google/wiki40b huggingface dataset:
מנחם מנדל חן

הרב שלמה מנחם מנדל חן (ט"ז בתשרי ה'תרל"ט או ה'תר"מ, 1879 או 1880 - א' באלול ה'תרע"ט, 1919) בנו של הרב דוד צבי חן, היה רב העיר ניז'ין באוקראינה ומנהל ישיבת תומכי תמימים בעיר, מחשובי רבני חב"ד בראשית המאה ה-20. היה חבר ועידות הרבנים בפולין, בפטרבורג ובווילנה, באספת הרבנים (1910) ובאסיפה הלאומית, ושימש כסנגור במשפט בייליס. נרצח בהיותו כבן ארבעים עלי ידי פורעים מגדודי דניקין שמהתנועה הלבנה.

קורות חייו

נולד בצ'רניהיב לרב העיר הרב דוד צבי חן (הרד"צ) בנו של הרב פרץ חן, כבנו השני לאחר אחיו הרב אברהם חן. אחיו אברהם מתאר בספרו "למנחמי" כי מנחם מנדל היה בקי בש"ס ובספרי הרמב"ם בהיותו בגיל שמונה. במקורות אחרים מצוין כי היה בעל זיכרון צילומי, וכן נהג להתפלפל בצעירותו עם הרגוצ'ובי. בשנים שלמד בישיבת תומכי תמימים בלובביץ' היה מקורב לאדמו"ר הרש"ב והיה בקשרי ידידות עמוקים עם בנו האדמו"ר הריי"ץ. שר החינוך הפרופסור בן-ציון דינור מתאר בספרו "בעולם ששקע" את ביקורו בלובביץ': 
בבית הכנסת של הרבי עמדו...על ידם שני בניו של הרב דוד הירש חן מצ'רניגוב, שבאו אומרים - בפעם הראשונה לליובאוויטש - אברהם ומנדל חן, שהיו מפורסמים ככוכבים גדולים עולים בשמי החסידות.  הרבי אמר חסידות...אחרי המאמר התאספו רבים בבית המלון שבו התאכסנו בניו של הרב מצ'רניגוב ושם 'חזרו' על המאמר. גם אני השתתפתי בחזרה וסייעתי לא מעט להעמדת הנוסח הנכון של דברי הרבי. בגלל דבר זה זכיתי לתשומת ליבו המיוחדת של מנדל חן, בנו הצעיר של הרב מצ'רניגוב, שהתפרסם אחרי שנים אחדות כאחד מגדולי הרבנים של חב"ד, היה יד ימינו של הרבי מליובאוויטש, שימש רב בניעז'ין פלך צ'רניגוב.  ביחוד נחרתה בליבי שיחה אחת ששוחחתי איתו באחד הערבים, כשטיילנו קצת אחרי שאביו קרא ב'תניא' והסביר אותו.
הוא הוסמך לרבנות, ובאדר ה'תרס"ד (1904) נשא בבנדרי את פסיה בת הגביר החב"די שבתי ברמן, השדכן היה הריי"ץ בעצמו. לאחר נישואיו שימש כרב וגבאי בקייב, ובה'תרס"ז מונה לכהן כרב העיר ניז'ין במקומו של הרב שלמה הכהן אהרונסון שעבר לכהן כרב העיר קייב. בתקופה זו גם ניהל את ישיבת תומכי תמימים בעירו, בה התחנך בין היתר הרב יהודה לייב לוין, רבה של מוסקבה.
האדמו"ר הרש"ב אמר פעם דברי שבח על שלושה מובחרים שבחסידיו וקיימות גרסאות שונות מה היה המשפט המדויק. שלושת החסידים הם: הרב לוי יצחק שניאורסון, הרב זלמן שניאורסון מלודז' והרב מנחם מנדל חן.
השתתף באספת רבני פולין ובוועידות רבנים חשובות בווילנה ובפטרבורג. זו בפטרבורג הייתה גדולה וחשובה ברוסיה והוא נבחר בבחירות כנציג המחוז בצירי הוועידה בוועידות אלו השתתף בפולמוסים שונים עם רבנים שנחשבו מודרניים לשיטתו. במשפט בייליס הוזמן כסנגור להתווכח עם הכומר פראיניטיס מטשקנט, וסייע לפסק הדין.
השתתף באספה הלאומית ברוסיה ובאסיפת הנבחרים באוקראינה והיה חבר ועד הבחירות בקונגרס היהודי. בה'תרע"ו (1916) נפטר רבה של פולטבה והתפקיד הוצע לרב חן, אך הוא סירב בטענה שאינו מעוניין לנטוש את קהילתו. כן השתתף באספת הרבנים ב-1910.
באותו זמן נסע לברלין כדי לעבור ניתוח בתוספתן, וכששב לניז'ין נאלץ לברוח לאביו שבצ'רניהיב עקב רדיפות השלטון הקומוניסטי. בא' באלול ה'תרע"ט (1919) כבשו 'הלבנים' מגדודיו של דניקין את ניז'ין והרב חן יצא עם עסקן רוסי בשם מר זסלבסקי וכומר בשם אנדריאבסקי לבקש הגנה ממפקד העיר. בלכתם חזרה השתוללו הפורעים והשניים נכנסו לכנסייה סמוכה, הרב חן לא נכנס עקב האיסור ההלכתי וברח לבית מלון סמוך, אך הוא נרצח בבית המלון יחד עם כחמישים איש נוספים. על פטירתו מובא בספרה של אחייניתו 'על שירת זלדה'. הוא נקבר בעירו סמוך לקבר האדמו"ר האמצעי.
Bad Reputation

רקע

האלבום הוקלט לפני שג'ט הקימה את להקת הליווי שלה, The Blackhearts, וברוב האלבום היא מלווה על ידי חברי להקת The Roll-Ups, עם ליה הארט על גיטרה, ג'ף פיטרס על בס, ופול סימונס על תופים. רצועות אחרות כוללות השתתפות של מוזיקאים ידועים, כגון סטיב ג'ונס ופול קוק מהסקס פיסטולס, וקלם בורק ופרנק אינפנטה מבלונדי.
אחרי ההקלטות העצמאיות עם המפיק קני לגונה, ג'ט פנתה עם האלבום למספר חברות תקליטים גדולות, אך אף אחת מהן לא רצתה להוציא את האלבום לשוק. במקום להמשיך לחפש לייבל, לגונה וג'ט החליטו לממן את הוצאת האלבום בעצמם. הם מכרו עותקים של Joan Jett ישירות לבאי הופעותיה ולחנויות תקליטים - מתוך תא המטען של מכוניתו של לגונה.
האלבום נמכר טוב יחסית, מה שגרם להוצאתה המחודשת כעבור שנה, הפעם מטעם הלייבל Boardwalk Records,  ובשם Bad Reputation. ג'ט אמרה שהשם מתאר את השם ה"רע" שיצא לה בתור חברה לשעבר בלהקת The Runaways. ג'ט, בתור אישה בתחום הרוק הכבד, נחשבה בעיני מנהלי חברות התקליטים ל"פרועה" מידי, תיוג שלא הוצמד באופן שלילי לגברים בעולם הרוק.
את הזכויות האירופאיות להפצת האלבום קנתה חברת התקליטים Ariola Records, והשיר "Hanky Panky"  החליף את "Wooly Bully" בתור השיר האחרון בצד 2. מכיוון שבארצות הברית Boardwalk Records הוציאה את האלבום עם רשימת השירים המקורית, זה הפך את הגרסה האירופאית לגרסת ייבוא ואייטם לאספנים. מאוחר יותר, השיר נכלל כבונוס כשהאלבום יצא בדיסק.
ההוצאה המקורית באוסטרליה כללה עטיפה שונה לגמרי, ואת השיר "Shout" במקום "Hanky Panky". השיר "Do You Wanna Touch Me (Oh Yeah)" היה להיט ענק באוסטרליה כשיצא כסינגל, מיד אחרי  "I Love Rock 'n' Roll" ו-"Crimson and Clover" מאלבומה משנת 1981 של ג'ט, I Love Rock 'n Roll.
ב-1999, האלבום יצא בגרסה מחודשת, הפעם על דיסק עם מספר רצועות בונוס ורימאסטרינג של האלבום המקורי.
פרם (עיר)

היסטוריה

בימי הביניים היה האזור מיושב על ידי שבטים פינו-אוגוריים שגרו מזרחית לבולגריה של הוולגה. במאה ה-13 וה-14 הגיעו לאזור סוחרים מנובגורוד וממוסקבה. עקב הפוטנציאל המסחרי הגדול היה האזור במרכז סכסוך בין נובגורוד למוסקבה. בשנת 1472 סופח האזור לנסיכות מוסקבה. התיישבות באזור העיר מוזכרת לראשונה בשנת 1647. 
ההיסטוריה המודרנית של העיר קשורה לפטר הגדול שקידם הקמת מפעלי תעשייה באזור אורל. העיר הוקמה ב-15 במאי 1723 באותו יום הוקם מפעל לייצור נחושת באזור. המיקום נבחר עקב מכרות נחושת באזור וקלות בהוצאת תוצרת באמצעות נהר קאמה.  היישוב קיבל זכויות העיר בשנת 1781. החל משנת 1796 - מרכז גוברניה. המושל הראשון של העיר קארל מודרך היה בתפקיד זה עד לשנת 1811. הוא אישר את התוכנית הכללית של פיתוח העיר שהיה בסיס לתכנון העיר במהלך כל המאה ה-19.
בשנת 1878 חוברה העיר למערכת מסילות הברזל.
במאה ה-19 הפכה פרם לעיר תעשייתית מרכזית ובשנת 1860 היו בה מעל 20,000 תושבים. בשנת 1916 הוקמה אוניברסיטה מקומית. 
במלחמת האזרחים לאחר מהפכת 1917 הייתה העיר מטרה מרכזית לשני הצדדים עקב מפעלי תעשייה צבאיים רבים. 
בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20 נבנו בעיר מפעלי תעשייה גדולים והיא הייתה אחד המרכזים לייצור טנקים בזמן מלחמת העולם השנייה. עד היום כ-80% מתושבי העיר מועסקים בתעשייה כבדה.
בשנת 1940, במהלך חגיגות ה-50 לשר החוץ הסובייטי ויאצ'סלב מולוטוב, הוחלף שם העיר מפרם למולוטוב. בשנת 1957 הוחזר שם העיר להיות פרם. בשנת 1958 הוקמו בעיר מפעלים פטרו-כימיים ראשונים.
העיר מהווה מרכז אדמיניסטרטיבי, תעשייתי, מדעי ותרבותי. התעשיות המובילות בעיר הן בניית מכונות, ביטחון, ייצור שמנים, תעשייה כימית, עץ ומזון. בשטח העיר נמצאת תחנת כח הידרואלקטרית גדולה ומספר תחנות כח לייצור חשמל נוספות. מרכז התעשייה הפטרוכימית של העיר הוא בין הגדולים ברוסיה.
בעיר מספר מוסדות להשכלה גבוהה - אוניברסיטה (הוקמה בשנת 1916), אוניברסיטה טכנית, מכון ללימודי רפואה, מכון פדגוגי ועוד. האופרה המקומית פועלת משנת 1870. במוזיאון של העיר נמצא אוסף נודע של איקונות רוסיות.

אוכלוסייה

בהתאם מפקד אוכלוסין של שנת 1926 היו בעיר 84 אלף תושבים, בהתאם למפקד של שנת 1939 היו בעיר 306 אלף תושבים (פי 3 תוך 13 שנים). 
פרם נמנית עם הערים הגדולות ברוסיה. בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 הייתה האוכלוסייה מעל מיליון. בהתחשב בתושבי ערי הסביבה, מספר התושבים במטרופולין הגיע אף לכ-1.2 מיליון איש. בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין של שנת 2010 היקף אוכלוסיית העיר ירד מתחת למיליון תושבים.
הרוסים מהווים כ-89% מאוכלוסיית העיר, הטטרים - כ-4.3%.

תחבורה

העיר היא מרכז תחבורתי גדול ומרכזי. דרך העיר עוברת הרכבת הטרנס-סיבירית המקשרת את אירופה ואסיה.
הגשר על נהר קאמה שנפתח בשנת 2005 הוא באורך של 1737 מטר ומהווה את הגשר השלישי באורכו ברוסיה.
שימוש בנהר מאפשר שינוע זול של תוצרת תעשייתי.
נמל התעופה הבינלאומי פרם שוכן כ-16 קילומטר דרומית-מערבית לעיר, ליד הכפר בולשויה-סאבינו.

ספורט

קבוצת הכדורסל שהייתה קיימת בעיר, אוראל גרייט, זכתה פעמיים רצופות באליפות רוסיה בשנים 2001 ו-2002 והיא היחידה שזכתה בתואר מלבד צסק"א מוסקבה. כמו כן זכתה בגביע הרוסי בכדורסל ב-2004 וביורוקאפ צ'לנג' ב-2006. ב-2009 התפרקה הקבוצה. כיום קבוצת פארמה פרם מייצגת את העיר בליגת הכדורסל הבכירה במדינה, הליגה המאוחדת של VTB וזכתה פעמיים בגביע המדינה (ב-2016 וב-2019).
קבוצת הכדורגל אמקר פרם התמודדה במשך מספר שנים בליגת העל הרוסית בכדורגל והעפילה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל. בשנת 2018 פורקה ובמקומה הוקמה קבוצת זבזדה פרם המתמודדת בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה, השלישית בחשיבותה במערך ליגות הכדורגל ברוסיה.
פסטיבל ניו יורק

פסטיבל ניו-יורק (New York Festivals) נוסד בשנת 1957. במהלכו מוענקים פרסים בתחום השיווק. הפסטיבל מחולק לחמש תחרויות בינלאומיות מרכזיות שבהן נבחר קמפיין פרסום מצטיין, במקביל לציונים לשבח והוקרה לקמפיינים נוספים בתחומים שונים.

ארגון הפסטיבל

הפסטיבל שומר על קשרים עם נציגויות ב-65 מדינות. נציגויות אלה עוזרות למארגני הפסטיבל למצוא את העבודות הטובות ביותר בתחום בו נערכת התחרות.
תחרות הפרסום מהווה את תחרות הדגל של הפסטיבל, המזכּה את הקמפיין הפרסומי הטוב ביותר בכל ערוצי המדיה (טלוויזיה, רדיו, דפוס, שטח, קולנוע, אינטראקטיב, עיצוב, מדיה מעורבת). בשנת 2008 התקבלו עבודות מ-71 מדינות ברחבי העולם, עלייה של 23% מהשנה הקודמת. הפרסים הם מדליית זהב, כסף וארד, במקביל להכרזה על עבודות ראויות לשבח. הפסטיבל היה מהראשונים להכיר בעבודות פרסום אינטראקטיביות במדיה הדיגיטלית במסגרת תחרות הפרסום החדשני כבר בשנת 1992.
רק"ם סיור קל

פיתוח

הצבא הגרמני החל לשנות את התפיסה הטקטית שלו במהלך השנים בין מלחמות העולם כאשר פיקוד הצבא התחיל לפתח ולשלב כלי רכב משוריינים קלים בין שורות הצבא בעיקר בחיל הפרשים, זאת בעקבות לקחי הקרבות הסטטיים של מלחמת העולם הראשונה ומשום ההגבלות החריפות על נפח הצבא שנקבעו בהסכמי ורסאי.

לכלי הרכב המשוריינים שיוצרו במהלך מלחמת העולם הראשונה כמו ה-Panzerkraftwagen Daimler/15 נוספו כלי רכב משוריינים קלים יותר ובעלי עבירות גבוהה יותר, כתגובה לצרכים הטקטיים המשתנים של הצבא הגרמני.
אחד מן הרכבים הנפוצים ביותר בתקופת בין המלחמות, הוכנס לשירות בשנת 1933, היה ה-Sd.Kfz. 13 שכונה על ידי החיילים 'האמבטיה' (Bathtub) זאת על שום צורתו המעוגלת והפתוחה כלפי מעלה. תכנון המחליף ל-Sd.Kfz. 13 החל בשנת 1935 והסתיים עם ייצור ה-Sd.Kfz. 221 ושילובו בצבא הגרמני החל משנת 1937. הכלי החדש נבנה עם דגש על העקרונות של רק"ם קל - עבירות, מהירות וטווח פעולה. בפועל, הציגו הרכבים יכולות גבוהות רק בתנאי שטח טובים. ייצור הכלים בסדרה פסק בשנת 1942 לטובת כלי רכב משוריינים כבדים יותר כמו ה-Sd.Kfz. 231, אך חלק מהכלים המשיכו לשרת בצבא הגרמני עד סוף המלחמה.

Sd.Kfz. 221

הדגם הראשוני בסדרה, דגם בעל מיגון 14.5 מ"מ בקדמת הכלי, הנעת 4X4, מהירות מרבית של 46 קמ"ש וצריח קטן ופתוח שהורכב עליו מקלע 7.92 מ"מ מסוג MG34. ה-Sd.Kfz. 221 כלל צוות של נהג ומפקד\מקלען. בגרסאות מאוחרות יותר הוחלף המקלע בתותח נ"ט 28 מ"מ.

Sd.Kfz. 222

דגם המבוסס על ה-Sd.Kfz. 221 אך בעל חימוש תותח 20 מ"מ ומקלע MG34 מקביל, שניהם רכובים על צריח פתוח כמו בדגם הקודם אך בעל מסגרת רשת עליונה כנגד רימונים. גם לדגם זה הייתה גרסה מאוחרת בעלת תותח נ"ט 28 מ"מ. ה-Sd.Kfz. 222 היה נפוץ בהרבה מקודמו החל מהופעתו בצבא גרמניה בשנת 1938 וכלל שני אנשי צוות, כאשר בגרסאות בעלות מערכת קשר נוסף איש צוות שלישי.

Sd.Kfz. 223

ה-Sd.Kfz. 223 Panzerspähwagen היה דגם המבוסס על ה-Sd.Kfz. 222 בעל צריח קטן יותר וחימוש של מקלע אחד. בכלי הותקנה מערכת קשר שכללה רדיו פנימי ואנטנה, בכלי זה היו שלושה אנשי צוות כאשר השלישי מפעיל את ציוד הקשר.

Sd.Kfz. 261\Sd.Kfz. 260

שני הדגמים כונו Kleiner Panzerfunkwagen (בעברית: רכב קשר משוריין קטן), הדגמים התבססו על המבנה של ה-Sd.Kfz. 221 וצוות של ארבעה (נהג, מפקד ושני מפעילי קשר). הדגמים נבדלו בסוג האנטנה שהרכיבו אנטנה אנכית או אנטנת 'מסגרת' אופקית.
העולם הבוקר

היסטוריה

התוכנית, ששודרה לראשונה ב-3 בינואר 1996 בערוץ 2, מוקדשת בחלקה הראשון לנושאים אקטואליים, תוך ליווי חברת החדשות של הערוץ. בחלקה השני עוסקת התוכנית בשולי החדשות, בפינות שונות ובאורחים שונים. התוכנית, המיועדת לכל המשפחה, מלווה בפינות בנושאי בריאות, אוכל, צרכנות, ספורט וכן פנאי ובידור.
מנחיה הראשונים של התוכנית היו העיתונאי בן כספית ושדרנית הרדיו סיוון דורון. בינואר 2001 הוחלפה דורון על ידי מנחת הטלוויזיה עינב גלילי. שנה לאחר מכן, בינואר 2002, הוחלף כספית בחבר הכנסת לשעבר אלי גולדשמידט. באוקטובר 2004 הוחלף גולדשמידט בגולן יוכפז, ששימש גם כעורך התוכנית.
בפברואר 2006 הוחלף יוכפז באברי גלעד. גלעד, שהנחה מספר שנים את תוכנית הבוקר של ערוץ 10 יחד עם לינוי בר-גפן, היה בן זוגה של גלילי. את התוכנית, אשר שמה הוחלף ל"העולם הבוקר", הנחו השניים כשנה.
בספטמבר 2007 פרשה גלילי מהתוכנית. באוקטובר 2007 הוחלפה גלילי בסיגל שחמון. בדצמבר 2007 פרשה שחמון והוחלפה בהילה קורח. בשנת 2009  ג'קי לוי החל להנחות את התוכנית במקום גלעד, בימי שלישי. בשנת 2010 הוחלף לוי על ידי עינב גלילי, שחזרה להנחות את התוכנית עד 2012. 
בתחילת שנת 2014, הוחלפה הילה קורח על ידי מירי נבו עקב יציאתה של קורח לחופשת לידה. באפריל אותה השנה חזרה קורח להגשת התוכנית, ומאז הגישו אותה גלעד, קורח ונבו בזוגות שונים (גלעד וקורח, גלעד ונבו, קורח ונבו).
התוכנית משודרת מאולפני "רשת" בתל אביב.
בין 2011 עד 2016 ערך את התוכנית תום כספי. באוגוסט 2016 החליט לפרוש מתפקידו ולפנות את מקומו לדורי רונן שעורך את התוכנית מאז.
בספטמבר 2017 פורסם כי התוכנית תעבור מתיחת פנים ויצטרפו אליה חזאי חברת החדשות לשעבר, אלעד זוהר ומגישת "אור ומיה" בערוץ עשר, מיה זיו-וולף, כמנחים קבועים לצידם של גלעד וקורח. התוכנית עלתה במתכונתה החדשה ב-25 באוקטובר, תחילה בערוץ 2, ועלתה מחדש ב-1 בנובמבר בערוץ 13, וכיום משודרת בימים ראשון עד שישי, מ-06:15 עד 09:00.
ב-26 בנובמבר 2017 עזב זוהר את כס המגיש של התוכנית לטובת הנחיית תוכנית בוקר בערוץ שמשודרת מיד אחר כך, "פותחים יום" יחד עם נועה רוזין. זוהר הנחה איתה עד כה את "פותחים שישי" ששודרה בערוץ 2 בימי השידור של רשת וכיום משודרת בערוץ 13. לצד המנחים הקבועים הגישו מחליפים כמו מירי נבו ובעבר אודי סגל ולוסי אהריש.
ב-24 בפברואר 2019, עזבה זיו וולף את התוכנית, ואת מקומה תפסה טלי מץ, שעברה מחברת החדשות של קשת 12.
ב-21 במרץ 2019 הנחו את התוכנית גדי וילצ'רסקי ורון קובי, כחלק מחגיגות פורים באולפן.
ב-21 ביוני הודיעה הילה קורח, בשידור חי, כי שבוע השידורים הקרוב של התוכנית (23-28 ביוני) יהיה האחרון שלה בתוכנית כמנחה. קורח לא פירטה מדוע היא עוזבת, אך עזיבה זו מתקיימת כשברקע מעברה של קורח להגשה ממושכת בתוכנית "מהדורת השבת" של החדשות 13, במקומה של אושרת קוטלר.
חלביב רותמי

מורפולוגיה

החלביב הרותמי הוא שיח גבוה, מתנשא לגובה של עד שני מטרים, שגבעוליו וענפיו רותמיים - כלומר, צבעם ירוק, והם מבצעים פוטוסינתזה. מכאן תואר המין. 
בתנאי משק מים משופרים, הצמח בעל עלים מנוגדים, שגודלם קטן. עלים מנוגדים אופייניים למשפחת האסקלפיים.
בתנאי משק מים גרועים, הצמח חסר עלים, וכך הוא מפחית את אידוי המים ממנו. 
גודל כותרת הפרח 1 עד 1.5 ס"מ. הפרחים נאים: צבע חמשת עלי הכותרת הוא אדום כהה, ובקצותיה שערות לבנות דקות. צבע האבקנים כצבע הכותרת.

תפוצה בארץ ישראל

תפוצתו של המין היא בתחום חבל החדירה הסודאני בארץ ישראל, כלומר לאורך בקע ים המלח, עד לאזור בקעת כנרות. הפרטים הצפוניים ביותר, בישראל ובעולם, נמצאים בתל שחרית. 
דגם תפוצה זה אופייני למיני צמחים מן החבל הסודאני הגדלים כצמחי בר בארץ ישראל, משום שהם רגישים לטמפרטורות קרות, ולכן תפוצתם באזור חם כדוגמת בקע ים המלח. 
לעומת זאת, צפיפות הפרטים שלו באזור תפוצתו אינה אופיינית: באזורים יבשים, הוא נדיר ביותר, וידועים פרטים ספורים שלו, כדוגמת כביש 90 סמוך לכניסה לשמורת הרי אילת, לרגלי מצדה, צומת מצוקי דרגות, וכן הוא גדל בעבר בשמורת עין גדי, אך נכחד משם. כיום לא ידועים פרטים טבעיים של מין זה בשמורת עין גדי. מין זה הושב לשמורה על ידי רשות שמורות הטבע והגנים. חלביב רותמי הוא צמח מוגן בישראל.
באזורים יבשים למחצה, הוא הופך לנפוץ יותר, כדוגמת המורדות המזרחיים של צפון השומרון. באזור זה הוא נהנה משילוב של גשמי חורף קבועים ורבים יחסית, ומשרעת טמפרטורות שהוא עמיד לה. 
נתון זה הוא לכאורה פרדוקסלי: סמוך לקצה גבול התפוצה שלו, מספר הפרטים מתרבה. ניתן להסביר נתון זה, באמצעות השוואה לתנאים באזור הצומח הסודאני באזור מזרח אפריקה. שם הטמפרטורות חמות, וכמות המשקעים נעה בין 300–500 מ"מ לשנה, כאשר תפרוסת המשקעים היא לאורך כל השנה - כלומר, אופייני לאזורים טרופיים (משווניים)
כך שהחלביב מוצא במורדות המזרחיים של צפון השומרון, בייחוד בוואדיות ונישות הנהנות מתוספת מי נגר, תנאים הדומים לתנאים שבמזרח אפריקה. 
חלק ניכר מהמינים הסודאניים בארץ ישראל 'נעצרים' דרומה מאזור זה, בשל רגישות לטמפרטורות קרות. לעומתם, החלביב הרותמי אשר עמיד יחסית לטמפרטורות קרירות, נהנה מהתנאים השוררים במורדות המזרחיים של צפון השומרון, וכאמור - אף הצפיפות של פרטיו עולה.
מילדרד פירס (סרט)

הפקה

בתסריט במקור לא היה רצח, אך בעקבות ההצלחה של הסרט "ביטוח חיים כפול" (1944) החליטו להוסיף קטע זה. השחקניות וירג'יניה ווידלר, אהן רוטרפורד ושירלי טמפל נבחנו לתפקיד ויידה פירס. אך לבסוף ליהקו את אן בליית' שלושה שבועות לפני התחלת צילומי הסרט. אן שרידן וברברה סטנוויק היו הבחירות העדיפות של הבמאי מייקל קורטיז לתפקיד מילדרד פירס. אך לבסוף הוא בחר בג'ואן קרופורד.
קרופורד לא נכחה בטקס האוסקר שנערך באותה שנה עקב מחלה. ברם לאחר שנודע לה על זכייתה בפרס היא מיהרה לקיים מסיבת עיתונאים.

הכרה ומעמד הסרט

הסרט היה מועמד לשלוש רשימות של מכון הסרטים האמריקאי: "הסרטים הטובים ביותר - הגרסה המעודכנת", "הנבלים הטובים ביותר" (אן בלית' בתור ויידה פירס) ו"הציטוטים הטובים ביותר" ("Personally, Veda's convinced me that alligators have the right idea. They eat their young.‎" שנאמר על ידי אידה קרווין).
ב-1996, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע.

עיבודים נוספים

במרץ 2011 יצאה מיני סדרת טלוויזיה בעלת אותו שם של רשת "HBO". בסדרה שיחקו קייט וינסלט, גאי פירס, אוון רייצ'ל ווד ומייר וינינגהם. תסריט הסדרה שונה במקצת מזה של הסרט. הסדרה זכתה לרייטינג גבוה. בנוסף, הסדרה זכתה בפרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך וחמישה פרסי אמי.
ורד הגליל (מפעל)

היסטוריה

המפעל הוקם ב-1984 באזור תעשייה בצפת, וייצור שוקולד בו התחיל באוקטובר 1986. המפעל הוקם בידי חברת "כור מזון", שהחזיקה ב-25% מהבעלות. 50% הוחזקו בידי משקיע גרמני בשם הנס אימהוף, ו-25% נוספים בידי ג'ורג' פקטור מגרמניה. המפעל ניסה להתחרות במפעל השוקולד הוותיק "עלית", אך לא הצליח בכך. ב-1989 מכר אימהוף את חלקו לשני שותפיו, כך שהבעלות נחלקה שווה בשווה בין "כור מזון" לג'ורג' פקטור, ובהמשך הועבר מפעל "ורד הגליל" לבעלות חברת "תוצרת מזון ישראלית" (תמ"י), שבבעלות שני שותפים אלה.
ב-1992 הושק מותג "קליק". בשנה זו רכשה חברת CPC הבינלאומית 51% ממניות תמ"י, ובהמשך השלימה החברה את רכישות מלוא המניות, ותמ"י שינתה את שמה ל-Best Foods. בשנת 1996 רכשה חברת יוניליוור העולמית את חברת ויטקו הישראלית ושינתה את שמה לליוור. בשנת 2000 רכשה יוניליוור את השליטה בחברת המזון האמריקאית Best Foods, ובעקבות רכישה זו מיזגה את פעילות תמ"י – Best Foods וליוור, ושינתה את שם החברה המאוחדת ל"יוניליוור ישראל", שמותג "ורד הגליל" ממשיך לפעול במסגרתה עד 2003. ב-2005 חודש המותג אך שוב ננטש לאחר מספר שנים.
חיים לבנון

קורות חיים

לבנון נולד בשנת 1899 בעיר קרקוב שבגליציה בשם חיים יוסף לוינשטיין. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים למד הנדסה חקלאית והוסמך כמהנדס באוניברסיטת קרקוב. בשנת 1927 עלה לארץ ישראל ולימד בגימנסיה "אחד העם" שבפתח תקווה, היה פעיל פוליטי, והיה אחד ממייסדי תנועת הנוער הציוני הכללי, ולאחר מכן כיהן כאחד מראשי התנועה. כמו כן היה פעיל במוסדות תנועת הציונים הכלליים.
לבנון ייסד את חברת "שיכון אזרחי" והיה אחד ממנהליה. ממייסדי העיתון "הבקר" ומנהלו. בשנת 1934 כיהן כיושב ראש ועדת הבחירות של עיריית תל אביב, וכן כמזכיר הכללי של הסתדרות הציונים הכלליים בארץ ישראל. הוא נמנה עם חברי מסדר הבונים החופשיים. בשנת 1950 נבחר לכהן כחבר מועצת עיריית תל אביב וכסגן ראש העיר מטעם סיעת הציונים הכלליים, ולאחר שבשנת 1953 מונה ראש העירייה ישראל רוקח לשר הפנים, מונה סגנו - לבנון - לכהן כראש עיריית תל אביב.
לבנון יזם והקים את אוניברסיטת תל אביב, והרחוב שבו היא שוכנת נקרא על שמו. הוא נפטר בשנת 1986 ונקבר בבית הקברות טרומפלדור שבתל אביב.
הארמייה השביעית (איטליה)

מלחמת העולם הראשונה

לאחר התבוסה האיטלקית ההרסנית בקרב קפורטו בנובמבר 1917 במהלך מלחמת העולם הראשונה, עבר הצבא המלכותי האיטלקי ארגון מחדש בידי ארמנדו דיאז. הארמייה השביעית הוקמה, וכמפקדה מונה ג'וליו צ'זאר טאסוני. ביוני 1918 לחמה הארמייה בקרב הנהר פיאווה, ובהמשך לחמה בקרב ויטוריו ונטו. הארמייה פורקה עם סיום המלחמה.

מלחמת העולם השנייה

הארמייה הוקמה בשנית בספטמבר 1939, וכמפקדה מונה הנסיך אמנואלה פיליברטו, דוכס גנואה. הארמייה פורקה ב-14 בדצמבר של אותה שנה, וב-12 ביוני 1940 הוקמה מחדש והוחזקה בעתודה. היא הייתה אמורה להשתתף בפלישה האיטלקית לצרפת, אולם בפועל לא לחמה ופורקה ב-31 באוקטובר 1940. היא הוקמה פעם נוספת ב-30 בספטמבר 1940 והגנה על פוליה, קמפניה ולאציו. ב-1942 הורחבה אחריותה גם אל קלבריה. בספטמבר 1943 נכנעה איטליה בפני בעלות הברית, והגרמנים כבשו את צפון המדינה. הגרמנים פירקו את הארמייה השביעית, והעבירו לגרמניה את רכבותיה, ציודה ועמדות החוף שלה. חיילי שש הדיוויזיות שלה פורקו מנשקם והורשו לחזור לביתם.
וולוו L340

וולוו L340 היא משאית קלה שיוצרה על ידי חברת וולוו השוודית בשנים 1950–1956. הוולוו L340 היה עדכון של המשאית וולוו LV101-112 שיוצרה משנת 1938–1950. הרכיבים המכנים היו זהים, אבל המשאית קיבלה חזית מודרנית יותר.
סך הכול יוצרו כ- 4,900 יחידות.
Pretty on the Inside

רקע והקלטת האלבום

קורטני לאב, שבאותה התקופה כבר הייתה בעלת רקע קטן של קולנוע ומוזיקה (היא הייתה בעלת תפקיד משני בסרט סיד וננסי והייתה במספר הרכבים מוזיקליים כאשר הבולטים מביניהם הם Faith No More ו-Pagan Babies) פרסמה מודעה בעיתון לאחר שפוטרה מהלהקה בייבס אין טוילנד אותה הקימה קאט ביילנד שהייתה איתה בPagan Babies ולימדה את עצמה לנגן גיטרה.
המודעה שפירסמה הייתה "אני רוצה להקים להקה. ההשפעות שלי הם ביג בלאק, סוניק יות' ופליטווד מק".
למודעה נענה אריק ארלנדסון, ולאב ציינה שברגע שהכירה אותו היא ידעה שהוא "האחד".
הם הקימו את הלהקה ומאוחר יותר צירפו את הבסיסטית ג'יל אמרי והמתופפת קרוליין רו.
כיוון שהלהקה רק הופיעה באותו שלב היא לא הכניסה כסף ועל כן בשביל לתמוך בלהקה עבדה לאב בתחילת דרכה של הלהקה כחשפנית.
המפיקה הראשית של האלבום הייתה חברת סוניק יות' קים גורדון מהם שאבה לאב השראה. במהלך הקלטת האלבום לאב נהגה לעשן ולשתות על מנת לתת לקול שלה ייחודיות והתעקשה להיות מעורבת מאוד בהפקת האלבום.

מילים ומוזיקה באלבום

המוזיקה באלבום נחשבת למוזיקה מאוד קיצונית ורועשת והשילוב של מוזיקה מלודית מתחת לצלילי ההארדקור פאנק והנויז רוק נחשב לייחודי ללהקה, שכן הול הייתה אחת הלהקות היחידות שהושפעו גם מנויז רוק וגם מפופ רוק באותו זמן.
קולה של לאב באלבום נע בין לחישות לצרחות רמות כאשר יש גם שינוי בעוצמת הסאונד ומהירות השיר.
השיר Starbelly מהאלבום למעשה בנוי מ3 שירים שונים:"Cinnamon Girl" של ניל יאנג,Rhiannon של פליטווד מק והשיר "Best Sunday Dress" של ההרכב Pagan Babies בו לאב הייתה חברה. המילים באלבום נכתבו רובן על ידי לאב והן מתארות חוויות אישיות ורגשות אישיים שלה, שכוללות את הנושאים אלימות (בעיקר כלפי נשים),אובדנות, דימוי עצמי, אונס, זנות ועוד.

ביקורת והצלחה

האלבום קיבל ביקורות טובות ממבקרי המוזיקה, שכינו את האלבום "דפוק, רועש ומעורר שוק" והשוו אותו בצורה חיובית לאלבום הבכורה
של פטי סמית, "Horses". הסינגל שהשתחרר מהאלבום "Teenage Whore" הגיע למקום הראשון במצעד האינדי בבריטניה
והאלבום הגיע ל-top 75 במצעד האלבומים הבריטי. האלבום גם זכה להצלחת אנדרגראונד בארצות הברית כשמכר שם מעל 200,000 עותקים.
האנדרטה הגדולה בגבעת מאנסו

היסטוריה

האנדרטה הושקה במקור בחודש אפריל 1972, לרגל יום הולדתו ה-60 של קים איל-סונג. בעת ההשקה, האנדרטה כללה רק את פסלו של קים איל-סונג, שהיה עשוי במקור מזהב, אך מאוחר יותר שונה לארד.
בעקבות פטירתו של קים ג'ונג-איל בשנת 2011, נוספה לאנדרטה גם פסלו, מצפון לפסל הישן של קים ג'ונג-איל. במקביל, בוצע שינוי קל בפסלו של איל-סונג, כך שישקף את דמותו בגיל מאוחר יותר, ובעודו מחייך. במקור, פסלו של קים ג'ונג-איל כלל מעיל ארוך שעטף את הדמות, אך העיצוב שונה זמן קצר לאחר מכן למעיל מסוג אנוראק.
מקורות מקוריאה הדרומית העריכו כי עלות פסלו של קים ג'ונג-איל הייתה בסביבות ה-10 מיליון דולר, כאשר לשם גיוס הסכום הנדרש, העובדים הצפון-קוריאנים שעבדו בחו"ל בתקופה זו נדרשו על ידי המשטר לתרום כל אחד 150 דולר לשם בניית האנדרטה.

תיאור האנדרטה

מאחורי הפסלים המרכזיים באנדרטה ממוקם מבנה מוזיאון המהפכה הקוריאנית, כאשר עליו מוצג ציור קיר של הר פאקטו, אשר נחשב כהר קדוש בקוריאה הצפונית, וכבעל קשר ישיר למהפכה הקוריאנית ולחייו של קים איל-סונג.
מצדי הפסלים המרכזיים, לאורך שני השבילים העוקפים את הפסלים ומובילים למוזיאון, מוצגים פסלים שונים בקנה מידה קטן יותר של חיילים, פועלים, ואיכרים אשר לקחו חלק במאבק המהפכני להגשמת המהפכה הסוציאליסטית. הגובה הממוצע של פסלים אלו הוא כ-5 מטר.
כל המבקרים באתר, בין אם תושבים מקומיים ובין אם מבקרים זרים, מצופים לקוד בפני האנדרטה, וכן להניח פרחים למרגלותיה לשם הפגנת כבוד. כמו כן, ובניגוד לטענה נפוצה, לא חל איסור לצלם את האנדרטה, אך עם זאת, יש לוודא כי התמונות כוללות את שני הפסלים בשלמותם, וכן להקפיד על צילום מחזית האנדרטה.
אוכוס

אוכוס היה נסיך פרסי, בנו של דריווש השלישי.
המידע עליו מועט מאוד. למעשה הוא נזכר בשמו רק פעם אחת, בידי קורטיוס רופוס. על פי ההערכות הוא נולד באזור שנת 327 לפנה"ס. אביו היה דריווש השלישי מלך האימפריה הפרסית, ואמו הייתה סטטירה הראשונה. היו לו שתי אחיות: ברסינה ודריפטיס. בשנת 333 לפנה"ס, כאשר היה בן שש, נפלו הוא, אחיותיו, אמו וסבתו סיסיגמביס בשבי אלכסנדר הגדול מלך מוקדון. אלכסנדר גילה יחס אדיב מאוד כלפי השבויים, והגיע בעצמו לבקר באוהלם. קורטיוס ודיודורוס מספרים שאלכסנדר הוקסם מאוכוס, נישק וחיבק אותו, והבטיח להעניק לו חינוך כאילו היה בנו. אלכסנדר התרשם מאוד מכך שהילד הקטן אינו מגלה פחד מפניו, והעיר שבגיל צעיר ילד זה מגלה אומץ רב יותר מאשר אביו שברח משדה הקרב.
מכאן ואילך לא ידוע מאומה על גורלו. מיעוט אזכוריו במקורות מעיד על כך שהוא מת בילדותו. מכיוון שהוא כבר הגיע לגיל שבו ילדים שרדו מחלות ילדות, נראה שחרף הבטחותיו, אלכסנדר הורה להוציא את הילד להורג. אלכסנדר ניסה אותה תקופה לבסס את טענתו לכתר הפרסי, ולא יכול היה לעשות זאת כאשר לדריווש ישנו בן זכר יורש עצר.