google/wiki40b huggingface dataset:
שאול חורב

ילדות

חורב נולד בירושלים לשרה, בת למשפחה ירושלמית ממוצא פרסי; ולאברהם, שעלה מגרמניה ב-1935. בגיל חצי שנה עבר עם משפחתו למושב בעמק חפר. בגיל 14 החל ללמוד בבית הספר לקציני ים עכו.

שירות צבאי

בשנת 1965 התגייס לקורס חובלים, ונמנה עם קבוצת אנשי חיל הים הראשונה שנשלחה לשרבור לפני פרשת ספינות שרבורג. שירת כמפקד הנחתת "אח"י בת שבע", מפקד ספינת טילים מדגם סער 3 "אח"י סופה", מפקד ספינת טילים מדגם סער 4 "אח"י תרשיש", ומפקד פלגת סטי"לים בגזרת ים סוף (פלגה 45).

שייטת הצוללות

בעקבות פנייתו של מפקד חיל הים, מיכאל ברקאי, עבר חורב לשרת בשייטת הצוללות ולאחר מספר חודשי הכשרה והסמכה יצא לקורס מפקדי צוללות. הוא קיבל את הפיקוד על "אח"י תנין", צוללת מסדרת גל, ובשנת 1980 מונה למפקד שייטת הצוללות. תחת פיקודו כמפקד שייטת הצוללות נכתב האפיון לצוללות הדולפין, שיוצרו במיוחד עבור חיל הים בגרמניה.

תפקידים בכירים

בשנים 1985-‏1987 פיקד על שייטת ספינות הטילים. בהמשך שירת כמפקד חטיבת האמצעים המיוחדים, כמפקד בסיס חיפה וכראש מספן הים.

הועדה לאנרגיה אטומית

לאחר שחרורו מונה למשנה למנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית, ולאחר מספר חודשים מונה לעוזר שר הביטחון לאמצעים מיוחדים ואחראי על אגף אמצעים מיוחדים במשרד הביטחון. ב-2007 מונה לראש הוועדה לאנרגיה אטומית, וכיהן בתפקיד זה עד יוני 2015.

אסטרטגיה ימית

מאז שנת 2016 מנהל שאול חורב את המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית באוניברסיטת חיפה.

השכלה

חורב קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן, על עבודה שכותרתה: "העברת טכנולוגיה וביצוע יישומים אזרחיים במעבדות הלאומיות ובמוקדי הידע של מערכת הביטחון הישראלית".

משפחה

חורב נשוי לרחל אותה הכיר בגיל 15, הם מתגוררים במושב בית יצחק ולהם שתי בנות ונכדים.
תחנת הרכבת ירושלים – ממילא

היסטוריה

התחנה מתוכננת במסגרת התוכנית להארכת תוואי קו הרכבת המהיר לירושלים בתוך תחומי העיר. בקטע האומה–ממילא התוואי יעבור כולו מתחת לאדמה. תוואי המסילה יעבור מתחת לרחוב יפו, בעומק מרבי של 80 מטר בתחנת ירושלים – יצחק נבון עד לתחנה החדשה שתוקם בממילא. ]
התחנה תוקם כתחנה תת-קרקעית, והיא תקושר לקו האדום של הרכבת הקלה בתחנה העירייה הסמוכה ולקו הכחול בתחנת יפו – מרכז הנמצאת במרחק הליכה של מספר דקות מהתחנה העתידית. כמו כן, קיימת אפשרות להקמת כניסות תת-קרקעיות לתחנה מהעיר העתיקה, ממתחם העירייה, מרחוב יפו ומרחוב המלך דוד.

שירות רכבות בתחנה (בעתיד)

בעתיד צפויה התחנה להיות תחנה בקו הרכבת המהיר לירושלים, ויעצרו בה רכבות מכל רחבי הארץ.
מועדון התיירות של צרפת

מועדון התיירות של צרפת (בצרפתית: Touring Club de France) היה אגודה שנוסדה ב-26 בינואר 1890, בניי-סיר-סן, במטרה לקדם את התיירות מכל הסוגים. האגודה נסגרה ב-23 באוקטובר 1983.
בשנת 1906 מועדון התיירות של צרפת היה הראשון שזכה בגביע האולימפי (Olympic Cup).
בשנת 1908 הציע המועדון פרס של מאה אלף פרנקים למי שיכפיל את שיא העולם בהליכה, שהיה באותה תקופה שיאו של האיטלקי Armando Louy שעבר חמישים אלף קילומטרים במהלך עשר שנים. קבוצה של ארבעה סטודנטים רומנים, שלמדו בצרפת יצאה לדרך כדי לבצע מסע של מאה אלף קילומטרים. שלושה מבין הארבעה מתו בדרך, והרביעי, דומיטרו דן, נאלץ להפסיק את מצעדו בשנת 1916 בשל מלחמת העולם הראשונה; חסרו לו רק ארבעת אלפים קילומטרים להשלמת מאה אלף קילומטרים ולזכייה בפרס. ב-1923 סיכם דומיטרו דן עם המועדון את חידוש הצעידה והשלים אותה ביום הולדתו, ב-14 ביולי, כשהגיע לפריז בחג הלאומי של צרפת. המועדון שילם את הפרס המובטח, אך ערכו ירד פלאים בגלל האינפלציה.
ב-11 ביולי 1966 ייסד מועדון התיירות של צרפת את איגוד רמפאר, איגוד של עמותות לשימור אתרי מורשת ולחינוך עממי.
דומוזיד

דומוזיד (נקרא גם "הרועה") היה מלך מיתולוגי של שומר. שירים ומזמורים מצביעים על כך שמאוחר יותר הוא נחשב לאלוהות, מבשר של האל הבבלי תמוז. הוא שלט מעיר באד-טיבירה. לפי רשימת המלכים השומרית הוא היה המלך החמישי של התקופה הטרום-שושלתית. אחרי תקופת שלטונו, המרכז השלטוני עובר מבאד-טיבירה ללרסה. לפי הרשימה הוא שלט במשך 36,000 שנים.
ג'ואי דה-פרנצ'סקו

תולדות חייו

דה-פרנצ'סקו נולד בספרינפילד (הסמוכה לפילדלפיה), פנסילבניה. אביו "פפה" ג'ון דה-פרנצ'סקו היה נגן אורגן המונד וסבו, ממוצא איטלקי, היה רב נגן שניגן בין היתר עם טומי דורסי. ג'ואי דה-פרנצ'סקו החל לנגן פסנתר בגיל ארבע ועד מהרה עבר לנגן כמו אביו באורגן. בגיל שש צפה באביו מנגן במועדון ובגיל עשר הצטרף אליו בסופי שבוע.
בגיל 17 פגש את מיילס דייוויס בתוכנית טלוויזיה ודייוויס ביקש מהאורגניסט הצעיר להתלוות אליו במסגרת מסע הופעות מיד עם סיום לימודיו בתיכון. דה-פרנצ'סקו הופיע עם דייוויס במסגרת מסע ההופעות שתועד בתקליטים " Live Around the World" ו-"Amandla". בשנת 1989 חתם עם חברת קולומביה רקורדס על חוזה הקלטות והוציא בזה אחר זה חמישה אלבומים: "All of Me",‏ "?Where Were You",‏ "Part III", ‏"'Reboppin" ו-"Live at the Five Spot" שזכו להצלחה ולביקורות חיוביות שציינו את היותו "וירטואוז עם נשמה", המחזיק מחד ביכולת טכנית מעולה ומצד שני מצליח לייצר סווינג בלוזי סוחף ומהנה. בין המוזיקאים איתם ניגן ניתן למנות את הגיטריסטים פאט מרטינו, דייב סטרייקר, ג'ימי ברונו ועוד.
אולם להכרה הבינלאומית זכה כנגן הרכב לצידו של הגיטריסט ג'ון מקלפלין בתקליט מ-1994 "After the Rain" ובמהלך מסע ההופעות הארוך שליווה את התקליט. המבקרים ציינו את התוספת המשמעותית של אלתוריו של דה-פרנצ'סקו לצליל של להקתו של מקלפלין.
ב-1998 ניגן עם אביו בתקליט "All in the Family". ב-1999 וב-2000 הקליט את התקליטים " The Champ" ו-"!Incredible" בהם אירח לצידו את מורו הרוחני ג'ימי סמית. הוא השתתף גם בתקליטו האחרון של סמית, "Legacy" ב-2005 מעט לפני מותו של האחרון. ב-1999 הוציא תקליט בשם "החבר'ה הטובים של ג'ואי דה-פרנצ'סקו" (Joey DeFrancesco's Goodfellas) המהווה מחווה לפסקול הסרט "החבר'ה הטובים" התקליט זכה לביקורת בדבר היותו "55 דקות של כיף ללא הפוגה".
דה-פרנצ'סקו מרבה במחוות למוריו הרוחניים כגון דון פטרסון (ב-"The Champ: Round 2" ו-"The Philadelphia Connection: A Tribute to Don Patterson"), פרנק סינטרה ("Plays Sinatra His Way") מחווה למוזיקה של הוראס סילבר ועוד. תקליטיו זוכים להערכת הביקורת. בנוסף, הוא מרבה להופיע ברחבי העולם בראש הרכב או כנגן לצידם של אחרים.
התיאטרון הרומי בטבריה

התיאטרון הרומי בטבריה הוא אתר ארכאולוגי השוכן בחלקה הדרומי של טבריה באזור הפארק הארכאולוגי של העיר לרגלי הר ברניקי. התיאטרון נבנה כחלק מבניית העיר טבריה שנבנתה על ידי הורדוס אנטיפס בשנת 20 לספירה והוא היה משולב במרקם החיים של העיר. כ-30 מטר ממזרח לתיאטרון שכן הקארדו רחובה הראשי של העיר שחצה אותה מצפון לדרום. מצפון־מערב במרחק 150 מטר שכן בית המרחץ, ובדרומו במרחק 200 מטר נמצא שער העיר. חשיבות האתר הוא בהיות טבריה עיר יהודית, דבר המצביע על הפתיחות התרבותית של יהודי העיר, שבנו בעירם תיאטרון רומי.

החפירות באתר

בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 נערך באתר סקר ארכאולוגי על ידי יוסי סטפנסקי מאגף העתיקות. במסגרת הסקר הוא זיהה בתוך אדמת הפסולת שלוש אבני כרכוב.
התיאטרון התגלה במסגרת משלחת חפירות של האוניברסיטה העברית בירושלים בראשות הארכאולוג יזהר הירשפלד בשנת 1990. כבר בראשית החפירה זוהה קיר מתעגל שהביא את החופרים למסקנה שהמבנה הנחפר הוא תיאטרון. גילוי התיאטרון היווה הפתעה לחופרים כי הוא לא הוזכר במקורות. בכתבי חז"ל הייתה התייחסות לקיום "איצטדין", ויוסף בן מתתיהו הזכיר בכתביו היפודרום.
הירשפלד חשף קטע מחלקו המזרחי של התיאטרון, קיר בגובה חמישה מטרים, קטע מהמעבר ההיקפי ותחילת שורת מושבים. בשנת 1994 הוחל בחפירה נוספת, אבל חפירות אלה הופסקו, והאזור כוסה בפסולת. לאחר מלחמת לבנון הוקצה על ידי הממשלה תקציב של 22 מיליון שקל לפרויקט הגן הארכאולוגי. בעקבות הקצאת המשאבים נערכו במקום בשנים 2010-2009 חפירות ארכאולוגיות נוספות על ידי וליד אטרש ואבנר הילמן מטעם רשות העתיקות כחלק מפרויקט פיתוח הפארק הארכאולוגי ע"ש ברקו בדרומה של העיר, הכולל את שער העיר ואתרים נוספים. פרויקט התיאטרון נקרא על שם אמיר דרורי, מייסד רשות העתיקות ומנהלהּ הראשון.
בחפירות שולבו עבודות שימור שנעשו על ידי מינהל השימור של רשות העתיקות, כשהמטרה בשלב הראשון הייתה לייצב את המבנים, והשלב הסופי הוא הכנת המבנה לשימוש כתיאטרון בהתאם לשימושו המקורי.

השכונה העבאסית והפאטמימית

במאה ה-9 נבנתה על שרידי מבנה התיאטרון שכוסה שכונת מגורים שהייתה חלק מהעיר בתקופה זו שהשתרעה מחמי טבריה בדרום ועד לטבריה של ימינו בצפון. בשטח התיאטרון נבנו כעשרים יחידות מגורים גדולות מאבני בזלת. בשכונה היה רחוב שמתארו היה ממזרח למערב, ברוחב 4 מטר והוא רוצף באבני בזלת. הבתים היו בעלי חצרות מרכזיות. בחלק מהמבנים נמצאו מזרקות. ברוב הבתים נמצאו מתחת למרצפות בורות ספיגה עגולים. בנוסף נחשפו שני מאגרי מים גדולים שנבנו לתוך התיאטרון. משלב זה נמצאו באתר ממצא עשיר של כלי אחסון, בישול וכלי שולחן וכלים נוספים. כן נמצא מטמון מטבעות של 25 מטבעות זהב שתוארכו לתקופה העבאסית. ממצאים עשירים אלה מעידים על כך שבשכונה התגוררו תושבים אמידים. באתר נמצאו גם אבן מעוטרת בצלב ופריטים נוספים שהעידו שברובע התגוררה גם קהילה נוצרית. שכונה זו התקיימה עד ראשית המאה ה-11. במסגרת החפירות הארכאולוגיות הוסרה לחלוטין השכונה מתקופה זו כדי לאפשר את חשיפת מבנה התיאטרון שמתחתה.
הליגה השלישית בארגנטינה (מטרופוליטנה)

מבנה הליגה

בליגה משתתפות 22 קבוצות. במהלך העונה כל קבוצה משחקת נגד כל אחת מהקבוצות האחרות בליגה, פעם אחת באצטדיונה הביתי ופעם אחת באצטדיון היריבה, ובסך הכל 42 מחזורים. הקבוצה המסיימת במקום הראשון בסיום העונה מעפילה לליגת המשנה הארגנטינאית הקבוצות המסיימות במקומות 2-9 מתחרות ביניהן במתכונת גביע החל משלב רבע הגמר בשיטת הצלבה שהמנצחת במשחק הגמר מעפילה אף היא לליגה השנייה. 
שתי האחרונות בטבלת הירידה (סך הכל נקודות בארבעת הטורנירים האחרונים) יורדות אל הליגה הרביעית.
זכוכית דרווין

זכוכית דרווין הוא השם שניתן לסוג של זכוכית ממקור טבעי, אשר אותרה בחלקו המערבי של האי טסמניה שבאוסטרליה. סוג זה של זכוכית נוצר ככל הנראה כתוצאה מהתכת סלעים עקב פגיעת מטאוריט בכדור הארץ באותו אזור. 
פגיעת המטאור, שאירעה (על פי תיארוך רדיומטרי של הזכוכית) לפני כ-816 אלף שנים (קרי בתקופת הפליסטוקן), הותירה באדמת טסמניה את מכתש דרווין, שקוטרו 1.2 קילומטרים, אשר הזכוכית נמצאה בקרבתו. זהו מכתש פגיעה, שנוצר על פי ההערכה עקב פגיעת מטאוריט בקוטר של 20 עד 50 מטר, שפגיעתו בכדור הארץ שחררה אנרגיה השקולה לפיצוץ 20 מגטון של TNT. שם הזכוכית ניתן לה על שם הר דרווין שבאי, ששם נתגלתה לראשונה, והיא העניקה את שמה למכתש. 
חלקיקי הזכוכית נתגלו על פני שטח של כ-410 קילומטרים מרובעים מצפון, מדרום וממערב למכתש. בחפירות מחקר שנערכו בשטח של 50 קילומטרים מרובעים בסמוך למכתש נתגלתה הזכוכית בריכוז ממוצע של 3.4 קילוגרם למטר מרובע, וההערכה היא שבאותו שטח נמצאים כ-25 אלף טון של הזכוכית. כמות זו היא גדולה ומצביעה על כך שעקב פגיעת המטאוריט באתר זה נוצרה כמות זכוכית גדולה יותר מאשר עקב פגיעות מטאוריטים אחרים בעלי ממדים דומים בכדור הארץ.
הזכוכית שנתגלתה הייתה בצורת גושים או רסיסים בממדים של עד 10 סנטימטרים. המבנה הפנימי שלה מתאפיין בקווים של בועות אליפטיות. ניתן להבחין בשני סוגים עיקריים של הזכוכית: צבעו של סוג 1 הוא לבן או ירוק, ואילו צבעו של סוג 2 הוא ירוק כהה עד שחור. הזכוכית הכהה מכילה פחות סיליקה ויותר מגנזיום וברזל מאשר סוג הזכוכית האחר. היא גם עשירה בכרום, ניקל וקובלט. הסבר אפשרי להבדל בהרכבים הכימיים של שני הסוגים הוא שסוג 2 מכיל בנוסף לחומר של סלע מותמר מקומי גם חומר מן המטאוריט, שפגיעתו הביאה להיווצרות הזכוכית.
קליקרטידס

קליקרטידס, (ביוונית: Καλλικρατίδας; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא ספרטני, שפיקד על הכוחות הספרטניים בקרב ארגינוסאי.

ביוגרפיה

קליקרטידס מונה לנאוארכוס לאחר ששנת הפיקוד של ליסנדרוס תמה. קליקרטידס היה מוכשר פחות מקודמו, מה גם שהנסיך הפרסי כורש הצעיר שתמך לפני כן בליסנדרוס סירב לתמוך בו, והוא נאלץ להיעזר בתרומות ממילטוס, והצליח להגדיל את הצי ל-140 ספינות. הוא נטש את מדיניות אי הלוחמה של ליסנדרוס, ובראשית הקיץ של שנת 406 לפנה"ס פשט על מבצר דלפיניון בכיוס משם האתונאים הטרידו לעיתים קרובות את תושבי האי. לאחר מכן פשט על לסבוס, המצביא האתונאי קונון נשלח נגדו עם 70 ספינות, הוא נתקל ב-140 הספינות של קליקרטידס והובס בקרב, הוא איבד 30 ספינות ונמלט עם ה-40 הנותרות לנמל מיטילנה שם הטיל עליו קליקרטידס מצור. קונון הצליח לשגר ספינה לאתונה שהודיעה על מצבו הקשה. האתונאים שלחו 12 ספינות לחלץ אותו, אולם קליקטרידטס תקף אותן והרס 10 מתוכן. האתונאים ציידו עוד 110 ספינות, רבים מאנשי הצוות בספינות אלו היו עבדים או מלחים לא מנוסים, אליהם הצטרפו בסאמוס עוד 40 ספינות והצי בן ה-150 ספינות יצא להציל את קונון. קליקרטידס השאיר 50 ספינות כדי לשמור שקונון לא יימלט, ויצא עם השאר לעצור את האתונאים. הציים התנגשו באיי ארגינוסאי, והקרב זכה לשם קרב ארגינוסאי. האתונאים ניצחו ניצחון מוחץ, קליקרטידס נהרג, והספרטנים איבדו 70 ספינות. אולם ניצחונו של ליסנדרוס בקרב אייגוספוטמוי החזיר את היוקרה לספרטנים.
פרימוז' רוגליץ'

קריירה כקופץ סקי

רוגליץ' היה קופץ סקי בין השנים 2003–2011, ואלוף העולם לג'וניור בסקי לשנת 2007. ב-2007 עבר התרסקות קשה מאוד ושבר את האף.

אדריה מוביל (2013–2015)

ב-2013 לא רשם תוצאות בולטות, אך הגיע כמקום ה-3 בקטגוריית מלך ההר בטור סלובניה.
באליפות סלובניה באופני כביש, סיים במקום ה-10. ב-2014, סיים 4 באליפות סלובניה, בפער של 42 שניות מהמנצח, מאטיי מוגרלי. הוא ניצח את מרוץ קרואטיה - סלובניה. ובטור סיביו, הגיע במקום ה-3 הכללי. ב-2015, ניצח את טור אזרבייג'ן, ואת טור סלובניה.

ויסמה יומבו (2016-היום)

ב-2016, רשם את הישג שיאו לשנה זו, כשניצח בקטע ה-9 של הג'ירו ד'איטליה. ובסופו של דבר סיים במקום ה-57 הכללי. הוא ניצח את אליפות סלובניה בנגד השעון. באליפות אירופה סיים במקום ה-7, ובאליפות העולם בנגד השעון לקבוצות, הגיע עם קבוצתו במקום ה-5.
את עונת 2017 פתח בוואלטה של ולנסיה, אך לא התבלט. הוא ניצח 2 קטעים בטור של חבל הבאסקים וסיים 5 כללי. בטור דה פראנס, ניצח את הקטע ה-17 וסיים 2 בקטגוריית מלך ההר.
באליפות העולם בנגד שעון, סיים בפער של 57 שניות מטום דימולן, שהספיק לו למקום השני.
ב-2018, רשם רוגליץ' כנראה את אחת העונות המרשימות בקריירתו. הוא ניצח את הטור של חבל הבאסקים וגם את קטגורית המאיצים. את הטור של סלובניה, וניצחון בשני הקטעים האחרונים.
בנוסף לכך גם ניצח את הטור דה רומנדי. בטור דה פראנס, ניצח את הקטע ה-19 וסיים 4 כללי. בטור בריטניה, סיים במקום ה-3 הכללי. ב-2019, ניצח את שלושת המרוצים הראשונים, כאשר ניצח את הטור של האמירויות, את טירנו - אדריאטיקו, ושנית את הטור דה רומנדי. ובג'ירו ד'איטליה ניצח שניים מתוך שלושה קטעי נגד השעון האישיים (9,1) אך לא הצליח להתבלט במאבק על החולצה הוורודה וסיים במקום ה-3 הכללי. באליפות סלובניה, סיים במקום ה-4. באוגוסט, הוא השתתף בוואלטה אספנייה בפעם הראשונה בחייו, וניצח את קטע נגד השעון (קטע 10).
שאול מקיקץ שלי

ביוגרפיה

נולד בג'רבה בשנת 1887 (ה'תרמ"ז) לרב מעתוק שלי. בצעירותו למד והתחנך אצל הרב דוד (דידו) הכהן. בחודש דצמבר 1906 (כסלו ה'תרס"ז) החל לשמש כעוזר בחינוך תלמידים בבית המדרש על שם הרב חזקיה פרץ, יחד עם הרב יוסף ברבי. כשזה האחרון נפטר, התמנה הרב שאול לשמש כראש הישיבה. רבים מגדולי הקהילה היו תלמידיו בתפקידו זה, בהם הרבנים שלמה מאזוז, מרדכי סגרון, רפאל כדיר צבאן ועוד. את חייו הקדיש להעתקת כתבים של רבני תוניסיה, אותם תרגם, ערך והדפיס.
במשך חייו שימש כחזן ושליח ציבור בעיקר בשבתות ובחגים בבית הכנסת על שם הרב חזקיה פרץ. כן שימש כסופר כתובות ושטרות שונים בבית הדין במשך 24 שנים, ומונה למורה הוראה על ידי הרב כלפון משה הכהן. פעמיים בשנה היה דורש בפני הציבור בבית הכנסת הגדול של ג'רבא. בשבת שלפני ראש חודש אדר, ובשבת שלפני ראש חודש אייר. בשנת 1923 (ה'תרפ"ד) חלה במחלה שהתאפיינה בחולשה וכאבים, ממנה לא הבריא עד לפטירתו.

חיבר פיוטים רבים, חלקם מותאמים ללחנים של שירים ערביים ידועים. בתחילת ספרו "לשם אשים" (ג'רבה, תשי"ח) פרסם שיר "לחג העצמאות למדינת ישראל הוא יום 5 לחדש אייר" (בית ראשון מתוך חמישה בתים בפיוט):
מדינה יפה, יפה נוף הארץ

חגי את חגיך בשמחה ועלץ

בהלל ותודה לאל שוכן ערץ

לפודה את עמך מכלה וחרץ
בשנת 1950 (ה'תש"י) עלה לישראל דרך צרפת, והשתכן במושב ברכיה. לאחר מספר שנים עבר לשלומי. הלך לעולמו ב-29 בנובמבר 1969 (י"ט כסלו ה'תש"ל) ונקבר בבית העלמין בבאר שבע, על פי בקשתו.
רבי זע'יר מרדכי פנחס עשוש, ורבי נסים נעים, היו חתניו.

ספרים שתרגם לערבית

תקפו של יוסף - תרגום לערבית יהודית של חיבור על מכירת יוסף, מאת הרב יוסף שבתי פרחי, ג'רבא ה'תש"ג בהוצאת "אור תורה"
כמו כן תרגם כמה מספרי החיד"א לערבית יהודית
צביקה אורן

ביוגרפיה

נולד בסיגט, חבל מרמורש בצפון טרנסילבניה ברומניה כששם משפחתו איינהורן. הוא בנם הבכור מבין שני ילדיהם של דוד איינהורן ואשתו, טובה ונצר של רבנים ידועים. בגיל 3 המשפחה עלתה לישראל. הם גרו תחילה במעברה בפרדס חנה ואחר כך במגדיאל. כשהיה בן 11 התייתם צביקה אורן מאביו שמת מסרטן. הייתה לו אחות קטנה ומנישואיה השניים של אמו נולדה אחות נוספת. אחרי לימודים יסודיים במגדיאל ומעבר המשפחה לרמת גן, החל מגיל 13 למד אורן בישיבת נחלים ליד פתח תקווה. כמו כן למד בתיכון הדתי הרוא"ה ברמת גן. 
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1965, שובץ אורן בחיל השריון. בשריון עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קציני שריון ופיקד על מחלקת טנקים במלחמת ששת הימים. אורן שימש כמפקד פלוגה במלחמת ההתשה ולחם כסגן מפקד גדוד במלחמת יום הכיפורים. במקביל לשירותו הצבאי סיים לימודי הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון ותואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת חיפה. לאחר לימודי התואר הראשון שובץ בחיל החימוש, שירת כראש ענף ציוד כללי, סגן מפקד מרכז שיקום ואחזקה וראש מחלקת מערכות ממונעות. בספטמבר 1988 התמנה לקצין חיל חימוש ראשי בדרגת תא"ל.
ב-1991 השתחרר מצה"ל אחרי שירות שארך 26 שנה והקים את חברת "עמית תעשייה" שחברת בת שלה היא "מ.ת.ר." (מפעלי תעשיות רכבת), המייצרת מכלולים ומשפצת קרונות רכבת במפעלים בבאר שבע (מ-1992) ובדימונה (משנת 2009). בשנת 2009 נבחר לחבר בנשיאות התאחדות התעשיינים בישראל ושימש כיו"ר הוועדה למפעלים קטנים ובינוניים. בתחילת 2012 נבחר לנשיא התאחדות התעשיינים, ובעקבות זאת גם ליו"ר נשיאות הארגונים העסקיים.
בדצמבר 2014 חתמה ההסתדרות על הסכם קיבוצי עם נשיאות הארגונים העסקיים, להעלאת שכר המינימום, בשלוש פעימות, ל-5,000 ש"ח. בהתאם להסכם זה תיקנה הכנסת, בחקיקת בזק, את חוק שכר מינימום.
בינואר 2015 נבחר הנשיא הקודם של התאחדות התעשיינים, שרגא ברוש, למחליפו של אורן.
צביקה אורן נשוי מגיל 28 לטובה, ולזוג שני ילדים. מתגורר בתל אביב.
ג'ירפות (להקה)

היסטוריה

את הלהקה הקימו יאיר קז וגלעד כהנא בזמן שירותם הצבאי. לאחר שכתבו והלחינו שירים לאלבום באופן עצמאי החליטו לגנוז את כל השירים פרט ל"ג'ירפות" (שם הלהקה באותה תקופה היה "בת יפתח"). מאוחר יותר צירפו את רותם דרור אשר שירתה איתם על מנת להקליט את קולות הרקע לשיר "רמי מואשם באחזקת סמים קלים".
כאשר החלו בהקלטת השיר "סטריאו" הבינו חברי הלהקה שעליהם להחליף את מכונת התופים במתופף וצירפו את דידי ארז שהיה חבר ילדות של קז ואף היה חבר איתו בלהקה קודמת. אל החבורה הצטרף אמיר צורף שהיה חבר בלהקת ג'ינג'יות והאלבום הראשון של הלהקה יצא לדרך. בתקופה זו שונה שם הלהקה ל"חצי האי".
לאחר סיום ההקלטות ולפני התחלת ההופעות החיות, הצטרף ללהקה ארז רוסו בתור גיטריסט ושם הלהקה שונה שוב - הפעם ל"ג'ירפות" על שם השיר היחיד ששרד מהאלבום הראשון.
לאחר הוצאת האלבום "משוחח עם כיסא" בשנת 1999, שכולל גם את הלהיטים "וואו" ו"יש לו בחורות כמו מים", החלה הלהקה בסיבוב הופעות. בשנת 2001 פרש ארז מהלהקה והוחלף על ידי אסי ששון. במקביל, פתח כהנא בקריירת סולו, כתב לתקשורת והוציא ספרים.
לאורך שנות האלפיים ביצעה הלהקה הופעות רבות וצברה קהל מעריצים שהלך וגדל, לא מעט בזכות קטעי קישור משעשעים שעוסקים לרוב בפרשנות ייחודית של הלהקה בכלל ושל גלעד כהנא בפרט לאירועים אקטואליים.
בשנת 2006, שבע שנים לאחר יציאתו של האלבום הראשון, הוציאה הלהקה את אלבומה השני, "גג" - שהתאפיין בטון רציני, אוונגרדי ורוקיסטי יותר, וזכה לביקורות משבחות. האלבום כלל את הלהיטים "גג" ו"לכת". בנובמבר 2008 הגיע "גג" למעמד אלבום זהב.
במרץ 2008 הוציאה הלהקה את הסינגל "מונוגמיה".
ביולי 2010 יצא אלבומה השלישי של הלהקה, "אין כניסה לפילים". האלבום נוצר בעקבות מסע שערכו חברי הלהקה בהודו, שתועד בסרט "ראיתי ג'ירפות בהודו" בבימוים של רונן מיכאלי ונועם פנחס. בסמוך לצאת האלבום יצא הסינגל "לא יודע למה זה קורה לי".
במאי 2012 הוציאה הלהקה שיר בשם "דפני דפני" עבור דפני ליף כ"מחווה למי שהציתה את הגפרור הראשון".
בינואר 2013 הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי, "צריך לסגור הכל", שהתאפיין בטון מחאתי יותר, והושפע רבות מהמחאה החברתית בישראל. האלבום כלל, בין היתר, את הלהיט "אין בעצם זמן".
באוגוסט 2017 הוציאה הלהקה את אלבומה החמישי, "מי שלא חולם, כועס", אשר לקראתו יצא שיר הנושא כסינגל ראשון, ואחריו יצא הסינגל "הכלבים". במאי 2018 זכתה הלהקה בפרס הישג השנה למחברי השנה של אקו"ם לשנת 2017.
המדינה החופשית מקלנבורג-שוורין

היסטוריה

ב-14 בנובמבר 1918 התפטר פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1933.
במהלך השלטון הנאצי, בשנת 1933, אוחדו המדינות מקלנבורג-שוורין ומקלנבורג-שטרליץ לכדי מדינת מקלנבורג המאוחדת.
צח דרורי

צח דרורי (נולד ב-1977) הוא מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי.

ביוגרפיה

דרורי נולד בבאר שבע ולמד פסנתר, תאוריה והלחנה בקונסרבטוריון. בגיל 15 עבר לתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות והיה תלמידם של אנדרה היידו ומיכאל וולפה. התגורר במשך 7 שנים במצפה רמון שם עבד עם אמנים שונים במגוון פרויקטים.
יצירותיו הקלאסיות נוגנו מגיל צעיר על ידי התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית חיפה, הסינפונייטה באר שבע והפילהרמונית של ניו ברנדנבורג בגרמניה.
דרורי עבד עם חבר ילדותו, אביתר בנאי, על אלבומו הראשון "אביתר בנאי" בעבודה על כלי מיתר ועיבודים של שירים. שנתיים לאחר מכן המשיך לעבוד עמו על אלבומו השני "שיר טיול".
כתב קונצ'רטו למרימבה לזיו איתן.
בשנת 2010 יצא אלבומו הראשון והשני במקביל, "כיוון הרוח" ו"נקודת מפגש" (הוצאת היי פידלטי). באלבומים מתארחות דניאלה ספקטור, רות דולורס וייס ויעל קראוס.
בשנת 2016 הפיק את אלבום הבכורה של הזמרת ענת מלמוד.
בשנת 2017 הפיק דרורי את אלבום הבכורה של הזמרת נרקיס, "בוא נדבר אמת", אשר שניים משיריו נכנסו לפלייליסט גלגלצ. כמו כן הפיק את אלבום שישי המשוררים של רפי פרסקי שירים עצובים שהלחנתי בשמחה.
בנוסף דרורי הוא חבר בלהקה של אביתר בנאי ומנגן על קלידים.
שלומי צ'רקה

ביוגרפיה

שלומי צ'רקה נולד ב-19 ביוני 1979 בפתח תקווה. למד בישיבה התיכונית כפר הרא"ה ובישיבת ההסדר קריית שמונה. שירת בצה"ל כתצפיתן במודיעין-קרבי. את לימודיו המקצועיים החל בשנת 2002 במחלקה לאנימציה בבצלאל, שם סיים בשנת 2005. אחיו שי אף הוא קומיקסאי ומאייר.
יצירותיו הראשונות פורסמו בעיתונים אותיות וכולנו כשהיה בן אחת-עשרה. את קריירת האיור המקצועית שלו החל צ'רקה בשנת 2004 בעיתון עכבר כל העיר (ירושלים), שם פרסם עמודי קומיקס ברוח פילוסופית, ללא דמויות קבועות. רבים מעמודי הקומיקס הנ"ל ראו אור שלוש שנים לאחר מכן בחוברת הקומיקס שלו - "הצינורות המקובלים".
לאחר מכן פרסם מספר סדרות קומיקס בעיתון הילדים הדתי אותיות ובעיתון הילדים מקור ראשון לילדים. בין הסיפורים "הרפתקה בים המלח", "הרפתקה בממד השמיני" וגם סדרות הקומיקס "זוקי –מדריך בגן החיות" ו-"לודוויג – מסע בעקבות הרש"ר הירש" שיצאו לאחר מכן כספרים בהוצאת ספריית בית-אל.
בנוסף, יצר צ'רקה סדרות קומיקס לעיתונים "ישראלי", "מקור ראשון", "אסימון", "מבראשית", "מחר", "דעות" ו-"מעריב לילדים" ואייר לעיתונים "בשבע", "אותיות" ו"עולם קטן".
ברשת יצר שלומי צ'רקה סדרות קומיקס לאתרים "השרת העיוור", "בית אבי-חי" ואת סדרת הקומיקס "שאינו משיב כהלכה" (2014-2016) שמתפרסמת באתר "וואלה!". כמו כן יצר איורים לאתרים "929" ו"צו פיוס".
בנוסף, אייר צ'רקה משחקי קופסה ומשחקי מחשב וכן ספרים של הסופרים זהר אביב ("כח המוח"), אושי גרוס ("סיפור מעודד"), דניאל בלטה (סדרת ספרי "עשן ואמיץ"), ווביט וורקו ("אלמז פוסעת בשבילי ילדותה"), מוטי קרמר ("נשמה מחפשת חברים"), לאורה וולמר ("מה עושה האומללות אצלנו בסלון"), סוזן וייס ("חפצים מהלב"), ברק יהודאי ("ימלא פי"), יצחק סברדלוף ("מסכת יציאות"), מיכל פרץ ("הסודות של שירי") וג'קי לוי ("נעלי השבת של אברמיקו").
שלומי צ'רקה נמנה בין מייסדי קבוצת היוצרים הדתית שהוקמה בשנת 2005.
בשנת 2007 ביים שלומי צ'רקה וידאו-קליפ מונפש לשיר "מרפסת" של להקת "ג'ירפות".
עיצב ואייר עטיפות אלבומים לזמר-יוצר חמי רודנר וללהקת "פרה אדומה".
בשנים 2013–2014 ערך צ'רקה סדרת ראיונות עם יוצרים (מאיירים, קריקטוריסטים ויוצרי קומיקס) עבור אתר האינטרנט של המוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס בחולון.
צ'רקה מרצה ומעביר סדנאות, בבמות שונות, על קומיקס, קריקטורה ואנימציה ואף מלמד קומיקס במסגרות קבועות כגון מכללת אמונה, אמן (השלוחה החרדית של בצלאל) ובתי-ספר למחוננים. החל משנת 2015 משמש שלומי צ'רקה כלקטור ויועץ אמנותי לגופים שונים בענייני קומיקס ואנימציה. החל משנת 2019 נמנה שלומי צ'רקה בצוות הניהול האמנותי של הפסטיבל השנתי "אנימיקס" (הפסטיבל לאנימציה קומיקס וקריקטורה).