google/wiki40b huggingface dataset:
לקוסט

לקוסט (צרפתית: Lacoste) היא חברת ביגוד צרפתית שנוסדה ב-1933 על ידי הטניסאי רנה לקוסט. החברה מוכרת בגדים יוקרתיים, נעליים, בשמים, חפצי עור, שעונים, משקפי שמש וחולצות טניס (חולצות פולו). החברה מזוהה עם סמל התנין הירוק המוטבע על בגדיה.
מוצרי החברה מיובאים באופן רשמי לישראל על ידי קבוצת פולק המחזיקה ברשת האופנה היוקרתית "ונדום" בה נמכרים מוצרי החברה. בנוסף לכך בשנת 2007 נפתחה חנות הדגל הראשונה של המותג בכיכר המדינה.
אברהם ליפשיץ (איש חינוך)

ביוגרפיה

ליפשיץ נולד בשכונת פג'ה שבפתח תקווה, כבן זקונים (מתוך שלושה), להורים ילידי לובלין. בצעירותו עבר עם משפחתו לבני ברק, שם למד בבתי הספר "מוהליבר" ו"סגולה". בהמשך למד בישיבת בני עקיבא נחלים ובישיבת ההסדר הר עציון. היה חבר בסניף בני ברק של תנועת הנוער בני עקיבא ומאוחר יותר הקים והיה קומונר של הסניף בפרדס כץ.
במהלך שירותו בצה"ל עבר טירונות בנח"ל ולאחר מכן שירת בחיל השריון.
סיים תואר ראשון במחשבים במכון לב, ובמקביל היה מדריך בקריית נוער. לאחר מכן הקים את המדרשה בחיספין שברמת הגולן. סיים תואר שני בטורו קולג' בחינוך ותושב"ע, ודוקטורט מהאוניברסיטה העברית בירושלים בנושא "הוראת התושב"ע בבתי ספר ממלכתיים - דרכי השפעה".
לאחר מכן עבר למדרשה בטבריה ונקרא לנהל את המקיף הדתי בעיר, שכלל אז 180 תלמידים. כעבור שנה הפריד אותו לאולפנית ולישיבה עירונית, וניהל אותה 28 שנים וחצי ברציפות. כשעזב את תפקידו ועבר למינהל החמ"ד, היו בשני המוסדות יחד 1,400 תלמידים מכל האזור.
בשנים 1990–1993 היה מזכ"ל בני עקיבא, ובשנים 2019-2010 כיהן כראש מינהל החמ"ד.

חיים אישיים

תושב חיספין. נשוי לרחלה, שהיתה סגנית מנהלת בית ספר תיכון נופי גולן בישוב, וכיום עומדת בראש מסלול לימודי היהדות והחמ"ד במכללת אוהלו. אב לשישה.
דגל ימי צבאי

דגל צבאי ימי הוא דגל ימי המשמש ציי מלחמה או חילות ים של מדינות במקום דגלה הלאומי של המדינה לה הצי שייך. 
הדגל הצבאי הימי, בנוסף לדגל הימי האזרחי, הוא גרסה של דגל הלאום. בחלק מן המדינות לא הייתה הבחנה בין הדגל המונף על ספינות צי סוחר לבין ספינות צבאיות, או כפי שנוהגת צרפת שם אין כל הבחנה בין הדגל הלאומי בשימושיו השונים. אולם, ברבות מן המדינות, נותר המנהג להניף דגל ייחודי לספינות הצבא בעינו.
הדגל הצבאי הימי צבוע בדרך כלל בצבעים הבולטים בשמי הים וכולל התקנים השאובים מתוך הדגל הלאומי.
הדגל הימי הצבאי הוא דגל לאומי ואינו דגלוני החרטום אשר כוללים לרוב חלקים מתוך הדגל הלאומי.
סימולו הוקסילולוגי הוא
מלונות שרתון

היסטוריה

בשנת 1937 הקימו ארנסט הנדרסון ורוברט מור בית מלון קטן בספרינגפילד, מסצ'וסטס. זמן קצר לאחר מכן הם רכשו בית מלון נוסף עליו התנוסס שלט גדול: שרתון. עלות החלפת השלט הייתה יקרה מדי ולכן הנדרסון ומור החליטו שבמקום שיתנו לכל מלון שם, הם יקראו לכל המלונות תחת שם אחד. כך נולדה רשת שרתון.
הצמד המשיך ברכישת מלונות במדינת מסצ'וסטס ועד שנת 1939, היו ברשותם שלושה מלונות בעיר בוסטון.
הצלחת המלונות גרמה להם לקנות עוד ועוד מלונות ברחבי החוף המזרחי של ארצות הברית. בשנת 1945 הייתה שרתון רשת המלונות הראשונה שנסחרה בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
בשנת 1949 הפכה שרתון לרשת בינלאומית כאשר נרכשו שתי רשתות מלונות גדולות בקנדה. אך רק בשנות ה-60 יצאה הרשת מתחומי צפון אמריקה עם בנייתו של מלון שרתון תל אביב בשנת 1961 ו'שרתון מקוטו', עיירה ליד קראקס, ונצואלה. בשנת 1965 נבנה המלון ה-100 של הרשת.
בשנת 1968 נרכשה הרשת על ידי תאגיד הענק ITT ושמם של כל מלונות הרשת שונה ל-'ITT Sheraton'. 
בשנת 1985 רשת 'ITT שרתון' הייתה רשת המלונות המערבית הראשונה שפתחה בית מלון ברפובליקה העממית של סין.
בשנת 1994 רכשה 'ITT שרתון' את רשת המלונות הגדולה ביותר באיטליה, 'CIGA', שברשותה היו מלונות רבים בכל אירופה. כל המלונות תחת הרשת שינו את שמם ל'שרתון' וכך הפכה הרשת לרשת מלונות מוכרת גם באירופה.
בשנת 1998 הרשת נרכשה על ידי 'רשת מלונות סטארווד', שגברה על ההצעה של הילטון במכרז. מאז צמחה שרתון לאחת מרשתות המלונות הגדולה בעולם.
דילן וקול ספראוס

ביוגרפיה

דילן וקול ספראוס החלו את דרכם בעולם הבידור בגיל 6 חודשים, כשהופיעו בפרסומות לחיתולים. 
לאחר מכן, בשנת 1993, היותם בני שנה החלו להשתתף בקומדיית המצבים של רשת ABC "גרייס על הכוונת" כאשר השניים גילמו את התינוק של ברט באטלר. את תפקיד זה עשו במשך 5 עונות, עד 1998. 
תפקידם המשמעותי הראשון שחשף אותם לקהל הרחב היה בשנת 1999 בסרט הקומי "ביג דדי" בכיכובו של אדם סנדלר, כאשר גילמו את הבן שלו - ג'וליאן "פרנקנשטיין" מקגראת'. באותה שנה שיחקו בסרט המתח "אשת האסטרונאוט" בכיכובו של ג'וני דפ. 
בשנים 2000–2002 קול שיחק תפקיד סולו למשך שבעה פרקים בסדרת הקאלט המצליחה "חברים" בתפקיד בנו של רוס גלר (דייוויד שווימר). ובשנת 2001 הופיעו השניים בסדרה הקומית של רשת פוקס "מופע שנות ה-70" בתור הילדים השובבים שהלכו לאיבוד בפארק ופגשו את מייקל, ובסדרת המתח "חדר הסיוט" שכתב רוברט לורנס סטיין. 
ובשנת 2005 החלו לככב בסדרה הקומית של ערוץ דיסני "החיים היפים של זאק וקודי" בה הם מגלמים תאומים זהים אשר הופכים את המלון שבו הם חיים למגרש המשחקים הפרטי שלהם. ובשנת 2008 החלו לככב בסדרת ההמשך ל"החיים היפים של זאק וקודי" - "החיים היפים על הסיפון" ששודרה עד 2011 ונחלה הצלחה רבה. 
בשנת 2007 חתמו השניים על עסקה עם חברת דואלסטאר להקמת קו אופנה לבנים ופרסום מגזין, משחקי מחשב וסרטים.
ב-2010 עזבו את ערוץ דיסני לטובת לימודים במכללה בניו יורק. ב-2011 כיכבו ב"החיים היפים הסרט". ב-2017 החל קול לשחק בתפקיד ראשי בסדרה החדשה ריברדייל של רשת cw.
הר אדר

היסטוריה ומיקום גאוגרפי

היישוב הר אדר בנוי על המתחם ההיסטורי של גבעת הרדאר, אשר בסביבתה נערכו קרבות קשים במהלך מלחמת העצמאות. שם היישוב הר אדר אף משמר, צלילית, את שם האתר המקורי. בראש הגבעה עליה שוכן היישוב נמצא האתר הארכאולוגי ח'ירבת ניג'ם שהוא מבנה מבוצר מהתקופה הפרסית-הלניסטית והתקופה העות'מאנית.
היישוב המודרני-יהודי הוקם ב-1986 על ידי עמותה הנושאת את אותו שם, ומורכבת מאנשי צבא קבע ועובדי מדינה. העמותה פעלה עד שנת 1990, ובהמשך הוקם ועד מקומי כחלק ממועצה אזורית מטה בנימין. בשנת 1995 הוכרז היישוב הר אדר מועצה מקומית נפרדת.
כל בתי היישוב נמצאים מעברו הצפון-מזרחי של הקו הירוק. מבחינה נדל"נית נהנה היישוב מיתרונות קרבתו לירושלים והנוף הפסטורלי. עד לבניית גדר ההפרדה נהגו תושבי היישוב לנסוע לירושלים על כביש 425 דרך הכפר בידו, מרחק נסיעה קצר של עשר דקות עד הכניסה הצפונית לירושלים ליד שכונת רמות אלון. מאז הגישה ליישוב אפשרית רק מדרום על כביש 425 ומשם לכביש 1. בשנת 2002, עתרו התושבים לבג"ץ בדרישה שיוקם כביש גישה חדש ליישוב, מכיוון שכביש 425 מפותל ומשובש. בשנת 2003, נמחקה העתירה, לאחר שכל הגורמים הנוגעים בדבר הגיעו לפשרה, שלפיה משרד התחבורה, מע"צ (כיום החברה הלאומית לדרכים) והוועדה המקומית מטה יהודה יפעלו לקידום תכנון כביש הגישה. אך נכון לשנת 2018 הדבר לא בוצע.
חלק מהבתים ביישוב, בשכונה המכונה "שלב ב'", קרוב לכפרים ברשות הפלסטינית, ורובו של היישוב מוקף בגדר ההפרדה. "שער בידו", הנמצא בשטח היישוב, משמש למעבר משטחי הרשות הפלסטינית, ונפתח מספר פעמים ביום על ידי שוטרי משמר הגבול, לצורך כניסתם של עובדים פלסטינים וליציאתם. ב-26 בספטמבר 2017 אירע פיגוע בשער זה, במהלכו נרצחו 3 ישראלים.

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2017, מתגוררים בהר אדר 4,058 תושבים (מקום 227 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎2.0%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, להר אדר דירוג של 9 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ז (2016-‏2017) היה 92.7%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 14,640 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).
בדירוג שערכה חברת המידע BDI לשנת 2013, מוקמה הר אדר במקום השלישי בדירוג המועצות עם היציבות הפיננסית הגבוהה ביותר.

אתר ההנצחה של חטיבת הראל

בפסגת הגבעה עליה בנוי היישוב הוקם אתר ההנצחה של חטיבת הראל, אשר נלחמה באזור במסגרת הפלמ"ח במלחמת העצמאות, ולאחר מכן, במסגרת צה"ל, במלחמת ששת הימים. האתר כולל אנדרטה לזכר הנופלים בקרבות שהתרחשו במקום וכן, תצוגת טנקים ומשוריינים. בין היתר מונצחים במקום שמותיהם של מפקד החטיבה במלחמת השחרור יצחק רבין ומפקד החטיבה במלחמת ששת הימים אורי בן ארי.
כחלק מהאנדרטה ניצב מגדל תצפית שגובהו כשישה עשר מטרים, אותו תיכננו יחדיו האדריכלים אריה שרון ובנו אלדר שרון, והיא מעוצבת כשתי צלחות רדאר המונחות זו על גבי זו וניצבות על שתי רגלי בטון. מראש האנדרטה ניתן לצפות בנוף פנורמי של הרי ירושלים במזרח ושפלת החוף במערב ומחדרה בצפון ועד עזה בדרום. בימים מסוימים ניתן אף לראות את פסגת החרמון. האתר מתוחזק על ידי המועצה המקומית הר אדר והוא מתוייר על ידי בתי ספר רבים מרחבי הארץ שעוצרים במקום במסגרת "טיול בעקבות לוחמים". בתי ספר, תנועות נוער ויחידות צבאיות מקיימים באתר טקסים שונים, וגם המועצה מקיימת באתר טקסי זיכרון יחד עם אירועי חג כגון ט"ו בשבט.
אנני פישר

חייה

פישר נולדה בבודפשט ולמדה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט אצל ארנולד סקלי וארנסט פון דוהנאני. הופעת הבכורה שלה הייתה בגיל עשר, בנגינת הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של בטהובן. כעבור שנתיים ניגנה את הקונצ'רטו בלה מז'ור של מוצרט, ק. 488 ואת הקונצ'רטו של שומאן עם תזמורת טונהאלה בציריך.  בשנת 1933 זכתה בתחרות הפסנתר הבינלאומית ע"ש פרנץ ליסט בביצוע מבריק ובוגר של הסונאטה בסי מינור של ליסט.
אנני פישר נישאה למוזיקולוג ומבקר המוזיקה רב ההשפעה אלאדאר טות (Aladar Toth;‏ 1968-1898). 
כיהודייה, נמלטה פישר עם בעלה לשוודיה בשנת 1940, לאחר הצטרפות הונגריה למדינות הציר במלחמת העולם השנייה. אחרי המלחמה חזרו היא ובעלה לבודפשט.

קריירה

במשך הקריירה שלה הופיעה פישר ברחבי העולם, אך עיקר הופעותיה התרכזו באירופה. בשנת 1961 הופיעה לראשונה בארצות הברית בנגינת הקונצ'רטו של מוצרט במי במול מז'ור, ק.482 עם תזמורת פילדלפיה בניצוח גיאורג סל. עם אוטו קלמפרר ביצעה את מכלול הקונצ'רטוי של לודוויג ואן בטהובן, ברויאל פסטיבל הול בלונדון. 
הרפרטואר של אני פישר חבק יצירות מן התקופה הקלאסית והתקופה הרומנטית, בביצוען גילתה עוצמה וחזון יחידים במינם לצד שליטה מרשימה במבנה ובגוון צלילי. כמי שביצועיה מלאי השראה ובלתי צפויים, לא נטתה חיבה להקלטות, אך התקליטים שהוציאה לקונצ'רטי ק.467 ו-ק.482 של מוצרט וליצירות מאת בארטוק, בטהובן, שוברט ושומאן הם יוצאים מן הכלל. עושר הגוונים והספונטניות של נגינתה ניכרים ביותר בהקלטה חיה של הבאלאדה בסול מינור של שופן מרסיטל במוסקבה בשנת 1949. עומק השלווה הרוחנית שהשיגה בימיה הטובים ביותר, כמו למשל בפינאלה של הפנטזיה בדו מז'ור של שומאן, היה יחיד ומיוחד לה והלהט שגילתה בביצוע הפוגה מתוך סונאטת האמרקלאוויר של בטהובן לא דעך עד הצליל האחרון. במשך שנים אחדות הקליטה אנני פישר את מכלול הסונאטות של בטהובן לחברת הונגרטון, אך נאמנה לביקורת העצמית החריפה שלה, לא הייתה מרוצה מהוצאתן לאור.
ויל ויטון

ביוגרפיה

ויטון נולד בברבנק, קליפורניה לדבי אוקונר וויליאם ויטון הבן. יש לו אח ואחות.
הופעתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בשנת 1981 בסרט הטלוויזיה "A Long Way Home", והופעתו הקולנועית הראשונה הייתה בתפקיד מרטין בריסבי בסרט האנימציה משנת 1982 "The Secret of NIMH".
ויטון זכה לראשונה לפרסום רב כאשר שיחק בסרט "אני והחבר'ה" משנת 1986 בתפקיד גורדי לאצ'נס - עיבוד קולנועי לנובלה של סטיבן קינג בשם "הגופה". בשנת 1991, הוא גילם את דמותו של ג'ואי טרוטה בסרט חיילי צעצוע.
בין השנים 1987 עד 1990 היה ויטון בין השחקנים הקבועים בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" במהלך ארבע העונות הראשונות של הסדרה. לאחר מכן חזר להופעות אורח בפרקים ששימש בדמות מפתח בעונות שלאחר מכן (חמישית-שביעית).
בעקבות הפרסום הרב לו זכה בסדרה, לאורך נעוריו השתתף ויטון כאורח קבוע בכנסי מעריצים רבים של "מסע בין כוכבים" וצבר פופולריות רבה ככוכב נוער בעיתוני הנוער האמריקאים.
לאחר שעזב את "מסע בין כוכבים" עבר ויטון לטופיקה, קנזס, על מנת לעבוד בחברת התוכנה NewTek, שם הוא עבד במחלקת בקרת האיכות של תוכנת עריכת הווידאו בשם Video Toaster 4000. בהמשך הוא השתמש גם בפרסום הרב לו זכה כשחקן על מנת לפרסם את המוצר.
בסוף שנות התשעים ויטון הופיע במספר סרטים עצמאיים, בהם הסרט עטור הפרסים "The Good Things", בו ויטון מגלם עובד מתוסכל בכביש אגרה בקנזס. בשנת 2002 זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של מלבורן עבור התפקיד אותו גילם בסרט "Jane White is Sick and Twisted".
בשנים האחרונות ויטון השתתף ב-23 בנובמבר 2007 כשחקן אורח בפרק של סדרת הטלוויזיה "מספ7ים" וב-22 באוקטובר 2008 בפרק של סדרת הטלוויזיה "מחשבות פליליות", ויטון גם משתתף בתפקיד עצמו כשחקן אורח חוזר בסדרה המפץ הגדול, שם הוא אויבו המושבע של הדמות שלדון קופר.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 זכה ויטון לפופולריות רבה בזכות הבלוג האישי אותו הוא מנהל ובזכות הספרים אותם הוא פרסם אשר התבססו על החומר בבלוג.
לאורך השנים השתתף ויטון גם בדיבוב של סדרות טלוויזיה, סרטי אנימציה ומשחקי וידאו שונים בהם "הטיטאנים", "Grand Theft Auto: San Andreas", "איש משפחה" "נארוטו שיפודן".
ויטון גם קריין את האודיובוק שחקן מספר אחת

חיים פרטיים

בשנת 1999 נישא לאן פרינס. הוא מתגורר עם אשתו ושני בניו החורגים בפסדינה, קליפורניה.
תומאס היצלסברגר

קריירה

היצלסברגר הוא בן לאב בווארי. הוא החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון מפוסטינינג, וב-1998 עבר למחלקת הנוער של באיירן מינכן, מהמועדונים הבכירים בכדורגל הגרמני, ושיחק בקבוצת הנערים של המועדון. באוגוסט 2000 הוא עזב את באיירן והצטרף למחלקת הנוער של המועדון האנגלי אסטון וילה.
בינואר 2001 ערך היצלסברגר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אסטון וילה, במשחק נגד ליברפול, שהיה משחקו היחיד בעונתו הראשונה בבוגרים. במהלך עונת 2001/2002 הוא הושאל לצ'סטרפילד מהליגות הנמוכות, אך מיד הוחזר לאסטון וילה שנזקקה לשירותיו בשל פציעות והשעיות של שחקנים. תחת המאמן גרהאם טיילור הפך היצלסברגר לשחקן קבוע בקבוצה הבוגרת של המועדון, וסייע לאסטון וילה לסיים במקום השישי בפרמייר ליג ב-2004.
בעונת 2004/2005 המשיך היצלסברגר את יכולתו הטובה, עם שני שערים וחמישה בישולים במדי אסטון וילה. בתקופתו בקבוצה ניתן לו הכינוי "הפטיש", בשל בעיטותיו החזקות ממרחקים ארוכים. בסך הכול הוא כבש שמונה שערים ב-99 משחקי ליגה במדי אסטון וילה.
בקיץ 2005 עבר היצלסברגר לקבוצת שטוטגרט בהעברה חופשית. בעונת 2006/2007 הוא הצטיין במיוחד, כאשר כבש שבעה שערים ב-30 משחקי ליגה, ולקח חלק חשוב בזכייתה של שטוטגרט באליפות הבונדסליגה. במחזור האחרון של העונה, מול אנרגי קוטבוס, כבש היצלסברגר שער שוויון, בדרך לניצחון 1-2 שהעניק לקבוצתו את התואר על חשבון שאלקה 04. בעונה הבאה השתתף היצלסברגר לראשונה בקריירה שלו בליגת האלופות. בעונת 2008/2009 הוא החל לכהן כקפטן הקבוצה, במקומו של פרננדו מיירה שעזב את הקבוצה, וכבש חמישה שערים שסייעו לשטוטגרט לסיים במקום השלישי בבונדסליגה. בדצמבר 2009 הוא הודח מתפקיד הקפטן על ידי המאמן החדש מרקוס באבל.
בינואר 2010 חתם היצלסברגר בקבוצת לאציו האיטלקית. לאחר תקופה מאכזבת בקבוצה במהלך השתתף בשישה משחקי ליגה בלבד, חזר לאנגליה והצטרף לוסטהאם יונייטד ביוני אותה שנה. בעונת 2011/2012 שיחק בוולפסבורג, ובאוקטובר 2012 חתם באברטון.
בספטמבר 2013 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

נבחרת לאומית

בצעירותו שיחק היצלסברגר בנבחרת גרמניה עד גיל 19 שבה כיהן כקפטן, וכן בנבחרת עד גיל 21. באוקטובר 2004 הוא זומן לראשונה על ידי יורגן קלינסמן לסגל הנבחרת הלאומית של גרמניה. הטורניר הראשון שבו השתתף עם הנבחרת היה גביע הקונפדרציות ב-2005. הוא נכלל בסגל גרמניה גם למונדיאל 2006, אך לא הצליח להפוך לשחקן הרכב תחת קלינסמן ושותף ב-11 דקות בלבד במסגרת הטורניר, במשחק על המקום השלישי נגד פורטוגל.
היצלסברגר הפך לשחקן חשוב בנבחרת גרמניה במשחקי מוקדמות יורו 2008, עם מינויו של יואכים לאב למאמן. הוא סייע לגרמניה לעלות לאליפות אירופה לאחר שכבש ארבעה שערים במוקדמות, שהיו שערי הבכורה שלו בנבחרת. הוא היה שחקן חשוב בנבחרת גם בטורניר היורו עצמו, וסייע לה להעפיל עד לגמר הטורניר. הוא אף פתח בהרכב במשחק הגמר, שבו הפסידה גרמניה לנבחרת ספרד.
היצלסברגר העפיל עם גרמניה גם למונדיאל 2010, לאחר שכבש שער אחד במסגרת משחקי המוקדמות, אך לא זומן לסגל לטורניר עצמו.

חיים אישיים

ביוני 2007 נפרד היצלסברגר מחברתו לאורך שמונה שנים, כחודש לפני תאריך חתונתם המתוכנן. ב-8 בינואר 2014 הצהיר על נטיותיו ההומוסקסואליות ברבים.
זמן (ישיבות)

בעולם הישיבות, זמן הוא כינוי לתקופת לימודים רציפה (בדומה לסמסטר). שנת הלימודים בישיבה מחולקת לשלושה זמנים, בדומה לשלישים בבתי הספר היסודיים. לכל זמן יש אורך שונה, ובין כל זמן לבא אחריו ישנה חופשה הנקראת בין הזמנים.

ספרות

בשנות ה-2000 התפתחה ההתייחסות ההלכתית לתקופת החופשה הישיבתית, וחוברו מספר ספרים העוסקים בהליכותיהם והנהגתם הראויה של בני הישיבות בחופשה. בין הספרים שנכתבו במיוחד על "הלכות בין הזמנים": ספר "מנוחת אמת", שחיבר הרב מרדכי גרוס, ספר "שלהי דקייטא", שחיבר הרב שמואל ברוך גנוט, ספר "דבר הלכה/בין הזמנים", שחיבר הרב יהודה לייב שטרן, ספר "הזמן ובין הזמנים", שנכתב בעילום שם המחבר. ארגון "דרשו" פרסם מספר קובצי עת, המתפרסמים בישיבות לפני היציאה לפגרה והעוסקים ב"הלכות והליכות ל'בין הזמנים'". מידי בין הזמנים מנהיג הציבור הליטאי הרב שטינמן היה נוהג לפרסם אזהרה על הסכנות הרוחניות שאורבות לבני הישיבות בימים אלו ומעורר את תלמידי הישיבות להקפיד על לימוד תורה גם בימים אלו ולהימנע מסיכונים מיותרים.
מייק בראון (פוליטיקאי)

ביוגרפיה

בראון נולד בעיר ג'ספר שבאינדיאנה. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון העירוני של ג'ספר. הוא למד במכללת וואבש, שם היה חבר באחוות "פאי דלתא תטא" שם היה לבוגר אוניברסיטה, ואחר כך למד בבית הספר לעסקים באוניברסיטת הרווארד, שם היה למוסמך אוניברסיטה. בראון היה חבר במועצת בית הספר של תיכון ג'ספר בשנים 2004–2014. ב-2014 נבחר לייצג את המחוז ה-63 בבית הנבחרים של אינדיאנה, ובתפקיד זה כיהן עד 2017. בראון התפטר מבית הנבחרים ב-1 בנובמבר 2017, כדי להתמקד במסע הבחירות שלו לסנאט של ארצות הברית.
בראון זכה במועמדות הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אינדיאנה בראשית אוגוסט 2017, כשהוא גובר על חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוזי הקונגרס ה-4 וה-6 של אינדיאנה, טוד רוקיטה ולוק מסר בהתאמה. בראון ניצח את רוקיטה ומסר בפער של למעלה מ-56,000 קולות. הוא קיבל 208,520 קולות, שהם בערך 41% מכלל אחוזי ההצבעה. במסע הבחירות התמודד כאאוטסיידר, והדגיש את הקריירה שלו בתחום העסקים. במהלך הבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2018, התמודד מול הסנאטור המכהן של אינדיאנה, ג'ו דונלי.
בראון מתנגד לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ("אובמה-קר") של ממשל ברק אובמה, תמכך במאמצי הקונגרס הרפובליקני לבטלו. במהלך מסע הבחירות שלו, בראון מתח ביקורת על דונלי וכינה אותו כ"מגן של האובמה-קר". בראון תמך במדיניות ההגירה של הנשיא דונלד טראמפ ובצעדיו לטיפול בהגירה הבלתי חוקית אל ארצות הברית, ובין היתר בגדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו.
בבחירות הכלליות התמודד מול הסנאטור הדמוקרטי והמכהן של אינדיאנה, ג'ו דונלי, אותו הביס וזכה במושבו. הוא צפוי הושבע לתפקידו כסנאטור בינואר 2019, עם השבעת הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
דני מלניק

ביוגרפיה

דני מלניק נולד וגדל בראשון לציון. למד והתאמן באוניברסיטת המדינה של אוהיו. במסגרת התחרויות בארץ הוא שחה עבור הפועל ירושלים.

2002

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בלינץ, אוסטריה ביולי 2002 סיים מלניק במקום ה-16 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.36 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:05.54 דקות ועלה מהמקום ה-13  במקום ה-17 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:24.06 דקות  ובמקום ה-29 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 31.00 שניות. 
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2002 זכה מלניק בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי לגילאי 18-17 של 1:05.42 דקות, אחרי אחיו דב (1:05.10 דקות) וטל שטריקר ממכבי מכבי קריית אונו 1:05.23 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.49 דקות, אחרי אחיו דב (2:17.86 דקות) וטל שטריקר (2:19.41 דקות).

2003

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בגלאזגו, בריטניה באוגוסט 2003 קבע מלניק בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר חזה תוצאה של 1:04.49 דקות (מקום 7 במוקדמות) וסיים במקום 9 במשחה ל-200 מטר חזה תוצאה של 2:21.33 דקות.

2004

באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינה אוסטריה בדצמבר 2004 סיים מלניק במקום ה-27 במשחה ל-100 מטר חזה תוצאה של 1:01.75 דקות.

2005

בתחרויות השחייה של המכביה ה-17 שנערכו בווינגייט ביולי 2005 זכה מלניק בשלוש מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.91 דקות, אחרי ולז דניאל מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 1:03.76 דקות, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:19.82 דקות, אחרי תום בארי (2:19.27 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יואב גת, נדב כוכבי ועופר פינקלר בתוצאה של 3:49.79 דקות אחרי ארצות הברית (3:45.47 דקות).

2009

בתחרויות השחייה של המכביה ה-18 שנערכו בווינגייט בסוף חודש יולי 2009 זכה מלניק במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא מכביה חדש של 1:02.88 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:17.50 דקות, אחרי בארי (2:16.94 דקות). שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה אף היא בווינגייט הוא זכה ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.73 שניות, אחרי מיקי מלול (27.45 שניות), במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.75 דקות, אחרי בארי (1:02.61 דקות) ולפני מלול (1:02.76 דקות). בשלב המוקדמות, הוא קבע שיא ישראלי ושיא בינלאומי חדש של 1:02.16 דקות, שיפור לשיאו של בארי, שניקבע שנה קודם לכן באולימפיאדת בייג'ינג (1:02.42 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה תוצאה של 2:17.02 דקות, שוב אחרי בארי (2:14.51 דקות).

2010

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בשנת 2010 זכה מלניק בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.11 דקות, לפני גל נבו (1:04.24 דקות) ואמרי גניאל (1:04.66 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:17.05 דקות, לפני ג'ואן קופטי מירושלים רבתי (2:22.42 דקות) וגניאל (2:23.40 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.19 שניות, אחרי גניאל (29.11 שניות) ולפני ערן זוסמן (29.26 שניות).
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט באוגוסט אותה שנה סיים מלניק במקום 34 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.86 שניות, במקום 41 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.94 דקות ובמקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם יהונתן קופלב, אלון מנדל וגיא ברנע בתוצאה של 3:40.26 דקות.

חייו האישיים

דני מלניק הוא אחיו הצעיר של דב מלניק אלוף ושיאן ישראל בשחייה בעבר ואריאל מלניק גם כן שחיין בעברו. כיום הוא מתגורר בניו יורק ועובד עבור קרן השקעות אמריקאית.
מיכאל סקופין-שויסקי

ביוגרפיה

מיכאל סקופין-שויסקי נולד במשפחה של בויארין וסילי סקופין-שויסקי שהיה דמות ידוע בתקופת איוואן הרביעי. בשנת 1604 הוא קיבל תפקיד זוטר בחצר של בוריס גודונוב. בשנת 1605 בחצר של דמיטרי הכוזב הראשון הוא היה דמות מפתח והביא לחצר את אלמנתו של איוואן הרביעי שהודיע שדמיטרי הכוזב הראשון אכן בנה.
בשנת 1606 בן דודו וסילי שויסקי התמנה לצאר. הוא התמנה לוויוודה והיה פעיל בדיכוי התקוממות איכרים בהנהגת איוואן בולוטניקוב. בסביבות קלוגה הצבא בפיקודו הביס את כוחות האיכרים.
בשנת 1608 הוא היה בראש צוות משא ומתן עם השוודים. מטרה השיחות הייתה לקבל את עזרתם בלחימה נגד הפולנים ודמיטרי הכוזב השני. החל משנת 1609 הצבא בפיקודו שכלל בנוסף לרוסים גם כוחות שוודים ושכירי חרב נוספים הביס את תומכי דמיטרי הכוזב השני במספר קרבות. כתוצאה מכך הפולנים היו צריכים להפסיק את המצור על המנזר חשוב בסביבות מוסקבה. באותה שנה, הוויוודה של ריאזן פנה אליו עם הצעה לסלק את בן דודו מהשלטון ולהתמנות במקומו. הוא לא הסכים אך לא דיווח לצאר.
במרץ 1610 הוא הצליח להפסיק את המצור של דמיטרי הכוזב השני והכוחות הפולנים על מוסקבה. לאור ההצלחות בשדה הקרב הוא רכש אהדה גדולה בצבא ואצל חלק של האצילים. בהתאם לפקודת הצאר הוא הגיע למוסקבה. קבלת פנים החמה שהוא קיבל מתושבי העיר רק הגבירה חששות של הצאר ממנו. במהלך החגיגות חלה מיכאל ונפטר תוך שבועיים. לפי הגרסה המקובלת, הוא הורעל על ידי אשתו של אח הצאר. הוא נקבר בקתדרלת המלאך מיכאל במוסקבה. 
היה נשוי, בנו נפטר בגיל קטן.
צריף בנגב

צְּרִיף בנגב הוא שיר מאת נתן אלתרמן, שפורסם ב-10 בינואר 1947 בטור השביעי בעיתון דבר (בתחילה נקרא "בשולי טלגרמות").
השיר נכלל בספר הטור השביעי - תש"ג-תשי"ד, ספר ראשון, בהוצאת הקבוץ המאוחד, 1977. השיר מתאר את גבורתם של העולים לנגב במבצע 11 הנקודות.

על השיר

השיר נכתב בעקבות ביקורו של נתן אלתרמן בכפר דרום, מיד לאחר מבצע י"א הנקודות בנגב (במוצאי יום כיפור 1946).
הבית הראשון מתאר זאת:
יוֹם חֹשֶׁךְ וַיְהִי עֶרֶב. יָרֵחַ נִדְלַק,
מִתְנַכֵּר וְרַע-עַיִן, מוּל אֶרֶץ סִינַי.
וַאֲנַחְנוּ נִכְנַסְנוּ לַצְּרִיף הַדַּק,
שֶׁבָּרוּחַ רַעַד כְּמוֹ חַי.
המשורר מתאר את הבחורה שראה, חנה לבית קרייטנר (שלימים נישאה לנפתלי טלמן והם עברו להתגורר במושבה יקנעם):
בְּבוֹאֵנוּ רָאִינוּ בַּצְּרִיף נַעֲרָה,
הִיא בְּסֵפֶר קָרְאָה. לָהּ צַמָּה וְסִנָּר.
וְרַק עבי שֶׁל קֶרֶשׁ בֵּין צְחוֹר סִנָּרָהּ
וּבֵין לֵיל הַגּוֹפְרִית וְחוּקַת הַמִּדְבָּר.
הצריף מתואר בשיר בצורה הירואית:
רַק אַחַר שֶׁיָּצָאנוּ לָשׁוּב לַמְּכוֹנִית
הִזְכִּירָנוּ הַשַּׁחַק עָצוּם הַכִּפָּה
כִּי עָבַרְנוּ עַל פְּנֵי הָעֶמְדָּה הַקִּדְמִית
אֲשֶׁר נֶפֶשׁ הָעַם בְּכַפָּה...
ימים אחדים לאחר מבצע י"א הנקודות, ב-5 ינואר, התכנס בבזל הקונגרס הציוני ה-22, הראשון אחרי השואה, וגרנות סיפר על ההישגים הרבים בתקופת המלחמה, ובראשם על החדירה לנגב ויישובו במבצע בזק, אבל ציין שהקרן עובדת "במשטר של מיטת סדום" ודרושים לה עוד אמצעים למשימה הלאומית הכבירה הזאת. לבאי הקונגרס, הנרגשים ממספרי הדונמים שקרן קימת גאלה, היה ברור שהמשימה לא הסתיימה, כי כל קילומטר רבוע שנרשם בספרי הקרן מחזק את היישוב בארץ, ויש לעטוף אותו בעוד מישורים וגבעות. אלתרמן הגיב על כך בשיר:
... אך נודה: לא קונגרס ציוני, אדונים,
ואף לא הסוכנות, כמובן,
לא היו נחשבים לגורם מדיני,
בלעדיה ובלי סינרה הלבן.
אלתרמן מסיים את השיר בשורות המרגשות:
גַּם לְלוֹנְדוֹן הָיָה בַּמִּזְרָח הַתּיכוֹן
קַל יוֹתֵר, לְלֹא הִיא וְסִפְרָה שֶׁצָּנַח.
עֵת רָאשֵׁי מֶמְשָׁלוֹת עוֹצְמִים עַיִן לִישׁן,
אוֹר חַדְרָהּ מְשַׁנֶּה אֶת מַפַּת הַמִּזְרָח.
מייקל קרטר-ויליאמס

פילדלפיה 76'

לאחר שנתיים בליגת המכללות, העמיד עצמו קרטר-ויליאמס לבחירה בדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-11 על ידי פילדלפיה 76', שנחשבה לאחת הקבוצות החלשות בליגה. במשחק הבכורה שלו בליגה, מול אלופת ה-NBA בשנתיים הקודמות מיאמי היט הוא קלע 22 נקודות, מסר 12 אסיסטים, הוריד שבעה ריבאונדים וחטף תשעה כדורים, מספר החטיפות הרב בהיסטוריה, ומספר האסיסטים השני בגבהו בהיסטוריה לשחקן בהופעת הבכורה בליגה. במשחקו השלישי בקריירה, מול שיקגו בולס, קלע 26 נקודות ומסר עשרה אסיסטים והיה לשחקן השני בלבד בהיסטוריה שנבחר לשחקן המצטיין בליגה בשבוע הבכורה לאחר שאקיל אוניל ב-1992. בזכות יכולת זאת נבחר קרטר-ויליאמס כשחקן הרוקי של חודש נובמבר במזרח. קרטר-ויליאמס נבחר בשלושה חודשים לרוקי החודש וסיים את העונה עם 16.7 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-6.3 אסיסטים בממוצע למשחק, יותר מכל רוקי אחר בקטגוריות אלו, והוא גם הוביל את שחקני הרוקיז בממוצע חטיפות למשחק ונבחר לרוקי השנה.

מילווקי באקס

בפברואר 2015, לאחר עונה וחצי במילווקי, הועבר למילווקי באקס כחלק מטרייד משולש עם פיניקס סאנס. עד סיום עונת 2014/2015 קלע קרטר-ויליאמס 14.1 נקודות ומסר 5.6 אסיסטים בממוצע למשחק עבור הבאקס.

מאז 2016

באוקטובר 2016 הועבר בטרייד לשיקגו בולס, בתמורה לטוני סנל.
לקראת עונת 2017/2018 חתם על חוזה לעונה אחת בשארלוט הורנטס.
ביולי 2018 חתם על חוזה ביוסטון רוקטס. בינואר 2019 נשלח בטרייד לשיקגו בולס, ומיד שוחרר ממנה.
במרץ 2019 חתם באורלנדו מג'יק על שני חוזים עוקבים ל-10 ימים, ובאפריל חתם על חוזה נוסף עד לסיום עונת 2018/2019.

סטטיסטיקות הקריירה

נכון לסוף עונת 2018/2019.‏