google/wiki40b huggingface dataset:
כוכב בית לחם

כוכב בית לחם הוא גרם שמימי שעל פי הברית החדשה הופיע מעל שמי בית לחם לבשר על הולדתו של ישו הנוצרי ולהורות לשלושת האמגושים את הדרך למקום הולדתו של ישו.
תיאור זה מנסה להתאים עצמו לנבואת הכוכב המופיעה בספר במדבר ומאוזכרת במגילות מדבר יהודה.

תיאור האירוע על פי הברית החדשה

בבשורה על פי מתי שבברית החדשה מתואר כי הגיעו אנשים חכמים מן המזרח לעיר ירושלים ושאלו: "מי הוא זה אשר נולד מלך היהודים? אשר ראינו את כוכבו אשר זרח, ובאנו לעבוד אותו" (פרק ב' פסוק 2).
בספר "הבשורה על פי לוקאס" מופיעים פרטים נוספים, לפיהם בעת הלידה הופיע כבוד ה' ומלאכים בשמיים בישרו על הלידה לרועים בשדה: "בְּאוֹתוֹ חֶבֶל אֶרֶץ הָיוּ רוֹעִים שֶׁנָּהֲגוּ לָגוּר בַּשָֹדֶה וְלִשְׁמֹר עַל עֶדְרָם בְּאַשְׁמוּרוֹת הַלַּיְלָה. לְפֶתַע נִצַּב עֲלֵיהֶם מַלְאַךְ ה' וּכְבוֹד ה' נָגַהּ סְבִיבָם..." (פרק ב' פסוק 9).

כוכב בית לחם באמנות

תיאורים של כוכב בית לחם ניתן לראות לרוב באמנות המתארת את סגידת האמגושים בצורה כזאת או אחרת. בציור פרסקו ש האמן ג'וטו די בונדונה, כוכב בית לחם מתואר ככוכב שביט. בעבודת הטפטין (אריגה) של האמן אדווארד ברן-ג'ונס (28 אוגוסט 1833 - 17 יוני 1989, אנגליה), מופיע הכוכב כאשר הוא מוחזק בידיו של המלאך. 
בכנסיית המולד, כוכב בעל ארבע עשרה אלומות, מציין על פי המסורת את מקום הולדות של ישו. 
כוכב בית לחם משמש כאביזר קישוט עבור צליינים נוצרים המבקרים בארץ הקודש, הוא מיוצר בעיקר מעץ זית, ניתן למצוא אותו בחנויות מזכרות לתיירים בעיר העתיקה בירושלים ובעיר בית לחם. בעץ חג המולד נהוג לשלב קישוטים מוזהבים מנייר, פלסטיק או מתכת בדגם כוכב בית לחם. בנוסף משמש כקישוט המיוצר על ידי צורפים כעגילי אוזניים ותליונים לצוואר. 
בעבודות השחזור והשימור של מלון דריסקו במושבה הגרמנית ביפו, אשר נקרא בעבר מלון ירושלים, נעשה שחזור של כוכב בית לחם על פי תמונה המתוארכת לסביבות שנת 1910, המראה את ראשי קהילת הטמפלרים ביפו ושרונה בחזית המלון. הכוכב, אשר שוחזר על ידי סטודיו תכלת לשימור ציורי קיר, נעשה על פי התמונה היחידה וכוכבי בית לחם דומים אחרים, בטכניקה של יציקת פליז. עם חניכת מלון ירושלים החדש בשנת 2018, הושב אחר כבוד כוכב בית לחם למקומו מעל דלת הכניסה למלון.

נסיונות מדעיים להסביר את האירוע

אף שהאירוע מתואר רק בברית החדשה, ואין עדויות חיצוניות המתארות אותו, ניסו מדענים נוצרים להסביר את התופעה כתופעת טבע מדעית. הדבר נעשה בהתעלמות מאגדות דומות בדבר הופעת כוכב בעת הולדתו של הקיסר הרומי אלכסנדר סוורוס.
בין התאוריות שהוצעו היו ליקוי כוכבי לכת כגון הליקוי של צדק ושבתאי בשנת 7 לפנה"ס, וכן הליקוי בין שבתאי ונגה בשנת 2 לפנה"ס. הסבר נוסף מתייחס לשביט היילי שעבר בקרבת כדור הארץ בשנת 12 לפני הספירה. יוהנס קפלר הציע שמדובר היה בסופר נובה.
על פי תאוריה נוספת, בשנת 5 לפנה"ס היו הכוכבים צדק ונגה קרובים זה לזה ועשויים היו להיראות יחד עם הירח ככוכב אחד.
אירשבה

יהודים

בשנת 1880 גרו בעיירה 101 יהודים, בשנת 1921, התגוררו 771 יהודים. כמו כל יהודי האזור, רוכזו תושבי אירשבה בגטו מונקץ' באפריל 1944 וגורשו לאושוויץ, שם נספו רובם, בחודש מאי. 
בעיירה שירתו ברבנות הרב שבתי ליפשיץ – מחבר ספרים ידועים. בשנת 1911 התקבל למשרת רבנות העיר – הרב יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר. היה זה מקום רבנותו הראשון, בו כיהן עד 1925, אם כי מיעט לשהות בעיר בין 1914 ל-1922.
יומנו של חבר מושלם

תוכן הספר

הספר מציג את חייו של ראולי מנקודת מבטו. ראולי כותב על חייו, על הלימודים ועל החברות בינו לבין גרג.
ראולי מספר כי הראה לגרג את היומן, והוא האשים אותו בגניבת הרעיון שלו. אז מעלה גרג רעיון, לפיו יומנו של ראולי צריך להיות למעשה ביוגרפיה של גרג. הוא מתחיל בפרק על ראשית חייו של גרג, ומדלג לכיתה ד', אז פגש אותו לראשונה. הסיפורים בספר עוסקים ביחסי החברות ארוכי השנים בין גרג ובין ראולי, בסיפורים מצחיקים שאירעו להם, ועל דברים נוספים.
בסופו של דבר הוא מראה לגרג את היומן, והוא מתעצבן שהיומן עוסק הן בו והן בראולי, ולא רק בו. ראולי מציע שהיומן יכול להיות הביוגרפיה שלהם, אבל גרג מאיים לשנות את כל החלקים שבהם מופיע ראולי. לכן משנה ראולי את המוקד של היומן בחזרה לעצמו. הספר מסתיים בהורים של ראולי, שאומרים לו שהוא צריך למצוא חברים חדשים, וראולי מגיב כי הוא לא יכול כי החברות עם גרג תופסת זמן רב, אבל משום שאמא של גרג אמרה כי חברים עולים אחד לשני על העצבים, הוא וגרג הם "חברים הכי טובים".
דוד חן

ד"ר דוד חן (נולד בסביבות 1937) הוא נשיא המרכז ללימודים אקדמיים באור יהודה. קודם לכן שימש דקאן בית הספר לחינוך באותו מוסד אקדמי.

ביוגרפיה

את הדוקטורט בביופיזיקה השלים במכון ויצמן.
שימש כראש בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב וכמרצה וחוקר-אורח באוניברסיטאות רבות. בהן אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת הרווארד, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, פורד וקווינס קולג' בניו יורק ועמית מחקר במכון הבינלאומי לתכנון חינוכי בפריז.
פרופסור חן משמש כחבר באיגודים מקצועיים בתחום המחקר החינוכי בארץ ובחו"ל. כיהן גם כמנהל לאומי של המרכז לחינוך מדעי ע"ש עמוס דה שליט. היה חבר בוועדות ציבוריות רבות בנושאי חינוך ושימש "עוזר נשיא המדינה לחינוך ורווחה". חן השתתף בכתיבת ספרים וספרי לימוד, פרסם שני ספרים, מאמרים ומונוגרפיות.
בשנת 1995, היה בין מקבלי "פרס לעובדים בתחום החינוך העברי" מטעם עיריית תל אביב-יפו. כמו כן, זכה בפרס ע"ש קנדי מטעם מכון ויצמן למדע.
מכון גיאורגי אליאבה

היסטוריה

המכון נוסד בשנת 1926 בטביליסי כמעבדה מיקרוביולוגית. מייסדה, פרופ' גיאורגי אליאבה, לא היה מודע לקיום בקטריופאג'ים עד לשנת 1926. באותה שנה הוא פגש, במכון פסטר שבפריז, את פליקס ד'הרל (Felix d'Herelle), ביולוג קנדי ממוצא צרפתי, שהיה הראשון שהציע להשתמש בבקטריופאג'ים כטיפול נגד חיידקים, והתיידד עמו. בפגישה זו התרשם אליאבה מאוד מהאפשרויות הגלומות במחקר אודות בקטריופאג'ים ובאופן השפעתן על הטיפול במחלות הנגרמות על ידי חיידקים.
ד'הרל עצמו ביקר בטביליסי פעמיים בשנים 1934-1935. ד'הרל נענה להזמנה של סטלין, בשנת 1934, לבקר במעבדה של אליאבה שהוקמה מספר שנים קודם לכן. ביקוריו של ד'הרל בטביליסי, שהייתה תחת השלטון הסובייטי, גרמו לו להתאהב בקומוניזם, והוא הסכים לחלק את זמנו לשנה בין טביליסי לעבודתו הרגילה. הוא אף הקדיש לסטלין את אחד מספריו, "הבקטריופאג' ותופעת ההחלמה" ("The Bacteriophage and the Phenomenon of Recovery"), שפורסם בשנת 1935 בטביליסי.
עם התמשכות עבודתו החל ד'הרל לתכנן מגורי קבע בטביליסי והחל בבניית קוטג' בשטח המכון. מבנה המגורים שימש מאוחר יותר כמפקדת הק.ג.ב. בגאורגיה.
למרות הידידות בין שני המדענים, שיתוף הפעולה ביניהם היה לוקה בחסר. בערך בתקופה בה החל ד'הרל לבנות את בית מגוריו בשטח המכון, התאהב אליאבה באותה אישה שראש הנ.ק.ו.ד. בגאורגיה, לברנטי בריה, היה מאוהב בה גם כן. גורלו של אליאבה נקבע. הוא הוצא להורג והוקע כאויב העם. ד'הרל עצמו נאלץ להמלט מטביליסי ויש אומרים כי מעולם לא חזר מאז. על פי גרסה אחרת שהה ד'הרל בפריז בתקופת הוצאתו של אליאבה להורג והחליט לא לחזור לטביליסי. כמו כן, ספרו של ד'הרל נאסר להפצה.
למרות ההתפתחויות לא שינה המכון את ייעודו ועיסוקו, והמשיך את עבודת המחקר על הפאג'ים. בשנת 1938 אוחדו המכון למחקר הבקטריופאג' והמכון למיקרוביולוגיה אפידמיולוגיה, שנוסד בנפרד בשנת 1936, ונוסד המכון למיקרוביולוגיה אפידמיולוגיה ובקטריופאג'. המכון המשיך לפעול עד לשנת 1951. בשנה זו בוטל רשיונו של המכון בידי קומיסר העם של הבריאות הגאורגית. לאחר 1951 הוכפף המכון להתאגדות משרד הבריאות ושמו שונה ל-המכון לתרכיבי חיסונים ונסיובים.
המחקר והעבודה על הפאג'ים נמשכה בתקופת המלחמה הקרה מבלי שהמערב היה מודע לה. תרמה לכך העובדה שכל המחקר נכתב בשפה הגאורגית. כמו כן השיטה לא נבדקה באופן עקבי, הניסויים נעשו על בני אדם ולא היו קבילים במערב. הניסוי הקרוב ביותר לסטנדרטים מערביים בוצע בפולין של שנות ה-80 ותוצאותיו הראו מובהקות סטטיסטית גבוהה.
גם המכון בטביליסי ספג משברים שהביאו אותו לירידת פעילותו. מלחמת האזרחים בגאורגיה בתחילת שנות ה-90, ומשבר החשמל שנגרם בעטיה גרם לכך שהמוסד עבר לתאורה בנרות. מחצית מספריית הפאג'ים שנמצאה במקררי המוסד, אבדה עקב כך. המימון הסובייטי הופסק ומחיר האמפולה האמיר והפך אותו ללא מסחרי.
אורושהזה

יהודי העיר

לפני הכיבוש הגרמני היו בעיר כ-580 יהודים, מתוך כ-25,000 תושבים. רוב חברי הקהילה היו נאולוגים, ועם מוסדותיה נמנו בית ספר יסודי יהודי ואגודות חברתיות ודתיות. 
כחודש לאחר הכיבוש הגרמני, באפריל 1944, ירו הגרמנים בעשרות גברים יהודים. במאי 1944 הוקם גטו בו רוכזו גם יהודים מהנפה. 
ביוני גורשו רוב הכלואים בגטו למחנה שטרסהוף (Strasshof) שבאוסטריה. היתר גורשו לאושוויץ.
ניר גלילי

קורות חייו

לגלילי תואר ראשון (BA) בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים למנהלים (EXECUTIVE MBA), אותו סיים בהצטיינות בבית הספר לניהול ע"ש רקאנטי. גלילי אב לשלושה ילדים. מתגורר במושב ביצרון.

שירותו הצבאי

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון. גלילי עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. ולחם במלחמת יום הכיפורים. בהמשך השלים קורס קצינים ושירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בחיל השריון. במלחמת לבנון הראשונה שימש סגן מפקד גדוד 195 בחטיבה 500. בהמשך שירת כמפקד גדוד 430 כאשר הגדוד היה בלבנון וכמפקד חטיבה 500. בתפקידו הבא שימש מפקד עוצבת עידן, אוגדת מילואים משוריינת, בדרגת תא"ל. 
ב-1995 מונה למפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה. בשנת 1996, בעקבות תלונה של פקידה שלו על אונס, גלילי הודה כי קיים עימה מפגשים בעלי אופי מיני. הפרקליטות הצבאית החליטה שלא להעמידו לדין בעקבות סירוב הפקידה להעיד נגדו. הוא הועמד לדין משמעתי בפני סגן הרמטכ"ל, מתן וילנאי, שנזף בו על התנהגות שאינה הולמת קצין צה"ל וגזר עליו עיכוב דרגה למשך שנתיים. בשנת 1999 ביקש שאול מופז, למנותו למפקד גיס בדרגת אלוף. הפקידה עתרה לבג"ץ, שאישר את קידומו בתפקיד, אולם פסל את העלאתו של גלילי לדרגת אלוף, בנימוק שדרגה, שלא כמו תפקיד, היא עניין של סטטוס ואות הוקרה וגלילי אינו ראוי להוקרה בגלל מעשיו. 
בספרם "יורים ושופטים" מגדירים סטיוארט כהן ועמיחי את פסק הדין שניתן בעניינו של גלילי כאבן דרך מרכזית בהשלטת האקטיביזם השיפוטי ובג"ץ על שיקוליו הביטחוניים של צה"ל והמטכ"ל.

לאחר השחרור מצה"ל

גלילי שימש מנכ"ל החברה שלמה Sixt, ונמנה עם האחראים להפיכתה לחברת הליסינג והשכרת הרכב הגדולה בישראל. במהלך העשור שבו ניהל גלילי את החברה, גדל צי כלי הרכב של החברה מ־20 אלף מכוניות ל־70 אלף מכוניות.
לאחר כ-10 שנות עבודה ב"שלמה אחזקות" מונה גלילי למנכ"ל סונול.
יוסף קרדונר

קורות חייו

נולד בשם גלעד קרדוניס בפתח תקווה ב-1969. בנעוריו שיחק כדורגל בקבוצת הנערים של הפועל פתח תקווה. בעקבות פציעה פנה ללימודי מוזיקה - נגינה בגיטרה ושירה. כשהיה בן 18 התגרשו הוריו. ב-1987 התגייס לצה"ל, ואת שירותו הצבאי עשה בלהקת פיקוד צפון לצד אחינועם ניני ודני שטג ובפיקודו של יצחק אזולאי. בהמשך שירותו הצבאי עבר ללהקת "רוק בירוק" של מפח"ש, שם שירת לצד אבישי כהן. עם שחרורו מצה"ל הקים להקת רוק והשתלב כגיטריסט וכזמר רקע בלהקה הייצוגית של פתח תקווה, "עבר הווה עתיד", בניהולו המוזיקלי של עוזי חיטמן.
בתחילת שנות התשעים החל בתהליך של חזרה בתשובה, במהלכו שינה את שמו מגלעד קרדוניס ליוסף קרדונר, כשם משפחתו של ר' ישראל קרדונר, שהיה מורו של ר' ישראל דב אודסר, מחשובי חסידי ברסלב במאה העשרים. בראיון עמו סיפר כי שיר חסידי ששמע באקראי (השיר ידיד נפש של הזמר החסידי אברהם פריד) השפיע עליו עמוקות בתהליך התשובה. 
קרדונר למד בישיבת ברסלב לבעלי תשובה במגדיאל, ולאחר מכן אצל הרב שמעון ויזנפלד שהפך לרבו. לאחר הפסקה של כחצי שנה בעבודתו המוזיקלית, כשהיה בהתבודדות בפרדס כמנהג חסידות ברסלב, התנגן בראשו הלחן של "שיר למעלות" (פרק קכ"א בתהלים), וכששב לביתו מיהר לרשום את מנגינת השיר בתווים על מנת לזכור אותו. בעקבות אירוע זה קרדונר ביקש לשוב ולעסוק במוזיקה, והוא עשה זאת לאחר שקיבל את ברכתו של הרב ויזנפלד. קרדונר הוסיף ליצור מוזיקה כבעל תשובה, למילים מהמקורות ומכתבי חסידות ברסלב (לרוב קטעים מליקוטי מוהר"ן).

יצירתו

אלבומיו הראשונים של קרדונר הופיעו באמצע שנות התשעים. קרדונר היה לאחד מחלוצי המוזיקה היהודית המקורית (במקביל ליוצרים כעדי רן), שהתפתחה אז בעיקר הודות לחדירתם של חוזרים בתשובה ברסלביים לתעשייה המקומית. להבדיל מן המוזיקה החסידית המיינסטרימית שפעלה בתקופה זו, המוזיקה היהודית התאפיינה בשירה בעברית צברית נטולת-מבטא יידי, בתזמור אקוסטי ומינימלי יחסית ובפנייה אל קהל-יעד רחב יותר, מעבר לגבולות המגזר החרדי ואף הדתי. עבודותיו של קרדונר תרמו להרחבת הרפרטואר המוזיקלי היהודי ופתחו פתח להופעתן של להקות כגון "המדרגות" ו"בין השמשות", וכן להתפתחות הטרנד היהודי בקרב מוזיקאים רבים בעשור הראשון של המאה ה-21 - חילוניים, דתיים ובעלי תשובה. 
המוזיקה של קרדונר מאופיינת בפשטות מלודית ובחזרות רבות, ובכך היא ממשיכה במובן מסוים את הקו המלודי של ר' שלמה קרליבך, אולם עם זאת היא נחשבת למורכבת בהרמוניות ובמקצבים שלה, והיא מטמיעה בתוכה השפעות רבות ומגוונות: החל מרוק רך ורוקנרול וכלה בג'אז ובמוזיקה לטינית.

קרדונר התפרסם בעיקר בזכות לחנו ל"שיר למעלות". השיר זכה במרוצת השנים לכמה וכמה ביצועים, על ידי יוצרים מפורסמים, ובהם נינט טייב, זהבה בן ומוש בן ארי. על כך אמר קרדונר בראיון לעיתון "בשבע": 
פעם כאב לי שעשו את זה, כי רציתי שהשיר יישאר בתמימות ולא יערבבו איתו עוד שירים, דתות אחרות או בנות. אבל אנשים לקחו את השיר בלי רשות, הקליטו ושרו. ניסיתי לעצור את זה ולא הצלחתי, מרוב שאהבו את השיר הזה, לקחו אותו. היום זה כבר לא מפריע לי, זה הגיע לכלל ישראל. אנשים אומרים לי: 'אני לא מתפלל, השיר הזה הוא התפילה שלי'. אני רואה את זה כמתנת שמיים מאוד גדולה
— עפרה לקס, ‏יוסף קרדונר, באתר בשבע - ערוץ 7, 12 במאי 2011
מסכת נגעים

מסכת נגעים היא מסכת בסדר טהרות. המסכת עוסקת בדיני נגעים וכן בדיני מצורע ומפרטת את אופני הטהרה והטומאה על פי הנגעים השונים ושיעוריהם.

מיקומה של המסכת בסדר טהרות

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, המסכת מופיעה לאחר מסכת אהלות מכיוון שחלקה מדבר בטומאת צרעת שהמצורע מטמא באוהל, ודבר זה דומה קצת לטומאת מת (שמטמא באוהל).
ג'ן סטרלינג

ביוגרפיה

סטרלינג נולדה בניו יורק סיטי בשם ג'יין סטרלינג אדריאנס. אמה הייתה אלינור וורד דינס, ואביה היה ויליאם אלן אדריאנס ג'וניור, ארכיטקט ופרסומאי. היא התחנכה בארצות הברית ובאירופה, ולמדה משחק בבית ספרה של השחקנית האנגלייה פיי קומפטון.
סטרלינג החלה את דרכה כשחקנית קולנוע בדרמה של ג'ין ניגולסקו, "ג'וני בלינדה", בה שיחקה בתפקיד סטלה מק'ורמיק, מזכירתו של ד"ר רוברט ריצ'רדסון (לו איירס). בתחילת שנות ה-50 עיצבה את הקריירה שלה עם תפקידים בדרמת כותלי הכלא של ג'ון קרומוול, "כלואה", ובדרמות "רחוב המסתורין" של ג'ון סטורג'ס, בתפקיד הברמנית ויויאן הלדון, ו"תחנת יוניון".
בשנת 1951 הופיעה סטרלינג לצידו של קירק דאגלס בסאטירה של בילי ויילדר "מצפון עיתונאי" (The big Carnaval) שעוררה סערה גדולה, בתפקיד לוריין מינוסה, ובקומדיה של מיטשל לייסן, "החותנת בירח הדבש" (The Mating Season), בתפקיד בטסי דונלדסון.
סטרלינג זכתה בשנת 1954 בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בסרט האסונות של ויליאם ולמן "הגבוהים והאדירים" בתפקיד הנוסעת סאלי מק'י.
סטרלינג המשיכה להופיע ככוכבת קולנוע בעיבוד הקולנועי של מייקל אנדרסון לרומן "1984" בתפקיד ג'וליה, בדרמת האגרוף של מארק רובסון "גבורים הנופלים", בתפקיד בת', אשתו של העיתונאי אדי ויליס (המפרי בוגרט), ובמערבון "האיש עם האקדח" לצידו של רוברט מיצ'ם ב-1955. בשנת 1981 הופיעה בפעם האחרונה בסרט קולנוע, בדרמה הקומית "יום שני ראשון באוקטובר" של רונלד נים.

חייה הפרטיים

סטרלינג נישאה ב-1941 לשחקן ג'ון מרייבל, והתגרשה ממנו בשנת 1947. בשנת 1950 נישאה לשחקן פול דאגלס, ונשארה נשואה לו עד מותו בשנת 1959. מנישואיה לדאגלס נולד בנה היחיד, אדמס, שנפטר ממחלת לב בדצמבר 2003. כשלושה חודשים לאחר מות בנה נפטרה סטרלינג ממחלת הסוכרת, בלוס אנג'לס, כשהיא בת 82.
קטלן דו-גוני

מאפיינים

גודלו של הקטלן הדו-גוני מגיע לכדי שמונה סנטימטרים, וצבעו נע בין גוני השחור, וצבע הצעירים אפור. אצבעות הצבתות ופיסות הרגליים חומות. ההבדל בינו לבין הקטלן עב הזנב הוא בעיקר אורך ועובי הצבתות - לקטלן עב-זנב צבתות עבות וקצרות יותר, בעוד שאצל הקטלן הדו גוני הן ארוכות ודקות יותר. אפשר להשוות את עובי צבתותיו כעובי הצבתות שבין עובי העקצן הצהוב לבין העובי של קטלן עב-זנב.
הקטלן הדו גוני מתגורר בעיקר מתחת לסלעים כבדים ואבנים גדולות - בכל סוגי הקרקע, לרבות חול. כמו כן הוא נמצא לעיתים במחילותיהם של מכרסמים (המתעלמים לגמרי מנוכחותו). ניתן למוצאו משוטט גם באזורי דיונות, וחולות נודדים. לעיתים גם בחולות שפת הים.
אין לבלבל בין עקרב זה לקרובו שחרן יהודה שאינו מסוכן. הקטלן ניתן לזיהוי וודאי על ידי הסתכלות בזנבו - הזנב עבה מאוד ביחס לעקרבים אחרים, וישנן מגרעות בצורת קילוף בשניים מפרקי זנבו (השני והשלישי, מכיוון העוקץ), מאפיין שלא קיים בשחרן יהודה, שגם קטן ממנו, וגם זנבו אינו עבה. בניגוד לשחרן, הקטלן לא יימצא על עצים (בין הקליפה לעץ), אלא בעיקר מתחת לאבנים גדולות וסלעים, או משוטט בחולות. הקטלן הדו גוני בעל פוטנציאל לגרום למוות, בעוד שעקיצת השחרן כואבת מאוד (כצריבה מברזל מלובן), אך איננה מסכנת חיים.
פקטור לורנץ

בתורת היחסות הפרטית, פקטור לורנץ הוא הביטוי הבא:
כאשר  היא המהירות ו מהירות האור.
הפקטור  מופיע בהקשרים רבים ביחסות פרטית, ויש לו חשיבות רבה בטרנספורמציית לורנץ.
נמניה ניקוליץ' (כדורגלן מונטנגרי)

קריירה

ניקוליץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של OFK בלגרד. כאשר סיים את גיל הנוער נרכש על ידי הכוכב האדום בלגרד ומיד לאחר מכן הושאל לזלטיבור וודה ובהמשך חזר לליגה המונטנגרית כאשר הושאל לגרבאלי. בעונת 2008/2009 חזר לכוכב האדום, עמה זכה בגביע הסרבי. בעונה שלאחר מכן הושאל לספרטק סובוטיצה. בקיץ 2011 עזב באופן רשמי את הכוכב האדום וחזר למועדון נעוריו, OFK בלגרד, בו שיחק שנה וחצי.
בינואר 2013 חתם ניקוליץ' בדינמו מינסק מליגת העל הבלארוסית, במדיה שיחק שנה וחצי וערך 74 הופעות בכל המסגרות, בהן כבש שמונה שערים. ביולי 2015 חתם בבאטה בוריסוב, עמה זכה באליפות בלארוס ובמדיה שיחק בשלב הבתים של ליגת האלופות. בסך הכל ערך 22 הופעות במדי הקבוצה בכל המסגרות, בהן כבש שלושה שערים.
ב-3 בפברואר 2016 הגיע ניקוליץ' לישראל וחתם לעונה וחצי בקבוצת הפועל תל אביב. ארבעה ימים לאחר מכן כבר פתח בהרכב הקבוצה בדרבי מול מכבי תל אביב, במשחק שהסתיים בתיקו 1–1. ב-19 במרץ 2016 כבש לראשונה במדי הפועל תל אביב, כאשר הבקיע צמד שערים בניצחון החוץ 3–0 על הפועל כפר סבא במסגרת המחזור הראשון של הפלייאוף התחתון בליגת העל. בסך הכל כבש שלושה שערים והוסיף ארבעה בישולים בעשר הופעות ליגה עד תום העונה. באוגוסט 2016 האריך את חוזהו בקבוצה לשנתיים נוספות, ומונה לקפטן הקבוצה. ב-14 בדצמבר 2016, עקב בעיות כלכליות אליהם נקלע המועדון, שוחרר ניקוליץ' מהקבוצה.
ב-10 בפברואר 2017 חתם בקבוצת ווז'דובאץ מליגת העל הסרבית. בנובמבר 2017 חזר לישראל וחתם בקבוצת הפועל רעננה. בינואר 2019 הוקפא לאחר החתמתו של מילוש זמאן, וב-23 במרץ 2019 חתם במינסק מליגת העל הבלארוסית.
ביולי 2019 חזר ניקוליץ' לווז'דובאץ.

נבחרת לאומית

ב-12 באוגוסט 2009 ערך ניקוליץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מונטנגרו, בניצחון 2–1 נגד ויילס. במשחקי מוקדמות יורו 2016 ערך ניקוליץ' ארבע הופעות, ובמוקדמות מונדיאל 2018 שותף בשני משחקים.
חוק בראג

חוק בראג הוא חוק שנוסח על ידי הפיזיקאי ויליאם לורנס בראג ב-1912, לאחר ניסויים בהם נחקרה האינטראקציה של קרני רנטגן או קרני נייטרונים עם גבישים, תופעה המכונה "עקיפה של קרני רנטגן" (או נייטרונים).
למרות פשטותו, חוק בראג אישש את קיומם של חלקיקים תת-אטומיים ממשיים בסקלה האטומית, ובעיקר סיפק כלי חדש ועוצמתי לחקר מבנה הגבישים. בראג זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1915 יחד עם אביו, ויליאם הנרי בראג, על עבודתם לקביעת מבנים גבישיים, החל במלח בישול, אבץ סולפיד ויהלום; ועל תרומתם לשיטה בכללותה, כולל ניסוח החוק על ידי בראג הבן, ופיתוח ספקטרומטר של קרני רנטגן ששימש למדידות על ידי בראג האב.

רקע

כאשר קרני רנטגן פוגעות באטום, הן גורמות לענן האלקטרונים שלו לנוע, בדומה לכל שדה אלקטרומגנטי. תנועת המטענים (האלקטרונים) גורמת לפליטה מחדש של גלים אלקטרומגנטיים באותה תדירות (פרט להרחבה קלה של טווח התדירויות, מסיבות שונות); תופעה זו ידועה בשם פיזור ריילי (או פיזור אלסטי). הגלים המפוזרים יכולים לעבור פיזור בעצמם, אך פיזור שניוני זה זניח ואין התייחסות אליו בחוק בראג. תהליך דומה קורה בפיזור של חלקיקים, כגון גלי נייטרונים מגרעיני האטומים, או על ידי אינטראקצית ספין קוהרנטית עם אלקטרון לא-מזווג. הגלים הנפלטים מתאבכים זה עם זה, התאבכות בונה או הורסת (גלים חופפים נסכמים לקבלת גל חזק יותר, או מקזזים אחד את השני במידה מסוימת, עד להרס הגל באופן מוחלט). התאבכות זו יוצרת תבנית עקיפה על גלאי או סרט צילום. ניתן לנתח את תבנית ההתאבכות לפי כללי העקיפה, ולקבל מידע לגבי הגורמים לפיזור הגלים - האטומים ומיקומם היחסי בגביש.

פיתוח

גל מונוכרומטי בודד, מכל סוג, פוגע בזווית θ במישורים מסודרים של נקודות סריג במרווח d אחד מהשני, כמוצג בשרטוט:
קיים הפרש באורך המסלול שעוברות שתי קרניים - הקרן שמוחזרת לאורך הקטע 'AC, והקרן המועברת, ואז מוחזרת לאורך הקטעים AB ו-BC. הפרש הדרכים:
אם הפרש הדרכים שווה לכל מספר של אורכי גל, אזי שני הגלים הנפרדים יגיעו לנקודה באותה הפאזה, ולכן יעברו התאבכות בונה. מתמטית:
בעזרת משפט פיתגורס ומההגדרה הטריגונומטרית של סינוס וקוסינוס, ניתן להראות כי:
כמו כן ניתן להראות:
אם נאחד הכל, תוך שימוש בזהויות של פונקציות טריגונומטריות:
ואת הביטוי ניתן לפשט לקבלת חוק בראג:

קשר למרחב ההופכי

כפי שמראה האיבר , החוק מודד את מספר אורכי הגל הנכנסים בין שתי שורות אטומים, כלומר - מרחק הופכי. מקס פון לאואה פירש זאת נכונה בצורה וקטורית במשוואות לאואה.
אם  הוא וקטור הגל הפוגע, ו- הוא וקטור הגל המוחזר, קיים וקטור  בסריג ההופכי, המקיים .
בשילוב תנאי הפיזור האלסטי , ועם הצבת זווית הפיזור , מתקבל חוק בראג. מושג הסריג ההופכי הוא מרחב פורייה של השריג הגבישי, והוא דרוש לטיפול מתמטי מלא של מכניקת גלים.
ג'וני ואבירי הגליל

עלילה

ג'וני (עוז זהבי) שב מסין לביתו במושב בגליל לאחר מות אביו כדי לקחת אחריות על אחותו המתבגרת חלי, על העסק המשפחתי הכושל ועל חייו. הוא שואף להזניק קדימה את מכוורת הדבש המשפחתית, אך בעקבות רצף של טעויות מגלה כי במכוורת לא נמכר דבש בוטיק אלא סקס בוטיק. הגילוי המטלטל עומד לשנות את חייו וחיי הסובבים אותו.
דוד המאירי בגין

דוד המאירי בגין (18 באוגוסט 1920–1980) הידוע בכינויו המחתרתי "גלבוע", היה פעיל במחתרות האצ"ל והלח"י, בעיר בריסק (ברסט ליטובסק), שהייתה אז בפולין. דוד היה הצעיר מבין שלושת ילדיהם של שרה ויעקב בגין, ובן דודו של מנחם בגין. הוא למד בגימנסיית "תרבות", בעירו, ובגיל צעיר הצטרף לתנועת בית"ר. לאחר מכן הצטרף לתא החשאי של האצ"ל שהוקם בבריסק (בפולין). בשנת 1938 הוא השתתף בקורס צבאי של הארגון ופעל להקמת תאים חדשים בבריסק. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ברח לרוסיה דרך ליטא, והחל לחפש דרך להגיע לארץ ישראל.
בשנת 1941 הגיע ארצה כחייל בצבא אנדרס - הצבא פולני, ומייד עזב כדי להצטרף לשורות הלוחמים הבריטים. הוא מצא דרך אל חבריו במחתרת, והתחיל את חייו בארץ ישראל ובמחתרת לח"י כדוד מאירי. דוד היה אחד מהאנשים שהקימו את המודיעין בלח"י, ואחר כך המשיך להיות איש מחלקה ו' במחלקת המודיעין.

פעולותיו במחתרת

ב-16 מרץ 1944 הבריטים ערכו הבריטים מרדף אחרי דוד משום שהיה בן דודו של מנחם בגין - מפקד מבוקש בארגון האצ"ל בתקופת המאבק במנדט הבריטי. במהלך המרדף ירו לכיוונו כדורים שלא פגעו בו. בסוף המרדף הוא נתפס בתל אביב על ידי הבריטים. בעת חקירתו בניסיון להוציא ממנו מידע דוד הוכה ועונה, ולמרות זאת לא נתן להם את כתובת חדרו, שם היה החומר על מחלקה ו'. דוד היה עצור בחדר אנשי לח"י, במגרש הרוסים בירושלים בחדר 18.
במהלך משפטו ביוני, דוד הודה במעשיו בניגוד להמלצותיו של עורך דינו, מכיוון שרצה להשמיע את קו ההגנה שלו. דוד בחן את עורכי דינו בקפידה, האם הם מספיק מגויסים למטרה של המאבק בבריטים. הוא ביקש מעורך דינו להסכים לקו הגנה זה, המייצג אותו כחייל של תנועת המחתרת העברית. דוד רצה להסביר בבית המשפט שהנשק שנמצא בידו היה מיועד למלחמה בבריטים. עורך דינו לא יכול היה להסכים לקו הגנה כזה והתפטר.
דוד ביקש למסור הצהרה בה אמר שהוא שולל את זכותו של בית דין זה לשפוט אותו. הוא טען כי "ברור היום שאנגליה לא באה לכאן כדי להגשים את המנדט, אלא יצרה את המנדט כדי להגשים את מטרותיה שלה. לוחמי חרות ישראל אינם משתתפים במשחק של אזרחות הגונה ובוויכוח על החוקים שלכם, ואני, כחייל בשירותיהם עומד בפניכם בפנים גלויות. הפסיקו את המשחק. אני רוצה מכם שביחס אלינו, תפסיקו גם אתם את העמדת הפנים של אובייקטיביות וחוקיות. נהיה אויבים גלויים עם כל היחסים הנובעים מכך. וראשית כול נובע מזה יחס אלינו לא כאל פושעים פליליים, כי אם יחס הניתן לשבויי מלחמה".
בבית־הדין הצבאי הבריטי בירושלים נידון דוד ל-12 שנות מאסר ונכלא בכלא עכו. הוא נמנה עם הבורחים בפריצה לכלא עכו, ב־4 במאי 1947, והוסיף לפעול במסגרת הלח"י. עם קום המדינה ב-14 במאי 1948, התגייס דוד לצה"ל ושירת כקצין עד לשחרורו. הוא עבד בעיריית תל אביב, והיה פעיל בהסתדרות העובדים הלאומית בתנועת החירות, ובאגודה להנצחת חללי לח"י.

מותו

דוד נפטר ב־8 בספטמבר 1980 - כ"ד באלול תש"ם בגיל 60. הותיר אישה ושני ילדים.
מטרו (זיכיון)

משחקי וידאו

משחק ירי בגוף ראשון שכותרתו Metro 2033 נוצר עבור פלטפורמות המשחק ב-Microsoft Windows ו-Xbox 360 . המשחק פותח על ידי משחקי 4A באוקראינה ופורסם במרץ 2010 על ידי THQ. משחק ההמשך, Metro: Last Light, שוחרר במאי 2013 ב-Microsoft Windows, Xbox 360 וב-PlayStation 3. גרסאות Redux של המשחקים יצאו בשנת 2014 והציגו גרפיקה ומשחקים עדכניים עם תכנים להורדה. משחק Metro Redux שוחרר למחשב האישי, ב-Xbox One וב-PlayStation 4. משחק שלישי, Metro Exodus, שוחרר בפברואר 2019.

רומנים אחרים

יקום מטרו 2033 היא סדרה של סיפורים קצרים, נובלות ורומנים, המשתרעים על מגוון ז'אנרים הנעים בין פעולה פוסט-אפוקליפטית לרומנטיקה, שנכתבו על ידי כמה מחברים שונים. אף על פי שנכתבו על ידי סופרים שונים, סיפורי סדרת מטרו המורחבת כולם נתמכים על ידי דמיטרי גלוכובסקי ומפורסמים באתר הרשמי של מטרו.

תרגומים

מרבית העבודות הכתובות של הסדרה שוחררו במקור ברוסיה. כמה ספרים מהיקום של מטרו 2033, כמו פיטר, לקראת האור והחושך, תורגמו למספר שפות אירופיות, כמו גרמנית, פולנית ושוודית. לפני 2014 ומשחקי הווידאו מטרו 2033 וMetro: Last Light, לא יצאו ספרים בסדרה במדינה שבה האנגלית היא השפה הבולטת.

אמצעי תקשורת אחרים

רומן גרפי שכותרתו Metro 2033: Britannia Comic Prologue בהשראת הפרולוג של הרומן Metro 2033 Britannia שראה אור בשנת 2012. הסיפור נכתב על ידי גרנט מקמאסטר, מחבר הרומן והוא מאויר על ידי בנדיקט הוליס. זמין להורדה בחינם ובניגוד לרומנים הוא באנגלית ולא ברוסית.
משחק הלוח Metro 2033 מבוסס על הרומן המקורי יצא בשנת 2011, שעוצב על ידי סרגיי גולובקין ופורסם על ידי הובי וורלד. סדרת המטרו התפתחה גם לסרטים של מייקל דה לוקה וסרטי סולפיסט. עם זאת החל מה -11 בדצמבר 2018 הפרויקט בוטל בשל רצון לביצוע אמריקנזציה לפרויקט. באוגוסט 2019 גלוכובסקי וחברת הפקות רוסית הודיעו על תחילת הפקת עיבוד קולונעי.