google/wiki40b huggingface dataset:
אהל שרה (עמותה)

הקמה

אהל שרה הוקמה בשנות ה-70 על ידי הרבנית רבקה גינזבורג ובעלה הרב גרשון שמואל מבני ברק. למרות שלא היה לה רקע בטיפול בפיגור שכלי, גינזבורג זיהתה את הצורך במסגרות עבור אוכלוסייה זאת. בעלי צרכים מיוחדים אלו שהו בביתם חסרי מעש ומשפחתם התקשתה לטפל בהם. הזוג גינזבורג  שכרו עבורם כיתות, מורים ומטפלים וכן החלו להפעיל עבורם מסגרת חינוכית ותעסוקתית. עם השנים הגברת גינזבורג גייסה כספים ואישורים והתרחבה הפעילות. הוקמו בתי ספר, הוסטלים ומערך דיור ותעסוקה. מייסדי העמותה נפטרו בשנת 2004. ב-2005 מלכה וינברג מונתה למנכלי"ת העמותה. 
את העמותה מלווה הנהלה שבראשה עומד הרב אברהם פולק משגיח ישיבת סלבודקה.

פעילות

אהל שרה עוסקת במתן שירותי חינוך שיקום ורווחה לאוכלוסיות עם מוגבלות שכלית התפתחותית מגיל 6 ועד שיבה. מפעילה 4 בתי ספר בבני ברק לפי הנחיות משרד החינוך. מרכזי תעסוקה לבוגרות ולבוגרים הוסטלים ומערך דיור. כחמש מאות תלמידים דיירים וחוסים נמצאים במרכזים של אהל שרה המעסיקה ארבע מאות עובדים. עם הגעתה של הגב' וינברג לנהל את הארגון בשלהי שנת 2005 הגדיל הארגון את פעילותו. במהלך השנים שופצו בתי הספר ושולבו אנשי מקצוע, נבנו מבנים חדשים כמו: בתי ספר לבנות ומרכזי תעסוקה. בנוסף החל הארגון לעסוק בליווי ותמיכה של אנשים אם מוגבלויות להנשא בפרויקט מיוחד ששמו "בלב אחד" המכשיר נשים וגברים לקראת הנישואין.
בניין המטה המרכזי של העמותה בבני ברק, הושלם ב-2015 ונקרא "באר בת שבע" על שם הרבנית בת-שבע קניבסקי.
דפוס רוזנפלד (חיפה)

דפוס רוזנפלד היה בית דפוס בחיפה בו פרצה שביתה שהשפיעה על יחסי הכוחות בין מעמד הפועלים לבין המעמד האזרחי והיוותה נדבך בהפיכת חיפה ל"חיפה האדומה".

תולדות בית הדפוס

חיים רוזנפלד פתח את בית הדפוס שלו ב-1903 בדרך אלנבי 25 בעיר התחתית בחיפה. שני בניו, יעקב ואברהם, הצטרפו אליו ב-1920 והשם שונה ל"אחים רוזנפלד". באותה עת היו בחיפה מספר מועט של בתי דפוס וביניהם כשלושה בתי דפוס בבעלות יהודית.

השביתה

בשנות ה-20 של המאה ה-20 עבדו בבית הדפוס פועלים יהודים ופועלים ערבים. כמו כן הועסקו חניכים יהודים. במחצית השנייה של 1922 החלה האטה כלכלית בארץ ישראל. בעלי בית הדפוס החליטו לקצץ למחצית את פעילות בית הדפוס ובמקום לפטר חצי מהפועלים, לקצץ משכרם את מחציתם. פעולה זאת עברה בשקט מצד הפועלים, שכן אם היו מתפטרים על רקע זה, לא מן הנמנע שהיו נשארים מובטלים.

במרץ 1923 החליטו בעלי בית הדפוס לקצץ 20% נוספים ממשכורת העובדים. מפ"ח (מועצת פועלי חיפה) נזעקה לטפל בעניין ואחרי משא ומתן של דוד כהן, המזכיר הראשון של מפ"ח, עם בעלי בית הדפוס הוחלט להפחית את השכר ב-10% בלבד. ביוני אותה שנה, לאחר שמצבו הפיננסי של בית הדפוס הורע, החליטו בעלי בית הדפוס לפטר עובדים. שוב התערבה מפ"ח והוחלט לצמצם את יום העבודה ובלבד שלא יפוטרו עובדים. לאחר כמה חודשים פוטר אחד החניכים. הפועלים פנו שוב למפ"ח וזאת הכריזה שאם לא תוחזר העבודה לתקנה היא תנקוט צעדים כנגד הבעלים.

באוקטובר 1923 קיבל בית הדפוס הזמנה דחופה מהנהלת הרכבת. לצורך ביצוע ההזמנה החליטה ההנהלה לגייס עובד זמני בשכר נמוך ולא לתת עבודה נוספת לעובדי בית הדפוס. העובדים היהודים נזעקו שכן העובד החדש היה לא רק זמני אלא גם לא יהודי. שוב התערבה מפ"ח אך הבעלים זילזלו בהתערבות וטענו שהם בעלי בית הדפוס ומשום כך זכותם לעשות בו כרצונם. מפ"ח מצידה ניסתה עוד לפשר בין העובדים להנהלה, אך העובדים היהודים, חברי ההסתדרות, הכריזו לבסוף על שביתה. זאת בניגוד לדעת מפ"ח. העובדים מנעו את כניסתו של העובד החדש ואילו ההנהלה קראה למשטרה על מנת לפזר את ההפגנה הקטנה. המשטרה אמנם עצרה את המפגינים אך שיחררה אותם במהרה. מנהיגי מפ"ח "נגררו" לעימות שמלכתחילה ניסו לפשר בו בין הניצים. התערבות המשטרה הבריטית בסכסוך עבודה בין יהודים עוררה אהדה כלפי השובתים בקרב הציבור העברי בחיפה. מפ"ח פירסמה כרוז ובו טענה שסיפור השביתה קשור לכיבוש העבודה ובכך הפכה את הסכסוך המקומי הקטן לאירוע בעל ממדים לאומיים. כתוצאה מלחצים שהפעילה מפ"ח החלו גורמים ציוניים, כפרדריק קיש, לדון עם הממשל המרכזי בירושלים. אספת מאות פועלים שאירגנה מפ"ח ביססה את מעמדה של תנועת העבודה וההסתדרות בחיפה. קריאה לפועלים ממקומות עבודה אחרים להצטרף לפועלי בבית הדפוס והטלת חרם צרכני על בית הדפוס הגבירו את הלחץ. משפחת רוזנפלד, מצידה, פנתה לחוגים האזרחיים בבקשת תמיכה.

השביתה עצמה אמנם נכשלה, אך השביתה שרטטה את גבולות מאבקי העובדים, סולידריות בין פועלים ומעמדה המיוחד של מפ"ח בהסתדרות.

אחרית דבר

בית הדפוס המשיך להתקיים עד מלחמת העצמאות עת נמכר לשמואל ברגמן, שהיה שותף בבית הדפוס מאז 1924, והוא פועל עד היום (נכון ל-2018), בשם "אבי משה ברגמן" במקום בו שכן מאז הקמתו ב-1903 בדרך אלנבי 25.
שחרחורת

שחרחורת (בלדינו: Morenica; מורניקה או לה מורנה) הוא שיר עתיק בשפת הלאדינו. השיר זכה לאורך השנים לביצועים רבים במגוון סגנונות מוזיקליים.
השיר מבוסס במקור על 'קאנטיקס' (סוג של רומנסה) ספרדי מימי הביניים. תואר השם הספרדי morena (כאמור - שחרחורת) מקורו במוּרים - עם צפון אפריקאי שפלש במאה השמינית לחצי האי האיברי. עד היום מכנים בספרדית moros את כל הפולשים שהגיעו בהמשך מצפון אפריקה, ולעיתים אף מהגרים בני ימינו משם. השיר נחתם בשורה: "המלחים קוראים לי שחרחורת; אם עוד פעם יקראו לי, אבוא יחד איתם".
השיר בגרסת הלדינו ככל הנראה קדום מאוד. לפי המסורת, "מורניקה" הופיע כשיר חתונה לפני כ-500 שנה לפחות, וכבר נדד בין יהודי ספרד עוד בטרם גירושם בשנת 1492. על אף שמבוסס על מקור נכרי, ייתכן שהמוטיב של השיר - שחרחורת יפה שהשמש שזפה את עורה, מקורו ביפהפייה המקראית המוכרת מהפסוק בשיר השירים: "אַל-תִּרְאוּנִי שֶׁאֲנִי שְׁחַרְחֹרֶת, שֶׁשְּׁזָפַתְנִי הַשָּׁמֶשׁ; בְּנֵי אִמִּי נִחֲרוּ-בִי, שָׂמֻנִי נֹטֵרָה אֶת-הַכְּרָמִים" השירה הספרדית מאותה תקופה הושפעה במידה רבה משירת ימי הביניים של יהדות ספרד, ומהמורשת היהודית שהביאו עמם המתיישבים היהודים בספרד.
ארבעת הבתים של השיר (במקור הלאדיני 9 בתים) שתורגמו לעברית על ידי משה גיורא אלימלך, בוצעו על ידי זמרים ולהקות עבריים רבים, בכללם הביצועים הקלאסיים של אסתר עופרים, עפרה חזה, הברירה הטבעית ועוד. כמו כן עובד ובוצע השיר על ידי מספר זמרים בינלאומיים.
חרוט ארסי

מחיה

חרוט ארסי חי באוקיינוס ההודי, בים האדום ובאוקיינוס האטלנטי, ממזרח אפריקה ועד להוואי ולפולינזיה הצרפתית.

תיאור הקונכייה

אורכה הטיפוסי של הקונכייה של חרוט ארסי בוגרים נע בין 9 ס"מ ל-10 ס"מ. האורך המקסימלי של הקונכייה של מין זה הוא 15 ס"מ. דפוס צבע הצדף של החרוט ארסי דומה לאוטומט תאי הידוע בשם חוק 30. שמו המדעי החרוט מגיע מלטינית cōnus (חרוט) המתאר את צורת הקונכייה וtextilis (טקסטיל) על שום הדוגמה הצבעונית על הקונכייה.

אקולוגיה

מחזור חיים
הנקבה מטילה כמה מאות ביצים בכל הטלה, אשר בוקעות לאחר כ-16 או 18 ימים. לאחר מכן, הזחלים צפים עם הזרם במשך כ-16 יום. אחר כך הם מתיישבים בתחתית האוקיינוס. בשלב זה הוא כ-1.5 מ"מ.
הרגלי תזונה
חרוט ארסי הוא מין טורף, ומשתמש במחטים מקרוסקופיים על מנת להזריק קונוטוקסין כדי להרוג את טרפו. החדק, שבקצהו מוחזקת השן הארסית, מסוגל להתארך לכל חלק מקונכייתו של חרוט ארסי. בעל חיים זה מהווה סיכון לכל אדם שלא נקט באמצעי כלשהו על מנת להגן על עורו החשוף. מספר מקרי מוות יוחסו למין זה.
ג'יאנלוקה מאריה

קריירה

מאריה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פ.ס.וו. איינדהובן. בינואר 2013 הושאל לאיינדהובן מליגת המשנה. ביולי 2013 הצטרף למאסטריכט במדיה שיחק 2 עונות. בתום העונה שוחרר מהמועדון והפך לשחקן חופשי, ב-5 בינואר 2015 חתם בוואלביק עד לסיום העונה.
ב-9 באוגוסט 2015 עזב לראשונה את הולנד כאשר חתם בהפועל אשקלון. את העונה פתח רק במחזור ה-7 עקב פציעה ולאחר שלא היה מרוצה מאפון הטיפול בפציעתו, טס להולנד על מנת לעבור טיפולים. ב-18 בנובמבר 2015 דווח כי מאריה נעלם מהקבוצה.
בתום העונה שוחרר מהמועדון וחתם בקוייק מהליגה ההולנדית השלישית. בינואר 2017 חתם בטיילסה.
ב-12 בנובמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקוראסאו בהפסד 3-2 לטרינידד וטובגו בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
ואלס

ואלס (גרמנית: Walzer) הוא ריקוד שמקורו בגרמניה, ריקוד סלוני וריקוד עם במשקל של שלושה רבעים, בין הריקודים הראשונים במשקל זה. בצורתו העיקרית הריקוד נעשה בזוגות. הוואלס נעשה אופנתי לראשונה בווינה בשנות השמונים של המאה ה-18, ומשם התפשט למדינות נוספות בשנים שלאחר מכן. הוואלס הפך למודל ליצירתם של ריקודים סלוניים נוספים.
בין הוואלסים הנודעים נמנים הדנובה הכחולה, יצירתו של יוהאן שטראוס (הבן), ו"ואלס הפרחים" (Waltz of the Flowers) מתוך הבלט "מפצח האגוזים" שהולחן על ידי פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי.
הואלס הוא ריקוד רגוע ושקט ולכן נחשב גם רומנטי.
בולי חנוכה

חג החנוכה זכה לבולי דואר רבים בישראל, בארצות הברית, בקנדה, בהודו ובאיי מרשל. מוטיב מרכזי בבולים אלה הוא החנוכייה, ולעיתים מופיע בהם הסביבון.

הודו

בשנת 1992, לציון 20 שנה לכינון יחסים דיפלומטיים בין הודו לישראל הונפקו שני בולים משותפים בישראל ובהודו, האחד לציון חג האורים היהודי - חנוכה, והשני לציון חג האורים ההינדי - דיפאוולי.

איי מרשל

בנובמבר 2011 הונפקה באיי מרשל סדרה של שמונה בולים המוקדשים לשמונת ימי החנוכה. על כל בול מופיעה חנוכייה, שמספר הנרות הדולקים בה הוא כמספרו של היום בימי החג.
דוד ברונשטיין

ביוגרפיה

ברונשטיין נולד בבילה צרקווה, לא הרחק מקייב. בצעירותו היה תלמידו של אמן השחמט אלכסנדר קונסטנטינופולסקי. התקדמותו לצמרת עולם השחמט הושגה בשנות הארבעים והעלתה אותו על המסלול לאליפות העולם: זכייה בטורניר בין-אזורי ב-1948 ולאחר מכן, בטורניר המועמדים של 1950. הוא סיים את הטורניר שנערך בבודפשט במקום ראשון משותף עם חברו הטוב אייזק בולסלבסקי, גם הוא יהודי אוקראיני. בולסלבסקי היה אביה של טטיאנה, אותה נשא ברונשטיין לאישה שנים רבות לאחר מכן. בדו-קרב שנערך במוסקבה גבר ברונשטיין על בולסלבסקי וקנה בכך את הזכות לקרוא תיגר על תוארו העולמי של בוטביניק. בולסלבסקי המנוצח שימש לאחר מכן כעוזרו של ברונשטיין לקראת הדו-קרב על אליפות העולם.

ברונשטיין - בוטביניק 1951

ב-1951 נערך במוסקבה דו-קרב בן 24 משחקים על אליפות העולם. כדי לזכות בכתרו של בוטביניק, היה זקוק ברונשטיין ל-12.5 נקודות. לאחר שניצח במשחקים ה-21 וה-22, עמד מאזנו על 11.5 נקודות, אולם הוא הפסיד במשחק ה-23 ולא הצליח להשיג יותר מתיקו באחרון. כך הסתיימה ההתמודדות כולה בתיקו 12-12, תוצאה שעל פי כללי ההתמודדות הותירה את בוטביניק אלוף העולם. הועלו טענות לפיהן ברונשטיין אולץ להפסיד במשחק ה-23 לבוטביניק שהיה גיבור לאומי באותה תקופה (על אף שברונשטיין הכחיש אותן).
הרבה דובר בעולם השחמט על חשדות להתערבות בלתי ספורטיבית בתוצאות הדו-קרב. בוטביניק הרוסי היה נציגו ויקירו של ממסד השחמט הסובייטי רב העוצמה, בעוד שברונשטיין לא הלך תמיד בתלם המפלגתי, כפי שמעיד סירובו לגנות ב-1976 את ויקטור קורצ'נוי שערק למערב. סירוב זה עלה לו בשלילת קצבתו הממשלתית לשנה ובאיסור על יציאתו לתחרויות בחו"ל במשך עשר שנים לאחר מכן. ברונשטיין עצמו מעולם לא אישר שאולץ להפסיד לבוטביניק באופן לא ספורטיבי. כל שהיה מוכן לומר הוא שהופעל עליו "לחץ פסיכולוגי חזק".
ברונשטיין זכה בטורנירים רבים, אולם הוא לא קיבל הזדמנות נוספת להתמודד על התואר העולמי. בתחרות המועמדים שנערכה בציריך ב-1953 שוב נפוצו שמועות כאילו הוא ופאול קרס האסטוני אולצו להסכים לתוצאות תיקו מהירות מול השחקנים הרוסים אך להיאבק בכל כוחם בשחקני המערב, כל זה כדי לסייע לוסילי סמיסלוב לנצח, כפי שאכן עשה.

סגנון משחקו ותרומתו

על הלוח היה ברונשטיין ידוע כשחקן יצירתי, כמי שמחפש את ההתקפה בכל עת. רב האמן האמריקאי יאסר סיראוואן דימה אותו במשחקו ללהטוטן שמהלך על חבל דק. הוא אף היה בעל חידושים רבים ובר סמכא בפתיחות. בין השאר כתב ספר ידוע על הפתיחה ההודית של המלך ותרם לעלייה בפופולריות שלה בקרב שחקנים.
בטור הקבוע שכתב על שחמט בעיתון איזווסטיה, כמו גם בספריו, התבלט בכך שהעביר לקוראיו את הרעיונות שמאחורי המהלכים ששיחקו האמנים, במקום לצלול לניתוח ארכני המתפצל לעשרות קווי משחק תאורטיים, שלא שוחקו בפועל.
הוא הרבה לשחק מול מחשבים, עוד בראשית דרכו של השחמט הממוחשב. כמו כן האמין בצורך להאיץ את המשחק ואף המציא שעון שחמט דיגיטלי, אשר בגרסתו העניק לשחקנים שיהוי מסוים בכל מהלך, שלא מצטבר לתורות הבאים אך מאפשר לשחקן להמשיך לבצע מהלכים מהירים גם בתום הזמן הקצוב.
פטריק מאלאהייד

ביוגרפיה

מאלאהייד נולד בעיר רדינג שבמחוז ברקשייר. הוא בנם של מהגרים אירים, אמו הייתה טבחית ואביו היה מזכיר בבית ספר. הוא למד בבית הספר "Douai School" בוולהמפטון שבברקשייר.
הופעת הבכורה של מאלאהייד בטלוויזיה הייתה בשנת 1976 בפרק בסדרה "The Flight of the Heron", ואחר כך השתתף בסדרה "Sutherland's Law", בסדרת ההרפתקאות "The New Avengers" (ב-1976), ובפרק בסדרה "ITV Playhouse". הוא שיחק בעיבוד לספר "The Eagle of the Ninth". ב-1978 הופיע לראשונה בסרט קולנוע "Sweeney 2". ב-1979 החל לגלם את הדמות של סמל בילוש אלברט "צ'ארלי" צ'יסלום בסדרה הפופולרית "Minder" , והופיע בדמות זאת במשך תשע שנים.
מאז היה מאלאהייד פנים מוכרות לצופי הטלוויזיה, לעיתים קרובות כשהוא מגלם את דמות הנבל. בטלוויזיה שיחק בדרמות כמו "הבלש המזמר" (1986) והמיני-סדרה "מידלמארץ'" (1994). בשנים 1993–1994 הופיע בדמות המפקח רודריק אליין שיצרה נאיו מארש . בקולנוע שיחק בסרט "Comfort and Joy" (מ-1984), "חודש בכפר" (1987), ובסרט "המנדולינה של קפטן קורלי" (2001). ב-1999 הופיע בתפקיד קטן בסרט "העולם אינו מספיק" מסדרת סרטי ג'יימס בונד. הוא גילם דמות של בנקאי שווייצרי העובד בבילבאו. בעיבוד מ-2008 לספר "בחזרה לבריידסהד" גילם מאלאהייד את מר ריידר. בשנים 2012 ועד 2016 הופיע בתפקיד באלון גרייג'ון, אביו של תיאון גרייג'וי, בסדרת הפנטסיה "משחקי הכס".
החומה הגדולה (סרט)

עלילה

במחצית הראשונה של המאה ה-11 קבוצת אירופאים נוסעים לסין במטרה להשיג אבק שריפה. הם מותקפים בידי שודדים אשר הורגים את מרבית הקבוצה. אלו שנמלטים מנסים למצוא מקלט במערה, אולם שם הם מותקפים בידי יצור מסתורי אשר הם מצליחים לראות רק את ידו. שני אלו ששרדו ויליאם גארין (מאט דיימון) ופיירו טובאר (פדרו פסקל) מגיעים אל החומה הגדולה של סין, ונופלים בשבי יחידה צבאית סודית אשר מונהגת בידי הגנרלית לין מיי (ג'ינג טיאן). הם מגלים שאנשי היחידה מתאמנים כל חייהם כדי להגן על סין מפני מפלצות מסתוריות אשר מכונות "טאו טאי", ותוקפות את סין אחת לשישים שנה.
צרצריים

אטימולוגיה

שמו העברי של הצרצר ניתן לו, ככל הנראה, כחיקוי לצליל הצרצור שמשמיע הזכר על ידי חיכוך כנפיו הקדמיות זו בזו. גם בשפות ארמית גלילית, סורית, ערבית ואכדית ניתנו לחרק שמות הקרובים בצלילם למילה "צרצר". מקובל לייחס את שמו של שרץ העוף המקראי, צְלָצַל, לשם שנגזר מהמילה "צרצר". ההגייה התקנית של המילה היא צְרָצַר, ובריבוי צִרְצָרִים (במשקל סְמָדַר-סִמְדרים).
מינדאוגאס קוזמינסקאס

אירופה

קוזמינסקאס נולד בעיר וילנה שבליטא, בזמן שהייתה חלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית. בשנת 2006 החל לשחק כדורסל מקצועי בקבוצת סקלאי, ושנה לאחר מכן עבר לפרלאס, שתיהן מהעיר וילנה. בשנת 2008 עבר לשחק בשאולאי שהשתתפה גם בליגת היורוקאפ, והיה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה בעונת 2009/2010 כשקלע 14.0 נקודות בממוצע למשחק.
בשנת 2010 עבר לז'לגיריס קובנה, הקבוצה הדומיננטית ביותר בליגת העל הליטאית, שהשתתפה גם בליגת היורוליג. בשתי עונותיו הראשונות ביורוליג שימש כשחקן ספסל זניח יחסית, וקלע כ-2.3 נקודות בממוצע למשחק, אך בעונת 2012/2013 רשם שיפור משמעותי כשהפך לשחקן קבוע ברוטציית הקבוצה ותרם 7.1 נקודות ו-3.1 ריבאונדים למשחק. בתקופתו בקובנה זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הבלטית (2011), גביע הליגה הליטאית (2011) ושתי אליפויות הליגה הליטאית (2012 ו-2013), כאשר באליפות האחרונה הוא אף הוכתר ל-MVP של משחק הגמר.
ביוני 2013 חתם על חוזה לשלוש עונות באוניקאחה מאלגה מליגת העל הספרדית. לאורך תקופתו במאלגה רשם שיפור הדרגתי בתפוקתו, ובעונת 2015/2016 הוביל את קלעי קבוצתו עם 12.0 נקודות בממוצע למשחק, עם אחוזי קליעה מצוינים של 48.6% מהשדה ו-37.7% מעבר לקשת. ב-22 באוקטובר 2015 קבע שיא קריירה ביורוליג כשקלע 23 נקודות בניצחון מאלגה על מכבי תל אביב בתוצאה 93–82.
בכל אחת משש עונותיו ביורוליג, עם ז'לגיריס קובנה ואוניקאחה מאלגה, הגיעה קבוצתו לשלב "16 הגדולות" של היורוליג (Top 16) אך לא העפילה לשלב רבע הגמר.

NBA

לקראת עונת 2016/2017 עבר לליגת ה-NBA כשחתם בקבוצת ניו יורק ניקס על חוזה לשנתיים עבור כ-5.8 מיליון דולר. בעונתו הראשונה בניו יורק קלע 6.3 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל, והניקס סיימו את העונה במקום ה-12 באזור המזרחי. ב-12 בנובמבר 2017, לאחר שהשתתף במשחק אחד בעונת 2017/2018, שוחרר מהקבוצה.

חזרה לאירופה

ב-1 בינואר 2018 חתם על חוזה בקבוצת אולימפיה מילאנו מליגת העל האיטלקית. בסיום אותה עונה זכה עם מילאנו באליפות הליגה האיטלקית.
ביולי 2019 חתם על חוזה לשנתיים באולימפיאקוס היוונית.

נבחרת לאומית

בקיץ 2013 יצג קוזמינסקאס לראשונה את נבחרת ליטא כשהשתתף באליפות אירופה בכדורסל 2013. לאורך הטורניר קלע קוזמינסקאס 3.1 נקודות בממוצע למשחק, וזכה עם נבחרתו במדליית הכסף לאחר שהפסידה במשחק הגמר לנבחרת צרפת בתוצאה 80–66. באליפות אירופה 2015 שימש כמחליף מהספסל של צמד הפורוורדים פאוליוס ינקונאס ויונאס מצ'יוליס, ועזר לנבחרתו לזכות במדליית כסף נוספת כשקלע 8.7 נקודות והוריד 5.0 ריבאונדים בממוצע למשחק. במשחק הגמר של הטורניר הפסידה ליטא לנבחרת ספרד בתוצאה 80-63.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) חזר לייצג את נבחרת ליטא, אשר סיימה במקום השביעי עם שלושה ניצחונות ושלושה הפסדים. לאורך הטורניר רשם קוזמינסקאס ממוצעים של 10.8 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק, כאשר בשתי הקטגוריות סיים שני בנבחרתו.
באליפות אירופה בכדורסל 2017 קלע קוזמינסקאס 15.3 נקודות בממוצע למשחק עבור נבחרתו, אשר סיימה במקום התשיעי בטורניר.
הישר הממשי המורחב

במתמטיקה, הישר הממשי המורחב הוא המרחב הטופולוגי \mathbb{R} \cup \left\{ -\infty, \infty \right\}, כאשר -\infty, \infty הם זוג איברים פורמליים חדשים, המסומן על ידי \left[ -\infty, \infty \right] או \overline{\mathbb{R}}, עם הטופולוגיה הנוצרת על ידי הבסיס לקבוצות הפתוחות \left\{ \left( a,b \right) \mid a,b \in \overline{\mathbb{R}} \right\}.
אחת המוטיבציות להגדרת מרחב זה, היא האפשרות להכליל באופן פורמלי את מושג הגבול האינסופי. כך למשל ניתן להתבונן בפונקציה f(x) = 1/x כפונקציה מהצורה f:\mathbb{R} \to \overline{\mathbb{R}}, ואז הסימון המקובל \lim_{x\to0}f(x) = \infty הופך להיות בעל משמעות טופולוגית מוגדרת. מוטיבציה ברוח דומה היא בתורת המידה, שם נהוג להשתמש באינטגרל לבג כאופרטור מהצורה L^1(X,\mathcal{F}, \mu) \to \overline{\mathbb{R}}, ובכך לכלול בתחום ההגדרה של אופרטור האינטגרל גם פונקציות שהאינטגרל שלהן אינסופי.
ניתן להראות כי הישר הממשי המוכלל הוא קומפקטי. יתרה מזאת, הוא הומאומורפי לכל קטע ממשי סגור לא טריוויאלי. למשל \phi: \overline{\mathbb{R}} \to \left[ -\frac{\pi}{2},\frac{\pi}{2} \right]  המוגדרת על ידי \phi(t) = \left\{\begin{matrix} \arctan(t), & \mbox{if } t \in \left( -\frac{\pi}{2},\frac{\pi}{2} \right) \\ -\infty, & \mbox{if } t = -\frac{\pi}{2} \\ \infty, & \mbox{if } t = \frac{\pi}{2} \end{matrix}\right. היא הומאומורפיזם.
הרברט ריימונד מקמאסטר

קריירה צבאית

מקמאסטר נולד וגדל בפילדלפיה. הוא החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית ווסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1984, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני שריון, קורס סיירים והסמכה כצנחן. בתפקידו הראשון שימש כמפקד מחלקה בגדוד ה-1 ברגימנט השריון ה-66. במלחמת המפרץ לחם מקמאסטר כמפקד פלוגת הסיור של רגימנט השריון ה-2 בקרב של "קו אורך 73". על האופן בו לחם בקרב זה עוטר בכוכב הכסף. בהמשך שימש כמפקד גדוד השריון ה-1 ברגימנט הפרשים המשוריין ה-4. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של סגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית, גנרל ג'ון אביזייד.
בעת מלחמת עיראק פיקד על רגימנט השריון ה-3, בין היתר במהלך הלחימה בעיר תל עפר, בה פעלו רבים מפעילי הג'יהאד העולמי. לאחר מכן היה שותף בצוות בראשותו של הגנרל דייוויד פטראוס לגיבוש דוקטרינה ללוחמה בטרור. בשנת 2008 מונה למפקד מרכז שילוב היכולות של הצבא בדרגת בריגדיר גנרל. בשנת 2010 שימש כאחראי על התוכניות בפיקוד כוחות ארצות הברית ונאט"ו באפגניסטן. בשנת 2012 מונה למפקד המרכז למצוינות בתמרוּן בפורט בנינג. בשנת 2014 מונה לסגן מפקד פיקוד ההדרכה והאימונים של צבא ארצות הברית (TRADOC).
מקמאסטר בעל תואר דוקטור בהיסטוריה האמריקאית מטעם אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל והוא אף כתב ספר המבוסס על הדוקטורט שלו בשם "Dereliction of Duty" העוסק במלחמת וייטנאם בו הוא בוחן את כשלונות הממשל והצבא ומותח ביקורת חריפה על התנהלות הנשיא לינדון ג'ונסון וסגל יועציו הצבאיים והאזרחיים במשך המלחמה.

היועץ לביטחון לאומי

ב-20 בפברואר 2017 בחר נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ במקמאסטר לתפקיד היועץ לביטחון לאומי, לאחר שקודמו מייקל פלין התפטר זמן קצר לאחר שנכנס לתפקידו.
ב-15 במרץ 2018 דווח כי הנשיא טראמפ החליט להדיח את מקמאסטר מתפקידו כיועץ לביטחון לאומי. ב-22 במרץ הודיע טראמפ שמקמסטר יוחלף בשגריר לשעבר של ארצות הברית באו"ם, ג'ון בולטון, החל מ-9 באפריל 2018.
החבר'ה הטובים (סדרת טלוויזיה)

תקציר העלילה

הסדרה סובבת סביב סיפורם של נערים מתבגרים בני מעמד חברתי בינוני-נמוך, בתקופת לימודיהם בבית הספר התיכון. עיקר העלילה סובב את סיפורם של אסי- תלמיד תיכון, וגולן- עבריין משוחרר. אסי וגולן הם שני אחים למשפחה קשת יום, אביהם נטש את המשפחה. סיפורם מתחבר לסיפוריהם האישיים של חבריו של אסי לתיכון ולשכונה. הסדרה עוקבת אחר קשיים, משברי גיל ההתגברות, אהבות, עדתיות ודעות קדומות, סמים וחיכוכים בין גיבורי הסדרה והסובבים אותם.
קרלוס לטוף

ראשית דרכו

לטוף נולד בריו דה ז'ניירו שברזיל למשפחה שמוצאה בלבנון. בתחילת דרכו צייר קריקטורות עבור הוצאות המשויכות עם השמאל בברזיל. בשנת 1997 צפה בסרט תיעודי אודות הצבא הזפטיסטי לשחרור לאומי במקסיקו, ובעקבותיו שלח לצבא הזפטיסטי מספר קריקטורות, שזכו לתגובות חיוביות. לטוף ציין שלאחר החוויה הזו החליט להקים אתר ולעסוק ב"אקטיביזם אומנותי". לטוף נעצר שלוש פעמים בברזיל בשל קריקטורות אודות משטרת ברזיל, בהן ביקר ברוטליות משטרתית.

עבודתו

לטוף הרבה לצייר קריקטורות בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני, רובן מתארות את הצד הישראלי כרוצח שטני ותת-אנושי, ולעיתים אף משוות את ישראל ואת צה"ל לנאצים. קריקטורות מפורסמות שלו כוללת הצגה של אריאל שרון עם חבית גז בשם "Deportation B" וכן קריקטורות המראות חיילים ישראלים טובחים בנערים פלסטינים עם רוגטקות. קריקטורה מעוררת מחלוקת אחרת שייצר כוללת ציור של אוטובוס עם הכיתוב "הכיבוש" שמתפוצץ בפיגוע התאבדות. בנוסף, לטוף הוא היוצר של סדרת הקריקטורות "כולנו פלסטינים", המתארת את העמים המדוכאים בעולם לאורך ההיסטוריה (יהודים בגטו ורשה, שחורים בדרום אמריקה, וכדומה), ומשווה את מצבם לפלסטינים.
העבודות של לטוף מפורסמות באתרי אינדימדיה השונים, וגם באתר של גוש שלום. כמו כן, הוא משתף פעולה עם ארגונים כגון: המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית, ונטורי קרתא. בין השאר פרסם קריקטורה בתחרות הקריקטורות על השואה שארגנה איראן ב-2006: הקריקטורה מציגה פלסטיני עם טלאי בצורת סהר אדום, לצד גדר ההפרדה.
בישראל נפתח נגד אינדימדיה ישראל הליך פלילי, בעקבות קריקטורה של לטוף, שבה נראה ראש הממשלה, אריאל שרון, מתנשק נשיקה צרפתית עם אדולף היטלר, ובעקבות קריקטורה של קריקטוריסט אחר שבה נראה היטלר כאבי הציונות, אך התיק נסגר ללא הגשת כתב אישום.
ביוני 2017 עלה לטוף שוב לכותרות בישראל, אחרי שהעיתונאי ערד ניר שיתף בטוויטר קריקטורות של לטוף לרגל יום הפליטים הבינלאומי בו הוא תוקף את מנהיגי האיחוד האירופי, טורקיה וארצות ערב על יחסם לפליטים ממלחמת האזרחים בסוריה, וכתב שלטוף "כהרגלו לא חס על אף אחד".

האשמות באנטישמיות

בשווייץ ארגון שווייצרי יהודי תבע את לטוף ואת אתר אינדימדיה בשווייץ באשמת אנטישמיות. בית המשפט זיכה את לטוף, בטענה כי לטוף לא יצא נגד יהודים באשר הם יהודים אלא נגד מעשיהם הפוליטיים ביחס לפלסטינים.
יהודים ותומכי-ישראל מבקרים את לטוף וטוענים כי חלק מהקריקטורות שלו הן אנטישמיות אך לטוף חולק עליהם ואף הביא לידי ביטוי במספר קריקטורות את האבסורד הקיים לדעתו בהתייחסות למתנגדים לשליטת ישראל בשטחים כאל אנטישמיים.
מרכז שמעון ויזנטל הציב את קרלוס לטוף במקום השלישי ברשימת האישים המסוכנים ביותר ליהודים (אחרי מוחמד בדיע ומחמוד אחמדינז'אד). נכתב עליו: "הקריקטוריסט העליב את ישראל ואת ראש הממשלה שלה באמצעות קריקטורה נוטפת אנטישמיות".
מפרץ רניק

היסטוריה

חלקו המזרחי של המפרץ התגלה מהספינה "טרה נובה", של משלחת טרה נובה, שחקרה את האזור בין השנים 1910–1913. 
המפרץ מופה על ידי תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה גבוהה (מבצע היי ג'אמפ) בשנת 1947, וכן על ידי משלחת החקר האנטארקטית הסובייטית בשנת 1958.

לקריאה נוספת

• John G. Weihaupt, Two Recently Discovered Glaciers, Antarctica
• Edmund Stump, The Ross Orogen of the Transantarctic Mountains, P 7
פורד פיירמונט

פורד פיירמונט בישראל

דגמי "פורד פיירמונט" יובאו לישראל.
פורד פיירמונט היה בשירות משטרת ישראל ושימשה ניידת מבצעית במערך התנועה, במשטרת ישראל.
רכבים אמריקניים גדולים ומרווחים אלה, בעלי מנוע 4 צילינדרים בנפח 2,300 סמ"ק, שהצטיינו במהירותן וביציבותן, שובצו ברובן כניידות מבצעיות במערך התנועה במשטרה, ותופעלו בעיקר בכבישים הבין עירוניים.
הניידות המבצעיות נצבעו בצבעים המשטרתיים כחול ולבן וסומנו בסמלי המשטרה. בחלקן נשארו, בצבע הלבן המקורי שבו נרכשו, ושמשו כניידות תנועה מוסוות.
לרוחב גגן של הניידות המבצעיות הותקן גשר, שכלל פנס כחול מהבהב בצידו האחד ורמקול בצידו השני.
סדרת תקלות שונות, חוזרות ונשנות, שהתעוררו במהלך תפעולן המבצעי, וקשיים מתמשכים בתחזוקת הרכבים, הביאו בהדרגה לסיום שירותם של ה"פיירמונטים" במערך צי הרכב המשטרתי.
נילי המאירי

ביוגרפיה

המאירי נולדה בפתח תקווה ליצחק ושרה המאירי. אביה יצחק המאירי היה איש ציבור ועיתונאי. ב-27 ביולי 1955 בעת שחזר ארצה במטוס של חברת אל על משליחות בצפון אמריקה יורט המטוס מעל שמי בולגריה על ידי מטוסי קרב בולגריים וכל 58 נוסעיו, ובהם יצחק המאירי, ניספו. היא הייתה בת 16 בעת מותו של אביה. לאחר שסיימה לימודיה התיכוניים בבית הספר אוהל שם ברמת גן, התגייסה בסוף שנות ה-50 לצה"ל ושירתה כקריינית בגלי צה"ל.
זמן קצר לאחר סיום שירותה בגלי צה"ל עברה לקול ישראל ועבדה שם כקריינית ומגישה כולל קריינית חדשות. בהמשך, ערכה, הגישה וקראה סיפורים ושירים בתוכניות הילדים והנוער בקול ישראל (התוכנית לאם ולילד). היא נהגה לפתוח כל תוכנית במשפט: "שלום לכם ילדים, כאן נילי המדברת אליכם". המאירי אף שרה את אחד מפתיחי התוכנית.
בשנת 1967 הוציאה חברת CBS שני תקליטים עם סיפורים ושירים לגילאי 4 - 8 בקריינותה של המאירי.
בשנות ה-80 התמנתה המאירי למנהלת מחלקת הילדים והנוער של קול ישראל במקומה של מרים הרמן שפרשה לגמלאות. בתפקיד זה כיהנה במשך כ-10 שנים. 
נילי המאירי נשואה ולה שלושה ילדים ונכדים.

פרסים

יחד עם תמר ליבס, זכתה המאירי בפרס רשות השידור על הפקת תוכנית שעסקה בטראומה של ילדים בצל מלחמות.