google/wiki40b huggingface dataset:
מרקו בלבול

קריירת משחק

בלבול החל את הקריירה במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ובשנותיו הראשונות בקבוצת הבוגרים של המועדון מיעט לשחק. את הפריצה הגדולה שלו עשה בעונת 1987/1988, תחת הדרכתו של המאמן דרור קשטן, והוא נבחר לתגלית העונה. בעונה לאחריה הוא כבר היה שחקן הרכב קבוע. את עונת 1990/1991, בה זכתה מכבי חיפה בדאבל, החמיץ בלבול כמעט במלואה עקב פציעה.
בלבול היה שותף לאליפות ההיסטורית של חיפה בעונת 1993/1994, בה זכתה באליפות ללא הפסד ליגה ושברה שיאים רבים. בעונה זו הוא שיחק כמגן ימני לצד חוליית הגנה שכללה את אלון חרזי, איתן אהרוני, רומן פץ, אריק בנדו ומשה גלאם.
בקיץ 1998 הביא אותו אברהם גרנט למכבי תל אביב. לאחר שתי עונות, בהן לא זכה עם מכבי תל אביב באף תואר, עזב גרנט למכבי חיפה והביא איתו את בלבול. בשתי עונותיו האחרונות כשחקן כמעט ולא שותף בלבול במשחקים, אך היה בפועל עוזר המאמן של גרנט, וזכה עם הקבוצה בשתי אליפויות. בסיום עונת 2001/2002 פרש בלבול ממשחק פעיל, כשבאמתחתו חמש אליפויות ושלושה גביעים עם מכבי חיפה.
לזכותו של בלבול תשע הופעות במדי נבחרת ישראל. בלבול שותף בחמישה משחקים במסגרת מוקדמות יורו 1996. בנוסף הוא שותף בארבעה משחקי ידידות של הנבחרת, באחד מהם גם כבש שער עצמי (הפסד 4-1 לרומניה).

קריירת אימון

לאחר שפרש ממשחק, לפני עונת 2002/2003, מונה בלבול לעוזר המאמן במכבי חיפה תחת אברהם גרנט. לאחר מכן המשיך באותו תפקיד תחת יצחק שום, ורוני לוי. בקיץ 2006 בלבול היה אמור לאמן את מכבי נתניה לצד טון קאנן, אך קאנן עזב את הקבוצה עוד לפני תחילת העונה, ובלבול עבר להיות עוזר המאמן של אלי גוטמן. כשגוטמן פוטר לאחר מספר חודשים מנתניה, בלבול עזב יחד איתו. בתחילת עונת 2007/2008 מונה בלבול לראשונה למאמן ראשי, בהפועל באר שבע מהליגה הלאומית. פתיחה גרועה של העונה, שהחלה בציפיות האוהדים לעלות לליגת העל בתום העונה, הביאה לפיטוריו כבר בדצמבר.
בקיץ 2008 הגיע בלבול למכבי תל אביב, לשמש כעוזרו של רן בן שמעון, אך האחרון פוטר לאחר כמה מחזורים ובלבול נשאר במועדון, והמשיך כעוזרו של מאמן הקבוצה, אבי נמני. באוקטובר 2009 מונה למאמן קבוצת בני סכנין, והגיע עימה למקום ה-7. בקיץ 2010, לפני שעמד להתחיל את עונתו השנייה כמאמן הקבוצה, פרש בלבול מאימון הקבוצה מסיבות אישיות. לאחר מכן עבר בלבול לאנגליה, שם הוא שימש סקאוט בווסטהאם, תחת ניהולו של אברהם גרנט.
בקיץ 2011 מונה בלבול למאמן מכבי פתח תקווה. ב-15 באוקטובר פוטר בלבול מתפקידו כאשר לזכות הקבוצה היו 11 נקודות מ-8 משחקים.
בינואר 2012 מונה בלבול לעוזר מאמן פרטיזן בלגרד לאחר שאברהם גרנט מונה למאמן הקבוצה.
ב-11 במרץ 2013 מונה שוב למאמן בני סכנין, לאחר פיטוריו של שלומי דורה. בהדרכתו של בלבול סיימה הקבוצה את משחקי הפלייאוף התחתון ללא אף הפסד, ובמחזור האחרון ניצלה מירידה כשסיימה במקום ה-12, מקום אחד מעל הקו האדום. בעונת 2013/2014 הוביל את הקבוצה למקום השישי בפלייאוף העליון, ובתום העונה סיים את תפקידו במועדון.
בספטמבר 2014 חבר בלבול לגרנט פעם נוספת, כשמונה להיות עוזר המנג'ר בקבוצה התאילנדית טרו סאסאנה.
ב-28 בדצמבר 2014 מונה בלבול למאמן הראשי במכבי חיפה, לאחר פיטוריו של אלכסנדר סטנוייביץ'. בתום העונה סיימה הקבוצה במקום החמישי בליגה, ובלבול סיים את תפקידו. ביולי 2016 מונה בלבול למאמן הנבחרת הצעירה של ישראל בכדורגל עמה לא הצליח להעפיל לטורניר יורו 2019. בדצמבר 2018 מונה בפעם השנייה למאמן מכבי חיפה. תחת הדרכתו חל מהפך בקבוצה, הן בתוצאות והן ביכולת, והקבוצה העפילה לפלייאוף מהמקום השני.
Ben (שיר)

רקע

השיר נכתב במקור לדוני אוסמונד, אך מאחר שהוא היה במסע הופעות באותו הזמן, השיר הוצע לג'קסון.
למרות שג'קסון כבר הפך לאמן הצעיר ביותר שמכניס שיר למקום הראשון עם I Want You Back כחלק מחמישיית הג'קסונים, Ben הפך אותו לזמר הסולו השלישי הצעיר ביותר, בגיל 14, שמוציא סינגל המגיע למקום הראשון.

גרסאות כיסוי

אמנים רבים הוציאו גרסה מחודשת לשיר, ביניהם בויזון, קריספין גלובר וקוני טבלוט.
יוסף זריצקי (רב)

ביוגרפיה

נולד בירושלים, בנם של הסופר דוד זריצקי וברטה לבית ארלנגר. אחותו היא הסופרת החרדית שיינדל ויינשטיין. 
פוסק הלכה גם בתחומים נוספים, מלבד כשרות, ומשמש כמשגיח כשרות במלונות, מסעדות ומפעלי מזון. פיקח על מפעלי חומרי גלם בישראל  עבור הכשרויות של, חוג חת"ם סופר פתח תקווה, בד"ץ שארית ישראל והרבנות הראשית. החל משנת 2013 הוא מעניק את הכשרות לפסח לסיגריות מתוצרת דובק, לצד בד"ץ בית יוסף.
לאחר שהראשון לציון, הרב יצחק יוסף, התבטא כי יש יינות רבים בשוק שאינם ראויים לקידוש, טען זריצקי כי דבריו הם "שערוריה".
מביע את דעתו לעיתים בניגוד למנהגים רווחים, כגון ביקורת על זריקת מזון לפני פסח מחשש לחמץ, משום שלדבריו יש בכך איסור בל תשחית.
הרב זריצקי הוא תושב בני ברק, נשוי ואב לשמונה. בנו שמעון זריצקי, הוא מרבני ישיבת לב לאחים וראש כולל של "בעלי בתים" ברחובות לבעלי תשובה.
מנקנט

מאפיינים

מנקנט הוא ענק כתום עם סיווג ספקטרלי K0 III במרחק של כ-60 שנות אור ממערכת השמש ובהירותו היא מדרגה 2.05. מסתו גדולה בקצת יותר מפעמיים מסת השמש ורדיוסו גדול מעט יותר מפי 10 מרדיוס השמש. טמפרטורת פניו היא כ-4,900 קלווין והוא מאיר בעוצמה של למעלה מפי 40 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך הטמפרטורה הנמוכה שלו גורמת לכך שחלק משמעותי מקרינתו היא בתחום התת-אדום, כך שעוצמת הארתו הכוללת היא פי 60 מעוצמת ההארה של השמש. מנקנט נמצא בשלב מתקדם של התפתחותו והוא מתיך הליום לפחמן ולחמצן לאחר שהמימן שבליבתו אזל.
לכוכב תנועה עצמית גדולה יחסית של כשלושת רבעי שניית קשת בשנה, ששקולה למהירות משיקה של כ-65 קילומטר בשנייה. לעומת זאת, מהירותו הרדיאלית נמוכה בהרבה, כ-1.3 קילומטר בשנייה בלבד, כך שהכוכב נע כמעט בניצב לקו הראייה אליו, ולמרות שהוא נמצא קרוב יחסית למערכת השמש, הוא כנראה לא נוצר בסביבתה אלא חולף בסמוך.
נתיבי הים התיכון

"נתיבי הים התיכון בע"מ" היא אחת מחברות הספנות הראשונות שהוקמו במדינת ישראל. היא הוקמה בשנת 1956 בשותפות שווה על ידי מרדכי מנו (1923–1969) מחלוצי הספנות העברית בישראל,  והאחים סמי ויולי הרשקוביץ (עופר). החברה נוהלה על ידי מרדכי מנו וסמי הרשקוביץ (עופר).
החברה עסקה בעיקר בהובלת מטענים בין נמלי הים התיכון. בשנת 1959 רכשה החברה את האוניה "השלושה" שתוך זמן קצר נמכרה לגרוטאות. אחריה נרכשו אוניות מטען קטנות נוספות "אייל" על שם בנו של סמי עופר, "כרמלה" ו"מלכה" על שם בנותיו של מרדכי מנו. 
בשנת 1961 רכשה "נתיבי הים התיכון" את האוניה "אתרוג" מחברת ביטוח, זאת אחרי שהאוניה נפגעה קשות משריפה שפרצה על סיפונה. האוניה תוקנה ושופצה על ידי החברה, הוכשרה להפליג ושמה הוחלף ל "ליאורה" על שם בתו של יולי עופר. לחברה היו אוניות נוספות, ביניהן האוניה "עידן".
חברת "נתיבי הים התיכון בע"מ" פרצה את הדרך והפכה במהרה ל"ליינר" מוביל בתנועת המטענים לישראל בים התיכון ובמיוחד מהים האדריאטי.
בשנת 1966 פורקה "נתיבי הים התיכון" וכל אחד מהשותפים הקים חברה משלו. האחים סמי ויולי הרשקוביץ (עופר) הקימו את חברת "קווי הים התיכון" ומרדכי מנו הקים את "מנו נתיבי ים בע"מ".
האוניות שנרכשו במרוצת השנים חולקו בין שתי החברות. "קווי הים התיכון" קיבלו את האוניות "מלכה ", "ליאורה" ו"עידן" ואילו "מנו נתיבי ים" קיבלה את האוניות "איל" ו"כרמלה" ומספר אוניות חכורות.
The Antichrist

ליריקה

השיר השני באלבום מוקדש לתעשיית המטאל ומהלל אותה, עם דגש על סגנון הת'ראש מטאל, וניתן לשמוע בו התייחסויות לאלבומי ת'ראש מטאל משפיעים, כגון Pleasure to Kill של להקת קריאייטור וBonded by Blood של אקסודוס. השיר השלישי תוקף את הדת הנוצרית בטענה שהיא גורמת למלחמות ומוות. שיר 5 הוא שיר אנטי מלחמה.
מודל היהלום

מודל היהלום הוא מודל כלכלי שהוצע על ידי מייקל פורטר (1990), ומנסה להסביר איך נוצר יתרון תחרותי של מוצרים ותעשיות מסוימות דווקא במדינות או אזורים מסוימים. המודל תורם בהשוואת מדינות או אזורים גאוגרפיים גדולים בסביבה תחרותית גלובלית.

תפקיד הממשלה במודל היהלום של פורטר

תפקידה של הממשלה במודל היהלום של פורטר היא לפעול כזרז וכמאתגר, מטרתה לעודד - או אפילו לדחוף - חברות להעלות את השאיפות שלהם לעבור לרמות גבוהות יותר של ביצועים תחרותיים. הם חייבים לעודד חברות להעלות את הביצועים שלהם, לעורר דרישה מוקדמת עבור מוצרים מתקדמים, להתמקד ביצירת גורמים מיוחדים ולעורר את התחרות המקומית על ידי הגבלת שיתוף פעולה ואכיפת תקנות נוגדות אמון.

היתרון התחרותי של אומות

פורטר הציג מודל זה בספרו: "היתרון התחרותי של האומות" (1990), אחרי מחקר על עשר מדינות מהמובילות במסחר. הספר היה התאוריה הראשונה] של תחרותיות המבוססת על הגורמים פרודוקטיביים שבהם חברות מתחרות, במקום יתרונות השוואתיים מסורתיים, כגון משאבי הטבע וכח העבודה.
קישלה

קישלֶה (מטורקית: kışla, כלומר - "מקלט לחורף", מ kış "חורף") הוא כינוי לבית המעצר שהוקם בעיר העתיקה בירושלים בתקופה העות'מאנית. המבנה שוכן בצמוד למגדל דוד מדרום, בשולי הרובע הארמני, ומשמש כיום את מטה מרחב דוד של מחוז ירושלים של משטרת ישראל.

המבנה

הקישלה הוא מבנה רבוע בעל חצר גדולה וקטוּרה (לא מקוּרָה), הדומה במתכונתו לחאן. הוא בנוי שתי קומות, כאשר הקומה התחתונה גבוהה בהרבה ביחס לשנייה. צדו המערבי נסמך אל החומה העות'מאנית; צדו הצפוני פונה לכיוון חפיר המצודה; צדו המזרחי פונה אל העיר העתיקה, וצדו הדרומי פונה אל פרברי הרובע הארמני. הכניסה אל המבנה מצפון דרך שער מסוגנן.

היסטוריה

המבנה הוקם במחצית הראשונה של המאה ה-19 על ידי שליט מצרים מוחמד עלי ובנו איברהים פאשה כארמון קיץ. המיקום בסמוך למצודה לפנים מן החומה לא היה מקרי, שכן המבנה הוקם באותן עשר שנים בהן מרדו מוחמד עלי ובנו בשלטון המרכזי באיסטנבול, וביקשו להבטיח את שלומם.

משמעות השם

לאחר נפילת שלטונם של מוחמד עלי ובנו, שימש המבנה את הצבא העות'מאני למגורי חיילים עבור שומרי העיר. משמעות השם בטורקית היא אפוא "קסרקטין", וצורת הגייתו היא קישְלָה (במלרע). ותיקי ירושלים טוענים כי במהלך הפרות סדר והפגנות היו החיילים צועקים אל הקהל המתגודד: "קישְלָה! קישְלָה!", כאומרים: "התפזרו מיד, לפני שניקח אתכם לבית המעצר".

המבנה עד ימינו

לאחר כיבוש העיר בידי הבריטים, נמשך השימוש בקישלה כבסיס צבאי וכרחבת המסדרים המרכזית בעיר העתיקה. על רחבה זו נערך, בין היתר, טקס השבעתם של הז'נדרמים המקומיים, שהמשיכו בשירותם תחת הממשל הצבאי הבריטי.  בשנת 1921, לאחר הקמת משטרת המנדט, עבר מתחם הקישלה לרשותה. במשך כשנה פעל במקום בית הספר הראשון לשוטרים בארץ ישראל. במקביל הוצבה בו יחידת משטרה קטנה, שפעלה בעיר העתיקה. בתקופת המרד הערבי הגדול, בשנים 1939-1936, הוצבה בקישלה תזמורת המשטרה, אשר מילאה תפקיד מבצעי ופיקחה על הנעשה ברובע היהודי. במקביל נמשך השימוש בקישלה כבית כלא, אליו נוסף בשנות הארבעים גם בית מעצר לאסירי המחתרות היהודיות. בין היתר, נכלאו בקישלה עשרים מלוחמי הגדודים העבריים ובהם זאב ז'בוטינסקי, לאחר שהגנו על תושבי ירושלים במהלך התקפות הערבים עליהם באפריל 1920 (מאורעות תר"פ).
לאחר כיבוש העיר העתיקה על ידי הלגיון הערבי במלחמת העצמאות, הוחזקו בקישלה הלוחמים היהודים שנשבו, עד שעברו למחנה שבויים בירדן. לאחר שביתת הנשק, המשיכו הירדנים להשתמש בקישלה כמתקן המשטרתי המרכזי בעיר העתיקה וכבית כלא. לאחר איחוד ירושלים במלחמת ששת הימים, הוצבה בקישלה משטרת העיר העתיקה, בפיקודו של מפקח מרדכי ישראלי. בנוסף לשוטרים הישראלים, שירתו ביחידה גם שוטרים ירדנים לשעבר, שהתגייסו למשטרת ישראל. כיום, משתמשת משטרת ישראל בשלוש מצלעות המבנה ובחצר המתחם. בקישלה מוצבים מטה מרחב דוד, שבתחום אחריותו האזור הרגיש של העיר העתיקה ועיר דוד, על מורכבותו הפוליטית, הדתית והדמוגרפית. כן פועלות מהמתחם יחידות נוספות, השייכות למרחב ולמחוז ירושלים (משטרה).

ממצאים ארכאולוגיים

הקישלה עומד במקום בו נהוג לזהות על פי מקורות היסטוריים את ארמון המלך הורדוס שחי בירושלים בימי בית המקדש השני לפני כאלפיים שנה. בראשית המאה ה-21 החל להיחפר המבנה המוארך הצמוד לחומה, ששימש בעיקר לחדרי מעצר. בחפירות נתגלו קירות מאסיביים, שזוהו באופן כמעט ודאי עם ארמונו של הורדוס, והיוו אישוש ראשון להנחה ההיסטורית.
יצחק מאיר האיתן

ביוגרפיה

נולד בעיר ברלד ברומניה לתמר, בתו של הרב משולם ראטה, ולרב ד"ר ישראל הייטנר (האיתן), שכיהן שנים רבות כרב הראשי של חיל הים, ונקרא על שם סבו. היה בן יחידי יחד עם אחות, ציפורה. בגיל שלוש וחצי, ביום ב' בסיוון תש"ד, עלתה משפחתו ארצה. למד בבית הספר היסודי לבנים יבנה בחיפה, בישיבת כפר הרא"ה והחל מתשי"ט בישיבת כפר חסידים, שם היה מתלמידי הרב אליהו לופיאן.
משם עבר לישיבת מרכז הרב והיה מתלמידי הרב צבי יהודה קוק. היה משתתף קבוע גם בשיעוריו של הרב שלמה יוסף זווין. בשלהי שנת תשכ"ד נישא לדבורה לבית הרצברג. 
בשנת תשכ"ז כיהן משגיח רוחני בישיבה גבוהה בקריית שמואל. לאחר מכן חזר לירושלים והתגייס לשירות קצר של שלושה חודשים בחיל ההנדסה. בהמשך שימש כר"מ בישיבת נתיב מאיר. 
היה ממייסדי ישיבת ירושלים לצעירים ביחד עם הרבנים יוסף ברמסון ויעקב פילבר. כן היה שותף בהקמת הישיבה התיכונית במבשרת ירושלים בראשות הרב שבתי זליקוביץ. שימש מספר שנים כרבו של המושב בית מאיר ועמד במשך תקופה בתור ראש כולל שהקים במקום. ניהל את עזבונו של סבו הרב משולם ראטה והוציא לאור חלק ניכר מכתביו.
היה חבר בגרעין המייסד של היישוב קרני שומרון בשנת תשל"ח ולאחר מספר שנים עבר להתגורר ביישוב קדומים. בשנת תשמ"ג יסד את רבנות שומרון ועד פטירתו שימש כרב האזורי של השומרון. בתקופה זו היה אחראי בין השאר על מינוי רבנים להתנחלויות ביהודה ושומרון.
נפטר ממחלה בשנת תשנ"א ונקבר בבית העלמין של קרני שומרון. בית הכנסת המרכזי של היישוב קדומים קרוי על שמו.

צאצאיו

בניו הם הרב אליהו האיתן - רב משיב במכון פוע"ה, אמציה האיתן - במאי ותסריטאי[5][5]  והרב משולם האיתן - ר"מ בישיבת רמות. בתו נעה נישאה לרב עמיחי כנרתי - ר"מ בישיבת איתמר וחוקר במכון שלמה אומן. בת נוספת נישאה לרב אלקנה סגל - ר"מ בישיבת נתיבות ישראל. בנו הרב יהושע האיתן שימש כראש כולל ונפטר בדמי ימיו בגיל 46.
צ'י משיה

משפחה

לאחר שיו' נישא לנוּ גְ'יָאו, הוא נשאר בביתו למשךשלושה ימים בלבד לפני שיצא שוב לעצור את השטפונות. בזמן שעצר את השטפונות, ילדה אשתו של יו' את בנם, אשר יו' נתן לו את השם צִ'י. לאחר תשע שנים סיים יו' את הטיפול בשטפונות. כשלבסוף הגיע לביתו, שמח צִ'י מאוד, ורץ לזרועות אביו.

שלטונו

יו' נפטר לאחר שלטון שנמשך 45 שנים. מהלך עלייתו של צִ'י לשלטון אינו ברור.
על פי ההיסטוריון סְה-מָה צְ'ייֵן, יו' לא רצה שבנו יהפוך למלך, ורצה להעביר את השלטון לגָאו יָאו, שר המשפטים שלו. אולם גָאו יָאו נפטר עוד בחייו של יו', ולפיכך סימן יו' כיורש את יִי (הידוע גם בתור בָּוֹיִי), אשר ליווה אותו ב-13 השנים של הטיפול בשטפונות, והיה השר לאחזקת בעלי חיים. אולם עקב השפעתו החזקה של יו', מנהיגי מדינות שיה הלכו בעקבות צִ'י ולא שעו אחר יִי, ולפיכך נאלץ יִי להעביר את השלטון אל צִ'י בתום שלוש שנות האבל על יו'.
גם רשומות הבמבוק מציינות כי יו' מינה את יִי ליורש, אולם לא מזכירות בשום צורה תקופת שלטון של יִי, וטוענות רק כי צִ'י בנו של יו' לקח את השלטון לאחר שלוש שנות אבל על אביו. מוזכר בהן גם מותו של יִי בשנה השישית לשלטון צִ'י וקורבן שהעמיד צִ'י לזכרו. המתרגם ג'יימס לג מעיר על כך: "תיאור זה אינו תואם לתיאור מותו של יִי, שמיוחס בדרך כלל לרשומות, ושאכן ללא ספק הופיע בחלק מספרי הבמבוק, ועל פיו יִי כיוון לשלטון וצִ'י הוציאו להורג."
צִ'י עלה לשלטון בשנה גְווֵיְהָאי, וחגג את עלייתו לשלטון עם כל נתיניו בג'וּ'נְטָאי. על פי חלק מהמקורות הוא מת בגיל 91, 16 שנים לאחר שעלה לשלטון. מקורות אחרים טוענים ל-10 או 29 שנות שלטון וגיל מוות 98 או 78.
לאחר שלטונו של צִ'י, עלה לשלטון בנו של צִ'י, טָאי קָאנְג.
בדרך לחתונה עוצרים בווגאס

עלילה

עלילת הסרט עוסקת במסיבת הרווקים של דאג, העומד להנשא בעוד מספר ימים לטרייסי. דאג יוצא עם שני חבריו - פיל הנהנתן וסטו חסר האסרטיביות - ועם גיסו לעתיד אלן ללאס וגאס ללילה אחד, יומיים לפני החתונה. הארבעה מגיעים לווגאס, שוכרים חדר מלון מפואר ושותים לשוכרה. אלן הבודד נואש ברצונו להפוך את השלושה לחברים טובים קונה מסוחר סמים כדורים אותם הוא חושב לסם אקסטזי, אך הם מתגלים כסם רוהיפנול, המכונה גם "סם האונס". הסם משחרר את עכבות החבורה והם יוצאים ללילה פרוע, אך למחרת פיל, סטו ואלן מתעוררים בחדר המלון ללא כל זיכרון מליל אמש וללא דאג - שנעלם.
השלושה מנסים לברר מה אירע וכיצד איבדו את דאג. אט-אט הם מצליחים לשחזר את כל התסבוכות אליהן נקלעו במהלך שכרותם: סטו נישא לחשפנית בשם ג'ייד עם הטבעת שייעד לחברתו השתלטנית, החברים גנבו ניידת משטרה וכן טיגריס מביתו של מייק טייסון. בעודם עוברים ממקום למקום לפי רסיסי ראיות וזכרונות חבורת פושעים סינים תוקפים אותם ודורשים מהם את 80 אלף דולר שגנבו מהם אמש, וטוענים שהם מחזיקים בדאג. השלושה לא יודעים היכן הכסף וכלל לא זוכרים שגנבו אותו, אך הפושעים מאיימים כי יהרגו את דאג אם לא יענו לדרישותיהם.
החברים נסמכים על יכולת ספירת הקלפים של אלן אשר מצליח לזכות ב-80 אלף דולר ולמחרת בבוקר, יום החתונה, נפגשים עם הפושעים ומוסרים להם את הכסף. הפושעים בתמורה מוסרים להם את דאג - אך זה מתברר כסוחר הסמים של אלן שבשלב מסוים נלווה אליהם. שעות ספורות לפני החתונה נזכר לפתע סטו כי השלושה ראו מזרן "משופד" על אחד מכרובי גג המלון. עד כה הם הניחו שבשכרותם הם זרקו המזרן מהחלון, אך סטו נזכר שהחלונות בלתי נתנים לפתיחה במלונות וגאס, ומסיק מכך שדאג חברם זרק את המזרן - מהגג.
השלושה ממהרים לגג המלון ומוצאים את דאג - אותו העלו לשם בעודו ישן כמעין מתיחה, אך שכחו מזאת למחרת בבוקר בעוד שהגישה היחידה לגג נעולה מבפנים. דאג סובל מהתייבשות אך החברים מצליחים להביאו ברגע האחרון לחתונה. בדרך הוא מספר להם שמצא 80,000$ בצ'יפים של הבלאג'יו. דאג מתנצל בפני סטייסי והשניים נישאים, ובמקביל סטו נפרד מחברתו לטובת החשפנית לה נישא.
הסרט מסתיים כאשר אלן מראה לשאר החברים מצלמה דיגיטלית שמצא ברכבם שתיעדה את כל מעלליהם באותו לילה - והחברים מבטיחים זה לזה כי יצפו בתמונות פעם אחת ואז ימחקו אותן.

ביקורות והצלחה בקופות


הסרט זכה להצלחה רבה ואף זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הקומי הטוב ביותר.
בעקבות הצלחתו של הסרט בשנת 2011 יצא לאקרנים סרט ההמשך בדרך לחתונה עוצרים בבנגקוק לו עלילה דומה.
בשנת 2013 יצא עוד סרט המשך לסדרה - הנגאובר 3: חוזרים לווגאס.
ממוצע משוקלל

ממוצע משוקלל הוא ממוצע חשבוני שבו לערכים שונים ניתנת חשיבות ("משקל") שונה. ערכו של הממוצע המשוקלל הוא סכום המכפלות של כל ערך במשקל שלו, מחולק בסכום המשקלות. הממוצע החשבוני הפשוט הוא מקרה פרטי של הממוצע המשוקלל כאשר כל המשקלות שווים זה לזה.
דוגמה ידועה לשימוש בממוצע משוקלל היא חוק המנוף של ארכימדס, שמצא שהמומנט שמפעיל מנוף שווה למשקל שעליו כפול המרחק מציר הסיבוב. באמצעות חוק זה ניתן למצוא את מרכז הכובד של מערכת משקלות: סכימה של המכפלות של המשקל במיקום, וחלוקה בסכום המשקלות, נותנת את מיקום מרכז הכובד. דוגמה נוספת היא מושג התוחלת בהסתברות שהוא הממוצע המשוקלל של הערכים השונים של משתנה מקרי כשהמשקלים הם ההסתברות של כל אחד מהם.

הגדרה

בהינתן סדרה של ערכים   ומשקלות  הממוצע המשוקלל הוא
צרועה

צְרוּעָה היא דמות מקראית, אמו של ירבעם בן נבט. שמה מופיע בספר מלכים א', פרק י"א, פסוק כ"ו. מסופר עליה כי הייתה אלמנה. על ירבעם מסופר כי היה משבט אפרים מן הצרדה: "וְיָרָבְעָם בֶּן נְבָט אֶפְרָתִי מִן הַצְּרֵדָה וְשֵׁם אִמּוֹ צְרוּעָה אִשָּׁה אַלְמָנָה".
תרגום השבעים לספר מלכים א', י"א, לא מוסר את שמה. שם נכתב על ירבעם כי היה "אפרתי מן צררה", בן אשה אלמנה.
אולם בתרגום השבעים ישנה תוספת לפרק יב, שניצבת בכפילות לנוסח כפי שהוא מופיע בנוסח המסורה בפסוק כו, ומן הלשון היוונית ברור כי מקורה בטקסט עברי: זהות אביו של ירבעם אינה נזכרת, אך נמסר: "ושם אמו צרועה זונה".
השם צרועה הוא יחידאי במקרא. יש הטוענים כי בשמה קיים לעג מהדמיון הצלילי למילה "צרעת", וזאת מפני שירבעם היה אחראי לפילוגה של ממלכת ישראל. גם מדרש דברים רבה דורש כך: "מהו מן הצורה צר, ושם אמו צרועה, שהלקה את ישראל בצרעת". כך גם דורשים רש"י ורבי צדוק הכהן מלובלין שכתב :"ושם אמו צרועה דענין טומאת צרעת בא ממדת הכעס ושורשו דירבעם".
שמעון בן הלל

שמעון בן הלל היה נשיא הסנהדרין, כחמישים שנה לפני חורבן בית המקדש השני.
היה בנו של הלל הזקן, והמשיך אותו כנשיא הסנהדרין. אחריו התמנה בנו, רבן גמליאל הזקן, לנשיא תחתיו.
לא ידוע עליו דבר, למעט ממקור אחד, שבו התלמוד (בבלי, שבת טו ע"א) מביא ברייתא בזו הלשון: "הלל ושמעון, גמליאל ושמעון נהגו נשיאותן בפני הבית מאה שנה". התנא מונה בברייתא זו את הנשיאים ב-100 השנים שלפני החורבן (תפקיד שעבר מאב לבן): הלל הזקן, שמעון בנו, רבן גמליאל הזקן ורבן שמעון בן גמליאל הזקן.
הרמב"ם, בהקדמתו למשנה תורה, מזכיר אותו כחלק משלשלת מסירת התורה, כמי שקיבל מהלל ובית דינו יחד עם רבן יוחנן בן זכאי.
המלומד הנוצרי טרברס הרפורד, בפירושו על פרקי אבות משנת 1925, העלה השערה, כי התנא "שמעון בנו" שמוזכר במשנה (אבות א, טז) לאחר רבן גמליאל, אינו בנו של רבן גמליאל, אלא בנו של הלל. זאת, מחמת העובדה שבמשנה הבאה מוזכר במפורש "רבן שמעון בן גמליאל". 
השערה זאת הועלתה כבר בשנת 1699 על ידי אדריאן רילאנד. 

במשנה זו הוא אומר "לא מצאתי לגוף טוב אלא שתיקה", מה שיכול להסביר מדוע הוא ודבריו כמעט אינם מוזכרים במקום אחר. השערה זו מתיישבת יפה עם כך שהוא נקרא במשנה זו "שמעון" ללא תואר ולא "רבן שמעון בן גמליאל".
 ואולם, הפרשנות המסורתית המקובלת מזהה את התנא בפרקי אבות כרבן שמעון בן גמליאל הזקן - נכדו של שמעון בן הלל, ובשמו של שמעון בן הלל עצמו לא נמסר דבר. כך מובא בספר "מגן אבות" לרשב"ץ (אבות א, טז), וכן בתוספות יום טוב למשנה זו.
רגל הפיל (צ'רנוביל)

מקור

"רגל הפיל" הוא גוש שחור גדול של קוריום (אין קשר ליסוד קוריום Curium) המכיל הרבה שכבות, הדומות לקליפת עץ וזכוכית. הוא נוצר במהלך אסון צ'רנוביל באפריל 1986 שהלבה שנוצרה יצאה מהכור ונשפכה דרך צינורות לשם, והתגלה בדצמבר 1986. הגוש נקרא כך מפני שמראהו דומה לרגליו של פיל. הוא נמצא מתחת לכור מספר 4 בתחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל, מתחת לחדר 217.

הרכב

"רגל הפיל" מורכב בעיקר מתערובת של צורן דו-חמצני, עם עקבות של אורניום. המסה היא אחידה במידה רבה, אם כי היא מכילה גרגרי קריסטל מזירקון. הרדיואקטיביות של המסה מחולקת באופן שווה. המסה צפופה למדי, לא ניתנת לקדיחה, אבל יכולה להינזק על ידי ירי מרובה קלצ'ניקוב. ביוני 1998 החלו השכבות החיצוניות להפוך לאבק והמסה החלה להיסדק.

קטלניות

בעת הגילוי, כ-8 חודשים לאחר היווצרותה, הקרינה הרדיואקטיביות ליד "רגל הפיל" הייתה כ-10,000 רנטגן, או 100 גריי לשעה.
מאז, עוצמת הקרינה ירדה במידה רבה. ב-1996 ביקר במקום ארתור קורנייב, שצילם תמונות באמצעות מצלמה אוטומטית ופנס כדי להאיר החדר החשוך. בניגוד למיתוס נפוץ, נכון ל-2019 קורנייב עדיין בחיים.
"רגל הפיל" חדר דרך לפחות 2 מטרים של בטון עד למיקומו הנוכחי, היו חששות כי הוא עלול להמשיך לחדור עמוק יותר לתוך האדמה ולבוא במגע עם מי תהום, לזהם את מי השתייה של האזור ולהוביל למוות ומחלות. עם זאת, נכון ל -2016, המסה לא זזה מאז גילויה ב-1986, והטמפרטורה שלה היא כטמפרטורת החדר.
תרגיל עוקץ

תרגיל עוקץ הוא ניסיון מכוון להוליך שולל אדם או קבוצת אנשים (הקורבן או היעד) לרוב על מנת לגזול את כספם בדרך של יצירת אשליה לפיה היעד עשוי להרוויח אם יבחר בדרך שמתווים לו מבצעי העוקץ. 
הנוכל או הרמאי עובדים לעיתים עם משתפי פעולה המנסים לעודד את יעד ההונאה להאמין במבצעי התרגיל. בחלק מתרגילי העוקץ, הקורבן מאמין שהוא ירוויח כסף על ידי ניסיון לרמות צד שלישי, ונדהם לגלות שהניסיון להפיל בפח את הצד השלישי נכשל, והוא עצמו הפסיד את הכסף. 
רוב תרגילי העוקץ מנצלים את היות הקורבנות תאבי בצע וחסרי הגינות. פעמים רבות הקורבן מנסה לרמות בעצמו את הנוכל, רק כדי לגלות שזאת הייתה מטרת הנוכל מלכתחילה. עובדה זו היא בסיסית כל כך בתרגילי עוקץ שצמח לו הביטוי בין הנוכלים ש"אי אפשר לרמות אדם ישר".
פרנסיסקו קרבחאל

פרנסיסקו סבסטיאן קרבחאל (בספרדית: Francisco Sebastián Carvajal y Gual; ‏9 בדצמבר 1870 - 20 בספטמבר 1932) היה עורך דין ופוליטיקאי מקסיקני ששימש במשך פחות מחודש כנשיאה ה-36 של מקסיקו.

ביוגרפיה

נולד בקמפצ'ה ולמד משפטים. הוא כיהן במשרות רמות בממשל הנשיא פורפיריו דיאס, והיה נציגו של דיאס לשיחות השלום עם המורדים במהלך המהפכה המקסיקנית. בשנת 1913 לאחר רצח פרנסיסקו מדרו ותפיסת השלטון בידי ויקטוריאנו ורטה, מינה אותו ורטה לעמוד בראש מערכת המשפט המקסיקנית וב-10 ביולי 1914 התמנה כשר החוץ בממשלת ורטה.
חמשה ימים בלבד לאחר מינויו כשר החוץ התפטר ורטה מהנשיאות בשל מהלכיהם של הגנרלים המהפכניים ובראשם ונוסטיאנו קאראנסה, הוכרזו בחירות כלליות וקרבחאל הוכרז אוטומטית כנשיא מקסיקו למשך החודש הקרוב לפי החוקה. ב-13 באוגוסט כבר עזב את משרדו וב-20 באוגוסט הושבע לתפקיד קאראנסה כמפקד המהפכה של מקסיקו.
לאחר החלפת השלטון היגר קרבחאל לארצות הברית, שם התגורר בניו אורלינס הוא נישא ללואיז מרטין ונולד להם ילד אחד באוקטובר 1918. ב-1922 שב למקסיקו סיטי והמשיך לעסוק בעריכת דין עד פטירתו ב-20 בספטמבר 1932.