google/wiki40b huggingface dataset:
דאטארייה רמאצ'אנדרה קפרקר

ביוגרפיה

קפרקר החל את לימודיו העל-תיכוניים בעיר פונה ב"קולג' פרגסון". בשנת 1927 זכה בפרס מחוזי בתחום המתמטיקה בגין פועלו.
הוא למד באוניברסיטת מומביי וסיים את תוארו הראשון בשנת 1929. מאחר שלא המשיך ללימודים גבוהים יותר או ללימודי תארים נוספים לאורך כל הקריירה שלו כמתמטיקאי (1930-1962), הוא עבד בתור מורה בעיר נאסיק. הוא פרסם מאמרים בקצב תדיר שעסקו בשברים מחזוריים, ריבועי קסם ומספרים שלמים ותכונותיהם המיוחדות.

מתמטיקה

תוך כדי למידה וחקירה עצמית בעיקר, קפרקר הצליח להגיע לתוצאות חשובות בתורת המספרים ותיאר תכונות שונות של מספרים. בנוסף לקבוע קפרקר ולמספרי קפרקר שנקראים על שמו, הם גם חקר מספרי הרשאד ומספרים עצמיים. בתחילה פרסומיו ועבודתיו זכו לזלזול מצד מתמטיקאים הודים, והוא פרסם את מאמריו בקרב חוג מצומצם של קוראים ושל חובבי שעשועי מספרים. הוא התפרסם בעולם לאחר שהעיתונאי מרטין גרדנר כתב עליו מאמר בסיינטיפיק אמריקן במרץ 1975. כיום, הוא עודו מתמטיקאי מפורסם ומתמטיקאים אחרים לומדים וחוקרים את שכתב במאמריו.

קבוע קפרקר

בשנת 1949, קפרקר גילה תכונה מעניינת של המספר 6174, המספר מכונה "קבוע קפרקר". אם אדם בוחר באופן אקראי ארבע ספרות שונות עליו לסדר את הספרות באופן יורד (משמאל לימין) ובאופן עולה. חיסור של המספר הגדול מן המספר הקטן ייתן מספר ארבע ספרתי נוסף, את הספרה 0 מחשיבים כספרה גם אם ההפרש אינו עולה על אלף. ניתן לחזור על התהליכים מספר פעמים עד שלבסוף מגיעים תמיד להפרש 6174 בין המספרים. משלב זה לא ניתן להמשיך יותר בתהליך המחזורי שכן 7641 פחות 1467 הם 6174. תהליך זה של סידור מספרים מחדש לפני גודל הספרות והחסרתם זה מזה נקרא "שגרת קפרקר".
לצורך המחשה:
ניתן לחזור על התהליך לכל היותר במשך 7 פעמים.

מספר קפרקר

מספר קפרקר הוא מספר שמעלים אותו בריבוע, חוצים את התוצאה שהתקבלה לשני מספרים וסכומם הוא סכום המספר המקורי. למשל 45 בריבוע הם 2025. 20 ועוד 25 הם 45, אזי 45 הוא "מספר קפרקר". ישנה קבוצה גדולה של מספרים המשתייכת לקבוצה זו. חובה שהמספרים שמפוצלים מן העלאת המספר בריבוע יהיו חיוביים ושונים מאפס. כך למשל 100 אינו מספר קפרקר כי החלוקה של הריבוע שלו לשני מספרים נותנת 100 ו-00 (0) שאינו מספר חיובי.

מספר עצמי

בשנת 1963 קפרקר תיאר תכונה של מספרים שקיבלו את הכינוי "מספרים עצמיים". מספר עצמי הוא מספר שלא ניתן להציג אותו מבחירת מספר שלם אחר כלשהו וסכום הספרות של אותו מספר. כך למשל המספר 21 לא נחשב למספר עצמי, כי אם נבחר במספר 15 נקבל את הביטוי הבא: 15 + 1 + 5 = 21. לעומת זאת 20 הוא מספר עצמי. מספרים עצמיים קרויים גם בשם "מספרים קולומביאניים".

מספר הרשאד

קפרקר הגדיר גם את מספרי הרשאד, כאשר המילה "הרשאד" היא שיבוש של הביטוי "לתת אושר" בסנסקריט. מספר הרשאד הוא מספר שמתחלק ללא שארית בסכום של הספרות המרכיבות אותו. 18 למשל הוא מספר הרשאד שכן 1 + 8 = 9 והמספר 18 מתחלק ב-9 ללא שארית. מספרי הרשאד נחקרו רבות במתמטיקה ויש להן מקום מיוחד בתורת המספרים. המתמטיקאי הקנדי איוון מורטון ניבן נשא הרצאה חשובה בשנת 1977 על מספרים אלה ולכן הם גם מכונים "מספרי ניבן".

מספר דמלו

תחום נוסף שמשך את קפרקר הוא יחידות חוזרות. הוא הגה את הרעיון ל"מספר דמלו" בתחנת רכבת בהודו המרוחקת 30 מיילים מבומביי ומכאן שם המספר. מספרי דמלו הם ריבועים של היחידות החוזרות 1, 11, 111 כלומר 1, 121, 12321 ועוד.
מריס ספייטס

מכללות

אחרי שנותיו בתיכון, בחר ספייטס להמשיך את לימודיו באוניברסיטת פלורידה, במדינה בה נולד וגדל. בשנתו הראשונה במכללה עזר לקבוצתו לזכות באליפות המכללות כשהוא משמש כמחליף של צמד הגבוהים אל הורפורד וג'ואקים נואה. בעונה העוקבת ניצל ספייטס את חסרונם של הורפורד ונואה, בעקבות מעברם ל-NBA, והעמיד ממוצעים מרשימים של 14.5 נקודות, 8.1 ריבאונדים ו-1.4 חסימות למשחק. לאחר עונתו השנייה במכללה העמיד עצמו השחקן לבחירה בדראפט 2008.

פילדלפיה 76'

ספייטס נבחר בדראפט 2008 בבחירה ה-16 על ידי פילדלפיה 76'. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה הציג ספייטס יכולת טובה ויציבה, אך מינויו של דאג קולינס למאמן פילדלפיה בעונת 2010/2011 פגע במעמדו של הפורוורד בקבוצה. ספייטס, כשחקן בעל אוריינטציה התקפית, לא הסתדר עם שיטת המשחק ההגנתית של המאמן החדש ונגרר למספר עימותים עם צוות האימון שהביאו למיעוט בדקות המשחק של ספייטס. ממוצעיו של ספייטס בנקודות, ריבאונדים ודקות משחק בעונה זו היו הנמוכים בקריירה שלו.

ממפיס גריזליס

ב-4 בינואר 2012 הועבר ספייטס לממפיס גריזליס כחלק מטרייד משולש ששלח את זאבייה הנרי לניו אורלינס הורנטס ושתי בחירות סיבוב שני בדראפט לפילדלפיה 76'. ב-13 ביולי 2012 חתם ספייטס על הארכת חוזה בממפיס לשנתיים עבור 8 מיליון דולר.

קליבלנד קאבלירס

ב-22 בינואר 2013 נשלח ספייטס, ביחד עם ויין אלינגטון, ג'וש סלבי ובחירת סיבוב ראשון בדראפט לקליבלנד קאבלירס עבור ג'ון לואר.

גולדן סטייט ווריורס

ב-12 ביולי 2013 חתם ספייטס בגולדן סטייט ווריורס על חוזה לשלוש עונות עבור כ-11 מיליון דולר. ב-10 בפברואר 2014 קלע ספייטס שיא קריירה של 32 נקודות בניצחון הווריורס על פילדלפיה 76', קבוצתו לשעבר.
בעונת 2014/2015 זכה ספייטס באליפות ה-NBA הראשונה שלו עם גולדן סטייט, עם ניצחון על קליבלנד קאבלירס 4-2 בגמר, כשספייטס מעמיד לאורך הפלייאוף ממוצעים של 3.7 נקודות ו-2.1 ריבאונדים למשחק. בעונה העוקבת היה שותף פעיל לשבירת שיא הניצחונות בעונה אחת, 73, כשקלע 7.1 נקודות והוריד 3.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.

לוס אנג'לס קליפרס

לקראת עונת 2016/2017 חתם ספייטס על חוזה לשנתיים בלוס אנג'לס קליפרס, עבור כ-3 מיליון דולר.

אורלנדו מג'יק

ב-27 ביולי 2017 חתם ספייטס על חוזה לעונה אחת באורלנדו מג'יק.

גואנגג'ואו לונג-ליונס

ב-2 ביולי 2018 חתם על חוזה לעונה בקבוצת גואנגג'ואו לונג-ליונס  מליגת העל הסינית.
וילם דה פלמינך

חייו

וילם דה פלמינך נולד באוסט-פלילנד ברפובליקה ההולנדית. הוא הוטבל לנצרות ב-28 בנובמבר 1640.
בשנת 1664 הפליג דה פלמינך לנובה זמבלה וגילה את יֶלְמֶרְלַנְד. 
בשנת 1668 נשא פלמינך אישה; מקצועו היה רב-חובל בספינת ציידי לוויתנים, והוא המשיך לחיות באי פלילנד. ב-1687 מכרו הוא ואשתו את מקום מגוריהם וב-1688 הצטרף פלמינך לחברת הודו המזרחית ההולנדית ויצא למסעו הראשון לבטאביה באותה שנה. לאחר מסע שני, בשנת 1694, התבקש על ידי ניקולאס ויטסן להרכיב משלחת לחיפוש 
ה"רידרשאפ ואן הולנד" (1682), אוניית דגל של החברה, שאבדה על 326 נוסעיה וצוותה בדרכה לבטאביה מוקדם יורת באותה שנה. פקידי החברה סברו, שייתכן והאונייה עלתה על שרטון על החוף המערבי של טרה אוסטרליה.
עלייה לקבר

ביהדות

ביהדות נהוג לעלות לקברו של קרוב שנפטר ולקיים אזכרה ביום סיום השבעה, ביום ה"שלושים", ומדי שנה ביום השנה. שומרי מצוות מקיימים באזכרה טקס לפי כללים קבועים, אך עלייה לקבר ואזכרה נהוגים גם אצל חילונים. כן יש הנוהגים לעלות לקבר בערב ראש השנה ובערב יום הכיפורים (מנהג זה הוזכר על ידי הרמ"א וקודם לכן על ידי המהרי"ל). יש הנוהגים לבקר בקבר לעיתים קרובות יותר, כחלק מאבלותם. 
יש הנוהגים להניח אבן על גבי המצבה טרם עזיבתם את הקבר. למנהג ישנם כמה טעמים.
קברי צדיקים זוכים לביקורים של קהל רב של מאמינים, במיוחד בימים מיוחדים לעלייה לקבר המסוים, אך גם בכל שאר ימות השנה. עלייה לקברי צדיקים מוזכרת כבר בתלמוד הבבלי, שם מסופר שבעת שליחותם של שנים עשר המרגלים הלך כלב בן יפונה לחברון כדי לבקר בקברי האבות במערת המכפלה ולהתפלל שם.

עלייה לקבר אישים נערצים

קברים של אחדים ממנהיגי מדינת ישראל ומנהיגי הציונות זוכים לביקורים מאורגנים של תלמידים וקבוצות אחרות, כחלק משימור זכרם ומורשתם. עם קברים אלה נמנים קברם של דוד בן-גוריון ורעייתו פולה במדרשת בן-גוריון, קבר הרצל בהר הרצל ועוד. 
קבריהם של כוכבי פופ אחדים זוכים אף הם לביקורי מעריצים. עם אלה נמנים קבריהם של הזמרת אדית פיאף והזמר ג'ים מוריסון בבית הקברות פר לשז בפריז וקברו של הזמר אלביס פרסלי ב"אחוזת גרייסלנד".
לאו סמיט

ביוגרפיה

לאו סמיט נולד באמסטרדם למשפחה יהודית חילונית ממוצא פורטוגזי. בין השנים 1920–1924 הוא למד פסנתר וקומפוזיציה בקונסרבטוריום ואן אמסטרדם. 
בשנת 1927 עבר סמיט לפריז, שם התרשם עמוקות מהמוזיקה של מוריס ראוול ואיגור סטרווינסקי. בפריז היה סמיט בקשר קרוב עם חבורה של מלחינים שנודעה בשם Les Six וכללה את דריוס מיו, ארתור הונגר ופרנסיס פולנק. בינואר 1933 נישא סמיט באמסטרדם לליין דה-פריז. בסוף שנת 1936 עקר סמיט לבריסל, שם שהה במשך שנה אחת. לאו סמיט הלחין בסגנון הנאו-קלאסי, לעיתים קרובות בדו מז'ור, אולם הוא גם הושפע מהמוזיקה של תקופתו ורבות מיצירותיו כוללות השפעות של מוזיקת ג'אז ושל המלחינים הצרפתים שהכיר בפריז.
בשלהי 1937 הוא שב לאמסטרדם, וב-12 בפברואר 1943 סיים שם את יצירתו האחרונה, הסונטה לחליל ופסנתר.
ב-27 באפריל 1943 גורש סמיט יחד עם אשתו למחנה וסטרבורק, ומשם למחנה סוביבור, שם הוא נרצח, שלושה ימים מאוחר יותר.
לאחר מותו של סמיט היה בתחילה רק עניין מועט במוזיקה שלו, אולם מאז סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 החלו יצירותיו להיות מנוגנות דרך קבע. כמו כן, יצא מארז של ארבעה תקליטורים ובהם כל יצירותיו - (Kamermuziek en Orkestwerken (NM 93003.
גאורג האז

קורות חייו ופועלו

גאורג האז נולד בווינה שבאוסטריה. הוא למד זואולוגיה ופלאונטולוגיה באוניברסיטת וינה, ובשנת 1928 קיבל תואר דוקטור על עבודתו בנושא האנטומיה של נחשים פרימיטיביים. ב-1931–1932 השתלם במכון קייזר וילהלם לביולוגיה בברלין, ושם התמקד בחקר פרוטוזואה. ב-1932 נענה להזמנתו של שמעון בודנהיימר, עלה לארץ ישראל והצטרף לסגל האוניברסיטה העברית, שבה חקר ולימד עד לפרישתו ב-1976.
את עיסוקו בתחום האנטומיה הפונקציונלית ואבולוציה של זוחלים הרחיב לחקר תפוצתם באזורנו ולסיווג שיטתי שלהם. האז התמחה במלקולוגיה (חקר הרכיכות), ומתחילת דרכו בארץ החל באיסוף שיטתי של רכיכות ושׁקַד על פיתוח האוספים של האוניברסיטה העברית, לימים חלק מאוספי הטבע הלאומיים. האז תיאר והגדיר מינים חדשים למדע, וכמה וכמה מינים נקראו על שמו. בפלאונטולוגיה מקומית הגיע לתגלית מרעישה של נחשים מאובנים בעלי רגליים מתקופת הקנומן התחתון שמצא במחצבה בעין יַבּרוּד שמצפון לירושלים.
האז ניצל את התמחותו בפלאונטולוגיה למחקרים על עצמות בעלי חיים מאתרים פרהיסטוריים, בעיקר מהתקופה הפלאוליתית. הוא חבר לארכאולוגים רנה נוויל במחקריו במדבר יהודה ולמשה שטקליס בחפירותיו במערת אצבע בנחל אורן בהר הכרמל, במערת קפזה בגליל וכן באתר עובדייה בעמק הירדן.
גאורג האז נפטר בירושלים ב-1981 ועד יום מותו לא חדל מפעילותו המדעית.
גאורג האז היה חתן פרס רוטשילד (1964), חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים בחטיבת מדעי הטבע (1966), חבר כבוד של החברה לזואולוגיה בישראל וחבר כבוד של החברה האמריקאית של חוקרי דגים וחוקרי זוחלים ודו-חיים, בצד אותות הוקרה אחרים. 
ב-2005, במלאת מאה שנים להולדתו, הוקדש לזכרו יום עיון על ביולוגיה ושמירת טבע של זוחלים ודו-חיים בישראל.
העמותה לזואולוגיה בישראל מעניקה מדי שנה, במסגרת המפגש השנתי שלה, פרס ע"ש גאורג האז להרצאה ‏‏‏המצטיינת לסטודנט לתואר ‏‏דוקטור.‏
עם תלמידיו נמנו חוקרי הטבע יהודה ורנר, אביתר נבו, איתן צ'רנוב, אלעזר כוכבא וכן אפרים קציר ורננה בן גוריון.
יוסף ימבור

ביוגרפיה

ימבור נולד בשנת 1899 בביסטריצה, ושם גדל. אביו אברהם היה מהנדס עובד מדינה, אינטלקטואל מתבולל.
בשנת 1924 מונה לעורך לילה בעיתון "אוי קלט" (Új Kelet) בקלוז', שבו עבד עד 1940. לצד עבודתו העיתונאית היה פעיל בקהילה היהודית ובתנועה הציונית. היה חבר תנועת הנוער  "השומר" ולאחר מכן ממייסדי] "השומר הצעיר".
בשנת 1941 עלה לארץ ישראל. החל לכתוב בעיתון "על המשמר", פרסם בו טור קבוע, ובמקביל המשיך לפרסם מאמרים ב"אוי קלט". בשנת 1945 פתח את הספרייה בשפה ההונגרית ברחוב אלנבי בתל אביב, שאותה ניהלה אשתו אלישבע (בוג'וקה) עד פטירתה ב-1952.
בעבור פעילותו העיתונאית היה ימבור בין ראשוני הזוכים בפרס סוקולוב, בשנת 1956.
פעילותו הפוליטית נמשכה בארץ במפלגת "השומר הצעיר" ולאחר מכן במסגרת מפ"ם. היה חבר אספת הנבחרים הרביעית מטעם רשימת "חזית השמאל". מטעם מפ"ם כיהן בין השנים 1955–1959 כחבר מועצת העיר תל אביב-יפו. ימבור הועמד בראש רשימת המועמדים למועצה ונתבקש לשוב ולהתמודד פעם נוספת, אך דחה את ההצעה מטעמי בריאות.
נפטר במאי 1964, בגיל 65. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
עזבונו הספרותי הועבר לקיבוץ עֶבְרוֹן, שם הוקם לזכרו בשנת 1967 "בית ימבור".
בה"ד 12

בה"ד 12 הוא בסיס הדרכה, שהיה מרכז ההכשרה לנשים בצה"ל ובהמשך הפך לבית הספר לקצונה עבור חילות תומכי לחימה. הבסיס הוקם בתחילת שנות ה-50 במחנה תל השומר ומאוחר יותר עבר למחנה צריפין. הכשרת הקצינות הנפרדת נסגרה בשנת 2005 (בשל ביטול ההפרדה המגדרית) ומאז קיימים בשטח הבה"ד מפקדת מערך מגל ובית הספר לפיקוד שלו.
קיימן ז'קרה

מאפיינים

צבע גבו של קיימן הז'קרה הוא ירוק זית, ובטנו מעט בהירה יותר - גוני ירוק-צהוב. אורכו הממוצע שני מטרים, וקיימן הז'קרה הארוך ביותר שתועד היה באורך של 2.7 מטרים. משקלו הממוצע הוא כ-60 קילוגרמים. קיימן הז'קרה חי במים מתוקים, והוא יוצא מהם רק לעיתים רחוקות, בדרך-כלל רק במקרים בהם היובש מאלץ אותו להתפלש בבוץ. במשך היום הוא צף על פני המים, והוא פעיל לרוב בשעות הלילה. קיימני ז'קרה בוגרים ניזונים מדגים, מזוחלים אחרים, מדו-חיים ומעופות מים. הזכרים הם טריטוריאליים למדי. תוחלת חייו של קיימן הז'קרה היא 60 שנים, אך הוא יכול להאריך גם מעבר לכך. במשך החורף צמים קיימני ז'קרה לעיתים קרובות במשך כחודש ומחצה עד חודשיים, אבל אחר כך שבים לזלול במרץ רב. בעבר ניצוד קיימן הז'קרה בשל עורו, אולם לאחרונה אוכלוסייתו גדלה משמעותית, בעיקר בשל ריבוי במקומות מוגנים באזורו.
קיימן הז'קרה, על כל תת מיניו, נפוץ באזורים במרכז אמריקה ובדרומה. הגבול הצפוני של תפוצתו נמצא במקסיקו, והגבול הדרומי נמצא בצפון ארגנטינה. הם מיישבים אזורים בעלי אקלים טרופי וסובטרופי, ובמיוחד נהרות שזרימתם מתונה, הקרקע שלהם בוצית והצמחייה בהם חזקה. בנוסף, ניתן למצוא את קיימני הז'קרה באגמים, שלוליות, ולעיתים אף במים מלוחים מעט.
נקבות קיימן הז'קרה מגיעות לבגרות מינית בהגיען לאורך של 1.20 עד 1.50 מטרים, והזכרים מגיעים לכך בהגיעם לאורך של 1.60 מ' לערך. בכל פעם מטילה הנקבה בקן בין 14 ל-40 ביצים. הקן מורכב מצמחים מרקיבים ומאדמה. לעיתים מספר נקבות חולקות את אותו הקן ומגינות עליו ביחד מפני אויבים. תקופת הדגירה אורכת בין 85 ל-90 ימים. זמן קצר לפני הבקיעה האם מסייעת לקיימנים הקטנים לבקוע מהביצה. צבעו של קיימן ז'קרה צעיר נע בין צהוב לחום, ועל עורו ניתן להבחין בפסים רוחביים וכהים. גם לאחר בקיעתם ממשיכים הגוזלים להיות בסמוך לאימם שממשיכה להגן עליהם. עם זאת, קיימני ז'קרה צעירים רבים נופלים קורבן לנחשים וללטאות ממשפחת הטגואיים (Teiidae). בצעירותם הם ניזונים בעיקר מחרקים, מרכיכות, מסרטנים ואף דגים קטנים. הם מגיעים לגודל של קיימן בוגר לאחר חמש שנים לערך.
נמל התעופה מדריד-בראחס

היסטוריה

בנייתו של הנמל החלה ב-1927 והוא נפתח לטיסות פנימיות ובינלאומיות ב-22 באפריל 1931, אם כי טיסות סדירות לנמל החלו לפעול רק כשנתיים מאוחר יותר. הטרמינל הראשון התאים לכשלושים אלף נוסעים בשנה, ובנוסף אליו נבנו מספר האנגרים ומבנה למועדון התעופה. קו הטיסה הסדיר הראשון היה הקו לברצלונה, ואחריו החלו להתווסף קווי טיסה בינלאומיים.
בתחילת דרכו כלל הנמל מסלול המראה על דשא, ורק בשנות הארבעים, כחלק מתכנון מחודש של הנמל, נסללו מסלולים חדשים. אורכו של המסלול הראשון שהחל לפעול בשנת 1944 היה 1,400 מטרים ורוחבו היה 45 מטרים. עד סוף העשור פעלו בנמל שלושה מסלולים, שאינם קיימים עוד כיום.
בשנות החמישים עברו בנמל יותר מחצי מיליון נוסעים בשנה והופעלו במקביל חמישה מסלולי המראה. בין היתר נפתח קו הטיסה לניו יורק, ובשנת 1955 נפתח הטרמינל השני, שיועד לטיסות פנים. בשנות השישים החל הנמל לקלוט מטוסים גדולים, והצמיחה בתנועת הנוסעים גדלה מעל למצופה, בעיקר בשל התפתחות התיירות בספרד. בתחילת העשור שירת הנמל כ-1.2 מיליון נוסעים בשנה, כפול מהתחזיות שהוצגו ב-1957.
בשנות השבעים, עם תנופת התיירות האדירה ועם הצגתו של מטוס הבואינג 747, עברו בנמל כ-4 מיליון נוסעים בשנה, והחלה בנייתו של טרמינל בינלאומי (כיום טרמינל 1). ב-1974 הוצג לראשונה קו השאטל לברצלונה, והחל לפעול במספר טיסות יומיות וללא צורך בהזמנה מוקדמת של כרטיס. לקראת מונדיאל 1982 עבר הנמל שיפוצים נרחבים, שכללו הרחבה ושדרוג של שני הטרמינלים הקיימים.
בשנות התשעים המשיכה צמיחתו של הנמל. ב-1994 נפתח מסוף המטען הראשון ושופץ מגדל הפיקוח. ב-1997 נפתח אגף צפוני חדש בטרמינל הבינלאומי. ב-1998 נחנך מגדל פיקוח חדש בגובה 71 מטרים, וב-1999 נפתח אגף דרומי חדש בטרמינל הבינלאומי. בעקבות פתיחת האגפים החדשים בטרמינל הבינלאומי, הוחלט על שינוי סיווג הטרמינלים: האגף הדרומי ומרבית הטרמינל הבינלאומי הישן הפכו לטרמינל 1, שאר הטרמינל הבינלאומי הישן יחד עם הטרמינל המקומי הפכו לטרמינל 2 והאגף הצפוני הפך לטרמינל 3.
בחודש נובמבר 1998 נפתח מסלול המראה חדש באורך 4,400 מטרים, בין הארוכים באירופה. בשנת 2004 הסתיימה בנייתו של טרמינל 4 וסלילתם של שני מסלולים נוספים, מקבילים למסלולים הקיימים, והטרמינל החדש נפתח רשמית ב-5 בפברואר 2006. עם הרחבה זו, הפך מדריד-בראחס לנמל התעופה בעל שטח הטרמינלים הגדול בעולם.

טיסות לישראל וממנה

אל על מפעילה שתי טיסות יומיות בין נמל התעופה לתל אביב.
איבריה מפעילה שתי טיסות יומיות בין נמל התעופה לתל אביב.
אייר אירופה מפעילה 6 טיסות שבועיות בין נמל התעופה לתל אביב.
ביולי 2018 הודיעה אייר אירופה על פתיחת קו חדש מנמל התעופה לאילת, הקו החל לפעול ב-30 באוקטובר עד 26 במרץ 2019.
הנס בהלנדורף

קריירה מוקדמת

בהלנדורף נולד ב-13 באוגוסט 1889 באלנשטיין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1908 התגייס בהלנדורף לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-3 (ברנדנבורג ה-1), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-25 בפברואר 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-20 במאי 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף בהלנדורף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1929 הועלה בהלנדורף לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. באפריל 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-4 בפברואר 1938 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-31. ב-1 במרץ 1938 הועלה בהלנדורף לדרגת גנרל מיור, וב-19 ביולי 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-34.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה בהלנדורף מפקד הדיוויזיה ה-34, ופיקד עליה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס ה-30 במסגרת הארמייה הראשונה, וב-1 בפברואר 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך המערכה על צרפת לחם בהלנדורף עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-16, אולם נפצע קשה ב-11 במאי, ואושפז בבית חולים לחצי שנה. ב-1 בנובמבר 1940 חזר בהלנדורף לפקד על הדיוויזיה ה-34, ופיקד עליה במהלך מבצע ברברוסה, כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. במהלך הקרב על מוסקבה לחם בהלנדורף עם הדיוויזיה שבפיקודו, כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הרביעית. ב-11 באוקטובר 1941 קיבל בהלנדורף את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-15 בדצמבר 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-60 שפעל בחופי תעלת למאנש, כחלק מהארמייה ה-15. ב-17 בדצמבר 1941 הועלה בהלנדורף לדרגת גנרל חיל התותחנים, וב-27 במאי 1942 הפך הקורפוס שבפיקודו לקורפוס ה-84. ב-1 באפריל 1943 פרש בהלנדורף מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, וב-31 בדצמבר 1944 פרש לביתו.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר בהלנדורף בעיר באדן-באדן, עד למותו ב-16 במרץ 1961, והוא בן 71 שנים.
דן צור

דן צור (1926 - 10 בדצמבר 2012) היה מתכנן נוף ישראלי, חתן פרס ישראל לאדריכלות לשנת 1998.

קורות חייו

צור נולד בקיבוץ תל יוסף. למד אמנות וציור במכון אבני (1940–1943) ולימודי חקלאות וגינון במקווה ישראל (1943–1945). נמנה בין מייסדי קיבוץ נירים שבנגב. 
בשנת 1953 חבר לליפא יהלום בפתיחת משרד פרטי לאדריכלות ותכנון נוף. בשנת 1993 פרש יהלום לגמלאות. 
בשנת 1998 זכה צור, במשותף עם יהלום, בפרס ישראל לאדריכלות.
בשנת 1997 החל את עבודתו במשרד אדריכל הנוף ליאור וולף, אשר הצטרף בשנת 2006 לניהול המשרד.
בין עבודותיו עיצוב האנדרטה לאסון המטיילים בעין גדי, בו נספה אחיו מיכאל פוקס, בקעת הקהילות ביד ושם, הגן הלאומי גן השלושה (הסח'נה), גן לאומי בית שערים, גן לאומי עין עבדת, חורשת טל, מכון ויצמן למדע, אחוזת הקבר של דוד בן-גוריון, גן לאומי חומות קיסריה, פארק אפק מקורות הירקון, פארק נחל אלכסנדר, פארק נחל חדרה, אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית -קמפוסי גבעת רם והר הצופים, אוניברסיטת בריגהם יאנג (האוניברסיטה המורמונית בהר הצופים), פארק וולפסון בגיא בן הינום, גן סאקר, מרכז רפואי הדסה עין כרם, מרכז רפואי הדסה הר הצופים, גן צבי בן-שפר בהרצליה, האוניברסיטה הפתוחה ברעננה, גן אורי גורדון ברעננה, ספורטק הרצליה, פארק כפר סבא ופרויקטים רבים נוספים, שמהווים תרומה גדולה לנוף הישראלי.
נפטר ב-10 בדצמבר 2012.
דומברובה טרנובסקה

היסטוריה

דומברובה טרנובסקה נזכרת לראשונה בשנת 1326, ככפר גדול שהשתייך למשפחת אצולה. במאות ה-15 וה-16 הפך היישוב למרכז אזורי, בו התקיימו בתי מלאכה, ימי שוק וירידים.
בראשית המאה ה-17 נבנתה במקום טירה, ובסוף המאה ה-17 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בתקופה זו הייתה העיירה למרכז תרבותי נודע, אותו נהגו לפקוד אנשי רוח פולנים.
בסוף המאה ה-19 אירעו בעיירה מספר שריפות, ובשנת 1906 חובר היישוב לרשת מסילות הברזל.

יהודי דומברובה טרנובסקה

ראשית ההתיישבות היהודית בדומברובה טרנובסקה הייתה כפי הנראה בסוף המאה ה-16, ובמאה ה-17 נזכרה ישיבת יהודים בעיירה בתעודות רשמיות. ב-1697 הוקם בית הכנסת הראשון בעיירה במבנה עשוי עץ. היהודים בעיירה היו מעורבים במסחר ובתעשייה המקומיים, ובין היתר, עסקו בייצור שיכר, כמו בירה, תמד ווודקה, ושימשו כשוחטים, קצבים ופונדקאים.
דומברובה טרנובסקה שימשה כערש הולדתן של דמויות בולטות בעולם החסידי. ב-1778 נולד בה רבי צבי הירש מרימנוב, מצדיקי תנועת החסידות בדור החמישי. בראשית המאה ה-19 ישבו בעיר הצדיקים לבית אונגר, והשושלת שהקימו נודעה כחסידות דומברובה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הוחמר מצבם הכלכלי של יהודי העיירה, ובסיוע הג'וינט וארגוני עזרה הדדית, השתקמה הקהילה. בין מלחמות העולם התגברה הפעילות הציונית בעיירה, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנים אלה נמנו בעיירה כ-2,400 יהודים, מתוך כ-2,660 תושבים.
רבה האחרון של הקהילה בעיירה לפני מלחמת העולם השנייה היה הרב נחום ווידנפלד (1939-1875).

בשואה

ביום 8 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו עד מהרה בחטיפת יהודים לעבודות כפייה, ובמעשי רצח אקראיים של יהודים, תוך שהוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות. מדצמבר 1939 הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים מיישובי הסביבה.
בסוף 1941 נאסרה יציאת יהודים מהעיירה, ואלו שנתפסו מחוץ לה נרצחו. בתקופה זו פשטה בקרב יהודי העיירה מגפת טיפוס הבהרות, ועל יהודי העיירה הוטל עוצר.
במרץ 1942 שולחו מהעיירה כ-1,500 יהודים למחנה העבודה פוסטקוב. בד בבד, נרצחו בעיירה כ-20 יהודים, ובהם נשים וילדים, ובהמשך הוטל על יהודי העיירה סכום כופר. במאי 1942 התגוררו בעיר כ-3,100 יהודים.
ב-19 ביוני 1942 רוכזו יהודי העיירה בכיכר השוק בה, ולאחר שהוחזקו כשעתיים על ברכיהם עם ראשיהם מורכנים, נערכה בהם סלקציה. כחמישים יהודים נרצחו במקום, וכ-450 שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. מספר צעירים שנמצאו כשירים לעבודה נשלחו למחנה עבודה במיילץ.
ב-22 ביולי 1942 הוקם בעיירה גטו סגור, אליו הועברו יהודי היישוב הנותרים ויהודי כפרי הסביבה. כעבור כיומיים שולחו כ-1,800 יהודים מגטו זה לבלז'ץ, וכ-100 יהודים נרצחו במקום. באקציה שלישית, שהתקיימה בספטמבר 1942, נשלחו יהודים נוספים מהגטו להשמדה, ובהם ראש היודנרט המקומי, ד"ר נויברגר. יהודים שנמלטו ליערות הסביבה, ושבו לעיירה בשל הרעב, רוכזו וגורשו לבלז'ץ באוקטובר 1942. קבוצת יהודים קטנה שהושארה בעיירה עבור איסוף הרכוש היהודי שולחה בדצמבר 1942 לגטו טרנוב, וכ-30 אנשי היודנרט והמשטרה היהודית בעיירה נרצחו באפריל 1943 בבית העלמין היהודי המקומי.
מיהודי העיירה שרדו את השואה כ-50 איש.
אריק בלדסו

קריירה במכללות

בלדסו שיחק באוניברסיטת קנטקי שנה אחת, בה העמיד ממוצעים של 11.3 נקודות למשחק. אף על פי שהוא רכז הוא שיחק את רוב משחקיו בקנטקי כקלע לצד ג'ון וול ודמרקוס קאזינס.

לוס אנג'לס קליפרס

בלדסו הודיע שהוא מוותר על שלוש שנים הנוספות שלו בקנטקי ונרשם לדראפט 2010. הוא הרשים את הסקאוטים מכיוון שיש לו מהירות, זריזות ושליטה טובה בכדור. הוא נבחר בידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר בסיבוב הראשון בבחירה מספר 18 אך הועבר בטרייד ישירות ללוס אנג'לס קליפרס. בעונתו הראשונה הוא פתח ב-25 משחקים ורשם ממוצעים של 6.7 נקודות ו-3.6 אסיסטים למשחק ולפיכך נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בעונתו השנייה הוא שיחק רק 11 דקות בממוצע למשחק, פתח רק פעם אחת וממוצעיו ירדו. הוא ירד לקבוצת הבת של הקליפרס, אך בעונתו השלישית חזר לקליפרס, שימש כרכז המחליף לכריס פול ואף השתתף בתחרות ההטבעות.

פיניקס סאנס

ב-10 ביולי 2013 הועבר בלדסו לפיניקס סאנס בטרייד משולש ששלח את קארון באטלר לפיניקס, את ג'יי ג'יי רדיק וג'רד דאדלי לקליפרס, ושתי בחירות דראפט למילווקי באקס. ב-4 עונותיו בפיניקס פרץ עם ממוצעים של 18.8 נקודות ו-6.0 אסיסטים בממוצע למשחק, אך הקבוצה לא העפילה לשלב הפלייאוף באף אחת מהן.

מילווקי באקס

בנובמבר 2017, לאחר 3 משחקים בעונת 2017/2018, הועבר בטרייד למילווקי באקס בתמורה לגרג מונרו ושתי בחירות דראפט עתידיות. בעונתו הראשונה במילווקי העפיל עמה לפלייאוף מהמקום השביעי במזרח, והודח מול בוסטון סלטיקס בסיבוב הראשון (3–4). ב-4 במרץ 2019 חתם על הארכת חוזה במילווקי ל-4 עונות נוספות, עבור כ-70 מיליון דולר.
מספר קרמייקל

בתורת המספרים, מספר קרמייקל או מספר פסאודו-ראשוני מוחלט הוא מספר טבעי פריק  המקיים את מסקנת המשפט הקטן של פרמה:  לכל  שלם.
המספרים נקראים כך על שם המתמטיקאי רוברט דניאל קרמייקל, שמצא את מספר קרמייקל הקטן ביותר: , והעלה את ההשערה שישנם אינסוף מספרים כאלו.

רקע

משפט פרמה הקטן קובע שאם n ראשוני, אז  לכל . כאשר n אינו ראשוני השוויון בדרך כלל אינו מתקיים, ואפשר לבסס על כך מבחנים פשוטים לראשוניות של n. אם n אינו ראשוני ובכל-זאת , הוא נקרא פסאודו-ראשוני ביחס ל-b. מספרי קרמייקל הם פסאודו-ראשוניים ביחס לכל הבסיסים. 
מספרי קרמייקל נדירים יחסית. למשל, יש 20,138,200 מספרי קרמייקל בין 1 ל-10²¹, כלומר בערך 1 מכל 50 מיליארד מספרים בטווח זה, והם נעשים נדירים יותר ככל שהמספרים גדלים.

הוכחה

1 גורר את 2: נניח ש- חופשי מריבועים ולכל מחלק ראשוני  שלו מתקיים גם . ראשית נניח ש- זר ל-. לכל גורם ראשוני  של  מתקיים  לפי משפט פרמה הקטן, ולפי משפט השאריות הסיני נובע מכך שגם . שנית נניח ש- ראשוני המחלק את . לכל גורם ראשוני  מתקיים  מאותה סיבה כמו במקרה הראשון, ולכן , ומכאן ש-. אבל כל מספר אפשר לכתוב כמכפלה של מספר זר ל-n וגורמים ראשוניים המחלקים את n, ולכן הטענה  נכונה לכל .
2 גורר את 3: אם b זר ל-n, אז  נובע מההנחה  משום ש-b הפיך מודולו n. 
3 גורר את 1: יהי  מחלק שהוא חזקת מספר ראשוני. אם p=2 נניח מלכתחילה ש-. בעזרת משפט השאריות הסיני, נבחר מספר a שהוא גם שורש פרימיטיבי   של  (זהו איבר מסדר  בחבורת אוילר ; נאלצנו להניח ש- אינו מתחלק ב-8, משום של-8 אין שורש פרימיטיבי), וגם זר לכל גורם ראשוני אחר של n. לכן a זר ל-n, ולפי ההנחה , ולכן גם . מכאן ש- מתחלק בסדר של  בחבורת אוילר , כלומר . בפרט, , כנדרש. לצד זה, אם r>1 מתקבל גם , וזו סתירה לכך ש-, ומכאן ש- גם חופשי מריבועים.

השערת להמר

המספר הטבעי n הוא מספר קרמייקל אם האקספוננט  של חבורת אוילר של n מחלק את n-1. מכיוון שהאקספוננט תמיד מחלק את הסדר , הדרישה  היא דרישה חזקה יותר. השערת להמר , שעודנה פתוחה, קובעת שאין מספרים כאלה שאינם ראשוניים.