google/wiki40b huggingface dataset:
רימונה די-נור

ביוגרפיה

די-נור נולדה, גדלה ומתגוררת בתל אביב. הוריה עלו לארץ בראשית שנות השלושים והיו ממייסדי בן שמן. אביה היה איש משרד הביטחון.
די-נור החלה לכתוב פזמונים עוד בימי נעוריה, כאשר הייתה תלמידה בגימנסיה הריאלית בראשון לציון. היא שירתה בצה"ל ככתבת צבאית של העיתון "במחנה גדנ"ע" במהלך שירותה הצבאי פגשה את סגן-אלוף שאול ביבר, ראש ענף הווי ובידור במפקדת קצין חינוך, שעודד אותה לכתוב פזמונים ולא רק כתבות.
בפסטיבל הזמר והפזמון 1967 זכה במקום הראשון השיר שכתבה "מי יודע כמה" ללחן של יעקב הולנדר ולעיבוד של שמעון כהן בביצוע של מייק בורשטיין.
החל משנות השבעים כתבה די-נור פזמונים ללהקות ולזמרים רבים, ביניהם חוה אלברשטיין ויגאל בשן בין השירים שכתבה : "כשאהיה גדול" (הידוע גם בשם: "שוטי ספינתי"), "כל יום אני מאבדת", "החזיקי לנו אצבעות" ועוד. השיר "כשאהיה גדול" שהולחן על ידי יאיר רוזנבלום, בוצע על ידי להקת חיל הים בשנת 1969 בסולו של מי שהיה אז זמר בתחילת דרכו, שלמה ארצי. השיר זכה להשמעות רבות והפך ללהיט של אותם הימים.
משנות השמונים ואילך החלה די-נור לכתוב ולתרגם לילדים: היא כתבה וערכה עשרות ספרי שירה ופרוזה לילדים ולפעוטות, ותרגמה ספרים רבים מאנגלית ומצרפתית.
רימונה די-נור נשואה לאחינועם גבעון, איש עסקים, והיא אם לארבעה ילדים, אחיה הוא שוקה די-נור, כלכלן, בלוגר ומספר סיפורים.

על עבודת התרגום וכתיבה לילדים

די-נור על כתיבה לילדים ופעוטות:
אני נזהרת הרבה יותר בבחירת המילים. קודם כול, הם לא מכירים כל כך הרבה מילים. והאסוציאציות שלהם לא מהירות ולא עמוסות כשלנו. אני אזהר מסלנג קצר-ימים, ואזהר ממליצות או ממילים קשות מדי. אבל אשרבב לכל ספר – לפעמים על אף מחאות העורך – איזה שתיים שלוש ארבע מילים לא קלות ולא ילדִיות, כמעין אתגר: שיחפשו, שישאלו. (...) אני לא נרתעת מלשרבב ביטויים כמו 'זרם אדירים', 'אביר ללא חת', ובמקום סתם 'בקול רם' העדפתי, בספר מסוים, את 'במלוא גרון', שהוא חגיגי יותר ובמקרה גם התחרז לי יותר.
היא תרגמה ספרים רבים, ביניהם כאלה המבוססים על חריזה בשפת המקור. די-נור על מלאכת התאמת השפה:
כלום לא נשלף מהשרוול. התרגום והחריזה הם עבודה דקדקנית ומאומצת: על כל בית, כל שורה, כל מילה. תרגום ספר לפעוטות אורך שבועות רבים ויותר. הוא מתבשל לאט, על אש קטנה. מדי פעם אני ניגשת, טועמת, מוסיפה מילה, מוחקת שתיים. לפעמים מתלהבת, לפעמים ממש לא...
די-נור על ההבדלים בין כתיבה לתרגום:
זה נוח, אבל גם מגביל. לפעמים, ככותבת, בא לי להזיז קצת את העלילה, לשנות איזו דמות, לקצר, להוסיף – אבל ידי כבולות. היצירה לא שלי. ויש גם רגעי קנאה: איך לא חשבתי בעצמי על הרעיון הזה, התחבולה הזאת, הטיפוס הזה. ואני מקווה שאני גם לומדת איכשהו מעבודת התרגום, מגדולים וטובים ממני, מרחיבה אופקים, ומשביחה ביודעין ושלא ביודעין את הכתיבה שלי. ובכל זאת, לפעמים נדרשים שינויים ביצירה המקורית, התאמה לקורא העברי הצעיר. זה קורה לרוב בשמות הספרים.
— ראיון עם רימונה די-נור באתר www.dafdaf.co.il
כעורכת ומתרגמת די-נור עוסקת הרבה בטקסטים שנכתבו על ידי אחרים ומציינת את היתרונות שבכך:
(...) אני עוסקת במיטב ספרות תבל. ערכתי את היומן של אנה פרנק, ערכתי את הספרים של דון דלילו ופיליפ רות. להיכנס לספר כזה, לבלות שעות בתוך העולם שלו, זה תענוג בלתי רגיל (...). עם ספרות מקור אני אוהבת פחות לעבוד (...) אני מעדיפה לעבוד על יצירה שקיבלה כבר את כל ההכרה הבינלאומית".
— ראיון עם רימונה די-נור מאת דפנה לוי, ממגזין "לאישה"
משל יותם

תוכן המשל

במשל מספר יותם על העצים המבקשים להם מלך ופונים אל עצי פרי שונים המסרבים לבקשתם.
העצים פונים אל הזית, אל התאנה ואל הגפן בבקשה שימלכו עליהם. הם מסרבים בנימוקים דומים, ובהכללה: כולם כבר פועלים ומביאים תועלת לזולת, ואין הם יכולים להפסיק את פעולתם ולהתחיל "לנוע על העצים", כלומר להיות משרתי ציבור הנעים בין שאר העצים ואינם מביאים תועלת אחרת לזולת. לבסוף פונים העצים אל האטד המסכים למלוך עליהם, אך דורש מהם לחסות בצילו ואם לא, הוא ישרוף את ארזי הלבנון.

זיהוי האטד ומשמעות המשל

יותם ממשיל את אחיו אבימלך לאטד. ישנם המפרשים שהאטד הוא שיח עקר וקוצני שאין בו תועלת. פרופ' יהודה אליצור מציין שהביטוי "לנוע על העצים" מסמל את התנועה של עצי הסרק ברוח שעושה רעש, אך מאחוריה עצים חסרי תועלת. היו שזיהו את האטד עם השיזף, אך זיהוי זה נזנח ובמקום זאת זוהה האטד עם שיח שאין לו כל פירות, דבר שמתאים יותר למשל. למרות זאת, לשיח הקוצני המכונה כיום אטד יש פירות, ובמרבית המינים שלו הפרי ראוי למאכל.
יש המציינים גם את תכונת האטד לבעור בקלות ולהבעיר את סביבתו - הממליך עצמו כמלך על העצים, ולבסוף ממנו יוצאת האש המבעירה את עצי הלבנון, ובנמשל - אנשי שכם.
מעבר להקשר המיידי של המשל בתקופה בה נכתב, יש למשל משמעות אוניברסלית לגבי השלטון האנושי וטבעם של שליטים ואנשי ציבור העולים לתפקידם בעודם חסרים פעמים רבות יכולת לעסוק בעבודה יצרנית.
על פי פירוש אחד, כשהאטד מתמנה למלך, הוא פונה ישירות אל ארזי הלבנון - המועמדים הטבעיים למלוכה על העצים - ושורף אותם. הנמשל הוא שכשממנים מלך, הוא פונה אל מתנגדיו הטבעיים ומיד פוגע בהם.
ישנם המציינים, שזהו מחירה של הענוותנות היתרה של ארזי הלבנון אשר מצטרפים אל יתר העצים בתורם אחר מלכים פוטנציאלים אחרים (ולא ראויים), במקום להציע את עצמם כמלכיה הטבעיים של ממלכת העצים.] ישנם המבקרים את עצי הפרי שלא הסכימו ללכלך את ידיהם בפוליטיקה והשאירו את הזירה לאטד.

סמליות עצי הפרי

לפי פרשן התנ"ך רש"י, עץ הזית מסמל את השופט עתניאל בן קנז, התאנה מסמלת את דבורה הנביאה והגפן מסמל את אביו של יותם, גדעון.

המחשה

במוזיאון ארץ ישראל הוקמה "גינת משל יותם" על מנת לתרום להוראת התנ"ך כספר חי, על פי רוחו של המחנך ברוך בן יהודה.
בעיית התפוצצות מצבים

במתמטיקה, התפוצצות קומבינטורית מתארת גידול מהיר מאוד של פונקציות, כתוצאה משיקולים קומבינטוריים.
דוגמאות לפונקציות כאלה הן: פונקציית העצרת, פונקציית אקרמן וכדומה.
במדעי המחשב משתמשים במושג התפוצצות מצבים לתיאור בעיית מספר רב מאוד של מסלולי בקרה בתוכנה, כתלות בקלט שלה. הכוונה היא לתוכנה (המהווה למעשה פונקציה רב ערכית, אשר מקבלת קלט ומחזירה פלט כתוצאה מעיבוד הקלט), המחזירה מספר פלטים שונים, שגדל בצורה מהירה מאוד, עבור מספר קלטים שגדל לאט. כשמדובר על אימות תוכנה אוטומטי עבור כל קלט, ישנה מגבלה של זמן ומקום, המונעת, בגלל בעיית התפוצצות המצבים, אפשרות להבטיח כיסוי קוד מלא בבדיקות תוכנה.
אלכסנדר סנדר מרגליות

אלכסנדר סנדר מרגליות (-כ"ט בטבת תקס"ב, 1802) היה רבה של סטאנוב ופוסק הלכה בולט בתקופתו.

ביוגרפיה

בנו של רבי מרדכי "חסיד", מחכמי הקלויז בברודי, חברותא של ה"נודע ביהודה" ותלמידו של הרב משה אוסטרר. סבו, הרב מנחם מאניש מרגליות היה בנו של רבי יצחק רבה של יברוב ובעלה של הינדא בתו של רבי אלכסנדר סנדר שור, ה"תבואות שור". אביו נפטר בגיל 22 והוא גדל יחד עם אחיו ואחותו בברודי אצל דודם הרב צבי הירש לופטינר. בצעירותו למד בקלויז בברודי. נישא לאסתר בת רבי צבי הירש בוכנר, רבה של זברז', ובנו של רבי שלמה רבה של פינטשוב ומחבר הספר "יקהל שלמה". 
כיהן בדוברמיל שבגליציה. לאחר שלוש שנים עזבה, בעקבות פטירת אשתו ואת מקומו מילא בנו רבי מרדכי. בשנת תקל"ד כיהן בזברז' על מקום חמיו ובסביבות שנת תק"מ החל לכהן בסטאנוב. למשך תקופה עבר לכהן בפשוורסק שבגליציה ובהמשך חזר לסטאנוב. הוא כיהן כראש ישיבה במקומות רבנותו. 
רבנים רבים הפנו אליו שאלות, וכן הוא מצוטט בספרי הלכה בולטים כמו פרי מגדים, אריה דבי עילאי ועוד.
בין תלמידיו:אחייניו הרב אפרים זלמן מרגליות, הרב חיים מרדכי מרגליות והרב משה רבן של קליוואן וסדיגורה ומחבר ספר "פני משה", והאחים רבי יעקב משולם אורנשטיין והרב משה יהושע השיל אורנשטיין. בהסכמת הרב משה רפפורט רבה של ליז'נסק לשו"ת הרא"ם נכתב שהיה רבם של רוב חכמי דורו.

משפחתו

אחיו הרב מנחם מאניש כיהן במספר עיירות ברחבי ליטא. אחותו רעכיל נישא לרבי פנחס רבה של קאלק.
בניו היו הרב שמואל רבה של סטרי, הרב מרדכי ממלא מקום אביו ברבנות, הרב נפתלי צבי מלבוב, הרב יהודה אריה לייביש רבה של ז'מיגראד והרב יוסף ממלא מקום אחיו ברבנות ז'מיגראד. חתניו היו הרב יוסף שאול פרנקל-תאומים והעשיר אורי שרגא פייבל בלוך מווילנה.
היה מחותנו של רבי יחזקאל לנדא בעל הנודע ביהודה.
אלי ג'קסון

ביוגרפיה

ג'קסון נולדה בדרום לונדון ב-1988. היא בתם של השחקנים טרודי גודווין  וקיט ג'קסון. יש לה אחות בשם ג'סיקה.
עניינה הראשוני של ג'קסון במוזיקה היה במוזיקת פולק, והייתה אוהבת לשמוע בעיקר מוזיקה של קרול קינג וניק דרייק. החומרים המוזיקליים הראשונים שיצרה היו בהשראת הזמרת ג'וני מיטשל. הטעם שלה במוזיקה השתנה במהלך שנותיה בתיכון, כשנכנסה לסצנת הרייב. היא ציינה שג'רי ראפרטי, דייוויד בואי, דפש מוד, אירייז'ר, מדונה ופרינס היו ההשראות המוזיקליות שלה באותה תקופה. ג'קסון מתנגדת לסטייליסטים שמנסים לשנות את המראה שלה ליותר קלאסי ונשי ולרשתות חברתיות, כי מרגישה שהן לא עוזרות באמת למוזיקאים.
אנשים לעיתים מכנים את ג'קסון בטעות בשם הלהקה, "La Roux".

שיתופי פעולה

ב-2010 ביצעה ג'קסון קולות רקע באלבום הפלטינה של קניה וסט "My Beautiful Dark Twisted Fantasy" שפורסם ב-22 בנובמבר 2010. היא ביצעה קולות רקע גם באלבומם של וסט וג'יי זי "Watch the Throne" בשיר "That's My Bitch" שיצא ב-9 באוגוסט 2011.
יונתן רוסין

ביוגרפיה

רוסין נולד וגדל במגדל העמק. הוא מתאמן בהפועל עמק יזרעאל בהדרכתו של אנדריי טוט.

2015

באליפות הים התיכון, "גביע קומן" (נערים גיל 15) במים פתוחים שנערכה בקפריסין בסוף דצמבר 2015 זכה רוסין במדליית ארד במשחה ל-10 ק"מ.

2017

באליפות ישראל בשחייה למרחק 5 ק"מ בבריכה שנערכה במכון וינגייט בינואר 2017 זכה רוסין במדליית ארד בתוצאה של 58:08.62 דקות, אחרי עידן מורדל מהפועל בת ים (54:31.50 דקות) ובר סולובייציק ממכבי קריית ביאליק (57:04.05 דקות).
באליפות אירופה לנוער שנערכה בווינגייט ביולי אותה שנה הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 15:38.42 דקות ובמקום 11 במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:13.59 דקות.

אלוף המכביה

בתחרויות השחייה של המכביה העשרים הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:42.61 דקות, לפני בר סולובייצ'יק (15:49.18 דקות) וגיל קיזלר (16:08.52 דקות).

2018

באליפות אירופה לנוער שנערכה בהלסינקי, פינלנד בתחילת יולי 2018 סיים רוסין במקום 13 במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 15:34.71 דקות, במקום 15 במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:10.73 דקות ובמקום 42 במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:02.20 דקות.

אלוף ישראל

באליפות ישראל שנערכה ביולי הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:39.20 דקות, לפני עידן מורדל (15:45.20 דקות) וגיל קיזלר ממכבי חיפה (15:53.33 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:12.08 דקות, אחרי גיל קיזלר (8:07.86 דקות) ומרק חינאווי מהפועל בת ים (8:11.86 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:02.89 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 4:00.76 דקות וזכה בתואר אלוף הנוער של ישראל.

2019

באליפות ישראל במים פתוחים שנערכה באילת במרץ 2019 זכה רוסין במדליית כסף במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 54:54.35 דקות, אחרי חברו לאגודה יובל ספרא (54:46.90 דקות) ולפני עידן מורדל (55:04.30 דקות).
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, דרום קוריאה ביולי 2019 סיים רוסין במקום 29 במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 53:45.8 דקות ובמקום 15 במשחה שליחים ל-5 ק"מ (4x1.250 ק"מ) ביחד עם עדן גירלואנצה, אווה פביאן ומתן רודיטי בתוצאה של 57:24.5 דקות.
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 15:28.85  דקות, אחרי מתן רודיטי מבני הרצליה (15:22.49 דקות) ולפני יובל ספרא (15:43.00 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:09.65 דקות, אחרי מתן רודיטי (8:04.48 דקות) וגיל קיזלר (8:07.15 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:37.01 דקות.
כלל האוקטט

כלל האוקטט (Octet בתרגום מילולי - שמיניה) הוא כלל אצבע כימי הקובע כי אטומים נוטים להיקשר בקשר כימי כך שלכל אחד מהם יש שמונה אלקטרונים ברמת הערכיות הגבוהה ביותר שלו, בדומה לקונפיגורציה האלקטרונית של גז אציל. על מנת להשלים קליפת ערכיות מלאה, אטומים מגיבים באמצעות קבלת אלקטרונים, מסירתם או שיתופם. הכלל מתקיים בקבוצות של היסודות הראשיים, ובייחוד אצל פחמן, חנקן חמצן וקבוצת ההלוגנים.
במונחים פשוטים יותר, האלקטרונים מסודרים במספר שכבות, או מעטפות, סביב גרעין האטום. בכל מעטפת, מלבד המעטפת הפנימית, יכולים להיות שמונה אלקטרונים, אך לא לכל אטום יש מספיק אלקטרונים כדי למלא את המעטפת החיצונית שלו. מולקולות נוטות להיות יציבות כאשר לאטומים שלהן יש שמונה אלקטרונים במעטפתם החיצונית, ולכן אטום שחסרים לו אלקטרונים ייטה להיקשר לאטום אחר אם ביחד הם יוכלו להשלים מעטפת.

לדוגמה, לחמצן יש שישה אלקטרונים במעטפת החיצונית שלו (כלומר, חסרים לו שני אלקטרונים), ולפחמן יש ארבעה אלקטרונים במעטפת החיצונית שלו (כלומר, חסרים לו ארבעה אלקטרונים). לכן אטום פחמן ייטה להיקשר לשני אטומי חמצן (כמתואר באיור), כך שלכל אחד מאטומי החמצן יהיו שני אלקטרונים משותפים עם אטום הפחמן (כל זוג נקודות אדומות באיור מתאר אלקטרון. הנקודות הכחולות הן אלקטרונים בלתי קושרים.) בצורה זו מספר האלקטרונים הכולל לא השתנה, אך סביב כל אטום נעים שמונה אלקטרונים, שחלקם נעים גם סביב אטום אחר.

במעטפת של גזים אציליים, לעומת זאת, יש שמונה אלקטרונים, ולכן הם כמעט לא פעילים כימית, כלומר, נדיר שהם יוצרים קשרים כימיים עם אטומים או מולקולות.
לאוניד קדניוק

ביוגרפיה

קדניוק נולד ב-28 בינואר 1951 בכפר קלישקיבצי, שבמחוז צ'רנוביץ באוקראינה הסובייטית, ברית המועצות. שם אמו היה נינה אנדרייבנה, ואביו היה קונסטנטין ניקיטוביץ'. היה נשוי לורה יורייבנה ולזוג 2 בנים, ולדימיר ודמיטרי. הוא התגרש מרעייתו בשנת 1983.
קדניוק למד בבית הספר הצבאי הגבוה לטיס בצ'רניהיב. בשנים 1976–1978 התקבל למרכז לאימון קוסמונאוטים. בשנים 1985–1989 השלים השכלתו כמהנדס במכון התעופה המוסקבאי ושירת כקוסמונאוט בשנים 1976–1983 ובשנים 1988–1992 והמשיך לשרת כטייס חלל עבור סוכנות החלל הרוסית ולאחר מכן עבור סוכנות החלל הלאומית של אוקראינה.
בשנת 1995 קיבל אזרחות אוקראינית והחל לשרת כטייס חלל בסוכנות החלל הלאומית של אוקראינה. מה-19 בנובמבר ועד ה-5 בדצמבר 1997 יצא לטיסה לחלל במעבורת החלל קולומביה במסגרת משימה STS-87 ושהה בחלל 15 יום ו-16 שעות.
בינואר 1998 מונה למפקד מינהל התעופה של חיל הנ"מ האוקראיני ולאחר מכן מונה ביולי 1999 לעוזרו של נשיא אוקראינה לענייני תעופה וחלל. ב-2001 מונה לסגן מפקד הפיקוח הצבאי הכללי שתחת נשיא אוקראינה.
הוא הצטרף לפוליטיקה וב-2002 נבחר לחבר בראדה העליונה. ביוני אותה שנה מונה לסגן יושב ראש הוועדה לביטחון לאומי והגנה של הראדה העליונה. בפברואר 2006 מונה לחבר הוועדה הפרלמנטרית לענייני פעילות חלל.
בינואר 2011 מונה ליועצו של ראש ממשלת אוקראינה לענייני תעופה וחלל.

הגדרתו בתור האוקראיני הראשון בחלל

קדניוק מוגדר בתור האוקראיני הראשון ששוגר לחלל ודיוקנו אף הודפס על גבי בול של רשות הדואר האוקראינית שנשא את הכותרת "לאוניד קדניוק - הקוסמונאוט הראשון של אוקראינה" ולמעשה נחשב לאזרח אוקראינה העצמאית הראשון ששוגר לחלל אך לא האוקראיני הראשון בחלל, לאחר שהקוסמונאוט פאבל פופוביץ' (הקוסמונאוט הרביעי) היה יליד אוקראינה הראשון בחלל ושוגר ב-1962.
מקולית

מקולית הייתה חברת תקליטים ישראלית שפעלה בשנים 1950–1968. החברה הוקמה על ידי שלמה (סְלים) פיינטוך, אחיו של הזמר בובי פנחסי. בין היתר הקליטו בחברה כמה מכוכבי הזמר של התקופה, בהם לילית נגר, ג'ו עמר, שמשון בר-נוי, אהובה צדוק, מרים אביגל, רומן שרון, אברהם פררה, שולמית לבנת, הדסה סיגלוב, בצלאל יונגרייז, ישראל יצחקי, ריקה זראי ועוד. הקלטות החברה וזכויות היוצרים נרכשו ב-1972 על ידי חברת התקליט חיפה של דב זעירא (אביו של ניצן זעירא).
דפנה לוינסון-זמיר

דפנה לוינסון-זמיר (נולדה ב-9 בפברואר 1963) היא פרופסור בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים. במרץ 2019, נבחרה לוינסון-זמיר לדיקנית הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. היא האישה הראשונה שתכהן בתפקיד.

ביוגרפיה

לוינסון-זמיר סיימה לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בהצטיינות (1986), ודוקטורט בהצטיינות יתרה (1994) בהדרכתו של פרופ' יהושע ויסמן. הייתה מתמחה של שופט בית המשפט העליון דב לוין. זכתה בפרסים רבים, כולל פרס נשיא האוניברסיטה העברית לחוקר צעיר מצטיין, מלגת פולברייט ומלגת רוטשילד. התארחה כחוקרת באוניברסיטת ייל, כפרופסור אורחת באוניברסיטת ניו יורק, באוניברסיטת ג'ורג'טאון ובמרכז ללימודים משפטיים מעבריים בלונדון.
בשנת 1994 הצטרפה לסגל הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. בשנת 1999 עלתה לדרגת מרצה בכיר ובשנת 2004 מונתה לפרופסור חבר.
תחומי התמחותה כוללים דיני קניין, דיני תכנון ובנייה, אתיקה נורמטיבית, כלכלה ומשפט וניתוח בהביורלי של כלכלה ומשפט. לוינסון-זמיר היא ראשת בקתדרה לדיני הסביבה ע"ש לואיס מרשל.
לוינסון-זמיר כתבה שלושה ספרים ופרסמה עשרות מאמרים ופרקים בספרים. פרסומיה של נכללו בכתבי העת של אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת ניו-יורק, אוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת טקסס ואוניברסיטת קורנל.
דפנה לוינסון-זמיר נשואה ואם לשתי בנות ומתגוררת בירושלים.
מיוזיקלי

מיוזיקלי בישראל

על פי סקר שנערך בפברואר 2017, כ-48% מבני הנוער בישראל משתמשים באפליקציה.
במהלך 2017 נערכו כמה תחרויות ואירועי "מיוזיקלי" שונים שאורגנו על ידי גופים מסחריים.
״כוכבי מיוזיקלי״ בולטים בישראל: אנה זק, שזכתה במקום הראשון ב"אירוע אליפות המיוזיקלי" הראשון שנערך בסינמה סיטי באפריל 2017 ויש לה מעל 4 מיליון עוקבים, אלין כהן, שהנחתה את אליפות המיוזיקלי (לצדו של לאון שניידרובסקי) ולה מעל 400 אלף עוקבים, ונטע אלחמיסטר.
גנאדי קרנס

קורות חיים

קרנס נולד לאדולף ואנה בחרקוב (אז חלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית שבברית המועצות, כיום באוקראינה). הוא סיים לימודי משפטים באקדמיה למשפטים על שם ירוסלב הנבון, ולימודי שירות ציבורי באוניברסיטה הלאומית הכלכלית של חרקוב. 
בשנת 1998 נבחר לראשונה למועצת העיר. משנת 2005 הוא חבר במפלגת המחוזות של ויקטור ינוקוביץ'. משנה זו הוא נחשב גם כבעל בריתו של מיכאיל דובקין, שנבחר מאוחר יותר לראש עיריית חרקוב ומושל מחוז חרקוב.
בשנת 2008 נימול קרנס וקיבל את השם היהודי משה. הוא נהג לפקוד באופן קבוע את בית הכנסת ולתרום לבית הכנסת ולקהילה של חסידות חב"ד בעיר. בשנת 2010 נבחר לראשות העיר. 
ב-28 באפריל 2014 נורה בגבו על ידי צלף במהלך ניסיון התנקשות ונפצע קשה. הוא נותח בחרקוב, ומשם הועבר לטיפול בישראל, תחילה בבית חולים אלישע, ואחר כך בבית החולים רמב"ם והתאושש מפציעתו.
Iowa

הפקה והקלטה

Iowa הופק והוקלט באולפני Sound City ו-Sound Image שבלוס אנג'לס בהפקת רוס רובינסון, אשר הפיק את אלבומם הבכורה של הלהקה. המתופף ג'ואי ג'ורדיסון והבסיסט פול גריי החלו לעבוד על מוזיקה חדשה ביחד באוקטובר 2000 וכתבו את רוב החומר לשירי האלבום, וזאת בזמן שכמה מחברי הלהקה רצו לקחת הפסקה לאחר סיבובי ההופעות לקידום אלבומם הראשון. ב-17 בינואר 2001, הלהקה החלה להקליט את האלבום. תקופת הקלטת האלבום נחשבת בידי חברי הלהקה לתקופה הקשה ביותר שלהם. גורמים שונים, ביניהם התמכרותו של הסולן קורי טיילור לאלכוהול, התמכרותם לסמים של כמה מחברי הלהקה, בעיות אישיות וריבים שונים השפיעו על המצב המתוח ששרר בלהקה.
למרות היותו חבר בלהקה משנת 1999, Iowa היה האלבום הראשון שבו הגיטריסט ג'ים רוט היה מעורב באופן משמעותי, היות שהצטרף אליהם בשלבים המאוחרים של הקלטת אלבום הבכורה. בראיון למגזין Guitar בנובמבר 2001, הוא אמר כי "זה היה מרגש ומפחיד להיות חלק מהתהליך העצום הזה" והוסיף כי לא שרר לחץ בינו לבין הגיטריסט מיק תומסון. בראיון למגזין FHM בדצמבר 2001, קורי טיילור אמר כי הוא הציב את עצמו במצבים מסוימים כדי להשיג את ביצועיו הקוליים באלבום. במהלך הקלטת השיר האחרון באלבום, Iowa, הוא היה עירום לגמרי, הקיא על עצמו וחתך את עצמו עם שברי זכוכית. הוא הסביר זאת באומרו כי "זה המקום שממנו הדברים טובים ביותר מגיעים. אתה חייב לשבור את עצמך כדי לבנות משהו גדול". בזמן הקלטת האלבום, המפיק רוס רובינסון נפצע בתאונת אופנים ושבר את גבו. הוא חזר לאולפן ההקלטות לאחר יום של טיפולים בבית חולים, ו"שם את כל כאבו באלבום" להערצת חברי הלהקה.

ניתוח מוזיקלי וליריקה

לפני השקת האלבום, חברי סליפנוט הבטיחו אלבום בעל תוכן יותר אפל מאשר הקודם לו, והם זכו לשבחים בנוגע להשגת מטרה זו. בראיון בשנת 2008, חבר הלהקה שון קראהאן אמר כי הם חייבים את עבודתם באלבום למצבם באותה תקופה, באומרו: "כשעשינו את Iowa, שנאנו אחד את השני. שנאנו את העולם; העולם שנא אותנו". הם זכו לשבחים גם בדבר שימושיהם במגוון כלי נגינה שונים. מגזין NME ציין כי "כל שטח אפשרי מכוסה: גיטרות, כלי הקשה, תזזיות אלקטרוניות, צעקות תת-אנושיות". אף על פי ש-Iowa נחשב לאלבומם האפל ביותר של הלהקה, באלבום כמה שירים הכוללים מלודיה, אשר הבולטים ביניהם הם Everything Ends ו-Left Behind. ביום השנה ה-13 להפצת האלבום, מגזין Revolver ביקר את האלבום כ"האלבום האקסטרימי ביותר שלהם עד כה". הם השוו כמה שירים מתוכו, ביניהם People=Shit,‏ Disasterpiece ו-The Heretic Anthem, לז'אנר הדת' מטאל מאשר שאר שירי הנו-מטאל באלבום.
Iowa המשיך את סגנון המילים שהסולן קורי טיילור כתב באלבום הבכורה של סליפנוט; מילות השירים כוללות שימוש חזק במטאפורה לתיאור נושאים כמיזנתרופיה, סוליפסיזם, גועל, כעס, פסיכוזה, חוסר אמון ודחייה. במילים נעשה שימוש רב בניבולי פה; הכותב דייוויד פריקה ממגזין Rolling Stone כתב כי "אין הרבה הלם בשימוש במילים Fuck ו-Shit, היות שטיילור משתמש בוריאציות של המילים הללו קצת יותר מ-40 פעמים במהלך ה-66 דקות של Iowa".
ניצנים

הקמה

גרעין ניצנים הוקם מאיחוד של מספר קבוצות במסגרת הנוער הציוני. הקבוצה האחת, יוצאי פולין, עברו הכשרה עוד בארץ מוצאם בשנים 1938-1937. אלה עלו בשנת 1939, חלקם באופן ליגלי וחלקם כמעפילים. הקבוצה השנייה היו יוצאי רומניה ופולין, שקיבלו את חינוכם כנערים בארץ ישראל במאיר שפיה (הראשונים) ובבן שמן (האחרונים), ואת הכשרתם קיבלו בכפר רופין. קבוצה שלישית כללה צעירים שהגיעו במסגרת עליית הנוער לנהלל ועברו אחר כך לאושה. קבוצה רביעית כללה נוער תל אביבי, יחד עם יוצאי מקווה ישראל, אליהם הצטרפו צעירים מירושלים ויוצאות משק הפועלות מפתח תקווה. לאחר מספר גלגולים, חלקם הופנה בהמשך לתל יצחק, שם עברה הקבוצה הרביעית את ההכשרה,  וחלקם הצטרף לשלוש הקבוצות שתוארו. בסוף שנת 1940, הקבוצות התאחדו והתארגנו להתיישבות בקבוצת הדר ליד הרצליה, שם הקימו משק עזר מגוון, התפרנסו מעבודות חוץ, למשל בפרדסי הסביבה, והמתינו להזדמנות להקים יישוב עצמאי. תוך כדי כך הצטרפו חברים נוספים. לחברי הקבוצה הוצעו שלוש נקודות התיישבות. הם בחרו באדמה באזור הכפר חמאמה, אותה רכשה קק"ל בשנת 1942 יחד עם בית ענק מוקף בגן מידי מוח'תאר הכפר, עבד רבו (כיום: בית ספר שדה שיקמים). חברי הקבוצה שמנו כ-70 חברים בחרו באתר זה עבור ניצנים, מכיוון שהייתה זמינה להתיישבות מידית, והייתה קרובה לים, ממנו קיוו להתפרנס מדיג ולהביא מעפילים. העלייה על הקרקע יצאה לפועל ב-8 בדצמבר 1943. באוגוסט 1945, הוקם יישוב הקבע. המשק כלל, בין היתר, מטעים, לול ואורווה.
הקיבוץ שכן בין העיירות הערביות איסדוד (ליד אשדוד של היום) ומג'דל (אשקלון של ימינו), על דרך הים מעזה ליפו, באזור שהיה מאוכלס בעיקר בערבים. היישוב היהודי הקרוב ביותר לניצנים היה באר טוביה, שהיה מרוחק ממנו כ-8 קילומטרים. בתוכנית החלוקה נכלל ניצנים בתחומי המדינה הערבית. באביב 1947 השתתפו תושבי ניצנים בהעלאת מעפילי אונית המעפילים "שבתאי לוז'ינסקי" לחוף בקרבת הקיבוץ.

ניצנים לאחר מלחמת העצמאות

לאחר מלחמת השחרור הקיבוץ הוקם מחדש במרחק כשני ק"מ דרומית מזרחית ממקומו הקודם.
הלוחמים שנפלו בשבי המצרי, הוחזקו בו במשך תשעה חודשים. חלקם עונו. 
באתר בו היה היישוב הישן שנפגע במלחמה הוקם ב-1949 כפר הנוער ניצנים, אשר נסגר ב-1990. לידו קיים בית ספר שדה שקמים ואתר הנצחה לניצנים הישנה. בסוף שנות ה-90 הוקם במקום היישוב הקהילתי הדתי ניצן.
בשנות השישים הוקם בקיבוץ ניצנים בית הנצחה לנופלים בקרב ניצנים במלחמת השחרור. את בית ההנצחה תכנן האדריכל נחום זולוטוב, שאחיו בצלאל נהרג בקרב. ליד בית ההנצחה נטעו 33 ברושים לזכר הנופלים.
לאחר קום המדינה הצטרפו לקיבוץ עולים רבים מדרום אמריקה, במיוחד מארגנטינה. בקיבוץ כיום כ-100 משפחות ובסך הכל כ-450 נפש. תושבי המקום מתפרנסים, בין השאר, ממפעל "פלטכניקה" (נסגר ב-2015), רפת, פרדס של כ-3,000 דונם, בית אריזה, גידולי שדה ויחידת מחשוב.
מייקל נגאטה

ביוגרפיה

נגאטה נולד וגדל באלכסנדריה כבנם של הורים יוצאי הוואי. אביו היה קצין מודיעין בצבא ארצות הברית. הוא בעל תואר ראשון בפיזיותרפיה מטעם אוניברסיטת המדינה של ג'ורג'יה. במהלך לימודיו השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של צבא ארצות הברית והוסמך כסג"ם. עם סיום לימודיו בשנת 1982 התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר. שירת כמפקד מחלקה בדיוויזיית החי"ר השנייה בקוריאה הדרומית. ב-1984 עבר את מסלול ההכשרה של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית ושירת בקבוצת הכוחות המיוחדים הראשונה. לאחר מכן הוצב ביחידת התמיכה במודיעין למבצעים המיוחדים  ולחם, בין היתר, בקרב מוגדישו. פיקד על גדוד ההכשרות של הכוחות המיוחדים ובשנת 2000 מונה למפקד גדוד ביחידת התמיכה במודיעין. בתפקידו הבא שירת במשרד תת-מזכיר לענייני מודיעין במחלקת ההגנה. ב-2005 מונה למפקד יחידת התמיכה במודיעין ופיקד עליה במשך שלוש שנים. לאחר מכן שירת כסגן מפקד המרכז למלחמה בטרור ב-CIA. בשנים 2009–2011 שירת בשגרירות ארצות הברית באיסלמאבאד שבפקיסטן.  ולאחר מכן שימש יועץ למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. בשנים 2013-2015 שימש כמפקד המבצעים המיוחדים בפיקוד מרכז של ארצות הברית, במסגרת זו היה אחראי על תוכנית לאימון וציוד אלפי מורדים במלחמת האזרחים בסוריה, אך התוכנית נכשלה ובפועל אומנו רק כמה עשרות. ב-2016 מונה לראש מחלקת תכנון במרכז הלאומי למלחמה בטרור. 
נשוי לברברה ואב לחמישה.