המרד באסטוריאס

המרד באסטוריאס בשנת 1934 (בספרדית: Revolución de Asturias de 1934) היה מרד שאורגן על ידי סוציאליסטים ואנרכיסטים במחוז אסטוריאס שבספרד באוקטובר 1934. הוא פרץ בתגובה למינויים של שלושה שרים מהימין לממשלת ספרד. המרד דוכא על ידי חיילים בפיקודו של הגנרל פרנסיסקו פרנקו. כתוצאה מהמרד נהרגו כ-3,000 מורדים, ולאחר דיכוי המרד נעצרו כ-30,000 - 35,000 איש. המרד היה אחד השלבים בסכסוך הפוליטי הספרדי שהוביל למלחמת האזרחים בספרד.

רקע

בבחירות בשנת 1933, בעקבות החרמת הבחירות על ידי האנרכיסטים, זכתה הקונפדרציה הספרדית של הימין האוטונומי (Confederación Española de Derechas Autónomas) שנקראה CEDA, בהנהגתו של חיל רובלס, במספר הקולות הגדול ביותר ושנייה לה הייתה המפלגה הרדיקלית הרפובליקנית, בהנהגתו של אלחנדרו לרו. על מנת שלא לערער את המצב הפוליטי העדין בספרד במינוי ממשלה קיצונית ימנית, תפקיד הרכבת הממשלה הוטל על נציג המפלגה הרדיקלית (אשר לא כשמה הייתה מתונה יותר מה CEDA). ממשלת קואליציה בתמיכת ה-CEDA הוקמה בתחילה על ידי לרו ולאחר שממשלתו נפלה הוקמה ממשלה אחרת על ידי ריקרדו סמפר. לאחר שממשלה זו נפלה בעקבות איבוד התמיכה של ה-CEDA, נקרא לרו לשוב ולהקים ממשלה, והפעם צירף לממשלתו שלושה נציגים של ה-CEDA.
תנועות השמאל הסוציאליסטי ראו במינוי שרים מהימין לממשלה צעד בדרך אל הפשיזם וארגנו בתגובה שביתה כללית ומרד ברחבי ספרד. אולם הימנעות של האנרכיסטים להצטרף לשביתה ופעולה מהירה של השלטונות הספרדיים שכללה מעצר של אלפי פעילים סוציאליסטים ואנרכיסטים טרפדה את השביתה ברוב ספרד. אולם הפעילים באסטוריאס, אזור בו לתנועת הפועלים UGT הייתה תמיכה חזקה מאוד, היו נחושים להמשיך במאבק ופתחו במרד תחת הססמה "אחים פרולטריים מאוחדים" (United Proletarian Brothers) ושם הם זכו לשיתוף פעולה של האנרכיסטים. רוב המורדים במקום היו כורים במכרות באזור אסטוריאס.

המרד

בערב 4 באוקטובר 1934, יצאו הפעילים הסוציאליסטים של ה-UGT והפעילים האנרכיסטים של ה-CNT להשתלט בנשק על עיירות ומחנות צבא באסטוריאס. הם התקדמו מאזוריהם אל הבירה אוביידו והשתלטו עליה, למעט שני מחנות צבא בהם נמשכה הלחימה, עד 6 באוקטובר. הלחימה נמשכה גם באזורים אחרים של אסטוריאס בימים הבאים. באזורים שנשלטו על ידי המורדים הוקמו מועצות שלטוניות על ידי ה-CNT או ה-UGT הסוציאליסטי. במקומות בהם הייתה שליטה אנרכיסטית הוקמו מועצות רחבות של תושבי המקום אשר ניהלו רק עניינים הכרחיים מינימליים כמו אספקת מזון. במקומות בהם הייתה שליטה סוציאליסטית, המועצות היו ריכוזיות ואנשי ה-UGT לקחו שליטה מלאה על כל העניינים.
ב-7 באוקטובר הגיעו נציגים מהאזור של חיחון ואבילס שנשלט על ידי האנרכיסטים לבירה אוביידו לבקש נשק שנדרש להם להגן על הנמל מפשיטה של כוחות ממשלת ספרד. ההנהגה הסוציאליסטית השיבה את פני הנציגים האנרכיסטים ריקם וכך הצליח הצבא הספרדי להשתלט על הנמל והאזור שמסביבו ובהמשך לדכא את המרד. כתוצאה מהמרד נהרגו כשלושת אלפים מורדים, ולאחר דיכוי המרד נעצרו כ-30,000 - 35,000 איש.
האחראי על דיכוי המרד היה הגנרל פרנסיסקו פרנקו, שהשתמש לצורך כך בחיילי צבא אפריקה והלגיון הספרדי בראשותו של חואן יאגו. הצלחתו בדיכוי המרד הביאה אותו להנהגת מחנה הימין ובסופו של דבר למנהיג הדיקטטורי של ספרד.
למרות שהמפלגה הקומוניסטית של ספרד, ה-PCE, נטלה רק חלק שולי במרד באסטוריאס, בשנים הבאות היא בנתה לעצמה תדמית לוחמנית וטענה שהיה לה חלק משמעותי במרד.

השפעה

דוברים קומוניסטים טענו שהמרד באסטוריאס הוכיח שניתן לקיים מהפכה סוציאליסטית בספרד ושהימין הבין זאת אך השמאל נמנע מלהסיק את המסקנות הנדרשות ולהוציא אל הפועל את המהפכה. החוקר דניאל אייזנברג כתב שלאחר המרד רבים בספרד הבינו שהמדינה שלהם נמצאת בתוך מלחמת אזרחים.