google/wiki40b huggingface dataset:
אורי כהן

אוּרי כהן (1927 – 1981) היה ספורטאי רב תחומי, מורה לחינוך גופני ומאמן כדוריד.

ביוגרפיה

אורי (במקור: אוריאל) כהן נולד בברלין בירת גרמניה, וכשהיה בן שלושה חודשים עלה לארץ ישראל עם הוריו והמשפחה התיישבה ברחובות. אביו, אהרן כהן, היה בעברו שחקן טניס ואתלט בעל הישגים, שהשתתף במכביה הראשונה.
כהן הצטיין כבר בנעוריו במגוון ענפי ספורט, וב-1952 היה לשיאן ישראל בקפיצה לגובה עם הישג של 1,75 מטר. בקפיצה משולשת שיאו היה 12,62 מטר ובקפיצה לרוחק 6,19 מטר. הוא גם הדף כדור ברזל למרחק 11,4 מטר וצבר נקודות רבות בקרב עשר. בנוסף לכך, שיחק טניס זוגות, כדוריד, כדורגל והצטיין בהוקי שדה. אחד ממוריו בבית הספר, מירון אברמסון, משך אותו למשחקי ההוקי והכדוריד.
במלחמת העצמאות התגייס לגדוד 52 של חטיבת גבעתי, לקח חלק בקרבות ונפצע בידו מכדור רובה בקרבת קיבוץ חולדה.
בשנת 1951 יזם יחד עם מרדכי מוקסיי ויתר חבריהם ממכבי צעיר הקמתה של קבוצה כדוריד ראשונה בישראל, קבוצת מכבי רחובות. לפני מלחמת העולם השנייה היו קבוצות כדוריד בארץ ישראל המנדטורית, אך בתקופת מלחמת העולם, המאבק על העליה של שארית הפליטה מהשואה ומלחמת העצמאות, הושבתה הפעילות והקבוצות התפרקו. כהן שיחק בקבוצה ושימש גם כמאמן הקבוצה. במסע שערכה מכבי רחובות בהולנד, ב-1954, הצטיין בתפקיד מבקיע השערים, כשהבקיע 11 שערים, מחצית מכלל השערים, שהבקיעה קבוצתו במשחקיה. בקבוצה שיחק בתפקיד שוער אחיו של אורי כהן, גדעון (גיגי) כהן.
עם התארגנותה של ליגת כדוריד ישראלית זכתה מכבי רחובות באליפות הראשונה והשנייה ורק בשנה השלישית ירדה למקום השני, לאחר שהפועל רחובות כבשה את המקום הראשון, אך בשנתיים שלאחר מכן שבה למקום הראשון. כהן שיחק בתפקיד המקשר הימני ובמשך שנים נחשב לשחקן הכדוריד הטוב ביותר בארץ, אך לנבחרת הלאומית זומן רק פעם אחת, כי באותה תקופה כמעט ולא היו משחקים בינלאומיים.
בחודש יולי 1963, לאחר שמכבי רחובות זכתה בפעם החמישית באליפות הארץ, נערכה מסיבה במועדון ובמסיבה זו הודיע כהן על פרישתו ממשחק הכדוריד. הוא המשיך באימון הקבוצה עד שעבר לאמן, במשך שנתיים, את מכבי ראשון לציון. כהן שימש כמורה לחינוך גופני בגימנסיה הריאלית בראשון לציון. הוא השתתף בארבע מכביות ובמכבי השישית הוטל עליו להשביע את אלפי המשתתפים.
אורי כהן נפטר ב-1981.
תנאי אי-החלקה

במכניקת הזורמים, תנאי אי-החלקה עבור נוזל צמיג קובע שבגבול מוצק, לנוזל תהיה מהירות אפס ביחס לגבול. כלומר מהירות הנוזל בכל הגבולות של נוזל–מוצק שווה לזאת של הגבול המוצק. רעיונית ניתן לחשוב על המולקולות החיצוניות של הנוזל (אלו שבאות במגע עם הגבול המוצק) כדבוקות למשטח שהוא זורם מעליו. תנאי אי-החלקה הוא דוגמה לתנאי שפה דיריכלה, משום שהוא נותן את ערכה של פונקציית המהירות על השפה.

הצדקה פיזיקלית

כאשר האדהזיה חזקה יותר מהקוהזיה, חלקיקים הקרובים למשטח לא יזוזו ביחד עם הזרם. כלומר, בממשק הנוזל-מוצק כוחות המשיכה בין חלקיקי הנוזל וחלקיקי המוצק (אדהזיה) חזקים בהרבה מאשר כוחות המשיכה בין חלקיקי הנוזל לעצמם (קוהזיה). חוסר השוויון בין הכוחות גורם למהירות הנוזל על השפה להתאפס.
הרפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית עבר-הקווקז

בולים והיסטוריה של הדואר

לפני 1923, כל אחת מהמדינות גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן הנפיקו בולי דואר משלהן. הרפובליקה הפדרלית החלה להנפיק בולים משלה ב-15 בספטמבר 1923, והחליפה את הבולים הנפרדים שהנפיקו המדינות ב-1 באוקטובר של אותה שנה. ההנפקה הראשונה הכילה חלק מהבולים של רוסיה וארמניה, שהודפסו עם הכוכב האדום וחמש האותיות שהן ראשי התיבות של שם הרפובליקה נכללו בתוך הכוכב. אינפלציה מסיבית גרמה להנפקות חדשות של בולים, עם עיצוב חדש של הרפובליקה הפדרלית, ארבעה בולים של שדות נפט, וארבעה עם מונטז'ים של הסמלים הסובייטים על רקע הרים, ועגורנים. ערכי הבולים נעו בין 40,000 ל-500,000 רובל. הבולים, שערכם היה 40,000 ו- 75,000 רובל, עודכנו לאחר מכן ל-700,000 רובל. ב-24 באוקטובר של אותה שנה, הונפקו הבולים מחדש עם ערכים חדשים שנעו בין 1 ל-18 קופייקות זהב. החל משנת 1924, הרפובליקה הפדרלית השתמשה בבולים שהונפקו ברוסיה הסובייטית.
רוב הבולים של הרפובליקה הפדרלית אינם נדירים במיוחד כיום: בשנת 1998 מחירם נע בין דולר אחד ל-2 דולר. אף על פי כן, מחירי הבולים הארמניים שהונפקו מחדש נעים בסביבות 200 דולר.
הלגה ולאהוביץ'

ביוגרפיה

ולאהוביץ' בזגרב לאם אוסטרית ואב הונגרי, ב-1964 החלה לעבוד ברשת הרדיו והטלוויזיה של זגרב, באותה תקופה היא גם למדה גרמנית, אנגלית ותולדות האומנות באוניברסיטת זגרב, עקב עבודתה היא עזבה את הלימודים ולא השלימה את התואר.
ב-1966 החלה להגיש מספר תוכניות העוסקות במוזיקה ובידור. ב-1968 לקחה חלק בהנחיית פסטיבל סופוט, פסטיבל מוזיקה פופולרי בפולין וב-1971 השתתפה בהנחיית פסטיבל מוזיקה בסכוונינגן שבהולנד, ב-1972 הנחתה תוכנית בוקר בשם "יום טוב, יוגוסלביה". מ-1984 ועד 1988 אירגנה תוכנית מוזיקה ששודרה בטלוויזיה היוגוסלבית, השווייצרית והגרמנית
ב-1990 היא נבחרה להנחות את אירוויזיון 1990 בשל ניסיונה בטלוויזיה ושליטתה בשפה האנגלית, קודם לכן הכריזה על תוצאות הניקוד היוגוסלבי בתחרות האירוויזיון ב-1974 ו-1981 וב-1994 ביצעה זאת מטעם קרואטיה.
עם התמוטטותה של יוגוסלביה ותחילת מלחמת העצמאות של קרואטיה הייתה אחראית על תוכנית טלוויזיה מיוחדת המביאה מידע וסיקור אודות המלחמה.
לולאהוביץ' שתי בנות משני בעלים שונים.
וורונוב (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה וורונוב 30,477 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 80.77% פולנים, 13.0% בלארוסים, 3.02% רוסים ו-1.6% ליטאים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (73.56%) ורוסית (14.99%).
גזה שליט הונגריה

גזה (נולד לערך 940–945, מת בשנת 997) היה הנסיך השליט (פיידלם - fejedelem) של העם המדיארי בהונגריה בין 970 ל 997.
גזה היה נינו של ארפאד השליט אשר הוביל את המדיארים מערבות אוקראינה אל מישורי הונגריה. במשך כשבעים שנה מאז הכיבוש המדיארי של הונגריה בשנת 896 המשיכו המדיארים בפשיטות על ארצות אירופה, עד לתבוסתם בידי הקיסר הגרמני אוטו הראשון בקרב ליד העיר אוגסבורג בשנת 955. 
גזה הפך לשליטם של המדיארים בשנת 970 לערך. כאשר הפך לשליט היה עדיין עובד אלילים, אך על מנת לשמור על שלום עם הארצות הנוצריות הסמוכות, המיר גזה את דתו לנצרות. הוא פנה אל הקיסר אוטו הראשון, והלה שלח נזיר בנדיקטיני בשם ברונו מסט. גאלן, כבישוף להונגריה. ברונו הטביל את גזה לנצרות, אך גזה המשיך במנהגים פגאניים עד מותו, והטבלתו הייתה חיצונית בלבד. 
גזה היה שליט חזק, אשר הצליח לכפות את מרותו על ראשי השבטים המדיארים, ושם קץ לפשיטות המדיארים אל מחוץ להונגריה. בעודו בחיים הצהיר כי בנו אישטוון הראשון (ידוע גם כסטפן הראשון) יהיה יורשו, וזאת בניגוד למינהג השיבטי שקבע כי עם מות השליט, יהיה יורשו הזכר המבוגר ביותר במשפחת המלוכה. הוא השיא לאישטוון את בתו של יורש העצר של הקיסר הגרמני, גיזלה.
צינור לחץ

צינור לחץ הוא צינור גמיש, אשר בנוי לעמוד בלחץ רב של הנוזל העובר דרכו. צינורות לחץ משמשים במערכות פנאומטיות, הידראוליות ובמערכות איירלס.
יש סוגים שונים של צינורות לחץ. רובם בנויים מיותר משכבת חומר אחת, ויותר מסוג חומר אחד, כדי לאפשר להם להיות עמידים, ולא להיקרע כתוצאה מהלחץ הפנימי המופעל עליהם.
מורג (כלי חקלאי)

מורג הוא כלי חקלאי מסורתי. הוא משמש לפעולת הדישה, כמתואר באחד משני האזכורים שלו בתנ"ך, בספר ישעיהו פרק מ"א 15: "הִנֵּה שַׂמְתִּיךְ, לְמוֹרַג חָרוּץ חָדָשׁ--בַּעַל, פִּיפִיּוֹת; תָּדוּשׁ הָרִים וְתָדֹק, וּגְבָעוֹת כַּמֹּץ תָּשִׂים".
המורג הוא לוח גדול, על-פי רוב עשוי עץ, ובצידו התחתון נעוצים להבים קצרים מרובים; במורג הקדום יותר להבים אלו היו עשויים אבן צור ובמורג המודרני יותר הותקנו להבי ברזל.
לוח זה נרתם לבהמה ונגרר במעגלים בגורן על מנת להפריד את הדגן מן המוץ, האיכר נהג בבהמה במושכות כאשר הוא עומד על המורג.
מאז פותח הקומביין, בחקלאות המודרנית נפסק השימוש במורג במדינות רבות, אולם ישנן מדינות בהן עדיין משתמשים בכלי זה באופן המסורתי.
ורנר פון האפטן

ביוגרפיה

פון האפטן נולד ב-9 באוקטובר 1908 בברלין להנס פון האפטן, קצין צבא שהיה לאחר מכן לנשיא ארכיב המדינה. למד משפטים בעירו ולאחר מכן עבד בבנק בהמבורג עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה, אז גויס לוורמאכט. 
בשנת 1943 בעת שהחלים מפציעה קשה שנפצע בחזית המזרחית, קיבל מינוי לשלישו של קלאוס שנק פון שטאופנברג, קולונל בצבא שהיה מראשי הקושרים כנגד היטלר. בחודש יוני 1944, קיבלו השניים תפקידים במטהו של הגנרל פרידריך פרום, אשר היה מפקד "צבא המולדת", חיל מילואים שנועד להגן על שטחי הרייך במקרים כגון התקוממות של עובדי הכפיה. שטאופנברג ניצל תפקיד זה על מנת לקדם את תוכניות הקשר, ומטהו של הגנרל פרום הפך למרכזו של הקשר.
ביום 20 ביולי 1944, ליווה האפטן את שטאופנברג למטהו של היטלר בפרוסיה המזרחית המכונה "וולף שאנצה" או מאורת הזאב. שם סייע האפטן לשטאופנברג בהטמנת הפצצה שנועדה להרוג את היטלר. השנים הספיקו לצפות מרחוק בפיצוץ, בטרם יצאו במטוס לברלין, שם לקח שטאופנברג את הפיקוד על הקשר.
בסופו של דבר, הקשר נכשל, והאפטן, ביחד עם שטאופנברג, אוברסט (אלוף-משנה) אלברכט ריטר פון מרץ פון קירנהיים, והגנרל פרידריך אולבריכט, נעצרו בידי הגנרל פרידריך פרום, אשר היה להוט להוציאם להורג, הן כדי להראות כמי שדיכא את הקשר, והן כדי להסתיר את העובדה שמטהו היה מרכז לתנועת הקושרים. פרום הכריז כי כינס בית דין צבאי אשר דן את הארבעה למוות. ניתנה להם הזדמנות לכתוב מכתב למשפחתם, ולאחר מכן הוצאו הארבעה אל קיר ליד משרד ההגנה הגרמני במקום הקרוי "בנדלר-שטראסה" (כיום "שטאופנברג-שטראסה"), ושם נורו למוות.
סם בסקוב

סמואל (סם) בֶּסֶקוֹב (בדנית: Sam Besekow (לעיתים נכתב Besekov);‏ 26 בינואר 1911 – 21 באפריל 2001) היה במאי תיאטרון ושחקן דני-יהודי.

ביוגרפיה


בסקוב (בשמו המקורי: שמואל בית יעקב) נולד ב-1911 בקופנהגן בירת דנמרק, בנם של הורים יהודים שהיגרו מרוסיה. בסקוב נולד בקופנהגן. בגיל חמש החל לנגן בפסנתר, בבית הספר למד בחוגים לדרמה ושיחק בתפקידים ראשיים. בגיל העשרה זכה במלגה ונסע ללמוד בגרמניה תיאטרון אצל ארווין פיסקטור ומקס ריינהרדט. למד תיאטרון, היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת מינכן. כשהיה ברטולט ברכט בגלות בדנמרק, בסקוב הצעיר היה נוסע לעיירה סוואמבורג, על מנת לקחת חלק בחוג הדרמה שהנחה ברכט. לאחר שובו לדנמרק למד במשך שנתיים בבית הספר לדרמה שליד התיאטרון המלכותי בקופנהגן. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בתיאטרון. תחילה היה רקדן, אחר-כך שחקן ובמאי. המחזה הראשון שביים היה "ירמיהו" מאת שטפן צווייג. בגיל עשרים ושלוש עזב את התיאטרון והצטרף לקרקס שנדד ברחבי סקנדינביה, בו שהה במשך כמה חודשים.
בסקוב היה הבמאי והמנהל האמנותי של התיאטרון הממלכתי בקופנהגן. הרבה לביים בשוודיה, בנורווגיה ובפינלנד. בתחילת דרכו נהג לשחק בהצגות שביים, אחר-כך רק ביים.
לישראל הגיע לראשונה ב-1962 כדי לביים את המחזה "גלילאו", פרי עטו של ברטולט ברכט, בכיכובו של זלמן לביוש בתפקיד הראשי של גליליאו גליליי. אחר-כך ביים במהלך השנים הצגות נוספות בתיאטרון חיפה.
נפטר בקופנהגן, בגיל 90.
סערה אדומה עולה

עלילה

עלילת הספר מתרחשת בשלהי המלחמה הקרה, באמצע שנות השמונים. קבוצת מחבלים הנמנית עם ארגון אסלמי קיצוני תקפה את בית הזיקוק החדש והגדול ביותר של ברית המועצות שבניז'ניווארטובסק ופוצצה אותו. כתוצאה מכך מצויה ברית המועצות במצוקת משאבים קשה, וצפויה להתמודד עם רעב, כלכלה במצוקה ועם פגיעה אנושה ביכולתה הצבאית. במטרה להתגבר על המחסור מציע שר ההגנה בפוליטבורו להשתלט בכוח צבאי על שדות נפט במפרץ הפרסי. מאחר שארצות הברית מחויבת להגן על מדינות המפרץ הפרסי, ובהן סעודיה, מתוכנן מבצע צבאי – "סערה אדומה" שמו – שמטרתו להעסיק בלחימה את כוחות נאט"ו וארצות הברית באירופה. לוטננט קומנדר בוב טולנד, קצין לוחמת שטח בצי האמריקני במילואים ואיש הסוכנות לביטחון לאומי הוא היחיד שמזהה את כוונות הסובייטיים. כתוצאה מכך הוא מועבר למדור "כוונות" במפקדת הצי שבוירג'יניה. מפקד המדור הוא קולונל הנחתים צ'אק לאו, שנפצע בבית הספר ללוחמה הררית רגע לפני שמונה למפקד חטיבה באוגדה השנייה של הנחתים.
לאחר תוכנית אב בת ארבעה חודשים, שכללה תמרונים דיפלומטיים והתעצמות צבאית מואצת, יוצאים הסובייטים למתקפה הן לעבר מערב אירופה והן באוקיינוס האטלנטי. כוחות נאט"ו מוצאים עצמם נתונים למעשה במלחמת עולם שלישית, בים, ביבשה ובאוויר. במהלך מתקפה אווירית מקדימה משמידים מטוסי קרב והפצצה של נאט"ו מעל מאתיים מטוסים של חיל האוויר הסובייטי כמו גם מעברים חיוניים על נהר האלבה שישבשו את צליחתו על ידי כוחות הקרקע הסובייטים. מנגד, מבצעים הסובייטים מתקפה אווירית מתוחכמת על קבוצת הקרב של נושאת המטוסים נימיץ, במהלכה נפגעת נושאת המטוסים קשות ומספר ספינות בקבוצת הקרב מושמדות כליל. בנוסף מבצעת אוגדת רובאים מוטסת של הצבא האדום נחיתת סער אמפיבית על איסלנד ולוחמיה כובשים אותה מידי כוחות צבא ארצות הברית. לוטננט מייק אדוארדס, קצין מטאורולוגיה בחיל האוויר האמריקני, נמלט מבסיס קפלאוויק בחברת שלושה נחתים, בהם שני טוראים והסמל ג'יימס סמית', נחת ותיק ועתיר ניסיון. אדוארדס ואנשיו, המכונים ברשת הקשר באות הקריאה "כלב ציד", נעים ברחבי האי ומדווחים למפקדת נאט"ו בסקוטלנד על תנועות האויב. אמונם של הנחתים באדוארדס מתחזק כשהוא מוביל אותם לפשיטה על בית חווה מבודד בו מספר חיילים סובייטים עומדים לאנוס אישה הרה לכוח מצטרפת, כתוצאה מן הפשיטה, אישה צעירה ויפה בשם ויגדיס, בחודש רביעי להריונה.
בחזית אירופה נדרש מפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית, הגנרל יוג'ין רובינסון, להתמודד עם פלישת כוחות הצבא האדום לגרמניה. רובינסון, קצין צנחנים שלחם במלחמת וייטנאם פותח במבצע הונאה מתוחכם בממטרה לבלום את הכוחות הסובייטים.
סיטרואן טוביק

תכונות הדגם

הדגם הוצג לראשונה ב-15 בספטמבר,  2011 בתערוכת המכוניות של פרנקפורט.
הדגם "סיטרואן טוביק" התבסס בעיצוב החיצוני ובממדים על דגמי ה-המסחריות: סיטרואן H ואן, (1947–1981) וה-"Citroën TUB"‏ (1939–1941).
דגם ה"סיטרואן טוביק" מוגדר כרכב הנעה היברידית המשלב מנוע דיזל ומנוע חשמלי.
ההנעה היברידית בסיטרואן טוביק משלבת שני סוגי מנועים, מנוע בעירה פנימית מסוג מנוע דיזל עם מנוע חשמלי. המטרה בשילוב המנועים היא נצילות טובה יותר של הדלק, חיסכון בעלות נסיעה, ופליטת מזהמים מופחתת מהמכונית.
בדגם הסיטרואן טוביק 9 מקומות ישיבה, מודולרים. המושבים הקדמיים יכולים להיות מסובבים ב-360°. המושב המרכז יכול להתקפל כשולחן עבודה או בשימוש משותף עם המושב האחורי כמו מיטה רציפה.
קיימת אפשרות של קיפול המושבים, מצב היוצר חלל גדול למטען.

דגמי סיטרואן H ואן ו-"Citroën TUB" אשר עליהם התבסס דגם הקונספט "סיטרואן טוביק"

הדגם "סיטרואן טוביק" התבסס בעיצוב החיצוני ובממדים על דגמי ההמסחריות: סיטרואן H ואן, (יוצר בין השנים 1947–1981) וה-"Citroën TUB" (יוצר בין השנים 1939–1941)
בני הרצליה (כדוריד)

קבוצת הנשים

קבוצת כדוריד הנשים של המועדון היא "בנות הרצליה" והיא משחקת בליגה הלאומית ומארחת באותו אולם. 
הקבוצה זכתה בתואר האליפות 10 פעמים, מתוכם 8 ברציפות (2016/17, 2015/16, 2013/14, 2012/13, 2011/12, 2010/11, 2009/10, 2008/09 ,2007/08, 2006/07) ובגביע המדינה 10 פעמים נוספות (2016/17, 2015/16, 2014/15, 2013/14, 2011/12, 2010/11, 2009/10, 2008/09, 2006/07, 2005/06). 
כיום עודד נאמן מאמן את הקבוצה. מאמני הקבוצה הבולטים בעבר הם: נורית כהן, בני אינגל ודויינה קופטש
יואב לימור

ביוגרפיה

לימור, בנם של העיתונאי וחוקר התקשורת פרופ' יחיאל לימור ושל ההיסטוריונית פרופ' אורה לימור, נולד וגדל בירושלים. לאחר שסיים לימודים בבית הספר התיכון רנה קסין, התגייס לשירות בצה"ל ככתב בשבועון הצבאי "במחנה". לאחר שחרורו מהצבא בשנת 1989 המשיך בקריירה עיתונאית ומילא מספר תפקידים בעיתונות הכתובה. בין היתר שימש כתב צבאי, כתב פוליטי, וכתב לענייני מפלגות בעיתון "מעריב", והיה גם שליח העיתון בלונדון.
בשנות ה-90 עבד לימור כשדר ספורט בתוכנית הדקה ה-91. בין השנים 1998–2005, במקביל לעבודתו ב"מעריב", היה בין מגישי מגזין האקטואליה היומי "רצועת הביטחון" בגלי צה"ל, לצד יצחק טוניק ועמוס הראל.
החל משנת 2002 היה כתב ופרשן צבאי בערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית למשך 9 שנים, עד להתפטרותו בסוף 2011. ב-2008 עזב את מעריב והחל לכתוב פרשנות צבאית בעיתון "ישראל היום", במקביל לעבודתו בטלוויזיה.
באפריל 2007 יצא לאור הספר "שבויים בלבנון", שכתב יחד עם עופר שלח, ועוסק במלחמת לבנון השנייה.
בינואר 2012 החל לימור להגיש את "יום חדש" שבהמשך הוחלף שמה ל"הבוקר של קשת" - תוכנית הבוקר של שידורי קשת בערוץ 2, תחילה לצדה של דליה מזור, ובהמשך לצד דרור גלוברמן, לוסי אהריש, גלית גוטמן, מיכל אנסקי ומרב מילר.
בדצמבר 2016 הגיש בערוץ 2 את הסרט "נעלמים", העוסק בהתבוללות בארצות הברית. הסרט מומן ב-2 מיליון ש"ח על ידי משרד התפוצות.
החל מ-3 בנובמבר 2017 מנחה לימור את התוכנית "הבוקר של קשת" בשמה החדש "שישי בבוקר" לצד גלית גוטמן בימי שישי ב"קשת 12".

חיים אישיים

לימור הוא בעל תואר ראשון במשפטים.
לימור אב לשלושה בנים. במאי 2018 פורסם שהוא ואשתו נפרדו לאחר 23 שנות נישואים.
אבנזה

היסטוריה

מטרת עבודות הכפייה במחנה הייתה חציבה ובנייה של מערכת מנהרות בצלע ההר, שנועדו למפעל לפיתוח טילי V-2 והרכבתם. חלק קטן של המנהרות שהושלמו היו בעומק של כמה קומות ובאורך של 250 מטר לעומק ההר, מדופנות בבטון. עבודת החציבה והעברת הסלעים הכבדים נעשתה באופן ידני, בכל תקופות השנה ובכל ימות השבוע, בתנאים לא הומניים של קור קיצוני, תת-תזונה ומחלות. 
רוב האסירים הגיעו מהמחנה הראשי וממחנות-המשנה האחרים של מאוטהאוזן. במחנה היו 25 צריפי מגורים, שלכל אחד מהם הוכנסו 750 אסירים. בנוסף היו במחנה בנייני מינהלה ומשרפה. למרות הצפיפות, היה מספר האסירים גבוה מיכולת האכלוס, וחלק מהאסירים נדרשו לשהות תחת כיפת השמים ללא הגנה.  
בתחילה נדרשו עובדי הכפייה במחנה לעבוד מ-04:30 בבוקר עד 18:00 בחציבת המנהרות והרחבתן. לאחר מספר חודשי עבודה הוחלט כי העבודה תיעשה במשמרות במשך כל שעות היממה. גם בחודשי החורף לא נעשה כל מאמץ להגן על האסירים מפני קור החורף האוסטרי שלמרגלות האלפים, והתמותה עלתה באופן מתמיד. האסירים לבשו כותנות אסיר מבד דק ונעלו כפכפי עץ, או הלכו יחפים לאחר שהכפכפים התפרקו, למרות הקור. לא הייתה כל אפשרות להיגיינה ולרחצת הגוף לאחר הפרשות. מנות המזון כללו: בבוקר חצי ליטר תחליף קפה; בצהריים: שלושת רבעי ליטר של מים חמים המכילים קליפות תפוחי אדמה; ובערב, 150 גרם לחם. למרות תזונה זו נדרשו האסירים לעבודה פיזית קשה וסיזיפית. הגופות נערמו בערימות, ואחת לשלושה ימים נלקחו למשרפה. האסירים לא הורשו ללכת לשירותים ונדרשו להמשיך לעבוד כשברקע, באופן קבוע, צחנת הגופות וההפרשות. אסירים שלא עמדו במכסות העבודה הומתו. 
בשבועות האחרונים של המלחמה עלה שיעור התמותה ל-350 מתים ליום. הקרמטוריום לא היה מסוגל לעמוד בקצב שריפת הגופות, וגופות עירומות נערמו מחוץ לצריף כשהן חוסמות את הקרמטוריום עצמו. כדי לצמצם את העומס נחפרה תעלה מחוץ למחנה, והאסירים נדרשו להשליך אליה את הגופות, לשורפן ולכסותן בסיד. 
כוחות בעלות הברית הגיעו אל המחנה ב-6 במאי 1945. עבור חלק גדול מהאסירים היה זה מאוחר מדי, וחלקם נפטרו בשבועות שלאחר מכן עקב תת-תזונה ומחלות.

לאחר המלחמה

באתר הוקמו אנדרטאות הנצחה ושלטי הסבר על המחנה. במלאת שבעים שנה לשחרור המחנה, התקיימו במאי 2015 טקסי זיכרון באתר המחנה.
בורא עולם (גנוסיס)

בתורות הנוצריות הגנוסטיות, בורא העולם (ביוונית: δημιουργός, דמיורגוס) הוא חצי אל או אל פחוּת או השטן עצמו. הוא נוצר תוך הפריה עצמית של אימו שנקראת סופיה. בתכשיטים שנמצאו דמותו מתוארת כבעל ראש של אריה. 
על פי המרקיוניזם, הולנטיניזם ועוד תורות גנוסטיות, מזוהה בורא העולם עם האל היהודי, האל שציווה את התורה ליהודים. הם מתארים אותו כאל רודף צדק, קשוח ונקמן, ניגוד של האל הראשי, האל של הנצרות, אל חנון ורחום, אל שמהותו אהבה.
לפי המיתולוגיה הגנוסטית, בתוך המלאות האורגנית של האלוהות מתרוצצות ישויות אלוהיות רוחניות. אחת מהישויות הללו - ספירת החכמה - השתוקקה אל האלוהות הטובה, דבר שהוליד כנפל ישות שלילית - את האל הרע והדמוני דמיורגוס (שקרוי בשמות נוספים), שהוא אחד האיאונים בתוך הפלרומה של האלוהות, והוא שברא את העולם הגשמי בו אנו חיים, כאקט של מרידה באל העליון. מכאן שהעולם הזה הוא בעצם מעשה שטן. הדמיורגוס מתבטא כאלוהי הבשר והחומר, בניגוד לאל הטוב, אלוהי הרוח.
אך הדמיורגוס לא הסתפק בכך, לפי המיתוס הגנוסטי הוא גנב 'ניצוצות' של קדושה והטמינם במעבה המציאות הגשמית. ניצוצות אלה הן נשמותיהם של בני האדם, או ליתר דיוק של הגנוסטים. האפשרות היחידה שבה נשמות אלו יכולות לצאת מתוך כבלי העולם החומרי בהן הן מצויות, היא בכוח הידיעה הפנימית - כשמגיע האדם לידיעה שהוא אינו שייך לעולם זה, אלא לעולם נעלה יותר, ונשמתו נתגלגלה אליו שלא ברצונה, הוא ישתחרר מכבלי העולם הזה ויחזור לאל הנעלם, לשורש האילן והמציאות כולה, שממנו נעקרה הנשמה שהשתלשלה בעל כורחה.
הגנוסטיקנים זיהו את דמיורגוס עם אלוהי היהדות ואלוהי התנ"ך שברא את העולם. אך הוא לא רק ברא את העולם, אלא גם העניק לו את התורה - שאינה רוחנית ומטפיזית גרידא, אלא מכוונת לעולם הגשמי ולחיי המעשה הגופניים. מכאן שחוקיות העולם והתורה מקבילים זה לזה. מכך יוצא שהתורה היא פרי הביאושים של הדמיורגוס ומעין 'מעשה שטן', שיש לפרשה באופן קונספירטיבי, ויש לעקור אותה ואת נושאיה מהעולם.
בעיני הגנוסטים העולם, כפי שהוא, נראה כמעשה שטן, לכן מתקבל על הדעת שבוראו היה בעצמו שטן. הגנוסטים דוגלים בדואליות של טוב מול רע, חומרי מול רוחני וכו'. אם לפי תפיסה זו העולם החומרי הוא רע, הרי שגם יוצרו חייב להיות מרושע. המשמעות המקורית של המילה דמיורגוס היא אומן, בעל מלאכה (-אורגוס) המשרת את הציבור (דמוס) כלמור מומחה. המילה הפכה למונח פילוסופי בטימאוס, אחד הדיאלוגים המאוחרים של אפלטון, כ-360 שנה לפני ישו.
קרחון סקוט (ההרים הטראנס-אנטארקטיים)

גאוגרפיה

מקור קרחון סקוט הוא ברמת הקוטב בשכנות לכף ד'אנג'לו והר האו, והוא יורד בין רמת נילסן וההרים של מתלול ווטסון עד שהוא נכנס אל מדף הקרח רוס ממש ממערב להרי טאפלי.
הרי טאפלי, מתלול ווטסון, הר בלקבורן והרי לה גורס תוחמים את קרחון סקוט בשוליו המזרחיים, ואילו גבעות קארו, הרי הייס, מתלול פוקנר והרי רוסון מגדירים את הקצה המערבי של שטח הניקוז של קרחון סקוט.

היסטוריה

קרחון סקוט התגלה בדצמבר 1929 על ידי הקבוצה הגאולוגית של משלחת בירד לאנטארקטיקה, בראשות לורנס גולד. קרחון סקוט קיבל את שמו מן הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN) על שם חוקר אנטארקטיקה רוברט פלקון סקוט, שמעולם לא ראה את הקרחון שנקרא לאחר שנים על שמו אבל טיפס על קרחון בירדמור בכיוון מערב, בדרכו אל הקוטב הדרומי במשלחת טרה נובה בשנים 1911–1912. הראשונים שחצו את הקרחון על מגלשי סקי היו מרטין ויליאמס הקנדי וג'רי קור מארצות הברית בשנת 1990 ומייק מקדואל האוסטרלי, במסע סקי חוצה יבשה מן הקוטב הדרומי אל החוף. מכאן שוויליאמס וקור היו הראשונים שחצו את אנטארקטיקה בכוח אדם בלבד, ללא כלבים, פונים או כלי רכב ממונעים. מסע הסקי תואר בספר "The Snotsicle Traverse" מאת גרי קור.

לקריאה נוספת

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, Springer, P. 173
• Damien Gildea, Transantarctic Mountains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
רנדורי

רנדוי (ביפנית: 乱取り, תרגום מילולי: תוהו ובוהו מול יריב) הוא מונח באמנויות לחימה יפניות, שמתאר קרב-אימון חופשי, כלומר קרב שבו כל צד יכול להשתמש בכל אחת מהטכניקות שלמד. באמצעות הרנדורי ניתן ללמוד באילו מצבים להשתמש בכל טכניקה, ולהתרגל 'לשלוף' במהירות את הטכניקה הנכונה בסיטואציה בלתי צפויה.
המשמעות המדויקת של מילה 'רנדורי' משתנה בהתאם לאמנות הלחימה. בג'ודו, ג'ו ג'יטסו ואייקידו שודוקאן (בין היתר), המשמעות היא בדרך כלל קרב אחד על אחד, שבו כל צד מנסה לעמוד בהתקפות היריב ולהגיב להן, בעזרת הטכניקות שלמד. בסוגים אחרים של אייקידו, משמעות המונח רנדורי היא קרב שבו מספר מתאמנים תוקפים מתאמן, אחד אחרי השני, כשהמותקף אינו יודע איך יתקפו ובאיזה סדר.
מסע אחר

מסע אחר הוא מגזין ישראלי העוסק בטיולים, תיירות, תרבות, גאוגרפיה והיסטוריה. החל מחודש יולי 2017 הוא יוצא לאור על ידי קבוצת ציבלין תקשורת צעירים.
במשך שנים רבות היה המגזין הירחון הנפוץ ביותר בישראל, עד שבשנת 2016 הוחלט על סגירתו. לאחר כשנה וחצי בה לא יצא לאור והחל מיולי 2017 יוצא המגזין אחת לחודשיים, כאשר לכל גיליון נושא מאגד בנושאים דוגמת: האיים היפים בעולם, התחנות במסע אל הקפה הטוב בעולם וכן הלאה.
האתר "מסע אחר" מופעל על ידי חברת מסע אחר אונליין בע"מ ומתעדכן בתכנים בנושאי תיירות, טיולים, גאוגרפיה ועוד. בנוסף, מכיל האתר מדריך ובו פרטים גאוגרפיים, מידע תיירותי ומפות למרבית היעדים בעולם.

היסטוריה

הירחון נוסד בשנת 1987 על ידי טל קלם וגיל אל-עמי, שהיו המוציאים לאור והעורכים הראשיים. בהמשך הצטרף אליהם משה גלעד כעורך ראשי, ולאחריו ערכה אותו זוהרה רון. בשנת 1992 פרש טל קלם מניהול ומעריכת המגזין. בשנים 2003–2006 ערך אותו יאיר קדר. במהלך כהונתם של רון וקדר הגיע המגזין לשיא תפוצתו אך לאחר מכן, לנוכח תחרות עזה מצד מתחרים ולאור פריצת התחום התיירותי באינטרנט, הצטמצמה תפוצת המגזין. עם התגברות הקשיים הכלכליים נמכר המגזין המודפס בפברואר 2008 למו"ל SBC שבמאי 2009 נקנתה על ידי מוטו תקשורת. לבסוף, נקנה הירחון בנובמבר 2013 על ידי טיים אאוט תל אביב ויצא לאור במסגרתו עד להחלטה על הקפאת הגיליון המודפס במאי 2016. 
החל מיולי 2017, "מסע אחר" ממשיך בפעילותו בגרסה מודפסת (ע״י קבוצת ציבלין תקשורת צעירים) ועוסק בנושאי תיירות, טיולים, מסעות, תרבות עולמית, גאוגרפיה והיסטוריה תוך מתן דגש על נושאים מתחלפים. עורכו הנוכחי של המגזין הוא עידו רוזנבלום והעורך הראשי והמוציא לאור הוא אורן ציבלין. במקביל, באינטרנט בשם "מסע אחר אונליין" ומתעדכן בתכנים בנושאי תיירות, טיולים, גאוגרפיה ועוד. בנוסף, מכיל האתר מדריך ובו פרטים גאוגרפיים, מידע תיירותי ומפות למרבית היעדים בעולם.

מסע צעיר

"מסע צעיר" היה ירחון מבית מסע אחר שיועד לגילאי 6 - 13. הירחון עסק בטבע ובמדע. הכתבות בו היו קצרות ומנוקדות.
בשנת 2008 נרכש "מסע צעיר" על ידי קבוצת SBC והתאחד עם הירחון "גליליאו צעיר". במסגרת האיחוד הצטרפו מנויי מסע צעיר למנויי גליליאו צעיר וכתב העת המאוחד המשיך לצאת תחת השם "גליליאו צעיר".