google/wiki40b huggingface dataset:
הפארק הלאומי טורוטורו

הפארק הלאומי טורוטורו (בספרדית: Parque Nacional Torotoro), פארק לאומי קטן בבוליביה, הנמצא באזור הרכסים המזרחיים של הרי האנדים.
הפארק הלאומי ממוקם בצפונו של מחוז פוטוסי, 140 קילומטרים מדרום לעיר קוצ'במבה, ממנה ניתן להגיע אליו בדרכי חצץ. בעונה הגשומה הדרך אליו לעיתים בלתי עבירה. שטחו של הפארק 165 קילומטרים רבועים, והוא ממוקם באזור צחיח למחצה ובגבהים של 2,000 עד 3,500 מטרים. בשטחו נמצאים קניונים שעומקם כ-300 עד 350 מטרים.
הצמחייה בפארק נמוכה וכוללת בעיקר שיחים ובני שיח. בשטח הפארק ניתן לצפות בדררות (סוג של תוכי) ובארה אדומת-חזה. בפארק מצוי גם נוף דמוי-קארסטי כמו מערות ובולענים, מרבצים קלציטיים מתקופות הפלאוזואיקון והקרטיקון המכילים מאובנים, וכן נופים שנוצרו בשל בליה כתוצאה מנסיגת קרחונים, מרוח וממים.
בשטח הפארק שוכנת מערת אומחלנטה (Humajalanta), שאורכה 4,600 מטרים ועומקה 164 מטרים, והיא אחת מן המערכות הארוכות והעמוקות בבוליביה. בתוכה ניתן למצוא נטיפים וזקיפים, דגים עיוורים ומפלים קטנים. בנוסף מצויים בפארק שברי עצמות דינוזאורים ויותר מ-2,500 עקבות שלהם.
דיסאתזיה אתיופיקה

דיסאתזיה אתיופיקה (במקור dysaethesia aethiopica) היא הפרעה נפשית כביכול שתוארה על ידי הרופא האמריקני סמואל קרטרייט (Samuel Adolphus Cartwright‏; 1863-1793) ב-1851, והסבירה, על פי קרטרייט, את הסיבה לעצלות בקרב עבדים. דיסאתזיה אתיופיקה נחשבת כיום כדוגמה לפסבדו-מדע, ולאחד ממקורות תורת הגזע.
המלכה האדומה (רומן)

תרגום לעברית

הספר יצא לאור בעברית בתרגומה של בתיה זיסו בשנת 2011 בהוצאת אופוס.

ביקורת

במגזין Publishers Weekly נכתב על הרומן "המלכה הלבנה":
"Gregory puts her many imitators to shame by dint of unequalled energy, focus, and unwavering execution"
המגזין AudioFile העניק את פרס Earphones Award להקלטת האודיו של הספר, כינה את גרגורי "מלכת הרומנים ההיסטוריים הבריטיים", ושיבח את הקריאה של ביאנקה אמאטו.
הצבא הארמני הסודי לשחרור ארמניה

הצבא הארמני הסודי לשחרור ארמניה (בראשי תיבות נפוצים ASALA באנגלית: Armenian Secret Army for the Liberation of Armenia, בארמנית: Հայաստանի Ազատագրութեան Հայ Գաղտնի Բանակ) הוא הזרוע הצבאית של ארגון המחתרת הארמני (ה-PKK הארמני), שפעל משנת 1975 עד שלהי שנות ה-90.

אידאולוגיה

המחתרת הארמנית הייתה בעלת אידאולוגיה לאומנית ארמנית ומטרותיה היו לחייב את ממשלת טורקיה להכיר בפומבי ברצח העם הארמני, לשלם פיצויים ולוותר על שטח המולדת הארמנית. כאשר בפועל, המטרה העיקרית של הזרוע הייתה להקים מחדש את ארמניה ההיסטורית בשטחי מזרח טורקיה וארמניה הסובייטית. אותם שטחים שהובטחו לארמנים בהסכם סוור אך לא אושררו על ידי הממשל האמריקאי ובוטלו בהסכם לוזאן.

פעולותיו של הארגון

הארגון הוכר במדינות רבות כארגון טרור, לדוגמה, ארצות הברית הכירה בASALA כארגון טרור בשנת 1980.
46 אנשים נהרגו ו-299 נפצעו כתוצאה מהפיגועים וההתנקשויות של ה-ASALA, אשר תקף בעיקר דיפלומטים טורקיים ובני משפחותיהם. הארגון קיבל תמיכה חשאית מהפזורות הארמניות בארצות הברית ואירופה. הארגון סבל משסעים פנימיים רבים, במיוחד לאחר ניסיון החיסול הכושל של השגריר הטורקי בהונגריה ב-1991. מאז ועד היום הארגון חדל מפעולותיו המיליטנטיות.
ברבי הנסיכה ובת הכפר

תקציר העלילה

הסרט מספר על שתי ברביות, אנליז ואריקה, שכל אחת מהן חולמות על חופש אבל בצורה שונה. אריקה היא יתומה שגרה בכפר ועובדת כתפורת אשר חולמות להיות זמרת. אנליז היא נסיכה שחייבת להתחתן עם נסיך שהיא לא מכירה בשביל להציל את הממלכה מעוני. עלילת הסרט מסתבכת כשהיועץ של המלכה זומם להיות המלך, ולכן הוא חוטף את הנסיכה כדי שלא תתחתן עם הנסיך, ומציע למלכה נישואים. אריקה מתחברת עם הנסיך, וביחד הם מנסים להציל את הנסיכה.

משחק וידאו

בשנת 2004 יצא לסרט משחק וידאו על ידי משחקי ויונדי עבור Game Boy Advance, מחשב אישי ומקינטוש. במשחקים, השחקנים צריכים לסכל את הניסיון של פרמינג'ר להשתלט על הממלכה. השחקנים יכולים להשתמש בארבע דמויות מתוך הסרט: אנליז, אריקה, וולפי וסרפינה.
ג'ון קנינגהם גייקי

ג'ון קנינגהם גייקי (באנגלית: John Cunningham Geikie;‏ 1824–1906) היה כומר סקוטי שסייר בארץ ישראל מספר פעמים במאה ה-19, ועל סמך ביקוריו כתב את הספר "ארץ הקודש והתנ"ך", שיצא לאור בשנת 1887.
גייקי נולד באדינבורו ולמד תאולוגיה בקנדה, שם פעל כמיסיונר. כאשר חזר לאנגליה שירת ככומר בכנסייה האנגלית.
כתב ספרים פופולריים על נושאים מקראיים ודתיים, ביניהם: "שעות עם התנ"ך", "חייו ומילותיו של ישו".
מעניינת הערכתו לעניין עתיד ההתיישבות היהודית בארץ ישראל:
"איש אינו יכול לראות מראש את עתידה של ארץ ישראל. אין זה מתקבל על הדעת שמספר גדול של יהודים יחזרו אליה... עתידה של הארץ שייך כפי הנראה לי לפלחים החזקים, אם ההשגחה העליונה תשחרר אותה פעם מהמציאות המזיקה של הטורקי... ויעמידה תחת חסות מצמחת חיים של איזו מדינה נוצרית."
שאול חיים הלוי הורוויץ

הרב שאול חיים הלוי הורוויץ (תקפ"ח-י"ג בטבת תרע"ו) התפרסם כראב"ד דוברובנה שבמחוז ויטבסק ברוסיה הלבנה ואחד מגדולי התורה החשובים בדורו. עלה לארץ ישראל והקים את הישיבה הגדולה ותלמוד תורה מאה שערים, וכיהן גם כרב שכונת מאה שערים.

חייו

נולד בווילנה לרב אברהם הורוויץ, מו"צ בעירו, והתגלה כעילוי. למד בישיבות רבות בווילנה, ואף שמע שיעורים מרבי ישראל מסלנט. אחר נישואיו עם ביתו של הרב דוד טבלי ממינסק, התמנה בשנת תרכ"ה בדוברובנה. באלול תרמ"ג עלה לארץ ישראל ובתרמ"ה הקים יחד עם הרב זרח ראובן ברוורמן את ישיבת מאה שערים והעניק לה את השם "פרי עץ חיים" כששמה המלא היה "הישיבה הגדולה והתלמוד תורה ובית תבשיל מאה שערים פרי עץ חיים". כן נבחר גם לרבה של השכונה.
במלחמת העולם הראשונה הפיץ שטר הגרלה על חלקת אדמה בחדרה כדי לממן את הישיבה שהקים. הטורקים שגילו את השטרות דנו אותו למאסר. הדבר ערער את בריאותו והוא נפטר כעבור כשלושה חודשים ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
עקב זקנתו, בן אחותו, הרב יוסף גרשון הורוביץ שעלה עמו לארץ ישראל, החליפו בתרס"ה כראש ישיבה ורב השכונה.
קוסטאס צרצריס

קריירה קבוצתית

צרצריס הוא בוגר מחלקת הנוער של פיליפוס ברויה (יוון), בה שיחק בין השנים 1995-1997. בעונת 1997/1998 עבר לשחק בקבוצת גרינדביק האיסלנדית וכבר בעונתו הראשונה כמקצוען העמיד ממוצעים גבוהים ביותר של 20.7 נקודות, 16.3 ריבאונדים, 3 אסיסטים, 2.8 חטיפות ו-1.3 חסימות למשחק. בעונה שלאחר מכן עבר לניר איסט וממוצעיו ירדו משמעותית ל-6.6 נקודות, 4.8 ריבאונדים ואסיסט אחד למשחק. לאחר מכן שיחק שלוש שנים בפריסטרי בהן העמיד בסך הכל ממוצעים של 11.4 נקודות, 7.1 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.
בעונת 2002/2003, שב צרצריס למולדתו וחתם באלופת היורוליג פנאתינייקוס. בעונתו הראשונה במדיה קלע 5.4 נקודות והוריד 3.4 ריבאונדים בממוצע למשחק וסייע לקבוצתו לזכות באליפות יוון ובגביע היווני. בעונה שלאחר מכן ממוצעיו עלו ל-8.5 נקודות, 5 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק והוא אף נבחר למשחק האולסטאר היווני וסייע לקבוצתו לזכות שוב באליפות הליגה. בחמש העונות שלאחר מכן (2004/2005 - 2008/2009), סייע צרצריס לפנאתינייקוס לזכות ב-5 אליפויות הליגה היוונית, ב-5 גביעי יוון מתוכם נבחר 3 פעמים (2006-2008) ל-MVP של המפעל ובשתי אליפויות יורוליג (2007, 2009) ובנוסף על כך נבחר עוד ארבע פעמים להשתתף באולסטאר הליגה היוונית.

נבחרת לאומית

צרצריס משחק גם בנבחרת יוון. את דרכו בנבחרת הלאומית החל בנבחרת עד גיל 18, לאחר מספר שנים עלה לנבחרת עד גיל 22, עימה השתתף באליפות אירופה 1998. באולימפיאדת אתונה הפך לראשונה לשחקן רשמי של הנבחרת הבוגרת והיה שותף לזכייתה באליפות אירופה שנה לאחר מכן. בנוסף על כך היה בסגל נבחרת יוון שזכתה במדליית הכסף באליפות העולם 2006 והיה שותף לה באליפות אירופה 2007 ובמשחקים האולימפים בבייג'ינג 2008.
קורבאק

מקור

מייקל קורבאק היה טכנאי מחשבים בארץ-691, שנולד באזור הכחול של הירח בשנת 2997. אביו של מייקל נהרג, והוא גודל לבד בידי אמו. כאשר מערכת השמש נכבשה בידי גזע הבאדון, מייקל בגד באנושות ועבר לצד הבאדון. יום אחד הוא נרדם ליד מכונה פועלת, מה שהרגיז את הבאדון - שחתכו את פלג גופו התחתון של מייקל, הרכיבו את העליון למכונה והפכו אותו לקיבורג. 
קורבאק נתלש מציר הזמן אל ארץ-616 בידי הגראנדמאסטר, וזאת כדי שישמש ככלי בקרב נגד הדפנדרס ודוקטור סטריינג'. למעשה קורבאק הפסיד לדפנדרס בכוונה, וזאת כדי שיוכל לסרוק ולנתח את הכוח הקוסמי של הגראנדמאסטר. קורבאק זכה לכמה וכמה כוחות חדשים כתוצאה מכך, הרג את מפקדי הבאדון ותכנן לכבוש את היקום. הוא גייס קבוצת חייזרים כדי להפוך את השמש לנובה, אך הובס בידי שומרי הגלקסיה ותור.

סאגת קורבאק ואחריה

בארץ-616 קורבאק הגיע לתחנת החלל של גלקטוס, ובעת שניסה להוריד את הידע של גלקטוס למערכותיו, קיבל כוח קוסמי ונעשה דמוי-אל. קורבאק שיחזר את עצמו כאדם רגיל, והסווה את עצמו בכדור הארץ בכוונה להפוך את הכוכב לאוטופיה. קורבאק נרדף בידי שומרי הגלקסיה, שאף חברו לאוונג'רס בחיפושים אחריו. סטארהוק מוצא את קורבאק ונלחם בו, בקרב שבסופו קורבאק מפורר את סטארהוק אך משחזר אותו ללא יכולת למציאתו. בינתיים, זקן היקום האספן צופה בשני יצורים המסוגלים לקרוא תיגר על הזקנים - תאנוס וקורבאק - ושולח את בתו קארינה להינשא לקורבאק. איירון מן מצא את קורבאק וקארינה בפורסט הילס, קווינס. החל קרב בין קורבאק וקארינה לבין האוונג'רס, שומרי הגלקסיה וגברת מארוול. קורבאק הרג מרבית מן הגיבורים, אך נתפס חלש ולא מוכן בידי קפטן אמריקה ו-וונדר מן. לאחר שנחלש עוד יותר בידי איירון מן, ויז'ן, תור וסטארהוק, קורבאק התאבד היות שחש כי קארינה מפקפקת בו. קארינה הזועמת תקפה את שאר הגיבורים, אך בסוף נהרגה בידי תור. הקרב נצפה בידי מונדרגון, שהבינה שקורבאק רצה לעזור לאנושות ושרצה להחיות את הגיבורים שהרג.
לאחר עלילה נוספת בנבכי הזמן, קורבאק הוקם לתחייה בצורתו האנושית בידי הגראנדמאסטר להלחם בגולש הכסוף, באוונג'רס ובאוונג'רס מהחוף המערבי. כאשר קורבאק נכשל בניסיון להשתמש בקפטן אמריקה כדי להשיג את הקובייה הקוסמית מהגולגולת האדומה, הגולגולת השתמש בכוח הקובייה כדי לפזר את קורבאק על פני שישה ממדים.
בחוברות "אקדמיית האוונג'רס", וייל החייתה את קארינה במחשבה שהחייתה את הצרעה. קורבאק הופיע בשבילה, אם כי קארינה סירבה מה שגרם לקרב בין קורבאק לכל קבוצות האוונג'רס, ביניהן אקדמיית האוונג'רס הבוגרים. בשלב מסוים וייל עברה דרך גופו ושיתקה אותו, ואילו האזמאט השמידה אותו עם פיצוץ אנטי-חומר.
קיריארכיה

קיריארכיה ("שלטון השליטים") הוא מונח מעולם הסוציולוגיה והביקורת הפמיניסטית בפרט, המתאר שיטת ארגון חברתי של שלטון ודיכוי, המאגד למערכת-על אחת אסופה של מערכות חברתיות דכאניות.

מקור המונח

המונח "קיריארכיה" הוא תחדיש שנטבע בשנת 2001 על ידי התאולוגית הפמיניסטית הגרמנייה אליזבת שוסלר פיורנזה (Elisabeth Schüssler Fiorenza), מהמילה היוונית κύριος (קוריאוס - אדון/שליט) ו- αρχειν (ארכיה - לשלוט). זוהי הרחבה של שוסלר פיורנזה למושג "פטריארכיה", אל מעבר לגבולות זהות מגדרית. 
בשנים האחרונות, המושג זוכה לפופולריות גוברת בשיח הפמיניסטי התאורטי.

ההיבט הרעיוני

לקיריארכיה פנים רבות, אך בבסיסה היא מערכת המשמרת את בעלי הכוח בשלטון. כך, הקיריארכיה עשויה להתגלם כפטריארכיה; כשלטון האדם הלבן, כשלטון בעלי ההון, כשלטון האדם בטבע לעניין זכויות בעלי חיים וחשיבה סביבתית וכדומה. 
לפי רעיון זה, אין לראות את מערכות הדיכוי השונות כמבודדות זו מזו, אלא ככאלה שמנהלות ממשק בינן לבין עצמן ומזינות אחת את השנייה, כך שהכוח מרוכז בידי בעלי הפריווילגיות המשמרים את כוחם. אמנם, אין חובה שתהיה חפיפה בין זהות השולטים בכל אחת מהמערכות הדכאניות (למשל, אדם יכול להיות בעל פריווילגיות הניתנות לו מתוקף היותו גבר במעמד סוציו-אקונומי גבוה, אך מדוכא בשל נטייה מינית הומוסקסואלית), אך לרוב הקיריארכיה מזוהה עם הקבוצה המייצגת את הזכר הלבן ההטרונורמטיבי ובעל הממון. 
המונח קיריארכיה מבקש לקשר רעיונית בין הדיכויים כולם, ולאגד את שלל המאבקים החברתיים נגד אויבים משותפים. באופן השוואתי זה ניתן להבחין ביתר קלות בנקודות השקה בין המערכות הדכאניות השונות, הן בדרך הדיכוי והן במאבק נגדו.
מבצע פולי

מבצע פולי (Operation Polly) היה פעולת הפינוי הראשונה של אזרחים בריטים מארץ ישראל לקראת סוף המנדט הבריטי.
בשנת 1946 התגברו פעולות המאבק המזוין של היישוב וארגוני המחתרת נגד שלטונות המנדט הבריטי. כוחות ההגנה והפלמ"ח תקפו את משטרות גבעת אולגה, שפרעם, כפר ויתקין ושרונה, פוצצו את מתקן הרדאר בחיפה וחיבלו באוניות הגירוש שהובילו את המעפילים שנתפסו לקפריסין, האצ"ל והלח"י תקפו את שדות התעופה תל נוף, קסטינה, כפר סירקין ולוד וביצעו את ההתקפה על משטרת רמת גן ושיא פעולתם היה פיצוץ מלון המלך דוד. לאחר תלייתו של דב גרונר ב-1 בינואר 1947 נוכחו הבריטים לראות כי ביטחונם בארץ אינו מובטח. ב-31 בינואר 1947 הודיעו שלטונות המנדט על הקמת "אזורי ביטחון" מבוצרים בערי הארץ (שכונו בפי אנשי היישוב "בווינגרד" על שמו של שר החוץ הבריטי ארנסט בווין) והכריזו על מבצע לפינוי הנשים והילדים של פקידי הממשל המנדטורי ושל גברים ששירותם אינו חיוני, מן הארץ. למבצע קראו הבריטים בשם מבצע פולי. כל הנכללים בקטגוריות אלו נדרשו לעזוב את הארץ ופינויים החל ב-31 בינואר 1947.
בתחילת המבצע רוכזו אלפי גברים, נשים וילדים בריטים במחנות מעבר בצריפין ובחיפה. חלקם הביעו את אי שביעות רצונם מן הפינוי הכפוי. 1,400 מן המפונים יצאו את הארץ ברכבות למצרים בדרכם לבריטניה. כ-500 מהם הוטסו למצרים במטוסי הליפקס של חיל האוויר המלכותי מבסיס האוויר בעקרון (כיום בסיס חיל האוויר הישראלי תל נוף). הנציב העליון אלן קנינגהם הגיע לבסיס כדי להפרד מן המפונים. אחרים טסו במטוסים אזרחיים משדה התעופה בלוד ללונדון. הפינוי הושלם עד 3 בפברואר 1947. אלו מבני המשפחות שהיו להם קרובים במצרים הורשו להשאר בה. פקידים בריטים שרצו למנוע את משלוח נשיהם וילדיהם מן הארץ העבירו אותם ללבנון עד יעבור זעם. אחרים הסתירו את נשיהם וילדיהם בבתים של אזרחים יהודים וערבים.
בראשית חודש יוני 1947 החליטה ממשלת המנדט להתיר את שובן ארצה של בנות הזוג המקומיות של הפקידים הבריטים, יהודיות וערביות וילדיהן. באמצע יולי הרחיבה ממשלת המנדט את ההיתר לחזור לארץ וכללה בו גם נשים בריטיות וילדיהן.
כשנתברר למשפחות הפקידים הבריטים שהועברו ללבנון אותם ללבנון כי שהייתם מתארכת והמצב בארץ לא חזר לקדמותו, נאבקו המפונים על החזרתם לארץ ו-17 מן הנשים והילדים החלו בראשית ספטמבר 1947 לקיים שביתת שבת במחנה צבאי נטוש בצד הלבנוני של הגבול ליד ראש הנקרה. בעליהן שנותרו בארץ הגישו עתירה להשבתן והעניין הגיע עד למשרד המושבות בלונדון ולבסוף ב-30 בספטמבר 1947 הוחלט להתיר לאלו מן המפונים הרוצים בכך, שנמצאו בבריטניה ובכל מקום אחר לשוב לארץ ישראל. בכללם היו הנשים והילדים ששהו בלבנון. הקבוצה הראשונה של 20 מן השבים הגיעה לנמל חיפה ב-4 בנובמבר 1947 על סיפון הספינה קורינתיה. בעיתונות הובעה הסברה כי ההיתר לשוב לארץ נועד להראות כי הבריטים אינם עומדים להסתלק מארץ ישראל. 
מבצע פולי היה האקורד הראשון של עזיבת הבריטים את ארץ ישראל. בסופו של דבר לקראת הכרזת העצמאות עזבו אנשי הצבא והממשל הבריטים ובני משפחותיהם את הארץ. הנציב העליון אלן קניגהם עזב את הארץ ב-14 במאי 1948. כוחות צבא קטנים נשארו עדיין במובלעת במפרץ חיפה עד ל 30 ביוני 1948, מועדבו עזבו את הארץ והדגל הבריטי - היוניון ג'ק הורד מהתורן בנמל חיפה ונכנסו אליו חיילי חיל הים הישראלי. אחרון העוזבים היה הגנרל מקמילן. בזאת בא הקץ על 31 שנות השלטון הבריטי בארץ ישראל.
הוברט וייזה

קריירה מוקדמת

וייזה נולד ב-22 בדצמבר 1884 בארפורט, ובשנת 1904 התגייס לצבא האימפריה הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה לחם וייזה עם רגימנט הארטילריה ה-7 (וסטפאליה ה-1), ובספטמבר 1914 נפצע קשה בקרבות ואושפז כמה חודשים בבית חולים. לאחר החלמתו חזר וייזה לשרת כמפקד סוללה, וב-27 בינואר 1915 הועלה לדרגת האופטמן.
לאחר המלחמה הצטרף וייזה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1934 מונה וייזה לראש מטה מפקדת ההגנה האנטי-אווירית תחת פיקודו של גינטר רידל, אשר הועברה בשנת 1935 תחת אחריות הלופטוואפה. בסתיו 1935 מונה וייזה למפקד הנ"מ ב-Luftgau II, ובאוגוסט 1936 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באפריל 1938 מונה וייזה למפקד Luftgau III (ברלין), והועלה לדרגת גנרל לוטננט.

מלחמת העולם השנייה

באוקטובר 1939 זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הועלה וייזה לדרגת גנרל חיל הנ"מ, ומונה למפקד קורפוס הנ"מ ה-1. וייזה השתתף עם הקורפוס במערכה על צרפת, והגן על מעברי המז, וב-19 ביולי 1940 הועלה לדרגת גנרל-אוברסט וקיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
בסתיו 1940 מונה וייזה למפקד כוחות ההגנה האווירית של ברלין, ובינואר 1941 הציע לארגן מחדש את מערכת ההגנה האווירית תחת סמכות פיקוד מרכזית. במרץ 1941 מונה וייזה למפקד חיל הנ"מ בגרמניה ובדנמרק, אולם בעקבות כשלונו להגן על גרמניה ממתקפת ההפצצות של בעלות הברית, הוחלף בינואר 1944 על ידי הנס-יורגן שטומפף. לאחר מכן לא מילא וייזה תפקידי פיקוד עד סוף המלחמה, וב-16 במאי 1945 נפל בשבי בעלות הברית.
מיקאלה שיפרין

ביוגרפיה

שיפרין נולדה בוייל קולורדו בת שנייה להורים גולשים מצטיינים בעברם. בשנת 2003 עברה עם משפחתה בעקבות עבודתו של אביה, ג'ף, רופא מרדים ממוצא יהודי שגדל בניו ג'רזי, לליים, ניו המפשייר. בשנת 2008 היא עברה שוב, הפעם לדנוור.

אלופת עולם

באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בשלדמינג אוסטריה בשנת 2013 זכתה שיפרין במדליית זהב בסלאלום וסיימה במקום שישי בסלאלום ענק. נוסף לכך, היא השתתפה בתחרות הקבוצתית והגיעה עם נבחרתה לשלב רבע הגמר שבו הפסידה לנבחרת השוודית.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכתה שיפרין במדליית זהב בסלאלום וסיימה במקום חמישי בסלאלום ענק.
באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בביוור קריק קולורדו בשנת 2015 בעיירה הסמוכה לעיירה שבה נולדה וגדלה זכתה שיפרין במדליית זהב בסלאלום והגנה על תוארה. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני בתחרות סלאלום ענק ובתחרות הקבוצתית הגיעה עם נבחרתה לשלב רבע הגמר שבו הפסידה שוב לנבחרת השוודית.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכתה במדליית זהב בסלאלום ענק ובמדליית כסף במקצה המשולב.
אוסקר נימאייר

נימאייר הצעיר

נימאייר נולד בעיר ריו דה ז'ניירו בשנת 1907, ברחוב אשר יישא לימים את שם סבו, ריביירו דה אלמידה. לפי מקורות אחדים הוריו היו יהודים, אבל מרבית המקורות טוענים רק לרמז לשורשים יהודיים. בדומה לרבים מבני תקופתו ממוצא אירופאי בריו, נודע בצעירותו כעלם חסר דאגות וכבן הבוהמה. החל את לימודיו האקדמיים בגיל 21, בשנה בה נשא לאשה את אניטה באלדו, בתו של מהגר איטלקי. נישואים אלו העניקו לנימאייר הצעיר תחושת מחויבות, והביאו אותו לכדי מציאת עבודה וכניסה לאוניברסיטה.
החל לעסוק בטיפוגרפיה תחת חסותו של אביו, לצד התחלת לימודיו ב-"Escola de Belas Artes" (בית-הספר לאמנויות יפות), ממנו בגר בשנת 1934 כאדריכל מהנדס. חרף קשיים כלכליים בחייו, החליט נימאייר לעבוד בלא תשלום בסטודיו של האדריכל הנודע לוסיו קוסטה ושותפו קרלוס לאו, וזאת מתוך אמונה כי הוא יוכל לשפר את המראה הכללי של סביבתו הבנויה, ממנה חש חוסר סיפוק.
בשנת 1945, כאשר כבר נצבר מאחריו מוניטין מסוים כאדריכל מוצלח, הצטרף נימאייר למפלגה הקומוניסטית הברזילאית ונטל בה חלק פעיל. תמיכה נלהבת זו בקומוניזם, עתידה לעלות לנימאייר מחיר רב בהמשך חייו. במהלך המשטר הצבאי הדיקטטורי בברזיל, אשר תפס את השלטון בשנת 1945, נבזז ונפגע משרדו של נימאייר וזה נאלץ לצאת לגלות באירופה. שר התעופה הברזילאי דאז צוטט באומרו: "מקומו של אדריכל קומוניסט הוא במוסקבה". נימאייר אכן ביקר בברית-המועצות, שם נפגש עם מספר מנהיגים סוציאליסטים ואף התיידד עם אחדים מהם. פידל קסטרו ציין בעבר: "נימאייר ואנוכי הננו הקומוניסטים האחרונים על גבי כדור-הארץ". בשנת 1963 הוא קיבל את פרס לנין לשלום.

עבודותיו הראשונות

בשנת 1936 מונה לוסיו קוסטה על ידי שר החינוך, גוסטבו קפאנמה, כאדריכל של בניין משרד החינוך והבריאות בריו דה ז'ניירו. בפרויקט זה נטל חלק נימאייר הצעיר כעובד במשרד. שלוש שנים מאוחר יותר הוביל נימאייר צוות אדריכלים (לוסיו קוסטה, קרלוס לאו, אפונסו אדוארדו ריידי, חורחה מוראירה, ארנאני וסקונצ'לוס, בשיתוף לה-קורבוזיה כיועץ), האחראים מטעם משרד החינוך על משימת עיצוב "האדם החדש, ברזילאי ומודרני". 
בתקופת גלותו, ביקר נימאייר בישראל לתקופה קצרה. בתקופה זו היה מעורב במספר רב של פרויקטים שלמעשה אף אחד מהם לא יצא לפועל על פי תכנונו. בין הפרויקטים שתוכננו על ידי נימאייר בתקופת שהותו בישראל ניתן למנות את אוניברסיטת חיפה (אותה ביצע לבסוף האדריכל שלמה גלעד). תוכנית לכיכר המדינה בתל אביב (אותה ביצעו לבסוף האדריכלים אבא אלחנני וישראל לוטן). "פרויקט נורדיה" - באתר בו נבנה לבסוף "דיזנגוף סנטר" בתל אביב. "עיר הנגב" - שתוכננה כעיר בלב הנגב. "פרויקט פנורמה" בפסגת הכרמל (במקום בו ניצבים כיום מגדלי פנורמה) וכן מספר בתים פרטיים שלא בוצעו.
נימאייר זכה בפרס פריצקר על פועלו בשנת 1988.

הערכה

חרף היותו מתומכי גישת היוטיליטריאניזם באדריכלות (אשר מיוחס לה על ידי הפוסט-מודרניזם, בין היתר, יצירת אדריכלות מגושמת, קרה ומנוכרת), השמה לעצמה את ערך השימושיות כמחולל העיקרי, אין יצירותיו של נימאייר זוכות לביקורת האופיינית כלפי אדריכלים בני הזרם הנ"ל. על-אף היותו מודרניסט מושבע, בנייניו מאופיינים לרוב בשאר-רוח רב ואף בעלי נטייה לפיסוליות. נטייה בולטת זו לקימורים דינמיים וחושניים ביצירתו, גורמת לעיתים לבנייניו להדמות יותר לפסל או אנדרטה מאשר לבניין מודרניסטי מתקופתו. לצד ההערצה רבה כלפי סגנון ייחודי זה, מבקריו מוצאים במאפיין זה את חולשתו.
דמותו של נימאייר ותרומתו הכבירה להקמת בירת ברזיל, ברזיליה, מתוארים על גבול הפרודיה בסרט הצרפתי משנת 1964, "האיש מריו" (בצרפתית: L'homme de Rio), בכיכובו של ז'אן-פול בלמונדו.
הרווק ובת הטיפש עשרה

תקציר העלילה

מרגרט טרנר (מירנה לוי) ואחותה סוזן (שירלי טמפל) גרות בדירה אחת. סוזן היא מתבגרת בת 17 הלומדת בבית ספר תיכון ומרגרט היא אישה בוגרת המכהנת כשופטת מכובדת בבית המשפט וובבית היא משגיחה על התנהגותה של סוזן.
ריצ'רד נוג'נט (קרי גרנט) הוא גבר נאה בשנות הארבעים צייר מוצלח שנשים נמשכות אליו והוא מבלה הרבה במועדוני לילה.
הוא מובא למשפט בפני מרגרט ועוזר התובע המחוזי, טומי צ'מברליין (רודי ואלה) מאשים אותו שבגללו החלה קטטה במועדון. לאחר דיון קולני היא משחררת אותו והוא הולך להרצות בפני תלמידי תיכון על ציור.
בין התלמידים יושבת סוזן והיא מוקסמת ממנו ולאחר ההרצאה היא מבקשת לראיין אותו לעיתון התלמידים אך הוא מתחמק.
סוזן משתוקקת להיות מודל לציור שלו. היא בורחת מהבית, מתגנבת לדירתו ומחכה לו זמן רב עד שהיא נרדמת על הספה, שם הוא מוצא אותה מאוחר בלילה. מרגרט וטומי מחפשים אחריה ומוצאים אותה שם. ריצ'רד מושם במעצר באשמת חטיפה ושידול קטינה....
טומי רוצה להעמידו למשפט אך מאט בלמיש (ריי קולינס), דודה של מרגרט והפסיכיאטר של בית הכלא מאמין לטענתו של ריצ'רד כי סוזן התגנבה לביתו והתאהבה בו. הוא יודע כי מאסר של ריצ'רד דווקא יחזק את הקשר של סוזן איתו. הוא מציע לשחרר אותו כדי שימשיך את הקשר עם סוזן בתקווה שזה יחליש לבסוף את המשיכה שלה אליו.
ריצ'רד מצטרף אליה לצפות במשחק כדורסל בבית הספר בו משחק חברה ג'רי שכועס על היחס של סוזן לריצ'רד ומחטיא קליעות לסל.
בפיקניק נאלץ נאלץ ריצ'רד להשתתף בתחרויות של זחילה, קפיצות עם שקים ומרוץ מכשולים ומנצח את טומי, יריבו.
מתפתח רומן בין ריצ'רד למרגרט. הוא לוקח אותה למסעדה אך כאשר מגיעות למקום חברותיו הקודמות סוזן, ג'רי וטומי ומתפתח ויכוח סוער והם נפרדים. מאט כעת מצליח לשכנע את סוזן לעזוב את ריצ'רד ולחזור לג'רי.
מאט נפגש עם ריצ'רד שמודיע לו שהוא נוסע לנופש. הוא יודע שגם מרגרט טסה לאותו מקום. לשדה התעופה מגיע טומי שרוצה לעצור את ריצ'רד אך מאט מצליח לסלק אותו מהמקום לאחר שהוא מציג עצמו הפסיכיאטר ומבקש מהשוטרים לסלק את טומי עליו הוא מצביע כחולה נפש האוהב לעצור אנשים ולהמציג את עצמו כעוזר התובע המחוזי.
לאחר שטומי מסולק מהמקום מצטרף ריצ'רד למרגרט המופתעת ושניהם פוסעים מחובקים בדרכם למטוס.
שמואל יצחק מודילינו

רבי שמואל יצחק מודילינו (– י"ג חשוון ה'תס"ד (1703), היה רב, פוסק, דרשן. מחכמי ורבני סלוניקי.

ביוגרפיה

רבי שמואל יצחק נולד למשפחת מודילינו אשר גדלה תלמידי חכמים ופוסקי הלכה מתוכה. חמיו היה מהר"מ אנג'יל. 
רבי שמואל יצחק שהיה הרב הכולל בעיר סלוניקי ועסק רבות בצרכי ציבור, השפיע רבות על חיי היהדות במקום, ובתקופתו הייתה העיר מלאה חכמים וסופרים. 
בתשובותיו שבספרו נאמן שמואל הוא מתאר מאורעות שונות אשר עברו עליו ועל קהילתו באותם ימים, ובין היתר הוא מציין את המגפה שהפילה חללים בעירו. באחת התשובות כתב על עצמו: ואנכי אדם רך המזג לא אוכל ללכת אנה ואנה מחולי הרגלים, ואביון בעבור נעליים.
פאלקסשטימע

פֿאָלקס שטימע (עברית: קול העם; פולנית: Głos Ludu) היה עיתון יהודי שיצא לאור בפולין בשפת היידיש. החל לצאת בשנת 1946 בעיר לודז' ולאחר כמה שנים עבר לוורשה. תחילה הוצא לאור על ידי מפלגת הפועלים הפולנית והחל משנת 1956 על ידי העמותה החברתית התרבותית של יהדות פולין. במשך שנים רבות היה זה עיתון היחיד בפולין בשפת היידיש (בנוסף היה כתב עת מדעי בלעטער פאר געשיכטע).
עד 1968 יצא העיתון ארבע פעמים בשבוע, אך עקב תחילת עליה מאסיבית של יהודי פולין לישראל תפוצתו של העיתון ירדה והוא הפך לשבועון. הוצאתו לאור הופסקה ב-1991.
בעיתון פורסמו גם מאמרים של סופרים יהודים מברית המועצות למשל של עמנואל קזקביץ'.
פארק אולפני וולט דיסני

ההקדשה בפתיחת הפארק

בטקס הפתיחה של הפארק שנערך ב-16 במרץ 2002, הקדיש מייקל אייזנר את הפארק בנאומו: "לכל הבאים לאולפן החלומות, ברוכים הבאים. אולפני וולט דיסני מוקדשים למשיכה שלנו והאהבה שלנו לעולם הקולנוע והטלוויזיה. כאן אנו חוגגים את האומנות של מספרי הסיפורים מאירופה ומרחבי העולם ורוצים ליצור קסם במקום מיוחד באמצעות זכרונותינו מהעבר וחלומותינו על העתיד".

הקמת הפארק

כבר בטרם פתיחת פארק יורודיסני הוכנו התוכניות להקמת פארק שעשועים נוסף באתר הנופש - פארק בסגנון אולפני דיסני - אם ג'י אם, אולם לאחר הכישלון הכלכלי של פארק יורודיסני התוכניות להקמת הפארק הנוסף נזנחו למשך מספר שנים. הפארק הנוסף נבנה לבסוף חמש שנים מאוחר יותר ונפתח לציבור ב-16 במרץ 2002. הפארק הוא הקטן בפארקי שעשועים של דיסני, וספג ביקורת מצד המבקרים בשל חוסר ההתייחסות לפרטים, ומספר המתקנים הקטן.

מבנה הפארק

הפארק מתבסס על תמה של אולפני סרטים פעילים. מרבית המתקנים זהים למתקנים המצויים בפארקים אחרים של חברת וולט דיסני ברחבי העולם - אולם המתקן המקורי היחידי של הפארק "מנועים... אקשן! מופיע הפעלולים המדהים" היה כה מוצלח שהועתק לפארק אולפני דיסני אם ג'י אם בפלורידה.
בפארק ארבעה "ארצות" או "אזורים" המכונים "אזורי ההפקה" - "Production Zones", הבנויים בהתאם לתמה של הפארק לפיה המבקרים נכנסים לפארק כאנשים פשוטים ויוצאים ממנו כ"ידוענים".

התפתחות הפארק

בעקבות השיקום הכלכלי של חברת ההנלה של אתר הנופש, יורו דיסני SCA, עתיד אתר הנופש להתרחב בין השנים 2005 - 2009. מספר מתקנים חדשים נבנו בפארק דיסנילנד, וכן "אזור" חדש צפוי להיפתח בפארק אולפני וולט דיסני, שיקרא "אולפני ההנפשה" (Toon Studios)
האזור יכלול רכבת הרים, מתקן של מכוניות מתנגשות המבוסס על סרט של אולפני פיקסאר בשם "Cars" וכן מתקן הדומה ללגונת בנות המים המצוייה בטוקיו דיסניסי ומתקן הדומה ל"ארץ של חרק" המצוי בפארק ההרפתקאה הקליפורנית של דיסני.
בתחילת שנת 2008 נפתח בפארק מגדל האימה של גבול הדימדומים הפופולרי.
אשל הפרקים

מאפיינים

לאשל הפרקים אין כלל עלים, ענפי האשל הצעירים בנויים חוליות חוליות של פרקים קטנים ומפרקי הרוחב שבין הפרקים נראים בבירור.
האשל פורח בחודשים אוגוסט-נובמבר, הפרחים הם לבנבנים, יושבים על תפרחות ערוכות במרבדים. הפרי הוא הלקט מרובה זרעים.

תפוצה

בית הגידול של אשל הפרקים הוא ואדיות גדולים במדבר הקיצוני, ששם אופקי לחות גבוהים, וחולות נודדים שבהם הצמח עוצר חולות וגדל. הקרן הקיימת לישראל תרבתה את העץ והיא נוהגת לשתול אותו כעץ עוצר חולות. אשל הפרקים הוא צמח מוגן על פי החוק.