חיים נחמני

קורות חיים

נחמני נולד בפברואר 1902 בעיר סטאת במרוקו, הנמצאת כ־80 קילומטר דרומית לקזבלנקה. בילדותו התחנך במסגרות לימוד מסורתיות, ובערבים למד צרפתית ולימודים כלליים. בצעירותו היגר לקזבלנקה בה עבד כסיטונאי של כלי בית מיובאים מצרפת ומרוסיה.
באמצע שנות השלושים של המאה העשרים, כשהתרחבה הפעילות הציונית והעברית במרוקו, נחמני לקח בה חלק מרכזי. בתחילה השתתף בוועד המארגן של האגודה המרכזית להפצת השפה העברית בקזבלנקה -"מגן דוד". בתקופת מלחמת העולם השנייה הקים אגודה נוספת להפצת העברית בשם "חובבי השפה". במסגרת האגודה קיים בביתו ובבית הכנסת שהחזיק בבעלותו, מפגשי עונג שבת בהן לקחו חלק מרכזי הפייטן רבי דוד בוזגלו, ואשר חסין, לימים ח"כ במפלגת מפא"י. בנוסף למועדון הקים בביתו מוסד בלתי פורמלי ללימודי עברית. במועדון בלטה דמותה של בתו של נחמני, דינה, ששימשה מזכירתו של אביה והיא לקחה חלק פעיל בהקראת חדשות ונאומים לקהל.
בשנת 1954 עלה נחמני עם משפחתו והתגורר בכפר סבא. בישראל שימש כחבר בתנועת הפועל המזרחי, הוא סייע בעלייה וקליטה של יהודי מרוקו, והרחיב את פעילותה של תנועתו בקרב יהודי מרוקו בישראל. חיים נחמני נפטר בשנת 1984.

פעילות ציונית במרוקו

נחמני הזדהה עם תפיסותיה של הציונות הדתית - תנועת המזרחי - והיה לאחד מנציגיה במרוקו. פעילותו הציונית התייחדה בין היתר בכך שהגיש לקהילה היהודית במרוקו את עיקרי התורה הציונית וחשיבות העלייה בשפתם, מרוקאית יהודית.
לימודי העברית שעודד בקרב הקהילה, נשים וגברים כאחד, נבעו ממניעים ציונים ומטרתם הייתה להכין את הקהילה לעלייה לישראל. בשלהי מלחמת העולם השנייה סייע לצעירים לעלות לישראל במסגרת העלייה הבלתי לגאלית. בעקבות הפעילות הציונית של נחמני הושם בבית הכלא בקזבלנקה, ושכנו לתא היה מנדס פראנס, ראש ממשלת צרפת, שנמלט מצרפת למרוקו. בהגיעו לקזבלנקה נתפס על ידי הרשויות שהיו כפופות למשטר וישי והושם בכלא. בין נחמני למנדס נוצר קשר הדוק שנשמר כל חייהם.

הספר "היסטוריה דליהוד דל מארוק"

באוגוסט 1953 פרסם נחמני את הספר "היסטוריה דליהוד דלמארוק בלערבייא מטרזמנא מן לפראנציץ". הספר תורגם מצרפתית לערבית-יהודית. במקורו, הספר פורסם בצרפתית בספטמבר 1952 על ידי יצחק דוד אבו, אשר שימש כראש הקהילה היהודית ברבאט ולאחר מכן בקזבלנקה. נחמני ראה חשיבות להגיש ליהודי מרוקו את ההיסטוריה שלהם בשפתם, ובהקדמה לתרגומו כתב: "כפי שחובה על כל לאום להכיר את ההיסטוריה שלו ושל אבותיו, כך חובה עלינו להכיר את ההיסטוריה שלנו ושל אבותינו". על רקע הזדהותו של נחמני עם תפישותיה האידאולוגיות של תנועת המזרחי, הוסיף בסוף הספר תרגום למרוקאית יהודית של המאמר "הסיבות המחייבות את היהודי להיות ציוני", מתוך הספר "דרושים וחמר לדרש" (1920) של יצחק ניסנבוים, מהוגיה הראשונים של הציונות הדתית ותנועת המזרחי.
בהקדמה לספר הגדיר נחמני את קהל קוראיו כך: "מרבית היהודים, המון העם, כמונו, בערים ובכפרים [אשר] לא יצלחו להגיע לספר [של אבו] או לא ימצאו משהו שיקריא להם ויתרגם להם לערבית, הלשון בהם הם מדברים."
בהקדמה ובכריכה האחורית של הספר מופיע משפט מפתח המשקף את תפיסתו של נחמני:
פחאל די לָאזְם עלא כול גנס יעארף להיסטוריה דיאלו ודי זדודו, חתתא חנא לאזמנא נעארפו להיסטוריה דיאלנא ודי זדודנא
— היסטוריה דליהוד דל מארוק
ובעברית: "כפי שחובה על כל לאום להכיר את ההיסטוריה שלו ושל אבותיו, כך חובה עלינו להכיר את ההיסטוריה שלנו ושל אבותינו".

העיתון "כבאראת עלא כואנא בארץ ובעולם"

בנוסף לספר הוציא לאור נחמני את העיתון "כבאראת עלא כואננא בארץ ובגולה" - חדשות על אחינו בארץ ובגולה. העיתון פורסם בכל סוף שבוע בין השנים 1949 ל 1956. בתקופה זו יצאו לאור יותר מ-200 גיליונות. העיתון הכיל גיליון אחד שהודפס על דף בגובה 40 ס"מ, וכלל אוסף של ידיעות חדשותיות קצרות על קורות היהודים במדינת ישראל הצעירה, במרוקו ובקהילות אחרות באירופה ובארצות הברית. בגיליונות העיתון דווח על פעילותם של ארגונים יהודיים שונים, עליית הנוער והעלייה לישראל, ההתיישבות במדינת ישראל בקיבוצים ובמושבים, התפתחות המשק הכלכלי בישראל ועל יהדות העולם ויחסי מדינת ישראל עם מדינות אחרות. העיתון גם דיווח על פעילות תרבותית ציונית ועברית שהתקיימה בערים השונות. העיתון נשלח מקזבלנקה והגיע לערים ולכפרים ביום שישי. בתפילת יום השבת, לפני הקריאה בספר התורה, הקריא שליח הציבור את החדשות לקהל המתפללים בבית הכנסת.
העיתון נכתב במרוקאית יהודית, ערבית-יהודית מדוברת של יהודי מרוקו, בה נשזר מרכיב עברי שהובלט באמצעות אותיות מודגשות. המרכיב העברי שימש השלמה לאוצר מילים יהודי ייחודי שלא היה קיים בערבית ושמקורו בתרבות היהודית.