google/wiki40b huggingface dataset:
ניסן טלושקין

הרב ניסן טלושקין (באנגלית: Nissan Telushkin; תרמ"א, 1881, בוברויסק - כ' באדר ב' ה'תש"ל, 28 במרץ 1970) היה רב בלארוסי-אמריקאי, רבן של דוקור ופוחוביץ, ומגדולי הרבנים האורתודוקסים בארצות הברית. ספרו המפורסם הוא "טהרת המים", אנציקלופדיה לענייני מקוואות.
בארצות הברית כיהן בתפקידים רבים, בין היתר היה מראשי "ועד הרבנים דניו יורק רבתי" (Rabbinical Board of Greater New York) ו"אגודת הרבנים", יו"ר הכבוד של אגודת חסידי חב"ד בארצות הברית וקנדה (תרצ"ד-ה'ת"ש), יו"ר ועד החינוך של המזרחי, הרב המסמיך של "ישיבת רבינו יעקב יוסף", ועורך כתב העת "המסלה".

ביוגרפיה

נולד בבוברויסק לרב משה יצחק, משפחה חסידת חב"ד. למד בישיבת קארסון אצל רבי צבי הירש שלעז בישיבת סלוצק אצל רבי איסר זלמן מלצר ואצל רב העיר סלוצק, רבי יעקב דוד וילבסקי, הרידב"ז. בהמשך למד בהלוסק אצל רבי ברוך דב ליבוביץ. נישא לשרה פרומה (נפטרה תרצ"ו, 1935) בתו של הרב משה טשארני רב העיירה דוקור במחוז מינסק. בתרס"ב, לאחר פטירת חותנו, נסמך לרבנות בידי רבה של בוברויסק, רבי משה שמואל שפירא ורבי שמריה נח שניאורסון שהיה רב בבוברויסק ואדמו"ר של חסידי חב"ד-קאפוסט, והתמנה כרבה של דוקור במקום חותנו.
בין השנים תרס"ב-תרפ"א (1902-1921) כיהן ברבנות דוקור, הוא עסק בפעילות ציבורית ובימי ממשלת המעבר של קרנסקי, היה ממייסדי הסתדרות החרדים "אחדות", בקיץ תרע"ז נסע למוסקבה לוועידת רבנים ארצית שנערכה בבית הגביר הלמדן ר' רפאל גאץ, בראשות רבי חיים עוזר גרודזנסקי, כאחד משלושה נציגי רבני פלך מינסק, יחד עם רבי אברהם דוב כהנא שפירא ורבי ישעיה קרלינסקי. בקיץ תרפ"א נקרא לכהן כרבה של פוחוביץ, במקומו ובהמלצתו של הרב הקודם, רבי ישעיה קרלינסקי שנמלט מהעיר מאימת השלטונות הסובייטים, הוא שימש בתפקיד זה עד קיץ תרפ"ג.
בתרפ"ד, 1924, היגר לארצות הברית, והתגורר בברוקלין, ניו יורק. בניו יורק היה רב פעיל בארגוני הרבנים השונים, ופוסק הלכה. הוא היה מומחה לענייני מקוואות טהרה, וספרו "טהרת מים" העוסק בהלכות מקוואות נדפס בחמש מהדורות ומצוטט רבות בספרות ההלכתית המעשית העוסקת בתחום זה. הוא היה עורכו של הירחון "המסלה" בין השנים תרצ"ו-ה'תש"ז (1935-1947), ובשנות ה-50 היה חבר מערכת כתב העת "אור המזרח", של המזרחי בארצות הברית.
הוא נפטר כ' באדר ב' ה'תש"ל, 28 במרץ 1970, ונקבר בניו יורק. בצוואתו כתב שאינו יכול להכריע אם להעדיף קבורה בארץ ישראל, או בקרבת מקום מנוחתו של  האדמו"ר הריי"צ מליובאוויטש שנקבר בארצות הברית, ולכן מותיר את ההחלטה לחתנו של האחרון, האדמו"ר מליובאוויטש. מאחר שקנה בחייו חלקת קבר בסמוך לקברו של הריי"צ, הורה הרבי מליובאוויטש לקבור את הרב טלושקין בחלקת קבר זו.

משפחתו

בתו חיה נישאה לד"ר חנוך מנוח לבנון ביאליק, מחבר "גמרא מבוארת". חתנו נפטר בחייו בתשרי תשכ"ג, 1962, והוא השתתף בהדפסת כתביו.
בנו שלמה טלושקין היה פעיל ציבורי, ומסר שיעורי הלכה בבית הכנסת "ישיבה" בפלטבוש. נישא להלן ונפטר בג' בטבת תשמ"ח. בנם הוא הסופר יוסף טלושקין .
כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין

ביוגרפיה

כריסטיאן לודוויג נולד ב-1 בדצמבר 1623 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לאדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין ולמריה אנה מפריזיה המזרחית, בתם של אנו השלישי, רוזן פריזיה המזרחית ואנה מהולשטיין-גוטורפ. בהיותו ילד קטן ייעד אותו אביו לבישוף שוורין, אך המינוי לבסוף לא יצא אל הפועל, משום שלאחר מות הבישוף אולריך מדנמרק בשנת 1633, צורפה הבישופות לדוכסות מקלנבורג-שוורין.
בשנת 1658 מת אביו אדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין, וכריסטיאן לודוויג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1660 בנה כריסטיאן לודוויג את ארמון לוסט על יד ראצברג, ובשנת 1662 נסע לפריז לבית המלוכה הצרפתי. ב-29 בספטמבר 1663 המיר כריסטיאן לודוויג את דתו לקתולית, כשלואי הארבעה עשר, מלך צרפת משמש כסנדקו, ואז ניתן לו השם לודוויג.
ב-21 ביוני 1692 מת כריסטיאן לודוויג בהאג ללא בנים, ובמקומו עלה לשלטון אחיינו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין. גופתו של כריסטיאן לודוויג הושטה דרך הים לדמיץ, ומשם הועברה לשוורין ואחר כך לדובראן שם היא נקברה.

משפחתו

בשנת 1640 התחתן כריסטיאן לודוויג עם כריסטינה מרגרטה ממקלנבורג-גיסטרוב, בתם של יוהאן אלברכט השני, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב ומרגרטה אליזבת ממקלנבורג, אך התגרש ממנה בשנת 1660 ללא שהיו להם ילדים.
בשנת 1664 התחתן כריסטיאן לודוויג עם אליזבת אנז'ליק דה מונמורנסי, אך גם ממנה לא היו לו ילדים.
מדמה מעבורת החלל

פיתוח

מבנהו החיצוני של המטוס הותאם כך שיעמוד בכוחות האווירודינמיים שהופעלו עליו במהלך טיסות אימון. תא הטייס של המטוס נבנה מחדש כך שדימה באופן מלא את תא הטייס ומערכות הבקרה של מעבורת החלל כך שאפילו אותם כיסאות הוצבו במטוס בדיוק באותה זווית ואותו מיקום כמו במעבורת.

היסטוריה מבצעית

ארבעת המטוסים ממוקמים בדרך כלל ב-NASA Forward Operating Location באל פאסו, טקסס, והועברו לבסיס אלינגטון הסמוך למרכז החלל ג'ונסון לתחזוקה. המטוס (שנקרא בקיצור STA) הוצב לפעמים גם במרכז החלל קנדי בפלורידה. המטוס שימש בעיקר את האסטרונאוטים שיועדו להנחית את המעבורת בחזרתם ממשימתם אך שימש גם לבדיקת מזג האוויר לפני שיגור ונחיתת מעבורות החלל.
ב-3 בדצמבר 2003, מטוס גאלפסטרים 2 שדימה מעבורת חלל היה בתרגיל הדמיית נחיתת מעבורת במרכז החלל קנדי. על המטוס היה אסטרונאוט לא ידוע ושני מאמנים. המטוס היה בפיינל בגובה 13,000 רגל כאשר המכשירים בתא הטייס הצביעו על תקלה באחד ממנועי המטוס. המטוס נחת בשלום. בבדיקה שנערכה בקרקע התברר כי חלק מהמנוע האחראי על האטת המטוס לאחר נחיתתו נפל מהמטוס. צוללנים מצאו את חלק המנוע שהתפרק בתחתית נהר הבננה  הסמוך.

פרופיל טיסה

השימוש במטוס האימון היה דבר קריטי עבור האסטרונאוטים שהנחיתו את מעבורת החלל, מכיוון שבהנחתת המעבורת היה לטייס רק ניסיון אחד לנחות, מאחר שלמעבורת לא היו מנועים מותאמים לאוויר שמצוי בכדור הארץ.
על מנת לדמות את קצב הירידה ותכונות הגרר האמיתיות של המעבורת בגובה 37,000 רגל, כן הנסע הראשי (לא כולל הגלגלים הקדמיים) הורד והמנועים הועברו למצב "רוורס". המדפים של המטוס יכלו לנטות כלפי מעלה כדי להפחית את העילוי או לנטות מטה (כמו במטוס רגיל) כדי להגביר את העילוי.
כיסויים הוצבו על חלונות תא הטייס מצד שמאל כך שהטייס יראה בדיוק מה שיראה כשיהיה במעבורת. מערכות הבקרה והשליטה הרגילות הוחלפו במערכות זהות לאלו שיש במעברות בעוד המערכות הרגילות הועברו לצד הימני של תא הטייס, שם ישב מדריך הטיסה. גם למדריך הטיסה וגם לטייס המתאמן יש תצוגה עילית זהה לזו שיש במעבורת.
במהלך אימון נחיתה הביא הטייס המתאמן את המטוס למצב זהה למצב הקיים במעבורת וביצע יעף על פני המסלול בגובה 20 רגל, אז לקח מדריך הטיסה את ההגה לידיו והמריא מחדש כך שהמטוס לא באמת נחת (באימון).
כל מפקד משימת מעבורת וכל טייס מעבורת נדרשו לבצע לפחות 1000 נחיתות במדמה.
משולש האלמוגים

משולש האלמוגים הוא כינוי לאזור שוניות אלמוגים בעל שטח דמוי משולש, הממוקם בשוליהם המערביים של מימי האוקיינוס השקט, סביב חלק מאיי דרום מזרח אסיה. שטח האזור הימי הוא כ-6 מיליון קילומטר רבוע, והוא מצוי בין המדינות הנכללות בתחום זה, שהן אינדונזיה, מלזיה, פפואה ניו גיני, הפיליפינים, איי שלמה ומזרח טימור. האזור כולל שני אזורים ביוגאוגרפיים: האזור האינדונזי-פיליפיני, והאזור הדרום-מערב פסיפי. במשולש האלמוגים חיים כ-500 מיני אלמוגים (76% מהמינים הקיימים בעולם) וכ-3000 מיני דגים. 
האזור מוכר כמרכז עולמי של מגוון ביולוגי ימי, ובעל עדיפות עליונה בשימור הטבע בו. האזור מכונה גם "האמזוניה של הימים", מכיוון שהוא מכסה 5.7 מיליון קילומטרים רבועים של מי אוקיינוס, ומשאבי הטבע בו מאפשרים פרנסה וכלכלה ליותר מ-120 מיליון בני אדם.
לאורך השנים נפגעים האלמוגים ובעלי החיים באזור המשולש, בין השאר בעקבות שינוי האקלים בעולם, המוביל להלבנת אלמוגים, וכן בשל חוסר פיקוח על ניצול משאבי הטבע בידי האדם (בנייה ופיתוח בחופים, דיג מוגבר ועוד). מדינות וארגונים בינלאומיים רבים, כגון הקרן העולמית לשימור חיות הבר, משקיעים מאמצים רבים בשימור הטבע באזור זה, ובסוף העשור הראשון של המאה ה-21 התאגדו שש המדינות הממוקמות באזור לפרויקט אזורי מקיף בתחום זה שיתנהל לאורך העשור הקרוב.
ברוריה קופמן

ביוגרפיה

ברוריה קופמן נולדה בניו יורק ב-21 באוגוסט 1918. אביה, יהודה אבן שמואל, היה חוקר חשוב במדעי היהדות, ונודע מתרגם ספר הכוזרי ומפרש ספר מורה הנבוכים. אחיה הצעיר, שמואל קופמן, נהרג בעת שרותו בפלמ"ח. בסוף שנת 1926 עלתה המשפחה לארץ ישראל. קופמן למדה בבית חינוך לילדי עובדים בתל אביב ובגימנסיה הרצליה. בילדותה הצטיינה ברוריה במדעים ובנגינה בפסנתר.
בשנת 1938 סיימה קופמן את לימודי המתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, כאשר קיבלה את התואר הראשון שלה. בשנת 1948 סיימה דוקטורט באוניברסיטת קולומביה - גם הוא בתחום המתמטיקה המתקדמת. לאחר מכן החלה בפוסט-דוקטורט כחוקרת במכון למחקר מתקדם שבפרינסטון עד שנת 1955, שם עבדה עם ג'ון פון נוימן (בין השנים 1947-1948) ועם אלברט איינשטיין (בין 1950 ועד למותו באפריל 1955). בפרינסטון חקרה קופמן אפשרויות לפתרון בעיות פיזיקליות מסובכות בעזרת מתמטיקה.
בדצמבר 1941 נישאה קופמן לבלשן היהודי זליג הריס .
בדצמבר 1948 חתמה ביחד עם איינשטיין ואישי ציבור נוספים על מכתב למערכת ה-New York Times, שבו גינתה את מנחם בגין ואת תנועת החרות בשל פרשת דיר יאסין.
קופמן חזרה לישראל בשנת 1960 ושימשה כפרופסור במכון ויצמן עד שנת 1971. מחקרה עסק בתפר בין תורת החבורות ועולם הפיזיקה. בשנת 1965 היא הייתה אחת משתי נשים שהתמנו לוועד המנהל של רשות השידור. לאחר מכן לימדה באוניברסיטת חיפה עד שנת 1988. בשנת 1982 עברה המשפחה לתל אביב, ואחר כך לפילדלפיה, שם לימד הריס באוניברסיטת פנסילבניה, וקופמן התנדבה לשמש כפקידה במוסד שסייע לנכים. לאחר מותו של הריס ב-1992 עברה קופמן לאריזונה. משנת 1993 שימשה כפרופסור אורח באוניברסיטת אריזונה ובאוניברסיטת קולומביה.
קופמן והריס היו חברי קיבוץ משמר העמק מסוף שנות ה-50 ועד תחילת שנות ה-80.
בשנת 1996, נישאה לזוכה פרס נובל בפיזיקה ויליס לם, אותו היא פגשה לראשונה בשנת 1941 בעת לימודיהם המשותפים באוניברסיטת קולומביה. נישואיהם הסתיימו בגירושין.
בשנותיה האחרונות חזרה לישראל, כדי לחיות בטבעון לצד בתה תמי (תמר) הריס, אותה אימצה ברוריה בהיותה בת 48, ונכדתה נועם. היא נפטרה ב-7 בינואר 2010 בבית אבות בקריית טבעון, בהיותה בת 91.

עבודה משותפת עם אלברט איינשטיין

ברוריה החלה לעבוד עם איינשטיין כאשר עבדה על פוסט-הדוקטורט שלה במכון למחקר מתקדם שבפרינסטון. השניים עבדו יחד משנת 1950 ועד מותו, בשנת 1955. בכך שימשה ברוריה כעוזרת המחקר האחרונה של איינשטיין טרם מותו.
ברוריה כתבה עם איינשטיין שני מאמרים וכן הייתה שותפה בכתיבת ספרו בנושא תורת היחסות. לאחר מותו אירכבה את רשימותיו ביחד עם המתמטיקאי קורט גדל. באותה שנה נתנה הרצאה בברן, בה סקרה את חזית מחקרו של איינשטיין בניסיון ליצור תורת שדות מאוחדת, שתאחד את כל כוחות הטבע הידועים. סך הכל פורסמו שלושה מאמרים של איינשטיין עם חתימתה המשותפת של קופמן. בשנת 1965, כאשר הובא ארכיונו של איינשטיין לאוניברסיטה העברית, נתמנתה לעבוד יחד עם פרופ' שמואל סמבורסקי על הוצאת כתבי היד המדעיים של איינשטיין.

תרומה אקדמית

תרומתה הגדולה של ברוריה למחקר האקדמי הייתה מציאת מודל מתמטי פשוט יותר לפיתוח למודל איזינג של לארס אונסאגר בשנת 1949. בנוסף, היא פרסמה שני מאמרים עם אלברט איינשטיין והייתה שותפה לכתיבת ספרו על תורת היחסות. בישראל חקרה יחד עם פרופסור צבי ליפקין את אפקט מסבאואר והשניים פרסמו מאמר יחד, בו שילבה ברוריה מתמטיקה בפיזיקה של האפקט.
אקו מורגנשטרן

הצמד אקו וטיטו

בשנת 2011 הקימה ביחד עם תום עידן את הצמד אקו וטיטו. הצמד משלב מוזיקה אתנית עם הז'אנר האלקטרוני, דאב והיפ הופ. אקו מופיעה כזמרת ושרה בעיקר באנגלית. תום מתקלט ויוצר את המוזיקה החיה. בארץ הופיעו בשוליים של המוזיקה ובעולם הופיעו במדינות כמו הודו, ג'מייקה, מצרים, אירופה וארצות הברית. בחלק מן ההופעות התארחו בהופעותיהן של אינפקטד מאשרום ובלקן ביט בוקס.
בשנת 2012 הוציאו אלבום EP, שנה לאחר מכן הוציאו את אלבום הבכורה המשותף Into The Out, אשר הופק על ידי הצמד.

פרויקטים ושיתופי פעולה

בפברואר 2016 הוציאה ביחד עם המוזיקאית קרן דן את האלבום Yey4Ney
במרץ 2016 השתתפה באלבום שותפים בעם של הדג נחש עם השיר "הכל חוזר".
בשנת 2017 השתתפה במיזם המוזיקלי "ילדי בית העץ", שם שרה את השיר "ילדת כדורגל".
אקו עבדה גם כמדובבת. ב-2011 דובבה את הדמות של 'דובת פנדה קדמונית' בסרט פנדה קטן גדול. ב-2012 דובבה את הדמות מרג'ורי בסדרה הפרוגלים.
בשנת 2019 הוציאה ביחד עם היוצרת נוגה ארז את הסינגל "chin chin" בנוסף הופיעו השתיים יחד בפסטיבל האינדינגב באותה שנה.

קריירת סולו

בשנת 2016 הוציאה את אלבום הבכורה Calling On Wonders, אלבום באנגלית בו שיתפה פעולה עם מפיקים מהלייבל Raw Tapes.
בשנת 2017 שיחררה את השיר "שמש חמה", אותו כתבה והלחינה ביחד עם שאנן סטריט. 
ב-2018 הוציאה את האלבום "אחת" בהפקה ועיבוד של שאנן סטריט ואיציק פצצתי. האלבום מומן בחלקו דרך האתר הדסטארט. לרדיו הוציאה את הסינגל "בוס".
כחלק מהעבודה על האלבום החדש, השתתפה בתוכנית דוקו-ריאליטי "ביטים" של חברת הכבלים HOT במתעסקת בתעשיית ההיפ הופ בישראל.
בלון לחיזוי מזג אוויר

בלון מזג אוויר הוא בלון (בלון שמיועד לעלות לגבהים) אשר נושא כלים למעלה כדי לשלוח מידע על הלחץ האטמוספירי, הטמפרטורה, לחות, ומהירות רוח, באמצעות מכשיר מדידה שנקרא רדיוסונדה, כדי לקבל נתוני רוחות, הם יכולים להיות במעקב על ידי מכ"ם, או מערכות ניווט (כגון לווין מבוסס מערכת מיקום גלובלית, GPS). חלק מהבלונים ממריאים בקצב קבוע ומשדרים את הנתונים בכל הגבהים. יש בלון ייעודי שנקרא טרנסונדה שתוכנן כך שיישאר בגובה קבוע למשך זמן רב וישדר משם נתונים.

היסטוריה

אחד האנשים הראשונים להשתמש בלוני מזג-האוויר היה ליאון טסיירנק דה בורט מטאורולוג צרפתי. בשנת 1896 הוא שחרר מאות בלוני מזג אוויר ממצפה הכוכבים בטראפס, צרפת. ניסויים אלה הובילו את הגילוי של טרופופאוזה והסטרטוספרה. ב-1958 החלו להשתמש בטרנסונדות, על מנת לזהות אזורים של פסולת גרעינית.

חומרים וציוד

הבלון עשוי בדרך כלל מלטקס שהוא חומר מאוד גמיש. והוא אחראי על העלייה לגובה. מתחתיו תלויה על חוט נמצאת רדיוסונדה, שהיא מבצעת את המדידות, ושידור הנתונים חזרה לתחנה. רדיוסונדות יכולות לשמש למדידה של פרמטרים ספציפיים, כגון קביעת ריכוז האוזון.
הבלון בדרך כלל מלא במימן בשל עלות נמוכה יותר, אף על פי שהליום יכול לשמש גם כן. הקצב והמרחק של הבלון, תלויים בכמות הגז שהוכנס לתוכו. בלוני מזג אוויר עשויים להגיע לגבהים של 40 קילומטרים (25 מייל) או יותר. מעבר לכך השינויים בלחץ האוויר גורמים לכך שהבלון יתרחב מעבר ליכולתו, ויקרע. כשזה קורה הציוד הקשור לבלון אובד. אם רוצים למדוד פרמטרים בגובה אליו הבלון לא יכול להגיע, מתשמשים ברקטות, או בלוויינים. בלוני מזג אוויר משוחררים בכל רחבי העולם, על מנת לאבחן את מצב הנוכחי. תוך כדי שימוש בכלים מיחשוביים, וחזאים, אפשר לנסות ולקבוע את מזג האוויר.  כ-800 מיקומים ברחבי העולם משחררים בלונים פעמיים ביום, בחצות ובצהריים. לפעמים מבוצעות בדיקות ביניים בעיקר במצבים בהם התנאים משתנים מאוד מהר ויש צורך בנתונים נוספים. 
לפעמים משתמשים בבלונים גם לצרכים מיוחדים כמו לצורכי מחקר תעופה, איתור זיהום אוויר, או צילום. בשנים האחרונות בלוני מזג-האוויר היו בשימוש גם עבור פיזור אפר אנושי על ידי חברות שונות.
When the Sun Goes Down

מיקום האלבום ושיריו במצעד ה-billboard

השיר "Who Says" הגיע למקום 21 במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100 והיה מקום ראשון במצעד המועדונים. השיר מכר למעלה משני מיליון עותקים בארצות הברית והגיע לפלטינה ×3 והגיע גם לפלטינה באוסטרליה ונורווגיה.
השיר "Love You like a Love Song" ביציאתו הגיע למקום 74 ושבוע למחרת קפץ 39 מקומות (זה אומר שהוא הגיע למקום 35) ובשיאו הגיע למקום 22 במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100 והגיע למקום הראשון במצעד המועדונים גם כן. השיר מכר למעלה מ-2.5 מיליון עותקים בארצות הברית והגיע לפלטינה ×4 והגיע גם לפלטינה בנורווגיה ולזהב באוסטרליה ושוודיה.
האלבום "When the Sun Goes Down" הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200 והגיע למכירות של זהב בארצות הברית ופולין והגיע למעמד זהב בעוד מספר מדינות ובקנדה הגיע לפלטינה.
NGC 4660

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 11.02 והיא התגלתה ב-15 במרץ 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.71, כשהיא מתוארת רק כקטנה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן, אך לא זיהה אותה עם הערפילית שמצא אביו, והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1417, כאשר הוא מייחס את הגילוי לעצמו ומתאר אותה כבהירה מאוד, קטנה ומרכזה מתבהר בחדות ובהרבה עד לבהירות של כוכב. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3193 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4660, כאשר היא מתוארת כבהירה מאוד, קטנה ומרכזה מתבהר בחדות ובהרבה עד ליצירת גרעין מובחן.

תצפית

הגלקסיה נמצאת בחלקו המזרחי של צביר הבתולה, כ-1.15 מעלות מצפון-מזרח לכוכב ρ בבתולה וכ-4.3 מעלות ממערב לכוכב וינדמיאטריקס. כ-0.4 מעלה מצפון-מערב לה נמצאת M60, כ-0.75 מעלה מצפון-מערב לה נמצאת M59, זוג הגלקסיות NGC 4567 ו-NGC 4568 נמצאות כ-2 מעלות ממערב לה, NGC 4608 ו-NGC 4596 נמצאות בהתאמה כמעלה ושליש וכמעלה וחצי מדרום-מערב לה, כ-2 מעלות ממזרח לה נמצאות NGC 4754 ו-NGC 4762 וכ-2.8 מעלות מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת NGC 4698, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4660 הוא כ-2.2 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של מעט יותר מ-30,000 שנות אור, כשליש מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎4.5×10¹⁰‎ מסות שמש, כ-8 אחוזים ממסת שביל החלב, כאשר כ-70% ממנה או כ-‎3.2×10¹⁰‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בנוסף יש בה גם כמות קטנה יחסית של מימן אטומי, שכמותו מוערכת בפחות מ-‎7.6×10⁶‎ מסות שמש ומימן מולקולרי שכמותו מוערכת בפחות מ-‎1.5×10⁷‎ מסות שמש, כך שבסך הכל כמות המימן החופשי בגלקסיה היא לכל היותר כחצי אלפית ממסתה. כתוצאה מהמחסור במימן, קצב יצירת הכוכבים החדשים בגלקסיה נמוך מאוד ומוערך בפחות ממאית מסת שמש בשנה או במסת שמש בכ-110 שנים, ובהתאם לכך אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה זקנה עם גיל ממוצע של כ-13.7 מיליארד שנים ומתכתיות נמוכה יחסית של כ-70% מהמתכתיות של השמש. נראה שבמרכזה של NGC 4660 נמצא חור שחור על-מסיבי עם מסה של כ-‎8×10⁸‎ מסות שמש. בשנת 2016 התגלה מעין פס צר וארוך של כוכבים ותווך בין-כוכבי שיוצא מהגלקסיה בכיוון צפון-מערב ומגיע לאורך זוויתי של כ-12 דקות קשת, השקולות לאורך של כ-170,700 שנות אור. ככל הנראה זהו שריד של מפגש עם גלקסיה אחרת לפני 2-1 מיליארד שנים, אבל ייתכן שזהו תוצר של אינטראקציה בין NGC 4660 ובין גלקסיית לוויין ננסית שמקיפה אותה ומאבדת חומר בגלל כוחות הגאות ש-NGC 4660 מפעילה עליה.
אוביחים

האוביחים (באדיגית: Убыххэр, באנגלית: Ubykh people) היו שבט צ'רקסי ששפתו הייתה השפה האוביחית, שהיא אחת השפות הקווקזיות הצפון-מערביות. השפה היא שפה נכחדת ודוברה האחרון מת בשנת 1992.
האוביחים ישבו סמוך לים השחור באזור העיר סוצ'י של ימינו. האימפריה הרוסית גרשה את האוביחים מהאזור החל מה-6 במרץ ועד ה-12 במאי 1864, והם התיישבו בסופו של דבר במספר כפרים במערב טורקיה. על מנת להימנע מאפליה, עודדו זקני האוביחים את אנשיהם להיטמע בתרבות הטורקית, והם הפכו לאומה של חקלאים.
בנציון פירר

קורותיו

נולד בעיירה רימנוב שבגליציה לרב יוסף משה ולגיטל לבית וועסטרייך. בילדותו למד אצל סבו, הרב שמואל פירר. בגיל 18 הוסמך לרבנות על ידי שלושה מגדולי רבני גליציה: הרב אהרון לוין, הרב יעקב שליטא מטרנופול והרב דב בריש ווידנפלד. בגיל 19 נשא לאשה את בת דודתו פרידה, וכנדוניה ביקש כסף על מנת להוציא לאור את חיבורו הראשון "חמדת ציון" על הש"ס. בגיל 20 התמנה לרב עירו, רימנוב, כממלא מקום אביו שנפטר מדלקת ריאות זמן קצר לפני חתונתו. ברימנוב כיהן כארבע שנים, ובשנים אלה נולדו שלשת ילדיו.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שהה בגליציה המזרחית שנכבשה על ידי רוסיה. כשנשאל על ידי השלטונות האם ברצונו לחזור לשטח גליציה שבשליטת גרמניה או לקבל אזרחות רוסית, השיב כי ברצונו לחזור אל משפחתו הענפה שחייתה תחת שלטון הגרמנים. כעונש על חוסר הנאמנות לרוסים נשלח לסיביר, שם שהה כל תקופת המלחמה, וכך ניצלו חייו. עם תום המלחמה שהה במחנה עקורים שהוקם על ידי אונרר"א על אדמת גרמניה בעיירה אולם (למ"ד שוואית). הוא מונה שם לתפקיד סגן מנהל המחנה, הקים ישיבה לצעירים "אור המאיר", על שם הרב מאיר שפירא מלובלין, והטיף לעליה לארץ.
בשנת ה'תש"ט (1949) עלה לישראל והתגורר תחילה במחנה עולים בפרדס חנה, ואחר כך ברמת גן ובבני ברק. בתקופה זו שימש כמזכיר בית הספר הדתי סיני בתל אביב, ופרסם חידושי תורה, דברי הגות, מחשבה ואקטואליה בעיתון "שערים", שיצא לאור על ידי פא"י. כשהוצעה לו רבנות העיר באר שבע סירב, כיוון שחיפש מקום שקט בו יוכל להתמסר לכתיבה.
בשנת ה'תשי"ז (1957) נתמנה לרב המושב ניר גלים, שם כיהן במשך 32 שנים, עד מותו.
הרב פירר לימד במכללת גבעת וושינגטון, והקים את מסלול ההכשרה לרבנות בישיבת כרם ביבנה לבקשתו של ראש הישיבה הרב חיים יעקב גולדוויכט.
נכדו, הרב מרדכי פירר, המשמש כרב בבני ברק, נישא לבתו של ההיסטוריון פרופ' מאיר הילדסהיימר. נכדתו רחלי פרנקל לבית פירר נישאה לחיים פרנקל, בנו של הרב שמעון פרנקל, מרבני תל אביב, בנו של הרב יצחק ידידיה פרנקל.

עבודתו כסופר

הרב פירר פרסם 34 ספרים. בין ספריו 14 ספרי סיפורים, מתוכם "סעדיה וייסמן", המתאר ילד תימני (סעדיה) שהועבר לאימוץ למשפחה אשכנזית (וויסמן), ו"אורי חוזר בתשובה", המגולל את סיפור חזרתו בתשובה של השחקן אורי זוהר. שלושה מספריו תורגמו לאנגלית.
בנוסף הוציא לאור את הספר "הר שפר" בו ליקט מחידושי סבו הרב שמואל פירר מרבני גליציה.
צדוק יחזקאלי

צדוק יחזקאלי (נולד ב-20 במאי 1956) הוא עיתונאי ישראלי, זוכה פרס סוקולוב.

קורות חייו

יחזקאלי נולד ב-20 במאי 1956. עבד בעיתון ידיעות אחרונות, והחל את דרכו ככתב לענייני ספורט ומשפט. בספטמבר 1987 נדקר בידי אוהד של קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים לאחר משחק ליגה אותו סיקר. זאת לאחר שחמישה חודשים קודם לכן הוכה בידי אוהדי הקבוצה. לאחר שהחלים נשלח יחזקאלי ככתב העיתון לניו יורק, שם עבד כעשר שנים.
לאחר שובו מניו יורק עסק יחזקאלי בכתיבה בנושאים מגוונים, כולל תחקירים וכתבות עומק בשטחים.
בשנת 2002, בעקבות מבצע חומת מגן פרסם יחזקאלי ראיון שעורר הדים עם "דובי כורדי" (משה ניסים), נהג דחפור D9, שסיפר איך בתפקידו כחייל מילואים הרס בתים רבים במחנה הפליטים ג'נין במהלך הקרבות בעיר. הראיון בא בעקבות "עד עפר" (עם ענת טלשיר): כתבה וראיון עם מפעילי ה-D9 שהכריעו את הקרב בג'נין 2002 בה התגאו במוסריות הלחימה שלהם וציינו את "דובי כורדי" לשבח.
באותה שנה פרסם סדרת תחקירים על פרשת הצלילות של חיילי שייטת 13 בנמל הקישון המזוהם; על תחקיר זה זכה בפרס סוקולוב באותה שנה יחד עם ענת טלשיר.
ב-12 באוגוסט 2008, במהלך סיקור המלחמה בדרום אוסטיה, נפגע יחזקאלי מירי, בעיר גורי שבגאורגיה, ונפצע באורח קשה, בתקרית שבה נהרגו שלושה עיתונאים מקומיים, צלם הולנדי ועיתונאים נוספים נפגעו. הפגיעה הייתה כתוצאה מירי של טיל בליסטי "איסקנדר" לעבר גורי. יחזקאלי הוטס לטיפול לישראל. הוא החלים מן הפציעה ושב למקום בו נפצע במסגרת כתבה אודותיו ואודות הפציעה.
יצחק בן מאיר

רבי יצחק בן מאיר (המכונה בדרך כלל ריב"ם, ר"י בר"מ, ולעיתים רחוקות רבי יצחק צרפתי) היה פרשן התלמוד, פייטן ומבעלי התוספות, נכדו של רש"י. חי בין השנים 1095-1135 לערך.

משפחתו

ריב"ם היה בנם של רבי מאיר בן שמואל "אבי הגאונים" ויוכבד בת רש"י, ואחיהם של רשב"ם, רבנו תם ור' שלמה. היו לו שבעה בנים. ייתכן שאחד מהם הוא החכם המוזכר בתוספותיו של רבינו שמשון משאנץ בשם ר' שלמה גיסו של ר"י הזקן, ואולי הכוונה אינה לבנו של ר' יהודה ב"ר יום טוב אלא לבנו של ריב"ם, שהיה אחיה החורג של אשתו של ר"י.

קורות חייו

רבי יצחק בן מאיר היה מגדולי דורו, לצד אֶחָיו נכדי רש"י; בין היתר למד אצלו גם אחיינו הצעיר רבי יצחק, שכונה לימים ר"י הזקן והפך לגדול הדור בצרפת. אין פרטים רבים הידועים על תולדות חייו.
ריב"ם נפטר בגיל מוקדם, בחיי אביו ואמו; עם פטירתו קונן עליו אחיו רבנו תם: 
"גם כי אזעק במר רוחי, ומרוב שיחי תש כוחי, ואור עיני גם הם אין אתי, אל הילקח ארון הקדש עטרת ראשי, אחי הרב ר' יצחק שנתבקש לישיבה של מעלה זה חודש ימים, והניח שבעה יתומים ולכל ישראל חיים... וגם היום מרי שיחנו, חדשים לבקרים רבה אנינותנו, ואף לפי אבותינו, מפי אבינו מורנו שיחיה. ואבי יקרא אלי, ואני יעקב קטן אחים כותב בדמע. כי בעוד אחינו הרב ר' יצחק בחיים היה דן עמנו, והיו הדברים שמחים כנתינתם מהר סיני; ועתה בראותנו כי אין איש, עשינו רעם, ותרד עיני דמעה."
אלמנתו של ריב"ם נישאה לרבי יהודה ב"ר יום טוב מפלייזא, קרובו הצעיר של בעלה הראשון (ר' יהודה היה נכדו של הריב"ן חתן רש"י, וריב"ם היה בנו של רבינו מאיר חתן רש"י). 
בתו של ר' יהודה ב"ר יום טוב נישאה מאוחר יותר לר"י הזקן, וכך הפכה אלמנת רבו ריב"ם לחמותו של ר"י, שהיה דן איתה במנהגיו של רבו ריב"ם, וכדברי ר"י: "ועתה שאלתי את הגברת חמותי, אלמנת דודי הר"ר יצחק, דהווי מרי דעובדין היאך נוהגות הנשים בדבר... וגם היא ברור בידה, שלא היה מצריך מורי הר"ר יצחק בעלה..."

יצירתו

ריב"ם חיבר תוספות למסכתות רבות, והוא מוזכר פעמים רבות בתוספות שנדפסו על הש"ס. בנוסף שלח ידו בפיוט, בדומה לאחיו רבנו תם, והשתמרו ממנו כיום כמה פיוטי סליחות (כמו הפיוט "ישראל עמך תחינה עורכים").

מקרא

      - גיס
יחסי אוסטרליה–נפאל

רקע

יחסים דיפלומטיים בין אוסטרליה לנפאל, כוננו ב-15 בפברואר 1960.
בשנת 1984, פתחה אוסטרליה את שגרירותה בקטמנדו בדרג ממונה על היחסים, וב-1986, בדרג שגריר.
במרץ 2007, פתחה נפאל את שגרירותה הקבועה בקנברה שחונכה בספטמבר 2007. בנוסף, לנפאל,
קונסוליות וקונסוליות כבוד בבריסביין, סידני, פרת' ואדלייד.
לאחר רעידת האדמה בנפאל ב-2015, שלחה אוסטרליה סיוע הומניטרי והתחייבה לתת סכום של 4,635,300 דולר לשיקום.

מסחר

קיימים קשרי מסחר של יצוא וייבוא בין שתי המדינות.

ביקורים

בנובמבר 2016 ביקר שר החוץ של נפאל באוסטרליה ונפגש עם שר החוץ האוסטרלי והשר לפיתוח בינלאומי. כמו כן נפגש שר החוץ עם כמה מחברי הפרלמנט האוסטרלי בקנברה.
מ-6 עד 9 בנובמבר ביקר נשיא בית המשפט העליון בנפאל באוסטרליה כדי להשתתף בכנס נשיאי בתי משפט עליונים באסיה ה-16. כמו כן נערכו ביקורים של אנשי ממשל אוסטרליים בדרגים שונים.
שער המאה

שער המאה זהו פרס שניתן לשער הכי יפה בטורנירי הגמר של גביע העולם בכדורגל. ההצבעה נערכה דרך אתר האינטרנט הרשמי של פיפ"א  לקראת מונדיאל 2002.
הזוכה בפרס היה השער של דייגו ארמאנדו מאראדונה מנבחרת ארגנטינה מרבע גמר מונדיאל 1986 נגד נבחרת אנגליה ב-22 ביוני 1986 באצטדיון האצטקה במקסיקו סיטי.
דפנסה וחוסטיסיה

היסטוריה

המועדון נוסד ב-20 במרץ 1935 על ידי קבוצת חברים שרצו להקים קבוצה מקומית לעיר. אין שום ממצאים המסבירים איך השם ניתן לקבוצה. למועדון הכדורגל אצטדיון ביתי בשם נורברטו טומגאז'ו, שנחנך בדצמבר 1977 במשחק ידידות נגד קבוצת המחליפים של בוקה ג'וניורס.
צבעי החולצות של המועדון היו כחול ולבן, ששונו בשלב מסוים לצבעי צהוב וירוק. הסיבה לשינוי הייתה משום שחברת האוטובוסים "El Halcón", הייתה בבעלות נשיא המועדון באותה התקופה. חברה זו השתמשה באוטובוסים שלה כדי להסיע את אוהדי הקבוצה למשחקי החוץ ולה היו צבעי החברה. מכאן גם הכינוי שניתן לקבוצה: Halcón (נץ).
למרות שמועדון זה נוסד בשנת 1935, הוא לא שיחק בטורנירים רשמיים עד שנת 1978, ובו שיחקה בליגה החמישית בארגנטינה.
הקבוצה הגיעה במהרה לליגות הבכירות, כשבהתחלה זכתה באליפות הליגה החמישית בשנת 1982 ושלוש שנים לאחר מכן היא העפילה לליגה השלישית לאחר שזכתה באליפות הליגה הרביעית. דפנסה שיחקה בליגה השלישית עונה אחת בלבד ובשנת 1986 העפילה לליגת המשנה. הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל הארגנטינאית בשנת 2014. דפנסה שיחקה לראשונה בגביע סודאמריקנה בעונת 2018, זאת לאחר שסיימה במקום הרביעי בליגה בעונה קודם לכן.