google/wiki40b huggingface dataset:
גרייט פולס (מונטנה)

היסטוריה

בני האדם הראשונים שגרו באזור גרייט פולס היו פלאו-אינדיאנים אשר נדדו לאזור בערך 9,500 ו–8,270 שנים לפני הספירה. בערך בשנת 1600, אינדיאנים של שבט ”פֵייגַן בלַקפוּט” נכנסו לאזור וכבשו אותו. השבט הזה גר בסביבות גרייט פולס גם אחרי שארצות הברית קנתה את לואיזיאנה.
גרייט פולס הוקמה בשנת 1883. איש העסקים פריס גיבסון ביקר את מפלי המים של נהר מיזורי בשנת 1880 והתרשם מהאפשרות לבנות עיר תעשייתית עם אנרגיה הידרואלקטרית. בשנת 1883, גיבסון חזר עם חלוצים נוספים כדי להקים עיר. בשנה הבאה, נבנו בתים וחנויות, וטחנת קמח נוסדה. סניף הדואר הראשון פתח את שעריו באותה השנה.

גאוגרפיה

גרייט פולס ממוקמת קרוב למפלי המים של נהר מיזורי. היא שוכנת במרכז מדינת מונטנה, בצפון המישורים הגדולים ובקרבת רכס הרי הרוקי. גרייט פולס היא נמצאת 100 ק"מ מדרום לגבול בין קנדה לארצות הברית.

צבא

בגרייט פולס נמצאים בסיס טיסה מַלמסְטרוֹם. בבסיס הזה חיל האוויר מפקח על טילים בליסטיים בין–יבשתיים.
היידודורוג

היסטוריה

ממצאים מהאזור מתקופת האבן מעידים על אזור עשיר בציד ובדגה. ההצפות התכופות שפקדו את האזור עקב עליית פני נהר הטיסה לא הגיעו למקום היישוב עצמו, ולכן התאפשרה ההתיישבות במקום.
באזור נמצאו ממצאים מתקופת הברזל, וכן ממצאים המעידים על קיום אוכלוסייה סרמטית ורומית. האזור היה זירת קרבות בין אוכלוסייה גפידית ואווארית ולאחר מכן היה נתון לשליטת האימפריה הביזנטית. האזור מוזכר בספר גסטה הונגרורום מהמאה ה-12. האזכור הראשון בכתב של היישוב עצמו, היידודורוג, הוא משנת 1301.
במאה ה-17 השתייכה רוב אוכלוסיית העיר לכנסייה האורתודוקסית-יוונית, בניגוד ליתר יישובי הסביבה שרוב תושביהם השתייכו לכנסייה הפרוטסטנטית. במאות הבאות עמד היישוב תחת שליטת האימפריה הרוסית, וחיילים רוסים אף חנו ביישוב בעת המרד ההונגרי לעצמאות, במסגרת אביב העמים.
בשנת 1938 בוצעו חפירות ארכאולוגיות באזור, ובהן התגלו שרידי כנסייה מהמאה ה-10 או ה-11 וכן קברים שהקיפו אותה. בשנת 1990 בוצעו חפירות נוספות ובהן התגלו מבנים נוספים, מתקופת בית ארפאד, מהמאות ה-9 וה-10, בהם סדנת נפח.

אתרים

בעיר קתדרלה יוונית אורתודוקסית מהמאה ה-18, מבצר מהמאה ה-16 ומוזיאון לתולדות העיר. סביב העיר נמצאים מספר מעיינות מרפא שהוקמו במאה ה-19.

תעסוקה

ענפי התעסוקה העיקריים בהיידודורוג הם חקלאיים, בעיקר גפנים וגידול בקר. לאחר מלחמת העולם השנייה גבר השימוש במדבירים מלאכותיים ובדשנים מלאכותיים בחקלאות בעיר, ותנובת התוצרת החקלאית עלתה. ענפי החקלאות העיקריים בעיר הם חיטה, תירס, עגבניות, פפריקה, טבק וסלק סוכר. האזור עשיר בחיות בר, בהן צבאים, סנאים וארנבות, עשרות זני חיפושיות וכן בזני ציפורים שונים, בהן יונים, זרזירים, דרורי הבית, עורבים, חופמים, נצים, חנקנים שחורי-מצח, עפרונים, תוכים ועקבים, והקרקע עשירה בתולעי אדמה (שלשולים), המסייעים לפוריותה. העיר נמצאת במרחק כ-40 ק"מ מהפארק הלאומי הורטובאג', שהוכרז "אתר מורשת עולמית" של אונסק"ו.

יהודים

במאה ה-18 היו בהיידודורוג חיי קהילה יהודיים תוססים, כיהן אז כרבה של היידודורוג (בהגייה חסידית: דאראג) הרב שמואל פרנקל, תלמידו של רבי חיים מצאנז.
ב-1941 היו בהיידודורוג כ-300 יהודים מתוך כ-10,000 תושבים, והם השתייכו לקהילה האורתודוקסית. בשנת 1942 גויסו עשרות צעירים יהודים לשירות העבודה ורבים מהם נספו במסגרת שירותם. במרס 1944 כבש הצבא הגרמני את היידודורוג ובמאי הוקם גטו בעיר, בו נכלאו גם כמה עשרות יהודים מיישובי הסביבה. ביוני 1944 גורשו תושבי הגטו, חלקם למחנה שטרסהוף שבאוסטריה וחלקם לאושוויץ.
צורת שני לוחות הברית משיש שהיו על קיר בית המדרש הישן בעיר מלפני השואה השתמרו למזכרת בארכיון העירייה, והוענקו בתחילת שנות המאה ה-21 על ידי ראש העיר לאדמו"ר מדאראג בעת ביקורו בעיר.
יחסי סוריה–ערב הסעודית

שנות ה-40 עד שנות ה-60

נציגות סורית נפתחה בערב הסעודית בשנת 1941. אבן סעוד דגל בעצמאותן של סוריה ולבנון מן המנדט הצרפתי ונפגש בשנת 1945 עם שוכרי אל-קוותלי, מפגש ראשון של נשיא סוריה עם מנהיג מדינה כלשהי בעולם. שתי המדינות הן מהמייסדות של הליגה הערבית.
בדצמבר 1950 תמכה ערב הסעודית במהפכות הצבאיות שהנהיג אדיב שישכלי. אף על פי כן, סוריה וערב הסעודית נעשו ליריבות קשות בשנות ה-50 וה-60 כתוצאה של האיחוד עם מצרים וההפיכה לרפובליקה הערבית המאוחדת. הרפובליקה הפכה לסוציאליסטית בהנהגתו של גמאל עבד אל-נאצר ונתמכה על ידי ברית המועצות בעוד שערב הסעודית הייתה בעלת ברית של ארצות הברית. לאחר הפירוק של הרפובליקה הערבית המאוחדת עלתה לשלטון בסוריה מפלגת הבעת' לה יש קשרים מאוד עוינים ומסויגים עם ערב הסעודית, שנות ה-60 של המאה ה-20 הסתיימו בניתוק יחסיה של ערב הסעודית עם סוריה.

שנות ה-70 וה-80

היחסים בין ערב הסעודית לבין סוריה בשנות ה-70 של המאה ה-20 ובשנות ה-80 של המאה ה-20 התחממו מאוד על רקע הפלת הנאו-בעת', עליית חאפז אל-אסד וח'אלד, מלך ערב הסעודית לשלטון ומלחמת האזרחים בלבנון.

שנות ה-90

היחסים בין ערב הסעודית לבין סוריה בשנות ה-90 של המאה ה-20 היו יחסים טובים אשר התבססו על מחויבותן של שתי המדינות לשחרור כווית מידי עיראק וסדאם חוסיין. שתי המדינות היו חברות בקואליציית 34 המדינות ולקחו חלק פעיל במלחמת המפרץ.
עידו סולומון

 ביוגרפיה

סולומון גדל והתחנך בחיפה. לאחר סיום לימודיו בתיכון, החל לשרת בחיל שריון וסיים קורס מפקדי טנקים. לסולומון תואר ראשון בספרות, פילוסופיה וצרפתית בהצטיינות מאוניברסיטת חיפה.
בשנת 2004, במהלך לימודיו לתואר שני בספרות, החל לכתוב ביקורות ספרות במקומון החיפאי "כלבו" של רשת שוקן. במרוצת השנים מילא סולומון מספר תפקידים במקומון, ביניהם מבקר תיאטרון ומוזיקה, כתב התרבות, כתב מגזין. בנוסף, היה עורך המוספים המיוחדים ב"עכבר העיר".
בשנת 2007 הצטרף ל"דה מרקר", המוסף הכלכלי של עיתון "הארץ" ככתב קריירה. במסגרת עבודתו סיקר בהרחבה את תחום התעסוקה, בדגש על תעסוקה הוגנת, וחשף פרשות שונות. בכתבה שפרסם תחת הכותרת "האמת העירומה", הביא עדויות של חשפניות ממועדון "הבורסה" ברמת גן, שחשפו שמאחורי המסווה של "מועדון חשפנות" מתנהלת זנות לשמה, ניצול מתמשך והתעללות במסווה של בידור לגיטימי. כן פרסם שתי כתבות תחקיר על אלון גל, בהן חשף את האופן הפוגעני לכאורה, שבו הכשיר והעסיק גל את המאמנים בחברת "תות" שבראשה עמד, וכן את קורות החיים השקריים שהפיץ גל לארגונים.
בשנת 2011 הצטרף סולומון לחברת החדשות של ערוץ 2 ככתב טכנולוגיה, היי טק וסלולר. במסגרת תפקידו מסקר את סצנת הסטארטאפים הישראלית לצד חידושים בתחום הטכנולוגיה. בנוסף, מגיש סולומון פינה יומית בתוכנית "שש עם" יחד עם יונתן ריגר, כן משמש כמבזקן ומגיש בין היתר ב"החדשות הלילה" וב"המהדורה הצעירה". בשנת 2016 החל סולומון להגיש פינה קבועה במהדורה המרכזית בשם "טכנו", בה הוא מציג כתבות מגזין בנושאי השפעת הטכנולוגיה על היום יום. החל משנת 2017 החל לשמש ככתב ב"אולפן שישי".
סולומון נשוי לקולנוענית דנה גורן והשניים הורים לשני ילדים.
חרונינגן (כדורגל)

היסטוריה

המועדון נוסד ב-16 ביוני 1971 על ידי אגודת "איגוד הכדורגל והאתלטיקה של חרונינגן" ("GVAV", שנוסד בשנת 1921). הקבוצה שיחקה בליגה הבכירה במרבית שנות קיומה, למרות ששלוש שנים מאז שנוסדה ירדה ליגה.
מאז המועדון העפיל בחזרה לליגת העל ההולנדית בעזרתם של האחים המגנים רונלד קומאן וארווין קומאן, והקשר ההגנתי יאן ואן דייק. הסגל המרשים של הקבוצה, סייע לה גם להעפיל לראשונה למפעל כדורגל אירופי בעונת 1983-1984. הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א והגיעה לשלב שמינית גמר. בעונות 1986-1987, 1988-1989 הקבוצה הגיעה שוב לשלב שמינית גמר גביע אופ"א. עונתה הטובה ביותר של חרונינגן בליגה הבכירה הייתה 1990-1991, בה סיימה במקום השלישי. בשנת 1996 הקבוצה שיחקה בגביע האינטרטוטו בבית אחד עם הקבוצות נרבה טרנס מאסטוניה, ליירסה מבלגיה, וסס מהונגריה וגזיאנטפספור מטורקיה. בעונת 2014/2015 השיגה את התואר הראשון בתולדותיה, כאשר זכתה בגביע ההולנדי לאחר ניצחון 2-0 על זוולה.
צבעי הבית של המועדון הם ירוק ולבן. המועדון משחק את משחקיו הביתיים באצטדיון אורובורג, המכיל 22,550 מקומות ישיבה. בדצמבר 2005, הקבוצה שיחקה את משחקה האחרון באצטדיונה הקודם, אצטדיון אוסטרפארק, אשר הכיל 12,500 מקומות, ובו היא שיחקה במשך 72 שנים. ממוצע האוהדים שהגיעו למשחקי הבית של הקבוצה בעונת 2004-2005 היה 12,500, כלומר האצטדיון היה מלא בכל משחקי הבית של חרונינגן. הממוצע עלה לקצת פחות מ-20,000 אוהדים, באצטדיונה החדש. לאחר קיץ 2008, אצטדיון אורובורג הורחב לתכולתו הנוכחית, לאחר שהוספו לו 2,200 מקומות ישיבה.
קשת השער

אירועים

רחבת הקשת ופארק ג'פרסון מהווים מוקד לאירועים המוניים בעיר סנט לואיס. המפורסם שבאירועים אלה הוא סוף השבוע של יום העצמאות של ארצות הברית, החל ב-4 ביולי. האירועים ביום זה הם הגדולים ביותר בארצות הברית וכוללים מופעי בידור, להקות זמר, מתקני משחקים לילדים, פארק שעשועים נייד ודוכני מזון ומשקה. פעמיים ביום מתקיים מפגן אווירי של מיטב טייסי הפעלולים בארצות הברית. המפגן האווירי נפתח במפגן צניחה חופשית כאשר הצנחנים עוברים בין רגלי הקשת, בדרך לנקודת הנחיתה. חברת בואינג, שלה מפעל תכנון והרכבה של מטוסים צבאיים בעיר, מממנת תצוגה של מטוסי קרב דוגמת מטוס הקרב-הפצצה מקדונל דאגלס AV-8B הרייר II הממריא אנכית, או המפציץ האסטרטגי B-2. שיאם של האירועים במופע זיקוקין די-נור מרהיב שנמשך כ-30 דקות, והוא הארוך ביותר בארצות הברית.
מיקרו-בלוגינג

מיקרו-בלוגינג הוא שירות אינטרנטי, המאפשר למשתמשים לשלוח עדכוני טקסט קצרים, תמונות, קטעי קול ווידאו ולפרסם אותם לצפייה של כל הגולשים, או לקבוצה מוגבלת שתיבחר על ידי המשתמש. ההודעות מועלות לרשת האינטרנט באמצעים שונים כגון הודעות טקסט, מסרים מיידים, אימייל, קובצי קול ואתרי אינטרנט.
התוכן של מיקרו-בלוג שונה מזה של הבלוג המסורתי, בכך שהוא בדרך כלל קטן יותר בגודל הממשי וגם בגודל הקבצים, שכן התוכן יכול להכיל משפט בודד, פסקה קצרה, תמונה או וידאו קצר. 
המסרים ב"מיקרו בלוגינג" עוסקים בנושאים שונים החל משיתוף חוויות ברגע נתון, עדכונים כלליים על תחומי עניין ואירועים בחיים, התייחסות לנושאים אקטואליים, ועד למיקרו-בלוגינג עסקי, העוסק בעדכונים לגבי מוצרים ושירותים שהעסק מציע ופרסום העסק.

אתרי מיקרו-בלוגינג

ישנם מאות אתרי מיקרו-בלוגינג ברחבי העולם. בין המפורסמים ביותר הוא אתר Twitter, אשר ההודעות בו מוגבלות ל-140 תווים. אתרים נוספים הם identi.ca (הפועל על בסיס קוד פתוח), Jaiku ו-Tumblr. 
 
החל מיוני 2009 פותחו שירותים שונים ותוכנות חדשות עם אפשרות למיקרו-בלוגינג. רשתות חברתיות כגון פייסבוק ומייספייס, שילבו באתריהם אפשרות למיקרו-בלוגינג, הידועה גם בשם "עדכון סטטוס".
עם הגידול בפופולריות השימוש במיקרו-בלוגינג, משתמשים רבים רוצים לשמור על נוכחות ביותר מרשת חברתית אחת. שירותים כגון Profilactic מאפשרים לאחד מיקרו-בלוגים מרשתות חברתיות רבות לרשימה אחת. שירותים כגון ping.fm יכולים לשלוח מיקרו-בלוג של המשתמש למספר רשתות חברתיות בהם הוא פועל.
דאגות לגבי פרטיות וביטחון מעסיקות רבים החוששים משימוש לרעה באינפורמציה הרבה אשר גולשים חושפים ברשתות חברתיות, בלוגים ומיקרו-בלוגים. כך גם בקרב ארגונים, שם קיימת דאגה לגבי פרסום מידע עסקי רגיש באמצעות מיקרו-בלוגינג, שיהיה חשוף לכלל הציבור. בשל כך חלק מאתרי המיקרו-בלוג מאפשרים לבחור את הגדרות הפרטיות ומאפשרים למשתמש לבחור מי יוכל לראות את התוכן המפורסם ומי לא.

שימושים

צורת המיקרו-בלוגינג הראשונה נראתה בתחילה כמו יומן קצר, בו שיתפו המפרסמים תכנים בהם נתקלו באינטרנט בצורה של קישורים, סרטונים וכדומה. צורה זו נקראת: Tumblelogs.
בשנת 2006 החל שימוש רחב יותר בסגנון המיקרו-בלוגינג, עם צמיחתם ההמונית של האתרים טאמלבר, פייסבוק וטוויטר וכך התפתח וצמח סגנון השימוש במסרים קצרים.
כיום משמשים אתרי המיקרו-בלוגינג -נוסף לשיתוף חוויות, מסרים ותכנים אישיים- גם כפלטפורמה לקידום עסקים ומכירות וליחסי ציבור.

חסרונות

למיקרו-בלוגינג ישנם חסרונות, בעיקר בתחומי הפרטיות, האבטחה ושילוב המערכות.
בעיית הפרטיות היא בעיה גדולה בתחום המיקרו-בלוגינג, משום שמשתמשים יכולים לפרסם מידע אישי ורגיש, שיכול להגיע לכל בעלי הגישה לפרופיל האישי שלהם.
כמו כן, בעיה זו עולה כאשר בעלי האתרים משנים או מציגים את הגדרות הפרטיות באופן מסורבל, שגורם למשתמש להרגיש שהוא מתפשר על הפרטיות שלו.
בעיה גדולה עוד יותר נוצרה כאשר ממשלות ובתי משפט עשו שימוש, ללא ידיעת המשתמש, במידע שנמצא בשרתים המרכזיים של אתרי מיקרו-בלוגינג. ניתן לראות לדוגמה את המקרה שקרה בשרתי טוויטר.
ליברטאס

ליברטאס (בלטינית: Libertas) הייתה אלה במיתולוגיה הרומית והתגלמות רעיון החירות.

מקדשיה והשראתה

בשנת 238 לפני הספירה, בטרם התחוללה המלחמה הפונית השנייה, עלתה ליברטאס למעלת אלה, לאחר שהייתה לאורך זמן במעמד קדושה לצד אלות אחרות המגלמות ערכים טובים. טיבריוס גרקכוס ציווה על בניית המקדש הראשון לכבודה על גבעת האוונטין ובתוכו נשמרו טבלאות מפקדי אוכלוסין. מקדש נוסף נבנה בשנים 58-57 לפנה"ס על גבעת הפאלאטיום, אף היא בין שבע גבעות רומא, על ידי פובליוס פולכר. הארמון נבנה על אתר ביתו של קיקרו שהיה אז בגלות, בכך שהאתר הוכרז קדוש פולכר הביא לכך שהאדמה לא תיושב. עם שובו לרומא טען קיקרו כי הכרזת האדמה כקדושה אינה תקפה ובכך קיבל בחזרה את הקרקע והרס את המקדש. בשנת 46 לפנה"ס הסנאט הרומי קיבל החלטה לבנות מקדש נוסף לכבודה ולהקדישו לכבוד יוליוס קיסר, אולם המקדש לא נבנה ותחת זאת הוצב פסל קטן של האלה בפורום רומאנום.
ליברטאס, לצד אלות רומיות אחרות, הייתה השראה לסמלים מודרניים רבים, כולל פסל החירות, קולומביה ומריאן.
מטבעות רבים לאורך ההיסטוריה נשאו את דמותה של ליברטאס, החל מעת כהונתו קצרת הימים של גלבה (3 לפנה"ס - 69 לספירה). דמותה של ליברטאס הוטבעה על מטבעות 5, 10, ו-20 ראפן שווייצרי.

ליברטאס כסמל

פּילֶאוּס – "מצנפת החירות", אותו כובע לֶבֶד מחודד שחבשו עבדים משוחררים ביום בו הוענקה להם חירותם, הוא סמל לליברטאס. כאשר עבד שוחרר לחופשי על ידי אדוניו ראשו גולח והוא חבש את הכובע. הקריאה המסורתית servos ad pileum vocare עודדה עבדים להתגייס למלחמה אשר בסופה, אם ישרדו, יקבלו את חירותם. בחלק מן המטבעות שטבע אנטונינוס פיוס מופיעה ליברטאס ובידה הימנית פּילֶאוּס.
דמותה של ליברטאס הייתה מוכרת ברומא העתיקה כמי שמחזיקה בידה מטה (בלטינית: (vindicta או festuca) אשר שימש אותה באופן טקסי במעמד "שחרור לחופשי במטה" (Manumissio vindicta).
ג'ייסון ויליאמס (סנטר)

קריירת מכללות

ויליאמס נולד בקרבת העיר צ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית, וגדל ברובע קווינס שבניו יורק. בשנת 1987 החל ללמוד באוניברסיטת סנט ג'ון בניו יורק, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל לו קארנסקה. ב-3 עונותיו בקבוצה קלע 14.9 נקודות והוריד 6.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.

קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1990 נלקח ויליאמס בבחירה ה-21 על ידי פיניקס סאנס, אשר מיד שלחה אותו בטרייד לפילדלפיה 76'. בשתי עונותיו בפילדלפיה מיעט לשחק וקלע 3.8 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת 1992/1993 הועבר ויליאמס בטרייד לניו ג'רזי נטס, במדיה שיחק ב-7 העונות הבאות. ב-4 עונותיו הראשונות עם הנטס רשם ממוצעים של 6.1 נקודות ו-6.5 ריבאונדים למשחק כשחקן ספסל, ובעונת 1996/1997 שימש לראשונה כשחקן החמישייה הפותחת וקבע שיאי קריירה של 13.4 נקודות ו-13.5 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונה העוקבת השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA בפעם היחידה בקריירה, לאחר שהציג יכולת מצוינת עם ממוצעים של 13.6 ריבאונדים (שני ב-NBA) ו-12.9 נקודות למשחק.
בקיץ 1998 חתם ויליאמס על הארכת חוזה בניו ג'רזי ל-6 עונות נוספות עבור כ-86 מיליון דולר, אך באפריל 1999 שבר את רגלו השמאלית בצורה קשה במשחק מול אטלנטה הוקס, במה שהתברר כמשחקו האחרון ב-NBA. לאחר שהושבת לכל משך עונת 1999/2000, הודיע ויליאמס על פרישתו ממשחק ביוני 2000.
בשנת 2005 שיחק לתקופה קצרה בקבוצת איידהו סטמפיד מליגת ה-CBA, בטרם פרש ממשחק באופן סופי.

ההרשעה בהריגה

ב-24 בפברואר 2002 נורה למוות נהג לימוזינה בשם קוסטאס כריסטופי באחוזתו של ויליאמס אשר בניו ג'רזי. באותו ערב הסיע כריסטופי את קבוצת ארגון הצדקה של ויליאמס מבית לחם, פנסילבניה, לביתו של ויליאמס שעל יד טרנטון, ניו ג'רזי. על פי חקירת האירוע, בזמן שערך סיור באחוזתו לחברי הארגון שיחק ויליאמס ברובה הציד שלו, ובטעות פלט כדור אשר פגע בכריסטופי. באפריל 2004 זוּכה ויליאמס ממרבית ההאשמות החמורות נגדו, אך הואשם בהריגה ובניסיון לטייח את מקרה הירי. פסק הדין התעכב במשך מספר שנים בשל סיבות שונות. בינואר 2010 הודה ויליאמס באשמה במסגרת הסדר טיעון, וכחודש לאחר מכן נגזר דינו ל-5 שנות מאסר, עם אפשרות לשחרור מוקדם לאחר 18 חודשים. בסופו של דבר שוחרר ויליאמס באפריל 2012 בשל התנהגות נאותה.
קלסתרון

קְלַסְתְּרוֹן (לעיתים גם: קלסתרן או קלסטרון) הוא הצגה גרפית של זיכרון של פני אדם. השימוש העיקרי שלו הוא בחקירה משטרתית, כאשר יש עד שראה אדם החשוד בעבירה וזהות החשוד אינה ידועה. ידוע כי קלסתרונים הורכבו לפני מאות שנים, אך שימוש רחב בהם החל בשנות החמישים עם פיתוח כלים המאפשרים בניית קלסתרון ללא צורך בציור. קלסתרון יורכב בדרך כלל כאשר נחקרת עבירה חמורה, מכיוון שההרכבה והשימוש בקלסתרון בחקירה צורכים זמן רב יחסית.

היסטוריה של הזיהוי הגופני

לאונרדו דה וינצ'י פיתח שיטה מדעית לזיהוי דיוקן פניו של אדם לאחר מבט אחד. לפי שיטתו, שפורטה בספרו Trattato Della Pittura, בפרק 189, יש להסתכל בשפתיים, בסנטר ובמצח, כי אלה נקודות בולטות ובעלות ייחוד, שניתן לזכור אותן לשם זיהוי מאוחר יותר. בשנת 1840 קבע הסטטיסטיקאי והסוציולוג הבלגי אדולף קֶטְלֵה (Adolphe Quetelet) שאין אדם אחד זהה לאחר, ולכל אדם תכונות חיצוניות אופייניות לו ושונות מהאחרים. על בסיס התאוריה הזאת יצר הצרפתי אלפונס ברטיון (Bertillon) שיטת זיהוי המבוססת על מדידת הראש, האוזניים, הרגליים, החזה והגובה הכללי, הקרויה על שמו ברטיונאז'.
ויאצ'סלב איוואנקוב

ביוגרפיה

איוואנקוב נולד ב-2 בינואר 1940 למשפחה לא מתפקדת. אמו הייתה עצבנית לעיתים תכופות ואביו היה אלכוהוליסט. בריאותו של איוונקוב בילדותו הייתה חלשה. בבית הספר החליט לחזק את בריאותו ולעסוק אינטנסיבית בענפי ספורט, כגון איגרוף ואמנויות לחימה. מגיל 14 החל ויאצ'סלב לגנוב.
את הפעילות הפלילית החל באמצע שנות ה-60, ועסק בגניבה. בסוף שנות ה-60 הצטרף לכנופיה של גנאדיי קרקוב הידועה בכינוי "מונגול"(רו'). הכנופיה התמקדה בסחיטת אנשים אמידים. תחת איומים הוציאו אותם מן העיר ואילצו אותם למסור כסף ודברי ערך תוך שימוש באלימות, ואפילו חפרו עבורם קברים כלחץ פסיכולוגי.
ב-1972 עצרו את הכנופיה של "מונגול", רק איוונקוב הצליח להימלט ממאסר והקים כנופיה משלו.
איוונקוב נשפט על שימוש שוד הקשור לאלימות; התנקשות בחיי שוטר; שוד בשימוש בנשק, שבוצע בהכנה מוקדמת עם קבוצת אנשים; נשיאת נשק בלתי חוקית; זיוף מסמכים; שימוש באלימות נגד אזרח הממלא תפקיד ציבורי; פגיעה גופנית מכוונת, שבוצעה במצב של השפעה. ב-1974, בזמן שהותו בכלא בוטירקה, הפך לגנב בחוק וקיבל את הכינוי "יפונצ'יק".
ב-1992 היגר לארצות הברית, התמקם בברייטון ביץ' שבה נמצאת קהילת דוברי רוסית גדולה והפך לראש אחוות סולנצבו של המאפיה הרוסית בניו יורק. ב-1997 נידון לתשע שנות מאסר על סחיטה. ב-2005 בתום תקופת המאסר הוסגר לרוסיה. ברוסיה הואשם איוואנקוב על מקרה מ-1992 שבו הוא רצח שני אזרחים טורקים וניסה להתנקש בטורקי שלישי. ב-18 ביולי 2005 מצא חבר המושבעים של בית המשפט במוסקבה את איוואנקוב חף מפשע.
לאחר הזיכוי איוואנקוב טען שלא יתעסק בעניינים פליליים אבל בכל זאת פעל כ"בורר" בסכסוכים בין ארגוני פשע ובפרט בין טריאל אוניאני לבין אסלן אוסויאן הידוע בכינוי "הדוד חסן". ב-28 ביולי 2009 חווה איוואנקוב ניסיון חיסול - הוא נורה באמצעות רובה צלפים דרגונוב ביציאה ממסעדה במוסקבה.
בלילה שבין ה-13 ל-14 בספטמבר 2009 עבר יאפונצ'יק מוות קליני. הוא נפטר מדלקת הצפק ב-9 באוקטובר של אותה שנה במרפאה פרטית במוסקבה.
גרשון טץ

ביוגרפיה

טץ נולד בראסיין, ליטא. עם הגעתו לישראל בשנת 1933, השתקע בנהריה והתמנה למזכיר מועצת הפועלים הראשון. בשנת 1941 נבחר לתפקיד סגן ראש המועצה. ב-18 בדצמבר 1947 נבחר לתפקיד ראש המועצה לאחר התפטרותו של ד"ר ארנולד כהאן ולאחר מכן הפך לראש העיר הראשון של נהריה בשנת 1961. בתקופת כהונתו הפכה נהריה ממושבה חקלאית בת כ-1200 אנשים לעיר תיירות, העיר היהודית הראשונה והגדולה בגליל המערבי בת כ-25,000 תושבים. הוא כיהן בתפקידו עד ל-5 בפברואר 1974 והיה לראש העיר הוותיק ביותר בישראל באותה העת.
גרשון טץ נפטר בנובמבר 2000, בגיל 86.

פרסים והוקרה

בשנת 1972 זכה טץ לפרס הוקרה מהמרכז השלטון המקומי בישראל.

הנצחה

על שמו קרויה השכונה הצפונית ביותר של נהריה, קריית גרשון טץ, מערבית לקיבוץ גשר הזיו ודרומית מזרחית לחוף אכזיב.
פילקו

פילקו (באנגלית: Philco, ראשי תיבות של Philadelphia Storage Battery Company כלומר: חברת הסוללות של פילדלפיה) הייתה חברת אלקטרוניקה חלוצית בתחומי ייצור מקלטי הרדיו, הטלוויזיה והמחשוב וייצרה גם מוצרי חשמל ולוויינים.

סוללות ומקלטי רדיו

החברה נוסדה ב-1892 כחברת הליוס לייצור סוללות ומצברים. בין השנים 1920 ועד 1927 הופעלו מקלטי הרדיו באמצעות סוללות בלבד. ב-1927, עם המצאת מיישר הזרם, התאפשרה הפעלת מקלטי הרדיו באמצעות זרם חילופין (הזנה מהשקע בקיר) וקברניטי פילקו הבינו שעליהם לפתח תחומי התמחות נוספים, בשל הירידה הצפויה במכירות הסוללות.
מ-1928 החלה פילקו לייצר מקלטי רדיו ובין השנים 1930–1950 מכרה יותר מקלטי רדיו מכל חברה אחרת. עיצוב מכשירי הרדיו שלה הפך לסמל "ימי הרדיו". החברה הפכה את הייצור למתכונת של פס ייצור במקום העבודה הידנית שהייתה נהוגה עד אז. פילקו גם הייתה בין הראשונות ששילבו טרנזיסטורים בייצור מקלטי רדיו והציעה כבר בשנות החמישים מכשירי רדיו המופעלים על ידי שלט רחוק (עם כבל). ב-1930 החלה פילקו לייצר מכשירי רדיו לכלי רכב.

מכשירים נוספים: ממכונות כביסה עד לווייני תקשורת

פילקו הרחיבה את עסקיה לייצור מכשירי חשמל נוספים, בהם מיזוג אוויר (1938), מקררים (1939), מקלטי טלוויזיה ביתיים (1947), מכונות כביסה ומייבשי כביסה (1954) ועוד.
בשנת 1962 ייצרה פילקו מחשב טרנזיסטורי (פילקו S-2000 Transac), המחשב שאיפשר רמת חישוב זהה למחשבי יבמ הגדולים של אותה עת, אך בגודל קטן יותר, נבחר על ידי פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה למתקן איתור הירי של טילים ביניבשתיים בהר צ'ייני. בעקבות בחירה זו נבחרו מחשבי פילקו על ידי ארגונים רבים אחרים, בהם ווסטינגהאוז, ג'נרל אלקטריק, נאס"א ואף מתקן המחשוב של צה"ל, ממר"ם, בראשיתו. 
פילקו-פורד פיתחה וייצרה לווייני תקשורת ולוויינים מטאורולוגיים. כן פיתחה עבור נאס"א את מערכת המעקב הקרקעית הגלובלית של תוכנית מרקורי. חברת ייצור לווייני התקשורת לוראל (Space Systems/Loral) ממשיכה את קו ייצור הלוויינים של פילקו.

רכישות ומיזוגים

בדצמבר 1961 רכשה חברת פורד את פילקו ובמשך זמן מה נקראה החברה פילקו-פורד. ב-1974 נמכרה פילקו על ידי פורד לתאגיד GTE. ב-1981 נרכשה פילקו על ידי פיליפס ההולנדית, על מנת להחדיר את המותג "פיליפס" לארצות הברית, השם הדומה והלוגו הדומה סייעו לביצוע רכישה זו.
Pompeii

הקליפ

הקליפ עלה לאתר YouTube ב-20 בינואר 2013. אורך השיר הוא 3 דקות ו-53 שניות.
בחור כלשהו (שמגולם על ידי דניאל סמית') הגר במבנה נטוש כלשהו יוצא עם האופניים למזללה. כשהוא לוקח משקה והולך למוכרת הוא רואה שעיניה שחורות. הוא ידע שזהו סימן רע, (עיניו יכולות להפוך לשחורות) והוא מתחיל לברוח. יתר תושבי העיר גם היו בעלי עיניים שחורות. הוא נכנס לאזור משחקי וידאו, הוא נכנס וראה שתי נערות שעיניהן שחורות והוא שוב בורח ומוצא מפתחות של רכב ישן שבו הוא נוסע למעין ערבה ופתאום נהיה תקר באחד הגלגלים. הבחור הביט במראה במכוניתו והבחין שעיניו החלו להתרחב. הוא יצא מרכבו במהירות ונעמד על צוק, עד שעיניו השחירו.
חקיינות מילריינית

חקיינות מילריינית היא תופעה בטבע בה שני מינים רעילים, החיים בקרבה אחד לשני וסובלים מטורפים דומים, ישתמשו באותו סוג של אזהרה במקביל. חקיינות זו היא מוטואליזם, בו שני המינים מרוויחים. תופעה זו קרויה על שם הזואולוג וחוקר הטבע הגרמני פריץ מילר , אשר הציע את הרעיון לראשונה ב-1878 על פרפרים שחקר בברזיל.
תופעה זו מוסברת כך שאם טורף יראה שני מיני טרף רעילים הוא ילמד שלא לאכול את שניהם. אם שני מינים אלו בעלי אותות אזהרה דומים, כמו צבע וצורה, ילמד הטורף להימנע משניהם בצורה מהירה יותר. לדוגמה, אם טורף צריך לאכול אלף פרטים על מנת ללמוד כי זהו מין מסוכן, מספר המינים שיצטרך לטרוף הטורף כאשר יש שני מינים דומים ושניהם רעילים מתחלק בין השניים וכך כל מין ניזוק פחות. שני המינים בחיקוי זה אינם חייבים להיות בעלי דרגות זהות של הגנה. יש ספקטרום שלם בין חקיינות מילריינית, אמיתית, לחקיינות בטסיאנית, לא אמיתית. בנוסף ישנם סוגי חקיינות נוספים.
ירי ספורטיבי

ירי ספורטיבי הוא שם כולל לענפי ספורט הכוללים תחרויות ירי וקליעה למטרות נייחות או ניידות במגוון סגנונות, המבוצעות במגוון סוגי כלי נשק.
בין ענפי הירי הספורטיבי ניתן למצוא ענפים אולימפיים כגון קליעה, בהם נעשה שימוש ברובה או אקדח בקוטר זעיר, או ירי בצלחות חרס, המבוצע ברובה ציד, וענפים שאינם אולימפיים כגון ירי מעשי, המדמה מצבים דינאמיים של הגנה עצמית,  או ספורטינג (ירי דינאמי המדמה מתווי ציד).
ישנן תחרויות ספורט המשלבות ירי ספורטיבי עם ענפים אחרים, כגון הביאתלון. עם זאת לא נהוג לכלול ענפים מסוג זה תחת הגדרת ירי ספורטיבי.
גם ציד מוגדר כירי ספורטיבי, אף כי לא בישראל, אם כי בשנים האחרונות ארגוני ספורט רבים בעולם מתנגדים לשימוש בכינוי זה מטעמי אידאולוגיה והגנת החי. למעשה, בשנת 1900 הוכנסה לאולימפיאדת פריז תחרות ירי בפסיונים. בשפות שונות, ענף הציד נקרא גם ספורט סינגטי. בישראל, כאמור, ציד אינו מוגדר כספורט ואינו נכלל תחת הגדרת ירי ספורטיבי.
ענפי הירי הספורטיבי ממויינים בהתאם לסוג כלי הנשק, קוטרו, סוג ותצורת מטרות, המרחק מהמטרה וניידות. העוסקים בספורט זה נקראים קלעים (בתחומים האולימפיים) או ספורטאי ירי (כמו במקרה של ירי מעשי).

מושגים

בעברית נהוג לבלבל בין המושגים ירי ספורטיבי, ירי אולימפי וקליעה, עם זאת לא כל ירי ספורטיבי הוא ענף אולימפי, ולא כל פעילות קליעה נעשית לצורכי ספורט (קליעה צבאית או צליפה, למשל). ירי אולימפי יכול לכלול רק ענפים מסוימים מתחום רחב יותר (כמו במקרה של ירי בצלחות חרס). ככלל, נהוג בעברית לחלק את המושג ירי ספורטיבי לירי אולימפי וירי מעשי, אף כי קיימים תחומים ש"נופלים" בין ההגדרות.
קשתות היא ענף קליעה, אולם אינה ענף ירי. ספורטאים העוסקים בענף זה נקראים קשתים ולא קלעים. הגדרה זו נכונה גם לקשת מוצלבת, על אף שמנגנון הירי בה כולל הדק.
סנטה מריה דה מונטסראט

סנטה מריה דה מונטסראט (בספרדית: Santa Maria de Montserrat) היא מנזר בנדיקטיני הממוקם על הר מונטסראט בקטלוניה, ספרד. 
המנזר נחשב לאתר הדתי החשוב ביותר בקטלוניה. קבוצות של נערים מברצלונה ומכל רחבי קטלוניה מגיעים אליו לפחות פעם אחת בחייהם במטרה לערוך שם טיולי לילה ולראות את הזריחה מפסגת ההר. הבתולה ממונטסראט (הבתולה השחורה) נחשבת לקדושה האהובה ביותר בקטלוניה, ופסלה מוצב בעומק הכנסייה של המנזר, מעל למזבח ומאחוריו. אלפי עולי הרגל עולים במדרגות לנשק את הפסל. 
במנזר מקהלה של נערים, ל'אסקולניה, מן העתיקות במקהלות הנערים של אירופה, המתחנכים במקום ומופיעים מדי יום בפני תיירים ועולי רגל. לפני ההופעה נושא אב המנזר תפילה לשלום העולם בשפות רבות.
בתוך הבזיליקה נמצאות יצירות של כמה מגדולי הציירים והפסלים בספרד, בהם פבלו פיקאסו, סלבדור דאלי ואל גרקו.
כן מצויים בו פרסומים של בית הדפוס המקומי, בית הדפוס העתיק בעולם שעדיין פעיל ושספרו הראשון הודפס בשנת 1499.

תחבורה

הר המונטסראט הוא הנקודה הגבוהה ביותר מעל שפלת קטלוניה, 1236 מטרים מעל העמק, והוא ניצב במרכז האזור המאוכלס ביותר שלה.
מבנה ההר ומיקומו האידיאלי ממלאים תפקיד חשוב בחייה הדתיים והתרבותיים של קטלוניה. ההר, שפירוש שמו הוא "ההר המשונן" בשל צורתו, נמצא במרחק 48 ק"מ מערבית לעיר ברצלונה, וניתן להגיע אליו ברכב או רכבת.
אל המנזר ניתן להגיע באמצעות כביש המוביל למנזר, באמצעות רכבל וכן באמצעות רכבת, היוצאת מתחנת הרכבת מוניסטרול, הנוסעת אל המנזר דרך העמק שלרגלי המנזר.
מהמנזר מוביל פוניקולר לראש ההר, בו מצויים מנזרים קטנים נוספים.