google/wiki40b huggingface dataset:
רפי מאור

ביוגרפיה

מאור בעל תואר ראשון בהנדסת מכונות ותעבורה מאוניברסיטת תל אביב, הוא בוגר מסלול הניהול המתקדם של בית הספר לעסקים INSEAD.
הוא החל לעבוד כמהנדס בתעשייה האווירית לישראל ב-1975 ובמשך כ-20 שנים מילא שורה של תפקידי הנדסה וניהול. בשנות ה-80 היה חבר בצוות הבכיר לפיתוח מטוס הלביא. ב-1987 מונה למנהל תוכנית פיתוח מיוחדת, סודית. בין השנים 1993 ל-1995 ניהל את מפעל מלט, חטיבת המל"טים של החברה. כמו כן כיהן כנשיא המיזם המשותף בין התעשייה האווירית לתאגיד AAI האמריקאי לייצור כלי טיס בלתי מאוישים. 
בדצמבר 1995 הצטרף לחברת אינדיגו ושימש נשיא אינדיגו ישראל, ומנהל הפעילויות הבינלאומית. ב-1998 מונה לנשיא ומנהל התפעול של אינדיגו, בתקופתו נמכרה החברה לחברת HP, ומ-2002 כיהן כמנהל חטיבת אינדיגו וכסגן נשיא בכיר ב-HP. ביולי 2004 הצטרף לחברת ECI Telecom כמנהל התפעול וב-2005 מונה לנשיא ומנכ"ל החברה, הוא הוביל את מכירתה ב-2007 תמורת 1.25 מיליארד דולר, המשיך לכהן כמנהלה, וב-2011 מונה ליו"ר החברה. כשנה אחר כך חזר לשמש  ממלא מקום מנכ"ל החברה. 
בנובמבר 2013 מונה ליו"ר התעשייה האווירית והחליף את דב בהרב. בנובמבר 2015 נמתחה ביקורת על ריבוי נסיעותיו לחו"ל בדוח ביקורת, ובינואר 2016 נשלח לרפי מאור מכתב על כוונה לפטרו מאורי יוגב בגלל ביצועים חלשים. בספטמבר 2016 סיים את כהונתו לאחר שלוש שנים.
ברודאייקר סיטי

ברודאייקר (העיר המרחבית) היא תוכנית רעיונית של האדריכל פרנק לויד רייט לעיר פרברית אשר פותחה על ידיו במשך כל החייו. התוכנית הוצגה לראשונה בספרו ה'עיר הנעלמת' מ 1932. מספר שנים מאוחר יותר הציג מודל פיזי אשר מגבה את הרעיון. מקור השם בתרגום מאנגלית הוא הלחם בסיסים של המילה broad ושל המילה acre. בתי המגורים ששולבו בתוכנית זו היו לרוב 'בתי הערבה' אותם תכנן במשך שנים.

התוכנית

התוכנית הייתה אנטיתיזה לערים קיימות והציגה את המודל החדש לעיר הפרברית על פי חזונו של פרנק לויד רייט. התוכנית הייתה הצהרה תכנונית סוציו-פוליטית על פי הסכמה בה כל משפחה בארצות הברית מקבלת 4 דונם מאדמות המדינה ועליהם היא מקימה תא משפחתי. התוכנית התבססה על מערכת תנועה בעזרת מכוניות כאשר הולכי הרגל הולכים רק בתוך השטח של 4 הדונם.
קרייג ניקולס

ביוגרפיה

ניקולס נולד וגדל בסידני. יש לו שתי אחיות ואח. אביו לימד אותו לנגן בגיטרה כשהיה ילד. את רוב ילדותו בילה בהאזנה לביטלס או בציור. הוא נשר מהתיכון בכיתה י'. מכיוון שהתעניין בציור, הוא החליט להרשם לבית ספר לאומנות, וללמוד ציור. כדי לגייס כסף ללימודים עבד ב"מקדונלד'ס", שם גם הכיר שניים מחברי להקתו לעתיד, "הויינז". כדי להפוך לרביעייה, קרייג הזמין את חברו ללימודים ריאן, להצטרף ללהקה.
קרייג מעולם לא כתב שירים, עד שהלהקה החלה להופיע. הוא סיפר בראיון שברגע שהוא התחיל לכתוב שירים, הוא אהב את זה והמשיך לכתוב עוד ועוד שירים. הוא אומר שהכתיבה היא פורקן בשבילו.
בחודש נובמבר 2004, הוגש נגדו כתב אישום בעוון תקיפת צלמת עיתונות. במהלך משפטו, נודע שלניקולס יש תסמונת אספרגר, שהיא חלק מהקשת האוטיסטית. כשעזב את בית המשפט, צעק קרייג "אני חופשי!".
קרייג היה בטיפול גמילה 6 חודשים, בעקבות התמכרותו למזון מהיר ומריחואנה.

הלהקה

הויינז הקליטו את אלבום הבכורה שלהם "Highly Evolved" עם המפיק רוב סקנאף בלוס אנג'לס. במהלך הקלטת האלבום, המתופף דייוויד ואוליף עזב את הלהקה, והמיש רוסר החליף אותו. האלבום מכר מעל 1.5 מיליון עותקים.
בחודש ספטמבר 2002, היו הויינז ללהקה האוסטרלית הראשונה שהופיעה על עטיפת כתב העת רולינג סטון מזה 20 שנה.
אלבומה השני של הלהקה, "Winning Days", יצא ב-29 במרץ 2004. אלבומה השלישי, "Vision Valley", יצא ב-1 באפריל 2006 באוסטרליה, וב-4 באפריל 2006 בארצות הברית. ב-2006 הויינז חזרו להופיע מספר הופעות בודדות.
תחנת הרכבת נתניה

היסטוריה

בתחילת 1953, נטען במעריב שהרכבות בין תל אביב לחיפה לא עצרו בנתניה, ותושבי העיר נסעו לתחנת כפר ויתקין כדי לעלות לרכבות. ביוני 1953 טען מנהל הרכבת שהרכבות בקו תל אביב חיפה עוצרות בנתניה.
תחנת הרכבת נתניה תוכננה ב-1953 ונחנכה בתחילת מאי 1954, במעמד תזמורת מכבי האש של נתניה ופלוגה של צה"ל. באותה עת עצרו בתחנה 12 רכבות ביום, 10 בקו תל אביב חיפה ו-2 בקו לירושלים. באותה עת טרם זופת כביש הגישה לתחנה שהייתה בשלבי סיום. בתחילת יוני 1955, במהלך ביקור ראש ממשלת בורמה או נו בישראל, נערך לו טקס קבלת פנים בתחנה. בשנת 1957 עברה התחנה לשימוש במערכת איתות חשמלית במקום המערכת המכנית.
בשנת 1986 הוכשר מגרש חניה גדול ליד התחנה.
בתחילת שנות ה-90 שופצה התחנה, במסגרת שיפוץ מקיף שערכה הרכבת לכלל התחנות. כמו כן משנת 1993 החלה לפעול מהתחנה רכבת פרברית והייתה תחנת עצירה של הרכבת בקו תל אביב - חיפה. מאוחר יותר עם הפיכת תחנת בנימינה לתחנה ההתחלית של הרכבת הפרברית, בוטלו כל העצירות של הרכבת הבין-עירונית בין התחנות בנימינה ותל אביב אוניברסיטה (למעט מספר רכבות לילה לנתב"ג).

מבנה התחנה

לתחנה יש שתי כניסות ושלושה רציפים, המחוברים במעבר תת-קרקעי: רציף צד אשר ממוקם בכניסה המערבית לתחנה ורציף "אי", בין המסילות.
בלי חוקים

עלילת הסרט

מאט באקנר (אלייז'ה ווד) נזרק מאוניברסיטת הרווארד אחרי שרשויות האוניברסיטה מגלות קוקאין בחדרו. על אף שהסמים שייכים לשותפו לחדר, ג'רמי ואן הולדן (טרנס ג'יי), באקנר מפחד לגלות זאת כיוון שמשפחת ואן הולדן נחשבת משפחה חזקה במיוחד ברחבי הקמפוס.
באקנר מקבל 10,000 דולר תמורת לקיחת האשמה, והוא משתמש בכסף על מנת לבקר בבריטניה את אחותו (קלייר פורלני) בעלה ובנה. בעלה של אחותו, סטיב (מארק וורן), הוא מנהיגם לשעבר של ה-Green Street Elite, ובקיצור ה-GSE, פירמת אוהדי כדורגל בדיונית שאוהדת את קבוצת וסטהאם יונייטד.
באקנר מתחבר לאחיו של סטיב, פיט (צ'ארלי האנם), מנהיג הפירמה הנוכחי, וכך הוא שוקע בעולם החוליגניות שבכדורגל. לאחר שסטיב נפצע קשות בקרב עם אוהדי הפירמה היריבה ממילוול, הסרט מגיע לרגע השיא שלו בקרב המוני בין אוהדי שתי הפירמות. במהלך הקרב, פיט נהרג על ידי מנהיג היריבים ממילוול. באקנר שב לארצות הברית, עם אחותו ואחיינו, מתעמת עם שותפו לחדר לשעבר ומכריז על חזרתו ללימודים בהרווארד.

הקשר תרבותי

"Green Street" הוא שמו של רחוב ברובע ניוהאם שבלונדון, בה ממוקם אצטדיון העבר בוליין גראונד (הידוע יותר בכינויו "אפטון פארק"). האצטדיון היה ביתה של ווסטהאם יונייטד, קבוצה שידועה בחוליגנים שבין שורות אוהדיה. הסרט עורר מספר רב של תגובות שליליות בקרב השכונה עם הרבה אזכורים שליליים בעיתון המקומי, ה-ניוהאם רקורדר (Newham Recorder). תושבי השכונה טענו שאופיה האלים של השכונה הוא נחלת העבר. הסרט זכה לתגובות שליליות גם בעקבות האגרסיביות שמופיעה בו והיריבות האלימה במיוחד בין שתי הפירמות.
פביולה ג'יאנוטי

קורות חייה

ג'יאנוטי נולדה ברומא, אמה הייתה סופרת ילידת סיציליה ואביה גאולוג מפיימונטה. כשהייתה בת שבע עברה עם משפחתה למילנו.
בילדותה למדה יוונית עתיקה, לטינית, אמנות ופילוסופיה ורק מעט מאוד מתמטיקה ופיזיקה. בעלת תואר ראשון במוזיקה מהקונסרבטוריון של מילנו.
באחד הראיונות, היא סיפרה שהתכוונה תחילה ללמוד פילוסופיה כי המקצוע "שואל את השאלות החשובות של החיים" אולם לבסוף בחרה בפיזיקה כי המקצוע "נותן את התשובות". כן ציינה כי קיבלה את החלטתה זו, בעקבות קריאת הביוגרפיה של מארי קירי, פיזיקאית וכימאית.
בשנת 1989 קיבלה ג'יאנוטי קיבלה תואר דוקטור מאוניבסיטת מילנו. בהמשך הייתה פוסט דוקטורנטית במספר מוסדות כולל ב-CERN. החל משנת 1996 עובדת ג'יאנוטי כחוקרת במחלקת הפיזיקה של CERN. בנובמבר 2014 מונתה לתפקיד המנהלת הכללית של CERN.
הדוקטורט שלה עסק בניתוח נתוני ניסוי UA2  ב-CERN, ניסוי שנועד לגילוי בוזוני W ו-Z. במהלך עבודתה ב-CERN ג'יאנוטי הייתה שותפה במספר נסויים מרכזיים. ביניהם: WA70 , ALEPH, UA2  ו-ATLAS. היא עסקה בפיתוח ובניית גלאים, פיתוח תוכנה ואנליזה של הנתונים.
ב-2009 התמנתה למנהלת ניסוי ATLAS, שבו שיתפו פעולה כ-3,000 פיזיקאים מ-180 מוסדות ב-38 מדינות. ATLAS היה אחד משני הניסויים ב-CERN שנועדו לגלות את בוזון היגס. ג'יאנוטי הייתה זו שב-4 ביולי 2012 הודיע על הגילוי.
בנובמבר 2014 מונתה לתפקיד המנהלת הכללית של CERN.
לאורך השנים, כתבה ג'יאנוטי או הייתה שותפה לכתיבת יותר מ-500 מאמרים שעברו ביקורת עמיתים.
בזמנה החופשי ג'יאנוטי מנגנת להנאתה בפסנתר. היא גם זמרת בלהקת Canettes Blues Band

השפעתה

ההצלחה של ג'יאנוטי בתחום מדעי שנחשב "גברי" הושגה תוך כדי "שבירת מחסומים". לפני כן, נשים היוו 20% בלבד מכלל החוקרים בניסוי ATLAS. בראיון איתה היא אמרה, שמעולם לא נתקלה באפליה, "אולי הייתה הפליה אבל לא חשתי בה". היא גם ציינה שנמנעה מללדת ילדים, החלטה שהיא מצרה עליה בדיעבד. כיום פועלת ג'יאנוטי בין היתר להסרת המחסומים, ובעיקר למתן תמיכה למדעניות שהן אמהות.
נדב העצני

ביוגרפיה

העצני הוא בנו של עורך הדין אליקים העצני. בשנת 1972, בגיל 12 עברה משפחתו לקריית ארבע והייתה מהראשונות להתיישב שם. כיום העצני מתגורר בירושלים וכפי שהוא מגדיר את עצמו הוא חילוני אך יהודי מסורתי וציוני.
העצני הוא בוגר לימודי משפטים, היסטוריה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית. במקביל לכתיבה פובליציסטית ועריכה ב"מעריב" ובעבר ב"העיר", והגשת תוכנית רדיו אישית ברשת ב', הוא עובד גם כעורך דין.
בכתיבתו מגלה העצני דעות ימניות מובהקות, והוא טוען רבות נגד התקשורת והממסד הפוליטי והמשפטי ומביע את דעתו כי הם מוטים מראש לטובת השמאל.
בעבודתו כעורך דין הוא מייצג רבות עניינים של הימין. בין השאר ייצג את המתנחלים בבית החום, וייצג את תנועת אם תרצו בתביעת דיבה כנגד מקימי דף הפייסבוק "אם תרצו - תנועה פאשיסטית". 
העצני שימש כיועץ משפטי של החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה. בעקבות ראיון עמו בנוגע לעבודתו עם החברה, הגיש העצני תביעת דיבה נגד המראיינים, גיא מרוז ואורלי וילנאי בטענה שהטיחו בו האשמות בלא שנתנו לו להגיב.
בתחילת 2003 זכה העצני בתביעת דיבה כנגד איתן אורן שהאשים אותו בשקרים וחגיגה על הדם. השופט, נעם סולברג פסק לו פיצוי של 40,000 ש"ח, עוד 10,000 ש"ח הוצאות משפט ופרסום התנצלות בעמודי החדשות.
בנובמבר 2017 פרסם מאמר שבו קרא לראש הממשלה, בנימין נתניהו, לפרוש מתפקידו, בנימוק: "כל מי שייבחר במקומו - מכץ ועד סער, מארדן ועד לוין, יהיה טוב יותר לליכוד ולמדינה בנסיבות הנוכחיות. כי מעבר לכל דבר אחר, נתניהו הפך באשמתו לנטל כבד על הליכוד והמחנה הלאומי, שלא לדבר על הסכנות שנשקפות מצעדים נואשים שהוא עלול לנקוט כדי לנסות להציל את עורו."
מפרץ ווד

היסטוריה

גילה את המפרץ קפטן ג'יימס קלארק רוס, מן הצי המלכותי, שקרא לו על שם לויטננט ג'יימס פ. ל. ווד מן הספינה "ארבוס" (1826).
קורטינה ד'אמפצו

אודות העיר

בימי הביניים הייתה העיר נתונה לשליטת האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1420 נכבשה העיר על ידי הרפובליקה של ונציה. לאורך השנים הייתה העיר תחת שליטה אוסטרית, בהמשך לתקופה קצרה תחת כיבוש נפוליאון בונפרטה, ולאחר מכן חזרה העיר לשליטה אוסטרית עד לשנת 1918, שלאחריה עברה העיר לשליטה איטלקית.
במאה ה-19 הפכה העיר למרכז תרבותי בולט לעבודת יד. בנוסף, נודעה העיר כמרכז לייצור רהיטים מעץ ומוצרים נוספים מנחושת, ברזל וזכוכית.
בעיר נמצאת בזיליקת סנטי פיליפו אה ג'אקומו, שנבנתה בשנים בין 1769 ל-1775, באתר שבו שכנו שתי כנסיות לשעבר במאות ה-13 ו-16. הבזיליקה היא המבנה המרכזי של קהילת דאנרי  בעיר. בנוסף לכך, בעיר יש שלושה מוזיאונים מרכזיים.
מאחר שהעיר שוכנת בלב הרי הדולומיטים בעמק אלפיני, היא מהווה אתר נופש פופולרי עבור תיירי ספורט חורף, ויש בה אתר סקי מהחשובים בעולם. בעונות החורף, אוכלוסיית השוהים בעיר מטפסת בממוצע מ-7,000 ל-40,000.
העיר נבחרה לארח את אולימפיאדת החורף 1944, אך המשחקים בוטלו עקב מלחמת העולם השנייה. 22 שנים לאחר מכן, אירחה העיר את אולימפיאדת החורף 1956, אלו היו משחקי האולימפיאדה הראשונים ששודרו באמצעות הטלוויזיה. בשנת 2026, עתידה העיר לארח את אולימפיאדת החורף 2026 יחד עם העיר מילאנו.
מספר סרטי קולנוע צולמו בעיר, הידועים מביניהם הם הפנתר הוורוד (1963), לעינייך בלבד וסחרור מסוכן.
בעיר ישנן חנויות של מעצבי אופנה מובילים, ובכלל זה בנטון, גוצ'י וג'אוקס, כמו גם חנויות אמנות, עתיקות, מלאכה שונות, וכן חנויות המתמחות בציוד עבור טיפוס הרים. עם זאת, המרכז "לה קופרטיבה די קורטינה" שנוסד בשנת 1893, הוא הסמל של העיר לקניות.
שמה של העיר היווה השראה לשמה של דגם המכונית פורד קורטינה, שחברת פורד ייצרה בשנים 1962–1982.
סקי מהירות

סקי מהירות הוא ענף של ספורט חורף בו המתחרים גולשים במורד גבעה תלולה במסלול ישר לחלוטין כאשר המטרה האחת והיחידה שלהם היא להגיע למהירות הגבוהה ביותר. 
זהו ענף עם פופולריות נמוכה יחסית, ועם מספר קטן מאוד של אתרים שמסוגלים לארח אירוע כזה. בין האתרים בהם נערכים אירועים כאלה ניתן למצוא את בריי-צ'רוויניה באיטליה, Goldeck באוסטריה, Sun Peaks בקנדה ועוד מספר מצומצם של אתרים, סך הכול כשלושים אתרים בלבד בעולם כולו. רוב האתרים ממוקמים בגובה רב כדי לצמצם את חיכוך האוויר ולהגדיל מהירות.
אירועי הענף הזה מאורגנים על ידי פדרציית הסקי הבינלאומית.
ענף זה נחשב לענף הספורט הלא מוטורי השני במהירותו, הענף היחידי המהיר יותר הוא צניחה חופשית. ענף זה אינו כלול בתוכנית של אולימפיאדת החורף, אולם הוא היה ענף ראווה באולימפיאדת אלברוויל (1992).

ציוד

המתחרים משתמשים בציוד מיוחד על מנת לצמצם את החיכוך עם האוויר וכן על מנת להגן ככל הניתן על המתחרה במקרה של נפילה שעשויה להיות קטלנית מאוד במהירות הללו.
מגלשי הסקי הם ארוכים מאוד ורחבים, האורך נע בין 2.2 מ' ל-2.4 מ'. למגלשי הסקי יש נעילה חזקה במיוחד כדי למנוע מהם להשתחרר מהמגפיים בעקבות הלחץ האדיר המופעל עליהם במהירויות הללו. הספורטאים חובשים קסדה אווירודינמית במיוחד, וחליפות לטקס מצופות פולייורטן כדי להקטין את החיכוך עם האוויר. החליפות גם מרופדות מריפוד לא דליק מאחר שנפילה במהירות כה גבוהה עשויה לשרוף את הגולש, אפילו שמדובר בשלג. בנוסף יש לגולשים ריפוד במפרקים כדי להגן עליהם ככל האפשר במקרה של נפילה.

המסלול והתחרות

אורכו של המסלול הוא קילומטר. 400 המטרים הראשונים מיועדים לצבירת מהירות. ב-100 המטרים הבאים מודדים את מהירות הגולש, ושאר 500 המטרים משמשים להאטה ועצירה. החוקים פשוטים - מי שהגיע למהירות הגבוהה ביותר הוא המנצח.
מנהרת קווינסויי

מנהרת קווינסויי (באנגלית: Queensway Tunnel, מוכרת גם כמנהרת בירקנהד) היא מנהרת כביש תחת הנהר מרזי שבאנגליה, המקשרת בין הערים ליברפול ובירקנהד. אורך המנהרה הוא 3.24 קילומטרים ובה שני נתיבי נסיעה לכל כיוון. בנייתה החלה בשנת 1925 והיא נפתחה לתנועה ב-1934. בשנת 2015 עברו דרכה מדי יום 35,000 כלי רכב.

כריית המנהרה

מנהרת קווינסויי לא הייתה המנהרה הראשונה שנכרתה תחת נהר המרזי. קדמה לה מנהרת הרכבת (Mersey Railway) שנפתחה לשימוש ב-1886. היוזמה לכריית מנהרת הכביש הגיעה לאחר שתורים ארוכים של אנשים וכלי רכב השתרכו לשימוש במעבורות על פני הנהר. המנהרה תוכננה על ידי המהנדס בזיל מוט (Basil Mott) שגם פיקח על בנייתה ביחד עם מהנדס העיר ליברפול ג'ון אלכסנדר ברודי (John Alexander Brodie). פתחי המנהרות ובניין האיוורור של המנהרה תוכננו על ידי האדריכל הרברט ג'יימס רואוס (Herbert James Rowse) ועיצובם נעשה על ידי אדמונד תומפסון (Edmund Thompson).
במהלך עבודות הכרייה הוצאו מבטן האדמה למעלה מ-1.2 מיליון טונות של סלעים וחומרים אחרים. שלוש שנים לאחר תחילת הכרייה נפגשו המנהרות שניכרו משני עברי הנהר בסטייה של פחות מאינץ' אחד. 1,700 פועלים עבדו בכריית המנהרה והשלמתה, ו-17 ניספו במהלך העבודות. המנהרה נחנכה על ידי המלך ג'ורג החמישי ב-18 ביולי 1934 בנוכחות קהל של 200 אלף איש.
בעת פתיחתה הייתה המנהרה מנהרת הכביש הארוכה בעולם והיא החזיקה בשיא זה במשך 14 שנים, אם כי נותרה המנהרה התת-מימית הארוכה בעולם עד 1955.
לאחר שנפח התנועה במנהרה הלך ועלה תוכננה ונכרתה מתחת לנהר מצפון לה מנהרת קינגסויי, אשר נפתחה לתנועה ב-1971.

תיאור המנהרה

למנהרה פרופיל קשתי ועל כן לכלי הרכב הנוסעים בה נקבעה מגבלת גובה של 3.9 מטרים בשני הנתיבים הצדדיים ו-4.75 מטרים בשני הנתיבים המרכזיים. כלי רכב נושאי מטען מוגבלים לגובה של 3.5 מטרים ואוטובוסים נדרשים לנסוע תמיד בנתיבים המרכזיים.
פתחי המנהרה ממוקמים 500 מטרים ממזרח לנהר ו-200 מטרים ממערב לו. שני סעיפים נוספים, מעגליים, ניבנו למנהרה בשני צידי הנהר על מנת לאפשר כניסה לתוכה גם מאזורי המעגנים שליד גדותיו. הסעיף הנוסף בבירקנהד נסגר ב-1965, אם כי ניתן עדיין לראות את שני פתחיו בתוך המנהרה ועל פני האדמה. הסעיף בליברפול היה בעבר דו סטרי ובהצטלבות עם הסעיף הראשי הוסדרה התנועה על ידי רמזורים. כיום הסעיף הוא חד סטרי בכיוון היציאה, ופתחו מצוי בקרבת גדת הנהר, מול בניין ליבר המלכותי.
המעבר במנהרה כרוך בתשלום אגרה. מתחם התשלום עבור כל הנתיבים במנהרה ממוקם בסמוך לפתח המנהרה בגדה המערבית של הנהר.
בשנת 2004 החלו עבודות להקמת שבעה חדרי מחסה לשעת חירום מתחת למפלס המנהרה, לצורך התאמתה לתקני הבטיחות האירופיים הגבוהים ביותר. אל כל אחד מהמחסות יהיו פתחי גישה משני צידי המנהרה והוא יוכל להכיל 180 אנשים וציוד בטיחות. 
בשנת 2009 צולמה במנהרה סצנה מהסרט הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק ראשון.
דיוויזיית המשמר הראשונה (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-19 ביוני 1813 במהלך מלחמות השחרור בגרמניה, אולם פורקה ב-8 באוגוסט אותה שנה. ב-4 בספטמבר 1818 הוקמה הדיוויזיה מחדש, וב-1866 לחמה במלחמת אוסטריה-פרוסיה. בקרב קניגרץ לחמה כחלק מקורפוס המשמר אשר היה חלק מהארמייה השנייה. הדיוויזיה השתתפה גם במלחמת צרפת-פרוסיה ולחמה בקרבות גרבלוט, סדאן והמצור על פריז. 
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מקורפוס המשמר בפיקוד קרל פון פלטנברג, אשר היה חלק מהארמייה השנייה בפיקוד קרל פון בילו. הדיוויזיה השתתפה במערכה על הגבולות לרבות קרב שרלרואה, ולאחר מכן השתתפה בקרב על המארן. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב איפר הראשון, כחלק מ"פלגת הארמייה פון פבק". במאי 1915 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, ולחם תחת פיקוד הארמייה ה-11 במתקפת גורליצה-טרנוב. בשנת 1915 הוחזרה הדיוויזיה לחזית המערבית והשתתפה בקרב ארטואה השלישי, ובשנת 1916 לחמה בקרב על הסום. בשנת 1917 הוחזרה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב ריגה, ובשנת 1918 שוב חזרה לחזית המערבית, שם השתתפה במבצע מיכאל כחלק ממתקפת האביב. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב השלישי על האן ובקרב השני על המארן, ולאחר מכן השתתפה בקרבות מתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה.
סתריה

ההיסטוריה של אזור המושב

המושב הוקם עם תום מלחמת השחרור ב-9 ביוני 1949 על אדמת בקעה מקומית המשתרעת בין נען במזרח לבין גבעה שנקראה אז "תל אל בטיח" ובמערב עד כביש בילו רמלה של היום (כביש 40). עד תחילת העת החדשה מופתה ארץ ישראל במפות רבות בצורה סכמטית וציורית. החל מהמאה ה-19 המפות הוכנו בצורה מדויקת ומפורטת מאד. מפות אלה מציגות אזור זה וסביבתו כריק לחלוטין מיישוב. גם שרידי עתיקות לא נמצאו כאן.
הקרקע באזור המושב וסביבתו עשירה וטובה מסוג חמרה חולית. לפי שם הגבעה "תל אל בטיח" סביר להניח כי בעבר גידלו במקום אבטיחים. 
לאורך השנים היו באזור הכפר מטעים שונים: לפני קום המדינה, משמשים וגפנים ומאז ועד היום בעיקר הדרים.

היישוב הבדואי באזור

בדיקה במקורות מיפוי וצילומי אוויר שבוצעו במאה ה-19 ועד מלחמת העולם השנייה מציגה את פריסת ההתיישבות באזור.
בדואים הגיעו לאזור באר יעקב לקראת מלחמת העולם הראשונה, התמקמו במרחב והגדילו את מספרם לאחר המלחמה, ועסקו בבינוי המחנות הבריטיים, ובהמשך בפרדסי היהודים בסביבה.
הבדואים שהגיעו לסביבת באר יעקב נס ציונה של היום, נודעו בשמות שונים אך ההנחה היא כי רובם היו בני חמולות משבטים קרובים:
שבט הבדול (מסורת יהודית גורסת כי מוצאו הקדום של שבט זה הוא יהודי ושמו נלקח מהמילה "נבדל" המציינת את היותו נבדל מאחיו).
אבו אל פאדל היא חמולה נוספת המוזכרת באותה תקופה, ממנו מסתעף השם ערב א סותריה. 
דוראן, שבט נוסף על שמו נקראת חירבת דוראן כיום בסביבות נס ציונה רחובות.
הבדואים בערב א סותריה היו עוינים ליישובים היהודים בסביבה.] למרות שחלקם עבדו במטעי היהודים, אחרים מקרבם עסקו בשוד וביזה באזור רחובות נס ציונה. זו הסיבה] שהם הקדימו וברחו כבר בתחילת הקרבות במלחמת השחרור. תושבי הכפר ברחו לאזור יריחו והתמקמו שם במחנה פליטים. במלחמת ששת הימים עקרו שוב והתמקמו בפאתי רבת עמון שם הם מתגוררים עד היום וככל הנראה זכו באזרחות ירדנית בשל מוצאם הבדואי.]

תולדות האזור כפי שמשתקפים במפות ותצלומי אוויר

אזור הכפר נסרק בתשעה מקורות מיפוי עתיקים החל מ-1880 (מפת PEF הבריטית) ועד 1944 לקראת סוף מלחמת העולם השנייה.
בין מקורות המיפוי והתצלומים, ישנם גם תצלומי אוויר של הטייסת הבווארית וכן של הצבא הבריטי במלחמה. נסרקו גם מפות מדויקות (בקנה מידה של 1:20,000). מכל מקורות הצילום והמיפוי עולה התמונה הבאה:
משנת 1880 ועד שנת 1942 לא היה קיים באזור הכפר אף לא מבנה אחד. בין שנת 1942 ועד 1944 הופיעו שלוש קבוצות של מבנים באזור הכפר, 
בסה"כ 44 מבנים הפזורים בין המטעים אך אינם מהווים מבנה של כפר מגובש (הכולל "קסבה" - מרכז עתיק). 
הבדואים מבאר יעקב שעבדו בסביבה החלו להתנחל בין המטעים משנת 1942 בתופעה המוכרת באותם ימים של התבססות כפר חדש. זהו תהליך מזורז של בנייה מפוזרת שבהמשכו החלו לצוץ מסביב "חושות" לינה, שהיו עתידות להפוך למבנים ברבות הימים. 
מלחמת השחרור קטעה תהליך זה.
הכפר הבדואי הצעיר ננטש וחרב, והעולים החדשים שהקימו את המושב הגיעו אליו כשנה אחרי המלחמה.
פארק העצמאות ההיסטורי הלאומי

תולדות הפארק

פילדלפיה הייתה אתר התרחשותם של חלק מאירועי המהפכה האמריקאית, שהובילו להקמתה של ארצות הברית כמדינה עצמאית ולייסוד מוסדותיה השלטוניים ולכינון חוקתה. התקיימו בה הקונגרסים הקונטיננטליים הראשון והשני, ניסוח הכרזת העצמאות של ארצות הברית וועידת החוקה. כמו כן שימשה העיר כמקום המושב הזמני של הממשלה הפדרלית בשנותיה הראשונות של ארצות הברית.
ההצעה להקים בפילדלפיה פארק לאומי היסטורי שיאגד את אתרי המהפכה האמריקאית בה הועלתה לראשונה בשנת 1915. הרעיון צבר פופולריות בעקבות ציון 150 שנה להקמת ארצות הברית (ב-1926) ובעקבות הרגשות הפטריוטיים שעוררה מלחמת העולם השנייה. ב-1948 חוקק הקונגרס חוק שאיפשר את הקמת הפארק, והוא הוקם באופן רשמי ב-4 ביולי 1956. בשנת 1973 אישר בית המחוקקים של מדינת פנסילבניה להעביר את השטח המהווה כיום את עיקרו של הפארק לרשות הממשלה הפדרלית. 
ב-1966 הוכלל הפארק במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. בשנת 1979 הוכר היכל העצמאות שבפארק כאתר מורשת עולמית.
הפארק מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. בשנת 1997 החל השירות ביישום תוכנית לעיצוב מחדש של הפארק, שבמסגרתה הוקמו בו מספר מבנים חדשים.
בשנת 2011 ביקרו בפארק 3.57 מיליון מבקרים.
משה בר-לב

ביוגרפיה

משה בר-לב נולד בחולון. למד בפקולטה לאווירונאוטיקה בטכניון בחיפה. עם סיום לימודיו שב לשרת בצה"ל, בחיל האוויר, כמדריך בבית הספר לטיסה ולאחר מכן מילא תפקידי תכנון במטה החיל. 
ב-1971 יצא לארצות הברית לאוניברסיטת דרום קליפורניה, לוס אנג'לס, וב-1974 קיבל שם תואר דוקטור בהצטיינות יתרה על עבודתו: "זרימה סביב גופים המואצים באופן פתאומי", שהיוותה פתרון אנליטי שלא נמצא עד לאותה עת. 
ב-1975 הצטרף לתעשייה האווירית ומילא בה מגוון תפקידי מפתח בפיתוח ובתכנון מערכות בקרה ושליטה למטוסים שפותחו בתעשייה האווירית, ניהול תחום פיתוח טילי ים-ים מתקדמים: ובתחילת שנות ה-80 יזם את ראשית העיסוק בפיתוח לוויינים. בצד כל אלה כיהן כמרצה באוניברסיטת תל אביב ובטכניון בחיפה לנושאי תעופה וחלל. 
ב-1984, כתוצאה מיוזמתו, הוקם "מינהל החלל" של התעשייה האווירית, שהציב את התשתיות הדרושות לפיתוח, ייצור, שילוב, ניסוי, שיגור והפעלה של לוויינים מתוצרת הארץ. שני הלוויינים הראשונים – "אופק 1" ו"אופק 2" – שוגרו ב-1988 וב-1990 שהעלה את התעשייה האווירית בישראל לקדמת הטכנולוגיה העולמית. 
בנוסף על אלה פותח ושולב במינהל זה לוויין התקשורת הישראלי "עמוס 1", לוויין התקשורת הראשון של ישראל.
משה בר-לב נמנה עם מקימי חברת אימאג'סאט אינטרנשיונל והיה נשיא החברה. משמש כיום כיו"ר חבר הנאמנים של המכון הטכנולוגי בחולון.
המהפכה הכימית

המהפכה הכימית, המכונה גם המהפכה הכימית הראשונה, היא הניסוח מחדש של הכימיה על בסיס חוק שימור החומר ותאוריית הבעירה של החמצן. 
המהפכה התבססה בעיקר על עבודתו של הכימאי הצרפתי אנטואן לבואזיה (ידוע כ"אבי הכימיה המודרנית"). 
ב-20 בפברואר 1773 כתב לבואזיה: "חשיבות הקץ אותו אנו רואים הביאה אותי לקחת על עצמי את כל העבודה הזו, שנראה כי נועדה להביא מהפכה ב...כימיה. נותר לבצע סדרת ניסויים כבירה." כאשר כתב מילים אלה במחברת המעבדה שלו, עמד לשנות לעד את הפרקטיקה והרעיונות של הכימיה.
כמה גורמים הביאו למהפכה זו, ביניהם ההוכחה כי אוויר אינו יסוד, אלא מורכב משבעה גזים שונים. כימאים כמו הנרי קוונדיש וג'וזף פריסטלי ביצעו ניסויים רבי חשיבות להוכחת עובדות אלה. לבואזיה גם תרגם את עולם המושגים הארכאי והטכני של הכימיה לשפה מובנת יותר להמונים הלא-משכילים. הדבר הביא לעניין ציבורי בלימוד ועיסוק בכימיה. כאשר תיאר את המשימה של חידוש הנומנקלטורה הכימית, ציין לבואזיה: "עלינו לבצע טיהור מוחלט, כי הם עשו שימוש בשפה אניגמטית, ייחודית להם עצמם, המציגה משמעות אחת ליודעי-דבר, ואחרת להמונים, ובאותה עת אינה מכילה דבר ניתן להבנה הגיונית על ידי אלה או אלה." 
המהפכה החלה ב-1789, עת פורסם חיבורו של לבואזיה, "Traite Elementaire de Chimie" ("יסודות הכימיה"). בפרסום זה, ובאלה שבאו אחריו, גילה לבואזיה את הרכב האוויר והמים, וטבע את המונח "oxygen" (חמצן). הוא הסביר גם את תיאורית הבעירה, ונפטר מתיאורית הפלוגיסטון, אותה החליף ברעיון הקלוריק. "יסודות" שילב כמה רעיונות של "הכימיה החדשה", ותיאר את הניסויים וההגיון שהובילו את לבואזיה למסקנותיו. 
ניתן לומר כי "יסודות הכימיה" עשה לכימיה, מה ש"עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע", ספרו של ניוטון עשה לפיזיקה.
בנוסף, בן זמנו של לבואזיה, יונס יעקב ברצליוס המציא שיטת כתיבה מקוצרת לציון תרכובות כימיות, על בסיס תיאורית המשקלים האטומיים של ג'ון דלטון.
במהפכה הכימית, כימאים מודרניים הפריכו טענות אותן העלו היוונים הקדמונים, ונחשבו לעובדות במשך אלפי שנים. לדוגמה, הכימאים החלו לציין כי כל המבנים הכימיים מורכבים מיותר מארבעה יסודות.
איברהים באנגורה

קריירה

באנגורה החל את הקריירה המקצועית שלו בקאלון, קבוצה מקומית בסיירה לאון. וכבר בגיל 19 היה מלך השערים בליגה המקומית. בגיל 19 ערך הופעת בכורה בנבחרת סיירה לאון. בשנת 2009 עבר לשחק בליגת הפיתוח בארצות הברית, בקבוצת קליבלנד סיטי סטאר.
ביולי 2010 חתם בקופינג מליגת העל השוודית, כשהמועדון היה בסכנת ירידה. בהופעת הבכורה שלו כבש את שערו הראשון בקבוצה. בהופעת הבכורה שלו באצטדיונה הביתי של הקבוצה, כבש שלושער במשחק שהסתיים בתיקו 3-3. ב-27 בספטמבר 2010 חתם בא.י.ק סולנה על חוזה לשלוש שנים החל מינואר 2011 וכבש 15 שערים ב17 משחקים.
בקיץ 2011 חתם בבורסאספור מהליגה הטורקית ששילמה עבורו 2.6 מיליון אירו, ושברה את שיא ההעברות שלה באותה תקופה. במשך הקריירה שלו בבורסאספור נפצע מספר פעמים ולא הצליח לתפוס מקום בהרכב. בחודש ינואר הושאל לסאנליורפאספור מהליגה השנייה בטורקיה, בה כבש שלושה שערים בשמונה משחקים. 
ב-22 באוגוסט 2013 הושאל באנגורה לעונה אחת לבית"ר ירושלים, תמורת שכר של 200 אלף אירו לעונה. ב-30 בדצמבר 2013 שוחרר מהקבוצה, ולאחר מכן הושאל לחצי עונה לקבוצתו לשעבר, א.י.ק סולנה. באנגורה לא שיחק בקדנציה השנייה שלו בא.י.ק. ב-2015 חתם במיאלבי מהליגה השלישית בשוודיה.
באנגורה משחק גם בנבחרת סיירה לאון.