה, וקינטית כשהמשוטים זזים בתגובה לבריזה הבאה מהים, ובכך "משיטים" את הסירה לחוף מבטחים.
מדע וטכנולוגיה ביפן

ביפן, עיקר המיקוד במדע וטכנולוגיה מופנה לכיוון מוצרי צריכה אלקטרונים, רובוטיקה, ותעשיית הרכב. הגורם האחראי על מדע וטכנולוגיה בממשלת יפן הוא משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה. ביבשת אסיה, יפן היא המובילה פרסי נובל בתחום המדע. בתחומי התקשורת וטכנולוגיית המידע, ה-ITU דירג את יפן במקום ה-3 באסיה, ובמקום ה-11 בעולם כולו.

רכב ואלקטרוניקה

יפן ידועה בעולם בתעשיות הרכב והאלקטרוניקה שלה, ומוצרים יפנים תופסים נתח ניכר בשוק העולמי. יפן היא מהמדינות המובילות בתחומי מחקר ופיתוח, טכנולוגיה, מכונות, ומחקר רפואי - בין השאר בהיותה השלישית בעולם בהשקעה במחקר ופיתוח (130 מיליארד דולר), ובכמות של כ-680 אלף אנשי מחקר.
חברות אלקטרוניקה רבות אשר מוכרות בעולם ממוקמות ביפן, וביניהן: פוג'יפילם, סוני, פנסוניק, קאנון, ניקון, פוג'יטסו (פיתחה את המחשב הראשון ביפן בשנת 1954), היטאצ'י, שארפ, נק, אפסון, טושיבה, ונינטנדו. בתחום הרכב, חברות כגון טויוטה, הונדה, ניסאן, מאזדה, סובארו ממוקמות ביפן.

תעופה וחלל

הסוכנות היפנית לחקר החלל מקיימת מחקר בתחומי החלל והתעופה, ובין השאר עוסקת בתכנון של לוויינים ורקטות. המשגר היפני המתקדם ביותר הוא משגר הלוויינים H-II B, אשר מסוגל לשגר לחלל מטען של יותר מ-8 טון, והוא נמצא תחת האחריות של מיצובישי.
סוכנות החלל היפנית גם אחראית על "קיבו" - המודול היפני של תחנת החלל הבינלאומית, שעלותו נעמדת ביותר מ-3 מיליארד דולר, ועל HTV - חללית מטען לא מאוישת.

אנרגיה גרעינית

מאז שנת 1973 אנרגיה גרעינית קיבלה עדיפות אסטרטגית ביפן. בעוד שיפן תלויה עמוקות ביבוא של דלקים, המספקים כ-61% מתפוקת האנרגיה שלה, בשנת 2008 נפתחו 7 כורים גרעיניים חדשים, בנוסף ל-48 הכורים שכבר פעלו. מספרים אלו הפכו את יפן למדינה השלישית בעולם מבחינת אנרגיה גרעינית - אשר מספקת כ-35% ממשק החשמל ביפן. בעקבות רעידת האדמה בסנדאי (2011), נוצרו גלי צונאמי מהם נפגעה תחנת הכוח הגרעינית פוקושימה 1 ב-11 במרץ 2011 והוכרז מצב חירום גרעיני. 140 אלף תושבים, במרחק של עד 20 ק"מ מתחנת הכוח, פונו מביתיהם. לאחר אירוע זה, החל תהליך של כיבוי תחנות הכוח הגרעיניות - מהלך שגרם למחסור מסוים במשק החשמל היפני (עם זאת, לא נרשמו הפסקות חשמל נרחבות).

פרסי נובל

מאז שנת 1949 הוענקו 19 פרסי נובל לאישים מיפן. בתחומי המדע והטכנולוגיה הוענקו הפרסים בתחומי הכימיה, פיזיקה והרפואה, ופרסים נוספים בתחומי הספרות והשלום. בין הזוכים: לאו אסאקי, סוסומו טונגאווה, הידקי שירקאווה, הידקי יוקאווה, שינאיצ'ירו טומונאגה.
תותח עץ

תותח עץ הוא תותח שקנהו עשוי מעץ במקום ממתכת כמקובל. לרוב התותח חוזק באמצעות חבלים או רצועות מתכת, כדי שלא יתפרק במהלך הפיצוץ.
תותחי העץ נוצרו לרוב בגין חיסרון במתכות, או חוסר יכולת לעבד את המתכת ולעצבה לצורת התותח הנדרשת. במקום זאת, השתמשו יצרני התותח בצורת העץ הצינורית ממילא, כדי להופכו לקנה תותח. בגלל חולשת החומר, שימשו תותחי העץ בכל פעם רק למספר יריות מועט, ופעמים אף באופן חד-פעמי. התחמושת עבור תותח עץ יכולה להיות מגוונת, הן מחתיכות עץ, קרמיקה או אף מתכת.
תותחי עץ שימשו במספר קרבות: אורנגזב, קיסר האימפריה המוגולית, השתמש מספר פעמים בקרבות ברמת דקאן בתותחי עץ, בגלל חסרון מתכת והיכולת לעבדה לתותחים.

תותח עץ למטרות הטעיה

פעמים שימש תותח עץ, לא בכדי לירות בו בפועל במהלך הקרב, אלא בכדי ליצור מצג שוא כביכול ברשות הכוחות הלוחמים תותחים. במקרים כאלו, השתדלו ליצור רושם שהתותח עשוי ממתכת ולא מעץ, כדי לחזק את הרושם שהתותח אכן פעיל.
מקרים שכאלו קרו בין השאר במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, אז כונו תותחים אלו בשם "תותח קווייקרי", על שם התנועה הדתית אגודת הידידים, הידועה גם בכינוי "קווייקרים", הדוגלים באי-אלימות.
ליאור צורף

ליאור צורף (נולד ב-29 ביולי 1970) הוא חוקר חוכמת ההמונים, מרצה, יועץ ומחבר הספר "המוח המשותף", שיצא לאור בחמש שפות.

ביוגרפיה

ליאור צורף נולד ברמת גן ולמד באורט גבעתיים במגמת מחשבים. בצה"ל שירת כתוכניתן בחיל המודיעין בשנים 1989–1992. במהלך תקופה זאת זכה בפרס קשר"ר לחשיבה יוצרת, עבור תוכנה שפיתח. למד בפקולטה למדעי המחשב, הטכניון וקיבל בה תואר ראשון בהנדסת מערכות מידע (1997), ותואר שני בהנדסת ניהול מידע (2007). 
בשנים 1996–2010 עבד במיקרוסופט ישראל בתפקידים: מנהל תקשורת שיווקית, מנהל שיווק דיגיטלי, ותפקידו האחרון – סמנכ"ל שיווק חטיבת האונליין בחברה. 
בשנת 2010 פרש צורף ממיקרוסופט והחל בלימודי דוקטורט בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת בר-אילן. במחקרו פיתח מודל לפיתוח אישי והכוונה מקצועית באמצעות חוכמת ההמונים ברשתות החברתיות. ביוני 2017 הוענק לו תואר דוקטור.
בשנת 2012 הרצה בכנס TED העולמי בלונג ביץ' קליפורניה. צורף הכין את ההרצאה בהתייעצות עם אלפי חבריו ברשתות החברתיות השונות.
צורף מרבה להרצות בארץ ובעולם. בין הגופים שהרצה בהם: פורום המטה הכללי, דירקטוריונים של הגופים הגדולים במשק, גופים ביטחוניים, הבית הלבן, אוניברסיטת קולומביה, Media Club‏ MIT וגוגל. הוא עוסק בייעוץ, במסגרתו הוא מלווה ארגונים המעוניינים להפוך את חכמת ההמונים לכלי אסטרטגי ליצירת חדשנות או קבלת תובנות מעובדי החברה או מלקוחותיה. 
הוא מרצה בפקולטה למנהל עסקים במסלול האקדמי במכללה למנהל (2015-2010), חבר בוועד המנהל של עמותת "עיגול לטובה", ותורם 20% מזמנו להרצאות בהתנדבות בבתי ספר ובעמותות.
צורף נשוי לעיתונאית איילה צורף ואב לשלושה ילדים.

המוח המשותף – לשדרג את החיים באמצעות חוכמת ההמונים

הוצאת הספרים האמריקאית "פינגווין רנדום האוס" הוציאה את ספרו "mindsharing" בנובמבר 2014.
בספר הוא מתאר טכניקה בשם "שיתוף חשיבה", שבאמצעותה ניתן להשתמש בפלטפורמות של רשתות חברתיות לקבלת החלטות בנושאים שונים בחיים. 
הספר מסביר כיצד במקום לחשוב לבד, ניתן לפנות להמוני אנשים ברשתות החברתיות ולהיעזר בהם; זאת על ידי הצגת שאלות, ניתוח תגובות וקבלת החלטות המבוססות על התבונה הקולקטיבית של ההמון. 
צורף סוקר תחומים שונים בהם ניתן להיעזר בחוכמת ההמונים: מציאת עבודה, התקדמות בקריירה, מציאת אהבה, זוגיות, שיפור הבריאות, הורות והגשמת חלומות.
הספר נכתב באמצעות חוכמת ההמונים בתהליך שיתופי ביחד עם אלפי חבריו ברשתות השונות, צורף קיבל את עצותיהם בנוגע לטקסט, שם הספר, עיצוב העטיפה. גם מחיר הספר הוא הממוצע של ההצעות שקיבל מחבריו.
המהדורה האנגלית של הספר הושקה בנובמבר 2014 בשם Mindsharing. הספר תורגם וראה אור בהולנדית, קוריאנית, מנדרינית  ובאוגוסט 2015 בעברית בשם "המוח המשותף", בהוצאה כנרת זמורה ביתן.