google/wiki40b huggingface dataset:
מעלה רחבעם

הקמה והתפתחות

היישוב הוקם בשנת 2001, בעידוד ובסיוע ממשלת ישראל. עם הקמתו, קיבל היישוב מענק ממשלתי של 700,000 שקל ממשרד הבינוי והשיכון. מאז הקמתו, היישוב מבוסס על 3 עקרונות: אין גדר, עבודה עברית בלבד ושילוב של דתיים-חילונים, רווקים ומשפחות החיים בצוותא.
מכיוון שמעלה רחבעם הוקם לאחר מרץ 2001, התאריך שעל פי התחייבותו של אריאל שרון לג'ורג' בוש מאחזים שהוקמו אחריו יפונו, הוצא למאחז צו תיחום. בשנת 2007 עתרה שלום עכשיו לבג"ץ בדרישה לפנות את המאחז, ובעקבות זאת התגייסו חברי כנסת לעזרת המאחז. ב-23 בספטמבר 2009 ביקרה ביישוב ועדת החוץ והביטחון של הכנסת וב-2011 הודיעה המדינה לבג"ץ שבכוונתה להכשיר את המאחז ליישוב חוקי. בתחילת 2013 הוציא בג"ץ "צו ארעי האוסר לבצע פעולות פינוי והריסה במאחז". ב-14 במאי 2013 החלה ממשלת ישראל בהליכי הכשרה של היישוב.
במאי 2014, בעקבות הוראת בג"ץ, הרס המנהל האזרחי שמונה מבנים במאחז.

עימותים ביישוב

בסוף 2015, על רקע התקדמות הליכי הסדרת המאחז כיישוב קבע, נוצר עימות בין המתיישבים והנהגת המתנחלים. תושבי המאחז ביקשו לקיים יישוב בעל אופי כפרי ולחלקו למגרשים רחבים במיוחד, בעוד הנהגת המתנחלים ביקשה לבנות בצפיפות המקובלת ביתר יישובי גוש עציון. מאז, מנותק היישוב מרשת החשמל והתושבים משתמשים בגנרטורים.
בעקבות התפתחויות אלו, נוצרו עימותים אלימים בין מתיישבי היישוב עצמם, שבמהלכם תושבים הציתו מבנים משותפים ובתים של תושבים אחרים ביישוב. בראשית 2017 התושב היחיד במקום היה דרורי בר לבב. בהמשך השנה הגיעו לגור במקום כעשר משפחות].

אתרים

באפיק היורד לנחל תקוע ("ואדי אבו מחרב"), ובנחל תקוע עצמו התגלה אתר פריחת החלמוניות הגדול בארץ, המונה לפי ההערכה כ-200,000 פרחים. הריכוז העיקרי צומח בגדה הדרומית של הנחל. הפריחה באתר זה מתחילה בסביבות ה-10 בנובמבר ונמשכת עד ראשית דצמבר.
מול מעלה רחבעם שוכנים גם גן לאומי הרודיון ומערת חריטון.
פובדה פרילפ

הופעות באירופה

הקבוצה הופיעה לראשונה באירופה במוקדמות גביע אופ"א בעונת 1997/98, אז פגשה הקבוצה בקבוצת אודרה וודז'יסלאב מפולין והפסידה לה בסיכום המשחקים והודחה מהמפעל.  הקבוצה הופיעה בגביע האינטרטוטו בעונת 1999, כאשר בסיבוב הראשון הקבוצה פגשה בקבוצת א.ס. טרנצ'ין מסלובקיה ולאחר שוויון נקודות ניצחה פודבה בבעיטות פנדל ועברה לסיבוב הבא.  בסיבוב השני פגשה הקבוצה את קבוצת פרוג'ה מאיטליה והפסידה לה בסיכום המשחקים.
הקבוצה חזרה לגביע אופ"א בעונת 2000/01, אז פגשה בסיבוב המוקדם את קבוצת אוניברסיטת קראיובה מרומניה ועברה אותה בסיכום השני המשחקים.  בסיבוב הראשון כבר חיכתה לקבוצה קבוצת הפאר האיטלקית פארמה והקבוצה הפסידה לה בשני המשחקים והודחה מהמפעל.  הקבוצה חזרה לגביע האינטרטוטו בעונת 2001, אז פגשה בסיבוב הראשון בקבוצת NK זאגרב מקרואטיה וגברה עליה בסיכום המשחקים.  בסיבוב השני פגשה הקבוצה בקבוצת ריזספור מטורקיה ועברה אף אותה.  בסיבוב השלישי פגשה הקבוצה את קבוצת צ'מל בלשאני מצ'כיה והפסידה לה בסיכום המשחקים והודחה מהמפעל.  בעונת 2002/03 הקבוצה חזרה למוקדמות גביע אופ"א, שם היא פגשה בקבוצת מיידטלנד מדנמרק והפסידה לה בסיכום המשחקים.
הקבוצה שבה לגביע האינטרטוטו בעונת 2003, אז פגשה בסיבוב הראשון בקבוצת ספרטק טרנבה מסלובקיה וגברה עליה עם שני ניצחונות ועלתה לסיבוב השני.  בסיבוב השני פגשה הקבוצה את קבוצת SV פאסצ'ינג מאוסטריה והפסידה לה בסיכום המשחקים.  בעונת 2004/05 הקבוצה שיחקה לראשונה בתולדותיה במוקדמות ליגת האלופות כאשר בסיבוב המוקדם הראשון הקבוצה הפסידה לקבוצת פיוניק ירוואן מארמניה והודחה מהמפעל.
הקבוצה שיחקה בגביע האינטרטוטו בעונת 2005 כאשר היא פוגשת בשלב הראשון בקבוצת סמדרבו מסרביה וגברה עליה בשני המשחקים ועלתה לשלב השני.  בשלב השני כבר פגשה הקבוצה בקבוצת הפאר הגרמנית המבורג והפסידה לה פעמיים בתוצאה 4-1 והודחה מהמפעל.  הקבוצה חזרה לגביע האינטרטוטו בעונת 2006, כאשר היא פוגשת בסיבוב הראשון בקבוצת פארול קונסטנצה מרומניה והפסידה לה בסיכום המשחקים והודחה מהמפעל.  בעונת 2007/08 שיחקה הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות אך הפסידה לקבוצת האסטונית לבדיה טאלין.
בשנת 2009 אופ"א השעתה את הקבוצה מהשתתפות בכל מפעל אירופאי ל 8 השנים הבאות (עד עונת 2017-2018) בגלל משחק שאותו היטתה הקבוצה, במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. מחקירת אופ"א התברר שבשנת 2004 הקבוצה היטתה את תוצאת המשחק שלה ,והפסידה בביתה לקבוצה פיוניק ירוואן  מארמניה. בעקבות כך הושעו נשיא הקבוצה, אלכסנדר זאברצנאץ והקפטן שלה, ניקולוס זדראבסקי לכל החיים.
טימי הטלה

עלילת הסדרה

הסדרה מספר על טימי הטלה וחבריו, אשר לומדים בגן להתמודד עם הטעויות שלהם, וכיצד להתחשב ברצונות וברגשות של אחרים. בפרקים אין הרבה דיאלוגים, כמו בסדרת המקור "שון הכבשון".
אברהם הלוי אמיגו

רבי אברהם הלוי אמיגו (ה'ש"ע 1610 (לערך), אדריאנופול - ה'תמ"ג 1683, ירושלים) היה מחכמי ארץ ישראל שבאו מטורקיה. פוסק נודע, מקובל, דרשן ובעל מוסר.

קורות חייו

נולד באדריאנופול בשנת ה'ש"ע (1610) לערך, למשפחה שמקורה בספרד. בעודו צעיר לימים נתקבל לרב בעיר אדריאנופול. עלה לארץ ישראל בערך בשנת ה'תט"ו (1655), התיישב בירושלים ונמנה עם חכמי בית מדרשו של רבי יעקב חגיז.
רבני מצרים וטורקיה הפנו אליו שאלותיהם בהלכה, ותשובותיו נחשבו בעיני חכמי דורו כמכריעות. ר' יעקב עמדין בספרו "תורת הקנאות" מנה את ר' אברהם בין שלושת גדולי הדור שהיו בירושלים.
עמד בראש ישיבת "בעלי בתים". השתלם בקבלה והיה בחוג המקובלים של רבי יעקב צמח.
בין תלמידיו היו ר' דוד הכהן מחבר דעת קדושים ור' חיים אבולעפיה, ממייסדי היישוב היהודי המחודש בטבריה. לחם בתקיפות נגד שבתי צבי ופעל להחרמתו. בשנת ה'תכ"ו (1666) נבחר בידי רבני קושטא כאחד מארבעת גדולי ישראל שנשלחו לעזה, לחקור את נתן העזתי, שליח של שבתי צבי.
הרב אמיגו נפטר בירושלים בשנת ה'תמ"ג (1683).
הזמנה לבכי

"הזמנה לבכי" היא רשימה קצרה פרי עטו של העיתונאי ארנון לפיד, בן קיבוץ גבעת חיים איחוד, שנכתבה מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים, ונתפרסמה תחילה ב"איגרת", שבועון איחוד הקבוצות והקיבוצים ולאחר מכן, בינואר 1974, בירחון "שדמות". הרשימה, שקראה לבכות על האלים שהכזיבו ולבכות בקול את חללי המלחמה ולהניח לאתוס הישראלי של התגברות על הכאב הפרטי למען המאמץ הלאומי, עוררה סערה וזכתה לביקורות רבות, גם מחוץ לתנועה הקיבוצית. חלקן אוהדות וחלקן שליליות. הרשימה נחשבת כבעלת משמעות בשינוי התרבותי שעבר על חלקים בחברה הישראלית, מהתמקדות בכלל להתמקדות באני הפרטי; במיוחד בתחום השכול עוז אלמוג מציין כי על רקע תרבות ההדחקה שהייתה שלטת באותה עת, "נדרשו 'אומץ' ו'חוצפה' לא מעטים לכתוב את מה שכתב לפיד באותה עת". וכי לרשימה היה חלק במעבר מתרבות האיפוק וההבלגה בנושא השכול, ששלטה ממלחמת העצמאות, אל תרבות המקבלת בכי וקינה פומביים. שינוי זה הוא תולה במה שהוא מכנה "פסיכולוגיזם" ובמיוחד בנכונות החדשה, באותה עת, לחשיפה רגשית וגילוי הנפש. 
יש מבקרים הרואים ב"הזמנה לבכי" המשך הגישה שזכתה לכינוי "יורים ובוכים", שהחלה עם "שיח לוחמים" לאחר מלחמת ששת הימים. גישה זו ספגה ביקורת משני צדי המתרס. המצדדים בחוזק, באיפוק ובשמירה על המורל הלאומי גינו גישה זו בשל ה"תבוסתנות" הכרוכה בה לדעתם, ואילו מצדדי המוסר, טוהר הנשק והשאיפה המתמדת לשלום גינו גישה זו בשל חוסר המעש של יוצריה והמשך שרותם המבצעי בצה"ל.

אזכורים מאוחרים בתרבות

המשורר אליעז כהן הוציא מחזור שירים בשם זהה שהתייחס לפינוי גוש קטיף ב-2005 וכתב בהערות הסיום של קובץ השירים כי השירים מתייחסים ל"הזמנה לבכי" המקורית בכך שהוא חש שהפינוי הוא "יום הכיפורים של הכיפות הסרוגות". כהן עצמו אף מעיד כי חנן פורת סיפר לו כי קריאת רשימתו של לפיד ב-1974, בעת שהחלים מפציעה קשה במלחמת יום הכיפורים, הביאה אותו ל"הכרה שמוכרחים להשיב את רוחו של העם בישראל" וכהן מוסיף: "מחשבת הייסוד הראשונה של 'גוש אמונים', החלה להתפתח אצלו מאותו רגע".
מילות הרשימה אף הולחנו על ידי יורם צדוק והשיר בוצע על ידי להקת האשקולית של בית השיטה.
טבע הדברים

טבע הדברים הוא ירחון היוצא לאור מאז שנת 1993 בהוצאת "החברה לחקר האדם והסובב", במטרה לקדם את המודעות לנושאי טבע וסביבה. כתבות "טבע הדברים" עוסקות בנושאי גאוגרפיה, אנתרופולוגיה, אסטרונומיה, מסעות בישראל ובעולם, היסטוריה, בוטניקה וזואולוגיה.
העורך הראשי של כתב העת הוא אודי רן, ועם חברי המערכת שלו נמנים בין השאר: פרופ' משה אגמי, פרופ' נחום מגד, פרופ' אבישי שמידע, פרופ' פועה בר וד"ר רחלי עינב.
החל משנת 1995 יוצא לאור הירחון "ילדי טבע הדברים" העוסק גם הוא בנושאים דומים ומותאם בכתיבתו לילדים.

ערוץ הטלוויזיה טבע הדברים

החל מה - 4 ביולי 2004 החל ערוץ טבע הדברים לשדר לאחר שקיבל זיכיון שידורים מיוחד. בכבלים היה מספר הערוץ 48 ובלוויין באפיק 35. הערוץ זכה להצלחה רבה יחסית לערוץ נישה ובו שודרו סדרות מוערכות כגון: הלוחמים, אנשים משנים חיים, נוגע בישראל, נוגע בעולם, עושים גלים, תוכניות על בעלי חיים ועוד תכנים הנוגעים לקהל צופים רחב.
לאחר מספר שנות שידור נקלע הערוץ לבעיות כלכליות קשות והיו ניסיונות לערב משקיעים כגון ארקדי גאידמק, אך הניסיונות כשלו והערוץ נאלץ להסגר.
אברהם שלמה בידרמן

ביוגרפיה

נולד בקרקוב שבפולין לרבי משה מרדכי בידרמן, האדמו"ר מלעלוב. בגיל ארבע עלה עם אביו לישראל והתגורר בירושלים.
נישא לרבנית חיה ברכה עלקה, בתו של הרב יהודה זונדל הגר האדמו"ר מסאווראן וחתנו של הרב שמואל אהרון שזורי. 
לאחר חתונתו התמנה לראש ישיבת לעלוב בירושלים. משעבר אביו לתל אביב, התמנה לרב בית המדרש והחל למסור שיעורי תורה. היה ממקימי ארגון הפעילים יד לאחים], וכמו כן הקים גרעינים תורניים בערים מגדל העמק ועפולה] שהיוו אחר כך את הבסיס לקהילות החרדיות שהגיעו לערים אלו. 
לאחר פטירת אביו הוכתר, לאדמו"ר בירושלים, לצד אחיו, רבי שמעון נתן נטע בבני ברק.
נפטר בט"ז בשבט לאחר מחלה קצרה. בהלווייתו, שיצאה מבית מדרשו, השתתפו רבבות]. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים בסמוך לקבר אביו.
על פי צוואתו, שני בניו, רבי שמעון נתן נטע ורבי יצחק מאיר אייזיק, כיהנו כאדמו"רי החסידות אחריו.
אלפי

עלילה

אלפי הוא צעיר לונדוני רודף נשים. הוא עובר מאישה לאשה עד שכמה אירועים ומהפכים בחייו גורמים לו להעריך מחדש את סגנון חייו. "אלפי" נכתב במקור כתסכית רדיו על ידי ביל נוטון אשר כתב גם את התסריט לסרט. הבמאי משתמש בטכניקה קולנועית של דיבור ישיר למצלמה לקבלת אפקט של סיפור בגוף ראשון.
מרי ריד

מרי ריד (באנגלית: Mary Read) הייתה שודדת ים אנגליה מפורסמת מן המאה ה-18.

ביוגרפיה

המקור היחיד ששרד אודות חייה של ריד הוא החיבור "A General History of the Pyrates" מאת אדם המכנה עצמו קפטן צ'ארלס ג'ונסון. זהותו של הקפטן ג'ונסון נותרה בגדר תעלומה, לא ידוע על אדם בשם זה בן אותה תקופה, ויש המעריכים שזהו למעשה שם העט של דניאל דפו. כך או כך אמינותו של החיבור מעטה, וניכר שהכותב מגזים ומשנה פרטים לעיתים קרובות.
על פי ההערכות ריד נולדה בשנת 1691. ג'ונסון כותב שמשפחתה הייתה משפחה ענייה שקיבלה קצבאות מאת הסבתא עבור אחיה של מרי. אולם האח מת, והאמא המודאגת הכריחה את מרי ללבוש בגדי נערים ולהתנהג כזכר, וזאת כדי שהסבתא תמשיך לשלוח כסף. 
מרי המשיכה להתנהג כגבר לאורך כל חייה. היא הצטרפה לצי הבריטי כנער בשם "מרק ריד" והשתתפה במלחמת הירושה הספרדית, אולם במהלך שירותה היא התאהבה במלח הולנדי. היא נישאה לו וניהלה יחד אתו פונדק בהולנד. כאשר מת בעלה, היא חזרה להתחזות לגבר והתגייסה לצי ההולנדי ומשם הגיעה לספינה שהפליגה לאיי הודו המערביים.
הספינה הותקפה בדרך בידי שודדי ים תחת פיקודם של ג'ון רקהאם ואהובתו אן בוני. ריד לחמה באומץ, אולם מרבית חברי הצוות נהרגו והפיראטים הכריחו את הנותרים להצטרף לשורותיהם. ריד הצטרפה גם כן, אולם לא חשפה את מינה וגם בקרב השודדים נודעה כמרק ריד. אן בוני ראתה אותה פעם אחת בעת שהתלבשה וכך גילתה את מינה היא לא סיפרה זאת לשאר הצוות, והשתיים הפכו לידידות טובות. הדבר הכעיס את רקהאם, שלא ידע את מינה של ריד, וסבר שבוני בוגדת בו. ריד חשפה בפניו את שדיה והוכיחה לו שהיא אשה. רקהאם הנדהם הסכים לא לפרסם זאת אולם הדבר נודע לבסוף לפיראטים, שלא שינו את יחסם אליה.
בשנת 1720 עגנה ספינת השודדים בג'מייקה. הגברים השתכרו כולם, ורק הנשים נותרו פיכחות. ספינת שיטור בריטית תחת פיקודו של ג'ונתן ברנט גילתה אותם, ולאחר קרב קצר נשבו כולם. החוק הבריטי מטיל עונש מוות על כל שודד ים באשר הוא בלי הבדל בין המינים, אולם ריד ובוני טענו שהן בהריון ועובריהן אינם אשמים. הגברים נתלו כולם, אך הוחלט לדחות את משפטן של הנשים. בשנת 1721 מתה ריד בתא הכלא מקדחת, או במהלך הלידה. לא ברור אם אכן הייתה מעוברת או שהמציאה זאת כדי לדחות את משפטה.
משמרת ישוע

משמרת ישוע היא המשמרת התשיעית מבין עשרים וארבע משמרות כהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל בתקופה שקודם בניית בית המקדש הראשון. בשנת מותו של דוד המלך, לפני חג השבועות שנת ב'תתקכ"ה (היינו 836- לפניה"ס).
משמרת זו מוזכרת בתנ"ך בספר דברי הימים יחד עם קביעת המשמרות; "וַיֵּצֵא הַגּוֹרָל..לְיֵשׁוּעַ הַתְּשִׁעִי" (דברי הימים א כד ז).

מוצא המשמרת

לפי פרשנות המלבי"ם, מוצא משמרת ישוע היה מבני איתמר הכהן (ולא מבני אלעזר בן אהרן).

אחר חורבן בית שני

לפי דעתו של החוקר שמואל קליין, בעקבות חורבן בית שני עברו כל העשרים וארבע משמרות -ומשמרת ישוע בתוכן- לעיירות הגליל -הן בגליל העליון והן בגליל התחתון. בכך, בני משמרת ישוע התיישבו בארבל אשר בגליל התחתון.
רבי אלעזר הקליר מקונן על המצב המדוכא כתוצאת חורבן בית המקדש וביטול משמרה זו מעבודתה במקדש באומרו;
טומאתה החניפה תבל
ונעלה, רב החובל
וענן אבק רגליו כאבל
ואין מתכרבל בכהני ארבל
— קינות לרבי אלעזר הקליר

בסדר משניות לזכר המשמרות

היה מנהג קדום בארץ ישראל -ולפחות עד שנת ד'תשצ"ד, להזכיר את המשמרות בכל יום שבת ולומר פיוטים, כמו "איזו היא המשמרת -משמרת פלוני- הרחמן ישיב את המשמרת למקומה במהרה בימינו אמן". וכן מצאו בגניזת מצרים שם משמרה מסוימת כתוב לפני כל פרק של העשרים וארבע משניות של מסכת שבת, כי נהגו ללמודו באותה השבת, בכך יוצא פרק המוציא יין לפרקו של משמרת ישוע.

בני המשמרות

יש משערים כי התנא נתאי הארבלי היה כהן מבני משמרת ישוע]. ואילו בתקופת הגאונים נזכר כהן אחד מבני משמרת ישוע בארבל; "נקבר חזקיה ראש גולה מבבל ב"גבעת ארבל" אשר לישוע בן נשרף הכהן.
אגון ריס

פרופסור אגון (נח) ריס (18 באוגוסט 1917 - 5 במרץ 1989) היה מרופאי הרובע היהודי במלחמת העצמאות, עם נפילת הרובע התנדב ללכת לשבי הירדני כדי לטפל בפצועים, מחלוצי הקרדיולוגיה בישראל והקים וניהל את המערך הקרדיולוגי וטיפול נמרץ בבית החולים רמב"ם.

קורות חיים

ריס נולד בווינה אוסטריה לפרנזיצקה ויוסף ריס (מקודם פיקהולץ). החל ללמוד רפואה בעיר הולדתו בין השנים 1935-8 ועלה לארץ ישראל עם עליית הנאצים לשלטון. כאן המשיך ללימודי מדעים באוניברסיטה העברית וקיבל תואר שני ב-1942. ב-1944 יצא לסיים את לימודי הרפואה באוניברסיטה הצרפתית בביירות וסיימם ב-1947. את ההתמחות עשה בבית החולים הדסה הר הצופים. 
במלחמת העצמאות שירת, תחילה, כרופא וחובש קרבי בהגנה, שכל את אשתו, חוה (לבית ז'זמר), והוא עצמו נפצע בשייח' ג'ראח בעת ששיירת הדסה עברה בשכונה. יחד עם שני רופאים נוספים, עלי פייזר ואברהם לאופר, התנדב לעבוד בבית החולים משגב לדך ברובע היהודי בירושלים במחזוריות של חודש. פצועים ממגיני הרובע היהודי טופלו על ידי שלושת הרופאים מעובדי בית החולים הדסה, לאופר, פייזר וריס, לעיתים טיפלו וניתחו את הפצועים תחת אש. הרופאים נעזרו באחות ואח מוסמכים, אחות סוציאלית, אחות מעשית, ומתנדבות. רבים מהלוחמים חייבים לצוות הרפואי את חייהם, כולל עירוי דם ישיר בין ריס לחולה, ועם נפילת הרובע ואי עמידת הירדנים בהסכם התנדב ללכת עם הפצועים, עם האחות מאשה וינגרטן (בתו של מוכתר הרובע מרדכי וינגרטן), לשבי על מנת להמשיך לטפל בהם.
בין 1952–1958 התמחה בקרדיולוגיה בבתי חולים בשיקגו ובאוניברסיטת הרווארד שבבוסטון, חזר לישראל והחל לעבוד במרכז הרפואי שיבא. ב-1961 עבר לחיפה אחרי שהקים והתמנה למנהלו הראשון של המערך הקרדיולוגי וטיפול נמרץ בבית החולים רמב"ם.
במקביל לעבודתו בבית החולים שימש כפרופסור בטכניון וכנשיא החברה הקרדיולוגית הישראלית. במותו הניח אישה, יונה בת עליזה (בתו של יעקובוס קאן) וד"ר יצחק איצקוביטש, בת ושני בנים.
גלן או גלנדה

מקור

בשנת 1952 התפרסמו בעיתונים בארצות הברית ידיעות בדבר הניתוח להתאמה מגדרית של כריסטין יורגנסן, והן שימשו השראה לג'ורג' וייס, מפיק הוליוודי של סרטים דלי תקציב, ליזום סרט שינצל את האירוע. אד ווד שכנע את וייס שבהיותו טרנסווסטיסט הוא הבמאי האידיאלי לסרט כזה, למרות ניסיונו המצומצם של ווד בבימוי. ווד קיבל את העבודה אבל השתמש במימון כדי ליצור סרט על טרנסווסטיזם. משנראה כאילו הסרט הגמור יהיה קצר וממוקד יותר מדי בטרנסווסטיזם, הוסיף ווד כמה סצנות על התאמה מגדרית. המפיק צירף שתי אפיזודות של פורנוגרפיה "רכה" שלא היה להן קשר לנושא הסרט, אחת מהן כוללת שימוש בכבילה, והוסיף צילומי תגובה של ווד ולוגוסי. הסרט יצא לאקרנים רק משום שנמכר מראש למספר בתי קולנוע עוד לפני שהחלו לצלמו.

מאחורי הקלעים

ווד שכנע את בלה לוגוסי, כוכב סרטים מזדקן, מרושש ומכור לסמים, להופיע בסרט. ווד עצמו שיחק את גלן/גלנדה, הדמות שנתנה את השם לסרט, אבל תוך שימוש בשם העט "דניאל דייוויס". חברתו של ווד, דולורס פלור, שיחקה את חברתו של גלן. פולר לא ידעה באותה תקופה על הטרנסווסטיזם של ווד. אופי הסרט לא הוסבר לה בצורה מלאה, ובקטעים בהם הופיעה מיעט ווד ללבוש בגדי נשים. רק כשצפתה בתוצר השלם התגלתה לה האמת, ופולר טענה כי החוויה גרמה לה השפלה. היה זה הסרט היחיד שאד ווד ביים, אך לא הפיק.
הסצנה המסיימת את הסרט, שבה מוסרת פולר את סוודר האנגורה שלה, שונה בקדימון של הסרט, הכלול בגרסאות הלייזרדיסק וה-DVD, מהגרסה המופיעה בסרט כפי שיצא לאקרנים. בקדימון היא זורקת את הסוודר לווד ברוגז, בעוד שבסרט מראים כיצד היא מוסרת אותו מתוך הסכמה. בקדימון יש גם קטע שבו ווד לבוש בבגדי נשים כשהוא הוגה את המילה "קאט".

ציונים מיוחדים

ספרו רב המכר של לאונרד מלטין (Leonard Maltin) "מדריך הסרטים והווידאו" מכתיר סרט זה בתואר "כנראה הסרט הגרוע שהוכן מעולם", כבוד מפוקפק שניתן קודם לסרט אחר של ווד "תוכנית 9 מהחלל החיצון" (Plan 9 from Outer Space).
תפקידו של בלה לוגוסי מוגדר כ"המדען", דמות שמטרתה אינה ברורה. הוא משחק סוג של קריין, אך אינו מספר דבר הקשור לעלילת הסרט, תפקיד זה שמור לקריין הראשי של הסרט, טימותי פארל (Timothy Farrell). "המדען" מוקף באביזרים של סרטי אימה כדוגמת גולגולות ומבחנות כשהוא מטיף לצופים "להיזהר מהדרקון הירוק הגדול הרובץ על סף ביתכם". באחת האפיזודות מוקרן קטע סרט ישן של ביזונים שועטים על פניו של המדען ללא כל סיבה נראית לעין. כמו כן יש בסרט קטעי חלום ארוכים וסוריאליסטיים בהם נרדף גלן על ידי דמות הדומה לשטן.
רפלקס בבינסקי

רֶפְלֶקְס בָּבִּינְסְקִי (באנגלית: Babinski reflex) הוא תופעה נוירולוגית השכיחה בעיקר אצל תינוקות שבה כף הרגל מגיבה לליטוף במתיחת הבוהן כלפי מעלה.

תיאור ופירוט

רֶפְלֶקְס בָּבִּינְסְקִי מתאר תופעה תקינה אצל תינוקות בני שנה שבה גירוי כף הרגל גורם לתנועה בלתי רצונית שבה האצבעות (ובפרט הבוהן) נמתחות כלפי מעלה. אצל בוגרים מצב תקין אמור לגרום לתופעה הפוכה בדיוק: גירוי כף הרגל יגרום לפלקסיה (כיפוף - Flexion) של אצבעות כלפי פנים כף הרגל. שינוי מהמצבים התקינים והנורמליים השייכים לחתכי הגילים הנ"ל עלול להעיד על בעיה פתולוגית (מחלתית). רפלקס בבינסקי משמש כסימפטום להפרעות אורגניות אצל מבוגרים.

אטימולוגיה

רפלקס זה קרוי על שם ד"ר ז'וזף בבינסקי (Joseph Francois Felix Babinski), נוירולוג צרפתי ידוע מסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, משום שהוא מהראשונים שתיארו רפלקס זה ועסקו בו בהרחבה. המאמר הראשון והמקיף בעניין זה נכתב על ידו ב-22 בפברואר 1896.
ההתאחדות לכדורגל בישראל

היסטוריה

ההתאחדות לכדורגל נוסדה ב-14 באוגוסט 1928, בתקופת המנדט הבריטי, תחת השם התאחדות ארץ ישראלית למשחק כדור רגל, והיא איגדה לראשונה בין קבוצות מכבי לבין קבוצות הפועל. ב-6 ביולי 1929 התקבלה ההתאחדות כחברת קבע בארגון פיפ"א העולמי. ההתאחדות הייתה חברה בקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) מ-1956 ועד שסולקה ממנה בלחץ מדינות ערב ב-1974. באותה תקופה השתתפו נבחרות ישראל בגביע אסיה, משחקי אסיה וגביע אסיה לנוער, וקבוצות ישראליות השתתפו בגביע אסיה לאלופות. מ-1974 עד 1994 לא השתייכה ישראל לאף קונפדרציה יבשתית. בשנת 1994 התקבלה ההתאחדות כחברה מלאה באיגוד האירופי אופ"א. מאז 1992 משתתפת נבחרת ישראל במשחקי המוקדמות של אליפות אירופה והאזור האירופי של מוקדמות המונדיאל, וקבוצות ישראליות משתתפות בליגת האלופות והליגה האירופית.
ההתאחדות פועלת על פי תקנון יסוד המהווה את חוקת ההתאחדות ומגדיר את מטרותיה, מוסדותיה, תנאי ההצטרפות להתאחדות וההיבטים הכספיים של התנהלותה והתנהלות חבריה. משחקי הכדורגל של ההתאחדות מתקיימים בהתאם לכללי חוקת משחק הכדורגל כפי שאומצו על ידי פיפ"א. תחת ההתאחדות לכדורגל מתקיים מוסד משפטי האחראי לפיקוח ואכיפת משמעת, כולל מתן פסקי דין משמעתיים על עבירות חמורות, בעיות משמעת או עבירות קהל, כמו גם מתן עונשים לקבוצות כדוגמת קנסות, משחקים ללא קהל, הורדת נקודות ואף הורדת ליגה. בית הדין לכדורגל מקיים שתי ערכאות, הגבוהה היא של בית הדין לערעורים בכדורגל.
מנכ"ל ההתאחדות החל מ-1 באוגוסט 2013 הוא רותם קמר.
באוגוסט 2014 הועברה האחריות על ניהול הליגות המקצועניות (ליגת העל והליגה הלאומית) למנהלת הליגות לכדורגל, והיא פועלת בשיתוף עם ההתאחדות.
אריה האבן של המדאן

אריה האבן של המדאן (בפרסית: شیر سنگی همدان, תעתיק: שיר-י סנגי-י המדאן) הוא מונומנט היסטורי בעיר המדאן שבאיראן.
אריה האבן – חלק אחד מתוך "שער האריות" – ניצב על גבעה שבה היה קיים כנראה בית קברות מהתקופה הפרתית.
כאשר נבנה הפסל לראשונה, הוא כלל חלק נוסף, מקביל, ויחד שני החלקים היוו את שער הכניסה העתיק לעיר. במהלך הכיבוש המוסלמי של פרס, הערבים המוסלמים קראו לשער "שער האריה" (בערבית: باب‌ الاسد).
השערים נהרסו בשנת 931 בזמן השתלטות הדילמים על העיר.
מייסד השושלת הזיארית, מרדאוויג' (مرداویج) ניסה ללא הצלחה להעביר את האריות לעיר רַי (شهر ری). מרוב כעס על כשלונו בהעברת הפסלים, מרדאוויג' ציווה להרוס אותם. אריה אחד נהרס כליל, ואילו השני סבל מנזק חלקי: רגליו הקדמיות נשברו והוא הופל ארצה. האריה ההרוס חלקית שכב שרוע על צידו על הארץ עד שנת 1949, אז הוא הורם שנית בעזרת זרוע תומכת שחוברה אליו.
הארגון למורשת תרבותית באיראן מספר כי בתחילה סברו שהאריות נבנו בפקודת אלכסנדר הגדול כדי לציין את מותו של חברו הקרוב הפאיסטיון.
בקרב נשות העיר התפתחה אמונה טפלה לפיה אישה עקרה הנוגעת בפסל תזכה להתעבר וללדת.
ביטליס (נפה)

גאוגרפיה

נפת ביטליס שוכנת לחופה המערבי של ימת ואן. הנפה גובלת בנפת ואן ממזרח, בנפת סיאירט מדרום, בנפת בטמאן ממערב ובנפת מוש ונפת אארי מצפון. שטחה של הנפה הוא 8,413 קמ"ר, מהם 1,876 ק"מ בשטח הימה. כ-70% משטח הנפה הוא הררי ויתרתה רמה בגובה של כ-2,000 מטרים. ההרים הגבוהים בתחומי הנפה הם הר סופהאן (4,434 מטרים), הר הגעש נמרוט (3,050 מטרים) והר זיארט (2,540 מטרים). חלקה המזרחי של הנפה מנוקז אל ימת ואן, ימה ללא מוצא בגובה של 1,719 מטרים, וחלקה המערבי מנוקז על ידי יובליו של נהר מוראט, אחד ממקורותיו העיקריים של נהר הפרת.

אוכלוסייה

אוכלוסיית הנפה מנתה 388,680 תושבים בשנת 2000, רובם כורדים. קבוצות אתניות אחרות הן הטורקים והזאזא. לפני מלחמת העולם הראשונה מנתה האוכלוסייה בנפה 437,500 תושבים, כרבע מהם ארמנים.

היסטוריה

נראה כי האזור היה מיושב כבר בתקופה הנאוליתית, אם כי לא נמצאו ממצאים התומכים בכך בתחומי הנפה עצמה. האזור היה מיושב על ידי שבטי נאירי באלף ה-2 לפנה"ס, ובתקופת אוררטו, במחצית הראשונה של האלף ה-1 לפנה"ס, שכן בלב הממלכה. עם נפילת אוררטו במאה ה-6 לפנה"ס, נכבש האזור על ידי מדי ולאחר מכן נשלט על ידי הפרסים. בשנת 331 לפנה"ס כבש אלכסנדר מוקדון את האזור, ובדליס, מפקד בצבאו, הקים מצודה בעיר ביטליס והעניק לה את שמו. 
תחת הקיסר טראיאנוס כבשו הרומאים את האזור בשנת 113 לספירה. עם חלוקת האימפריה הרומית נותרה הנפה בשליטת האימפריה הביזאנטית עד סוף המאה ה-5, אז נכבשה בידי הסאסאנים. במאה ה-7 לספירה החזיקה האימפריה הביזאנטית באזור למשך פרק זמן קצר ושבה לשלוט בו שוב במאה ה-10 לספירה, לאחר שהוחזק על ידי הערבים והסג'ידים מאזרבייג'ן.
בשנת 1182 לספירה הקימו בני שבט רוג'אקי הכורדי את נסיכות בדליס שמרכזה שכן בעיר ביטליס. הנסיכות השתרעה על שטחה של הנפה ובאזור ססון בצפונה של נפת בטמאן שממערב לה. הנסיכות נכבשה על ידי האק קויונלו בין השנים 1467 ו-1495 ועל ידי הספווים מ-1507 עד 1514, אך הצליחה לשמור על מידה מסוימת של עצמאות גם לאחר שנכבשה בידי העות'מאנים בשנת 1514, ועד 1847.
לאחר כיבוש קצר בידי רוסיה במהלך מלחמת העולם הראשונה, חזר האזור לשליטת הטורקים והיה לחלק מהרפובליקה הטורקית.
אברהא

אברהא (נפטר לאחר שנת 553, שלט בשנים 525-553) ידוע גם בכינוי הערבי אברהא אל-אשראם (أبرهة الأشرم) דהיינו "אברהא המצולק" ואברהא אל-חבשה (החבשי), היה גנרל אתיופי נוצרי, כובשה ושליטה של דרום ערב מטעם ממלכת אקסום. יותר מאוחר הכריז על עצמו כמלך סבא (תימן). אברהא מפורסם בעיקר בשל ניסיון הכיבוש הכושל של מכה בשנה שבה נולד נביא האסלאם מוחמד.
DSLAM

Digital Subscriber Line Access Multiplexer או בקיצור DSLAM (מבוטא: דִי-סִלָאם) (בתרגום חופשי: מרבב גישת קו מנוי דיגיטלי), הוא רכיב רשת המשמש לקישור מודמי DSL (או ADSL) לאינטרנט (או לרשת נתונים אחרת) באמצעות ריכוז התקשורת המגיעה מהמודמים על גבי רצף נתונים אחד (תהליך הנקרא ריבוב). בנוסף, מפריד ה-DSLAM בין שני סוגי תקשורת המועברים על קו הטלפון - תקשורת קולית אנלוגית רגילה ותקשורת נתונים דיגיטלית.
ה-DSLAM מצוי בכל מרכזיית חברת טלפונים המחברת לקוחות DSL לרשת האינטרנט וכן לעיתים יותקן גם ביישובים ובמתחמים המשתמשים בטכנולוגיית ה-DSL ליצירת רשתות פרטיות (למשל - בקיבוצים או באוניברסיטאות).

מאפיינים נוספים

בשימוש בטכנולוגיית ה-ADSL הנפוצה בארץ על ידי חברת בזק, איכות הקו (הבאה לידי ביטוי בקצבי העברת הנתונים) תלויה, בין השאר, במרחק שבין מודמי הלקוחות ל-DSLAM. ככל שמרחק זה גדול יותר, כן יגדל הניחות הניכר באות, איכותו תהיה ירודה יותר וקצב העברת הנתונים יירד. המרחק המרבי בין המודמים ל-DSLAM המאפשר מהירות אינטרנט מהיר סבירה הוא קצת מעבר ל-5 ק"מ.
רכיבי DSLAM מתקדמים מגוון תכונות המאפשרות בין השאר סינון תעבורה על פי קריטריונים (Packet Filtering), תיוג VLAN ומנגנון QoS.
מייקל מאדן

ביוגרפיה

מייקל אלן מאדן נולד באוסטין, טקסס, ארצות הברית. כשהיה בחטיבת הבייניים החל לנגן בגיטרה בס.

תחילת הקריירה

מייקל החל לנגן כשהיה בחטיבת הביניים ביחד עם חבריו ג'סי קרמייקל, ואדם לוין. בשנת 1994 צירפה החבורה את ראין דאסיק, שניגן על תופים והפכה ללהקה, "Kara's Flowers".
חברי הלהקה נהגו להתאמן במחסן בביתו של קרמייקל וב-1997, הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון, "The Fourth World". האלבום לא הצליח, וחברי הלהקה החליטו שדרכיהם ייפרדו.
לאחר פירוק הלהקה, מאדן הלך ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, לאחר שסיים את לימודיו, התחבר מחדש עם חבריו אדם, ג'סי וראין. בשנת 1999 הצטרף הגיטריסט ג'יימס ולנטיין אל החבורה, והם החליטו על שם חדש ללהקה, "מארון 5".

Maroon 5

בשנת 2002 ב-25 ביוני יצא אלבום הבכורה של מארון 5, "Songs About Jane". חמשת הסינגלים ששוחררו ממנו במשך כשלוש שנים זכו להצלחה ברחבי העולם, והלהקה זכתה להכרה. בשנת 2005, מארון 5 קיבלו את פרס הגראמי כ"תגלית השנה". בשנת 2003 ב-22 בינואר, הם הקליטו מיני אלבום עם שירים אקוסטיים שנקרא על שם הזמן בו הוקלט, "1.22.03.Acoustic". בשנת 2005 ב-13 במאי בזמן הופעה חיה בסנטה ברברה, קליפורניה הם הכניסו את השירים ל-DVD שנקרא "Live – Friday the 13th". לאחר 5 שנים הם הוציאו את אלבום האולפן השני שלהם, "It Won't Be Soon Before Long" ב-16 במאי. ב-25 במרץ 2008 הם הוציאו אלבום הופעה חיה שני שנקרא "Live from SoHo". ב-8 ביולי 2008, הם הוציאו אלבום הופעה חיה שלישי במספר שנקרא, "Live from Le Cabaret". ב-21 בספטמבר 2010 הם הוציאו את אלבום האולפן השלישי שלהם, "Hands All Over".