google/wiki40b huggingface dataset:
סיון לוי

ביוגרפיה

לוי נולדה ברמת השרון, למדה לנגן בפסנתר מגיל 3 וכתבה והלחינה שירים מגיל צעיר מאד. למדה במגמת מוזיקה בתיכון אלון והתגייסה ללהקה צבאית.
כשהשתחררה קיבלה את תפקידה הראשון בסרט הקולנוע "מוקי בוערה" של סלבה צ'פלין ולינה צ'פלין בתפקיד רוחה מזרחי, ובסדרה אמא'לה בבימויו של רם נהרי, בתפקיד 'רותם', הבת הגותית החורגת של אורנה בנאי. באותה שנה ביימה עם אייל ברומברג ושיחקה בסרט הקצר הראשון שלה "Cherchez La Femme" שהשתתף במסגרת הפנורמה בפסטיבל ברלין ואף נמכר לערוץ ארטה (ערוץ טלוויזיה) ARTE היוקרתי.
בשנת 2009 כיכבה בסרטה הביכורים של רוני קידר, "ג'ו + בל" בתפקיד בל, צרפתיה שזה עתה יצאה מבית משוגעים. באותה שנה זכה הסרט בקטגוריית סרט האינדי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר.
בשנת 2010, ביימה את סרטה השני, בורות המים, עם אייר דיומן, בו גם כיכבה לצידה של נועה ברקאי והלחינה את הפסקול. באותה שנה עבדה שוב סיון עם לינה וסלבה צ'פלין בסרט הטלוויזיה "בדמי ימיה" אדפטציה לספרו הנודע של ש"י עגנון, בתפקיד הראשי - תרצה שמאוהבת בפרופסור שלה ונהיית חולה מאהבה. שנה לאחר מכן, ב-2011 שיחקה בסרטה של מיכל אביעד "לא רואים עליך" את דנה, הבת של לילי (רונית אלקבץ). ב-2012 שיחקה בסרט הקוובקי/צרפתי, אינשאללה, בצרפתית. את הסרט ביימה אנאיס בארבו לאוולט, והוא הופק על ידי חברת ההפקה מיקרו סקופ (אשר הפיקה גם את ״האישה ששרה״ ו״מר לזר״). הסרט מספר על משולש נשים - רופאה קנדית שעובדת במרפאה של האו״ם ברמאללה (אוולין ברושו), אישה פלסטינית בהריון שבעלה שבוי בישראל (סברינה אוונזי שזכתה בסזאר), וחיילת ישראלית יפהפייה - סיון לוי. באותה שנה לוי שיחקה, ביימה עם נטלי מלמד, ויצרה את הפסקול עם גיל לואיס לסרט "דינה ונואל". הסרט הוצג גם הוא בפסטיבל ברלין במסגרת קטגוריית ה-"Generation".
באותה שנה הצטלמה גם לסרט "שש פעמים" - בתפקיד הראשי, את הסרט ביים יונתן גורפינקל וכתבה רונה סגל. עליו זכתה לוי בפסטיבל חיפה 2012 לפרס השחקנית הטובה ביותר, בפרס המבקרים 2013, בפרס אופיר 2013, ובפרסים נוספים בפסטיבלי סרטים בעולם.
ב-2013 ביימה לוי ביימה קליפ לדייוויד בלאו, את הקליפ הם צילמו בקיץ, אך למזלם הרב היה אובך והתנאים עבדו לטובתם. בקליפ השתתפה יאנה גור.
ב-2014 ביימה את פרויקט ״גוטמן כפול 5״ - פרויקט לזכרו של עמוס גוטמן שיזמו ה-TLV fest וקרן רבינוביץ'. הפרויקט נוצר בהשראת הסרט ״בר 51״, ובמסגרתו ביצעה את היצירה ״My Funny Valentine״ שהיווה חוט שני לסרטיו של עמוס גוטמן, בעיבוד חדשני, אותו הפיקה עם המפיק המוזיקלי Jerome C. בקליפ השתתפו רבקה מיכאלי, סמדר קילצ'ינסקי, פולי רשף שהיו שחקניו של גוטמן, גילה גולדשטיין בתפקיד אפולוניה, הדמות המקורית עליה נכתב התפקיד. לוי לבשה בקליפ את התלבושת המקורית מ״בר 51״ שהושגה ע״י המלבישה המקורית - רונה דורון.
בפן המוזיקלי, מופיעה לוי בתדירות רבה באירופה, ומשתתפת בפרויקטים מגוונים. כיום היא עובדת על אלבומה הראשון.
בית הקברות הצבאי הבריטי בבאר שבע

מצבת הטייסים

בבית הקברות ניצבת מצבה, שהקימו הטורקים ואשר שוקמה בידי הבריטים, כאות הוקרה לשמונה הטייסים הבריטים  שנהרגו בקרב נגדם. לאחר המלחמה גילו הבריטים את המצבה והציבו אותה בבית הקברות הצבאי הבריטי. למצבה צורת פירמידה קטומה, בראשה נחקק סמל חיל האוויר המלכותי ומתחתיה רשומים שמות הנופלים ותאריך נפילתם. לרגלי המצבה מופיע הכיתוב:
"מצבת זיכרון זו, שהוקמה לאחד מהם בנדיבות לב אויביהם, נתגלתה ושוקמה בידי ידידיהם. ינואר 1918"

בוני בית הקברות

במקום בו עומד היום בית יציב היה בשנת 1921 מחנה אוהלים של חלוצים יהודים. הוא הוקם בתום  מלחמת העולם הראשונה. ועד הצירים של ההסתדרות הציונית, שנחשב אצל הממשלה הבריטית לבא כוחו של היישוב היהודי בארץ ישראל, זכה במכרז לבניית בתי הקברות הצבאיים בארץ. מטעמו, זכו שלוש קבוצות של חלוצים בעבודת הבנייה של בית הקברות הצבאי בבאר שבע. הקבוצה הגדולה הייתה של גדוד העבודה. בית הקברות הוא מבין הגדולים מסוגו. עבודת הבנייה של החלוצים זכתה לאישור רשמי של ממשלת המנדט: "העבודה בוצעה בידכם בדרך משביע רצון. העבודה בכללותה טובה" עבודת החלוצים הייתה הישג לעבודה העברית.

הנצחת הנופלים

עיריית באר שבע מקיימת מדי שנה, ב-31 באוקטובר, יום כיבוש העיר על ידי הדיוויזיה האנז"קית, אזכרה שנתית בבית הקברות לחללי מלחמת העולם הראשונה בעיר זו. נציגי בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד, טורקיה, גרמניה ודרום אפריקה מיוצגים בטקס על ידי שגריר או נציג בכיר אחר. גם נציגי כוח המשקיפים הבינלאומי בסיני (MFO) לוקח חלק פעיל בטקס כמשמר כבוד וחצוצרן. הציבור הישראלי, רבים מהם חברי "העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה בישראל", משתתפים כל שנה בטקס, בו מועלה זכרם של חללי הצבא הבריטי שנהרגו במהלך כיבוש באר שבע ובקרבות שהיו בסביבתה. 
בשנת 2002 נחנכה סמוך לתחנת הרכבת הטורקית אנדרטה יחידה במינה לזכר חללי צבא טורקיה שנהרגו על הגנת העיר ומוצבי הסביבה. בשנת 2008 הוקדשה הרחבה בה נמצאת האנדרטה כ"רחבת מוצטפה כמאל אתה-תורכ" לכבודו של מייסד הרפובליקה הטורקית החדשה, שהיה קצין בצבא העות'מאני, ושהה גם בארץ ישראל. באפריל 2008 הוקם ונפתח לקהל פארק החייל האוסטרלי, בשכונה י"א בעיר. הפארק, שהוקם בתרומת "קרן פראט" האוסטרלית, כולל מדשאות, מתחם סגור, שלטי הסברה ופסל מרשים של לוחם אוסטרלי על סוסו, ספק פצוע או שמא גוחן על הסוס תוך ההסתערות לכיבוש העיר. 
אירוע יוצא דופן היה במלאת 90 למלחמה, מטעם המועדון האוסטרלי של ה-Lighthorse ו"העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה בישראל". קבוצה של 50 פרשים ממועדון זה, רבים מהם בעשור הששי והשביעי לחייהם, הגיעו לישראל כדי לשחזר בדייקנות את מסע חטיבת אנז"ק (הכוח האוסטרלי-ניו זילנדי) בימים האחרונים של אוקטובר 1917. האורחים באו לבושים מדים, חגורים, ונשאו איתם אוכפים אופייניים לתקופה ההיא. בהדרכת אנשי "העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה" הם שיחזרו בדייקנות את מסלול הרכיבה מחזית עזה עד לבאר שבע. ברוח התקופה הם ישנו ליד הסוסים, קיימו מסדרים וקבוצת פקודות, והשתתפו במספר טקסים בהם נחנכו שלטי הסבר. האירוע, שנעזר ברשות הטבע והגנים, קק"ל ומספר מועצות אזוריות, הסתיים במצעד הפרשים בחוצות באר שבע ב-31 באוקטובר, ובהסתערות הפרשים בדהירה מחורשת בית אשל עד לגשר הטורקי, בשעות אחר הצהריים, בדיוק כמו 90 שנה קודם לכך.
במסגרת אירועי 100 שנים לקרב כיבוש באר שבע נחנך בקצה הדרומי של בית העלמין, המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע.
דונלד גלובר

ביוגרפיה

דונלד גלובר נולד בבסיס חיל האוויר בקליפורניה וגדל בג'ורג'יה בקהילת עדי יהוה, ומשפחתו שימשה כמשפחת אומנה לילדים אחרים במשך 14 שנים. כמו כן, לגלובר אח קטן ואחות גדולה.
ב-2006 גלובר סיים ללמוד לתואר מאוניברסיטת ניו יורק בכתיבת דרמה, והיה חבר בקבוצת הקומיקאים Derrick Comedy , שהפיקה מערכונים באינטרנט, עד שאותר על ידי טינה פיי, שצירפה אותו לצוות הכותבים של הקומדיה "רוק 30" ב-2006.
ב-2009 החל לגלם את הדמות של טרוי בסדרת הטלוויזיה "קומיוניטי" במשך ארבע וחצי עונות. ב-2016 יצאה הסדרה "אטלנטה" שאותה הוא יצר, כתב, ביים ובה הוא מגלם את ארן – אחת הדמוית הראשיות. על משחקו בסדרה זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית/מוזיקלית ובפרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית. כמו כן זכה בפרס אמי לבמאי הטוב ביותר של סדרה קומית.
במקביל לקריירת הכתיבה והמשחק שלו, יש לגלובר קריירה מוזיקלית כראפר בשם Childish Gambino והוא הוציא שלושה אלבומים בין השנים 2011–2016.
ביוני 2017 הודיע גלובר על כוונתו להפסיק עם הקריירה המוזיקלית שלו, במטרה לעסוק בפרויקטים אחרים. באותה שנה נבחר לדובב את דמותו של סימבה בגרסה המחודשת של מלך האריות מבית היוצר של וולט דיסני שיצאה ב-2019.
בינואר 2018 חתם על חוזה עם חברת התקליטים RCA Records, צעד אותו הוא כינה "שינוי קצב הכרחי". 
בחודש מאי 2018 שחרר שיר בשם "This is America". השיר זכה להצלחה גדולה והפך לשיר הראשון של גלובר שהעפיל למקום הראשון במצעד הפזמונים של בילבורד בארצות הברית. מילות השיר מתייחסות למגוון נושאים, כולל אלימות באקדחים והשחורים בארצות הברית. את השיר ליווה קליפ פרובוקטיבי, בבימויו של היוצר היפני הירו הירואי, שהציג את גלובר בביצוע סדרה של יריות לפני פריצה לריקוד. השיר זכה בפרס הגראמי בקטגוריית שיר השנה והקלטת השנה. זו הייתה הפעם הראשונה בה שיר היפ הופ זוכה בתואר.
ב-11 ביולי 2018 שחרר גלובר מיני-אלבום הכולל את השירים "Summertime Magic" ו"Feels Like Summer", שהראשון בהם הוא הסינגל המוביל מאלבום האולפן הרביעי של גלובר.                         האלבום מתוכנן לצאת במהלך שנת 2019, וזהו עשוי להיות אלבומו האחרון בקריירתו של גלובר בתור צ'יילדיש גמבינו.
ב-2016 צצו ברשת תמונות שלו עם בחורה וילד ברחוב. בעת זכייתו בפרס אמי וגלובוס הזהב הקדיש בנאום הזכייה את הניצחון למי שהגדיר כ"בת זוגו" - מישל, ולבנו שבאותה עת כבר חשף את שמו - "לג'נד". בשנת 2018 נולד בנו השני. 
ב-12 באפריל 2019 הוצג לראשונה סרטו של גאמבינו "Guava Island" במסיבת האביב השנתית בארצות הברית, בכיכובו ובכיכוב ריהאנה. הסרט מבוסס על האלבום שעתיד לצאת לגמבינו. הסרט הוא המחשה ויזואלית של האלבום. הסרט זמין באתר אמאזון בתשלום.
ז'אק דה ויטרי

ז'אק דה ויטרי (1180–1240) היה תאולוג צרפתי.

ביוגרפיה

דה ויטרי למד באוניברסיטת פאריס והוסמך לכמורה בשנת 1210. הוא מונה להגמון עכו בשנת 1216, וכעבור שלוש שנים החל לחבר את תולדותיה של ארץ ישראל מעליית האסלאם ועד מסעי הצלב, אך פרסם רק שני חלקים מספרו "Historia Hierosolymitana". לאירופה שב בשנת 1225 ומילא תפקידים שונים בכנסייה. בשנת 1239 הועלה שמו כמועמד לפטריארך ירושלים, אך הוא מת כעבור זמן קצר. 
מתוך המסורת החיה של המזרח שאב סיפורים רבים, ושילב אותם בתוך דרשותיו, וכולם – גם אלה שאין ביסודם מן הרעיון המוסרי – היו בידיו לסיפורי מוסר. "סיפורי מופת" (Exempla) שלו, הוא אוסף של 404 מעשיות הכתובות לטינית, ובהן גם פרשיות הזורות אור על שחיתות אנשי הדת בתקופתו.
מעלה עשו ביוחסין

מעלה עשו ביוחסין הוא דין האומר כי חכמים החמירו בייחוס כוהנים, וכדי לשמור על יחוס נקי הם חששו אפילו בספיקות וחששות שאין להחמיר בהם באופן רגיל.

דוגמה מעשית

דין כזה מובא במסכת כתובות אודות אשה פנויה שהסתתרה ונתייחדה, אותה אוסר רבי יהושע לכוהן. מקשה הגמרא: הרי אין אוסרין על היחוד? ומתרצת הגמרא: מעלה עשו ביחוסין. התוספות ישנים מסביר את הגמרא באופן אחר, שמדובר כאשר היא אומרת "נבעלתי", ובמקום כזה היה לנו לאוסרה מחמת ספק, אלא שיש מיגו שהייתה יכולה לומר לא נבעלתי, ועל כך התקנה של "מעלה עשו ביוחסין".

מחלוקת רבן גמליאל ורבי יהושע

באותה סוגיא, מובא אודות אלמנת עיסה (אשה שיש בה ספק פסול חללות, המונע ממנה להנשא לכוהן) שעל כך העידו רבי יהושע ורבי יהודה בן בתירא כי היא כשרה להנשא לכהונה, אבל זאת היא אם הפסול שקיים הוא רק חללות, אבל לא פסול אחר - כמו ממזר, נתין, או עבדות.
כאשר נשיא ישראל, רבן גמליאל שמע את העדות מפיהם של רבי יהושע ורבי יהודה בן בתירא, הוא הגיב כי אין לקבל קולא זו:
קבלנו עדותכם, אבל מה אעשה שהרי גזר רבן יוחנן בן זכאי שלא להושיב בית דין על כך שהכהנים שומעין לכם לרחק אבל לא לקרב
.
הגמרא מסבירה, כי רבן גמליאל מחמיר כאשר מדובר בטענת שמא - כמו בנידון באותה אלמנת עיסה, שאינה יודעת אם היא כשרה להנשא לכהונה או פסולה, ומקיל בטענת ברי - כמו באשה הטוענת שהיא וודאי כשרה, ואילו רבי יהושע מחמיר בפסק אחד - בנערה, ומקיל בשתי ספיקות - באלמנת עיסה.
יש מפרשני הש"ס שמסבירים, כי קבלה ביד התנאים על חומרא מיוחדת שיש להחמיר ביחוסי הכהנים, אך רבן גמליאל מעדיף לתקן זאת במקום שישנה טענת ספק, ולמרות שיש מקום להקל מצד ספק ספיקא, ואילו רבי יהושע מעדיף לתקן זאת במקום שיש ספק אחד, ולמרות שיש טענת ברי.
חורשט סבזי

התבשיל חוֹרֵשְׁט סַבְּזִי (באנגלית: ghormeh sabzi, בפרסית: قورمه‌ سبزی) הוא תבשיל ירקות ובשר הנחשב למנת הדגל במטבח הפרסי.
תבשיל חמצמץ אשר רכיביו הם ירקות ירוקים טריים ומיובשים המתבשלים יחד עם בשר בקר ושעועית אדומה בבישול ארוך. את התבשיל נהוג לאכול באירועים מיוחדים ובשבתות, ונהוג להגישו עם אורז לבן.

משמעות השם 'חורשט'

'חורש' פירושו תבשיל, 'סבזי' פירושו ירק. החורשט משלב סוגי בשר שונים עם פירות או ירקות, בהתאם למצאי העונתי. בדרך כלל הבישול ייעשה על להבה נמוכה ולמשך זמן רב.
בחלק מהערים בפרס שם התבשיל נהגה בצורה שונה ונקרא "גורמה סבזי" או "חורמה סבזי".

המטבח הפרסי

המטבח הפרסי ידוע כעשיר בירקות ובעשבי תבלין. האוכל הפרסי השפיע על מטבחים ממדינות שכנות כגון טורקיה, יוון והודו, ומטבחים אלו אימצו תבלינים וטעמים מפרס כגון אורז מתובל, מילוי ירקות באורז ובישול בבשר. גם הבישול הפרסי הושפע ממדינות אלו, ואל המטבח הפרסי נכנסו יוגורט (מיוון), כדורי בשר וקפה (מטורקיה).
המטבח הפרסי נחשב כמטבח בריא היות שהוא מכיל ירקות רבים וחלבונים, ופחות שומן וסוכר. בדרך כלל בישול פרסי לא יכיל טיגון עמוק או שימוש במוצרים מעובדים. עיקר התבשילים מכילים חומרי גלם בצורתם הטבעית- ירקות, פירות, עשבי תבלין, נתחי בשר ועוף. השימוש בירקות טריים ועונתיים מעניקים לאוכל הפרסי יתרונות בריאותיים, ויטמינים ומינרלים. גם התבלינים השמישים במאכלים הפרסיים, כדוגמת כורכום, נענע וכמון בהם נעשה שימוש בתבשילים רבים, ידועים כנוגדי חמצון וכמונעי מחלות.
המאכלים הפרסיים נוצרו על בסיס המצרכים הזמינים בפרס. עשבי תיבול כדוגמת פטרוזיליה, ריחן, עלי חילבה ונענע, למשל, היו זמינים ובשפע רב. בעת ההגשה שולחן פרסי אופייני כולל קערה ובה ירק מכל הסוגים בצורתם הטרייה; לרבות צנונים, בצל ירוק ומלפפונים, המוגשים למרכז השולחן.

הכנה

ישנן גרסאות שונות של מתכונים לתבשיל, השינויים קשורים למצאי הירק הקיים ולהעדפה אישית. רוב הגרסאות זהות והשינויים מינוריים.
בבסיס המתכון התבשיל כולל בשר בקר לא שמן, בדרך כלל צלי כתף המכונה בשר מספר 5 (במתכונים מסוימים התבשיל יכלול בשר מספר 8), לימונים פרסיים מיובשים, תערובת ירקות כגון פטרוזיליה, כוסברה, בצל יבש, סלרי, כרישה ועלי חילבה (בחלק מהגרסאות מוסיפים גם נענע, עלי סלק, שמיר ובצל ירוק), המתבשלים יחד עם שעועית אדומה שהושרתה במים לפחות 3 שעות. אל התבשיל מתווספים התבלינים הידועים במטבח הפרסי - כורכום, כמון, לימון, מלח ופלפל שחור.
הבישול מתחיל בדרך כלל בטיגון הבצל עם קוביות הבשר, הוספת הירק הקצוץ והשעועית האדומה ולבסוף תבלינים. הנזיד מתבשל זמן רב עד לריכוך הבשר וקבלת תבשיל סמיך בעל צבע ירוק כהה.

ייחודיות רכיבי התבשיל במטבח הפרסי

הבישול הפרסי ידוע כבריא. מדובר בבישול הממעט בטיגון וממעט בחומרים משמרים ובתוספים שאינם טבעיים. בדרך כלל מדובר במאכלים המתבשלים לאורך זמן.
הפרסים נהגו לייחס לירקות המתבשלים בתבשיל זה ובתבשילים אחרים גם תכונות ריפוי. חלק מתכונות אלו כיום ומשמשות לצורך ריפוי ברפואה האלטרנטיבית. כך למשל האמינו כי שימוש בכורכום מונע מחלות דלקתיות ונוגד חימצון (יש המעניקים לו גם סגולות כמונע גידולים סרטניים). גם כמון ידוע כאחד התבלינים החשובים בבישול הפרסי, וידוע כמקל על כאבים בקיבה ואנמיה. בבישול הפרסי בכלל נעשה שימוש רב בתבלינים אלו, ובחורשט סבזי בפרט.
הבני ליליאני

תיאור

הבני ליליאני הוא תוכי קטן שרוב גופו ירוק חוץ מהחזה העליון והראש שצבעם כתום וטבעות עיניו הלבנות. גודלו הוא כ-13 סנטימטרים. ללא הבדלים בין הזכרים לנקבות.

תפוצה ובית גידול

מין זה אנדמי למלאווי, מוזמביק, טנזניה, זמביה וזימבבואה. בשנת 2004 מספר הפרטים בטבע שוערך בפחות מ-20,000. מין זה נצא כיום בעיקר בפארק הלאומי לינווד במלאווי וביערות הסמוכים לפארק. תפוצת המין הופכת במהירות למוגבלת רק לפארק עקב כך שבתי הגידול הטבעיים שלו מנוצלים למטרות חקלאיות. היקף אובדן בתי הגידול מחוץ לפארק לא נקבע באופן מדעי.

רבייה

תקופת הרבייה של  ההבני הליליאני חלה בין החודשים ינואר  ומרץ ובחודשים יוני ויולי. בני הזוג מכינים קן מקורה בסדקי עצים. בשבי בכל תטולה ישנם בין שלוש לשמונה ביצים, תקופת הדגירה נמשכת כ -22 ימים, והאפרוחים עוזבים את הקן לאחר כ-44 ימים מיום הבקיעה.

תזונה

ההבני הליליאני ניזון בעיקר מזרעים, דוחן, אורז בר ופרחים.
מחפשים את המטמון

"מחפשים את המטמון" היא תוכנית רדיו פופולרית ששודרה ב"קול ישראל" בשנים 1961 - 1991. התוכנית הייתה שעשועון רדיו, שדרש מהמתמודד באולפן ומהמאזינים בקיאות בתולדות ארץ ישראל.

תולדות התוכנית

את פורמט התוכנית הביא לישראל גבריאל דורון, מנכ"ל "שירותי פרסומת בשידור" בשנת 1961, מתחנת הרדיו הצרפתית "אירופה 1". בתחילה נקראה התוכנית "מחפשים את האוצר", וכעבור זמן שונה שמה ל"מחפשים את המטמון". העורכים והמגישים של התוכנית בראשיתה היו נקדימון רוגל ויצחק שמעוני. השניים שידרו אחת לחודש, עד 1966, 36 תוכניות, שזכו להצלחה רבה. בכל תוכנית השתתף מטמונאי - מאזין שנבחר לכך,  וכמה שעות לפני השידור הוא קיבל כתב חידה שעסק בפרשה בתולדות ארץ ישראל, ועליו היה לפצח אותו בעזרת תשובות טלפוניות שקנה מהמאזינים בשידור חי. את התשובות נתנו המאזינים תוך ציון המקור עליו הם מסתמכים, או על פי "ידע אישי". יש שנתנו את תשובותיהם חינם, ויש שדרשו תשלום, מתוך הסכום שהוקצב למטמונאי. לאחר פיצוח החידה היו אמורים שליחיו הטלפוניים של המטמונאי להגיע אל מקום המטמון בזמן נתון. 90 דקות הוקצבו למטמונאי לפצח את החידה ולהגיע אל מקום המטמון. אם שליחיו הגיעו בזמן, זכה המטמונאי בכסף שנותר לאחר קניית התשובות. 
במחזור התוכניות הראשון שמר על המטמון בשטח חיים יבין ואחריו שמרו יורם ארבל ומנשה רז. בשנת 1969 הזמינה דרורה בן אב"י, מנהלת חטיבת התוכניות הקלות ב"קול ישראל", את מרדכי נאור וזאב ענר לערוך את התוכנית, והשניים ערכו 54 תוכניות. המנחים במחזור הזה היו משה חובב ויורם ארבל. התוכניות של המחזור השני ראו אור בשנת 1980 בספר בהוצאת "תמוז". לאחר הפסקה של כמה שנים חידש זאב ענר את התוכנית על בסיס של שידור שבועי. התוכנית הראשונה במחזור השלישי שודרה בשנת 1979 ולאחר שידור של 408 תוכניות ירדה מלוח המשדרים בשנת 1990. המנחה במחזור הזה היה משה טימור והחליפו קובי ברקאי. במשך כל השנים הדהד באוזני המאזינים אות הפתיחה הדרמטי של התוכנית: תרועת שופרות מתוך התהלוכה המלכותית באופרה "אאידה" של ורדי. בשיאה של התוכנית היו לה כמיליון מאזינים, ולקראת הורדתה מלוח המשדרים - כ-250 אלף. 
בין המטמונאים היו גם ידועי שם (לפי סדר השתתפותם):אהוד פוקס, עוזי עילם, שלמה בר שביט, יגאל כהן אורגד, איציק קול, מישה אשרוב, רפאל הלפרין, דן חמיצר, זאב רוטשטיין, עודד מודריק, גידי קורן, יוסי שריד, נסים קריספיל, חיימקה לבקוב, אופיר פינס, רובי ריבלין, מאיר ניצן, מאיר שטרית, זאב סגל, יהודה פרידלנדר, גיורא חמיצר.
מילנה דומינגז

מילנה דומינגז אגנסו (בפורטוגזית: Milene Domingues; נולדה ב-18 ביוני 1979) היא כדורגלנית עבר ודוגמנית ברזילאית.

חייה

דומינגז נולדה ביוני 1979 בעיר סאו פאולו שבדרום-מזרח ברזיל. היא החלה את הקריירה שלה בקבוצת הנשים של קורינתיאנס, ושיחקה בה במשך ארבע שנים. ב-1997 היא קבעה את שיא העולם לנשים בהקפצת כדור על הרגל, לאחר שהקפיצה אותו 55,197 פעמים במשך תשע שעות. באפריל 1999 נישאה דומינגז לכדורגלן הברזילאי רונאלדו - דבר שמיד הפך אותה לאחת הכדורגלניות המפורסמות והמבוקשות בעולם. שנה לאחר מכן, נולד במילאנו בנם היחיד - רונאלד. השניים התגרשו בספטמבר 2003.
ב-2001 עברה דומינגז לשחק במשך עונה אחת בליגה האיטלקית, ולאחר מכן הצטרפה לראיו ואיקאנו מהליגה הספרדית תמורת סכום שיא של 310,000 דולר. אף על פי כן, היא לא יכלה לשחק בליגה עד 2004, מכיוון שזו הייתה סגורה לשחקניות זרות. היא המשיכה לשחק בליגה הספרדית עד 2009, ולאחר מכן סיימה את הקריירה בעקבות פציעה ברגלה. באותה שנה היא אף התארסה לכדורגלן בית"ר ירושלים לשעבר, דויד אגנסו.
ב-2003 ערכה דומינגז את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ברזיל, ואף זכתה להיכלל בסגל לגביע העולם שנערך בסוף השנה בארצות הברית. בסך הכל היא שיחקה שלוש שנים בנבחרת, במהלכן כבשה תשעה שערים ב-20 משחקים.
Now Tour

רקע

במהלך ריאיון עם ET קנדה ביוני 2017 אמרה טוויין כי היא עשתה שינוי בלב ושהיא מוכנה לצאת לסיבוב הופעות מחדש כדי לקדם את האלבום שלה, "עכשיו שיש לי מוזיקה חדשה יש לי מוטיבציה אמיתית לעשות את זה". באוגוסט בתוכנית האירוח של ג'ימי פאלון אישרה טוויין כי סיבוב ההופעות יחל ב-2018. למחרת אישרה זאת טוויין גם בחשבון הטוויטר שלה ואמרה כי בשבוע שלמחרת תחל מכירת הכרטיסים ואף הוסיפה כי היא מתרגשת לחזור לשם שוב ולהופיע שוב בהופעה חיה. בספטמבר 2017 הודיעה טוויין בטוויטר על תאריכים שבהם תופיע בממלכה המאוחדת ואירלנד. הכרטיסים בבלפסט ובדבלין נמכרו תוך דקות ספורות ולכן טוויין הוסיפה מופע נוסף בדבלין.
שעבוד (בטוחה)

שעבוד הוא מונח משפטי המתאר ייחודם של נכס או קבוצה של נכסים כבטוחה לקיומו של חיוב. נהוג להתייחס למספר סוגים של שעבוד, בהתאם למהות הבטוחה שמובאת עמם. חלוקה אפשרית נוספת היא לפי היתרון שמוענק למלוה מסוים על פני נושים אחרים. כלומר, לפי סדר הנשיה שהוא מאלץ.
שעבוד מתאפיין בדרך כלל בהגבלות על עבירות הנכס המשועבד, כך שבעל השעבוד, הנושה, יוכל לממש את השעבוד במקרה שבו אין החיוב מקויים. כן מאופיין השעבוד במתן זכות קדימה ביחס לנכס המשועבד על פני נושים שאינם מובטחים בשעבוד, בהליכים כפירוק חברה, הוצאה לפועל או פשיטת רגל.

מטרה

מטרת השעבוד היא בראש ובראשונה להבטיח לנושה אמצעים מהם הוא יכול ליטול את המגיע לו אם החיוב אינו מקויים. עם זאת, יש הרואים כמטרה לגיטימית של השעבוד יצירת לחץ על בעל הנכס המשועבד, המנוע מלבצע עסקאות מסוימות בנכס המשועבד, כדי שיקיים את החיוב.

סוגי שעבוד

משכון הוא שעבוד הנעשה מרצונו של החייב, בעוד עיכבון הוא שיעבוד הנעשה על ידי בעל החיוב, במקרה בו החיוב לא קויים.
משכנתה היא שעבוד מקרקעין. שעבוד צף מתאר שעבוד של כלל נכסיו של תאגיד.
מבחינים, בין היתר, בשיעבוד סמלי, שיעבוד ספציפי, שעבוד צף ושעבוד שלילי.

רישום

לרוב דורש השעבוד רישומו במקום המיועד לכך כלשכת רישום המקרקעין, רשם המשכונות או רשם החברות וזאת כתנאי לתוקפו כלפי צד ג' שעליו לדעת על השיעבוד. אם נרשם השעבוד, הוא דבק בנכס גם אם זה נמכר לצד ג', דהיינו: הנושה רשאי לממש את השעבוד ולגבות את חובו אף אם הבעלות בנכס המשועבד עברה לצד ג'.
אותו נכס עצמו ניתן לשעבוד מספר פעמים לנושים שונים, בדרגות שונות, כאשר זכותו של נושה לו שעבוד מדרגה ראשונה קודמת לזכותו של נושה לו שעבוד מדרגה שנייה, וכן הלאה. המונח "פארי פאסו" (pari passu) מתייחס לשעבודים שונים על אותו נכס שדרגתם שווה.

שיעבודים בחוק החברות

חוק החברות מתייחס לשלושה סוגי שעבודים - שעבוד קבוע, שעבוד צף, שעבוד צף עם מגבלה ושסל"ן (שעבוד ספציפי לרכישת נכס).

שעבוד קבוע

שעבוד קבוע (לעיתים, שעבוד ספציפי) הוא כינויו של שעבוד של רכוש ספציפי של החברה, ובא להבטיח את הנושה שיוכל לקבל את המשועבד אם הלווה לא יוכל להחזיר את חובותיו (ולתת לנושה עדיפות על נושים אחרים במקרה של פירוק החברה)
השעבוד נרשם ברשם החברות, ולעיתים ברשמים נוספים במידת הצורך. (למשל, שעבוד מקרקעין צריך להירשם הן ברשם החברות והן במרשם המקרקעין) השעבודים הרשומים עבור כל חברה ניתנים לבירור (בתשלום עמלה) ברשם החברות.

שעבוד צף ושעבוד צף עם מגבלה

מוגדר בסעיף 169 לחוק החברות. מציין שעבוד על כלל נכסי החברה אשר לא שועבדו באופן ספציפי. כשלעצמו אינו מונע שעבוד לאחרים של הנכסים שמכוסים תחת מטרייה זו, כך שבפועל, ניתן עדיין לשעבד אותם בשעבודים קבועים, ולצמצם דרמטית את הבטוחות אותן מספק שעבוד זה. על מנת למנוע זאת, ניתן להשתמש לצרך לשעבוד מגבלה על שעבודים עתידיים בעת יצירתו ללא בעל השעבוד. שעבוד עם מגבלה זו מכונה לרוב פשוט שעבוד צף עם מגבלה, ומתואר ב-169(ג).

שסל"ן - שעבוד ספציפי לרכישת נכס

נוסף על השעבודים האמורים, ניתן למנות שעבוד ספציפי לרכישת נכס (שסל"ן בקיצור), אשר מצוין בסעיף 169(ד) כי הוא קודם לשעבוד צף עם מגבלה אשר נקבע לפניו, היות ששעבוד זה ניתן בצמוד להגדלת נכסי החברה (ההלוואה שנלקחה) באותו השיעור או גדול ממנו. (כמו גם השיקול הפרקטי שאחרת, מרגע הטלת שעבוד צף עם מגבלה לא תוכל החברה להצמיד כל שעבוד עתידי להלוואותיה, מה שמצמצם את אפשרותה להמשיך ולנהל עסקים)
אברלי

עלילה

אברלי (סלמה הייק), היא אישה שמוחזקת בכפייה למטרות זנות על ידי ראש ארגון פשע מאורגן אכזרי, טאיקו (הירויוקי ואטאנבי). כשטאיקו מגלה שאברלי יצרה קשר עם המשטרה ומשתפת עמם פעולה נגדו, הוא שולח את אנשיו להרוג אותה - אך היא מצליחה להוציא אקדח מוסתר, והורגת את המתנקשים. וכך מתחיל משחק סדיסטי של טאיקו, שצופה בה כל העת, כאשר הוא שולח מסר לזונות האחרות בבניין שיקבלו פרס ענק אם יהרגו אותה, ושולח את השוטרים המושחתים שבשירותו, וכן קבוצות אחרות שאחד אחרי האחרת, אברלי מצליחה להדוף או להרוג. אחת מחברותיה שבאה להרגה משתכנעת לחזור לסיים את העבודה מאוחר יותר, לאחר שאברלי תצליח להעביר כסף לאמה ובתה, לאחר מכן תסכים למות. בינתיים, אברלי מנסה לתקשר עם אמה אדית (לורה ספדה), בטלפון, ומורה לה להביא אליה את בתה מייזי (עיישה איימה) כדי להציל אותן מאנשיו של טאיקו שכבר על עקבותיהן, ולעזור להן לצאת מהמצב בחיים.
אברלי נתפסת על ידי "הסדיסט" (טוגו איגאווה) והוא מתחיל לענות אותה. אדית - שבינתיים השאירה את מייזי אצל שכנה - מתפרצת לחדר עם אקדח, והורגת את עוזריו של הסדיסט, אך זה לוכד אותה ומתחיל לענות גם אותה. אברלי נאבקת נואשות להשתחרר ולעזור לה. היא מצליחה לגבור על העוזר שמחזיק בה, הורגת אותו, ואז יורה בו ואז באחרון התוקפים שנותר בחיים. כשהיא רצה לעזור אדית, הסדיסט נעמד, עדיין בחיים, ומנסה להרוג את אדית, כאשר אברלי מכריחה אותו לבלוע את הרעל שייעד לאדית, אשר ממיס את המעיים שלו והורג אותו בכאבים עזים.
ככל שהסרט מתקדם, דמויות האויבים הופכות ליותר ויותר מופרכות; אם התחילו במקור פשוט כבריונים חמושים, בסופו של דבר הם מופיעים בתחפושות לפי נושא, וזוממים עינויים מורכבים.
בחזרה בדירתה של אברלי, טאיקו מתקשר ומחמיא לה על המופע שכה נהנה ממנו בשעות האחרונות. היא מבינה שהוא צופה בה מהבניין ממול, וכשהיא צועקת עליו, הצלף שלו יור באדית והורג אותה. טאיקו מגיע בעצמו כדי לסיים את המלאכה, אך כשהוא מאיים על מייזי, אברלי מוצאת את כוחותיה האחרונים והורגת גם אותו. היא זוחלת לפרוזדור, ומוצאת את מייזי, והשתיים מכירות בכך שאברלי היא אמה של מייזי. אברלי שמה את ראשה בחיקה של מייזי הקטנה, ועוצמת עיניים. המשטרה והחובשים פורצים למקום, לוקחים את מייזי, ומנסים להחיות את אברלי. הסרט מסתיים כאשר הצליל של מנטר הלב של אברלי מתחיל לצפצף, מה שמרמז שהיא תחייה למרות הכל.

הפקה

קייט הדסון הייתה אמורה לגלם את תפקיד אברלי, אך במאי 2013, סלמה הייק הצטרפו החליפה אותה בתפקיד הראשי.

יציאה לאקרנים

בכורת הסרט התקיימה בפסטיבל פנטסטי פסט ב-20 בספטמבר 2014. הסרט יצא ב-iTunes ב-23 בינואר 2015, ויצא לתיאטראותבבפברואר 27, 2015 על בהפצת Dimension Films.

ביקורת

אברלי קיבל ביקורות מעורבות ועד שליליות מהמבקרים. באתר Rotten Tomatoes דווח רייטינג של 29%, עם דירוג ממוצע של 4.3/10, בהתבסס על 34 ביקורות. הקונצנזוס של האתר קובע: "אברלי נהנה מבימוי המסוגנן של ג'ו לינץ' והמשחק המצטיין של סלמה הייק, אך הכתיבה רזה מידי, ומלאה באלימות סליזית מידי כדי להמליץ על הסרט באופן מלא." ב-Metacritic, אשר מקצה דירוג מנורמל מתוך 100 בהתבסס על חוות הדעת של המבקרים, לסרט יש ציון של 35 מבוסס על 16 ביקורות, המורה של "חוות דעת שליליות ככלל."