google/wiki40b huggingface dataset:
הון

הון (בלעז: קפיטל באנגלית: Capital) הוא מונח המציין את מכלול הנכסים העומדים לרשותו של האדם (או גוף כלשהו), שיש בהם כדי לשמש אותו לצורך יצירת מוצר או הכנסה. המונח הון נמצא בשימוש רווח בתחומי הכלכלה, הפיננסים והחשבונאות, והגדרתו המדויקת משתנה על פי התחום וההקשר.

כלכלה

כיום, על פי רוב, מתייחס המושג הון בתחום הכלכלי לכסף או גילום אחר שלו, המשמש או עשוי לשמש את גוף לצורך פעולה עסקית או פיננסית כלשהי. אולם בתורת הכלכלה הקלאסית, התייחס המושג בעיקר לציוד, מבנים ומכונות המשמשים בהליך ייצור של מוצרים בידי יצרנים. על פי התאוריה הכלכלית הקלאסית, ההון הוא אחד משלושה גורמי ייצור (בצד אדמה ועבודה). בהגדרה זו, ההון הוא אותו מרכיב בגורמי הייצור שנוצר בידי האדם לשמשו בתהליך הייצור, בצד מה שניתן לו על ידי הטבע (גורם הייצור "אדמה") ויגיע-כפיו כשלעצמו (גורם הייצור "עבודה"). כל השלושה יחד הם מרכיבים חיוניים בתהליך הייצור הכלכלי. הגדרה זו היא של הכלכלן הקלאסי בן המאה ה-19 דייוויד ריקרדו, והיא רווחת בין כלכלנים מאסכולה זו ונגזרותיה.
קרל מרקס, אבי התורה המרקסיסטית, עסק רבות בהון בהגותו הכלכלית, והקדיש לו את אחד מחיבוריו החשובים ביותר – הקפיטל (שמשמעותו "ההון"). מרקס אימץ את הגדרותיו של ריקרדו בשינוי שם והגדרה קלים, אך הפיק מההגדרה משמעות שונה לחלוטין. מרקס הבחין בין "הון קבוע" (או "הון נח") המתייחס להשקעה בנכסים קבועים כמו הקמת מפעל, רכישת ציוד ומכונות, קניית חומרי גלם, דלק, וכדומה, ו"הון משתנה" (או "הון נע") שהוא חלק ההון המושקע בשכירת פועלים, תשלום משכורותיהם, וכדומה. מכאן הגיע למסקנות מרחיקות לכת לגבי העוולות בהתפלגות ההכנסות מההון הנהוגות בשיטה הקפיטליסטית.

חשבונאות

החשבונאות, העוסקת ברישום והפקת דו"חות של הפעילות הפיננסית בעסקים ותאגידים, מתעניינת פחות בסוג ההון – פיזי או פיננסי – ויותר במקור ההון. ברשות הפירמה נכסים רבים, פיזיים ופיננסיים, המשמשים אותה בפעילותה הכלכלית; אך מתוך שוויו הכספי של סך הנכסים, אומדת החשבונאות את חלקו שהוא "הון עצמי" (או הון בעלים), לעומת חלקו שהוא התחייבויות (או הון הלוואות), כלומר נמצא בידי הפירמה לשימושה באופן ארעי עד מועד פרעונו, ועל כן אינו חלק מהון הבעלים של הפירמה. מכאן שעל פי החשבונאות, ניתן לאמוד את הונו של עסק, תאגיד, ואפילו אדם, כסך נכסיו בניכוי סך התחייבויותיו. אומדן זה נותן למעשה את ההון העצמי, או השווי נטו.

הון אנושי ואינטלקטואלי

שימוש מודרני נוסף במונח הון הוא בהקשר של הון אנושי. זהו שימוש שאול בזרם הנאו-קלאסי המודרני, שכן בתאוריה הכלכלית הקלאסית ההון האנושי מוגדר בגורם הייצור "עבודה" ולא בגורם הייצור "הון". הגדרת חלק מגורם הייצור עבודה כ"הון אנושי" אומרת שלמעשה כמו הון פיזי, זהו משאב שניתן להשקיע בהגדלתו והשבחתו לצורך הגדלת התשואה שבשימוש בו, באמצעות השכלה, הכשרה מקצועית וכדומה. המושג "הון אנושי" מבדיל בין עבודה כ"יגיע כפיים" במובן הקלאסי, לעבודה במובנה היום המושתתת רבות על ידע. באופן דומה, יש המדברים על "הון אינטלקטואלי", כמושג במשמעות קרובה לקניין רוחני.
עץ אהרונשיין

בתורת הקבוצות, עץ אהרנשיין הוא עץ שכל שלביו וכל ענפיו בני מניה לכל היותר, ועם זאת הוא אינו בן מניה בעצמו. קיומו של עץ כזה מפריך את הכללת הלמה של קניג עבור עצמות הגבוהות מ־.
כל עץ סוסלין הוא עץ אהרונשיין. באופן כללי, לכל מונה , ־עץ אהרונשיין הוא עץ מגובה  כך שכל רמה שלו היא בגודל לכל היותר  וכל ענף הוא בגובה לכל היותר  (ומכאן "עץ אהרונשיין" סתם הוא למעשה ־עץ אהרונשיין). העץ קרוי על שם המתמטיקאי הפולני נחמן אהרונשיין שהראה בנייה שלהם לראשונה בשנת 1934.

קיום עץ אהרונשיין

מהלמה של קניג נובע כי לא קיים ־עץ אהרונשיין. קיומו של ־עץ אהרונשיין הוכח על ידי נחמן אהרונשיין. טענת קיומו של ־עץ אהרונשיין היא עצמאית — השערת הרצף גוררת את קיומו של עץ זה, ויליאם מיטשל וג'ק סילבר הראו שעקבי שלא קיים ־עץ אהרונשיין (בהינתן קיום של מונה קומפקטי חלש).
רונלד ינסן הוכיח שאקסיומת הבנייה גוררת שקיים ־עץ אהרונשיין (ולמעשה ־עץ סוסלין) לכל מונה אינסופי עוקב . ג'יימס קאמינגס ומת'יו פורמן הוכיחו בשנת 1998 בעצמות אקסיומות של מונים גדולים שעקבי שאין ־עץ אהרונשיין לכל  הגדול מ־. אם  הוא קומפקטי חלש אזי לא קיים ־עץ אהרונשיין. בכיוון השני, אם  הוא אי נסיג, ולא קיים ־עץ אהרונשיין, אזי  קומפקטי חלש.
ערן חרמוני

ביוגרפיה

חרמוני נולד בגבעת שמואל. בעודו נער, בתקופת ממשלת רבין והסכמי אוסלו, החל בפעילות פוליטית במפלגת העבודה ושימש כיו"ר נוער העבודה הארצי. שירת בצה"ל כלוחם ומפקד במערך האב"כ של חיל ההנדסה הקרבית. לאחר שחרורו נבחר למזכיר סניף מפלגת העבודה בגבעת שמואל.
בגיל 24 נבחר לתפקיד יו"ר המשמרת הצעירה. במהלך כהונתו עבד כמאבטח בבית החולים בילינסון, ובהתאם להבטחת הבחירות שלו, סירב לעבוד כיועץ לשר או לח"כ, כפי שנהגו ראשי המשמרת עד לאותה עת. זאת, על מנת לשמור על עצמאותה הפוליטית של המשמרת. כיו"ר המשמרת, הוביל חרמוני שביתת רעב שארכה 15 ימים, במחאה על הקיצוצים בתקציבי הרווחה שיזם שר האוצר דאז בנימין נתניהו. בנוסף הוביל חרמוני את המאבק נגד הצטרפות מפלגת העבודה לממשלה. לאחר תום כהונתו שימש לתקופה קצרה כיועצו הפוליטי של יו"ר מפלגת העבודה ושר הביטחון אהוד ברק, אולם התפטר מתפקידו ביום שבו עזב ברק את מפלגת העבודה לטובת מפלגת העצמאות.
חרמוני מזוהה עם המאבק לשוויון זכויות של קהילת יוצאי אתיופיה. הוא ייצג בהתנדבות את הקהילה בעתירה לבג"ץ שדרשה מהממשלה ליישם את החלטתה להעביר יותר מ-800 מיליון שקלים לצמצום פערים בין יוצאי אתיופיה לישראלים הוותיקים, והעתירה התקבלה. בנוסף, חרמוני השתתף לאורך השנים במאבקים ובהפגנות השונות של יוצאי אתיופיה, וייצג בהתנדבות עשרות מבני העדה בעניינים שונים מול הרשויות.
משמש כמזכיר סניף מודיעין-מכבים-רעות של מפלגת העבודה. בינואר 2017 נבחר לתפקיד מזכ"ל מפלגת העבודה. בוועידת המפלגה ב-14 בספטמבר של אותה שנה הועברו סמכויותיו על פי הצעתו של יושב הראש אבי גבאי, שהצהיר בראיון לחיים לוינסון מעיתון הארץ כי אינו מרוצה מתפקודו. במסגרת ההחלטה שהועברה, קיבל אבי גבאי לידיו את סמכויות הניהול של המפלגה והשליטה במינויים ובתקציבים, ופגע בכך בתפקידו ומעמדו של המזכ"ל.
לפני הבחירות לכנסת ה-21 שוריין במקום ה-11 אך בעקבות תוצאות הבחירות, בהן קיבלה המפלגה שישה מנדטים, לא נכנס לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת ה-22 שובץ במקום השמיני ברשימת "העבודה-גשר" ולא נבחר לכנסת.
עד בחירתו לתפקיד המזכ"ל שימש כמנהל המרכז הרעיוני של קרן ברל כצנלסון. במסגרת תפקידו בקרן הקים בין היתר את המכינה הקדם צבאית על שם ברל כצנלסון ויזם את הפקת עלוני "שיחת השבת" - עלוני בתי כנסת ברוח תנועת העבודה שמופצים אחת לשבועיים בעשרות אלפי עותקים בבתי כנסת בישראל. 
חרמוני חי במודיעין-מכבים-רעות. הוא נשוי ואב לבת.
הלנה קלוט-נורדהיים

ביוגרפיה

קלוט-נורדהיים נולדה באמסטרדם ב-1903. היא הייתה חברה בנבחרת ההולנדית להתעמלות נשים, שזכתה במדליית הזהב האולימפית באולימפיאדת אמסטרדם, במדליית כסף זכתה נבחרת איטליה ובמדליית ארד נבחרת בריטניה. הנבחרת כללה חמש נשים יהודיות (סטלה בליץ-אגסטריבה, אנה דרזדן-פולק, יודיק תמנס-סימונס ואלקה דה לוי), אף המאמן חריט קלירקופר היה יהודי. אולימפיאדת אמסטרדם הייתה הראשונה בה נכלל מקצוע התעמלות נשים. התחרות הייתה לקבוצות, ומדליות אישיות לא חולקו. קלוט-נורדהיים זכתה במדליית הזהב ביחד עם קבוצתה.
לאחר סיום קריירת ההתעמלות, עבדה נורדהיים כספרית, נישאה לאברהם קלוט, ובשנת 1933 נולדה להם בת בשם רבקה.
ביוני 1943 גורשה עם משפחתה למחנה המעבר וסטרבורק, ולאחר מכן נשלחה לסוביבור שם נספתה, יחד עם בעלה ובתה בת העשר. מבין חמש החברות היהודיות בנבחרת התעמלות הנשים של הולנד, נספו שתי מתעמלות נוספות (דרזדן-פולק ותמנס-סימונס), וכן המאמן קלירקופר בסוביבור. בליץ-אגסטריבה נספתה באושוויץ. רק אחת, דה לוי שרדה את השואה. בשנת 1997 הונצחו בנות הנבחרת, ומאמנן קלירקופר, ביד לאיש הספורט היהודי, במכון וינגייט.
שניידר CA1

רקע

הטנק תוכנן במגמה לאפשר לכוח מסתער לפרוץ את מכשולי גדרות התיל של שטח ההפקר שהפריד בין עמדות הביצורים של מלחמת החפירות במלחמת העולם הראשונה. בהגדרה היה על הכלי להיות בעל כושר עבירות, כך שיוכל לעבור מכתשים שנפערו בשטח בשל פגזי הארטילריה מבלי להתהפך, יוכל לעבור שוחות וידרוס מכשולי תיל; יהיה בעל כוח אש עצמאי כך שיוכל להתגונן ויהיה בעל שריון שיגן על צוותו מירי נשק קל של האויב. מטרת הכלי הייתה לפרוץ דרך לחיל רגלים שיבוא בעקבותיו.
ב-16 ביוני 1915 הציג מהנדס חברת שניידר, אז'ן ברילה (Eugène Brillié), אבטיפוס של הטנק לנשיא צרפת, ריימון פואנקרה. הטנק השתמש במנגנון זחלי (מזקו"ם) אשר התבסס על מנגנון הנעה של טרקטור ופותח יחד עם חברת סן שאמון (Saint Chamond). בהמשך פיתחה האחרונה טנק משלה בשם זה.

תיאור הכלי

הטנק תוכנן לצוות של נהג וחמישה אנשי צוות. חימושו העיקרי היה תותח 75 מ"מ והוא צויד בשני מקלעי הוצ'קיס 8 מ"מ, משני צדדיו, שהותקנו בתוך מיגון אופייני בצורת חצי-כדור. בקדמתו הותקן ברזל-זווית להרס גדרות-תיל.

פעילות מבצעית

בספטמבר 1916 סופקו הטנקים הראשונים והטנק הופיע לראשונה בשדה הקרב ב-16 באפריל 1917 בקרב השני על האיזן. ביצועיו בשדה הקרב היו עלובים. מיגון הטנק היה דק מדי ולא הגן על צוותו, שסבל גם מאוורור לקוי. גם טווח הראיה מן הכלי היה מוגבל. למרות שנערכו מספר שינויים הטנק נזנח עד מהרה לטובת הרנו FT-17.
חתכי דדקינד

חתכי דדקינד מהווים אחת משתי השיטות הקלאסיות לבנייה של שדה המספרים הממשיים מתוך שדה המספרים הרציונליים. אלו הן הבניות הראשונות של שדה זה שאינן תלויות באקסיומות גאומטריות. את הבניה הציג ריכארד דדקינד ב- 1872. באותה שנה הציע גאורג קנטור את הבניה באמצעות "סדרות קושי".
חתך במספרים הרציונליים הוא חלוקה שלהם לשתי קבוצות לא ריקות  ו-, כך שכל איבר של  קטן מכל איבר של , וכך של- אין מקסימום. לדוגמה, אם  הוא מספר רציונלי, אפשר לבחור  ו- ; אז  הוא החתך המתאים ל-. חתכים אלה, שאותם אפשר לאפיין גם בכך שלקבוצה B יש מינימום, נקראים "החתכים הרציונליים".
אפשר להגדיר פעולות חיבור וכפל בין חתכים, והאוסף המתקבל הוא שדה, שאוסף החתכים הרציונליים מהווה תת-שדה שלו. יתרה מזו, קל לסדר את השדה החדש ( גדול מ-  אם  מכיל את ), ואז השיכון של הרציונליים בשדה החתכים (המתאים לכל מספר רציונלי את החתך שלו) שומר על יחס הסדר.
ישנם גם חתכים לא רציונליים. למשל, אפשר לקחת את  להיות קבוצת המספרים הרציונליים החיוביים, שריבועם גדול מ-2, ואת  להיות המשלים של . במקרה זה  הוא חתך שריבועו שווה לחתך המתאים ל-2, ולכן אינו יכול להיות רציונלי (שהרי השורש הריבועי של 2 אינו רציונלי).
מתברר שהשדה החדש הוא שדה סדור שלם ארכימדי, והוא השדה היחיד בעל תכונות אלה. לשדה זה קוראים שדה המספרים הממשיים. את אוסף החתכים אפשר לבנות עבור כל שדה סדור, אלא שהתוצאה אינה שדה אלא אם השדה המקורי הוא ארכימדי. אוסף החתכים בשדה ארכימדי איזומורפי בכל  המקרים לשדה המספרים הממשיים.
ב-1972 הכליל את הרעיון ג'ון קונווי, ובנה את מה שכונה אחר-כך מספרים סוריאליסטיים.

הכללה

אפשר להגדיר בצורה דומה חתכים לכל קבוצה סדורה. תהי A קבוצה הסדורה ביחס סדר מלא >. נגדיר חתך להיות קבוצה לא ריקה C בלי מקסימום, המקיימת שאם x ב-C ו-y<x אז גם y ב-C. את הקבוצת הקבוצות המתקבלות D נסדר על פי יחס ההכלה (שקל לראות שמסדר אותן בסדר מלא), ונגדיר את ההטלה הקנונית מ-A ל-D על ידי x עובר לקבוצת המספרים הקטנים מ-x. זהו שיכון (כלומר פונקציה חח"ע) שהוא איזומורפיזם על תמונתו (משמר סדר) ולכן ניתן להגיד ש-A מוכל ב-D. אז A צפוף ב-D, ולכל קבוצה חסומה ולא ריקה ב-D יש סופרמום. בנוסף, אם נסתכל על טופולוגיית הסדר על D, אז A צפוף ב-D (במובן הטופולוגי), ואם A צפוף (במובן של סדר) אז D מרחב קשיר.
הקבוצה המתקבלת D מקיימת את "תכונת השלמות": לכל תת-קבוצה לא ריק וחסומה מלעיל יש סופרמום. יתרה מכך, כל איבר שנוסף ב-D ולא היה קודם ב-A הוא סופרמום של תת-הקבוצה שהוא מייצג (ועל כן אם A מקיימת את תכונת השלמות, D איזומורפית ל-A).
רובר הראשון, דוכס בורגונדיה

ביוגרפיה

רובר נולד בשנת 1011 לרובר השני, מלך צרפת ולקונסטנס מארל, בתם של גיום הראשון, רוזן פרובאנס ואדלייד מאנז'ו. אחרי מותו של איג, אחיו הבכור, מרדו רובר ואחיו אנרי באביהם וניצחו אותו, ואילצו אותו לחזור לפריז. בשנת 1031, לאחר מותו של אביו המלך, השתתף רובר במרד נגד אחיו אנרי, שבו הוא נתמך על ידי אמו, קונסטנס מארל . השלום הושג רק כאשר רובר קיבל את דוכסות בורגונדיה (1032).
לאורך שלטונו לא היה רובר אלא ברון שודד, שלא היה לו שליטה על הווסלים שלו, ואחוזותיו נשדדו לעיתים קרובות, בעיקר אלה של הכנסייה. רובר תפס את ההכנסות של בישוף אוטן ואת היין של הקנונים של דיז'ון, וכן פרץ את מנזר סן ז'רמן באוסר. בשנת 1048 הוא התגרש מאשתו, אלייה מסמור, ולאחר מכן היה אחראי לרצח אחיה ז'וקראן, ולרצח אביה, חמיו, דלמאס הראשון מסמור. באותה שנה, הבישוף של לאנגר, הרדווין, סירב להקדיש את כנסיית סנסי כדי שלא "להיחשף לאלימות הדוכס".
בנו הראשון, איג, נפטר בקרב בגיל צעיר, ובנו השני, אנרי, גם הוא מת לפניו, ובשל כך לאחר מותו של רובר ב-21 במרץ 1076, ירש אותו נכדו איג הראשון, דוכס בורגונדיה.
ורוניקה אסקובר

ביוגרפיה

אסקובר נולדה ב-1969 באל פאסו, מהגדולות שבערי טקסס. היא גדלה בסמוך לרפת של משפחתה עם הוריה וארבעה אחייה. אסקובר למדה בתיכון הקתולי "אקדמיית לורטו" ואחר כך בתיכון בורגס, לפני שקיבלה תואר ראשון מאוניברסיטת טקסס באל פאסו (UTEP) ותואר שני מאוניברסיטת ניו יורק. אסקובר עבדה בסגל של ריימונד קבאלרו, אז ראש עיריית אל פאסו. כאשר קבאלרו לא הצליח להיבחר מחדש לתפקידו, החלה אסקובר את דרכה בשירות הציבורי. היא נבחרה לנציבת מחוז אל פאסו ב-2006 וב-2010 נבחרה לשופטת המחוז.
באוגוסט 2017 התפטרה אסקובר מתפקידה במטרה להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית לקראת בחירות 2018. אסקובר התמודדה למושבו של בטו או'רורק, שייצג את מחוז הקונגרס ה-16 של טקסס. מכיוון שהמחוז נחשב מעוז המפלגה הדמוקרטית ומתגוררים בו מספר רב של היספנים, מועמד המפלגה הדמוקרטית שיזכה בפריימריז במפלגתו צפוי יהיה לזכות בבחירות הכלליות. אסקובר ניצחה בבחירות המקדימות שנערכו במפלגתה עם 61% מהקולות, כשהיא גוברת על חמשת עמיתיה.
ביוני 2018 הובילה אסקובר ביחד עם או'רורק הפגנות בטורנילו שבטקסס, כמחאה על מדיניות הפרדת המשפחות של ממשל דונלד טראמפ והמחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית שכללה הפרדת ילדים מהוריהם שהיגרו אל ארצות הברית. העיר שוכנת קילומטרים בודדים מריו גראנדה, נהר המהווה את גבול ארצות הברית עם מקסיקו במדינת טקסס. ממשל טראמפ הקים "עיר אוהלים" בטורנילו, בה הוחזקו ילדים שהופרדו מהוריהם.
אסקובר זכתה בבחירות הכלליות ב-6 בנובמבר, וגברה על ריק זייברגר, מועמד המפלגה הרפובליקנית. בכך נהפכה לאישה הראשונה לייצג את מחוז הקונגרס ה-16 של טקסס בקונגרס האמריקאי. עם ניצחונה, אסקובר וסילביה גרסיה הפכו לנשים הלטיניות הראשונות בבית הנבחרים מטעם טקסס.
משאלה

משאלה היא תקווה או רצון לדבר מה. 
בסיפורת, המשאלה עשויה להיות אמצעי המניע את העלילה.

בתרבות

בתרבויות מסוימות קיימים מנהגים בהם אנשים מעודדים לבקש משאלה, כגון במהלך מנהג כיבוי הנרות הדולקים על עוגת יום הולדת; כשרואים כוכב נופל בלילה; כשנופל ריס; ובזריקת מטבע לתוך באר או מזרקה. 
בתחילת שנה חדשה יש המכינים רשימת יעדים ומשאלות אותם הם מתכוונים להגשים במהלך השנה.

בסיפורת ובאמנות

משאלה בסיפורת היא בקשה המהווה את מרכז הסיפור. לרוב היא בבסיס מחזה מוסר בו הפרוטגוניסט נדרש לבחור בין הטוב לרע. לעיתים היא חלק קטן מהסיפור, אך לרוב משמשת כאמצעי המניע את העלילה.
במרבית הסיפורים העוסקים במשאלות, מי שמגשים אותם הם שדים, רוחות או בעלי חיים הניחנים בכוחות מיוחדים אך נאלצים להיות מוגבלים לאובייקטים שגרתיים (כגון השד במנורה של אלאדין). שחרור הישות מאפשר למשחרר להגשים משאלה.
סיפורי אלף לילה ולילה מבוססים על משאלות, ובפרט סיפורו של אלאדין, בו הוא מוצא מנורת קסמים ומשפשף אותה כדי לנקותה, ולפתע יוצא מתוכה ג'יני, שד המגשים את משאלותיו בעזרת כוחות נסתרים והופך את אלאדין לאיש עשיר. הוא אף נישא לבת המלך, והשד מקים עבורם ארמון מפואר.
הדייג ודג הזהב היא אגדה של אלכסנדר פושקין המבוססת על האגדה "הדייג ואשתו" של האחים גרים, בה דג הזהב מבטיח הגשמת משאלות בתמורה לשחרורו. כל משאלה שהוגשמה הגבירה את חמדנות הגיבורים, עליה נענשו בסופו של דבר כשאיבדו את כל שהשיגו. 
ספקי משאלות אחרים יכולים להיות חפצים דוממים. דוגמה לכך היא כפת הקוף בסיפור של ו. ו. ג'ייקובס (W. W. Jacobs). הסיפור עוסק בכפת הקוף המשמשת כחפץ קסם המעניק שלוש משאלות, אשר פונות נגד מביען. אופן הגשמת המשאלות מציג את רעיון הגורל ככח עליון קבוע מראש ובלתי ניתן לשינוי. 
מספר המשאלות הניתנות בסיפורים משתנה. אלדין קיבל בסיפור מספר בלתי מוגבל של משאלות. אולם המספר הנפוץ ביותר הוא המספר הטיפולוגי 3, כדוגמת "שלוש המשאלות המגוחכות" של שארל פרו.
בסיפורים רבים המשאלה מוגשמת באופן מילולי מדי או באופן זדוני, שיוצר מצוקה עבור מבקשה. לדוגמה, בקשה לעושר המוענקת על ידי ביטוח חיים של אדם אהוב היא הגשמה זדונית של המשאלה. דוגמאות להתייחסות מילולית מידי הן בקשה המנוסחת "הלוואי והייתי עשיר" ומוגשמת כך שהאדם היה עשיר בתקופה מסוימת בעבר, אך כיום הוא כבר לא, או המשאלה "אני רוצה להיות עשיר", שמובילה לכך שהאדם יהיה עשיר בעתיד, אך לא בהכרח בהווה. אופן זדוני נוסף של הגשמה הוא הגשמת משאלה שהנמען לא ביקש, רק מכיוון שהשתמש בפועל "רוצה".
הגשמת משאלות מהווה גם נושא לרומנים כגון משאלה אחת ימינה ולסרטי קולנוע וטלוויזיה, כגון עץ המשאלות, 16 משאלות.
פאניוניוס (כדורגל)

היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1890 על ידי מספר גדול של תושבים מהעיר סמירנה שחיו בעיר דאז. בזמנו פאניוניוס שימשה לקבוצת מוזיקה וספורט, ושמה היה "קבוצת המוזיקה והכדורגל אורפאוס". בשנת 1893 מספר חברים בקבוצת אורפאוס החליטו על הפיכת פאניוניוס לקבוצת ספורט, והרחקתה מהמוזיקה, מה שגרם לפאניוניוס להשתתף ביותר ויותר אירועי ספורט, שמה שונה ל"מועדון הספורט אורפאוס". רק בשנת 1898 שונה שם הקבוצה לפאניוניוס G.G.S., מה שגם גרם למועדון הספורט להשתתף באירועי ספורט בינלאומיים.
הקבוצה משחקת בליגה היוונית הראשונה. פאניוניוס מעולם לא זכתה באליפות הליגה היוונית אך היא זכתה פעמיים בגביע היווני: פעם אחת ב-1979 ופעם אחרת ב-1998.
מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה

היסטוריה

מקורותיו של מרכז דיין במכון ראובן שילוח, אשר נוסד ב-1959 תחת חסות "החברה המזרחית הישראלית". ב-1983, אוניברסיטת תל אביב ייסדה את מרכז משה דיין, אשר כלל בתוכו את מכון שילוח, כמו גם יחידות ארכיוניות העוסקות במזרח התיכון. הקמתו ותפקודו השוטף של מרכז דיין התאפשר בעזרת תרומתם הנדיבה של חבריו של משה דיין המנוח. מרכז דיין הוא חלק מבית הספר להיסטוריה והפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין באוניברסיטת תל אביב.

ספריית מרכז משה דיין

ספריית מרכז דיין מחזיקה באוספים נרחבים של ספרים, כתבי עת, מאמרים, מידע כלכלי וחומר עיוני נוסף בנושאים הקשורים למזרח התיכון המודרני, צפון אפריקה והאסלאם. כל החומר העיוני מקוטלג במסד נתונים ממוחשב שניתן לחפש בו באמצעות מילת מפתח, שם המחבר, כותרת ופרמטרים נוספים. נכון להיום, ישנם מעל 250,000 פריטים בקטלוג. בנוסף, הספרייה מחזיקה באוסף ארכיוני של תדפיסי מסמכים של ממשלת בריטניה ובמידע סטטיסטי רב בנוגע למדינות המזרח התיכון. כמו כן, דרך מאגר הספרייה, ישנה גישה לחומר עיוני דיגיטלי כגון תשדירי ה BBC, דוחות מרכזי מחקר ברחבי העולם ועיתונים יומיים.

הספרייה האודיו-ויזואלית במרכז דיין

ספריית המקורות האודיו-ויזואליים של מרכז משה דיין היא מרכז מדיה המציע לסטודנטים ולחוקרים הזדמנות ייחודית לחקור את ההיסטוריה של המזרח התיכון מבעד לעדשת הקולנוע, הסרטים התיעודיים, המוזיקה והשידורים מרחבי האזור. לספרייה אוסף סרטים נרחב, במגוון נושאים הנוגעים למזרח התיכון (מקומות, אישים, תרבות, מוזיקה, סכסוכים). בנוסף, הספרייה מעניקה גישה לשירותים לווייניים ולשידורי ערוצים אזוריים חשובים.

ארכיון העיתונות הערבית

במרכז משה דיין מצוי אוסף עיתונות ערבית מן הגדולים בעולם. האוסף שנבנה בעמל של שנים כולל אלפי כותרים (כתבי עת, שבועונים וירחונים), ומחזיק מאות אלפי פריטים (קרוב לעשרים מיליון דפי עיתון). האוסף מוסיף לגדול ולהתרחב מדי שנה וכולל גם מדיה אלקטרונית, עם מעבר חלקי של העיתונות הערבית לתחום האינטרנט. האוסף פתוח בפני חוקרים מישראל ומכל רחבי העולם.
Teenage Dream

The California Dreams Tour

ב-20 בפברואר 2011, יצאה פרי לסיבוב הופעות חדש לקידום אלבומה Teenage Dream. סיבוב הופעות זה נקרא "California Dreams Tour" . במהלך סיבוב ההופעות הופיעה פרי עם שירים מאלבומה הקודם, מהאלבום הזה ועם מספר קאברים לשירים שונים.
ב-24 בנובמבר 2011 הודיעה פרי בטוויטר שהיא מתכננת להוציא DVD לסיור שלה בשנת 2012.
ב-22 בינואר 2012 סיימה פרי את סיבוב ההופעות שלה.
מבצע בתק

מבצע בתק נערך במלחמת העצמאות כחלק ממבצע דני, ומטרתו הייתה כיבוש אזור מגדל צדק, המחצבות וראש העין.
קודם לכך, ב-30 במאי 1948 נכבשה ראש העין על ידי כוחות האצ"ל, אולם למחרת הם נסוגו תחת התקפת נגד קשה של לוחמי חסן סלאמה, שנעזרו בצבא העיראקי בה נהרגו 6 מאנשי האצ"ל בקרב זה נפצע חסן סלאמה ומת לאחר כמה ימים.
במבצע בתק, אשר אירע בליל 11 ביולי - 12 ביולי 1948, כבש גדוד 32 של חטיבת אלכסנדרוני את מגדל צדק ועמד בהצלחה כנגד התקפות נגד של הכוחות העיראקיים. לאחר כשלונם במגדל צדק, פינו העיראקים את ראש העין והניחו חומרי נפץ במכון שאיבת המים. כוחות אלכסנדרוני הצליחו לנטרל את המטענים ולמנוע הרס מפעל השאיבה החשוב.
בגן הלאומי ירקון יש אנדרטה ל-36 לוחמי חטיבת אלכסנדרוני שנפלו בכל קרבות ראש העין ומגדל צדק במהלך מלחמת העצמאות.
דוד קוויאט

הרב דוד קוויאט (תרע"ט, 1919 - כ"ד בחשוון תש"ע, 11 בנובמבר 2009) היה מראשי ישיבת מיר בברוקלין ומרבני אגודת ישראל בארצות הברית. מחבר סדרת הספרים "סוכת דוד".

ביוגרפיה

נולד בביאליסטוק לחיה ריישא ולרב אברהם אליעזר, חסיד סלונים. התייתם בצעירותו. בגיל 16 התקבל לישיבת מיר והיה מהתלמידים הצעירים בישיבה. שמר שם על לבושו החסידי. בזמן מלחמת העולם השנייה נדד עם הישיבה לווילנה ולשנחאי שם התקרב לרב יחזקאל לוינשטיין ולרב חיים שמואלביץ. 
לאחר המלחמה עבר לארצות הברית שם נישא לנכדת הרב שמואל בנימין סופר, ה"חשב סופר". התגורר בוויליאמסבורג והיה מקורב לרבי יעקב יוסף טברסקי, האדמו"ר מסקווירה. לאחר הקמת שיכון סקווירא היה מראשוני המתיישבים. לאחר תקופה חזר לברוקלין ועבד בתחום היהלומים אך לא הצליח בעבודתו. זמן מועט לאחר מכן נקרא על ידי חסידי גור למסור שיעור לקבוצת בחורים והוא עזב את עבודתו. בתחילת שנות ה-60 תיקן הרב יעקב קמינצקי שבתי המדרש של אגודת ישראל ימנו רבנים. סניף "חפץ חיים" בשדרה ה-18 ביקש למנותו לתפקיד זה. הוא הסכים בתנאי שכל חברי הקהילה יסכימו למינוי וכך היה. 
בשנת תשכ"ב (1962) נקרא על ידי הרב אברהם קלמנוביץ לכהן כמגיד שיעור בישיבת מיר. מלבד שיעורי הגפ"ת היה מוסר שיעור בחומש. לאחר 12 שנה החל לכהן כראש ישיבה (בתואר "מראשי הישיבה"), במשרה זו כיהן עד סוף ימיו.
בתחילת שנות ה-90 נבחר ליושב ראש ועד הרבנים של אגודת ישראל בארצות הברית.
נהג לרשום חידושי תורה במחברות ובספרי הלימוד, וכן כתב את דרשותיו בישיבה ובבית הכנסת. 37 מספריו יצאו לאור, כולם בשם "סוכת דוד". על החומש יצאו לאור עשרה כרכים.
מגן שוק

מגן שוק הוא מגן שנועד להגן על עצם השוק שברגל מפני שבירה.
מגנים מסוג זה נפוצים בקרב שחקני כדורגל, במטרה למנוע את שבירת הרגל בעת התנגשויות וגליצ'ים. המגנים בכדורגל עשויים פלסטיק ונלבשים מתחת לגרב, ללא כל אמצעי המהדק אותם לגוף.
בנוסף, סוג שונה של מגנים מסוג זה נפוצים בקרב מתאמנים באמנויות לחימה. גם כדי להגן על הרגל הבועטת מפני שבירה או מכות יבשות כאשר זו תפגע בגוף היריב, זאת מכיוון שאין שומן באזור עצם השוק והיא עצם בולטת וארוכה, דבר ההופך אותה לפגיעה. כמו כן, המגן קיים כדי לרכך את המכה עבור גוף היריב.
המגנים לאמנויות לחימה מורכבים לרוב גומי או בד, ובפנים הם מלאים פלסטיק עטוף בספוג דק. המגנים נסגרים לרוב בעזרת סקוצ'ים, ולרובם יש רשת בחלק הפנימי למניעת גירוד. ישנם מגנים בצורת "גרב", הנלבשים על הרגל כמו גרב, אך אלו נפוצים פחות באופן משמעותי. מגנים עבור כדורגל עשויים פלסטיק בלבד ולרוב אינם כוללים אמצעי להידוקם אל השוק.
את המגנים ניתן לרכוש במידות שונות, והם מיוצרים על ידי מגוון רב של חברות. מחירם נע בין עשרות שקלים ועד למאות שקלים.
אלונזו בייברס

ביוגרפיה

בייברס נולד במונטגומרי, אלבמה. הוא בוגר בית הספר התיכון האמריקאי בקייזרסלאוטרן מערב גרמניה. בשנים 1979–1983 למד באקדמיה של חיל האוויר האמריקני וסיים את לימודיו בהנדסת תעופה וחלל, שם שיחק פוטבול. 
התקדמותו באתלטיקה הייתה מהירה ובשנת 1983 קבע בייברס בריצת 400 מטר תוצאה של 45.07 שניות, אך באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 הוא סיים ביחד עם חבריו לנבחרת, סנדר ניקס, וילי סמית ואדווין מוזס רק במקום שישי בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:05.29 דקות. בשלב חצי הגמר הם קבעו את התוצאה המהירה ביותר בשלב זה - 3:02.13 דקות, שהייתה מספקיה למדליית ארד.

אלוף אולימפי

במהלך אימוניו לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), קיבל ביירבס דרגת לוטננט בחיל האוויר של ארצות הברית. במבחנים האמריקאים לקביעת המשלחת לאולימפיאדה הוא קבע שיא אישי של 44.86 שניות. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 44.27 שניות, לפני גבריאל טאקו מחוף השנהב (44.54 שניות) ובן ארצו אנטוניו מק'קיי (44.71 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר, ביחד עם סנדר ניקס, ריי ארמסטד ומק'קיי בתוצאה של 2:57.9 דקות, לפני בריטניה (2:59.13 דקות) וניגריה (2:59.32 דקות).
חודש לאחר המשחקים האולימפיים, סיים בייברס להשתתף בתחרויות אתלטיקה והחל בקריירת הטיס שלו. עד שנת 1991 היה טייס פעיל בחיל האוויר האמריקאי. כיום הוא עובד כטייס בואינג 777 בחברת יונייטד איירליינס.
אוסקר טנר

קריירה

בתחילת הקריירה השחמטאית שיחק טנר במספר תחרויות בגרמניה. הוא ניצח במוקדמות והגיע למקום הרביעי בתחרות המבורג 1910, הגיע שביעי בתחרות ברלין 1911 (קארל אהוס ניצח), חלק מקום 9-10 בתחרות וורצלב 1912 (ברנהרד גרגורי ניצח) , חלק מקום שלישי בתחרות יונגבונצלאו בשנת 1913 (קארל הרומאדקה ניצח) וחלק מקום 2-3 עם איליה רבינוביץ, אחרי המנצח הלגואה בתחרות מאנהיים 1914.
לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק טנר מקום 6-7 בתחרות ברלין 1922 (ניצח: פרידריך זמיש) ולאחר מכן היגר לארצות הברית. שם שיחק פעמים רבות בתחרויות מועדון מנהטן ובתחרויות אחרות בניו-יורק. טנר חלק מקום 4-5 בתחרות בשנת 1922 (ניצח: מוריס שפירו), הגיע למקום החמישי בתחרות בשנת 1923 שבה ניצח אוסקר חאייס. טנר חלק מקום 7-8 בתחרות הופאטקונג בשנת 1923 (הקונגרס האמריקאי התשיעי, ניצחו אברהם קופצ'יק ופרנק מרשל .
טנר הגיע שני, אחרי חוסה ראול קפבלנקה וחלק מקום חמישי בתחרות בשנת 1924 בה ניצח אברהם קופצ'יק. בשנת 1925 חלק מקום 6-8 בתחרות בה ניצח אברהם קופצ'יק, בשנת 1926 הגיע למקום העשירי בתחרות בה ניצח גזה מארוצי וחלק מקום 8-9 בתחרות בשנת 1928 בה ניצח אלכסנדר קויץ', באותה שנה הגיע למקום השמיני בתחרות חוף בריידלי (ניצח: אברהם קופצ'יק). 
לאחר מלחמת העולם השנייה השתתף טנר באליפות הפתוחה של ארצות הברית בשנת 1948 שם הגיע למקום ה-41, זאת בהיותו בן 68. בתחרות ניצח אדמס ויוור.