אגן סדברי

היווצרות

אגן סדברי נוצר כתוצאה מפגיעה של בוליד (מטאוריט או כוכב שביט) שקוטרו בערך 10–15 קילומטרים, שנע במהירות שבין 20 קילומטרים לשנייה ל-60 קילומטרים לשנייה, שהתרחשה לפני כ-1.849 מיליארד שנים בתור הפלאופרוטרוזואיקון. עוצמת ההתנגשות הייתה שוות ערך להתפוצצות של כמה מיליארדים של פצצת האטום שהוטלה על הירושימה. הטמפרטורה הגיעה ל-6,000 מעלות, וכ-27,000 קילומטרים מעוקבים של סלעים הותכו.
שברי סלעים מההתנגשות התפזרו על פני שטח של כ-1,600,000 קמ"ר. ב-2009 אותרו שברים מהפגיעה במינסוטה, 800 קילומטרים מאגן סדברי. מודלים של ההתנגשות של גוף כה גדול חוזים התפזרות של אבק ושברי סלעים על פני כל כדור הארץ.
האגן של ימינו הוא רק חלק קטן מהמכתש העגול שנוצר בפגיעה, שקוטרו המשוער היה כ-250 קילומטרים. תהליכים גאולוגיים שהתרחשו אחר-כך עיוותו את המכתש לצורתו הסגלגלה הנוכחית הקטנה הרבה יותר. במקור היה אגן סדברי מכתש הפגיעה השני בגודלו על פני כדור הארץ, אחרי מכתש פרדפורט בדרום אפריקה שקוטרו כ-300 קילומטרים. אגן סדברי גדול בהרבה ממכתש צ'יקשולוב בחצי האי יוקטן שקוטרו כ-180 קילומטרים שהיווצרותו לפני 65 מיליון שנים גרמה, ככל הנראה, לאירוע הכחדה המונית המכונה הכחדת קרטיקון-שלישון שבו נכחדו הדינוזאורים. להיווצרות אגן סדברי לא הייתה השפעה כה דרמטית על החיים על פני כדור הארץ, אף שעוצמת ההתנגשות שהייתה כרוכה בהיווצרותו הייתה גדולה יותר, משום שצורות החיים היחידות על פני כדור הארץ לפני 1.85 מיליארד שנים היו החיידקים והארכאונים.

המחלוקת על הגורמים להיווצרות האגן

1.8 מיליארד שנים של בליה ועיוות הקשו על הוכחת הטענה שפגיעת מטאוריט הייתה הגורם למבנה הגאולוגי של סדברי. קושי נוסף בהוכחת הטענה שמתחם סדברי נוצר מפגיעת מטאוריט ולא מתהליכים געשיים רגילים נובע מכך שהאזור היה פעיל געשית סביב הזמן בו התרחשה ההתנגשות, ומקיומם של מבנים געשיים שעברו סחיפה שבצורתם דומים למכתשי פגיעה. מאז נתגלתה שכבה של ברקציה שנקשרה לאירוע של התנגשות.
ב-1970 הגיעו הגאולוגים להסכמה שאגן סדברי נוצר על ידי פגיעת מטאוריט. מחקרים שהתפרסמו בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20 תארו מאפיינים גאולוגיים אופייניים לפגיעת מטאוריט, כולל חרוטי נפץ (shatter cones), וגבישי קוורץ שעברו עיוות מהלם הפגיעה בסלעי התשתית.

כלכלה

פגיעת המטאוריט אפשרה למאגמה שעלתה ממעטפת כדור הארץ למלא את מכתש הפגיעה הגדול. המאגמה הכילה ריכוז גבוה של ניקל, נחושת, פלטינה, פלדיום, זהב ומתכות אחרות. ב-1856, בעודו מבצע מדידות מערבית לאגם ניפיסינג (Lake Nipissing) גילה אלברט סלטר (Albert Salter), מודד הקרקעות של הפרובינציה אנומליות מגנטיות באזור שהצביעו על קיומם של מרבצי מינרלים. עקב כך חקר אלכסנדר מארי (Alexander Murray) מהסקר הגאולוגי של קנדה את האזור ואישר את "נוכחות מסה גדולה של מלכודת מגנטית".
משום שאזור סדברי היה אז אזור מרוחק לא הייתה לתגלית של סלטר השפעה מידית. עם זאת ההקמה אחר-כך של מסילת הברזל הפסיפית של קנדה הפכה את ניצול המינרלים לכדאי כלכלית. יישוב כורים קם במקום ב-1883 לאחר שפיצוץ גדול שנעשה במסגרת בניית מסילת הברזל חשף ריכוז גדול של עפרות ניקל ונחושת באתר שבו הוקם מכרה מארי (Murray Mine).
במשך השנים הוקמו במקום מכרות רבים וכיום מצוי בו ריכוז המכרות הגדול ביותר בעולם. האזור הוא אחד מיצרני הניקל והנחושת הגדולים בעולם. מרבית מרבצי מינרלים אלו מצויים בשוליים החיצוניים של האגן.
קרקעית האגן פורייה מאוד בשל תכולת המינרלים הגבוהה והאדמה נחשבת לאחת הקרקעות החקלאיות הטובות ביותר בצפון אונטריו, ובעמק מפוזרות חוות המגדלות ירקות ופירות וכן משקי חלב. עם זאת, בשל מיקומו הצפוני של האגן הוא אינו מאפשר תנובה בסדרי הגודל של הקרקעות לחקלאות בחלק הדרומי של הפרובינציה. משום כך המוצרים הגדלים באזור משווקים לצריכה בצפון אונטריו, והאזור אינו יצואן מזון מרכזי.