google/wiki40b huggingface dataset:
ברוך נחשון

ביוגרפיה

נחשון נולד בחיפה. עוד בילדותו אהב להתבונן בנוף ההררי שנשקף מביתו.
לדבריו: "בכל בוקר ראיתי את רועי-הצאן הערביים, עולים בהר, אל המרעה וחוזרים לעת ערב.
אהבתי את הצמחים שנחבאו בין הסלעים והשתעשעתי בבוץ, המחליף צורותיו עם כל מדרך כף רגל. העדות המוסמכת על כשרוני, שמעתי מפי הגננת שלי, שהעניקה לי דף וצבעים, כל אימת שעשיתי מהומות בגן הילדים. בבית הספר, לא היה שום דבר שהרחיב את דמיוני, ולא נותר לי, אלא, לבהות בתקרה הלבנה ולהשתעשע בדמיונות".
מגיל 11 ועד גיוסו לצבא, למד אצל האמן שלמה נראני (נרינסקי) תלמידו של פול סזאן שפתח לו שער לאמנות היפה. למד בישיבת כרם ביבנה, כשהתחיל לשמוע על חב"ד ועל הרבי מנחם מנדל שניאורסון נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד, לאחר כשנה שירת בצבא, בתשכ"ה התחתן עם שרה, ונסע עם רעייתו לניו יורק, הם ביקרו אצל האדמו"ר מחב"ד שהעניק לו מלגה לשנת לימודים בעיר, ואמר לו: "דורות רבים עברו וחוש הציור בכשרות לא ניתקן – ואתה תתקן".
לאחר מלחמת ששת הימים, הצטרף אל הקבוצה הראשונה של המתנחלים בחברון. בשנים הראשונות הסתובב ברחבי העיר וצייר בשחור לבן. לימים, פתח גלריה ליד מערת המכפלה.
נחשון מספר: "בהשגחה-אלוקית פגשתי בזקן מחסידי ברסלב שהורה לי לומר, במשך 40 לילות, מחצות הלילה ואילך את כל ספר התהילים. מאז, קבלתי השראה מופלאה ואותה תרגמתי לצורה וצבע".
כעבור 15 שנה פתח תערוכה במרכז העולמי של חב"ד בתערוכה זו ביקר הרבי מחב"ד, בביקור יחיד מסוגו, ואף העיר את הערותיו על פרטי הציורים. כמו כן ערך תערוכות באוסטרליה, בארגנטינה, הונג-קונג, ארצות הברית ועוד.
לברוך ולשרה 5 בנים ו-5 בנות. חתנו, ויקטור עטיה, הוא שליח חב"ד בחברון. חתנו ארז קרלנשטיין, מנכ"ל מוסדות חב"ד ברחובות.

יצירתו

ביצירותיו, מתרגם נחשון לשפת הציור מחזות מסיפורי המקרא וממדרשי חז"ל, ממראות הטבע ומהחזיונות של הנביאים. יש ביצירותיו השפעות מהאמנות הפרסית וההודית ומכל מה שמגיע אליו מהלימוד בכתבי הקודש.
נחשון משתדל להפיק הרמוניה מלאה, בצבעים ובצורות ומשתמש הרבה בדימויים יהודיים כמו בית המקדש, מנורת שבעת הקנים, נרות, רימונים ושופרות.
נחשון מספר כי: "בטרם שאתחיל ואחרי שאני מסיים, אני מודה לה', שנטע בי את הכשרון, ההשראה והיכולת".
סגנון העבודות של ציורי השמן על הקנבס הנו ריאליסטי-נאיבי.

השפעה

דמותו הייחודית של נחשון כאמן יהודי חסידי, היוותה השראה לסופר חיים פוטוק שעליה ביסס את התמה בספרו "שמי הוא אשר לב" ("My Name Is Asher Lev") המספר על בחור צעיר, המבקש להפוך לצייר. העלילה עוסקת בנפתוליו עם הצדדים ה"טמאים" של אמנות הציור, תוך לבטים מול המשפחה והרבי.

פרשת קבורתו של אברהם ידידיה נחשון

בחורף 1975 נולד תינוק למשפחת נחשון בקריית ארבע. ברית המילה נערכה במערת המכפלה, והייתה הראשונה שנערכה שם, חרף איסור הממשל הצבאי, והתינוק נקרא בשם אברהם ידידיה נחשון. כעבור ארבעה חודשים נפטר התינוק ממוות בעריסה, ואימו שרה החליטה כי התינוק יקבר בבית העלמין העתיק בחברון, שמאז הרוגי הטבח בתרפ"ט לא נקברו בו יהודים. הממשלה התנגדה לקבורה זו, והוראה על כך יצאה מראש הממשלה דאז יצחק רבין, ושר הביטחון שמעון פרס. אולם בעקבות התעקשותה של האם, הסכים לבסוף שר הביטחון, לקבורת התינוק בבית הקברות. היישוב היהודי בחברון רואה בקבורה זו את הצעד הראשון בחידוש היישוב היהודי בתוך העיר חברון, שכן בעקבות הקבורה עלה צורך להציב שמירה על בית הקברות, דבר שהחל את הנוכחות האזרחית בתוך חברון עצמה. בין הדמויות הבולטות שעסקו בשמירה על בית הקברות היה פרופ' בן ציון טבגר, שפעל רבות לשחזורו ולהחזרת היישוב היהודי בחברון.
רופוס ג'ונס (שחקן)

ביוגרפיה

ג'ונס נולד בלונדון ולמד בלטימר אפר סקול ולמד אנגלית באוניברסיטת קיימברידג'.
תחילת הקריירה של ג'ונס הייתה עם החבורה הקומית "Dutch Elm Conservatoire".
בטלוויזיה הוא מוכר מהופעתו בתפקיד דוקטור פוגרטי בסדרה זוכת הפרסים של ג'וליה דייוויס "האנדרבי", בתפקיד דייוויד וילקס בסדרה הקומית "W1A", ובדמות מיילס מוליסון במיני-סדרה "כיסא פנוי" של ה-BBC. ג'ונס גילם את דמותו של טרי ג'ונס בסרט הקומדיה "Holy Flying Circus" שהיה מועמד לפרס באפט"א, וקוזמו בדרמה הקומית "Stag", ואת טום בסדרה "Camping" של ג'וליה דייוויס.
תפקידים נוספים של ג'ונס היו בסדרה "מונגרלס" בה דיבב את נלסון השועל, בסדרה "ויליאם וסינקלר", בתפקיד אורח בסדרה "אפיזודס", בתוכנית הקומית "It's Kevin", בסדרה "האנשים הלא נכונים", בעונה השנייה של "Fresh Meat", בסדרה הקומית "Toast of London", בסדרות "בית השוטים", "ניצבים", "Lead Balloon", "פיפ שואו", "Crooked House", "מרק אהבה", "Katy Brand's Big Ass Show", "הדשא הירוק יותר", "המשפחה שלי", "Losing It", ו-"Secret Smile". ב-2011 שיחק ג'ונס בסרט הטלוויזיה "לפלנד" של ה-BBC.
ב-2013 זכה להכרה כששיחק בתפקיד ניק אדוארדס בסיטקום "Bob Servant" של ניל פורסיית ששודר בערוץ BBC Four.
ג'ונס כתב עבור התוכניות "Angelos Epithemiou", "מיטשל & וב", הסדרה "Fur TV" של ערוץ MTV, "ג'ון קאלשו" ואחרים. הוא היה יועץ לסדרה של ערוץ E4 "קרדינל ברנס".
ג'ונס הופיע כקריין וכמדבב בפרסומות רבות ובמשחקי וידאו כגון "Fable III", ‏"Killzone", ו-"Xenoblade Chronicles". ב-2016 הצטרף לצוות המדבבים של הסדרה "תומס הקטר וחברים" בתפקיד פליינג סקוטסמן (בדיבוב העברי: סקוטמן).
ב-2016 שיחק ג'ונס בתפקיד קולסון במותחן הפסיכולוגי "The Ghoul" בבימויו של גארת' טאנלי. עוד באותה שנה כיכב בתפקיד ריצ'רד בהפקה של המחזה "Dead Funny" בתיאטרון וודוויל בלונדון.

פרסים ומועמדויות

ב-2005 היה ג'ונס מועמד לפרס פרייר יחד עם קבוצת שחקני המערכונים "Dutch Elm Conservatoire".
נמל התעופה ברלין טגל

היסטוריה

בתקופת מלחמת העולם הראשונה השתמש צבא הקיסרות הגרמנית באתר כמתקן אימונים. בשנות השלושים קבוצה של מהנדסי אווירונאוטיקה בהם המדען ורנר פון בראון ביצעו במקום ניסויי טילים. במלחמת העולם השנייה הציבו הגרמנים במקום סוללות נ"מ, המקום נהרס בהפצצה של חיל האוויר המלכותי הבריטי. בתקופת ההסגר על ברלין בין השנים 1948–1949 הקים חיל האוויר האמריקאי באתר שדה תעופה וערך אליו טיסות במסגרת הרכבת האווירית לברלין.
בתקופת המלחמה הקרה שימש שדה התעופה כבסיס חילות האוויר של ארצות הברית, צרפת, ובריטניה, והורשו לטוס אליו רק חברות ממדינות אלה. בתחילת שנות השישים החלו לטוס לנמל החברות אייר פראנס, פאן אמריקן, ובריטיש אירופאן איירוויז (British European Airways). משנת 1968 הופנו מנמל התעופה טמפלהוף (Tempelhof) לנמל כל טיסות השכר. בין השנים 1974-1969 נבנה הטרמינל החדש והורחבו המסלולים כדי לאפשר למטוסים רחבי גוף לנחות בנמל. בשנת 1975 החלה פאן אם להשתמש בנמל כבסיסה בגרמניה, החברה פעלה בנמל עד שנת 1989.
לאחר איחוד גרמניה בשנת 1990 הוסרו ההגבלות האוויריות, והותר לחברות גרמניות לפעול. חברת לופטהנזה רכשה את קוויה של פאן אם בגרמניה. בשנות התשעים הורחב הנמל בצורה משמעותית, ונבנו הטרמינלים D ו-E.
ביוני 2018, דווח כי לאחר הסגירה הצפויה של הנמל לאחר פתיחת נמל התעופה ברלין ברנדנבורג הוא יהפוך למתחם מסיבות והופעות לילה.

חברות תעופה ויעדים

בנמל פועלות כ-50 חברות תעופה הטסות לאירופה, אסיה, אפריקה, וצפון אמריקה.
הנמל משמש כבסיסם-המשני של החברות "לופטהנזה" ו"לופטהנזה סיטי ליין". בימי פעילותם של "אייר ברלין" ו"גרמניה" היה הנמל בסיס הפעולה המרכזי גם שלהם.

תחבורה אל הנמל וממנו

לנמל התעופה טגל אין חיבור ישיר ברכבת, אך הוא מחובר במספר נתיבי אוטובוסים וכבישים מהירים.
תחנת רכבת תחתית המשרתת ישירות את נמל התעופה תוכננה מאז שנות השישים, אך היא מעולם לא נבנתה בשל סגירתו הצפויה של נמל התעופה טגל. תחנת הרכבת התחתית של אלט-טגל ותחנת הרכבת Tgel S-Bahn אינן משרתות את נמל התעופה טגל, אלא את רובע טגל של ברלין. נכון לשנת 2017, נידונה הרחבה של  ברלין מברלין האופטבנהוף לשדה התעופה טגל אך לא ברור אם הרחבה זו תיפתח לפני סגירת שדה התעופה.

רכב

לשדה התעופה יש חיבור ישיר לכביש המהיר A111 אשר מקשר אותו לכבישים המהירים A10, A110 ו- A115 (דרך A110) המגיעים לכל הכיוונים. מוניות והשכרת רכב זמינות בנמל התעופה, ניתן להגיע אל מרכז העיר (אלכסנדרפלאץ) בתוך 25 דקות.

אוטובוסים

שדה התעופה מקושר על ידי מספר קווי אוטובוסים של BVG, אשר מציעים חיבור לרכבת התחתית של ברלין ולרכבת העילית של ברלין, וכן לרכבות אזוריות ולרכבות ארוכות טווח.

תאונות ותקריות

ב-15 בנובמבר 1966 התרסק מטוס מטען של פאן אמריקן במהלך הנחיתה, שלושת אנשי הצוות נהרגו.
רימאל עלי

קריירה

רימאל עלי היא הטרנסג'נדרית הראשונה לעבוד כדוגמנית, והראשונה להופיע בקולנוע הפקיסטני כשחקנית. סרט הבכורה שלה, הקומדיה הרומנטית "סאט דין מוחבאט אין" (באורדו: سات دن محبت اِن; בתרגום לעברית: אהבה בשבעה ימים) יצא במהלך חג עיד אל-פיטר 2018, באמצע יוני. בסרט מככבים שחקנים ידועים בקולנוע הפקיסטני, ביניהם מהירה חאן, שהרבאר מונוואר וג'אבד שייח'. מאז סיימה לצלם את הסרט, היא כבר עבדה על שני סרטים נוספים.
עלי היא רקדנית מוכשרת, ואחרי שסיימה את התואר ראשון שלה באוניברסיטת פנג'אב, היא בחרה להפוך אהבה זו לקריירה, והתחילה את דרכה בעסקי הבידור. היא עבדה בעיקר בתיאטרון ובקליפים מוזיקליים, לצד עבודתה כדוגמנית. היא זכתה להכרה ציבורית גדולה ואף בינלאומית כאשר הופיעה בקליפ המוזיקלי של הלהקה הפקיסטנית "סוץ'" ב-2017. נושא הקליפ הוא חוויית החיים של נשים טרנסג'נדריות בחברה – הדחיקה לעסוק בזנות, חוסר הקבלה החברתית והמשפחתית וכן האיום באלימות, ואפליה בתעסוקה – ולצד כל זאת, התקווה לשינוי ולעתיד טוב ומקבל יותר.
עלי היא פעילת להט"ב בולטת, ונחשבת רבות בתור "הפנים" של הקהילה הטרנסג'נדרית. לכן, היא דאגה שהייצוג הטרנסג'דרי בסרטים בהם היא משתתפת יהיה מכבד: "רציתי לוודא שהתפקיד לא עושה צחוק מהקהילה שלי, באופן בו קורה תכופות בסרטי בוליווד ולוליווד (כינוי לתעשיית הקולנוע בפקיסטן המבוססת בלאהור, על משקל בוליווד). אז התרגשתי מאוד מהאופן הרגיש והאמיתי שהסיפור מתייחס לדמות הטרנסג'נדרית. מינו ופרג'אד (הבמאים) גם הצליחו להימנע מהמלכודת שהרבה סרטים נופלים בה, של להפוך את הדמות הטרנסית לקורבן".
אחרי שנים רבות של הדרה ואפליה, הקהילה הטרנסג'נדרית בפקיסטן מוצאת אט-אט את מקומה בחברה הפקיסטנית, כאשר למשל מרבייה מליק הייתה למגישת החדשות הטרנסג'נדרית הראשונה, ומתוכננים לצאת מספר סרטים נוספים עם דמויות טרנסג'נדריות בשנה הקרובה.
שו צ'ונג

ביוגרפיה

שו צ'ונג נחשב לגדולי הפסנתרנים והמנצחים של סין, הוא המנהל האמנותי של התזמורת הפילהרמונית של שאנגחאי ותחרות הפסנתר הבינלאומית בעיר זו. שו הוא גם מנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של רשות השידור הקוריאנית והמנצח הראשי של תזמורת הקונסרבטוריון הלאומי של איטליה.
חינוכו המוזיקלי הרשמי והקפדני של שו, בן למשפחת רופאים ידועה משאנגחאי, החל בגיל 17, בכיתת הפסנתר של דומיניק מֶרלֶה בקונסרבטואר של פריז. את לימודי הניצוח עשה עם הפרופסור שיאוטונג חואנג (Xiaotong Huang), מורם הנערץ של גדולי המנצחים הסינים בעולם.
משנת 1988 ואילך זכה שו בפרסים רבים בתחרויות פסנתר בינלאומיות יוקרתיות וביניהן בתחרות העשירית ע"ש צ'ייקובסקי. לצד הופעותיו כפסנתרן וכמנצח עם תזמורות סיניות, פיתח קריירת ניצוח ברחבי אירופה, צפון אמריקה ודרומה ודרום-מזרח אסיה.
הוא ניצח על הקאמרטה הישראלית ירושלים, תזמורת פריז, התזמורת הלאומית של צרפת, תזמורת ליל, תזמורת צ'ייקובסקי של רדיו מוסקבה, תזמורת הרדיו של דרום-מערב גרמניה, התזמורת הסימפונית של ונקובר, התזמורת הסימפונית של יוסטון, התזמורת הסימפונית של רומא והתזמורת הפילהרמונית הסינית.
בין המוזיקאים הנודעים שעמם פעל נמנים: פאול בדורה-סקודה, לזר ברגמן, מקסים ונגרוב, סרג'ו קומיסיונה, פיליפ אנטרמון, ז'אן ברנר פומיה, ז'או קלוד קסדסי, נמה ירווי, מאריס יאנסונס, ארטו נורנס, יורמה פאנולה, הירוקו נקמורה וז'יאן וונג.
בשנת 2013 נבחר להיות המנהל המוזיקלי והמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית חיפה וסיים את תפקידו בתזמורת באוגוסט 2019. זאת הפעם הראשונה שבה מוזיקאי סיני משמש בתור מנהל מוזיקלי של תזמורת בישראל.
השמורה האקולוגית מיסטייקן פוינט

המאובנים שבשמורה

בשמורה יותר מ-10,000 מאובנים שנחשפו, ולאחר גילויים משמשים למחקר מדעי. גודלם נע בין סנטימטרים בודדים ועד לאורך של קרוב לשני מטרים.
צורת הימצאותם של המאובנים סייעו לחוקרים לקבוע שבעלי החיים שנמצאו באזור המחיה המקורי שלהם, והמאובנים מסייעים לחוקרים לקבוע את המורפולוגיה של הפרטים שנמצאו. תיארוך רדיומטרי סיפק לחוקרים כרונולוגיה מפורטת, למשך 20 מיליון שנים, של בעלי החיים שבסביבה, כך שהחוקרים זכו להצצה על ההתפתחות האבולוציונית שהתרחשה בקרב היצורים המקומיים למשך תקופה ארוכה.
מרבית המאובנים שנמצאו משתייכים למין של אורגניזם ימי, הנקרא רנגאומורף - יצורים ייחודיים, בעלי מבנה גוף עלעלי, המהווים קבוצה ביולוגית נפרדת, שלא ניתן לסווגה כבעלי חיים או צמחים. המאובנים העדינים נשמרו בפירוט יוצא דופן בזכות זרם של אפר וולקני.
המאובנים הייחודיים של השמורה שיכיים לתקופת האדיקר, אשר התרחשה סביב נקודת מפנה, שאחריה החל "הפיצוץ הקמבריוני", שהוא תקופת פריחה אבולוציונית, בה הופיעו לראשונה קבוצות בעלי חיים חשובות רבות.

חשיבות האתר כאתר מורשת עולמי

מבחינת הקריטריונים המסווגים את האתר כאתר מורשת עולמי, מסווג האתר על פי קריטריון 8: דוגמה לחריגות, להצגת התפתחויות בתולדות האנושות או התהליכי התהוותם של גורמים שונים בעולמנו.
האתר נכלל בקריטריון זה מעצם היותו התיעוד המתמשך הארוך ביותר שנמצא - כ-20 מיליון שנה ברצף - של מאובנים מתקופת האדיקר, חלקן העדויות הטובות ביותר שנמצאו לראשית התפתחותן של כמה קבוצות של בעלי חיים אשר עדיין קיימות בעת המודרנית.
השמורה של מיסטייקן פוינט מכילה את אוסף הממצאים העתיק ביותר שנמצא של אורגניזמים גדולים ומורכבים. מבחינה אקולוגית, השמורה מכילה את אוסף הממצאים העתיק והמגוון ביותר של יצורי מים עמוקים מהתקופת האדיקר, שמספק הצצה נדירה על אבות קדמונים משותפים של סוגי יצורים שונים שיתפתחו בהמשך, והצצה על בעלי החיים המורכבים הראשונים שהתקיימו במים העמוקים.
לאתר חשיבות נוספת בהיבטים נוספים, כמו ראיות לחשיבות תפקידן של רמות החמצן בעולם העתיק, בכדור הארץ או מבחינה מקומית, עבור התפתחותם של בעלי חיים רב תאיים מורכבים.
דיר קלעה

דיר קלעה הוא אתר ארכאולוגי מהתקופה הביזנטית, 100 מטר מערבית ליישוב פדואל במערב השומרון. האתר נמצא בשנת 1873 על ידי עורכי הסקר הבריטי לארץ ישראל המערבית מטעם הקרן לחקר ארץ ישראל. הם גילו שרידי כנסייה בעלת אפסיס וחווה חקלאית על הדרך העתיקה מאנטיפטרוס לסבסטיה. מגדל השמירה שהתגלה במקום מעיד שהיה לתושבי המקום גם תפקיד בשמירת הדרך.
מיקום האתר הוא אסטרטגי וניתן לצפות ממנו על שפלת החוף וגוש דן. למרגלות האתר נמצא האפיק של נחל שילה.

ארכאולוגיה

המבנה בנוי במפלסים אחדים, ממדיו 47 מטר על 45 מטר וקירו החיצוני בנוי אבני גזית. בפתח משקוף גדול שעליו נחקק צלב. ברצפת המבנה אותרו אבני פסיפס צבעוניים. מתחת למבנה מרתפים, וערביי האזור טוענים שאפשר להגיע דרכם לרגלי ההר דרך מנהרה. במקום נמצאו חקוקים באבן צלבי שמונת הקצוות, שהם "צלבי מלטה" של ההוספיטלרים אך לא ברור האם אכן ישבו במקום והאם מקור הצלבים בהם.
לאור שרידי הטרסות, בריכות מים המטויחות ושרידי בית בד וגת מניחים כי הייתה במקום חווה חקלאית. הימצאות מערות קבורה מעיד על קיום יישוב במקום.

היסטוריה

יואל אליצור וחיים בן דוד מעלים את ההשערה כי אתר דיר קלעה ואתר קרוב לו, חורבת דיר סמען, ואולי עוד שלושה אתרים, ששמם מופיע בכתובות אך לא נמצא עדות למקורם בשטח, שימשו כעין קו גבול בין האזור השומרוני מצפון לבין האזור הנוצרי בדרום. סך הכל נמצאו 12 אתרים הנושאים את הקידומת "דיר" במורדות הדרומיים–המערביים של השומרון.
הארכאולוג יזהר הירשפלד העלה את ההשערה כי המנזרים הוקמו במאה ה-6, לאחר חורבן האזור על ידי האימפריה הביזנטית בעקבות מרידות השומרונים. הם הוקמו בתור תגובה על הרס הכנסיות באזור הצפוני של השומרון. ועל כך מעידה העובדה כי בכל אזור השומרון נמצאו 28 אתרים הנושאים את הקידומת "דיר" אך רק בדרום השומרון נשמרו השרידים הנוצריים.
התוצאה הייתה שמדרום לנחל שילה התרכזה אוכלוסייה נוצרית מהתקופה הצלבנית עד העת החדשה. מעידות על כך הריכוזים הנוצריים והכנסיות ביישובים: טייבה (ברמת חצור ליד עפרה) סינג'יל, ועאבוד, המצויים בדרום-מערב השומרון.
לדעת ארכאולוגים המקום יושב לראשונה על ידי הרומאים, שם הקימו מבצר, שהוא הבסיס ליישוב הביזנטי.
סעדיה שוראקי

רבי סעדיה שוראקי (1603 – 1704) היה מלומד רבני בן המאה ה-17 מתלמסאן שהיה ידוע עבור מאבקו בשבתאות וכן עבור ההשכלה הכללית הרחבה שלו. הוא עסק במתמטיקה ופילוסופיה וכן חיבר שירה ופיוטים.

ביוגרפיה

סעדיה בן אלישע שוראקי נולד בשנת 1603 בתלמסאן, על הגבול המערבי של אלג'יריה של היום. משפחתו היא משפחת רבנים ידועה ממגורשי ספרד. ר' יעקב אבן צור מפאס כתב עליו ש"בכל חכמה ימינו רוממה", ואכן לצד השכלתו המסורתית הוא גילה עניין רב גם במדעים של זמנו. הוא האמין שהשכלה במדעים עוזרת להתמודד עם אתגרי החיים ומסייעת להתנהגות מוסרית מצד הפרט. ר' שוראקי חיבר ספר לימוד למתמטיקה, "מונה מספר" (1691), מהראשונים בסוגו בעברית.
בנוסף ר' שוראקי חיבר ספר פרשנות רחב היקף בשם "שיר חדש" (1706) על מזמור קי"ט של ספר תהילים. בפרשנותו הוא מביא לביטוי את ידיעותיו בפילוסופיה, מדעי הטבע, השפה העברית וקבלה. ר' שוראקי נודע גם כמשורר ופייטן, שיריו נוגעים בעיקר לנושאים של גאולה וארץ ישראל. בתיאוריו של הגאולה העתידה לבוא באה לידי ביטוי דחייתו ומאבקו בשבתאות וטענתה שהגאולה הגיעה. מספר משיריו שולבו במסורת התפילה של יהודי אלג'יריה.
ב.מ.וו 700

הרכבת ב.מ.וו 700 בישראל

היה ניסיון להרכבת דגם ב.מ.וו 700 בישראל על ידי התעשיין אפרים אילין. בשנת 1962 אילין התחייב לפני חברת ב.מ.וו להרכיב 840 יחידות בשנה, אבל לבסוף ההסכם לא יצא לפועל. הורכבו 4 יחידות, דגמי ב.מ.וו 700 אשר שווקו בשנת 1963, 2 יחידות בתל אביב, 1  בירושלים, ו- 1  בחיפה. במאי 1963 חתם  אילין על חוזה להרכבת מכונית קטנה, עם הינו מוטורס היפנית, ה-קונטסה 900.

נסיון חברת אוטוקרס להרכיב את דגם ב.מ.וו 700 בישראל

ביולי 1965 נחתם הסכם על ידי יצחק שובינסקי  מנכ"ל אוטוקרס עם חברת ב.מ.וו ולפיו ב.מ.וו תספק לאוטוקרס את תיבת ההילוכים והמנוע של הב.מ.וו 700, כאשר יתר החלקים המכניים ייוצרו בארץ והמרכב יבנה מפיברגלס. בדצמבר 1965 חברת ליילנד הפכה לבעלת מניות עיקריות באוטוקרס, ולספקת הרכיבים העיקרי של אוטוקרס והפרויקט נגנז.

שיווק ב.מ.וו 700 בישראל

ב.מ.וו 700 שווקה בישראל מספטמבר 1960  על ידי סוכנות "אוטו סטוק", שמשרדיה היו ברחוב לבונטין 8, בתל אביב.
בשנת 1961 שווקו 376 יחידות, תחת הסיסמה : "המכונית שנבחרה לאחת מהטובות בעולם והאידיאלית לתנאי הארץ".
גלוד

גלוֹד היה יישוב יהודי קדום בנפת עקרבת שמדרום לשכם, הנזכר באופן יחידאי בשטר מהתקופה הרומית שנמצא במערות המפלט במדבר יהודה.
היישוב נזכר בשטר הכתוב יוונית שנמצא במערות מורבעת, ככפר מוצאו של בעל השטר, אליה בן שמעון. עוד מצוין בשטר כי היישוב נמצא במחוז עקרבת.
בשל אזכור גלוֹד במחוז עקרבת, מזוהה היישוב הקדום עם הכפר הערבי ג'לוּד, כ-7 ק"מ דרומית-דרומית-מערבית לכפר הערבי עקרבה, המשמר את שמה של עקרבת הקדומה.
פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג

ביוגרפיה

פטר נולד ב-8 ביולי 1827 באולדנבורג, לאוגוסט, נסיך הכתר של אולדנבורג ולאידה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, בתם של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואמליה מנסאו-ויילבורג.
בצעירותו שירת פטר בצבא הפרוסי בדרגת גנרל חיל הפרשים, ולאחר מכן שירת בצבא ממלכת הנובר כגנרל חיל הרגלים.
בשנת 1853 מת אביו אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ופטר עלה לשלטון במקומו. במהלך מלחמת קרים תמך פטר באימפריה הרוסית, עקב קשריו המשפחתיים עם ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה. בשנת 1863  הביע פטר את רצונו לקבל את דוכסות שלזוויג ודוכסות הולשטיין, אך לבסוף ויתר על תביעתו. בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות פטר לממלכת פרוסיה במלחמת אוסטריה-פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת פרוסיה-צרפת, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.
בשנת 1895 מתה כלתו אליזבת אנה, נסיכת פרוסיה, ובשנת 1896 מתה אשתו אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1899 יצא פטר לטיול ארוך בחו"ל, על מנת להשתחרר מעומס העבודה שלו שגרם לו לבעיות לב. ב-13 ביוני 1900 מת פטר, ובנו פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג עלה לשלטון במקומו.
ולדימיר פרפנוביץ'

ביוגרפיה

ולדימיר פרפנוביץ' נולד במינסק. בילדות הוא החל להתאמן בהיאבקות אך ללא הצלחה יתרה. בשנת 1974 ולדימיר החל להתאמן החתירה. בתחרות הראשונה הוא בטעות הוצב בקבוצת גיל גבוהה ממנו אך להפתעת כולם ניצח. בגיל 18 פרפנוביץ' נכלל בנבחרת  ברית המועצות. בשנת 1978 הוא לראשונה השתתף אליפות העולם וזכה במדליית כסף בתחרות יחידים.
בשנת 1979 סרגיי צ'וכראי נישאר ללא שותף בתחרויות זוגות וסוכם לצרף אותו לוולדימיר פרפנוביץ'. ביחד הם זכו ב-2 מדליות אולימפיות במשחקי מוסקבה 1980.
במשך מספר שנים פרפנוביץ' היה זוכה באליפות העולם בתחרות יחידים וב-2 מדליות זהב נוספות בתחרויות זוגות. בשנים 1980-1983 הוא זכה בתואר "ספורטאי השנה" של בלארוס.
לאחר סיום השתתפות בתחרויות פרפנוביץ' הועסק במספר תפקידים בממסד הבלארוסי. בשנת 2000 פרפנוביץ' השתתף בבחירות לפרלמנט וזכה. בהיותו חבר פרלמנט פרפנוביץ' הצטרף לשורות האופוזיציה. ביוני 2004 הוא הכריז על שביתת רעב כאות מחאה לאי-מתן זכות השתתפות בדיוני מושב הפרלמנט הבלארוסי. השביתה הסתיימה לאחר 18 ימים כאשר חברי הפרלמנט הצביעו נגד שובתי הרעב. לאור השתתפותו באופוזיציה לשלטון, הוועד האולימפי הבלארוסי ניסה להוציא את ולדימיר פרפנוביץ' מחברות בוועד אך לא הצליח. בשנת 2005 פרפנוביץ' איבד את תפקידו כיושב ראש איגוד החתירה הבלארוסי.
בשנת 2010 פרפנוביץ' עזב את ארצו ועבר רוסיה בה הוא מועסק כמאמן קיאקים.

השתתפות האולימפיאדות

ולדימיר פרפנובי'ץ השתתף רק במוסקבה 1980 וזכה בה ב-3 מדליות זהב. בכך הוא היה ראשון הקיאקיסטים שזכה ב-3 מדליות זהב באולימפיאדה בודדת. 
בתחרויות זוגות הוא התחרה לצד סרגיי צ'וכראי שזכה במדליית זהב השלישית שלו.
לאחר שהתברר לפרפנוביץ' שברית המועצות לא תשתתף במשחקים אולימפיים של שנת 1984 הוא פרש מספורט תחרותי.
תחנת הרכבת שיקגו יוניון

היסטוריה

התחנה הנוכחית היא השנייה בשם זה שנבנתה בשיקגו, ותחנת הרכבת השלישית שנבנתה באותו האתר. הצורך בתחנה אחת ריכוזית וגדולה היה נושא פוליטי חשוב בשיקגו של המאה התשע עשרה, כאשר חברות רכבות מתחרות שונות בנו סדרה של תחנות סופיות.  תחנות רבות והמסילות המקשרות אליהם הקיפו את רובע העסקים המרכזי של העיר ומנעו בעצם את הרחבתה. גם התחנות השונות גרמו לנסיעה קשה עבור מטיילים, שרבים מהם נאלצו לבצע החלפות מייגעות, ארוכות ולא נעימות מתחנה אחת לאחרת דרך הלולאה.
ב -25 בדצמבר 1858, נבנתה התחנה שהפכה בסופו של דבר לתחנה המאוחדת של היום. התחנה נבנתה על הגדה המערבית של נהר שיקגו.
סין-מובליט

סין-מובליט היה מלך אמורי, המלך החמישי בשושלת הראשונה של מלכי בבל שהייתה שושלת אמורית. הוא היה אביו של המלך חמורבי. תקופת מלוכתו נמשכה 19 שנים, בין השנים 1812–1793 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה התיכונה, או 1729-1748  לפי הכרונולוגיה הנמוכה. סין-אומבליט היה השליט הראשון על בבל שהכריז על עצמו כמלך העיר. הוא היה הראשון שהרחיב את שלטונה של בבל על ערי מדינה נוספות בדרום מסופוטמיה. בנו חמורבי הרחיב את גבולות הממלכה והפך אותה לאימפריה.

מלוכה

סין אובליט ירש את אביו אפיל-סין. לא נמצאו במחקר הארכאולוגי כתובות המציינות אותו ואת אביו. בתקופת שלטונו נשלט המרחב המסופוטמי על ידי מספר ממלכות עתיקות ובולטות: אשנונה באזור החידקל העליון, לרסה באזור הדלתה של הפרת והחידקל, ממזרח שכנה ממלכת עילם ובאזור הג'זירה מלך המלך האשורי שמשי אדד הראשון, שהקים ממלכה גדולה. בבל באותה עת הייתה עיר ממלכה מקומית.
בשנה ה-13 למלכותו, הדף את צבא העיר אור שפלשה לתחומה של בבל. בשנה ה-17 למלכותו כבש את העיר איסין, ששכנה מדרום-מזרח לבבל בתקופת מלכותו של דמיק-אילישו מלך איסין, אבל לאחר מכן איבד את שלטונו על איסין. במשך תקופת מלכותו הוא הצליח להתחזק, ביצר מספר ערים בתחום ממלכתו ובנה תעלות.
בעת עליית בנו חמורבי לשלטון, התרבות הבבלית צברה כבר בולטות מסוימת בקרב המעמדות המשכילים על פני תרבויות אחרות באזור. השלטון באזור כבר החל להתבסס תחת הגמוניה בבלית. ערי המדינה בורסיפה כיש, דילבת ו-סיפר היו תחת הגמוניה בבלית.
במקורות העתיקים מופיעה גם דמות אישה בשם אילטני , ייתכן והייתה בתו של סין-מובליט ואחותו של חמורבי, או שהייתה בתו של שמשו-אילונה בנו של חמורבי.
האוקיינוס ההודי

גאוגרפיה

סגירת הלוחות הטקטוניים של אפריקה, תת-היבשת ההודית ואנטארקטיקה יצרה את האוקיינוס ההודי. ניתן לראות את החיבור בין הלוחות בשלוחת הרמה האוקיאנית, אשר יוצרת מעין צורת Y; כאשר זנב האות Y משתרע דרומה מקצה המדף היבשתי ליד מומבאי שבהודו. האגנים שנוצרים - במזרח במערב ובדרום מחולקים (על ידי רמות) עצמם לאגנים קטנים יותר. המדפים היבשתיים של האוקיינוס ההודי צרים, ורוחבם הוא כ-200 קילומטר בממוצע. יוצא דופן הוא המדף שליד החוף המערבי של אוסטרליה, שבו רוחב המדף הוא 1,000 קילומטר. העומק הממוצע של האוקיינוס הוא 3,890 מטרים. הנקודה העמוקה ביותר בו היא מצולות דיאמנטינה, ליד החופים הדרום-מערביים של אוסטרליה. מצפון לקו הרוחב 50° של חצי הכדור הדרומי, כ-86% מן האגן הראשי מכוסה בסחופת ימית, ומחצית מסחופת זו נוצרת מסוג של פלנקטון בשם גלוביגרינידה. 14% הנותרים מכוסים בסחופת יבשתית. סחופת קרחונים מהווה את מרבית הסחופת במרחבים הדרומיים ביותר.

אקלים

האקלים בשטח האוקיינוס שמצפון לקו המשווה מושפע ממונסונים וסופות טורנדו. רוחות צפון-מזרחיות חזקות נושבות מאוקטובר ועד אפריל; בעוד שממאי ועד אוקטובר נושבות רוחות דרומיות ומערביות. מונסונים בים הערבי גורמים לגשמים בתת-היבשת ההודית. בחצי הכדור הדרומי הרוחות יותר מתונות, אבל סופות קיץ באזור ליד מאוריציוס יכולות להיות חמורות. לעיתים מכים ציקלונים את אזור הים הערבי ומפרץ בנגל לאחר שינוי כיוון המונסון. האוקיינוס ההודי הוא האוקיינוס החם ביותר.

תנאי המים

מספר נהרות חשובים נשפכים לאוקיינוס ההודי, ביניהם הזמבזי, השאט אל-ערב, האינדוס, הגנגס, הבראהמאפוטרה, והאיירוואדי. הזרימה מוכתבת במידה רבה על ידי המונסונים. שני זרמים מעגליים גדולים, אחד בחצי הכדור הצפוני הנע בכיוון השעון ואחד דרומית לקו המשווה הנע נגד כיוון השעון, משפיעים על דפוסי הזרימה. בזמן המונסונים החורפיים הכיוון בצפון מתחלף. זרימה ותנועה במעמקי האוקיינוס מושפעת בעיקר מזרימה מכיוון האוקיינוס האטלנטי, הים האדום וזרמים אנטארקטיים. צפונית לקו הרוחב 20° בחצי הכדור הדרומי טמפרטורת המים היא לא פחות מ-22 מעלות (צלזיוס), ומגיעה אף ל-28 מעלות במזרח. דרומית לקו הרוחב 40° מתחת לקו המשווה יורדות הטמפרטורות במהירות. מליחות פני המים נעה בין 32 ל-37 חלקי 1,000, כאשר הרמות הגבוהות ביותר נמדדו בים הערבי ובשטח בין אפריקה הדרומית ודרום-מערב אוסטרליה. מקו הרוחב 65 בחצי הכדור הדרומי ודרומה ניתן למצוא קרחונים במשך כל השנה. בממוצע, לא מגיעים קרחונים צפונית לקו הרוחב 45 דרום.

כלכלה

האוקיינוס ההודי הוא אחד מהערוצים החשובים לסחר ימי, המחבר את המזרח התיכון, אפריקה ומזרח אסיה עם אירופה ויבשת אמריקה. חלק נכבד מתנועת המסחר היא של נפט ומוצרי דלק, משדות הנפט של המפרץ הפרסי ואינדונזיה. עודפי פחמימן מופקים באזורים שלחופי ערב הסעודית, איראן, הודו ומערב אוסטרליה. כ-40% מייצור הנפט העולמי מגיע מהאוקיינוס ההודי. החול בחופי האוקיינוס עשיר במינרלים והמדינות השוכנות לחוף האוקיינוס מנצלות גם משאבים המצויים בשטח הימי שלהן.
כמות הפלנקטון באוקיינוס ההודי מצומצמת יחסית, בשל טמפרטורת המים, למעט בקצוות הצפוניים שלו. אפשרויות הדיג הן מוגבלות, אך בעלות חשיבות למדינות השוכנות לחופיו - לצריכה מקומית ולייצוא. משלחות דיג מרוסיה, יפן, קוריאה הדרומית וטאיוואן מנצלות את מימי האוקיינוס, בעיקר לצורכי דיג חסילונים ודגי טונה.

אתגרים אקולוגיים

מספר מיני בעלי חיים ימיים מצויים בסכנת הכחדה באוקיינוס ההודי - ביניהם תחש המשכן, כלבי ים, צבי ים ולווייתנאים.
בנוסף, זיהום נפט מאיים על הים הערבי, המפרץ הפרסי והים האדום.