google/wiki40b huggingface dataset:
אלכס פארקס

חייה

פארקס היא לסבית מוצהרת מאז גיל 14. היא החלה לכתוב שירים כשנה לאחר שיצאה מהארון. במכללה היא למדה תיאטרון ואמנות ההופעה והתמחות בליצנות. התחביב שלה, בזמנו, היה להופיע עם להקה מקומית, בשם "One Trick Pony", כזמרת ראשית. במסגרת הזמן שבילתה עם הלהקה, נחשפה פארקס למוזיקה מסוגים שונים וצברה ניסיון בכתיבת שירים ונגינה בגיטרה. לאחר זמן מה התפרקה הלהקה, אך פארקס המשיכה לכתוב שירים.
אביה של פארקס, סטפן פארקס, שלח בשמה פנייה מאולתרת ל-Fame Academy של ה-BBC, אשר העניק למשתתפיו בין השאר חינוך מוזיקלי, פיתוח קול, ופרסום בכלי התקשורת. בסופו של דבר זכתה פארקס בתחרות וניתנה לה ההזדמנות להוציא את הסינגל הראשון שלה "Maybe That's What It Takes", אותו כתבה בזמן שהותה באקדמיה. ואכן, השיר יצא לאור לחנויות ב-17 בנובמבר 2003, והגיע למקום השלישי במצעד הבריטי (UK Top 40) שבוע לאחר מכן.
Introduction, אלבום הבכורה של פארקס, מכר למעלה מ-400,000 עותקים. לאחר שהוציא לאור את הסינגל השני מתוך האלבום, שמו "Cry", התרחקה פארקס מאור הזרקורים כדי לפנות זמן לעבודה על האלבום השני שלה "Honesty". השירים באלבום נכתבו על ידי פארקס ובשיתוף עבודה עם כותבים ומפיקים אחרים, כמו גרג וולס, ג'ון ריינולדס, פיטר ג'ון וטס וג'ודי צוק.
האלבום והסינגל הראשון מתוכו ראו אור באוקטובר 2005. מעריציה של פארקס זעמו על כך שפולידור, חברת ההפקות שלה, ביטלה את הוצאת השיר על גבי דיסק, ואפשרו הורדה של הסינגל באמצעות האינטרנט בלבד.
פארקס ערכה מסע הופעות בבריטניה במטרה לקדם את אלבומה החדש. כרטיסי ההופעות אזלו מבעוד מועד, וההופעות נערכו בלונדון, אדינבורו, מנצ'סטר, בירמינגהם וקורנוול.
הסינגל השני מתוך האלבום "Honesty", יצא לאור בינואר 2006, והגיע למקום 56 במצעד הבריטי. מעריציה של פארקס הטילו את האשמה על חברת ההפקות שלה, בטענה שלא תרמה מספיק כדי לקדם את פארקס.
פארקס ופולידור הודיעו על סיום שיתוף הפעולה ביניהם בפברואר 2006, מיד לאחר שנערכה הופעה של פארקס ב"שפרדס בוש אמפייר", הופעה שהייתה מלאה עד אפס מקום. פארקס הודיעה באתר הרשמי שלה על כך שהיא לוקחת הפסקה בזמן הקרוב, בין השאר, כדי לשקול מספר הצעות שקיבלה מחברות הפקה שונות.
היכל סינאן ארדם

שימושים עיקריים

מועדון הכדורסל אנאדולו אפס אירח את משחקי ליגת העל הטורקית בכדורסל ואת משחקי היורוליג בהיכל סינאן ארדם בין השנים 2010-2012. פנרבחצ'ה אולקר גם אירחה את משחקי הבית שלה באולם משנת 2010 ועד שעברה לאולמה החדש אולקר ספורט ארנה בינואר 2012. בשיקטש השתמשה באולם לאירוח משחקי הבית שלה בעונת 2015/16.
משנת 2010, ההיכל משמש גם כמגרשה הביתי של נבחרת טורקיה בכדורסל.

אירועים בהיכל

היכל סינאן ארדם אירח את אליפות העולם בכדורסל 2010. בין השנים 2011-2013 אירח את אליפות סבב ה-WTA.
בשנת 2012 אירח ההיכל את הפיינל פור של היורוליג ואת אליפות העולם בשחייה בבריכת 25 מטר מטעם פדרציית השחייה הבינלאומית.
הבוספורוס המזרחי

הבוספורוס המזרחי (ברוסית: Босфор Восточный) הוא מצר ים המפריד בין חצי האי מורביוב-אמורסקי (Муравьёва-Амурского) והאי הרוסי (о́стров Ру́сский), ומחבר את מפרץ אמור (Амурский залив) ומפרץ אוסורי (Уссурийский залив). עומק המים הוא עד 50 מטר. אורכו של המיצר כ-9 קילומטר ורוחבו כ-800 מטר בנקודה הצרה ביותר שלו. 
מקור השם "בוספורוס" בצירוף המילים מיוונית "בוספּורוס". βοῦς, המתורגם לפרה, בקר או שור, πόρος מעבר. כלומר "מעבר הפרה", "מעבר הבקר" או "מעבר השור". השם מגיע מסיפור המיתולוגיה היוונית על מסעותיה של איו לאחר שזאוס הפך אותה להגנתה לפרה.
ביולי 2012 הושלם גשר רוסקי, גשר תלוי המחבר את האי רוסקי וואת ולדיווסטוק אשר ביבשה. נכון ליוני 2013, היה זה גשר הכבלים הארוך ביותר בעולם ובו אורך החלק התלוי הוא 1,104 מטר מתוך כ-3,100 מטר אורך כולל. (בתחילת 2014 הושלמה בנייתו של גשר ג'יאסינג-שאוסינג, גשר מיתרים הארוך יותר מגשר רוסקי.) הקמת הגשר בוצעה בזמן שיא של שלוש שנים בלבד ועלותו הייתה כמיליארד דולר.
יהושע קולודני

קורות חייו

קולודני נולד בפינסק שבפולין (כיום בלארוס) לנחמיה קולודני, צאצא חסידות קרלין, ולרחל לבית פליסקין. אביו עסק במסחר ואמו עבדה כגננת. לאחר פלישת ברית המועצות לעיר גורשה המשפחה ונשלחה ביוני 1941 להרי אלטאי, שם שהו עד 1946. בשובם לאירופה שהו במחנה עקורים במינכן שבגרמניה, שם החל בלימודיו בבית ספר עברי. לאחר הקמת מדינת ישראל, בדצמבר 1948, עלתה המשפחה לישראל והתיישבה בחיפה, שבה סיים קולודני את לימודיו התיכוניים בבית הספר הריאלי והיה פעיל בתנועת "השומר הצעיר" ולאחר מכן ב"מחנות העולים". בשנת 1955 התגייס לשירות בנח"ל והיה ממקימי היאחזות אשלים. לאחר שחרורו הצטרף בשנת 1957 לקיבוץ מחניים, שאותו עזב כעבור שנה.
בשנת 1958 החל לימודים אקדמיים בחוג לגאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1965 קיבל תואר M.Sc. עבודתו, בהדרכת פרופ' יעקב בן-תור, עסקה בצור תצורת מישאש. ללימודי הדוקטורט יצא לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ואת התואר קיבל ב-1969.
בשובו לישראל הצטרף קולודני כמרצה לסגל המחלקה לגאולוגיה באוניברסיטה העברית, ב- 1969 התמנה למרצה בכיר, ב-1975 קודם לפרופסור חבר וב-1980 היה לפרופסור מן המניין. 
בשנים 1980–1982 עמד בראש המחלקה לגאולוגיה, מאוחר יותר עבר לעבוד במכון למדעי כדור הארץ של האוניברסיטה. פעמיים שימש מנהל המכון (1993–1996) ובין השנים 1999–2002 היה דיקן הפקולטה למדעי הטבע. בתקופתו כדיקן הוקם בפקולטה המרכז לננוטכנולוגיה ומדע. בשנת 2004 פרש לגמלאות, אך הוא ממשיך בהדרכת סטודנטים בעבודות מחקר ובלימוד קורסים.
תחומי המחקר שלו הם גאוכימיה (התחום שהוזכר בהנמקה לפרס ישראל), תמיסות מלח רוויות (brines), סלעי צור, פוספוריטים, מטמורפיזם של בעירה (תצורת חתרורים). השיטות הגאוכימיות אותן פיתח כוללות בין השאר שימוש באיזוטופים יציבים ובעיקר חמצן לשיחזור סביבות קדומות ומעקב אחרי שינויים בהרכב של תמיסות ושל משקעים כפי שתועדו על ידי ההרכב האיזוטופי. פרופסור קולדוני יישם את השיטה הזו בהבנת ההרכב של סלעי משקע שונים כמו צור ופוספוריט, תוצרי התמרה, משקעים צעירים ומאובנים, ומאוחר יותר גם בהבנת סביבת החיים של דינוזאורים. תחומי המחקר כללו את המסלע העתיק של חבורות יהודה והר הצופים כמו גם סביבות צעירות יותר כמו ים המלח והכנרת. יישום מאוחר יותר של השימוש באיזוטופים יציבים של חמצן, פוספט, וחנקן איפשר לעקוב אחרי שינויים ותהליכים במי הכנרת ובמים באגן הניקוז שלה. 
קולודני שימש פרופסור וחוקר אורח באוניברסיטאות בצרפת ובארצות הברית, בהן אוניברסיטת ייל ואוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1971 זכה בפרס לנדאו. בשנת 1975 נבחר לשנת כהונה כנשיא החברה הגיאולוגית הישראלית ובשנת 2004 זכה בה לחברות כבוד. בשנת 2010 זכה בפרס ישראל לחקר מדעי כדור הארץ "בשל מחקריו המטפלים במגוון רחב של תחומי הגיאוכימיה ובשל הישגיו הרבים ברמה הבינלאומית".
בשנים 1992–1998 היה עורך כתב העת "Israel Journal of Earth Sciences".
בשנת 1960 נישא קולודני לאמירה פניני, ולהם שלושה ילדים.

מעורבות ציבורית

קולודני חתום על מספר עצומות פוליטיות המזוהות עם השמאל הרדיקלי, בהן עצומה הקוראת לאפשר מעבר סטודנטים מרצועת עזה ללימודים ביהודה ושומרון, עצומה המביעה זעזוע "מהתמשכות מדיניות האלימות והאטימות הישראלית, שהגיעו לשיאן על סיפון אניות המשט לעזה" ומטילה על ממשלת ישראל את האחריות, עצומה היוצאת נגד גדעון סער "בהגנה על חירויות הביטוי האזרחיות של המביעים תמיכה" בחרם אקדמי על ישראל ועצומה הקוראת לחרם אקדמי על מכללת אריאל.
קולודני גם יצא נגד גבי אביטל, המדען הראשי של משרד החינוך אשר הביע ספקות לגבי תורת האבולוציה ואמר שמדובר באסון תרבותי וכי טהראן הגיעה לישראל.
קולודני חבר במועצה של הקרן החדשה לישראל.
ליל הקרנבל

עלילת הסרט

עובדי מרכז הקהילתי מתכוננים לחגיגות השנה החדשה. מתוכנן נשף מסכות ותוכנית אמנותית שכוללת שירה, הופעת קוסם, בדרנים, להקת ג'אז ועוד. "חבר אוגרצוב" שמונה לממלא מקום של מנהל המרכז לא מסכים עם התוכנית. לדעתו צריך לכלול הרצאה על הישגים של השנה שעברה, הרצאה בנושא אסטרונומיה והופעת להקת מוזיקה קלאסית של הגמלאים. עובדי המרכז מנסים בכול דרך אפשרית לשמור את התוכנית המקורית ובסופו של דבר מצליחים. להפתעת המנהל, פקידי ממשל בכירים שהשתתפו בנשף נתנו מחמאות למארגני הנשף והתוכנית האמנותית.
אבישי לוי

ביוגרפיה

לוי התגייס לקורס טיס ב-1982 אותו סיים ב-1984 במגמת קרב. שירת כטייס סקייהוק, כטייס כפיר בטייסת 113 וכטייס F-15. ב-1996 מונה למפקד טייסת 117, טייסת מטוסי F-16C וב-1998 למפקד טייסת 105, טייסת F-16C/D. בשנת 2004 מונה למפקד בסיס רמון, כיהן בתפקיד בתקופת מלחמת לבנון השנייה. ביולי 2007 מונה לראש להק המודיעין של חיל האוויר, כיהן בתפקיד במהלך מבצע עופרת יצוקה. פעולות נוספות שיוחסו לחיל האוויר בתקופת כהונתו היו תקיפת הכור הגרעיני בסוריה בספטמבר 2007 ותקיפות בסודן של משלוחי נשק מאירן ב-2009. בספטמבר 2010 סיים את תפקידו כראש הלהק.
לוי נמנה עם ארבעה קצינים בכירים לשעבר בצה"ל (יחד עם הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי, ראש אגף המודיעין עמוס ידלין ומפקד חיל הים אלי מרום), שהועמדו בטורקיה למשפט שלא בנוכחותם, באשמות של הסתה להרג, ניסיון לרצח בכוונה תחילה וגרימת חבלה, על רקע מעורבותם בתקרית המשט לעזה ב-2010, במהלכה נהרגו תשעה ממשתתפי המשט ונפצעו אחרים. התביעה נסגרה ב-2016 בעקבות הסכם בין ממשל ישראל לממשלת טורקיה.
לאחר שחרורו הקים חברה בתחום הייעוץ האסטרטגי והצבאי, מכהן כדירקטור בחברת rsl electronics הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. ב-2014 מונה לסמנכ"ל האפטר-סייל של חברת UMI יוניברסל מוטורס ישראל (יבואנית מכוניות ג'נרל מוטורס לישראל) ואחראי על המיזוג עם אוויס ישראל. ביוני 2016 מונה למנכ"ל אוויס ישראל. הוא שימש בתפקיד עד סוף 2018.
לוי בעל תואר ראשון מאוניברסיטת אלבמה בארצות הברית ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב. נשוי ואב לשלושה.
הרשעה

במשפט פלילי, הרשעה היא מונח משפטי המתאר מצב בו בית משפט מצא נאשם אשם במיוחס לו בכתב האישום, או בעבירה אחרת כפי שקבע בהכרעת הדין.
בית משפט יכול להרשיע אדם על-פי הודאתו, או לאחר ניהול משפט הוכחות. אם בית המשפט פסק בהכרעת-הדין כי הנאשם אשם, המשמעות היא כי בית המשפט הרשיע את הנאשם במיוחס לו בכתב האישום, או בעבירה אחרת כפי שפסק בית המשפט. אם בית המשפט הרשיע את הנאשם, השלב הבא במשפט יהא שלב הטיעונים לעונש, ולאחריו יקבע בית המשפט את גזר-דינו של המורשע.
מן הצד השני, יכול בית משפט לקבוע כי הנאשם אינו אשם במיוחס לו בכתב האישום, ואף בעבירה אחרת, ובכך לזכותו. בית המשפט יכול לזכות נאשם זיכוי מלא או זיכוי מחמת הספק. בהולנד ובסקוטלנד בתי המשפט יכולים לפסוק פסק-דין הנקרא "לא הוכח", שמשמעו זיכוי. זיכוי נאשם נקבע ברוב המקרים לאחר ניהול משפט הוכחות.
להרשעה יכולות להתלוות סנקציות נוספות כמו רישום פלילי וקלון, בהתאם לעבירה בה הורשע הנאשם ולקביעתו של בית המשפט. סמכות בית המשפט לקבוע כי הרשעה בעבירה תישא רישום פלילי מופחת תלויה בגוף השופט. לדוגמה, למערכת בתי הדין הצבאיים אין סמכות להמיר את סעיף העבירה המיוחס לנאשם ולקבוע כי העבירה לא תישא רישום פלילי, גם אם בית הדין סבור שכך צודק ונכון לעשות.
בעבר פרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נתונים לפיהם כ-99% מהכרעות הדין בישראל מסתיימות בהרשעה. עם זאת, מחקר מ-2012 מצא כי בבתי משפט השלום בישראל, פחות מ-40% מהנאשמים מורשעים בכל העבירות המיוחסות להם בכתב האישום, ועוד כ-25% מורשעים באופן חלקי. עבור 5%, נקבע כי ביצעו את העבירה אך בית המשפט משתמש בסמכותו שלא להרשיע אותם. ההליכים כנגד 30% הנותרים מסתיימים מסיבות שונות אחרות שאינן הרשעה או זיכוי. יצויין כי גם לפי מחקר זה, שיעור כתבי האישום המסתיימים בזיכוי מכל סעיפי האישום עומד על פחות מאחוז.
Job Entry SubSystem

קובצי ה-JES

ה JES משתמש בשני קבצים: SPOOL ו-Checkpoint.

ב SPOOL הוא קובץ גדול בו מאוחסן המידע של העבודות בתורים השונים. את נפח האחסון העיקרי של ה SPOOL תופסות עבודות הממתינות להדפסה. כאשר אותו SPOOL משרת יותר ממחשב אחד ב JES2 הוא נקרא (Multi Access Spool (MAS.

ה-Checkpoint הוא קובץ קטן המכיל מידע על תורים והצבעות על מיקומה של כל עבודה ב-SPOOL. ה-Checkpoint הוא קובץ קריטי ל-JES. פגיעה בו פירושה אובדן כל העבודות הממתינות בתורים לביצוע ולהדפסה. בגלל רגישותו מוחזקים שני העתקים של קובץ זה.

עיבוד מהיר של המידע ב-Checkpoint הכרחי לצורך עבודה יעילה של מערכת ההפעלה, לפיכך קיימים מנגנונים המשפרים את מהירות הקריאה ממנו ואת מהירות הכתיבה אליו.

התאמות ייחודיות לארגון

ארגון יכול להתאים את האופן שבו עובד ה-JES לצרכים הייחודיים שלו. ההתאמה נעשית באמצעות תוכניות בשפת אסמבלר, שעובדות בשיתוף עם ה JES. תוכניות אלה נקראות Exits. התוכניות מקבלות פרמטרים מה-JES, מבצעות עיבוד ומחזירות לו את תוצר העיבוד.
בית הדירות ריץ קרלטון (סן פרנסיסקו)

היסטוריה

בשנת 1888 יזם מייקל הנרי דה-יאנג, הבעלים של עיתון סן פרנסיסקו כרוניקל, את הקמת בניין המשרדים לעיתון שהיה בבעלותו. לשם כך שכר את משרד האדריכלים ברנהם ורות. עם סיום בנייתו, בשנת 1890, היה בניין כרוניקל בן 10 קומות ומגדל שעון בראשו שהתנשא לגובה של 66 מטרים מעל מפלס הרחוב. בזכות כך היה גורד השחקים הראשון בסן פרנסיסקו והבניין הגבוה ביותר בחוף המערבי של ארצות הברית.
בשנת 1905 התקיימו חגיגות הניצחון של ראש העיר הנבחר, יוג'ין שמיץ, תחת מגדל השעון של בניין כרוניקל הישן. חגיגות אלו, שכללו מופע זיקוקין די נור, גרמו להצתה של המגדל. מגדל השעון שניזוק פורק ובמקומו בנה דה-יאנג 2 קומות נוספות בחזית שפונה לרחוב מרקט ו-6 קומות נוספות בחזית שפונה לרחוב קיארני. בנוסף, הבניין שרד את רעידת האדמה בשנת 1906 אך ניזוק באופן חמור בשריפה שפרצה לאחר מכן. הבניין נבנה מחדש לפי תכנונו של האדריכל ויליס פולק. בשנת 1924 עברה מערכת העיתון למיקומה הנוכחי בצומת הרחובות Fifth and Mission. משנה זו כונה הבניין "בניין כרוניקל הישן" של דה-יאנג.
כחלק מניסיון להפוך אותו למודרני, שופץ הבניין בשנת 1962 באופן נרחב. במסגרת השיפוצים הוקם קיר מסך ממסגרות אלומיניום וזכוכית שכיסה את חזית הלבנים המקורית שלו.
בשנת 2004 החליט בעל הבניין, חברת ריץ קרלטון, לשחזר את חזית הלבנים המקורית שלו, להסב אותו מבניין משרדים לבית דירות ולהוסיף 8 קומות על הבניין הקיים. שיפוץ זה הסתיים בנובמבר 2007 והבניין נפתח לציבור.
ספרות תורנית

כתיבת התורה שבעל פה

בתחילה, ההתפתחות לכדי "ספרות תורנית" (מעבר לספרי התנ"ך הכלולים בתורה שבכתב) הייתה בלתי אפשרית משום האיסור ההלכתי{{ראו תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ס', עמוד ב': "דברים שבעל-פה אי אתה רשאי לאומרן בכתב"}} לכתוב את התורה שבעל פה. אף על פי כן, בזמן הלימוד היו התלמידים מסכמים לעצמם ראשי פרקים על מנת לזכור לימודם. סיכומים אלו נקראו מגילת סתרים. עם זאת, על מנת להימנע מכתיבת תורה שבעל פה אחר הלימוד, נגנזו מגילות הסתרים כך שבשלב זה כללה הספרות התורנית רק את ספר התנ"ך.
המחשבה על כתיבת ספר הלכות החלה לאחר חורבן בית שני, כאשר החכמים נוכחו לדעת שהמצב הלאומי הקשה מקשה על הלומדים. החל מתקופת רבי עקיבא כבר הועברו קובצי הלכות בין החכמים ותלמידיהם, אך עד ימיו של רבי יהודה הנשיא (רבי) לא נכתבו הלכות כספר כולל ומפורסם. כאשר רבי הבין שהתקופה שעם ישראל ייוותר ללא שלטון עצמי תהיה ארוכה, הוא פסק שמותר לכתוב את התורה שבעל פה על מנת שלא תישכח מעם ישראל, וכתב את המשנה. חיבור זה כלל אמנם רק את יסודות הדברים בתמציות רבה, אך פתח את הדרך לכתיבת שאר ספרי תורה שבעל פה (שאמנם עד להמצאת הדפוס בדרך כלל נוסחו באותה דרך תמציתית).

חיבורי חז"ל

עם הזמן נוצרו חיבורים מקיפים, בעיקר בהלכה למעשה: התלמוד הירושלמי והתלמוד הבבלי. נוסף לחיבורים הללו התחברו עם הזמן חיבורי אגדה והלכה נוספים כמדרשים, אך הספרים עדיין לא זכו לתפוצה רבה משום שעדיין לא הומצא הדפוס, ויצירת כתבי יד רבים הייתה כרוכה בעבודה רבה. כך אנו מוצאים לדוגמה בדברי רש"י במסכת ברכות שמצטט את התלמוד הירושלמי מספר הלכות גדולות, משמע שעדיין לא היו ברשותו כל כרכי התלמוד הירושלמי.

ספרות ההיכלות והמרכבה

ספרות ההיכלות והמרכבה הוא שם כולל לכ־25 חיבורים מיסטיים שחוברו כנראה בין המאה השנייה למאה החמישית לספירה בארץ ישראל. ספרות זו, כפי שכונתה על שם הדרישה במעשה המרכבה ובהיכלות האל, שאליהם מגיעים באמצעות המרכבה, היא התשתית המיסטית והמאגית הקדומה ביותר אחרי הספרים האפוקליפטיים. היא זו שברבות השנים תצמח ממנה הקבלה - העיונית והמעשית. מעשה הבריאה וחלוקת העולמות העליונים, ניהול העולם ומעשי כשפים, שמות המלאכים ושמותיו השונים של האל - אלה הנושאים העיקריים של תורת הסוד המופיעה בספרות המרכבה.

המצאת הדפוס

עם המצאת הדפוס החלה תאוצה בהתפתחות הספרות התורנית. קלות התפוצה ומגוון האפשרויות לעומת הזמן שלפני התפתחות הדפוס עודדו כותבים רבים להעלות רעיונותיהם והגיגיהם על הכתב ולהוציא לאור בדפוס. מצד שני היכולת להוציא לאור ולהפיץ בצורה מהירה יותר הובילה לכתיבת ספרים בגיל צעיר יחסית. דבר זה הוביל לעיתים לחרטה על דברים שנכתבו ולפעמים אף בצורך בהגהות רבות. יש מהאחרונים שהתייחסו בגלל זה באופן שלילי להיתר לכל אחד להפיץ את ספרו, דבר שהוביל צורך בהסכמה רשומה על ידי תלמיד חכם מוכר על הדברים שנכתבו.
דאגרוטיפ של שדרות דו-טמפל

דאגרוטיפ של שדרות דו טמפל (Boulevard du Temple) הוא תצלום של שדרות דו-טמפל  שצילם לואי ז'אק מנדה דאגר, אחד מממציאי הצילום וממציא שיטת הדאגרוטיפ, מחלון הסטודיו שלו שבבניין הדיורמה בפריז בסביבות שנת 1838 (בניין הדיורמה נשרף זמן קצר לאחר מכן, ולאחר הבנייה מחדש של העיר על ידי הברון אוסמן, ניצבת שם כיום כיכר הרפובליקה). תצלום זה הוא הראשון בהיסטוריה שבו מופיעות דמויות שני אנשים - מצחצח הנעליים והאדם שנעליו מצוחצחות.

צילום התמונה

דאגר, שבשלהי שנות ה-30 של המאה ה-19 עדיין שמר בסוד את שיטת הצילום שפיתח, עסק בניסויים במדיום החדש, ונהג לצלם סדרות של תמונות מאותו מקום בשעות שונות של היום, כנראה כדי לבחון את האופנים דרכם מוסר הצילום את שינויי הזמן. דאגרוטיפ זה צולם בצהרי-היום, כשלפניו צולמה קומפוזיציה זהה בשעות הבוקר, ועוד אחת בשעות אחר-הצהריים. 

לשם השגת חשיפה נכונה של דאגרוטיפ נדרשו לפחות מספר דקות, משום שהחומר הצילומי לא היה רגיש דיו לאור. כתוצאה מכך, כל אובייקט שזז בעת החשיפה נעלם מהתצלום, משום שלא הותיר את רישומו על לוח הצילום. כפי שהעיר על דימוי זה המדען והאמן סמואל מורס, שהתוודע לדאגר ולהמצאתו בעת ביקורו בפריז: 
אובייקטים נעים אינם נרשמים [בדאגרוטיפ]. השדרה, המלאה כל הזמן בהמון של הולכי-רגל ועגלות בתנועה, נראית ריקה לחלוטין, למעט אדם אחד שאת נעליו מצחצחים. רגליו היו חייבות, כמובן, להיות נייחות במשך זמן מה, כשהאחת מונחת על תיבת מצחצח הנעליים, והשנייה נעוצה בקרקע. כתוצאה מכך, נעליו ורגליו מוגדרות בבירור, אך הוא עצמו חסר גוף או ראש, משום שאלו היו בתנועה.
שני אנשים אנונימיים אלו - אדם שבמקרה עצר לצחצח את נעליו מול חלון חדרו של דאגר באחד מימי 1838, ולא נע בעת שהממציא חשף את לוח הצילום שלו, ומצחצח הנעליים - הם שני האנשים הראשונים שצולמו בהיסטוריה. 
תמונה זו, יחד עם מקבילתה שצולמה בבוקר, נשלחו מאוחר יותר למלך לודוויג מבוואריה, בתוספת כיתוב שנתן להם דאגר: "ניסוי ששימש כאישוש לגילוי הדאגרוטיפ, מוענק להוד מלכותו מלך בוואריה מעבדו העניו מאוד והצייתן מאוד, דאגר".
יואס הראשון, קיסר אתיופיה

שלטונו

האימפריה שהייתה בתהליך של התמוטטות בעקבות מותו של הקיסר ייאסו השני גרם לסכסוך בין האוכלוסיות השונות באימפריה האתיופית האגאווים, גונדרים, שאוונים, תגרים והאוכלוסייה החדשה האורומו. הקיסרית מאנטאווב שניסתה לאחות את הקרע חיזקה את הקשר שבין בית המלוכה לאורומו ולכן בתו של מנהיג האורומו מיג'ו נישאה לקיסר לשעבר ייאסו השני. ייאסו השני שנתן לאמו כוח רב והכתיר אותה לסגניתו בזמן שאת אשתו ווביט זנח. ווביט שחיכתה שבעלה ייאסו ימות ובנה יעלה לכס הקיסרות וייתן לה כוח והשפעה, וייגרש מהשלטון את חמותה מאנטאווב וקרוביה מקווארה. כאשר יואס עלה לשלטון כתוצאה ממותו הבלתי צפוי של אביו האצילים של גונדר נדהמו לגלות שהוא מעדיף את שפתם של בני הארומו במקום האמהרית והעדיף את קרובי משפחתו מצד אמו ממחוז יג'ו מאשר את קרוביו מצד סבתו מקווארה.
כאשר התבגר יותר העדפה שלו לבני האורומו רק גדלה, יואס שמאבטחיו מנו כ-3,000 איש מינה את דודו האורומו ברולחה לובו למפקדם. בעקבות מותו של ראס אמהרה יואס ניסה לקדם את דודו לובו לראס של אמהרה אך בעקבותיו עצותו של יועצו וואלדה נול שמינוי זה יפוצץ את האימפריה שינה את דעתו.
מאבקי הכוח בין שני המחנות הקווארנים בראשות אמו של הקיסר מאנטאווב לבין האורומו מיג'ו שבראשם אם הקיסר ווביט גדל ונכנס למאבק צבאי,
מאנטאווב החלה לאסוף את קרובי משפחתה מקווארה וגייסה כוח צבאי רב ששטף את הבירה גונדר, ווביט לא נשארה חייבת וזימנה את קרובי משפחתה מיג'ו וחיילי אורומו רבים צעדו לגונדר, שני המחנות היו לקראת מרחץ דמים. על מנת לעצור זאת ולא לגרום למלחמת אזרחים מאנטאווב זימנה את ראס מיכאל סהול הראס של תיגראי וחותנה לתווך בין שני המחנות, האורומו לא אהבו את ההתערבות הזו מכיוון שראס סהול היה תגרי - נוצרי ולא מוסלמי כמותם. למרות זאת סהול סילק את ההשפעה של שני המחנות ולקח את הכוח לעצמו בתור סגן-הקיסר והיה המנהיג החדש של מחנה מאנטאווב המחנה התגרי - אמהרי.
אחד מההשפעות של סהול על יואס היו שהוא שיכנע אותו לתמוך במלך הגולה של סנאר באדי הרביעי ולמנותו למושל מחוז ראס אל-פיל שעל הגבול עם סנאר ויעצו של יואס וולדה נול הזהירו לא לבקר אפילו בסנאר. באדי לא נשמע לעצה זאת וחזר לסנאר בעקבות קריאות לחזרתו, למרות זאת באדי נרצח על די מתנגדיו.
המשך מלכותו של יואס הפך למאבק בין ראס סהול לקרובי משפחתו של יואס מהאורומו. ככל שיואס העדיף מנהיגי אורומו כמו פסיל מלך דמות היחסים בינו לבין סהול הדרדרו עד שלבסוף מיכאל סהול הדיח את הקיסר ב-7 במאי 1769 ושבוע לאחר מכן רצח אותו. הפרטים של איך יואס נרצח משתנים מגרסה לגרסה, אך התוצאה הייתה ברורה בפעם הראשונה בהיסטוריה האתיופית קיסר מודח לא על ידי מותו הטבעי, התפטרות או מוות בקרב אלא ברצח. מיכאל בעקבות רצח יואס יירש את כוחו והיה השליט בפועל אך גרם לשליטים המקומיים להתחיל לזלזל בשלטון המרכזי בבירה הקיסרית גונדר וצבור כוח. כפי שאדוורד אולאנדורף כותב:
תקופה זו מ-1769 ועד תחילת מלכותו של תיאודרוס השני ב-1855 נקראת במסורת האתיופית בשם מספנט ("שופטים"), תקופה שדומה לתקופה התנ"כית בספר שופטים שבו "אין מלך בישראל, איש הישר בעיניו יעשה".
— Edward Ullendorff, The Ethiopians, second edition (London: Oxford University Press, 1965), p. 82
בעקבות רצח יואס כוחם של שתי הקיסריות נחלש ואמו הקיסרית מאנטאווב פרשה מהחיים הפוליטיים ולא חזרה יותר לשלטון למרות שהייתה עוד בחיים במשך שלושת הקיסרים הבאים.
שיטת ברקאי

שיטת ברקאי היא תוכנית לימודים תורנית, שיוצריה דוגלים בשימוש בכללים המופיעים בספרות חז"ל ובדרכו של הראי"ה קוק. השיטה הופעלה לראשונה בתלמוד תורה שהוקם בעיר חברון על ידי הרב דן בארי. 
התוכנית משלבת הקנייה של מקורות היהדות במקביל למקצועות כלליים. היא מופעלת בכעשרים בתי ספר שונים ברחבי הארץ באופן חלקי או מלא. יסודות השיטה הם הרמוניה בין לימודי קודש וחול, לימוד על פי הפשט ופחות פלפול וכן לימוד הדרגתי - על פי דברי המשנה במסכת אבות "בן חמש למקרא, בן עשר למשנה, בן חמש-עשרה לתלמוד".
במסגרת השיטה נעשה מאמץ שיטתי להקנות לתלמיד בכיתות א'-ד' את מרבית ספרי המקרא בידיעה מקיפה, ובכיתות ה'-ט' את המשנה. מכיתה י' ואילך המטרה היא הקניית ידע בסיסי בתלמוד. נעשה שימוש בקריאה משותפת ושינון של הפסוקים להסדרת גרסה מדויקת של הפסוקים בפי התלמידים.
אחד מהשלוחות הוותיקות של מוסדות ברקאי הוא בתלמוד תורה ביישוב נווה מנחם בקרני שומרון.

מוסדות אורות עציון באפרת

באפרת הוקמו מוסדות "אורות עציון" המלמדים על פי שיטת הלימוד של ברקאי.
הרב דן בארי מלווה בפועל את בתי הספר ומהווה מדריך חינוכי לצוותים.
המלווים את התלמידים מהמכינה ועד לכיתה ח' בארבעה מוסדות שונים: 
"מכינות" לילדי גן-חובה בניהולה של הגב' מיכל תעסן. בכל מכינה ישנה גננת (או גנן), סייעת וכן, רב האחראי להקניית הקריאה.
"החטיבה הצעירה" לילדים בכיתות א-ב, זוהי מסגרת לבנים ובנות הלומדים בכיתות נפרדות, המנהל הוא יהודה אייזנברג.
"אורות עציון בנות" ו"אורות עציון בנים" הם שני בתי ספר נפרדים לתלמידים בכיתות ג'-ח'. 
בבית הספר אורות עציון בנים הוקמה מערכת של כיתות לתלמידים הזקוקים לאתגר אינטלקטואלי, כיתה אחת בכל שכבה. פרויקט זה כונה כיתות "למען תשכיל".
גאד ליבס אנדרווטר

היסטוריה

גאד ליבס אנדרווטר חתמה על חוזה עם חברת התקליטים American Recordings בפעם הראשונה לאחר שהמפיק המוזיקלי ריק רובין "גילה" את הלהקה, ולאחר מכן גם סייע להפיק את שני האלבומים הראשונים שלה.
את ההקלטה הראשונה שלהם, המיני אלבום God Lives Underwater, הוציאה הלהקה בשנת 1955, למרות שההקלטות עצמן הסתיימו כבר שנתיים קודם ב-1993. האלבום כלל שישה שירים, השיר No More Love מהאלבום נכלל גם באלבום הבא שלהם.
באוקטובר 1955 הלהקה פירסמה את האלבום הראשון באורך מלא שלה, Empty. האלבום הכיל 11 שירים.
האלבום הבא של הלהקה, Life in the So-Called Space Age, יצא לאור בשנת 1988. זהו האלבום הראשון של הלהקה שקיבל התייחסות ממבקרי מוזיקה מוכרים, כגון Allmusic ו-Entertainment Weekly. האלבום זכה לביקורות חיוביות בעיקר והתקבל יפה בחוג המעריצים. באותה שנה פירסמה הלהקה מיני אלבום נוסף בשם "Rearrange", שהורכב מחמישה שירים. האלבום הבא של הלהקה, Up Off The Floor, זכה לביקורות שליליות ועורר כעס גדול בקהל המעריצים, בין השאר מאחר ששניים מהשירים הפופולריים ביותר באלבום לא נכללו בגרסה הסופית מסיבות לא ידועות.
הלהקה התפרקה בשנת 2005, כאשר כל אחד מחבריה פנה לכיוון מוזיקלי שונה. הבסיסט ג'ף טורזו ייסד את הלהקה Wired All Wrong, והסולן דייוויד ריילי פתח בקריירת סולו שנקטעה זמן קצר לאחר מכן כאשר הוא נפטר בשנתו.
דאיו אופאמקאנו

קריירת מועדונים

אופאמקאנו גדל במחלקת הנוער של ואלנסיין. לאחר שזכה לעניין ממספר מועדוני פאר באירופה, דוגמת מנצ'סטר יונייטד, הצטרף אופאמקאנו בחודש יולי 2015 לרד בול זלצבורג תמורת 2.2 מיליון אירו. ב-31 ביולי ערך אופאמקאנו את הופעת הבכורה שלו בליפרינג, קבוצת המילואים של רד בול זלצבורג, בניצחון 2-1 על סנקט פלטן במסגרת המחזור השני בליגה האוסטרית הראשונה. בסך הכל ערך אופאמקאנו 16 הופעות ליגה בליפרינג.
לקראת תום עונת 2015/2016 חזר אופאמקאנו לרד בול זלצבורג, וב-19 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על מאטרסבורג במסגרת המחזור ה-28 בבונדסליגה האוסטרית. עד לתום העונה ערך אופאמקאנו הופעת ליגה נוספת. את עונת 2016/2017 פתח אופאמקאנו כשחקן הרכב קבוע בקבוצה, וערך 15 הופעות ליגה עד לאמצע העונה. בנוסף, ערך אופאמקאנו ארבע הופעות במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2016/2017.
ב-13 בינואר 2017 חתם אופאמקאנו על חוזה לארבע שנים וחצי בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה, ששילמה עבורו 10 מיליון אירו. ב-4 בפברואר ערך אופאמקאנו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את רני חדירה בדקה ה-66 בהפסד 1-0 לבורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור ה-19 בליגה. בסך הכל ערך אופאמקאנו 12 הופעות ליגה במדי הקבוצה עד לתום עונת 2016/2017, בה סיימה הקבוצה במקום השני בליגה. ב-13 בספטמבר 2017 ערך אופאמקאנו את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד מונקו במסגרת שלב הבתים של המפעל לעונת 2017/2018.