google/wiki40b huggingface dataset:
אלי שאלתיאל

פרופ' אלי שאלתיאל (נולד ב-1945) הוא היסטוריון, סופר ועיתונאי ישראלי.

ביוגרפיה

שאלתיאל נולד בתל אביב, סיים תואר ראשון בהיסטוריה כללית ולימודים רוסיים, ותואר שני בהיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. כתב את עבודת הדוקטור שלו באוניברסיטת תל אביב בהנחייתם של אניטה שפירא ומיכאל קונפינו. עבודת הדוקטורט שעסקה ב"זקן מנהריים" הלא הוא פנחס רוטנברג ומפעל החשמל שהקים בישראל. הדוקטורט עובד לספר "פנחס רוטנברג" שיצא בשני חלקים בהוצאת עם עובד וספרית אפיקים בשנת 1990. בשנת 2000 פרסם את החלק הראשון (מתוך שניים) בביוגרפיה של ח"כ ד"ר משה סנה, המתמקדת בשנותיו הראשונות 1909–1948, אף הוא בהוצאת עם עובד.
הרצה באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטת תל אביב. כיום מרצה להיסטוריה במכללת ספיר.
מאמצע שנות ה-70 כותב מאמרים מדעיים, ספרותיים וביקורתיים בכתבי עת שונים ובעיתונות היומית והאינטרנטית, כדוגמת הארץ.
בשנת 1987 מונה לעורך הראשי של מדור "ספריית אופקים" – סדרת ספרי העיון בהוצאת הספרים עם עובד שהחלה לצאת לאור בנובמבר 1969.
שאלתיאל מתגורר בתל אביב, נשוי לעיתונאית כרמית גיא ואביו של אורי שאלתיאל. לשאלתיאל שלושה נכדים: איתי, נמרוד ורונה.
הנס בותמן

הנס הרמן בותמן (בגרמנית: Hans Hermann Bothmann; ‏11 בנובמבר 1911 - 4 באפריל 1946) היה מפקד מחנה ההשמדה חלמנו שהיה ממוקם במערבה של פולין.

ביוגרפיה

בנובמבר 1932 היה לחבר בהיטלריוגנד וביוני 1933 - באס אס. אחרי פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939 הוצב בותמן בתחנת משטרת הביטחון בפוזנן.
באביב 1942 מונה למפקד מחנה ההשמדה חלמנו במקום האופט-שטורמפיהרר (סרן) הרברט לאנגה. עד מרץ 1943 ניהל בותמן את פעולות רצח ההמונים במחנה. משהופסקו המשלוחים של יהודים למחנה חלמנו באפריל 1943 הועבר בותמן ליוגוסלביה בראש 85 אנשי סגל המחנה, ושם צורפה יחידתו, שנקראה "זונדרקומנדו בותמן" (Sonderkommando Bothmann), לפלוגת הז'נדרמריה באוגדת 'פרינץ אויגן' (Prinz Eugen Division). במסגרת האוגדה פעל בותמן נגד הפרטיזנים היוגוסלבים. 
בסוף אביב 1944 נקראה יחידתו של בותמן לחזור לחלמנו ובחודשים יוני-יולי 1944 חידשה את פעולות רצח ההמונים בגזים. באוגוסט 1944 השתתפה "זונדרקומנדו בותמן" בפעולות חיסול גטו לודז' ואחר כך עסקה בטשטוש עקבות רצח ההמונים בחלמנו על ידי שריפת גוויות הנרצחים במסגרת "מבצע 1005".

אחרי מלחמת העולם השנייה

בינואר 1945 נמלט בותמן למערב גרמניה, שם נאסר על ידי הבריטים, וב-4 באפריל 1946 התאבד בתלייה בכלא הבריטי.
POZ

היסטוריה ופרופיל המגזין

המגזין נוסד בשנת 1994 על ידי שון סטרוב , איש עסקים גיי שנדבק בנגיף ה-HIV, והפך לפעיל בנושא. לפני שהשיק את POZ, הוא היה מעורב באקטביזם במספר תחומים, כולל פוליטיקה, סביבתנות, זכויות האזרח, וזכויות להט"ב. הוא משמש כמנכ"ל פרויקט סרו (Sero Project), אשר נלחם בתופעת התביעות הפליליות נגד אנשים עם HIV ואיידס.
POZ מתפרסם על ידי חברת ההוצאה לאור Smart + Strong, אשר גם מפרסם את אתר האינטרנט "AIDSmeds.com", אתר המציג מידע על טיפול ב-HIV/איידס; את "Real Health", מגזין ואתר בריאות לקהל האפריקאי-אמריקאי; את "Tu Salud", מגזין ואתר לקהל הלטינו-אמריקאי; "Sane", אתר העוסק בבריאות הנפש; "Hep", העוסק בהפטיטיס; ו-"Cancer Health", אתר למידע על סרטן.
ב-2004, מכר סטרוב את בית ההוצאה לאור לחברת CDM Publishing. ב-2006, מונתה רגן הופמן, בעלת הטור "אנונימוס", כעורכת ראשית של POZ. לפני שהצטרפה ל-POZ, היא הייתה העורכת הראשית של מגזין הלייפסטייל "New JerseyLife", ואף יסדה את מגזין התרבות "Poets, Artists & Madmen." היא עזבה את התפקיד ב-2012, ומאז פועלת לקידום מידע, מודעות, מימון ומציאת מרפא לאיידס, כיועצת, שתדלנית, מחברת ספרים ודוברת. ב-2012, מונה לעורך ראשי אוריאל ר. גוטיירז. הוא שימש כסגן העורך מאז 2008, והיה העורך המנהל של המגזין "DiversityInc", והיה מייסד שותף, מו"ל ועורך ראשי של מגזין.
נאגפור

גאוגרפיה

נאגפור נמצאת ברמת דקאן. אבן דרך "אפס" הנמצאת בעיר מסמנת את המרכז הגאוגרפי של הודו. נאגפור נמצאת במיקום אסטרטגי בצומת של הכביש המהיר 7 העובר מצפון לדרום והכביש המהיר 6 העובר ממזרח למערב. תחנת הרכבת של נאגפור נמצאת אף היא  בצומת חשובה של מסילות רכבת.
שם העיר נגזר משם נהר נאג, שהוא יובל של נהר Kanhan, שזורם דרך העיר העתיקה של נאגפור ולכן העיר נגזר שמה מן הנהר הזה, 'נאג' + 'פור'. "פור" היא סיומת נפוצה שניתן לערים, כפרים ועיירות ברחבי הודו, לעיתים קרובות הוא פשוט מתורגם ל"עיר". הנהר זורם דרך עקלתון ולכן את שמו, "נאג'", שהיא המילה המרטהי לנחש קוברה. חותם התאגיד העירוני נאגפור מתאר קוברה בתוך המים של הנהר. נאגפור מפורסם לגידול תפוזים שממנו נובע הכינוי עיר התפוז. 
מרטהי, השפה הרשמית של מהרשטרה היא השפה הנפוצה ביותר המדוברת נאגפור. הינדי גם מדוברת בנאגפור. נאגפורבשל מיקומו המרכזי הפך קוסמופוליטית באופיה עם תושבים רבים המגיעים מהמדינות השכנות מאדהיה פרדש, צ'האטיסגאר ואנדרה פרדש. בשנת 2001, האוכלוסייה העירונית הייתה 2,129,500 והיו בסביבות 410,000 משקי בית בעיר. 7,26,664 אנשים שחיו בסלאמס (שכונות עוני) עושה את נאגפור העיר השנייה הכי העניה במהרשטרה אחרי מומבאי. היו 936 נשים לכל 1000 גברים. כ-99.4% מהאוכלוסייה עסק בפעילות לא חקלאית, המעידים על אופי האורבנית של העיר נאגפור. לפי סקר ב-2006 של הלשכה הלאומית, לנאגפור יש השיעור הגבוה ביותר של פשע במהרשטרה בהשואה לערים בגודל דומה במדינה.

אקלים

נאגפור מקבלת כ-1,205 מילימטר גשם בשנה אשר יורדים בחודשים יוני עד ספטמבר. כמות הגשמים היומית שנרשמה הייתה 304 מילימטר גשם ב-14 ביולי 1994. בשאר חודשי השנה האקלים יבשים. החורף הוא החודשים נובמבר עד ינואר והטמפטורה יורדת עד 10C. הטמפטורה הגבוהה ביותר נרשמה 48.6C ב-26 במאי 1954.
קשת (מקצוע)

קשת הוא חייל שנשקו העיקרי הוא הקשת. הקשתים חומשו בקשתות מסוגים שונים בהתאם לסוג הקשת שהיה נפוץ בארץ מוצאם. לעיתים, רב הצבא הורכב מקשתים (דוגמת הצבא המונגולי) או שהקשתים היו אחת הזרועות החשובות בו (כמו בצבא האנגלי בימי הביניים).
בגלל השימוש בקשת, החייל היה יכול לשמור את אויבו במרחק מה ממנו ולכן רב הקשתים לא היו מוגנים בשריון גוף. בדרך כלל לא השתמשו גם במגן, אלא רק בצינה גדולה. הקשתים היו קיימים בצבאות אירופים עד המאה ה-18 ובמקומות נוספים אף עד המאה ה-19. בתרבויות בעלות טכנולוגיה מפגרת משתמשים בקשתים עד היום.
אלכסנדר גוטליב באומגרטן

כתיבתו

באומגרטן ראה בלוגיקה ענף של חשיבה העוסק בביקורת ההכרה שלנו את העולם, וסבר שבמקביל לה צריך להיות ענף של חקירה המלמד אותנו כיצד לחוש, ובעיקר כיצד לראות את העצמים שבטבע. כשם שהלוגיקה מסייעת לנו בהכרה מדעית של הדברים, כן צריך להיות תחום-מחקר המסייע לנו בקליטה החושית את הדברים בטבע. מבחינתו, האסתטיקה הייתה רק שלב מכין ללוגיקה, שהייתה מבחינתו חזות הכל, ולכן נחותה ממנה. מבחינת הרציונליזם של המאה ה-17, הכרה של עצם בטבע חייבה קבלת נתוני-חושים ועיבודם בהתאם לאידיאות הטבועות מלידה המצויות בהכרה האנושית עוד לפני ההיתקלות בעצמים השונים.
את האיכויות החושיות של האובייקט (צבע, קשיות) יש לתרגם למונחים מתמטיים: קיום או אופן קיום האובייקט הוא בעיה שפתרונה טמון במונחים כגון צורה, תנועה, כוח או מהירות, שניתנים לכימות. האובייקט קיים משום שהייתה תנועה מסוימת של תבניות מסוימות, בקצב מסוים, שסיבותיה מסוימות. מבחינת הרציונליסטים, התחושה מספקת לנו נתונים ראשוניים אודות האובייקטים, אשר על נתונים אלה אין לסמוך. יש לארגן את הנתונים לפי קני-מידה וכלי-בקרה שכליים ולכן אנו זקוקים ללוגיקה. מאידך, השכל יכול לספק לנו אידיאות בהירות ומובחנות שכוחן יפה להסברת כלל הדברים בטבע. אולם כדי לדעת שהאובייקט קיים ועל מנת לדעת את אופן-קיומו (תכונותיו המסוימות) אנו נזקקים לתחושה.
מבחינת באומגרטן, האמנויות צריכות לחנך את האדם לתחושה מדויקת, שלמה ועשירה ככל האפשר של העצמים בטבע, כדי להציב שאלות למדע על סמך תחושה מדויקת של העצמים בטבע ותכונותיהם. מבחינתו, בראש ההיררכיה של האמנויות ניצבות הספרות והציור המהוות אמנויות המסוגלות לתאר בפירוט עצמים בטבע – כולל בני אדם כיחידים וכציבורים. לדעתו, היכולת להתעמק בפרטי התיאור הספרותי או בפרטי הציור, יצרו בנו את היכולת לחוש במורכב ובעשיר שבמציאות. כתוצאה מכך, היפה בעיניו איננו תכונה של אובייקטים אלא תכונה של אופן התפיסה. היפה הוא תפיסה מובחנת בה נקלט העושר המלא של אובייקט מסוים. תפקיד האמנות הוא לחנך אותנו לתפיסה חושנית מלאה של העצמים, שהיא "היפה".
באומגרטן, איש האסכולה הרציונליסטית של לייבניץ, הבחין בין הרשמים השונים המתגלים לנו כתוצאה מפעילות החושים, כלומר נתוני-תחושה עמומים, לבין ההכרה המדעית היוצרת אידיאות בהירות ומובחנות. ההבדל בין ההרגשה האסתטית לבין ההכרה השכלית איננו נעוץ באובייקט המועמד לבחינה אלא בשוני שבצורת תפיסת האובייקט: תפיסה חושנית מושלמת היא תפיסה בלתי-מודעת של יחסים שכליים המתקיימים במציאות. כך, למשל, הרציונליסטים גרסו כי ההנאה מן האמנות יסודה בהנאה מביצוע פעולות אריתמטיות ללא מודעות: המקשיב למוזיקה נהנה מן המקצב, מבצע פעולות מתמטיות בלתי-מודעות בכל הנוגע לפסוק המוזיקלי. ישנה זהות מוחלטת של התוכן, בין פעולת המתמטיקאי העוסק ביחסים מתמטיים טהורים, לבין פעולת המאזין המוזיקלי העוסק באותם היחסים עצמם. המוזיקה קיימת מתוך אנלוגיה למתמטיקה. המוזיקה בפרט, והאמנות בכלל, מענגות אותנו דווקא משום הקרבה המצויה בהן לפעילות רציונלית טהורה, ולא בגלל אלמנטים אחרים דוגמת צליל כזה או אחר.
דיאג'יו

דיאג'יו (באנגלית: Diageo; נהגה: diːˈɑːʒiːoʊ. הגיות אחרות: daɪˈʌʒiːoʊ, או: diˈædʒioʊ) היא חברה בריטית לייצור ושיווק משקאות אלכוהוליים שבסיסה בלונדון. דיאג'יו היא יצרנית האלכוהול הגדולה בעולם, והמפיקה הגדולה ביותר של בירה ויין.

מסחר

דיאג'יו משווקת את מוצריה בלמעלה מ-180 מדינות ברחבי העולם ומפעילה משרדים בכ-80 מדינות. היא רשומה בבורסה לניירות ערך בלונדון והיא אחת החברות המרכיבות את מדד FTSE 100 .
Agility

Agility הוא מושג המתאר יכולת התאמה מהירה לנסיבות משתנות. המושג לקוח מהעולם של תרגול פיזי ומתייחס לשינוי תנוחת גוף. שינוי כזה מחייב שילוב של: שיווי משקל, קואורדינציה, כוח, רפלקסים וסבולת. בעברית חברות בתעשייה משתמשות בחלופה זמישות, שהיא הלחם של זריזות וגמישות.
המושג הורחב גם לתחום הספורט ובהקשר זה הוא מתייחס ליכולת להגיב לפעולה של מתחרה.
בשנים האחרונות נעשה שימוש רב במושג זה בהקשר העסקי או הארגוני, בו מייצג המושג את היכולת של חברה או ארגון להגיב מהר לנסיבות המשתנות ולצעדים שנוקטות חברות מתחרות. בגלל האצת קצב השינויים העסקיים בעשורים האחרונים, היכולת של חברה להגיב במהירות ובאופן מתאים לשינויים מהווה במקרים רבים תנאי הכרחי להצלחתה ולפעמים אף להישרדותה. Agility של ארגון תלויה בתרבות הארגונית, במבנה, בסגנון הניהולי ובמערכות המידע הממוחשבות, המהוות מרכיב הכרחי להתנהלות העסקית של רוב הארגונים ומימוש תהליכים עסקיים בהם הוא מעורב. אפשר לומר כי Agility היא תוצאה של רמת ה"אינטליגנציה הארגונית", הנמדדת על פי משתנים הקשורים למבנה הרשתי של הארגון: מהירות זרימת המידע, מידת התלות של הארגון בגורמים שונים בתוך המערכת, מידת ההלימה שיש בין המבנה ההיררכי של הארגון לבין מרכזיות האנשים החברים בו וחשיבותם בעיני אלו הנמצאים איתם באינטראקציה, ועוד.  
אחד המכשולים העיקריים ל-Agility של ארגונים הן מערכות המידע הממוחשבות של הארגונים. מערכות אלו נבנו בארכיטקטורה ובכלים שמקשים על ביצוע שינויים. בשנים האחרונות הפיכת מערכות המחשוב למערכות גמישות היא אחד האתגרים המרכזיים איתם מנסים להתמודד באמצעות אוסף של ארכיטקטורות וטכנולוגיות מיחשוב חדשות כגון: SOA, BPM, Business Rules Engines.
ג'ורג'יה קינג

ביוגרפיה

קינג נולדה באדינבורו, סקוטלנד. היא בתם של השחקן ג'ונתן הייד ושל זמרת האופרה איזבל ביוקנן  היא למדה בבית הספר אקסטר.
קינג התחילה להופיע כשחקנית כשהייתה בת 18 כאשר במקביל עבדה בחנות. התפקיד המקצועי הראשון בו זכתה היה בדמות רוזמונד אוליבר במיני-סדרה "ג'יין אייר". קינג כמעט ולא השתתפה בסדרה בעקבות קרע בתוספתן. הסוכן שלה אמר למפיקים שיקח לה לפחות 10 ימים כדי להתאושש מהניתוח, וכבר לוהקה שחקנית אחרת לתפקיד. אבל היא התאוששה בזמן וקיבלה את אישור רפואי להשתתף בצילומים.
קינג מוכרת מתפקידה כגולדי, אם פונדקאית, בסיטקום האמריקאי "The New Normal". בשנת 2008 שיחקה בתפקיד הארייט בנטלי בדרמת הנעורים "ילדת פרא" בכיכובה של אמה רוברטס.
בשנת 2009 שיחקה בתפקיד סופי בסרט הבריטי "Tormented". עוד ב-2009 זכתה קינג בשבחי הביקורת על הופעתה בתפקיד ויקטוריה המניפולטיבית בסרט "טאנר הול".
מאוקטובר ועד נובמבר 2010 שיחקה קינג במחזה "One Night in November" בתיאטרון בלגרד בקובנטרי.
בשנת 2011 שיחקה לצד פליסיטי ג'ונס בקומדיה הרומנטית "מסלול לאהבה" של הבמאי פיל טרייל. ב-2011 השתתפה בסרט "Chalet Girl". בסדרת הטלוויזיה "מרלין" של ה-BBC שיחקה בפרק "The Changeling" בעונה השלישית בתפקיד הנסיכה אלנה.
היא כיכבה בקומדיית האימה "Cockneys vs Zombies" בתפקיד בת ערובה בשוד בנק המנסה להימלט בלונדון השורצת זומבים. בסרט שיצא לאקרנים ב-2012 מככבים עוד מישל ריאן, רסמוס הרדיקר וג'ק דולן.
יהודה גרובייס

ביוגרפיה

גרובייס נולד בבני ברק, לבן-ציון וחיה-שרה גרובייס, משפחה המשתייכת לחסידות גור. גרובייס הוא נינו של הרב שמואל אהרון שזורי. התחנך במוסדות של חסידות גור, בין השאר בישיבת שפת אמת. לטענתו, הוא מעולם לא קיבל צו גיוס לצה"ל לאחר שיצא לעבודה בגיל עשרים וביטל את מעמדו כבן ישיבה, והוא אף נדחה כמה פעמים כשביקש להתגייס. ב-2007 הוציא עליו הבמאי שלמה חזן סרט בשם "חרד לסרטו" המתעד את כל פעולותיו בקולנוע החרדי.

חיים אישיים

גרובייס מתגורר בבני ברק, ואב לחמישה.
אחיו איציק גרובייס הוא במאי ומפיק קליפים לציבור הדתי-חרדי, מנכ"ל חברת היפר הפקות.
טיסה 181 של איג'יפטאייר

טיסה 181 של איג'יפטאייר הייתה טיסה פנימית של חברת התעופה המצרית "איג'יפטאייר" שנחטפה בבוקר 29 במרץ 2016 בדרכה מנמל התעופה בורג' אל-ערב שבאלכסנדריה לנמל התעופה הבינלאומי של קהיר. לפי דרישת החוטף, הונחת מטוס האיירבוס A320, בעל רישום SU-GCB, בשדה התעופה של לרנקה, בקפריסין. על סיפון המטוס היו בעת החטיפה 56 נוסעים, 7 אנשי צוות ואיש ביטחון אחד.
על פי מקורות מצריים, החוטף הוא אזרח מצרי בן 27 בשם סייף א-דין מוסטפא. המניע לחטיפה לא היה ברור. בתחילה נמסר כי ייתכן שהיא בוצעה כדי להשיג מקלט מדיני עבור החוטף. לאחר שחרור החטופים ומעצר החוטף התברר כי מדובר באדם תמהוני והרקע לחטיפה אינו ברור. חגורת הנפץ התבררה כמטען דמה.
מחשש של חדירה לתחום האווירי של ישראל, הוזנקו מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי. המטוסים חזרו לבסיסם לאחר שהמטוס החטוף נחת בלרנקה.

השתלשלות האירועים

בשעה 10:00 שעון ישראל דווח כי החוטף החל לשחרר חלק מן הנוסעים. בהמשך דווח כי שוחררו כל אזרחי מצרים מקרב הנוסעים, וכי החוטף מחזיק בצוות המטוס ובארבעה בעלי דרכונים זרים.
לאחר שבע שעות, שבמהלכן לא דרש החוטף דבר מלבד העברת מכתב שכתב לגרושתו, נכנע החוטף ונעצר בידי המשטרה המקומית. כל החטופים שוחררו בשלום.
מסכת עירובין

מַסֶּכֶת עֵרוּבִין היא המסכת השנייה בסדר מועד, שהוא הסדר השני בשישה סדרי משנה. המסכת כוללת כעשרה פרקים העוסקים בעיקר בדיני עירובין ואיסורי שבת שונים. בתלמוד הבבלי כוללת המסכת 104 דפים בעוד שבתלמוד הירושלמי כוללת המסכת 65 דפים.

בתלמוד הבבלי

פרק ראשון עוסק בדיני הכשר מבוי ובדיני שיירה; הפרק השני מדבר על עירוב בורות מים וחצירות ללא שימוש (קרפיפות); פרק שלישי מדבר על האוכל- העירוב עצמו; פרק רביעי מדבר אדם ש"נתקע" מחוץ לעיר. פרק חמישי עוסק בתחילתו בדרכי לימוד ובהמשך בעירוב לעיר ומה מצטרף לעירוב. פרק שישי עוסק בדין עירובי חצירות. פרק שביעי עוסק בצירוף בעירוב. פרק שמיני הוא המשך לפרק שישי. פרק תשיעי עוסק בצירוף לעירוב בגגות העיר. פרק אחרון עוסק בדיני טלטול בשבת.
מסכת עירובין נחשבת לאחת משלוש המסכתות הקשות שבתלמוד בבלי הידועות בראשי התיבות ענ"י (עירובין נידה יבמות).

מיקומה של המסכת בסדר מועד

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, המסכת נקבעה בסדר מועד לאחר מסכת שבת משום שכל עיסוקיה נוגעים לדיני שבת.
קרוליין מתילדה, נסיכת דנמרק

ביוגרפיה

קרוליין מתילדה נולדה ב-27 באפריל 1912 בשאפרגארדן, קופנהגן, להאראלד, נסיך דנמרק, בנו של פרדריק השמיני, מלך דנמרק, ולהלנה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתם של פרידריך פרדיננד, דוכס שלזוויג-הולשטיין וקרולינה מתילדה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג.
ב-8 בספטמבר 1933 התחתנה קרוליין מתילדה עם בן דודה קנוד, נסיך הכתר של דנמרק, השניים התגוררו בארמון פרדנסבורג, ונולדו להם 3 ילדים.
ב-20 באפריל 1947 מת חמיה כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק, וגיסה פרדריק התשיעי, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. בתחילה שימש בעלה קנוד כיורש העצר, אולם בשנת 1953 נולדה אחייניתו מרגרטה, והפרלמנט העביר חוק המבטל את ההעדפה הגברית בהעדפת הבן הבכור, ובעקבות כך היא הפכה ליורשת העצר. בשנת 1976 מת בעלה קנוד, וב-12 בדצמבר 1995 מתה קרוליין מתילדה בארמון סורגנפרי, קופנהגן.
רז קינסטליך

ביוגרפיה

קינסטליך נולד וגדל בראשון לציון, בנם של עליזה ופנחס קינסטליך, כדורגלן עבר במכבי פתח תקווה. בוגר תיכון הגימנסיה הריאלית בראשון לציון במגמת כימיה.
את שירותו הצבאי עשה במערך הנ"מ בחיל האוויר הישראלי. לאחר שחרורו מצה"ל למד לתואר ראשון במנהל עסקים ושיווק.
בשנת 2003, לאחר שהקים עם אולג קומליק וצחי אלימלך את תנועת "צב"ר – צעירים בעד ראשון", נבחר קינסטליך לראשונה למועצת העיר בעודו בן 25 בלבד. עם בחירתו הקים את תיק הצעירים והנוער הראשון ברשות מקומית במדינת ישראל, שנועד לקדם את זכויותיהם של צעירי העיר. במקביל שימש כיועץ פוליטי לראש עיריית אריאל, רון נחמן.
בבחירות בשנת 2013 זכתה סיעת "הירוקים + הצעירים" בשלושה מנדטים והפכה לסיעה השנייה במועצת העיר ראשון לציון וקינסטליך החל לכהן כסגן ראש העיר ובהמשך כממלא מקום ראש העיר; במסגרת תפקידו החזיק בתיק איכות הסביבה, הביטחון העירוני וממלא מקום יו"ר הדירקטוריון בחברה העירונית ראשון לציון לביטחון ולסדר ציבורי. 
ביוני 2018 היה קינסטליך מועמד לתפקיד יו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל, אך ב-19 ביוני הודיע כי לא יתמודד לתפקיד בעקבות ריצתו לראשות העיר ראשון לציון. 
בבחירות 2018 העפיל לסיבוב השני עם 21% לעומת ראש העיר המכהן, דב צור, שקיבל 31%. בסיבוב השני חבר קינסטליך לליאל אבן-זהר שזכתה ב-19.48% (20,128 קולות). בנוסף, מוטי עג'מי, שהתמודד לראשות העיר בבחירות, הודיע גם הוא על תמיכה בקינסטליך. הם רצו יחד תחת הסיסמה "עושים שינוי – מנצחים ביחד". ב-13 בנובמבר 2018 נבחר קינסטליך לראשות עיריית ראשון לציון לאחר שגבר בסיבוב השני על צור בהפרש של כ-5% מהקולות. לאחר הבחירות מינה קינסטליך את אבן זהר ועג'מי לסגניו וממלאי מקומו.
קינסטליך נשוי ואב לבן.

פעילויות נוספת

קינסטליך היה חבר במהלך השנים בדירקטוריונים בחברות ציבוריות כגון: החברה העירונית ראשון לציון לביטחון ולסדר הציבורי, החברה הכלכלית ראשון לציון, החברה העירונית ראשון לציון לתרבות ספורט ונופש, החברה הממשלתית "הכפר הירוק" וב"איסתא", וכן שימש כמנהל בינוי ותשתיות במסלול האקדמי המכללה למינהל בראשון לציון.]
הנס רוזבאוד

ביוגרפיה

משרתו המקצועית הראשונה של רוזבאוד הייתה במיינץ, החל ב-1921, כמנהל מוזיקלי בבית הספר העירוני החדש למוזיקה. המשרה כללה ניצוח על הקונצרטים הסימפוניים מטעם העירייה. רוזבאוד היה למנצח הראשי הראשון של תזמורת הרדיו של פרנקפורט ב-1928.בשנות ה-20' וה-30' ניצח על ביצועי בכורה של יצירות מאת ארנולד שנברג ובלה ברטוק. בתקופה הנאצית הוגבלה חירותו להציג מוזיקה חדשה. ב-1937 היה למנהל המוזיקלי הכללי של העיר מינסטר. ב-1941 התמנה רוזבאוד לאותו תפקיד בשטרסבורג.
ב-1945 מינו שלטונות הכיבוש של ארצות הברית את רוזבאוד למנהל מוזיקלי של הפילהרמונית של מינכן. בשנת 1948 פג תוקף המינוי של רוזבאוד בתזמורת מינכן, משום שרשויות העיר העדיפו להחזיר את הרפרטואר למגמה שמרנית יותר.
באותה שנה התמנה רוזבאוד למנצח הראשי הראשון של תזמורת הרדיו של דרום-מערב גרמניה בבאדן-באדן, שם נשאר עד סוף חייו. ב-1954 ניצח על הצגת הבכורה של האופרה "משה ואהרון" מאת שנברג, בהתראה של 8 ימים. ההצגה הונצחה על תקליט מסחרי של חברת פיליפס משנת 1957.
רוזבאוד לקח בקביעות את התזמורת לפסטיבלים של מוזיקה עכשווית, כגון פסטיבל דונאושינגן.
יששכר אצראף

ביוגרפיה

נולד בסלא שבמרוקו בשנת 1817 (ה'תקע"ז). כשבגר, שימש כראש ישיבה מקומית, והעמיד תלמידים רבים, שחלקם הפכו לרבנים מפורסמים, ואחד מהם היה הרב רפאל אנקווה, שגם נישא בהמשך לבתו.
לאורך המחצית השנייה של המאה ה-19, שימש הרב אצראף כרבה הראשי של סלא, כמנהיגה הרוחני, וכאב בית הדין המקומי. בתקופה זו קיים גם קשרים הדוקים עם נכבדים ואישי דת מוסלמיים, שאיתם היה נפגש ומקריא לפניהם את ספרי הרמב"ם, ומקיים עמם דיונים בנוגע לדתם.
את השנים האחרונות של חייו רצה הרב אצראף לבלות בארץ ישראל, אולם בני הקהילה ביקשו שלא יעזבם. לבסוף, הצליח לשכנעם שברצונו לעלות לקבר אביו שבסטאת, ומשם המשיך לארץ ישראל.
בשנת 1880 (ה'תר"ם) הגיע לירושלים, והשתכן בה. עם הגעתו, החל להיות מעורה בפעילות ציבורית בעיר, ולבינתיים את תפקידיו בסלא המשיך למלא חתנו, הרב אנקווה.
לאחר פטירת מנהיג העדה המערבית בירושלים, הרב רפאל אלעזר בן טובו, מונה הרב אצראף לשמש תחתיו כמנהיג העדה וכאב בית הדין שלה. בשנות כהונתו, זכו אנשי העדה לרווח כלכלי, וענייני העדה התנהלו ללא מחלוקות.
הלך לעולמו ב-19 באוגוסט 1892 (כ"ו באב ה'תרנ"ב), ונקבר בהר הזיתים.
את מקומו בהנהגת העדה המערבית החליפו הרבנים משה מלכא ונחמן בטיטו.
מצבת קברו, שבמשך השנים ניזוקה, חודשה והוחלפה באמצע העשור השני של המאה ה-21.
נכדו היה הרב מיכאל יששכר אנקווה.
TNT (ערוץ טלוויזיה)

היסטוריה

הערוץ הושק ב-3 באוקטובר 1988. התוכנית הראשונה ששודרה בו הייתה הסרט "חלף עם הרוח", שהיה האהוב על המייסד טד טרנר. תחילה שודרו בו בעיקר סרטים ישנים מספריית מטרו גולדווין מאייר שבבעלות טרנר, וכן סדרות בבעלותו, כגון "בבילון 5" ו"לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן". כן שודרה בשנות ה-90 רצועת שידור לילדים, "TNT Toons", שכללה מגוון סדרות וסרטים מצוירים מספריית טרנר, בהם "הפלינסטונס", "סקובי דו" ו"הפנתר הוורוד". בהדרגה הוספו לערוץ תוכניות מקור חדשות. ב-1993 הוחל בשידור תוכנית הלילה "MonsterVision", שכללה מרתון סרטי אימה. ב-1995 הוחל בשידור אירועי ספורט דוגמת אליפות בהיאבקות מקצועית ("WCW Monday Nitro"). 
ב-2001 עבר הערוץ מיתוג מחדש, פרסם לוגו וסלוגן חדשים (""We Know Drama""), ועבר לשדר בעיקר תכנים מסוגת דרמה, לצד תוכניות ספורט. סדרות מרכזיות ששודרו החל מתקופה זו בערוץ היו "חוק וסדר", "ER",‏ "NYPD Blue" ו"המשפט של איימי". ב-2003 החל הערוץ לשדר את משחקי ליגת הכדורסל NBA וכן מרוצי מכוניות של איגוד NASCAR. ב-2014 עבר הערוץ לשדר לצד תוכניות דרמה וספורט גם סדרות וסרטי פעולה, פנטזיה ומדע בדיוני.
פלסטיק בועות

פלסטיק בועות (הידוע בשמותיו העממיים פצפצים ופקפקים) הוא יריעה פלסטית גמישה ושקופה, המשמשת לעטיפת חפצים שבירים. על היריעה נמצאים עיגולים מלאי אוויר במרווחים שווים, שמטרתם לרפד את החפצים. פלסטיק בועות יהיה לרוב עשוי מפולימר מסוג פוליאתילן.
את פלסטיק הבועות המציאו בטעות ב-1957 המהנדסים אלפרד פילדינג ומארק צ'בנס, כשניסו ליצור טפט פלסטי קל לניקוי עם גב מנייר. ב-1960 הקימו השניים את החברה Sealed Air Corporation, ששיווקה את המוצר תחת השם Bubble Wrap, שהפך לשם הרווח שלו באנגלית.
הבועות שמספקות את הריפוד לחפצים העדינים קיימות במספר גדלים, בין כ-6 מילימטרים לכ-2.5 סנטימטרים, לפי גודל החפצים ורמת הריפוד הנחוצה. בנוסף, ניתן לבחור את סוג הפלסטיק המתאים ביותר מבין מספר סוגים. למשלוח חלקים אלקטרוניים רגישים, למשל, משתמשים בחומר שלא מייצר חשמל סטטי, העלול להזיק להם.
שימוש נוסף לפלסטיק הבועות הוא למטרות שעשוע או הפגת מתח. אנשים רבים נהנים לפוצץ את בועות הפלסטיק ולשמוע את קולות הפיצוץ. בעקבות מנהג זה הוקם גם אתר אינטרנט בו ניתן להעביר את מצביע העכבר מעל "פלסטיק בועות וירטואלי", ולראות ולשמוע את הבועות מתפוצצות.
המסע המופלא (ספר)

עלילה

שלוש החיות היו שייכות למשפחת האנטר - הבול טרייר הקשיש, בודג'ר, היה כלבו של הבן, פיטר בן האחת-עשרה, מאז הגיע כגור קטן ביום הולדתו הראשון של הילד. פיטר לא זכר יום בחייו ללא בודג'ר והיה קשור אליו בכל לבו. החתול הסיאמי, טאו, היה בן-טיפוחיה של אליזבת בת התשע, ואילו לואת', הלברדור הזהוב, היה כלבו הנאמן ועמיתו לצייד של ג'ים. כשנודע למשפחת האנטר שיהיה עליהם לנסוע לאנגליה לחודשים אחדים, משום שאבי המשפחה, ג'ים, הוזמן לקיים סדרת הרצאות באוניברסיטה בריטית, הייתה דאגתם הראשונה לחיות המחמד האהובות שלהם, וג'ון לונגרידג', ידיד משפחה והסנדק של בתם, אליזבת, קיבל על עצמו לארחן בביתו ולדאוג להן עד שובם לקנדה.
כשג'ון לונגרידג' יוצא למסע צייד עם ידידים, הוא משאיר את החיות להשגחתה של סוכנת הבית, מרת אוקס, ובעלה, שאמורים להגיע אל הבית זמן קצר אחר צאתו לדרך, אך לואת' סבור אחרת. הוא מחליט לנצל את ההזדמנות לצאת למסע משלו ולקחת את ידידיו הטובים לחפש ולמצוא את אדוניהם, שנעלמו זה מכבר. בודג'ר וטאו אינם מודעים לתוכניתו, אך הם מקבלים את הנהגתו ללא ערעור ויוצאים בעקבותיו למסע, שאת אורכו וקשייו אינם יכולים להעלות בדעתם. כשגברת אוקס מגיעה אל הבית ומוצאת אותו ריק, היא מניחה שלונגרידג' שינה את דעתו והחליט לקחתם עמו, הנחה שגויה שמתחזקת כשהיא מוצאת רק את החלק הראשון של הודעתו אליה, לאחר שהפתק השני התעופף אל האח ועלה באש. וכך, בלי שיהיה איש מודע להיעדרה, יוצאת השלישייה המוזרה בעקבות חושיהם, המנחים אותם מערבה, למרחק 480 ק"מ.
במהלך מסעם נתקלים השלושה בקשיים ובסכנות. נאמנותם עומדת לא פעם למבחן, אך קשר הידידות והמחויבות ביניהם איננו ניתק לעולם. טאו, הצייד הזריז והמיומן, מכלכל את בודג'ר הזקן והעיוור למחצה, ואף מציל את חייו בהיתקלות עם דובה וגורה. לאורך הדרך פוגשות החיות בני אדם - פגישות שונות ומגוונות, שאחת או שתיים מהחיות בתורן מתנסות בהן בעוד האחרות אינן לוקחות בהן חלק, כך שגם כאשר מתחילים להגיע דיווחים אל משפחת האנטר וג'ון לונגרידג' בחיפושיהם הנואשים אחרי השלושה, לא ברור מה גורל החבורה כולה. שבט אינדיאני מארח ליד מדורתו את בודג'ר, המותש והפצוע ושש על חברת בני אדם. אלה מאכילים אותו, מלטפים ומשתעשעים עמו ואף מטפלים בפצעיו, וכאשר מצטרף אליו טאו החתול, מתחזקת בהם האמונה, כי זכו לביקור של רוח מביאת-מזל ואות לכך - הופעתו של חתול כבן לוויה לכלב, דבר שלא נשמע כדוגמתו. 
טאו ניצל ממוות הודות למשפחה פינית שבתה הצעירה מוצאת אותו טבוע למחצה וחסר הכרה על שפת הנהר ומביאה אותו הביתה. זמן מה הוא נשאר בבית מציליו, משום שהמים גרמו לו לחירשות, אבל כשהשמיעה חוזרת אליו, הוא מסתלק ורץ לחפש את חבריו, שהתרחקו בינתיים מן הנהר.
לואת' נפגע בהיתקלות עם דרבן, וקרוב למוות ברעב בגלל הקוצים התקועים בלחיו, כשעקשנותו של בודג'ר מביאה את הכלבים אל ביתם מכניס האורחים ואוהב החיות של בני הזוג מקנזי. מקנזי שולף את הקוצים מפני הלברדור ואשתו מאכילה את שני הכלבים המורעבים. את טאו אין הם רואים כלל, אך הוא מסתנן מדי לילה אל מרבץ הכלבים הסגורים באורווה ומשחרר אותם, להפתעתו של מקנזי הפוגש אותם בחצר מדי בוקר.
לבסוף, לאחר שהם צולחים בשלום את כברת הדרך האחרונה, הקשה מכולן, מגיעים השלושה אל בעליהם האוהבים למפגש מאושר ונוגע ללב.
הספר יצא לאור בעברית בהוצאת מסדה בשנת 1970, בתרגומו של גדעון טורי ובלוויית איורים של קרל ברג'ר.
סן אנטוניו דה פאלה

היסטוריה

סן אנטוניו דה פאלה נוסדה על ידי חבורת פורטוגזים שהביאו לאנובון עבדים מיבשת אפריקה במאה ה-16.
לאחר חתימת חוזה סן אילדפונסו ב-1777 וחוזה אל פרדו ב-1778 בין פורטוגל וספרד, האי הועבר לשליטת האחרונה, ביחד עם עוד כמה שטחים של פורטוגל במפרץ גינאה.
הבריטים, שהספרדים התירו להם לעגון באי, הקימו בעיר ב-1801 מבצר קטן. הספרדים גם השכירו להם שטחים באי ב-1827 כדי להילחם בסחר העבדים.

כלכלה

תושבי האי סוחרים עם אנשי האי סאו טומה הסמוך דרך הדייגים של שני האיים.

תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה אנובון, הנמצא בקרבת העיר.