google/wiki40b huggingface dataset:
שארית של טור טיילור

באנליזה מתמטית, שארית של טור טיילור מסדר n של פונקציה, היא ההפרש בין ערך הפונקציה לבין ערכו של סכום n הרכיבים הראשונים בטור טיילור שלה. כיוון שהטור (האינסופי) אמור להתכנס אל הפונקציה בנקודה, השארית מתארת את השגיאה שבהחלפת הפונקציה בסכום חלקי של הטור. הכללה של משפט ערך הביניים מאפשרת לחסום את השגיאה, בתנאי שאפשר לחסום את הנגזרת ה-n+1 של הפונקציה בקטע , כאשר a היא הנקודה סביבה מפתחים את הטור ו- היא הנקודה בה מחושב ערך הפונקציה.

אינטואיציה

אם פונקציה ממשית f היא גזירה בנקודה a אז יש לה קירוב ליניארי בנקודה a. זה אומר שקיימת פונקציה h₁ כך ש-:
.
כאן 
הוא הקירוב הליניארי של f בנקודה a. הגרף של  הוא הקו המשיק לגרף של f ב-. השגיאה בקירוב היא: .
אם היינו רוצים קירוב טוב יותר ל-f, היינו מתחשבים גם בשינוי השיפוע של f, כלומר בנגזרת השנייה של f ב- - כלומר נקרב את הפונקציה קירוב ריבועי על ידי פולינום ריבועי במקום פונקציה ליניארית. במקום להשתמש בנגזרת אחת של f ב-a, ניתן להשתמש בשתי נגזרות, וכך להשתמש בפולינום שיש לו אותו שיפוע וקעירות כמו לפונקציה f בנקודה a. הפולינום הריבועי שמתקבל הוא:
.
באופן דומה, ניתן לקרב את הפונקציה על ידי פולינום מסדר שלישי ורביעי וכן הלאה. משפט השארית  קובע שהשגיאה תמיד תלויה בקצב השינוי של הנגזרת ה-n (כלומר בנגזרת ה-n+1) בנקודת ביניים בקטע שבו נעשה הפיתוח. אינטואיציה לנכונות הטענה היא שכל הנגזרות מסדר n + 2 ומעלה כבר "מובלעות" בהתנהגות של הנגזרת ה-n+1 בקטע בו נעשה הפיתוח, ולכן הערך הממוצע של  בקטע (a,x₀) כבר מכיל את המידע על ההתנהגות של נגזרות מסדרים גבוהים יותר.

המשפט וההוכחה

משפט השארית קובע שהשארית שווה ל-: , כאשר  היא הנקודה בה מתקבל ערך הביניים של  בקטע (x,a).
הוכחה:
נכתוב את השארית של קירוב טיילור מסדר n הנעשה סביב x = a, השארית היא: 
. השארית היא פונקציה רציפה ומקבלת בקצוות הקטע (a,x) את הערכים: . נוסף לזה, בקטע (a,x) פונקציית השארית גזירה ולכן, אם נתייחס ל-a כאל משתנה, נקבל:
. תוצאה זו מתקבלת על ידי גזירת כל אחד מהאיברים בביטוי לשארית לפי כלל המכפלה של לייבניץ. זהו טור טלסקופי ולכן לאחר צמצום איברים מתקבל רק האיבר האחרון:
(1) .
תהי עתה  פונקציה מוגדרת ורציפה בקטע הסגור [a,x]. לפי משפט הערך הממוצע של קושי קיימת נקודה  כך ש-:
.
אם נציב  בתוצאה (1) נקבל:
(2) .
נבחר . כיוון ש-  מקיים את כל התכונות הדרושות כדי להבטיח את תקפות משפט קושי, ולכן מתקבלת הנוסחה הבאה עבור השארית:
מ.ש.ל
הביטוי לשארית נקרא השארית בצורת לגרנז'.
כרמיה (קיבוץ)

היסטוריה

הקיבוץ נוסד ב-21 באפריל 1950, על אדמות הכפר הערבי הנטוש הרביא (נכתב גם חירביה  או הירביה) והוקם על ידי גרעין נח"ל של השומר הצעיר מתוניס ומצרפת, זאת לאחר שקיבלו הכשרה מזורזת בקיבוץ בית זרע. הנקודה הוקמה סביב בניין בית הספר שנבנה כנראה על ידי הבריטים כמה שנים קודם לכן עבור ילדי הכפר הערבי הירביא, אשר נהרס במלחמת השחרור ולאחריה, ונמצא על גבעה קרובה צפונית-מזרחית לקיבוץ.
בשנים הראשונות סבל הקיבוץ ממסתננים שהגיעו מרצועת עזה שעסקו בעיקר בגניבות, ולאחר מכן, במסגרת הפדאיון, גם במעשי טרור.
בשנים אלו נקבע הקיבוץ, על ידי הסוכנות היהודית כמשק מטעים, אשר ברובם מלבד הפרדס לא התאימו לאדמות ולאקלים ונכשלו. היום הקיבוץ שייך למועצה אזורית חוף אשקלון.
בשנת 1952 פרץ מאבק פוליטי קשה בתוך מפ"ם, חברים רבים נהו אחרי משה סנה שייצג במפ"ם רעיונות אנטי-ציוניים. 22 חברים שהזדהו עם סנה, הוצאו אז מהקיבוץ לא לפני שפתחו בשביתת רעב והביאו את הקיבוץ למשבר. ב-1954 הגיע הגרעין הישראלי "גדיש" לחיזוק הקיבוץ, ואחר כך הגיעו כמה גרעינים מארגנטינה, ממרוקו ומישראל, כולם יוצאי תנועת הנוער השומר הצעיר. כמו כן הצטרפו לקיבוץ לא מעט בודדים. עם השנים, המשק החקלאי התבסס על רפת, שהיא מהמצטיינות בארץ עד היום, על לול הטלה שנסגר מחוסר כדאיות, ועל גידולי שדה מגוונים ופרדס.
בשנת 1972 הוקם בקיבוץ מפעל "שמיכות כרמיה", שעיבד סיבים לצרכים שונים והתפרסם בארץ בעיקר בשמיכות האיכות שלו.
בשנות השמונים פגע משבר הקיבוצים גם בקיבוץ. המפעל שלא יכול היה להתפתח, לאחר שהבנקים לא איפשרו לו זאת - נמכר. חלק גדול מהפרדס נעקר בגלל הקיצוצים במים. וגידולי השדה התאחדו עם ענפים חקלאים מהקיבוצים שבסביבה ומתמודדים עד היום בקיצוצי המים ובמאבקי השוק הישראלי.
בשנות התשעים המאוחרות עבר הקיבוץ תהליך מסודר של הפרטה. תהליך זה עדיין לא הסתיים. בשנת 2002 נחנך במקום "בית הבנים", להנצחת 6 החברים-בנים שנפלו במלחמות ישראל.
לאחר פינוי רצועת עזה במסגרת תוכנית ההתנתקות הוקמה בקיבוץ שכונה עבור המתפנים המאכלסים אותה היום, אך לא ברור אם ישארו במקום.
לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות סבל עדיין (2007) הקיבוץ מירי רקטות קסאם, כאשר למעשה לא היו לו כל אמצעי מיגון מתאימים. ב-3 בפברואר 2006 פגעה רקטת קסאם ישירות בקרווילה, וכתוצאה מכך נפצעו ארבעה אנשים, בהם תינוק שנפצע בינוני-קשה בראשו.
ילדי הקיבוץ מתחנכים בקיבוץ יד מרדכי, בבית הספר היסודי "חופים" ובתיכון "מוסד שקמה".
ליד היישוב ישנה שמורת טבע הנקראת "שמורת חולות כרמיה". הקיבוץ שוכן בגובה של כ-25 מטרים מעל פני הים ובמרחק כ-2 ק"מ מחופו. כקילומטר דרומית לקיבוץ עובר נחל שקמה.
Uptown Funk

וידאו קליפ

לשיר יצא וידאו קליפ מצליח אשר צולם בשנת 2014, ובו ניתן לראות בין השאר את רונסון ומארס כשהם מהלכים בעיירה, הולכים למספרה ונוסעים בלימוזינה. עוד דבר שניתן לראות בקליפ הוא מועדון ריקודים שניתן לראות בו לקראת הסוף את רונסון בבירור, לאחר שהוא לא נראה כמעט לאורך כל הקליפ.
במהרה הפך הקליפ לוויראלי, וצבר למעלה מ-3.1 מיליארד צפיות, הפך לסרטון החמישי הנצפה ביותר ביוטיוב, ולסרטון הנצפה ביותר ביוטיוב לשנת 2014.  
הקליפ הועמד לפרסים רבים, ובאותה שנה זכה בטקס פרסי ה-VMA בקטגוריית "הווידאו קליפ הגברי הטוב ביותר של השנה". בנוסף הועמד לפרס הווידאו קליפ של השנה, אך הפסיד ל-"Bad Blood" של הזמרת האמריקאית טיילור סוויפט.
סרט דביק

סרט דביק (נקרא בפי העם גם סרט הדבקה) הוא שם למשפחה של סרטים המכילים דבק (לרוב חד-צדדי), המשמשים להצמדה קבועה או זמנית של אובייקט אחד למשנהו או לאיחוי קרעים. הסרט הדביק הוא דבק רגיש לחץ.
יש המייחסים את המצאת הסרט הדביק לריצ'רד דראו (Richard Drew) מחברת 3M (בשמה דאז - Minnesota Mining and Manufacturing Company) בשנת 1926, אולם סביר להניח שהוא אימץ טכנולוגיה מוכרת והצליח לשווק אותה בארצות הברית.
הסרטים הדביקים הראשונים היו כנראה פלסטרים, ששימשו להצמדת גזה לפצעים, הסרטים הראשונים שיצאו לשימוש משרדי היו עשויים מנייר מצופה דבק ולכן נקראו נייר דבק.
מאוחר יותר יוצרו סרטי הדבקה מנייר שנקראו מסקינג-טייפ (Masking Tape), האיזולירבנד שהיה עשוי מוויניל, סרטי הסלוטייפ שהיו עשויים מצלופן.
דייפ

היסטוריה

דייפ מתועדת לראשונה כיישוב דייגים קטן ב-1030, ושמה עולה שוב במהלך מלחמת מאה השנים עת עברה מיד ליד בין הצדדים היריבים. במהלך המאה ה-16 הייתה דייפ מרכז לקרטוגרפיה, ובמהלך המאה ה-17 הייתה אחד הנמלים העיקריים של צרפת. ב-1632 יצאו מדייפ שלוש מאות מהגרים צרפתים אל המושבה "צרפת החדשה" כיום במזרח קנדה.
ב-1694 נהרסה העיירה בהפגזה של הבריטים וההולנדים. ב-1696 החלה בנייתה מחדש. בשנים שלאחר מכן הפכה לאתר נופש פופולרי לחוף הים, אליו הגיעו תיירים אנגלים. המלחין קמיל סן סנס נהג להעלות מיצירותיו בתיאטרון בדייפ.
הפשיטה על דייפ במלחמת העולם השנייה הייתה קרב עקוב מדם, בו נחלו בעלות הברית תבוסה בניסיונן להחזיק בראש גשר על חוף דייפ ב-19 באוגוסט 1942. המטרה הייתה לאסוף ניסיון בנחיתה, מודיעין קרבי, ולגרור את הלופטוואפה לקרב. מטרות הפשיטה לא הושגו, והתוצאה הייתה אלפי נפגעים - הרוגים ושבויים, במיוחד מקרב הפושטים הקנדים. דייפ שוחררה מידי הנאצים ב-1 בספטמבר 1944 על ידי דיוויזיית הרגלים הקנדית השנייה.

אתרים

הטירה, "שאטו דה דייפ" ששרדה את הפגזת 1694 היא כיום מוזיאון המציג אוסף של פריטים ימיים, במיוחד תחריטי שנהב מהמאות ה-17 וה-18, ופריטים הקשורים בקמיל סן-סנס.
ב"כיכר קנדה" שליד הטירה יש פארק ובו אנדרטה המציינת את היחסים בין דייפ לקנדה. מעט מדרום לעיר נמצא בית קברות צבאי שבו נקברו חלק מחללי הפשיטה עליה.

תחבורה

לעיר תחנת רכבת, בה פועלים קווים סדירים לרואן ולפריז. כן פועל בה שירות מעבורת לאנגליה.
רעיה ברונשטיין

קורות חיים

ברונשטיין נולדה בגרמניה, שנה וחצי אחרי אחיה, דוד, בתם של ליפא (יליד רוסיה) ושל מרגריטה (ילידת גרמניה). היא עלתה לארץ ישראל עם משפחתה בשנת 1938. 
ברונשטיין ופרידה ליכטבלאו היו הספורטאיות היחידות שנבחרו לייצג את ישראל באולימפיאדת לונדון (1948), אך הוועד האולימפי הבינלאומי דחה את הבקשה בנימוק שפלסתינה הפסיקה להיות ישות קיימת עם סיום המנדט ולכן איננה רשאית להשתתף במשחקים. 
היא בוגרת הקורס השלישי למורי התעמלות, שהתקיים בשנת 1950. אותה שנה, היא השתתפה במכביה השלישית וזכתה בשתי מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל ובהטלת כידון.
שחקנית הנבחרת הלאומית הראשונה של ישראל בכדורסל נשים 1950. הנבחרת יצגה את ישראל באליפות אירופה כדורסל נשים שהתקיימה בבודפשט - הונגריה. שיחקה כדורסל מגיל 13 בהפועל תל אביב (1942 – 1950), ובהפועל חיפה (1950/1951). גובהה: 1.67מ', הצטיינה בקליעות, זריזות ובחטיפת כדורים.
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-19 באפריל 1952 קבעה ברונשטיין בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 12.03 מטר, תוצאה זו מדרגת אותה במקום 29 בכל הזמנים בישראל (נכון לאפריל 2013). באליפות ישראל שנערכה ביוני 1952 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בהטלת כידון בתוצאה של 33.95 מטר ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.35 מטר. 
ברונשטיין עבדה כמורה לחינוך גופני בתיכון עירוני ד'.
ברונשטיין  זכתה באותות הצטיינות והוקרה: מממשלת צ'אד (עיטור האבירות) על ארגון יום העצמאות של צ'אד בשנת 1963. ממשלת סנגאל קיבלה מדליה על ארגון מפגן הפתיחה של משחקי אפריקה – (האולימפיאדה האפריקאית 1964)
ברונשטיין זכתה בפרס עובדת ישראל מטעם עיריית תל אביב.
בריאנסק

היסטוריה

העיר מוזכרת בכתובים לראשונה בשנת 1146, אולם חפירות ארכאולוגיות מוכיחות שהתקיים יישוב במקום כבר בסוף המאה ה-10. העיר הייתה חלק מנסיכות צ'רניגוב. בשנת 1246 הוקמה נסיכות עצמאית. בשנים 1346–1500 נשלטה העיר על ידי הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1500 האזור סופח לנסיכות מוסקבה.
במהלך המאה ה-16 הייתה השליטה על העיר במחלוקת בין רוסיה לבין פולין.
במהלך המאה ה-19 הורגשה תנופת פיתוח תעשייה בעיר והוקמו מספר מפעלים גדולים. בעיר קיימים ארבעה מוסדות להשכלה גבוהה.
רחוב בונד

רחוב בונד (באנגלית: Bond Street) הוא רחוב קניות ראשי באזור הווסט אנד של העיר לונדון, בירת הממלכה המאוחדת. הרחוב מקשר בין רחוב אוקספורד ורחוב פיקדילי, בשכונת מייפייר שבמרכז לונדון.
מאז המאה ה-18 הרחוב מהווה רחוב קניות אופנתי. חלקו הדרומי של הרחוב נקרא "רחוב בונד הישן" (Old Bond Street) וחלקו הצפוני מכונה "רחוב בונד החדש" (New Bond Street).

היסטוריה

רחוב בונד נקרא על שם סר תומאס בונד, אשר עמד בראש סינדיקט של יזמים אשר רכשו את בית קלרנדון מידי כריסטופר מונק, דוכס אלבמארל בשנת 1683, הרסו את המבנה ויזמו את פיתוח האזור. במסגרת הפיתוח נבנו רחוב בונד, רחוב דובר (Dover Street) ורחוב אלבמארל (Albemarle Street). פיתוח האזור התקדם מדרומו לצפונו, ולכן דרומו של הרחוב מכונה "רחוב בונד הישן" וצפונו "רחוב בונד החדש". במפה של ג'ון רוק משנת 1746 ניתן לראות כי בעת ציור המפה בניית מלא אורכו של הרחוב הושלמה.
בשנת 1876 עברה לרחוב אגודת האמנות היפה (Fine Art Society), וכן בתקופה זו התמקמו ברחוב משרדי בית המכירות הפומביות סותבי'ס, ובעקבותיהם הפך הרחוב למרכז של סוחרי אמנות וסוחרי עתיקות. במהלך המאה ה-20 התמקמו ברחוב חנויות אופנה גבוהה רבות, וחנויות תכשיטים.
ברחוב ממוקם פסלו של לורנס הולופסנר "בעלי ברית" המציג את וינסטון צ'רצ'יל ואת פרנקלין דלנו רוזוולט כשהם מתוארים יישובים על ספסל ומשוחחים.

אזכורים תרבותיים

הרחוב מוזכר בספרים רבים, ובהם הרומן של ג'יין אוסטין "תבונה ורגישות", וכן ספרה של וירג'יניה וולף "גברת דאלווי".
כמו כן הרחוב מופיע על לוח משחק ה"מונופול" בגירסתו הבריטית, לצד רחובות ריג'נט ואוקספורד, כאשר רחוב בונד הוא היקר מבין שלושת הרחובות (והיקר ברחובות העיר לונדון).
שמעון משה דיסקין

הרב שמעון משה דיסקין (מכונה: סימוניק) (ז' בשבט ה'תרצ"ב, ינואר 1932 - ט"ז בתמוז ה'תשנ"ט, 30 ביוני 1999) היה ר"מ בישיבת קול תורה.

ביוגרפיה

נולד ברוסיה לרב יהושע זליג דיסקין. בילדותו עלה לארץ ישראל עם הוריו. המשפחה התגוררה בפרדס חנה, שם נתמנה אביו לרב המקומי. למד בישיבת פוניבז'. לאחר נישואיו בשנת 1957 היה ממקימי כולל פוניבז', ולאחר מכן הקים יחד עם הרב צבי פרידמן ישיבה לחוזרים בתשובה בנתניה בשם "תפארת נתניה". בהמשך עבר לכהן כר"מ בישיבת בית התלמוד ולאחר מכן מונה לר"מ בישיבת קול תורה, בראשותו של רבי שלמה זלמן אוירבך. התפרסם כבעל אמרות שנונות. 
יזם את עריכת 'ספר המפתח' שהוציא הרב שבתי פרנקל על הרמב"ם.]
הרבה לעסוק בפעילות ציבורית. בין השאר עמד בראש ועדת הסמינרים שנועדה לפתור את בעיית השילוב של בנות עדות המזרח בסמינרים הליטאיים. 
בשנת ה'תשל"ג זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית.
נפטר ממחלה בשנת ה'תשנ"ט. אלפים השתתפו בהלווייתו שיצאה מישיבת קול תורה.
אחיו הרב יוסף דיסקין היה מראשי ישיבת תפארת ציון. אחותו הניה רחל הייתה אשתו של ראש ישיבת פוניבז' הרב גרשון אדלשטיין.
בעיר אלעד הוקמה הישיבה לצעירים "משאת המלך", על שם סדרת ספריו.
גרומברידג' 34

היסטוריה

המערכת מופיעה לראשונה בקטלוג הכוכבים של האסטרונום הבריטי סטיבן גרומברידג' שבו הופיעו כוכבים שאף פעם לא שוקעים וניתנים לצפייה בכל לילה ממצפה הכוכבים שבנה גרומברידג' ליד גריניץ' (כוכבים עם נטייה מעל 39 מעלות בערך). וילם יקוב לויטן הכניס את הזוג בשנת 1955 לקטלוג הכוכבים בעלי תנועה עצמית של יותר מחצי שניית קשת בשנה תחת הציונים LFT 31 ו-LFT 32 וכן לעדכון של הקטלוג משנת 1979 תחת הציונים LHS 3 ו-LHS 4. בשנת 1970 נצפו מספר התפרצויות מפני שני הכוכבים ושניהם מסווגים ככוכבי הבזק. בשנת 2014 דווח על זיהוי של כוכב לכת המקיף את גרומברידג' 34 A.

מאפיינים

שני הננסים מקיפים את מרכז הכובד של המערכת במסלול כמעט מעגלי כך שהמרחק ביניהם הוא כ-146 יחידות אסטרונומיות וזמן ההקפה הוא 2,600 שנים. מכיוון ששני בני הזוג הם כוכבי הבזק, קיבלו שניהם גם ציונים של כוכבים משתנים: גרומברידג' 34 A קיבל את הציון GX באנדרומדה וגרומברידג' 34 B קיבל את הציון GQ באנדרומדה. לשני הכוכבים תנועה עצמית גדולה יחסית של כ-2.9 שניות קשת בשנה על רקע הכוכבים הרחוקים יותר.

גרומברידג' 34 A

גרומברידג' 34 A הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M1.5V עם מסה של כשלוש שמיניות מסת שמש, רדיוס של כ-40% מרדיוס שמש וטמפרטורת פני השטח שלו היא כ-3,600 קלווין. הוא מאיר בעוצמה של כ-6.5 אלפיות מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך הרבה יותר מכך באור תת-אדום. יחסית לכוכבי הבזק, ההתפרצויות של גרומברידג' 34 A הן חלשות יחסית ומשחררות כאלפית מהאנרגיה של ההתפרצויות שנצפות בכוכבי הבזק פעילים. גרומברידג' 34 A הוא המסיבי, הגדול והבהיר יותר מבין שני בני הזוג ועוצמת ההארה שלו היא פי 16 משל גרומברידג' 34 B. בשנת 2014 דווח על זיהוי של כוכב לכת המקיף את גרומברידג' 34 A. לכוכב הלכת מסה של כ-5 מסות כדור הארץ והוא מקיף את גרומברידג' 34 A במרחק של כ-0.07 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-11.44 ימים. מרחק זה קטן מהמרחק שמאפשר קיום של מים במצב צבירה נוזלי והטמפרטורה על פני כוכב הלכת צפויה להיות בין 100 ל-300 קלווין. עבור צופה על כוכב הלכת, יראה גרומברידג' 34 B ככוכב עם בהירות מדרגה 7-, בהיר מספיק כדי להבחין בו גם ביום.

גרומברידג' 34 B

גרומברידג' 34 B הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M3.5V עם מסה של כ-16% ממסת השמש ורדיוס של כ-19% מרדיוס השמש. טמפרטורת פניו היא כ-3,200 קלווין והוא מאיר בעוצמה של 0.4 אלפיות מעוצמת ההארה של השמש, באור נראה, אך פי 100 מכך באור תת-אדום. ההתפרצויות של גרומברידג' 34 B תכופות יותר וחזקות יותר משל בן הזוג, למרות שהוא הקטן והעמום מבין השניים.

סביבה

גרומברידג' 34 נמצא במרחק של כ-1.8 שנות אור בלבד מהכוכב רוס 248, אך גם ממרחק זה לא ניתן לראותו ללא ציוד עזר. שאר שכניו הם גם כן ננסים אדומים חוץ מ-61 בברבור שנמצא במרחק של כ-7 שנות אור ממנו ונראה ממנו ככוכב עמום עם בהירות מדרגה 3.7, אך בהיר בהרבה מכפי שהוא נראה מכדור הארץ. השמש תראה מגרומברידג' 34 ככוכב חסר יחוד עם בהירות מדרגה 2.6.
עבודות פנימיות

ההפקה

בחודש אפריל 2016, הוכרז כי אולפני וולט דיסני פיתחו סרט קצר נוסף, שכותרתו עבודות פנימיות, על המאבק הפנימי במוח בין החצי הפרקטי וההגיוני של האדם לבין החצי המדמיין, החופשי שלו. ליאו מאטסודה, אמן סיפורים שהששתף בסרטים 6 גיבורים וראלף ההורס, ביים את הסרט, אשרשון לורי הפיק. לדברי מאטסודה, הסרט היה מבוסס באופן רופף על שכבות ביולוגיות שקופות שקרא מהאנציקלופדיה בריטניקה בתור ילד.
הסרט הקצר משלב ציורים שנעשו בעבודת יד וטכנולוגיית CG, באמצעות אולפני ההנפשה של וולט דיסני עם התוכנה Meander, אשר הייתה מועסקת בסרט הקצר שלהם Paperman.

העלילה

הסרט הקצר עוקב אחרי פעולותיו הפנימיות של פול, אדם שחי בשנות השמונים בקליפורניה. המוח של פול, הלב, הריאות, הבטן ואפילו שלפוחית ​​השתן והכליות שלו מתעוררים ביום טיפוסי לעבודה. הלב מבטא תשוקות לנסות ארוחת בוקר גדולה מיוחדת בדחיפת הבטן של פול, משחק בחוף ומדידת זוג משקפי שמש חדשים בדוכן המנוהל על ידי ספק אטרקטיבי. עם זאת, המוח פשוט רוצה שפול יגיע לעבודה בזמן בשיעמום, על מנת למנוע סיכונים אפשריים כי המוח חושב שהכיף יהרוג את פול לאורך הדרך. המוח מסיר את השליטה של ​​הלב, כדי שפול יוכל להגיע לעבודה בזמן. הוא ועשרות עובדים נוספים יושבים בשולחנות ומכניסים נתונים למחשבים שלהם, באותו קצב בדיוק. המוח מבחין בשגרה המשמימה של חייו של פול, ומבין שהמחזור הזה יוביל בסופו של דבר למותו כאדם עצוב, אומלל, בודד.
במהלך ארוחת הצהריים, המוח נותן את השליטה של ​​פול בחזרה אל הלב, אשר שולח אותו לקחת חלק בפעילויות שראה בדרכו למשרד. פול חוזר לעבודה אחר כך, שמח ומרוצה, ומתחיל לרקוד לקצב תוסס שמתפשט במהירות אל עמיתיו לעבודה ואפילו אל הבוסים הקשישים שלו. במהלך הכתוביות, פול חולם בהקיץ שהוא עושה פעילויות כיפיות אחרות עם הבוסים שלו לעבודה, מתחתן עם מוכרת משקפי שמש ומקים משפחה איתה.

פרסום

הסרט פורסם לראשונה בארצות הברית ב-16 ביוני 2016, לפני הסרט "מואנה".
היינריך לווה

קורות חיים

היינריך לווה נולד בקיץ 1869 בעיירה ואנצלבן (Wanzleben) שבקרבת העיר מגדבורג בפרוסיה, הצעיר בין חמישה ילדים. בין השנים 1883–1888 למד בבית הספר של המנזר הפרוטסטנטי Kloster Unser Lieben Frauen שבעיר העתיקה במגדבורג, וזכה עם אחיו ריכארד לחינוך הומניסטי מוצק. לדת היהודית נחשף באמצעות הרב מוריץ ראמר (Rahmer), רבהּ של קהילת מגדבורג.
בשנת 1889 החל ללמוד היסטוריה ושפות מזרחיות באוניברסיטת ברלין, ובמקביל ביקר בהרצאות בבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות שבעיר.
לווה נחשב לאחד מאבות הציונות בגרמניה, בין היתר בשל פועלו בתעמולה ובעשייה עיתונאית בתקופת Fin de siècle. בנוסף לכך, היה לווה ממייסדי "האגודה המדעית היהודית-רוסית בברלין" (1889), "האגודה לטיפוח הלשון העברית, חובבי שפת עבר" (1891) שהתגלגלה ל"תרבות", אגודת הסטודנטים הציוניים בברלין "ישראל הצעיר" (בגרמנית: Jung Israel; "יונג ישראל"; 1892), שב-1895 התגלגלה ל-"התאחדות הסטודנטים היהודים" (Vereinigung Jüdischer Studenten, ובראשי תיבות: V.j.St), כאופוזיציה ל"אגודת הסטודנטים הגרמניים" האנטישמית – לצד תאודור זלוציסטי, ארתור הנטקה ומרטין בובר, כולם לימים מראשי ציונות גרמניה – ו"אגודת ציוני ברלין" (Berliner Zionistische Vereinigung; 1898). ב-1895 ביקר לראשונה בארץ ישראל, מתוך כוונה לעלות אליה, ובשנת 1897 עלה אליה. לאחר שנשלח באותהּ שנה כציר מטעם ארץ ישראל לקונגרס הציוני הראשון בבזל, נותר לווה בגרמניה, והיה ממייסדי הפדרציה הציונית בגרמניה.
ב-1899 החל לווה לעבוד כספרן באוניברסיטת ברלין.
בשנת 1901 נישא לווה ליוהנה (חנה) אוארבך (Johanna Auerbach), הצעירה ממנו בשבע שנים. בשנה שלאחר מכן נולדה בתם וב-14 בנובמבר 1907 נולד בנם.
בין השנים 1902–1908 היה לווה ראשון עורכי ה"יידישע רונדשאו" (Jüdische Rundschau), בטאון התאחדות ציוני גרמניה.
ב-1915 התמנה לפרופסור באוניברסיטת ברלין. חיבר מאמרים רבים בנושא פולקלור יהודי, וכן על אנטישמיות ועל התנועה הציונית.
החל בעשור הראשון למאה ה-20 ועבור בשנות ה-20 עשה לווה רבות למען תרבות יהודית ומוסדות לחינוך יהודי בגרמניה. בשנת 1916 היה לחבר ה "Jüdischen Volksheim", המרכז הקהילתי היהודי מיסודו של זיגפריד להמן בברלין, ומשנת 1919 לימד ב-Freien Jüdischen Volkshochschule שנפתח זמן קצר לפני כן. ב-1922 ייסד בברלין את "אגודת ידידי הספרייה הירושלמית" (בגרמנית: Freunde der Jerusalem-Bibliothek), ומ-1924 היה חבר בחברת הביבליופילים היהודים הברלינאים "חברת שונצינו של ידידי הספר היהודי" (Soncino Gesellschaft der Freunde des Juedischen Buches).
ב-4 ביולי 1933 עלה לווה עם משפחתו לארץ ישראל, ונתמנה למנהל הספרייה העירונית "שער ציון" בתל אביב, תפקיד שבו שימש עד שנת 1948.
אליקום היינריך לווה נפטר בקיץ שנת 1951, ונקבר בבית העלמין טרומפלדור.
ג'וזף סטורי

ג'וזף סטורי (באנגלית: Joseph Story‏; 18 בספטמבר 1779 - 10 בספטמבר 1845) היה עורך דין ושופט אמריקני, אשר כיהן בבית המשפט העליון של ארצות הברית במשך 34 שנים. 
סטורי, יליד מסצ'וסטס, למד באוניברסיטת הרווארד, וסיים שני בכיתתו. הוא השתייך למפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, והתמנה לשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית ב-1811, על ידי הנשיא ג'יימס מדיסון. הוא נטל חלק בהגדרת סמכויות הממשל הפדרלי מול המדינות, תחת חסותו של נשיא בית המשפט העליון ג'ון מרשל. החל מ-1829 כיהן גם כמרצה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד.
סטורי זכור כיום בשל פסק הדין שלו בפרשת לה אמיסטאד, המוכרת מסרטו של סטיבן ספילברג. בסרט גולמה דמותו על ידי השופט הארי בלקמן.
בו-טאושי

בו-טאושי (ביפנית: 棒倒し; מילולית: "הפל את התורן") הוא משחק הדומה בעיקרו למשחק כיבוש הדגל, ונהוג בימי ספורט בבתי ספר ביפן ובאופן מסורתי גם באקדמיה הלאומית לביטחון במדינה, בה נערכים משחקים אלה מאז 1955.
במשחק משתתפות שתי קבוצות גדולות (באקדמיה הלאומית לביטחון נהוג כי בכל קבוצה 75 משתתפים). אחת הקבוצות מגנה ואחת תוקפת. הקבוצה המגנה אוחזת בתורן באורך 3 עד 5 מטרים. אם הקבוצה התוקפת מצליחה להוריד את התורן של הקבוצה היריבה עד לזווית של 30° מפני הקרקע (עד 1973 הדרישה הייתה לזווית של 45°) בתוך שתי דקות וחצי, היא המנצחת. אם היא לא מצליחה לעשות זאת, הקבוצה המגנה היא המנצחת.
טונליט

תיאור ותכולת מינרלים

צבעו של הטונליט בין אפור בהיר לאפור כהה, הרכבו פלסי ומרקמו פנריטי (כלומר גס-גרגיר). המינרלים מקבוצת פצלת השדה הנוכחים בסלע הם פלגיוקלז (בדרך כלל אוליגוקלז או אנדסין) - המינרל העיקרי בסלע (מעל ל-50% מהרכב הסלע) ומינרלים ממשפחת האורתוקלז (כ-10% או פחות מהרכב הסלע). קוורץ מהווה 20% או יותר מהרכב הסלע, הורנבלנדה, וביוטיט הם מינרלים נלווים נפוצים. מינרלים נוספים המצויים בטונליט: אוגיט, אלניט, אפטיט, זירקון, טיטניט ומגנטיט.

מקור השם ותפוצה

מקור שם הסלע מהמקום בו נתגלה לראשונה - בסמוך למעבר טונלה בצפון עמק ואל קמוניקה שבהרי האלפים באיטליה.
טרונדהיימיט הוא סוג של טונליט נטול אורתוקלז עם מעט ביוטיט כמינרל המאפי היחיד והוא קרוי על שם טרונדהיים העיר השלישית בגודלה בנורווגיה.
פרט לשני אזורים אלו ניתן למצוא טונליט בחוף הפסיפי של אמריקה הצפונית ובמספר מקומות בגרמניה, לדוגמה ברכס פיכטלגבירגה, או ברכס אודנוולד (Odenwald).

שימושים

בטונליט משתמשים ליצירת לבנים, אריחים, מרצפות וכיסויים למדרגות וכן כחצץ לכבישים ולמדרכות. בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 היה טונליט פופולרי כאבן טבעי למצבות בגרמניה.
פונטרנס

היסטוריה

השם מוזכר לראשונה בכתביו של הפיראט ג'ון קליפרטון ב-1720. היה באזור נמל, אם כי הוא התחיל להתפתח רק ב-1840 כשגידול הקפה באזור גדל כך שהתאפשר ייצוא. נמל העיר הוכרז כנמל חופשי ב-1847 (למעט במקרים של מסחר בקוניאק ובמשקאות חריפים כבדים אחרים).
ב-17 בספטמבר 1858 פונטרנס קיבלה את התואר עיר, כאות הוקרה על עזרתה במאבק נגד כוחותיו של ויליאם ווקר. העיר קושרה ברכבת לסן חוסה ב-1910.
GIOVE

GIOVE (ראשי תיבות של: Galileo In-Orbit Validation Element) הוא שמה של סדרת לוויינים. הלוויינים נבנו עבור סוכנות החלל האירופית לשימוש צוותי מחקר ופיתוח כדי לבחון טכנולוגיות למערכת הניווט הלוויינית גלילאו
באיטלקית "Giove" הוא יופיטר.

לוויינים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
אנה שיפוש

ביוגרפיה

שיפוש נולדה בסגד. היא הייתה האישה הראשונה בעולם ששיחקה באחיזת המחבט בסגנון אחיזת עט (penhold) עד שנת 1932.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט בשנת 1929, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב, בתחרות לזוגות מעורבים עם אישטוון קלן. מדליות ארד, בתחרות ליחידות ובתחרות לזוגות נשים עם מריה מנדניאנסקי. 
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 1930, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, בתחרות לזוגות נשים עם מריה מנדניאנסקי. מדליות כסף, בתחרות ליחידות לאחר שהפסידה במשחק הגמר למנדניאנסקי ובתחרות לזוגות מעורבים עם אישטוון קלן.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט בשנת 1931, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי, מדליית כסף, בתחרות לזוגות מעורבים עם ויקטור ברנה ומדליית ארד, בתחרות ליחידות. 
בשנת 1932 היא שוכנעה לשנות את אחיזת המחבט שלה לשיטה מקובלת, "שייק הנד", והישגיה השתפרו מאוד.

אלופת עולם ליחידות

באליפות העולם שנערכה בפראג, צ'כיה בשנת 1932, זכתה שיפוש ב-3 מדליות זהב, בתחרות ליחידות לאחר ניצחון במשחק הגמר על אלופת העולם וחברתה לנבחרת מנדניאנסקי, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי ובתחרות לזוגות מעורבים עם ברנה.
באליפות העולם שנערכה בבאדן, אוסטריה בשנת 1933, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בתחרות ליחידות בפעם השנייה ברציפות, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי ומדליית ארד בתחרות לזוגות מעורבים עם ברנה.
באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1934, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי ומדליות כסף, בתחרות לזוגות מעורבים עם ברנה ובתחרות הקבוצתית.
באליפות העולם שנערכה באצטדיון ומבלי בלונדון, אנגליה בשנת 1935, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי בפעם השישית ברציפות, בתחרות לזוגות מערובים עם ברנה ומדליית כסף, בתחרות הקבוצתית.
שיפוש נפטרה ב-1 בינואר 1988 בבודפשט.