קוסאמו

היסטוריה

עד המאה ה-17 היה האזור מיושב בלאפים, שנדדו באזור בהתאם לעונות השנה. הלאפים היו ציידים-לקטים, אך התפרנסו גם ממסחר עם הפינים שאכלסו את אזור המפרץ הבוטני ועם הקרלים שחיו באזור הים הלבן. 
האזור היה מצוי באותה העת בריבונות שוודית, כחלק ממחוז וסטרבוטן, אך השליטה השוודית באזור הייתה רופפת, והוא היה נתון גם להשפעה רוסית. ב-1673 הכריזה ממשלת שוודיה על פטור ממסים לתושבי לפלנד למשך 15 שנים. כתוצאה, מכך החלה הגירה של פינים שהקימו באזור יישובי קבע ראשונים, ודחקו את רגליהם של הלאפים. עד 1718 נותרו באזור רק שתי משפחות לאפיות, שאף הן התערו בחברה הפינית.
בשנת 1685 הוחל בהקמתה של קוסאמו וב-1695 הוקמה בה כנסייה. מקור שמה של העיר אינו ברור, אך ייתכן שמקורו במילים לאפיות שפירושן "יער אשוחיות". תושבי העיר התפרנסו מחקלאות ומרעיית בקר ואיילים. ועד 1770 כבר התגוררו בה כ-2,000 תושבים, ובראשית המאה ה-19 גדל מספרם לכ-3,000. שגשוגה של העיר נבלם בשל רעב ומגפת אבעבועות שחורות שפקדו אותה ב-1803 וב-1804, בהתאמה.
בעקבות המלחמה הפינית, עברה קוסאמו, כפינלנד כולה, לשליטת רוסיה, ב-1809. במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19 המשיכו תושבי העיר לסבול מרעב ומגפות, אך במחצית השנייה של המאה התאוששה, עם התפתחות תעשיית העץ באזור. מספר התושבים עלה לכ-7,000 ב-1886, 8,000 ב-1894 ו-10,500 ב-1910. בשנת 1868 קיבלה קוסאמו מעמד של עיר. לאחר עצמאות פינלנד ב-1917, נמתח הגבול בין רוסיה לפינלנד ממזרח לקוסאמו, והעיר נותקה הן מהיערות שעליהם התבססה כלכלתה והן משטחי המרעה של האיילים. כתחליף למקורות פרנסה אלה, שבו התושבים לעסוק בחקלאות. 
בדצמבר 1939, עם ראשית מלחמת החורף, פונתה קוסאמו מיושביה, מחשש לפלישה רוסית. בהסכם מוסקבה שנחתם בין רוסיה לפינלנד ב-12 במרץ 1940 נאלצה פינלנד לוותר על שטחים שונים, ובין היתר על שטח שכלל מספר כפרים באזור קוסאמו. 2,100 תושביהם של כפרים אלה שוכנו מחדש בקוסאמו. במהלך מלחמת ההמשך שימשה העיר כבסיס לצבא פינלנד ולוורמאכט. עם נסיגתו של הוורמאכט לקראת הגעתו של הצבא האדום, נקטו הגרמנים מדיניות של אדמה חרוכה, והחריבו את העיר עד היסוד.
בנייתה של העיר מחדש נמשכה בין 1945 ל-1952. עד סוף שנות ה-60 של המאה ה-20 התגוררו בה כ-21 אלף תושבים. בחקלאות לא היה עוד די כדי לפרנס את כל התושבים, אך במקביל החלה להתפתח תעשיית התיירות, שהפכה למנוע הכלכלי של העיר, מאז פתיחתו של אתר הסקי רוקה ב-1954.

גאוגרפיה

קוסאמו משתרעת על פני 5,808.92 קמ"ר, אף שרק חלק קטן משטח זה מהווה את העיר גופא. כשני שלישים מהתושבים מרוכזים בעיר גופא, והיתר מפוזרים ב-33 כפרים. מתוך שטח זה, 830.81 קמ"ר (כ-14%) הם אגמים ונחלים. היא גובלת בערים סואומוסאלמי בדרום, טאיוואלקוסקי ופוסיו במערב, וסאלה בצפון, ובמזרח היא גובלת ברוסיה. 
רוב שטחה של העיר הוא ברמה שגובה כ-250 מטרים מעל פני הים. גובהה של הנקודה הגבוהה ביותר, ולטווארה, 492 מטרים. כ-90% מתחום השיפוט היבשתי של העיר מכוסה ביער. כ-70% מהעצים הם עצי אורן, כ-20% עצי אשוחית וכ-10% עצים נשירים. בתחומי העיר 166 אגמים. עם הנהרות הבולטים הזורמים בה נמנים אואולנקאיוקי, קיטקאיוקי, קוסינקיוקי ופיסטויוקי הזורמים לכיוון הים הלבן, וליוקי הזורם למפרץ הבוטני.
בצפון שטח השיפוט של העיר שוכן הפארק הלאומי אואולאנקה, המשתרע על פני כ-270 קמ"ר הנחלקים בין קוסאמו לסאלה. הפארק מכוסה ברובו ביערות אורן, ונהר אואולנקאיוקי זורם בתחומו. חיים בו כ-30 מיני יונקים (בהם זאבים ושונרים) וכ-120 מיני עופות (בהם עיטם לבן-זנב).

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת בקוסאמו היא 0.3°C-. החודש החם ביותר הוא יולי, והטמפרטורה הממוצעת בו היא 14.7°C. החודש הקר ביותר הוא פברואר, והטמפרטורה הממוצעת בו היא 13.2°C-. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה בעיר היא 40.8°C-. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 525 מ"מ. שלג מכסה את העיר במשך כ-200 ימים בשנה, בין אוקטובר למאי, ועומקו מגיע ל-80–90 ס"מ.
בשל קרבתה של קוסאמו לחוג הקוטב הצפוני (כ-60 ק"מ), קיימת בעיר תופעת שמש חצות בין ה-14 ל-29 ביוני.

כלכלה

כלכלת העיר מבוססת על יערנות, רעיית איילים, תיירות ותעשייה זעירה. מדי שנה מבקרים בעיר כמיליון תיירים, ובשנת 2002 היו כ-300 אלף לינות תיירים, כ-17% מהם תיירים זרים. אתר הסקי רוקה, הפועל בין אוקטובר ליוני, הוא אחד הגדולים בפינלנד, ופרט לגלישות סקי, הוא כולל גם מתקני קפיצות סקי, סקי למרחקים וסקי נורדי משולב. גם בקיץ מושכת העיר תיירים, העוסקים בפעילויות דיג, שיט קיאקים והליכה, בין היתר בטרק קארהונקיירוס ("טבעת הדב"), שאורכו 80 ק"מ.