google/wiki40b huggingface dataset:
אנה (עיר)

היסטוריה

העיר נוסדה בשנת 664 לפני הספירה על ידי הפיניקים. הפיניקים קראו לה "אנה" (איטלקית: Enna), מקור שמה במילה פיניקית שמשמעה "חינה". בשנת 859 נכבשה העיר על ידי המוסלמים, ששינו את שמה ל-"קסר ינה" (איטלקית: Kasr Janna). בשנת 1086 נכבשה העיר על ידי הנורמנים, הם קראו לה "קסטרוג'ובאני" (באיטלקית: Castrogiovanni), משמעות השם היא "ארמון ג'ובאני". בשנת 1927, החזיר בניטו מוסוליני לעיר את שמה המקורי.
רמז מטרים

בתורת הספרות, רמז מטרים (או רמז מקדם, רמז אפי) הוא פרט המופיע בסיפור, ומרמז לקוראים על התפתחותה הצפויה של העלילה. הקוראים לא יזהו בהכרח את הרמז המטרים בקריאה ראשונה של הסיפור, אך הם יוכלו לעשות זאת ביתר קלות בקריאה שנייה.
רמז מטרים עוזר לנו להבחין בדברים חשובים בטקסט.
דוגמה: בסיפור הקצר "הרופא וגרושתו" מאת ש"י עגנון מסופר: "בין כך ובין כך בחר לו השמש ארבעה ממזומניו ונתן בידיהם ארבעה כלונסאות ותלה עליהם חופה ודחף מתוך כך לאדם אחד שהרכין עצמו ונתמוטטה החופה על ידו". התמוטטות החופה היא רמז מטרים לגורל הנישואים שהחלו כך, שיתמוטטו אף הם בהמשך הסיפור. ב"סיפור פשוט" משתמש עגנון ברמז מטרים בעל אופי דומה, כאשר נר כבה מתחת לחופה.
עוצר

עוצר (במלעיל) הוא הוראתו של גוף בעל סמכות על שטח מסוים אשר אוסרת על תנועת אנשים ברחובות. העוצר יכול לחול במשך שעות אחדות של היממה בלבד, או באופן רצוף.
מטרת העוצר היא שמירה על הסדר הציבורי (כמו למשל בעת הפסקת החשמל בצפון אמריקה בשנת 2003), או דיכוי פעילותן של קבוצות מסוימות. בכלי זה נעשה שימוש במגוון מצבים:
דברים שרואים משם לא רואים מכאן

"דברים שרואים משם לא רואים מכאן" או בהיפוך המשפט: "דברים שרואים מכאן לא רואים משם" הוא ציטוט מתוך השיר "לקחת את ידי בידך" שכתב הפזמונאי הישראלי יעקב רוטבליט ונטבע בשיח הישראלי כביטוי המציין שינוי באופן השיפוט כלפי עניין מסוים עם שינוי נקודת המבט כלפיו.
בשיח הפוליטי, הביטוי מסביר את הסיבה לשינוי עמדה רעיונית בחלוף הזמן או עם שינוי במעמדו של אדם או בתפקידו, ומהווה סמל לפרגמטיות. השימוש הבולט ביותר בציטוט בשיח הפוליטי מיוחס לראש ממשלת ישראל, אריאל שרון, בבואו להסביר מדוע הגה את תוכנית ההתנתקות לאחר שתמך במשך שנים ביישוב שטחי יהודה, שומרון וחבל עזה. בשימוש בביטוי זה התכוון שרון לומר כי לא יכול היה להבין את נחיצותו של המהלך בתפקידים השונים שמילא, אלא מנקודת המבט של ראש ממשלה.
בשנת 2016 יצא לאור ספרו של אריה אלדד "דברים שרואים מכאן" הבוחן את השינויים שחלו בתפיסותיהם של ראשי הממשלה ממחנה הימין לאחר עלייתם לשלטון. בהקדמה לספרו כתב אלדד:
בשנת 1979 כבש את גלי האתר השיר "לקחת את ידי בידך"... והשורה התחתונה החותמת כל בית, "דברים שרואים משם לא רואים מכאן" נעשתה מטבע לשון. שנים אחר כך, וביתר שאת לאחר שהגיע אל כס ראש הממשלה ב-2001, היה זה אריאל שרון שהשתמש במשפט הזה, ובעיקר בפרפרזה עליו. הוא נהג לומר, "דברים שרואים מכאן לא רואים משם", בעיקר כשרצה להסביר מדוע שינה את עמדותיו המוכרות... פשוטם של דברים: המציאות המורכבת המתגלה לעיניו של ראש ממשלה שונה מהמציאות שרואה איש אופוזיציה , ואפילו מזה שרואה שר בממשלה, ומאלצת אותו לעתים ליישם מדיניות הסותרת את האידאולוגיה הזאת.
לוס ואן ואן

לוס ואן ואן (Los Van Van) היא להקה קובנית אשר בראשה עמד הבסיסט חואן פורמל עד מותו ב-2014. ואן ואן, שהוקמה על ידי פורמל בשנת 1969, נחשבת לאחת מלהקות הטימבה (סגנון מוזיקה קובנית, הדומה לסלסה) הפופולריות ביותר בקובה ובעולם כולו. הלהקה זכתה בעברה בשני פרסי גראמי. 
לוס ואן ואן פופולריים גם בישראל, הודות לסצנת הסלסה המפותחת בארץ. הלהקה אף ערכה שתי הופעות בישראל. הראשונה בשנת 2005 במסגרת הפסטיבל של זוהר זיו, והשנייה ב-2 בנובמבר 2016 במועדון "הוואנה קלאב" בתל אביב. 
בין שיריה הידועים של לוס ואן ואן ניתן למצוא את "Temba, Tumba, Timba", "Chapeando", "Pone la Cabeza Mala","El Negro Esta Cocinando", "Havana City" ורבים אחרים.
חיוויאי חום

מאפיינים

החיוויאי החום חי בטבע ברחבי דרום ומזרח אפריקה לרבות מסודאן ודרום אפריקה עד מאורטניה וסנגל.הוא מצוי במישורים פתוחים כולל במדבריות.
אורכו 60-70 ס"מ ומשקלו מגיע עד 2.5 ק"ג. עם זאת הוא נחשב לממוצע ממדים בין העופות הדורסים. נוצותיו חומות והעיניים הגדולות בעלי נוצות אפורות סביבם וסביב המקור. כלשאר החיוויאים עינייו צהובות עזות.
החיוויאי ניזון בעיקר מנחשים שהוא מאתר במעופו ואז יורד לקרקע כדי לחטוף אותם ולהורגם עם טפריו או מקורו. הוא יכול גם לצוד נחשים ארסיים כמ הקוברה או הביטיס ויש לו ציפוי קרני על רגליו המגן עליו מהכשות. לעיתים נדירות יותר הוא ניזון מיונקים קטנים ומלטאות.
החיוויאים משתלטים על קן קיים ומטילים בפנים ביצה אחת עליה דוגרת הנקבה.
רון לוינטל

ביוגרפיה

לוינטל נולד, גדל והתחנך בתל אביב. הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה כנער ב"תשדירי שירות" לחפצים חשודים באמצע שנות ה-80, בבימוי יגאל שילון. בצה"ל שירת כקריין בגלי צה"ל, שם גם הגיש בין היתר את התוכנית, "שפריץ". לאחר שירותו הצבאי הנחה תוכניות טלוויזיה בערוץ 1, בערוץ 2 ובטלוויזיה החינוכית, ביניהן את התוכניות "זומביט", "רואים 6/6", "להיט בראש" ותוכנית הלייט נייט "חכם בלילה". בשנת 1996 הנחה את תחרות הקדם אירוויזיון, לצדה של טל מן. היה כתב בשבועון "פנאי פלוס", ממקימי תחנת הרדיו האזורית רדיו השרון ("רדיו 99") ועורך עיתון הסטודנטים של המרכז הבינתחומי ("מועד ב'") במהלך לימודיו. למד משפטים במרכז הבינתחומי הרצליה, ובשנת 1999 הצטרף למפלגת שינוי. במקביל לפעילותו הפוליטית המשיך לעסוק בעיתונות בתפקידי עריכה ברשת המקומונים "ידיעות תקשורת", שימש כסגן עורך המקומון "על השרון" ואף שידר בגלי צה"ל את התוכנית השבועית "ציפורי לילה משדכות". כמו כן, השתתף באופן קבוע בתוכנית הטלוויזיה "המקצוענים" (לצדם של אורלי נוי ודוד אופק) בהנחייתה של שירה פליקס בערוץ 10.
בבחירות למועצת העיר ת"א נבחר למקום הראשון מטעם מפלגת "שינוי", אך הועבר למקום השני לטובת פרופסור זהר שביט. עומד בראש עמותת הדרך אל החופש, הפועלת בתחום הקבורה החילונית ומארגנת מופעי תרבות העוסקים בטקסטים תנ"כיים בפירוש מודרני. לוינטל היה ממייסדי ועמד גם בראש הוועד המנהל של מכון הטקסים החילוני, עמותה העוסקת בעריכת טקסי-חיים לציבור הישראלי החילוני ( בעיקר טקסי נישואין אלטרנטיביים), וכיום משמש בה כאחד ממחתני הזוגות.
בבחירות שנערכו למועצת העיר ת"א ב-2008 התמודד לוינטל ברשימה חדשה למועצת העיר - "התל אביבים", אך רשימה זו לא עברה את אחוז החסימה ולכן לא נבחר להמשיך את כהונתו במועצת העיר.
בבחירות המקדימות של מפלגת "שינוי" לקראת הבחירות לכנסת ה-17, שנערכו בתחילת 2006, הביס לוינטל את חבר הכנסת הוותיק אברהם פורז ונבחר למקום השני ברשימה, אחרי יוסף לפיד - תוצאה שהובילה לפרישתו של לפיד. בסיעת "שינוי" בכנסת נותרו שני חברים, ח"כ אהוד רצאבי וח"כ אילן ליבוביץ'. רשימת "שינוי" לא עברה את אחוז החסימה, וכיום פועלת כתנועה חוץ-פרלמנטרית.
בשנת 2015 הוציא לאור את ספרו "ארץ דיבת חלב ודבש".
מוחמד דיב זיתון

רקע

דיב זיתון נולד בדמשק למשפחה מוסלמית סונית. אביו היה סרג'נט (סמל) בצבא סוריה. בנובמבר 1971 השלים קורס קצינים ארוך של 3 שנים והחל לשרת בגדוד ח"יר ממוכן בדרגת סגן. המשיך להתקדם בסולם הדרגות, עד שהגיע להיות מפקד הדיוויזיה הממוכנת ה-10, תפקיד אותו מילא עד 2007, אז מונה לסגן ראש מינהל הביטחון הכללי. במסגרת תפקיד זה, השתתף בחקירת ההתנקשות (שהתרחשה בדמשק) בעימאד מורנייה, ראש הזרוע הצבאית של חזבאללה, שלפי מקורות זרים בוצעה על ידי המוסד. ב-2009 מונה לראש מינהל הביטחון הפוליטי, לאחר שראש הארגון הקודם הודח בגלל מעורבות בארגון הברחות בגבול עם עיראק.

מלחמת האזרחים בסוריה

כשהחלה ההתקוממות בסוריה ב-2011, דיב זיתון מונה לחבר בקבוצה של 9 בכירים במשטר אסד, אשר מונתה על מנת להתמודד עם ההפגנות ולתאם את הפעולות האלימות נגד המפגינים. במאי 2011, האיחוד האירופי החליט להטיל על דיב זיתון (יחד עם עשרות אישים סורים נוספים) סנקציות אישיות בשל היותו "מעורב באלימות נגד מפגינים". לאחר פיצוץ 18 ביולי 2012 בדמשק, שבו נהרגו מספר בכירים במשטר אסד, הוחלט למנותו לתפקיד ראש מינהל הביטחון הכללי.
התאונה האווירית בקנברה

התאונה

המטוס שהתרסק, מפציץ מדגם לוקהיד הדסון II, היה כלי טיס שנכנס לשימוש בטייסת 2 של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי כחודשיים לפני התאונה. הוא המריא ממלבורן על מנת להוביל את שלושת השרים והרמטכ"ל לישיבת קבינט בקנברה.
עדי ראייה בשדה התעופה של קנברה ראו את המטוס מקיף את שדה התעופה ולאחר מכן נוסק ופונה דרומה. המטוס נעלם מאחורי גבעה מיוערת. נשמעה התפוצצות ונראתה להבה שלאחריה היתמר ענן של עשן שחור.
ההתרסקות ארעה בשעה 10:15 לפני הצהריים, בתנאי מזג אוויר טובים. אתר התאונה נמצא ממזרח לקנברה, כ-2.5 קילומטר ממזרח לשדה התעופה.
כבאיות ואמבולנסים מקנברה ומניו סאות' ויילס מיהרו לאתר התאונה. כיבוי האש שאחזה בשרידי המטוס ארך כחצי שעה ולאחריו התברר כי כל יושבי המטוס נספו.
שני שרים נוספים של ממשלת אוסטרליה התכוונו לטוס לקנברה על סיפון המטוס, אך מסיבות אישיות בחרו לבסוף לנסוע לקנברה ברכבת. היו אלו ארתור פאדן, לימים ראש ממשלת אוסטרליה, וג'ורג' מקלי (George McLeay).

חקירת התאונה

האפשרות שהתאונה ארעה עקב פעולת אויב או חבלה נשללה בתחילת החקירה.
קיימת טענה כי השר פיירבורן, שהיה טייס בגיס התעופה המלכותי במלחמת העולם הראשונה, שכנע את טייסי המטוס לאפשר לו להטיס אותו לקנברה. לא ניתן היה לבסס טענה זו.
ועדת החקירה שמונתה לחקור את האסון קבעה לבסוף כי קרוב לוודאי שהמטוס נכנס להזדקרות בגובה שהיה נמוך מכדי לתקן בו את מצבו של המטוס, צלל אל הקרקע והתרסק.

בעקבות התאונה

התאונה ואבדנם של שלושה שרים מקבינט המלחמה של אוסטרליה והרמטכ"ל בעיצומה של מלחמת העולם השנייה חוללו זעזוע ציבורי באוסטרליה. רבבות אזרחים ניצבו לצידי נתיב מסע ההלוויה הממלכתי של הנספים במלבורן ב-15 באוגוסט.
התאונה השפיעה קשות על ראש הממשלה מנזיס, מהבחינה האישית כמו גם מהבחינה הפוליטית. השרים סטריט וגאלט היו מתומכיו הגדולים ביותר, וגאלט גם היה יועץ קרוב שלו. אובדנם של השרים החליש את הקבינט שלו. הבחירות הכלליות שנועדו להיערך באוסטרליה בסוף 1940 הוקדמו לחודש ספטמבר על מנת להימנע מהצורך לערוך לפניהן בחירות-משנה (by-elections) לשלושת המושבים שהתפנו בפרלמנט. מועמדי מפלגתם של פיירבורן וסטריט - מפלגת אוסטרליה המאוחדת (United Australia Party) - זכו בבחירות במושבי שניהם, אך מושבו של גאלט נכבש על ידי מועמד עצמאי, ארתור קולס (Arthur Coles). מנזיס הרכיב לאחר הבחירות את ממשלתו השלישית, אך הוחלף כראש ממשלה באוגוסט 1941 על ידי ארתור פאדן. זמן קצר לאחר מכן, באוקטובר 1941, נפלה ממשלתו של פאדן בהצבעת אי אמון שבה הטתה את הכף נגדה הצבעתם של קולס וחבר פרלמנט עצמאי נוסף. בעקבות זאת קמה ממשלתו הראשונה של ג'ון קרטין ממפלגת העבודה של אוסטרליה.

הנצחה

שדה התעופה הצבאי של קנברה נקרא ב-1953 בסיס פיירבורן על שמו של ג'יימס פיירבורן.
בשנת 1960, במלאת 20 שנה לתאונה, נחנכה באתר ההתרסקות אנדרטה לזכר הנספים בדמות סלע גרניט שעליו לוחית זיכרון. היא ניצבת בקרחת יער של עצי אקליפטוס, אלו ששרדו לאחר התרסקות המטוס והשרפה שחוללה.
בשנת 2003 נחנכה ליד האנדרטה הראשונה אנדרטה נוספת שצורתה ככנף מטוס, אשר הוקמה על ידי ממשלת טריטוריית הבירה האוסטרלית.
צורן דו-חמצני

צורן דו-חמצני – תרכובת כימית הידועה גם כסיליקה או סיליקון דיאוקסיד, היא תחמוצת של צורן (סילקון), בכתיב הכימי SiO₂. "צוֹרָנִי" (באנגלית Siliceous) הוא שם תואר שפירושו "מתייחס לסיליקה".

השפעות בריאותיות

שאיפת אבק סילקה גבישי עלולה להוביל לסיליקוזיס (מחלת ריאות המכונה בעברית צוֹרנת) ולסרטן.
גרטשן ויטמר

ביוגרפיה

ויטמר נולדה בשלהי אוגוסט 1971 בלאנסינג בירת מישיגן, בתם הבכורה בין שלושת ילדיהם של שרון ה. "שרי" רייסיג וריצ'רד ויטמר, אשר שניהם היו משפטנים. אביה שימש כראש מחלקת המסחר של מישיגן תחת המושל ויליאם מיליקן, והיה נשיא ומנכ"ל סניף התאגיד "הצלב הכחול והמגן הכחול" של מישיגן בשנים 1988–2006. אמה של ויטמר עבדה כעוזרתו של התובע הכללי של מישיגן פרנק קלי. הוריה התגרשו כשהייתה בת עשר, והיא ואחיה התגוררו עם אמם בגרנד ראפידס. אביה נסע מביתו שבדטרויט לבקר את המשפחה לפחות פעם בשבוע. היא סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון פורסט הילס. היא קיבלה תואר ראשון בתקשורת מאוניברסיטת המדינה של מישיגן ב-1993, ותואר דוקטורט במכללת דטרויט למשפטים שבאוניברסיטת המדינה של מישיגן ב-1998.
ויטמר נבחרה לסנאט של מישיגן במרץ 2006 כשמאחוריה כהונה בת שש שנים, מאז 2000, בבית הנבחרים של מישיגן. כחברת בית הנבחרים, כיהנה במשך ארבע שנים כדמוקרטית הבכירה בוועדת ההקצבות של בית הנבחרים. ב-5 בנובמבר 2010, עמיתיה הדמוקרטים של ויטמר בחרו בה פה אחד כמנהיגת המפלגה הדמוקרטית בסנאט, מה שהפך אותה לאישה הראשונה שהובילה מפלגה בסנאט. ב-11 במאי 2016, נודע כי שופטי בית המשפט ה-30 לערעורים של מישיגן בחרו פה אחד בוויטמר להשלים את ששת החודשים הנותרים לתקופת כהונתו של תובע מחוז אינגהם היוצא סטיוארט דאנינגס השלישי, לאחר שזה נעצר ב-14 במרץ באותה השנה לאחר שהתרועע עם זונה ונאשם בהזנחת חובותיו. לאחר שדאנינגס התפטר מתפקידו ב-2 ביולי, נכנסה ויטמר למשרד תובע מחוז אינגהם וכיהנה בתפקיד זה ה-31 בדצמבר.
ב-3 בינואר 2017, הודיעה ויטמר כי בכוונתה להתמודד למושלת מישיגן בבחירות לתפקיד שייערכו בנובמבר 2018. ב-7 באוגוסט 2018 נבחרה למועמדת המפלגה הדמוקרטית לתפקיד. מולה התמודד מועמד המפלגה הרפובליקנית, התובע הכללי של מישיגן ביל שוטה, אותו ניצחה בפער של כ-10% בבחירות הכלליות שנערכו ב-6 בנובמבר. היא נכנסה לתפקידה ב-1 בינואר 2019.
הלם טניסון, ברון טניסון השני

ראשית חייו

הלם טניסון נולד בטוויקנהאם, רובע ריצ'מונד שעל התמזה, מחוז סארי, אנגליה. הוא התחנך בטריניטי קולג' שבקיימברידג'. את שאיפותיו לקריירה פוליטית הוא נאלץ לנטוש עקב גילם המופלג ובריאותם הרופפת של הוריו, כאשר הוא הצטרך להקדיש את זמנו לטיפול בהם.
במידה מסוימת היה זה לטובתו כאשר אביו הסכים לקבל תואר אצולה ב-1884. באותה שנה נשא הלם טניסון לאישה את אודרי בויל (לאחר שחווה אהבה נכזבת למרי גלדסטון, בתו של ראש ממשלת בריטניה, ויליאם גלאדסטון). עם מותו של אביו ב-1892, הוא ירש ממנו את התואר "ברון טניסון" ואת תפקיד הביוגרף הרשמי. ב-1897 הוא פרסם את הביוגרפיה הרשמית של אביו.
כמו אביו המפורסם, היה טניסון אימפריאליסט נלהב וב-1883 הוא היה לחבר המועצה של ליגת הפדרציה האימפריאלית, שדולה שהוקמה כדי לתמוך ברעיונות האימפריאליסטים של שר המושבות, ג'וזף צ'מברלין. פעילותו זו, יחד עם ייחוסו המשפחתי, היא שהביאה את צ'מברלין להציע ב-1899 לטניסון את תפקיד מושל אוסטרליה הדרומית. כאשר המושל הכללי של אוסטרליה, ג'ון הופ, התפטר מתפקידו במאי 1902, כיהן טניסון עדיין בתפקידו.

המושל הכללי של אוסטרליה

מבין כל מושלי מדינות אוסטרליה, היה טניסון הבכיר מכולם וכאשר הפליג הופ בחזרה לאנגליה ב-17 ביולי 1902, מונה טניסון להיות המושל הכללי בפועל. בקשר ליכולתו למלא תפקיד זה באופן קבוע הילכו ספקות שנבעו מחוסר ניסיונו בפוליטיקה.  אך הוא עשה רושם טוב על הציבור האוסטרלי בשל צניעותו וחסכנותו, בהשוואה להופ, שהיה בעל אופי מתנשא. בינואר 1903 הוא קיבל על עצמו את התפקיד ועל פי הצעתו הוא מונה לשנה אחת בלבד.
טניסון זכה לאהדה ציבורית חזקה יותר בהשוואה לקודמו בתפקיד. אך בנוגע לעמימות של הגדרת תפקידו צצו קשיים. ראש ממשלת אוסטרליה, אלפרד דיקין, עמד על כך שהמזכיר הרשמי של המושל הכללי ימונה וימומן על ידי ממשלת אוסטרליה. ממשלת בריטניה התנגדה לדרישה זו, שמשמעותה הייתה שהמושל הכללי לא יוכל למלא את מה שבלונדון ראו את תפקידו הרחב יותר בהשגחה על ממשלת אוסטרליה. טניסון היה שותף לדעה זו.
כתוצאה מכך, התגלעו מתיחויות בין דיקין לבין טניסון. דיקין חשד בטניסון, ובצדק, שהוא מדווח ללונדון ומנסה להתערב בנושאים פוליטיים, כמו בהסכם הימי בין בריטניה לבין אוסטרליה. מסיבה זו, לא עודד דיקין את טניסון לבקש הארכה לכהונתו בת השנה. כל השיקולים הללו לא נודעו בציבור ובינואר 1904 עזב טניסון את אוסטרליה.

שנותיו האחרונות

טניסון בילה את שארית חייו באי וייט, שם שימש כסגן המושל החל מ-1913. אשתו מתה ב-1916 ושנתיים לאחר מכן הוא נישא בשנית. אשתו השנייה של טניסון הייתה בת למשפחה אנגלית בעלת שורשים בהודו הבריטית. מרי אמילי (מאי) פרינספ, הייתה בתו של צ'ארלס רוברט פרינספ, שנולד בהודו ומאוחר יותר היה לבעליו של מטע אגוזי מוסקט בסינגפור (על שמו קרויים רחוב וארמון בסינגפור). טניסון היה בעל השני של מאי פרינספ. הלם טניסון מת בביתו שבאי וייט בדצמבר 1928.
טתיס (ירח)

גילוי הירח ומתן שמו

טתיס התגלה על ידי ג'ובאני דומניקו קאסיני בשנת 1684, יחד עם דיוני, ירח נוסף של שבתאי. קסיני גילה קודם לכן שני ירחים נוספים של שבתאי: יאפטוס בשנת 1671 וריאה בשנת 1672. קסיני השתמש לגילוי הירחים בטלסקופ אווירי שהקים בשטחי מצפה הכוכבים של פריז.
קסיני קרא לארבעת הירחים שגילה בשם "Sidera Lodoicea" - "הירחים של לואי" לכבודו של לואי ה-14, מלך צרפת.
בסוף המאה ה-17 אסטרונומים קראו לארבעת הירחים, וכן לירח טיטאן בשמות "שבתאי 1" עד "שבתאי 5" (לפי סידרם: טתיס, דיוני, ריאה, טיטאן ויאפטוס). לאחר שהתגלו הירחים מימס ואנקלדוס בשנת 1789 שונה המספור בהתאם, כאשר שני הירחים שהתגלו זכו לשמות "שבתאי 1" ו"שבתאי 2" והחמישה האחרים קודמו ונקראי "שבתאי 3" עד "שבתאי 7" בהתאמה.
השמות המודרניים של שבעת הירחים ניתנו על ידי ג'ון הרשל (בנו של ויליאם הרשל, מגלה מימס ואנקלדוס, בספרו משנת 1874, כאשר הוא נתן לירחים את השמות של הטיטאנים מהמיתולגיה היוונית - האחים והאחיות של קרונוס (הוא סטורנוס - שמו הלועזי של שבתאי).
טתיס נקרא על שם הטיטנית טתיס מהמיתולוגיה היוונית.

מסלולו של טתיס

מסלולו של טתיס הוא במרחק של 295,000 ק"מ ממרכזו של שבתאי (4.4 פעמים קוטרו של שבתאי). נטיית המסלול היא 1°. האקסצנטריות של המסלול זניחה. טתיס נע בתהודה מסלולית עם מימס, אך זו אינה גורמית לאקסצנטריות של המסלול.
מסלולו של טתיס נמצא בתוך השדה המגנטי של שבתאי (המגנטוספרה של שבתאי).
טתיס נע במסלול משותף עם הירחים טלסטו וקליפסו, הנעים בנקודת לגראנז' L4 ‏(60° לפני טתיס) ו- L5 ‏(60° אחרי טתיס) על אותו המסלול.

מאפיינים פיזיים של טתיס (תיאור פני השטח)

טתיס הוא הירח ה-16 בגודלו במערכת השמש. קוטרו 531 קילומטרים. משקלו של טתיס ²⁰‏10 × 6.17 (0.000103 ממשקל כדור הארץ), היינו פחות מ-1% ממשקל הירח. צפיפותו של טתיס היא 0.98 גרם לסמ"ק, דבר המעיד על כך שהוא מורכב ברובו מקרח.
פני השטח של טתיס מחזירים אור גלוי יותר מכל גוף אחר במערכת השמש, האלבדו של טתיס הוא 1.229, דבר המעיד על כך שפני השטח של טתיס מכוסים קרח (ובשל כך פני השטח נראים חלקים באופן יחסי).
הדוב הרוסי

הדוב הרוסי (ברוסית: Русский медведь) הוא האנשה (האנשת מדינות) של רוסיה (ובעבר ברית המועצות והאימפריה הרוסית). השימוש הראשון בדוב הרוסי כהאנשה למדינה הרוסית נעשה עוד ב-1539, כסמל לא-רשמי לנסיכות מוסקבה.

היסטוריה

הדוב הרוסי נולד מן המיתוס שהיה נפוץ באירופה בשלהי המאה ה-16 ולפיו דובים מסתובבים חופשי ברחובות מוסקבה – מיתוס שנולד מרישומיו של זיגיסמונד פון הרברשטיין (Sigismund von Herberstein) בספרו "רישומי מוסקבה" (לטינית: Rerum Moscoviticarum Commentarii) מ-1549. הרברשטיין, דיפלומט אוסטרי ששירת שנים רבות בנסיכות מוסקבה, כתב על המבנה האתנוגרפי של רוסיה דאז ושם תיאר את החורף הקשה של שנת 1526, שהביא לכך כי דובים רבים פלשו לכפרים. המאורעות החריגים הללו פורשו על ידי המערב כמאורעות נפוצים ברחובות ערי רוסיה.
ההשוואה בין המדינה הרוסית לדוב הייתה נפוצה מאוד במדינות המערב ובעיקר על ידי בריטניה, כשההשוואה נועדה לתאר את רוסיה כ"מדינה ענקית, מסורבלת וחזקה". הרוסים עצמם עשו שימוש בדב הרוסי כדימוי למדינה מתחילת המאה ה-20, והדוב מופיע רבות באגדות עם ובשירי פולקלור. כך למשל סמל אולימפיאדת מוסקבה (1980) היה מישקה הדב.
לאחר התפרקות ברית המועצות, הונחה הצעה בפני הבית העליון בפרלמנט, הסובייט העליון של רוסיה, להפוך את הדוב לסמל רוסיה, כיוון שרוסיה מעלה בקרב מדינות העולם אסוציאציות לדוב החום, אך ההצעה לא זכתה לתמיכה רבה ולבסוף התקבל העיט הדו-ראשי ה"צארי" כסמל המדינה.
מאוחר יותר הפך הדוב לסמלה של המפלגה הגדולה ביותר ברוסיה - רוסיה המאוחדת.
כמה רפובליקות של רוסיה ומחוזות אף אימצו את הדוב כסמלן הרשמי. אוהדי נבחרת רוסיה בכדורגל מניפים לא פעם בעת משחקים גדולים את דגל רוסיה ובמרכזו ראש דוב חום, שהפך לסמל הנבחרת.
הדב הרוסי אף עמד במרכז הדיונים לביצוע רפורמה ומודרניזציה ברוסיה כדי להפוך את הדימוי של רוסיה למושך יותר ותוקפני פחות.
אבו אל-פידאא

קורות חייו

אבו אל-פידאא נולד בדמשק. אביו, מאלכ אל-אפדל, גלה לשם מעירו בגלל פלישת המונגולים בהנהגתו של הולאגו ח'אן. דודו, האמיר של חמאת, אל-מלכ אל-מנצור, היה צאצא של אחד מאחיו של צלאח א-דין, ומכאן צאצא של משפחת האיובים. בילדותו למד בקפידה את הקוראן ואת המדעים, אולם החל מגיל 12 היה מעורב באופן כמעט קבוע ופעיל במסעות הצבאיים, בעיקר נגד הצלבנים.
בשנת 1285 נכח במצור ובכיבוש של מבצר אל-מרקב של אבירי מסדר יוחנן הקדוש בידי הסולטאן הממלוכי קלאון. מאוחר יותר נטל חלק גם במצור על טריפולי (1289), על עכו (1291) ועל קלעת א-רום. בשנת 1298 נכנס לשירותו של בנו הצעיר של קלאון, אל-מלכ א-נאצר מוחמד, וכעבור 12 שנה מונה למושל בחמאת, אחוזת משפחתו, ששוחררה על ידי הממלוכים מעול המונגולים. בשנת 1309 השתתף במסע של הסולטאן לג'ין בממלכת קיליקיה הארמנית, וב-1312 קיבל מעמד "אמיר", מלווה בתואר "אל-מלכ א-סאלח". אחרי שהייה בת שנתיים בקהיר, בשנת 1320 קיבל תואר סולטאן של האמירות, מושל-על מעל כל המושלים בסוריה, עם זכות הורשה והלקב אל-מלכ אל-מואייד.
במשך למעלה מעשרים שנה מלך אבו אל-פידאא בשלווה והדר, תוך מילוי תפקידיו המנהליים ועיסוקים רוחניים, בעיקר כתיבה, שהביאו לפרסומו בעולם. בחצר מלכותו קיבץ מספר רב של מלומדים ואנשי ספרות וסייע להם בנדיבות. הוא נפטר בשנת 1331 בחמאת.
חוק סטוקס על ניחות קול

חוק סטוקס על ניחות קול (באנגלית: Stokes' law of sound attenuation) מספק נוסחה לניחות של קול בזורם ניוטוני, כמו במים או באוויר, שמתרחש אודות לצמיגות של הזורם. הוא קובע שהאמפליטודה של גל מישורי דועכת מעריכית עם המרחק שהוא עבר, ובקצב שניתן על ידי:
 \alpha = \frac{2 \eta\omega^2}{3\rho V^3}
כאשר \eta הוא מקדם הצמיגות הדינמי של הזורם, \omega היא התדירות של הקול, \rho היא צפיפות הזורם ו-V היא מהירות הקול בזורם.
החוק והגזירה שלו פורסמו לראשונה על ידי הפיזיקאי ג'ורג' גבריאל סטוקס ב-1845, שגם פיתח את חוק סטוקס לגרר צמיג שמפעיל זורם על כדורים.

פרשנות

חוק סטוקס תקף לגבי התקדמות קול בתווך ניוטוני איזוטרופי והומוגני. נניח שלגל לחץ מישורי סינוסואידלי יש אמפליטודה A_0 בנקודה מסוימת. אחרי שחזית הגל עברה מרחק d מנקודה זו, האמפליטודה שלה A(d) תהיה:
A(d) = A_0e^{-\alpha d}
כאשר הפרמטר \alpha הוא מבחינת ממדים הופכי למרחק (יחידותיו m^{{-1}}).

הסבר פיזיקלי לניחות של קול בתווך צמיג

לכאורה גל לחץ מישורי באופן מושלם לא אמור לדעוך כלל - מהירות הזורם אחידה על שכבות מקבילות וניצבות לכיוון התקדמות הגל, כך שלא נוצר גרדיאנט מהירות של הזורם בין שכבות מקבילות שלו ולא נוצר מאמץ גזירה. לעומת זאת, הגרסה המוכללת של חוק הצמיגות של ניוטון כוללת אפקט דיסיפציה של אנרגיה גם אודות ללחיצה של הזורם, וכוללת מקדם נוסף של צמיגות שנקרא bulk viscosity או Volume viscosity. בגל קול שכבות זורם ניצבות לכיוון התקדמות הגל דוחסות אחת את השנייה, כך שסוג שני זה של צמיגות אחראי לשחיקה של אנרגיה של גל הקול.
לאחר שמכניסים מקדם נוסף של צמיגות קל גם להבין את התלות בתדר של ניחות הקול, שכן תדרים גבוהים יותר פירושו מהירות יחסית גבוהה יותר של שכבות הזורם אחת לשנייה, מה שמוביל לקצב גבוה יותר של אובדן אנרגיה לחום.

חשיבות

חוק סטוקס על ניחות קול תרם לייסוד תת-ענף של אקוסטיקה שנקרא ויסקואקוסטיקה (אקוסטיקה צמיגה), ויש לו שימוש בחישוב הניחות של קול במגוון מכשירים המשדרים קול בתדר גבוה, כמו אולטראסאונד וסונארים בתדר גבוה.
רות אלמגור-רמון

ביוגרפיה

אלמגור-רמון נולדה בירושלים להדסה לבית שוּר ולגדעון אלמגור (בנו של ד"ר עמנואל אולסבנגר). למדה בבית הספר בית הכרם בירושלים ובבית הספר שליד האוניברסיטה. אחר כך עברה עם הוריה לנהלל, ולמדה שנתיים בבית הספר החקלאי בנהלל, ובו לימדו גם הוריה. ב-1962 סיימה את לימודיה התיכוניים בקריית טבעון במגמה ביולוגית. בתקופת בית הספר התיכון הייתה מדריכה בגדנ"ע אוויר  בתחום התאוריה של התעופה, ובשנת 1961 סיימה קורס דאייה .
ב-1964 סיימה שירות צבאי בתזמורת צה"ל, והחלה בלימודים אקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1967 סיימה תואר ראשון בלשון עברית ובסטטיסטיקה, וב-1973 סיימה תואר שני בלשון עברית. עבודת הגמר שלה, בהנחיית פרופ' זאב בן-חיים, עסקה בדרכים סטטיסטיות לזיהוי צירופי לשון באמצעות המחשב.
בד בבד עם לימודיה האקדמיים הייתה מורה לקלרנית בתזמורת הנוער של ירושלים, מורה במכינה הקדם-אקדמית של האוניברסיטה העברית בירושלים, ועוזרת מחקר במפעל מסורות הלשון של עדות ישראל.
עם סיום לימודיה החלה לעבוד במפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית, שניהל בראשונה פרופ' בן-חיים. עבודתה המדעית במילון נמשכה יותר מעשור, ובמרוצתה התמנתה ליועצת הלשון של הטלוויזיה הישראלית ואף לימדה תחביר ולשון העיתונות בחוג ללשון העברית באוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-1977 הצטרפה לבן-זוגה, שהיה בשליחות בדרום אפריקה, נישאה לו שם, וכעבור כשנתיים שבו השניים לארץ. בדרום אפריקה לימדה במחלקה לעברית באוניברסיטת ויטוואטרסראנד ביוהנסבורג ובמחלקה ללשונות שמיות באוניברסיטת דרום אפריקה בפרטוריה. שם גם כתבה ספר דקדוק עברי לדוברי אנגלית. עם שובה ארצה חזרה לעבודתה בטלוויזיה הישראלית, וב-1983 התבקשה למלא את מקומו של אבא בנדויד בקול ישראל לאחר שזה פרש מתפקידו, והתמנתה ליועצת הלשון של רשות השידור מטעם האקדמיה ללשון העברית.
כיום משמשת אלמגור-רמון מרצה בלימודי עריכת לשון בחוג ללשון העברית באוניברסיטה העברית בירושלים, בחוגים לעריכה לשונית באוניברסיטאות ובמכללות, בבתי-ספר להכשרת עיתונאים וקריינים, ובגופים אחרים העוסקים בהוראת העריכה ובהוראת התקשורת. היא גם מרכזת פורום יועצי הלשון של רשות השידור ושל הרשות השנייה.
בפברואר 2014 הוענק לה פרס ראש הממשלה ללשון העברית ע"ש אליעזר בן-יהודה.
המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית

היסטוריה

המועצה הוקמה ב-1947 על פי חוק הביטחון הלאומי, על ידי חוק הביטחון הלאומי (1947) שנחתם על ידי הנשיא הארי טרומן. כוונת החקיקה הייתה למסד את התיאום בין כל הזרועות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית (לתוך מחלקת ההגנה) ובין גופי ביטחון ומודיעין אחרים כגון ה-CIA וה-FBI, והחל מ-1952 גם ה-NSA, ולייסד גוף שיתאם בין סוכנויות הממשל האמריקניות לצורך הייעוץ היעיל ביותר לנשיא בתחום ביטחון לאומי. משנת 1949 המועצה משתייכת למשרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית ואחראית על ניהול חדר המצב של הבית הלבן.

חברי המועצה

בראש המועצה עומד נשיא ארצות הברית. עד לשנת 2017 שאר החברים הקבועים בה כללו את סגן הנשיא, מזכיר המדינה, מזכיר ההגנה, מזכיר האוצר והיועץ לביטחון לאומי. יועצים קבועים למועצה בתחומי ביטחון ומודיעין הם יושב ראש המטות המשולבים ומנהל המודיעין הלאומי. בכל כינוס מועצה משתתפים גם ראש סגל הבית הלבן, היועץ המשפטי של הנשיא ועוזר הנשיא למדיניות כלכלית. התובע הכללי וראש משרד הניהול והתקציב מוזמנים לדיונים בהתאם לאחריותם, יועצים ומנהלי זרועות ביטחון ומודיעין אחרים מוזמנים על פי מידת הצורך.
בשנת 2017 ערך הנשיא טראמפ שינויים במועצה, כאשר החברים הקבועים שצורפו הם מזכיר האנרגיה, מזכיר ביטחון המולדת, שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות, היועץ לביטחון המולדת. כאשר יהיו דיונים בנושאים כלכליים בינלאומיים יצורפו נציב הסחר של ארצות הברית, מזכיר המסחר ועוזר הנשיא למדיניות כלכלית.