google/wiki40b huggingface dataset:
אישטוואן הראשון, מלך הונגריה

ביוגרפיה

אביו של אישטוואן היה המנהיג המדיארי גזה הראשון, אשר היה נינו של ארפאד, הוא המנהיג המדיארי אשר הוביל את השבטים המדיארים מערבות אוקראינה למישורי הונגריה. כשנולד קיבל את השם ואייק, שפירושו "גיבור". ואייק נולד עובד אלילים, אך הוטבל בגיל עשר, כחלק מברית שערך אביו עם המדינות הנוצריות השכנות. כשהוטבל ניתן לו השם אישטוואן (הגרסה ההונגרית של השם היווני איסטפנוס, על שם סטפנוס הקדוש). אמו של אישטוואן הראשון הייתה שארלוט,  אחותו של גיולה פרוקוי.
בשנת 995 נישא אישטוואן לגיזלה, בתו של היינריך השני, דוכס בוואריה. לאישטוואן ולגיזלה נולדו שלושה ילדים - הבנים אימרה ואוטו, ובת בשם הדוויג. כל ילדיו מתו לפניו.
עם הולדתו של אישטוואן היה המנהג השיבטי כי את המנהיג השבטי של המדיארים יורש הזכר המבוגר ביותר במשפחת המלוכה. אביו של אישטוואן, גזה, אשר ניסה להפוך את הונגריה למדינה בנוסח ארצות המערב, הכריז עליו כיורשו עוד בחייו, וכך סטה מן המנהג השבטי העתיק. לאחר שאישטוואן קיבל את המלוכה נאלץ להאבק באצילים עובדי אלילים, בהם דודו, אשר התנגדו לו. אישטוואן הצליח לאחד את כל שבטי המדיארים בשנת 997, הודות לסיוע שקיבל מאצילים נוצריים מסלובקיה.
על פי המסורת ההונגרית ביקש אישטוואן מן האפיפיור סילבסטר השני כי יכיר בו כמלך נוצרי (ובמשתמע כי יאפשר לו למנות בישופים). סילבסטר סירב בתחילה, אך לאחר שהופיע בחלומו המלאך גבריאל וציווה עליו להסכים לבקשה, נעתר. אירוע זה מונצח בפסל של המלאך גבריאל המוצב על עמוד ב"כיכר הגיבורים" בבודפשט. האפיפיור שלח לאישטוואן כתר מזהב אשר הפך לסימלה של הונגריה, וזאת ביחד עם צלב אפוסטולי, ומכתב ברכה המכיר בו כמלך נוצרי.
אישטוואן חילק את הונגריה לחמישים מחוזות ועשר דוכסויות, והורה לכל עשרה כפרים להציב כנסייה ולמנות כומר. הוא ייסד את הקתדרלות בסקשפהרוואר (עיר שייסד; פירוש שמה: "כס המלוכה הלבן"), ובאסטרגום, כמו גם כנסיות ומנזרים ברחבי הונגריה. בכנסיות ובמנזרים קמו בתי ספר, שהפכו למרכזי חינוך ותרבות חשובים. אישטוואן דיכא את המנהגים הפגאניים, וחיזק את הנצרות באמצעות חוקים שונים, לרבות איסור על השימוש בכתב המדיארי, והפיכת האלפבית הלטיני והשפה הלטינית לשפה הרשמית של ארמון המלוכה.
אישטוואן נהג לבקר בכנסיות ובערים, לעיתים מוסווה כאיכר נודד, ותרם כספים רבים לאנשים שפגש. על פי האגדה, באחד ממסעות אלו נשדד על ידי חבורת קבצנים, אך משנחשף כי הוא המלך, חס על חייהם.
בערוב ימיו התכוון לפרוש לחיים של קדושה ולהעביר את מוסרות השלטון לבנו אימרה, אך בשנת 1031 מת אימרה בתאונת ציד. ללא יורש טבעי, מכיוון שכל ילדיו מתו לפניו, מת בעיר סקשפהרוואר, ונקבר שם. נאמר כי נתיניו התאבלו על מותו במשך שלוש שנים. תחתיו מלך בן-אחותו, פטר אורסאולו.
לאחר מותו החלו סיפורים על ניסים המתרחשים ליד קברו. אישטוואן הוכרז כקדוש של הכנסייה הקתולית בשנת 1083. הוא הקדוש הפטרון של: הונגריה, מלכים, מותם של ילדים, בנאים, סתתים, ומניחי לבנים. יומו הוא 2 בספטמבר, אך חגו נחגג בהונגריה ב-16 באוגוסט, היום בו הועברו שרידיו הקדושים לעיר בודה (אחת משלוש הערים המרכיבות את העיר בודפשט). כתרו מוצג כיום בבניין הפרלמנט ההונגרי (במוזיאון הלאומי בבודפשט מוצגת רפליקה).
תיכון חדש

היסטוריה

בית הספר נוסד בשנת 1937 בתל אביב על ידי אגודה קואפרטיבית של מורים יוצאי גרמניה בראשות ד"ר טוני הלה וד"ר אהרן ברמן. שלושה מבין חברי הצוות ד"ר טוני הלה, ד"ר אברהם אפרת וד"ר מאיר בלוך הגיעו מגימנסיה נורדיה. בין המייסדים היה גם המורה לגאוגרפיה יהויקים פאפוריש. השם שבחרו למוסד - "התיכון החדש" - ביטא את שאיפתם "להקים בית ספר תיכון מבוסס על ערכי חלוציות והגשמה ואשר תלמידיו יראו את לימודיהם כמטרה לעצמם וכאמצעי לפיתוח אישיותם, לא רק כשלב נוסף במרוץ ההישגים". כך למשל, התלמידים למדו בבית הספר תולדות האמנות, מקצוע שלא נכלל בבחינות הבגרות. בית ספר תיכון חדש נחשב לבעל נטייה לאומית סוציאליסטית ומשקל נגד לגימנסיה הרצליה שנחשבה "ימנית בורגנית". תיכון חדש פתח את דלתותיו בפני תנועות הנוער והושם בו דגש על ערכים לאומיים וחברתיים ויציאה להגשמה בקיבוץ. רוב התלמידים היו במחנות העולים ובהשומר הצעיר ומיעוטם בצופים. בשנת תש"ח בקשו התלמידים לסיים את לימודיהם מוקדם כדי שיוכלו להתגייס ובעקבות זאת אורגנו להם בחינות הבגרות בתחילת אפריל והם התגייסו ב-8 באפריל 1948.
תיכון חדש שם דגש על היחס לתלמידים והיה מראשוני בתי הספר בהם התלמידים קראו למורים בשמותיהם הפרטיים ובית ספר בודד בו לא הונהגה תלבושת אחידה. בית ספר תיכון חדש היה מהראשונים שפעלו ליצירת מפגשים בין תלמידים יהודים וערבים.
בשנת 1965 זכה בית הספר בפרס החינוך, שניתן לו על ידי שר החינוך זלמן ארן. במהלך שנות ה-60 התקיים משא ומתן בין הנהלת בית הספר לעיריית תל אביב על העברת בית הספר לבעלות העירייה, אולם עד שנת 1971 הדבר לא יצא אל הפועל. בשנת הלימודים תשכ"ח שינה בית הספר את מבנהו והפך מבית-ספר ארבע שנתי לבית-ספר שש שנתי לתלמידי כתות ז´-יב´, בניגוד לעמדת משרד החינוך. השינוי נבע מעמדת הנהלת בית הספר שהלימודים בכיתות ז-ח בבתי הספר היסודיים מבוזבזים וכי ניתן להשיג רמה יותר גבוהה בבית הספר התיכון.
בשנת הלימודים תשל"ד השתלב בית הספר בתוכנית הרפורמה של משרד החינוך וחולק לחטיבת ביניים - כתות ז', ח', ט' וחטיבה עליונה - כתות י', י"א, י"ב, כאשר שתי החטיבות מהוות בית-ספר על-יסודי אחד בהנהלה אחת.
בשנת הלימודים תשל"ח הוכר בית הספר על ידי משרד החינוך כבית-ספר ניסויי. עיקר מטרותיו של בית הספר בניסוייו הן להגביר את המוטיבציה הלימודית ואת כושר הלימוד העצמי. לשם כך מוצעים לתלמידים מקצועות בחירה רבים, מתוכננות תוכניות למודים מיוחדות, ונבדקות שיטות הוראה מתאימות.
בין החידושים שהונהגו בבית הספר היו מקצועות בחירה, שמאפשרים לתלמידים חופש להתמחות בשילובים לא שכיחים, כמו פיזיקה וקולנוע או סוציולוגיה וביולוגיה.
ב-18 בדצמבר 1995 הוסף שמו של יצחק רבין לשמו של בית הספר, הקרוי היום "תיכון חדש ע"ש יצחק רבין". בית הספר אינו קשור למוסדות אחרים בעלי שם דומה, כמו "תיכון חדש ע"ש רבין קריית גת" או "תיכון חדש רמת גן".
בבית הספר מועסקים למעלה מ-150 מורים בשתי החטיבות. כמו כן מתקיימים במתחם בית הספר לימודים אקדמיים של האוניברסיטה הפתוחה. תלמידי חטיבת הביניים מגיעים לבית הספר מבתי הספר גולומב, בלוך, כפיר וגיבורי ישראל ברובע 9, אוסישקין, ארן, ירושלמי, אהבת ציון ובתי ספר ברמת אביב. אך לאחר שהוחלט על שייכות בתי ספר יסודיים לעל יסודיים בתי הספר המשויכים לתיכון חדש הם- כוכב הצפון, ארן ואהבת ציון.
בתשע"ה שיעור הזכאות לבגרות בבית הספר היה 99.6%.
בשנת 2016 לראשונה בתולדותיה זכתה קבוצת הכדורסל של תיכון חדש בליגה לתיכונים
באפריל 2019 זכתה קבוצת הכדורסל של תיכון חדש באליפות העולם לבתי ספר תיכונים.
משנת 2018 מתקיימת הפקת ענק שנתית בבימויו של רמי לב, בה התלמידים שהתקבלו משתתפים.
רחל טימור

רחל טימור (נולדה ב-1944) היא אמנית, ציירת ופסלת ישראלית.

ביוגרפיה

טימור נולדה ביד אליהו בשנת 1944. היא בת למשפחת פרדסנים, שהייתה היצואנית הראשונה של אתרוגים ולימונים מארץ ישראל לארצות הברית.
טימור התחתנה בגיל 19, והתגרשה לאחר זמן קצר. מהנישואין נולדו לה שתי בנות. לאחר כעשור של עבודה כסוכנת לציוד כבד לבניין, בתקופת המיתון שאחרי מלחמת יום הכיפורים, עזבה את התחום והחליטה להתרכז באמנות. מאז, היא מתפרנסת מציור.
ביצירותיה, ניכרת אהבתה לארץ ישראל ונופיה. לאורך שנות עבודתה, נהגה לצייר מראות של ישראל הישנה, מראות עירוניים, שכונות עבריות ראשונות וסצנות מחיי היום יום של תושבי ישראל, וכן להשוות בין מה שהיה פעם, למה שיש עכשיו. הרקע לתרחישי ציוריה הוא הסביבה, היא משלבת בין העבר לעתיד.
בשנות ה-30, ננטש הדימוי המזרחי באמנות הישראלית. יש יותר התייחסות לנוף, בעיקר לנוף עירוני, שהופך למשמעותי ובולט. בתקופה זו נופים שישלבו אלמנטים מזרחיים ולצידם אלמנטים מודרניים. באמנותה של טימור, ניתן להבחין בחלק גדול מיצירותיה בנוף עירוני, תל אביבי, בשילוב תמונות קטנות המשמשות כמעין ביאורים/ ביקורת, אשר מסמנים את האוריינטלים (פעמים רבות בצורת גמל או חמור).
המגמה היא שהנופים הופכים לעירוניים, ויש סמליות בתוך הנוף. הבית המודרני הופך לסמל למודרניות והתפתחות, הגמל הופך לסמל למזרחיות.
רבים מציוריה הם בשחור לבן, בהשראת צילומים של פעם. תוך צמצום מכוון של מגוון הצבעים רחל טימור מספרת את סיפוריה. מצד אחד- מחקה את הזיכרונות, כמו צילומים של פעם, ומצד שני- לוקחת את הצופה את הדמיון.

פיסול

בפיסול של טימור, חוזר על עצמו מוטיב הכיסא הריק. לפי פרופ' מרדכי עומר, "הצורך לקרב את משמעותו של הכיסא-ככלי המתפקד ברמה האסתטית-פולחנית לכיסא שמשמעותו כלי קיבול פונקציונאלי, הוא עדות נוספת לצורך של האמנות העכשווית להתערות בחיים עצמם, תוך צמצום הפער בין האובייקט האמנותי לבין האובייקט השימושי, שניהם מתקיימים על-מנת להכיל את האדם, שנעשה יותר ויותר אחר וזר בסביבתו"].
ביצירותיה של רחל, השימוש בכיסא הוא מטאפורי, וכל כיסא מייצג משהו שונה בסיטואציות שונות. למשל, שני כיסאות הנוגעים זה בזה, מסמלים קשר בין שני אנשים. הממסד האמנותי התעלם ממנה, אך רוכשים אמידים החלו לרכוש את יצירותיה. היא החלה לבלות בחברתם, כך הכירה את ח"כ מיכאל רייסר, והוא הכיר לה את חבריו. אף על פי שהגלריות בישראל לא רדפו אחריה, וטימור לא מגדירה את עצמה כסיפור הצלחה גדול, מחוץ לישראל היה ביקוש גדול לציורים. בשנות השמונים ציורים רבים הוזמנו לאירופה, במיוחד בגרמניה. גם באוסטרליה ובתאילנד הייתה טימור לאורחת מבוקשת, והוזמנה להציג בגלריות.

מעורבות בפרשת כספים

בינואר 2008, נקשר שמה של טימור בפרשה פלילית. מיכאל (מייקל) גביש, לשעבר מנהל תיקים בבית השקעות "מרץ", נעצר בחשד לקבלת דבר במרמה, זיוף והפרת אמונים. החשד היה שהעביר כספים מתיק ההשקעות אותו ניהל עבור איש העסקים דב לאוטמן. לפי טענות החוקרים, גביש העביר כספים לטימור. לפי הפרסומים, גביש, שהיה בן-זוגה של טימור, נעצר בביתה, ואף היא נחשדה ונחקרה בפרשה.
לאחר פרידתה מגביש, הייתה בת זוגו של אליעזר ז'ורבין, שהלך לעולמו בשנת 2013.
טימור מתגוררת בתל אביב.
יחסי מונטנגרו–צרפת

היסטוריה

הסרבים ממונטנגרו, בסיוע הרוסים, מנעו מצבא נפוליאון להחזיק במפרץ קוטור, אותו השיגו בדרך של שלום, ולכן הם כבשו והחזיקו אותו. הם לחמו בצרפתים תחת פיקודם של המפקד הרוסי בריגדיר שטבנובסקי והאדמירל של הצי הרוסי באיים היוניים סנג'אווין. המפרץ הפך לבסיס חשוב לפעולה של הצי הרוסי נגד הצרפתים בים האדריאטי.
מונטנגרו וצרפת מקיימים יחסים ידידותיים באופן מסורתי, אשר כוננו בתקופת נסיכות מונטנגרו. לצרפת הייתה משלחת דיפלומטית במונטנגרו מאז סוף 1878. ממשלתו של אנדרייה רדוביץ' הצליחה להשיג את קבלת הפנים של ניקולא הראשון, מלך מונטנגרו עם נשיא צרפת רמון פואנקרה ב-27 ביולי 1916. כתוצאה מביקור זה, ביקר המלך ב-3 באוגוסט בחזית המערבית באזור שמפאן.
היחסים הדיפלומטיים עם בית המלוכה במונטנגרו וממשלתו הופסקו על ידי צרפת רק בדצמבר 1920, לאחר הבחירות לפרלמנט של ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים שהתקיימו ב-28 בנובמבר באותה השנה. אולם, אף לאחר ניתוק הקשרים המשיך המלך ניקולא להתגורר בצרפת, בעקבות הדחתו מתפקידו, ואיחוד ממלכת מונטנגרו עם ממלכת סרביה ליצירת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, עד למותו בשנת 1921.
הרפובליקה של צרפת הכירה רשמית במונטנגרו ב-13 ביוני 2006, אז כוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות.

נציגויות דיפלומטיות

מונטנגרו מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז וקונסוליה כללית בליון. מאידך, צרפת מחזיקה במונטנגרו שגרירות בפודגוריצה בלבד.
אברגריי

אברגריי (בשוודית: Evergrey) היא להקת פאוור מטאל ומטאל מתקדם-אפל שוודית שהוקמה ב-1996. רוב הטקסטים של הלהקה עוסקים בנושאים אפלים או מופשטים כגון אובדן זהות, דת, פחד ופראנויה. אברגריי אמורה הייתה להשתתף בפסטיבל מטאליסט השני שהתקיים באוגוסט 2004 בהאנגר 11 בתל אביב, אך השתתפותם בוטלה ברגע האחרון. הלהקה הופיעה בישראל, ב-1 בדצמבר 2007.
תעלומה בכחול

עלילת הספר

עלילת הספר נפתחת כאשר הבלש הפרטי הקשוח טראביס מק-גי, גיבורו הראשי של מקדונלד, נשכר על ידי קאטי בר, קאטי בר שגורלה לא שפר עליה. אביה מת בכלא הצבאי לאחר שנאסר על שרצח קצין. נוסף על כך הנוכל אמברוז "ג'וניור" אלן, גבר חייכני וחסון, אשר שבר את ליבה, גנב את כספה והצליח להניח את ידו על האוצר הנסתר שאביה החביא מאז ימי מלחמת העולם השנייה. מק-גי מגלה עד מהרה כי בעברו של "ג'וניור" אלן לא מעט פשעים ומעשים אכזריים, בעיקר כנגד נשים. מק-גי, העובד למען השבת רכוש שנגזל, לבעליו החוקיים, תוך שהוא מקבל כשכר את מחצית הרכוש המושב, מבטיח לסייע לקאטי בתמורה למחצית מן הרכוש שישיב.
מוזיאון חברון

מבנה המוזיאון

המוזיאון כולל אולם הרצאות, אולמות תצוגה וארכיון.

אולם ההרצאות

אולם ההרצאות משמש את המדריכים כהרצאת מבוא קודם הביקור באולמות התצוגה. במקום מוקרן החיזיון האור קולי "לגעת בנצח".

ארכיון חברון

הארכיון עוסק בתיעוד, שימור ואיסוף של מרב החומרים הקשורים לפן היהודי בחברון. כן הוא עוסק בהוצאה לאור של ספרים הקשורים בתולדותיה של חברון העברית. את הארכיון מפעיל מנחם אריאלי.
איבונה קרוגליאק

ביוגרפיה

קרוגליאק נולדה בלטביה הסובייטית, כבת לזוג רופאים. בגיל שנתיים עלתה לישראל עם אביה והתגוררו בבת ים ואמה עזבה לארצות הברית. לקראת גיל 12 עברה לאמריקה אל אמה שנישאה מחדש, אך בגיל 14 שבה לישראל לחיק משפחת אביה. לקרוגיליאק, שלוש אחיות למחצה מהנישואים השניים של הוריה. קרוגליאק עשתה את שירותה הצבאי בחיל המודיעין,
בשנת 1990 בגיל 19 ובזמן שירותה הצבאי זכתה בתחרות מלכת היופי, לאחר מכן ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל שנערכה בארצות־הברית. בסיום שנת ההכתרה הייתה קרוגליאק דוגמנית מסלול ודוגמנית הבית של חברת הקוסמטיקה ד"ר פישר. כמו כן השתתפה בסדרת טלוויזיה" כחול עמוק", מעין עיבוד ישראלי לסדרה האמריקאית "משמר המפרץ". עבדה כאשת מכירות של חברת יגואר, לאחר מכן פתחה חברת הפקות וארגון אירועים בשם "פארטי טיים". משסגרה את החברה עבדה בהפקת פרסומות טלוויזיה בחברה הפרסום גיתם BBDD. היא בעלת תואר ראשון בתקשורת מהמסלול האקדמי המכללה למינהל.
קרוגליאק השתתפה בין השאר בפרק אחד בעונה הראשונה של הסדרה "שמש" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2003 התחתנה עם אורן זכאי, ובאותה שנה הקימו את חברת הפקת פרסומות לאינטרנט "איבונה קרוגליאק הפקות". בשנת 2007 נולדה בתם הבכורה, ובשנת 2012 נולד בנם.
פורום ראשי החברות ובכירי המשק בישראל

פורום ראשי החברות ובכירי המשק בישראל (עד לחודש יולי 2011 נקרא פורום ראשי המשק) הוא חברה פרטית שייסדה נגה קינן בשנת 2008, המאגדת כ-650 אנשי עסקים ובכללם בעלי שליטה, יו"רים ומנכ"לים של חברות גדולות. רף הכניסה לפורום עומד על מחזור של 40  מיליון דולר בשנה.
נשיאות הפורום מורכבת מכמה עשרות חברים, והיא בעלת הסמכות בענייני התוכן בפורום. על חברי הנשיאות נמנים  אברהם קוזניצקי מחברת מנרב אחזקות, חיים כצמן מחברת גזית גלוב ומוזי ורטהיים מהחברה המרכזית לייצור משקאות קלים. דמי החברות בפורום עומדים על למעלה מ-5,000 ש"ח בשנה.

ביקורת

בעיתונות הכלכלית נמתחה ביקורת על מהותו של הפורום, בכך שמחד הוא מנסה להשפיע על המדיניות הכלכלית הציבורית ומציג את עצמו כגוף שפועל למען המשק הישראלי, ומאידך הוא למעשה חברה פרטית, שלבעליה, נגה קינן, ישנם אינטרסים של טוויית קשרים עסקיים ורווח אישי מפעילותו. כמו כן, בתוכנית לילה כלכלי נמתחה ביקורת על הפורום על כך שהוא מתיימר לכלול את ראשי המשק, בעוד שהוא למעשה כולל בעלי הון להם אינטרסים עסקיים, ושאינם מייצגים את המשק הישראלי. ביקורת נוספת נמתחה על מלחמתו בעד המשך הריכוזיות במשק.
דיטר הנס

אאלן ושטוטגרט

הנס החל את הקריירה במועדוני נוער בעירו אולם, ובשנת 1973, בגיל 20, החל לשחק בקבוצת הבוגרים של VFR אאלן, בה שיחק 103 משחקים והבקיע 46 שערים. בשנת 1975 עבר לשטוטגרט, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בעונתו השנייה של הנס בשטוטגרט, סייע לה להעפיל אל הבונדסליגה. הנס שיחק ארבע עונות בשטוטגרט, בהן הופיע ב-105 משחקים והבקיע 44 שערים, כשבעונתו האחרונה בשטוטגרט, 1979, סייע לה לסיים במקום השני בבונדסליגה אחרי המבורג, כשהוא מבקיע 16 שערים.

באיירן מינכן

בקיץ 1979 חתם הנס בבאיירן מינכן, בדיוק עם פרישתו של אחיו, אולי. הנס זכה עם הקבוצה הבווארית בחמש אליפויות ובשלושה גביעים מקומיים. בחמש מתוך שמונה עונותיו של הנס בבאיירן מינכן, כבש מספר שערים דו ספרתי. הנס הגיע עם באיירן מינכן פעמיים לגמר גביע אירופה לאלופות, ובשתיהן הפסיד. ב-1982 הפסידה באיירן מינכן לאסטון וילה, וב-1987 הפסידה לפורטו, במשחק האחרון של הנס בקריירה. בתום עונת 1987, פרש הנס מכדורגל.
הנס שיחק 224 משחקים במדי באיירן מינכן, וכבש עבורה 102 שערים, עובדה המציבה אותו במקום הרביעי בדירוג המבקיעים של באיירן מינכן בכל הזמנים, לאחר גרד מילר, קרל היינץ רומניגה ורולאנד וולפארט.
הנס משתייך להיכל התהילה של באיירן מינכן.

נבחרת לאומית

להנס שש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, בהן הבקיע ארבעה שערים. בפעם הראשונה שיחק הנס בנבחרת בשנת 1979, ומאז, לא נקרא אל הדגל במשך שבע שנים. הזימון הבא הגיע לקראת מונדיאל 1986, בו הנס החליף במשחק הגמר את פליקס מגאת, והפך לשחקן המבוגר ביותר על המגרש, בגיל 33 ו-173 ימים. נבחרת מערב גרמניה הפסידה באותו גמר לנבחרת ארגנטינה.

לאחר הפרישה

לאחר פרישתו של הנס ממשחק פעיל, החל לעבוד בהנהלה של חברת המחשבים קומודור אינטרנשיונל, ששימשה כספונסור של באיירן מינכן. 
בין השנים 1990-1995 הנס עבד כמנכ"ל במועדון הכדורגל של שטוטגרט. 
לאחר מכן שימש כסגן נשיא במועדון הרטה ברלין, שם עבר לאחר מכן לתפקיד ניהולי, עד לעזיבתו בשנת 2009. בהמשך ביצע את אותם תפקידים גם בוולפסבורג.
דיטר הנס, כמו אחיו אולי, חובב גולף מושבע.
לאוניד פקרובסקי

לאוניד פקרובסקי (ברוסית: Леонид Пекаровский; נולד בשנת 1947) הוא סופר ישראלי שעלה מברית המועצות וכותב ברוסית.

ביוגרפיה

לאוניד פקרובסקי נולד בשנת 1947 בקייב, בן למיכאל ורחל ואח למאיה. אביו היה דוקטור לאמנות. 
במהלך לימודיו בתיכון כתב שירים ופרסם מסות על שירה רוסית ועל פרנץ קפקא ויצירתו. לאחר סיום התיכון גויס לצבא הסובייטי ושירת במשך שלוש שנים. לאחר מכן למד במשך שש שנים במכון לאמנות בקייב. עבד במשרד התרבות, עיצב תערוכות, וכתב ביקורת אמנות. 
בגיל 34 נישא לסבטלנה, אז בת 23, ציירת וגרפיקאית. בנם, אלכסיי, עובד בהיי-טק. 
כתב דוקטורט על הצייר אלברכט דירר, אך לא סיים חובותיו לתואר. בשנת 1991, בזמן מלחמת המפרץ, עלה לישראל חודשים אחדים לאחר הוריו. תחילה גר בשכונת ג'סי כהן בחולון, וממנה עבר לבת-ים.
בישראל לא מצא עבודה כמבקר אמנות, ועבד כגנן וחופר קברים בבית הקברות הצבאי בחולון. לאחר מכן עבד בבית דפוס בבת-ים. בשנת 1995 עבר לחברת השמירה, ומאז הוא עובד בה כשומר בחניון של יבואן "דייהטסו" בתל אביב. 
לאחר עלייתו לישראל החל לכתוב סיפורים קצרים ברוסית. סיפורו הראשון, "המטאטא", פורסם בשפות אחדות. כ-15 שנים לאחר מכן, בשנת 2008, פורסם הסיפור גם בעברית, במוסף "תרבות וספרות" של "הארץ". במוסף זה התפרסמו עוד אחדים מסיפוריו של פקרובסקי. בני ציפר, עורך המוסף, כתב על סיפוריו של פקרובסקי: "נעתקה נשימתי כשקראתי אותם. איזה כוח אדיר ואיזו פשטות נאצלת."
קו פי פי

רקע

השם פי פי הוא במקור מן השפה המלזית, בה נקרא האי "פאולו פי או פי", שמשמעו עץ המנגרובים. 
את השם פי פי מבטאים עם פ דגושה להבדיל מאיך שכותבים את המילה באנגלית.
האי הגדול בקבוצת האיים, והיחיד המיושב, הוא פי פי דון. האי השני בגודלו הוא פי פי לה. מלבדם בקבוצה מספר איים נוספים קטנים לא מיושבים: בידה נוק, בידה נוי ואי הבמבוק. נופיו של פי פי דון מאופיינים במצוקי גיר תלולים, מפרצים, חופי חול ועצי דקל.
בסוף שנות ה-40 הגיעו לפי פי דון דייגים מוסלמים שהיו המתיישבים הראשונים באי. כיום 80% מהאוכלוסייה הקבועה של האי הם מוסלמים (מבלי להכליל את העובדים הזמניים הרבים והתיירים).
האיים התפרסמו בקנה מידה עולמי עם צאת הסרט "החוף" בכיכובו של לאונרדו דקפריו, בשנת 2000, שצולם בפי פי לה. האיים הפכו בשנים אלו למוקד תיירותי, ובאי המרכזי פי פי דון נבנו עשרות מלונות, בתי הארחה, מסעדות ושירותי נופש ימי, כגון צלילה ושיט.
רעידת האדמה באוקיינוס ההודי פגעה קשות באיים, הרסה את מרבית המבנים שבאי פי פי דון והותירה אחריה כ-700 הרוגים, ביניהם תיירים רבים. בתוך מספר שנים שוקם רוב האי מחדש.
ניתן להגיע לאי במעבורת של כשעתיים מפוקט ומהעיר קראבי. אין באי תנועת מכוניות כלל; הסיבה לכך היא שבכפר עצמו המדרכות צרות וצפופות ושאר האי הררי ובלתי נגיש. 15 קטנועים עם סירות צד משמשים את צורכי השלטון המקומי. תושבי המקום מרבים להשתמש באופניים.
בפי פי יש פסלים מרשימים הנקראים גובלינים. 
ותיקי המקום טענו שליצור פסל לתינוקות זה נחוץ ונותן להם את ברכת האל, לכן כל עשירי המקום השקיעו כספים רבים כדי לשכור עובדים וחומר לבניית הפסל. הפסלים מצויים בכמה צורות. תושבי האזור האמינו כי צורות העיגול והמחומש טעונות באנרגיה חיובית חזקה, ולכן בנו את צורות ראשיהם של תינוקם בצורות אלו.
בשנת 2009, בעת סריקה תת-ימית של משמר החופים של תאילנד, נתגלו שנורקל ומכשיר סלולרי במצולות הים. לאחר חקירה מספר ממצאים הצביעו על שייכות לאדם בשם גול, אותו המשטרה התאילנדית מחפשת עד היום, ואף פנתה לאינטרפול.
דוד אלקלעי

ביוגרפיה

דוד אלקלעי נולד בבלגרד למשפחה שמוצאה מסרייבו. הוא רכש השכלה אקדמית במשפטים באוניברסיטת וינה ובאוניברסיטת טובינגן והוסמך כדוקטור במשפטים. בעת לימודיו בווינה הצטרף לאגודת קדימה והיה פעיל בולט בה. ב-1885 התנדב לצבא הסרבי ולחם במהלך מלחמת בולגריה-סרביה. ב-1891 פתח משרד לעריכת דין בבלגרד. ב-1897 השתתפו דוד אלקלעי ורעייתו רחל כצירים לקונגרס הציוני הראשון שנערך בבזל ובהמשך נבחר לוועד הפועל הציוני. עם שובו ייסד בבלגרד את האגודה הציונית "ציון" ועמד בראשה. ב-1903 עמד בראש משלחת של יהודי בלגרד שהגיעו לקבל את פני פטר הראשון, מלך סרביה לקראת הכתרתו. אלקלעי רקם קשרים עם ראשי השלטון הסרבי ונחשב למקורב של משפחת המלוכה. בין 1907 ל-1909 כיהן כנשיא הקהילה הספרדית של יהודי בלגרד. במסגרת תפקידו פעל להקמת בית הכנסת בית ישראל אשר נחנך ב-1908 במעמד המלך הסרבי. ב-1924 נבחר לנשיא הפדרציה הציונית של יהודי יוגוסלביה.
אלקלעי השתתף בכל הקונגרסים בציוניים עד למותו. היה נשוי לרחל, נכדתו של הרב יהודה אלקלעי ממבשרי הציונות.
נסיכות אנסבך

היסטוריה

בשנת 1331 עברה הנסיכות כחלק מרוזנות העיר נירנברג לידי בית הוהנצולרן. בשנת 1398 לאחר מותו של פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג, חולקה נחלתו בין בניו; בנו הבכור פרידריך השישי, רוזן העיר נירנברג קיבל את אנסבך, ואילו בנו הצעיר יוהאן השלישי, רוזן נירנברג קיבל את אזור ביירוית. לאחר מותו של יוהאן השלישי ב-11 ביוני 1420, התאחדו שתי הנסיכויות תחת פרידריך השישי, שקיבל בשנת 1415 את נסיכות הבוחר מברנדנבורג.
לאחר מותו של פרידריך ב-21 בספטמבר 1440, חולקו שטחיו בין בניו; יוהאן קיבל את הנסיכות של ביירוית (ברנדנבורג-קולמבאך), פרידריך קיבל את נסיכות ברנדנבורג, ואלברכט קיבל את אנסבך. לאחר מכן אנסבך הייתה תחת יורשיו של אלברכט, עד לשנת 1791.
בשנת 1791 מכר קרל אלכסנדר, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך את נחלותיו שכללו אף את ביירוית לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, עקב היותו חשוך ילדים. קרל אלכסנדר עבר עם אשתו לבריטניה, וב-28 בינואר 1792 סופחה אנסבך באופן רשמי לממלכת פרוסיה.
בשנת 1807 סיפח נפוליאון את העיר לממלכת בוואריה לאחר ניצחונותיו על פרוסיה, ובקונגרס וינה פוצתה על כך פרוסיה בדוכסות הגדולה של ברג.
ריאה ירוקה

ריאה ירוקה הוא כינוי לשטח פתוח בתחומי שטחים עירוניים בנויים, כדוגמת פארקים וגינות ציבוריות. בריאות הירוקות מייצרים העצים והצמחים חמצן נקי בתהליך הפוטוסינתזה. העצים והצמחים נחשבים ריאות ירוקות כי הם גם מסננים רעלים בתהליך הפוטוסינתזה.
יהוסף האזובי

רבי יהוסף בן חנן בן נתן האזובי מפרפיניאן היה מגדולי חכמי יהדות פרובנס ופייטניה במאה ה-12. מכונה גם בקצרה בן חנן.

ביוגרפיה

נולד לרבי חנן בן נתן האזובי, חי ופעל בפרפיניאן. הוא היה אביו של רבי שמואל האזובי ורבו של רבי אברהם בדרשי.
רבי טודרוס בן יהודה אבולעפיה כתב עליו: "אזוב יכנוהו, ומה נעים אזוב ארזים לא עממוהו".
סטיבן מוייר

ביוגרפיה

נולד בשם סטיבן ג'ון אמרי (Stephen John Emery) בברנטווד שבמחוז אסקס, הממלכה המאוחדת למשפחה אנגלית-נוצרית. הוא למד בבית הספר סיינט מרטין ובאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA). לאחר סיום לימודיו החל בקריירת תיאטרון בת כחמש שנים, ובין היתר גילם במשך כשנה את דמותו של רומיאו בהצגה "רומיאו ויוליה". לאחר מכן החל בקריירת משחק בטלוויזיה ובקולנוע.
בשנת 2013 שיחק לצד ריס וית'רספון וקולין פירת' בסרט הפשע "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן. 
בשנת 2017 החל לשחק לצד הלן האנט במיני-סדרת הדרמה "יריית הפתיחה" ברשת FOX.

חיים אישיים

מוייר נשוי לשחקנית אנה פקווין שכיכבה לצידו בסדרה "דם אמיתי", עמה החל מערכת יחסים בעת צילומי העונה הראשונה של הסדרה. בספטמבר 2012 נולד להם זוג תאומים. למוייר שני ילדים נוספים, לילך ובילי, ממערכות יחסים קודמות. כיום הוא מתגורר בלונדון ובלוס אנג'לס.
יחסי גרמניה–קטר

יחסים פוליטיים

היחסים בין קטר לגרמניה הם יחסים ידידותיים. הקנצלרית אנגלה מרקל ביקרה בדוחה במחצית הראשונה של שנת 2010. אמיר קטר דאז חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני ערך גם הוא ביקור רשמי לגרמניה במחצית השנייה של אותה שנה. באפריל 2013, ראש הממשלה הקטרי ושר החוץ חמד בן ג'אסם אאל ת'אני ביקר בברלין. לאחר הביקור גם שר החוץ הגרמני הגיב במחווה והגיע לביקור רשמי בקטר ביוני באותה השנה. השר החוץ הקטרי ח'אלד בן מוחמד אאל עטייה ביקר בברלין ולאחרונה באוגוסט 2013 ובמרץ 2014. אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני ערך ביקור לא רשמי בברלין ושוחח על המערך הפוליטי של שתי המדינות עם נשיא גרמניה, הקנצלר אנגלה מרקל, שר החוץ שטיינמאייר וגבריאל שר האנרגיה. גבריאל, מצדו, נסע לדוחה במרץ 2014, שם התקבל על ידי האמיר.

יחסי סחר ותיירות

2014 הייתה שנה יוצאת דופן עבור שתי המדינות, במיוחד במונחים של יחסי הסחר בין המדינות. ב-17 בספטמבר 2014 אמיר קטר, הנסיך שייח' תמים בן חמד אאל ת'אני, נסע לביקור רשמי ראשון בגרמניה, ונפגש עם קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל. לרגל הביקור הממלכתי של האמיר שר הכלכלה של קטר, שייח' אחמד בן ג'אסם בן מוחמד אאל ת'אני, פתח פורום כלכלי בברלין ובפתיחה השתתפו כ-300 נציגים כלכליים גרמנים וקטרים. הוא גם הכריז כי הסחר הבילטראלי בין קטר וגרמניה הגיע לשיא של מעל 2 מיליארד אירו. 
בשל הנוכחות הגוברת של חברות גרמניות בשוק הקטרי, יש מספר גדל והולך של אזרחים גרמנים אשר עובדים וחיים בקטר. מספר הסטודנטים הקטרים הלומדים באוניברסיטאות גרמניות גם הוא גדל בהדרגה. תחומים פוטנציאליים אחרים ביחסי המסחר הם שיפור היחסים הם ענף התיירות ושירותי בריאות. אזרחי קטר מרבים לבקר בגרמניה מדי שנה לטיפול רפואי כמו גם התיירות בין שתי המדינות אשר גם היא מפותחת.
העשור השני של המאה ה-15

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
Mv

tr
mv (קיצור של המילה move, שמשעותה בעברית "להזיז") היא פקודה במערכת ההפעלה יוניקס ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס אשר משמשת להזזת קבצים או תיקיות ממקום אחד לאחר.
הפקודה משמשת גם לשינוי שמם של קבצים, שכן פעולת שינוי שם הקובץ מתפרשת על ידי מערכת הקבצים כמעבירה אותה משם מסוים לשם אחר.
על מנת להזיז קובץ באמצעות הפקודה mv, על המשתמש להיות בעל הרשאות כתיבה לתיקיה בה נמצא הקובץ, ולתיקיית היעד.

תחביר

באופן כללי, השימוש בפקודה הוא כדלקמן:
mv [options] source_file... target_dir
דוגמה לשינוי שם קובץ ולהעתקת הקובץ למיקום אחר:
mv currentfilename newfilename
mv newfilename ~/mydir