google/wiki40b huggingface dataset:
צרות גדולות בצ'יינה טאון

תקציר העלילה

ג'ק ברטון (קורט ראסל) וחברו, וואנג צ'י (דניס דאן) מסתבכים במרדף אחר מכשף סיני עתיק בשם לו פאן (ג'יימס הונג), אשר חוטף את חברתו של וואנג צ'י במטרה להינשא לה ולהקריב אותה כדי לשבור את הקללה העתיקה שהוטלה עליו.
בסיועה של עורכת הדין גרייסי לו (קים קטרל), מפעיל אוטובוס תיירים/מכשף סיני בשם אג-שן (ויקטור וואנג) וכנופיית הרחוב הידידותית, הצ'אנג שינג, הם נאבקים בלו פאן וכנופיית הווינג קונג המשרתת אותו. עוד עליהם להתמודד עם שלושת אומני הלחימה העל-טבעיים המשרתים את לו פאן ושולטים ביסודות הטבע: ברק, רעם וגשם.
דושאן מאטוביץ'

קריירה

מאטוביץ' החל את דרכו בקבוצה קטנה בסרביה, ולאחר מכן עבר לשחק בסלובקיה ובליטא. בקיץ 2011 הגיע לישראל וחתם בעירוני קריית שמונה, עמה זכה באליפות הראשונה בתולדות המועדון. ב-30 בינואר 2014 חתם בבית"ר ירושלים. ב-15 בינואר 2015 כבש מאטוביץ' את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול הפועל אשקלון במסגרת סיבוב ח' של גביע המדינה, שהסתיים בתיקו 3-3. ב-17 ביוני 2015 סיכם מאטוביץ' על הארכת חוזהו בבית"ר ירושלים בעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. ב-19 בדצמבר, כבש מאטוביץ' שער הליגה הראשון שלו במדי בית"ר ירושלים, בניצחון 1-0 על מכבי נתניה.
ב-15 ביוני 2016 מאטוביץ' חתם בהפועל כפר סבא לעונה אחת. בתום עונה זו האריך את חוזהו בקבוצה לעונה נוספת.
בקיץ 2018 מאטוביץ' עזב את ישראל אחרי 7 שנים וחתם במינסק מליגת העל הבלארוסית.
ההסכמה הבלקנית

ההסכמה הבלקנית או האנטנטה הבלקנית (על משקלה ההסכמה הלבבית), או ברית הבלקן הייתה ברית שנחתמה ב-9 בפברואר 1934 בין יוון, טורקיה, רומניה וממלכת יוגוסלביה, בו ויתרו החותמות על כל הטענות הטריטוריאליות שיש להן זו כלפי זו לאחר מלחמת העולם הראשונה ולאור בעיות המיעוטים. מדינות אחרות באזור שהיו מעורבות במהלכים הדיפלומטיים שהובילו לחתימת הברית, איטליה הפאשיסטית, אלבניה, בולגריה, הונגריה וברית המועצות, לא חתמו בעיקר בשל שאיפתן להתפשטות טריטוריאלית. 
בסיסה של הברית בהתקרבות בין מדינות הבלקן ובמיוחד בין האויבות המסורתיות טורקיה ויוון, החל מחתימת הסכם בשנת 1924 שכונה "הבלוק הבלקני" שהביא להתקרבות הדרגתית במהלך שנות ה-30. ועידה באתונה ב-1930 הביאה לחתימת הסכם שיתוף פעולה היסטורי בין טורקיה ויוון. ועידות נוספות שבאו לאחר מכן באיסטנבול ובבוקרשט העלו את הרעיון של ברית בלקנית אזורית. בתיאום ובמקביל לברית נוספת שכונתה ההסכמה הקטנה.
במהלך שנות השלושים סייעה הברית בהשכנת שלום ויציבות באזור הבלקנים, במיוחד בין טורקיה והמדינות שהיו בעבר חלק מהאימפריה העות'מאנית, ובמיוחד יוון. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הצהירו המדינות החברות בברית על אחדות וניסו לפעול כגורם מפייס. המדינות החברות בברית היו נתונות בין שתי המעצמות ברית המועצות וגרמניה הנאצית, כמו גם איטליה הפאשיסטית שראתה ביוון "מרחב השפעה" שיש לכבוש אותו. שדות הנפט בפלוישטי הרומנית היו משאב אסטרטגי מהמעלה הראשונה, כמו גם הגישה לאזור הים התיכון, נמלי הים האדריאטי והקירבה לברית המועצות שהציעו רומניה ויוגוסלביה לצבא הגרמני. לחצים אלו היו מעבר ליכולתן של המדינות הקטנות החברות בברית לשאת. בשנת 1937 נחתם הסכם סטויאדינוביץ'-צ'יאנו בין יוגוסלביה ובין איטליה שבישר למעשה את קץ ההסכמה הבלקנית. באוקטובר 1940 פלשה איטליה ליוון. המדינות החברות בברית לא התערבו לטובת יוון, וממשלת יוגוסלביה אף הסכימה למעבר צבאות גרמניה דרכה, בדרכם ליוון, בטרם הופלה בהפיכה. עם כיבוש יוון ויוגוסלביה על ידי גרמניה, באפריל 1941, שתי חברות הברית חדלו מלהתקיים. רומניה הפכה לגרורה גרמנית, והעמידה את משאבי הטבע וכוח האדם שלה לטובת המאמץ המלחמתי הגרמני. טורקיה שמרה על נייטרליות עד לסוף המלחמה.
אהרן מירסקי

ביוגרפיה

מירסקי נולד בנובוגרודק, בתחום המושב שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), וגדל בבית ציוני-דתי. הוא התחנך בישיבת תורה ודעת, שייסד אביו, הרב יהושע יצחק מירסקי, ובישיבת מיר. בשנת 1935 (תרצ"ה) עלה לארץ ישראל והיה מחלוצי העלייה החמישית. הוא עבד כפועל חקלאי ולמד בסמינר למורים של תנועת "המזרחי" (היום "מכללת ליפשיץ").
לאחר מכן החל בלימודים באוניברסיטה העברית. בעבודת הדוקטור שלו עסק בקשר בין פיוט למדרש, וטען שיסודות הפיוט העברי הארץ-ישראלי מקורותיהם בתלמוד. מחקרים אחרים שערך גילו מוטיבים מהיהדות בשירה אנגלו-סקסונית מימי המאה ה-10. כמו כן, מירסקי היה מראשוני החוקרים של שירת רבי ישראל נג'ארה. בין 12 ספרי המחקר שכתב נכללו פרשנות לשירתם של יוסי בן יוסי ורבי יצחק אבן כלפון. הוא היה חבר האקדמיה ללשון העברית, חבר מערכת דעת מקרא וחבר סגל באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת בר-אילן (במחלקה לספרות עם ישראל).
מירסקי עסק גם בכתיבת שירה, ובכתיבתו הושפע מהתנ"ך, מהתורה שבעל פה ומפיוטים עתיקים. מוטיב חוזר בשירתו הוא קינה על הרס העם היהודי בתקופת השואה, שבה נספו גם אביו ואחותו. ספרו "עלי שיח", שיצא לאור בשנת 1966, זיכה אותו בפרס מימון. לאורך השנים התפרסמו שיריו בעיתון הארץ ובכתבי העת מאזניים, תרביץ וסיני.
עבודתו ארוכת השנים בחקר שירה ובכתיבתה זיכתה את מירסקי בפרס ביאליק לחכמת ישראל ובפרס הרב מימון, ובשנת ה'תשנ"ט הוענק לו פרס ישראל. בנימוקי ועדת פרס ישראל נאמר עליו שהוא "אחד מעמודי התווך של מחקר הספרות העברית".
מירסקי נפטר בח' באייר תשס"א, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. עיריית ירושלים קראה רחוב בשכונת הר חומה על שמו בשם "שירת אהרן".
ג'ון דאטין

ביוגרפיה

דאטין נולד בברנסלי שבמערב רידינג של יורקשייר. פריצת הדרך בקריירה שלו הייתה בשנת 1977 כשגילם את יוחנן השליח במיני-סדרה "ישו מנצרת". בעקבות תפקיד זה שיחק במחזה "Spend, Spend, Spend" מאת ג'ון גולדשמידט בתפקיד קית' ניקולסון בעלה של זוכת הפרס הגדול בטוטו. ב-1978 כיכב בסדרת הדרמה ההיסטורית "The Devil's Crown" בתפקיד המלך ג'ון.
ב-1978 השתתף דאטין במיני-סדרה "אנקת גבהים", עיבוד של ה-BBC לרומן באותו שם מאת אמילי ברונטה, וגילם את דמותו של הינדלי ארנשו. ב-1980 זכה להכרה רחבה כששיחק בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "To Serve Them All My Days" כמורה ואחר כך מנהל בפנימייה לבנים בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה. על תפקידו זה זכה דאטין בפרס "TV Times" לשחקן הטוב ביותר. ב-1981 זכה לשבחים על הופעתו בסדרה "יומו של השלוש-רגל" על פי ספר באותו שם מאת ג'ון וינדהם. ב-1983 שיחק בסדרת הטלוויזיה "The Outsider". ב-1984 הופיע בסיטקום "ברווזים צולעים". ב-1994 ו-1995 שיחק בסדרה הקומית "Ain't Misbehavin". הוא הופיע לצדו של סר לורנס אוליבייה במחזה "Saturday, Sunday, Monday", חלק מסדרת הטלוויזיה "לורנס אוליבייה מגיש". דאטין הופיע לצדה של אשתו מל מרטין בסרט הטלוויזיה "Talking to Strange Men" על פי ספר של רות רנדל, בסדרה הרפואית "חדר מיון" ובסדרה "Heartbeat".
בקולנוע השתתף דאטין בסרט "Who Dares Wins" (מ-1982) ובסרט "הוק"  (מ-1993). תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה היו בסדרות "דוק מרטין", "Touching Evil", "טגארט", "דיינג'רפילד", "רציחות במידסומר", "Peak Practice", "חדר מיון", "The Bill", "איסטאנדרס", "דיאל ופסקו", "ג'יין הול" והסדרה "Heartbeat". ב-2007 כיכב בתפקיד אורח בגרסת אודיו של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" בפרק "Exotron & Urban Myths". ב-2013 השתתף בסדרת הטלוויזיה "גן עדן לנשים" של ה-BBC.
ב-2016 הופיע דאטין בסדרה "האב בראון" בתפקיד ג'ורג' המונד.

חיים אישיים

ב-1998 התחתן דאטין עם השחקנית מל מרטין.
סומליו"ן

סומליו"ן , ארגון של סופרי הילדים והנוער בישראל, ראשי תיבות של "סופרים ומשוררים לילדים ונוער", מאגד כ-150 יוצרים.
סומליו"ן הוקם, בין השאר, כדי להגן ולשמור על זכויותיהם של סופרי הילדים והנוער, שנחשבו משום מה, עד לעת האחרונה, כנופלים וכנחותים מסופרים רגילים, המאוגדים בארגונים "אגודת הסופרים", ו"איגוד כללי של סופרים בישראל". בשנים האחרונות חל שינוי בתפיסת ארגוני היוצרים, וסומליו"ן נחשב כארגון שווה זכויות לחלוטין לארגונים האחרים. שינוי זה מבטא את השינוי הכללי ביחס אל ספרות הילדים העברית בכללה, מסוג ספרותי נחות כביכול, לסוג ספרותי שווה ערך, לכל דבר ועניין, לספרות האחרת על כל צורותיה.
סומליו"ן, הפועל לקידום ספרות הילדים והנוער בארץ, מארגן פעילות ספרותית ענפה ועשירה במערכת החינוך, בבתי הספר, בחוגים לכתיבה לנוער, בסדנאות ועוד.
גי רו

ביוגרפיה

רו שיחק באוסר מ-1952 וב-1961 מונה למאמן-שחקן כאשר הקבוצה הייתה בליגה השלישית בצרפת. רו הוביל אותה לגמר הגביע הצרפתי ב-1979 ולעלייה לליגת העל הצרפתית בכדורגל ב-1980. ההצלחה נמשכה כשהקבוצה זכתה באליפות בעונת 1995/1996 וזכתה בגביע הצרפתי ארבע פעמים.

בזירה הארופית זכתה אוסר בגביע האינטרטוטו ב-1997 והגיעה לחצי גמר גביע אופ"א ב-1993.
רו נודע בכשרונו למצוא שחקנים צעירים בעלי פוטנציאל ולהפוך אותם לכוכבים גדולים שנמכרו לקבוצות גדולות באירופה ושיחקו בנבחרת צרפת, כדוגמת אריק קאנטונה, לורן בלאן, ג'יבריל סיסה ופיליפ מקסס.
ב-1999 זכה רו בתואר אביר בלגיון הכבוד, אותו קיבל מידי נשיא צרפת ז'אק שיראק וב-2008 קודם לדרגת קצין במסדר.
לאחר 44 שנות אימון, הוא פרש ביוני 2005 והוחלף על ידי ז'אק סנטיני. הוא חזר מהפרישה לזמן קצר כאשר ביוני 2007 חתם על חוזה אימון לשנתיים בקבוצת לאנס. לאחר חודשיים, באוגוסט 2007 הוא התפטר לאחר ארבעה משחקים בלבד ללא ניצחון.
אלכסנדר צ'אקובסקי

ביוגרפיה

נולד בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית ובילה את רוב שנות ילדותו ונעוריו בעיר סמרה. היה חבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מנעוריו. משנת 1937 עבד כעיתונאי ומבקר ספרות בכתב העת "אוקטובר".
במלחמת העולם השנייה היה כתב צבאי מגויס לצבא האדום וסופח לחזית וולחוב. במרכז דיווחיו והספרים שחיבר לאחר המלחמה ניצב המצור על לנינגרד. על חוויות אלה פרסם את טרילוגיית ספריו, שבמרכזם ניצבים אנשי העיר: "זה היה בלנינגרד" (1944), "לידה" (1945) ו"ימי שלום" (1947). בספרים אלה שילב תיעוד דוקומנטרי עם סיפורים אישיים ואנושיים. בין 1968 ל-1975 פרסם סדרה של חמישה רומאנים על המצור. בין 1978 ל-1981 פרסם את הטרילוגייה "ניצחון", אודות האירועים שהובילו לניצחון במלחמת העולם השנייה.
ב-1955 מונה לעורכו הראשי של כתב העת "ספרות זרה" (Иностранная литература) וב-1962 היה לעורכו הראשי של כתב העת ליטרטורניה גזטה.
ב-1973 היה בין החותמים על מכתב גינוי לדיסידנטים אלכסנדר סולז'ניצין ואנדריי סחרוב.
חבר הסובייט העליון משנת 1966. ב-1986 מונה לחבר מלא בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית.
בית"ר ירושלים (כדורגל נשים)

היסטוריה

המועדון היה בין הראשונים שהוקמו בישראל, כאשר התאחדות הכדורגל הקימה את ליגת הנשים. בגביע הנשים הישראלי, ההישג הטוב ביותר של המועדון היה בשנת 2000, שבו המועדון העפיל עד לשלב רבע הגמר. המועדון שיחק בליגה עד 2007, למעט בעונת 2003/2004 כאשר בשל קשיים כלכליים המועדון פורק זמנית.< בעונת 2005/2006 המועדון סיים בתחתית טבלת הליגה והורד לליגה השנייה שהוקמה לעונה הבאה. המועדון סיים במקום השני בליגה עונה לאחר מכן והיה אמור לעלות לליגה הבכירה. עם זאת, הוחלט לבסוף על פירוק המועדון.
בשנת 2019 הוכרז על הקמת המועדון מחדש, באפריל 2019, זאת על מנת להשתתף בעונת 2019/2020 בליגה הלאומית לנשים.
אלכסנדרה ויקטוריה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג

ביוגרפיה

אלכסנדרה ויקטוריה נולדה ב-21 באפריל 1887 בגרינהולץ בפרובינציית שלזוויג-הולשטיין אשר השתייכה אז לממלכת פרוסיה. היא הייתה בתם הבכורה של פרידריך פרדיננד, דוכס שלזוויג-הולשטיין ושל קרולינה מתילדה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג. היא הייתה אחייניתה של אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה, אשתו של וילהלם השני, קיסר גרמניה. 
ב-22 באוקטובר 1908 נישאה אלכסנדרה ויקטוריה בברלינר שטאטשלוס לבן דודה אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה. חרף העובדה שהנישואים אורגנו על ידי הקיסר והקיסרית, הזוג הסתדר יחד. אלכסנדרה השתלבה היטב בחצר המלוכה בברלין, והתחבבה על חמותה. נולד להם בן אחד: אלכסנדר פרדיננד, נסיך פרוסיה (1912-1985). הזוג היה אמור להתגורר בארמון שונהאוזן בברלין, אולם בסופו של דבר שינה הקיסר את דעתו והעניק להם וילה בגני ארמון סנסוסי בפוטסדאם. במהלך מלחמת העולם הראשונה, נעכרו היחסים בין אלכסנדרה ויקטוריה לאוגוסט וילהלם, אולם הקיסר סירב לתת להם אישור להתגרש. 
בעקבות המהפכה הגרמנית ב-1918, איבד אוגוסט וילהלם את כל זכויות היתר שלו. הוא ואלכסנדרה התגרשו ב-16 במרץ 1920. ב-7 בינואר 1922 נישאה אלכסנדרה מחדש לארנולד רימן. ב-1926 היא עברה לזמן מה לניו יורק ועבדה שם כציירת. היא ורימן התגרשו בשנת 1933. לאחר מלחמת העולם השנייה היא התגוררה בקרוואן פשוט ליד ויסבאדן, והתפרנסה כציירת דיוקנאות ונוף. היא נפטרה בבית מלון בעיר ליון שבצרפת ב-15 באפריל 1957 בגיל 69.
עקומת השטן

עקומת השטן או עקומת קרמר היא עקומה שטוחה אשר נלמדה לראשונה על ידי המתמטיקאי  השווייצרי גבריאל קרמר  ב-1750 ואחר-כך ב-1810 על ידי המתמטיקאי הצרפתי סילבסטר-פרנסוא לקרואה (Sylvestre-François Lacroix). מקור שמה הוא באביזר להטוטנות בשם דיאבולו אשר צורתו מזכירה את חלקה הסגור של העקומה. הצעצוע היה פופולרי בסוף המאה השמונה-עשרה. אף שהעקומה מכונה עקומת השטן, מוצא השם דיאבלו אינו מהמילה הדומה באיטלקית diavolo (שטן). השם של הצעצוע הוטבע על ידי המהנדס הצרפתי גוסטב פיליפארט שפיתח את הדיאבלו המודרני בתחילת המאה ה-20. הוא השתמש במילה היוונית dia bolo, שמשמעותה "להעיף מעבר".
.

משוואות

המשוואה למערכת צירים קוטבית היא: 
במערכת צירים קרטזית ניתנת העקומה כפונקציה סתומה עם משוואה ממעלה רביעית:
צורה אחרת שלה תהיה:

חקירת העקומה

ה-X וה-Y השונים מופיעים בתבנית ריבועית. העקומה סימטרית לאורך ציר X וציר Y ולכן גם יחסית לראשית הצירים. 
העקומה מתוארת על ידי שני פרמטרים חופשיים a ו-b. ניתן לצמצם באופן משמעותי את מספר הצירופים ביניהם בלי לאבד ממגוון הצורות הניראות בגרף.
מכיוון שהפרמטרים מופיעים רק בצורתם הריבועית, ניתן להצטמצם לבדיקת המקרים בהם a ו-b הם מספרים חיוביים.
הצורה נקבעת על ידי היחס בין שני הפרמטרים וגדלה ביחס לריבועיהם מבלי שצורת העקומה תשתנה. לכן ניתן לבחור a קבוע ו b משתנה מ-0 ל-1.
ניתוח שלוש העקומות המופיעות בדוגמה שמשמאל:
לערכים a=1 ו-b=1 מורכבת העקומה ממעגל ושני ישרים מצטלבים (בגרף הקודם). החל מ-b קטן מ-1 נוצר הדיאבולו המרכזי. הדיאבולו מצטמצם ככל ש-b מתרחק מהערך הגבולי 1. בנוסף קיימים שני מקטעים שהם תמיד אסימפטוטיים בזווית 45° עם מערכת הצירים.

דוגמה נוספת

המשוואה למערכת צירים קרטזית:
המשוואה למערכת צירים קוטבית:
האסימפטוטות מופיעות באדום וכיוונן  אינו תלוי ב-a.
Eliica

סקירה טכנית דגם "Eliica"

מקור הכוח של דגם ה"Eliica"  הוא מנוע המשולב בכל גלגל, כלומר מנוע גלגל (In-Wheel-Motor), אשר מפחית באופן ישיר הפסד מכני ותורם לעלייה מרחק השיוט. כיוון שלא ניתן היה להגדיל את גודלו של המנוע, היה צורך להגדיל את מספר המנועים, כלומר גלגלים, כדי להתגבר על התנגדות הנהיגה ולקבל פלט שיכול לכוון במהירות מקסימלית של 400 קמ"ש. כל אחד המנועים תוכנן לייצר כ-80 כ"ס לכל גלגל. התפוקה הכוללת היא כ-640 כ"ס, וזה מוכיח ביצועים האצה מעולה.
כל גלגל מצויד בבלם, הילוך, נושאת רכזת, ומרכיבים אילו עוזרים לשפר את הביצועים המנועיים. מקור כוח של הדגם, היא סוללת ליתיום יון המיוצרים על ידי "Nippon סוללה", ומאמצת מבנה שמאחסן את הסוללה בתוך מסגרת של חומר שהרכבו אלומיניום.  
דגם ה"Eliica"" הוא דגם משופר של דגם "KAZ (Keio Advanced Zero-emission vehicle)", לימוזינה, בעלת 8 גלגלים, 8 נוסעים שפותחה בשנת 2003.

אישים אשר בחנו את דגם ה"Eliica"

ראש ממשלת יפן, דאז ג'וניצ'ירו קואיזומי נהג בדגם ה"Eliica" ב-19 בדצמבר 2005, במשך 10 דקות בדרכו לפרלמנט היפני.
בנוסף דגם ה-"Eliica" נבחן על ידי מושל טוקיו שינטרו אישיהארה וגם על ידי נארוהיטו, נסיך יפן.
עאידה תומא סלימאן

ביוגרפיה

נולדה בנצרת למשפחה נוצרית-ערבית, כבת שישית מבין שבע בנות לסאמי תומא, פועל בניין, ולאלכסנדרה לבית עאזר, עקרת בית. את לימודיה התיכוניים השלימה בבית הספר התיכון סנט ג'וזף שבעיר הולדתה, שם החלה בפעילות פוליטית במסגרת חד"ש.
בריאיון למגזין את מ-2017, ציינה תומא סלימאן "חיינו בדוחק. כשהייתי בכיתה ד' אבא שלי נפל מפיגום בקומה שלישית. שלוש שנים לא הייתה לנו הכנסה, עד שהביטוח הלאומי החליט שזו הייתה תאונת עבודה. עד אז אמא שלי עבדה בתפירה, ואנחנו היינו עובדות איתה אחרי בית ספר. אני עדיין מתקנת לבנות שלי בגדים"
בתקופת לימודיה האקדמאיים כיהנה כחברת ועד הסטודנטים הערבים ומזכירת התאחדות הסטודנטים הערבים בישראל.
ב-1991 הצטרפה לוועד המרכזי של חד"ש, והייתה אחראית על מחלקת קשרי החוץ של המפלגה. כמו כן הייתה פעילה בתנד"י.
ב-1992 ייסדה תומא-סלימאן עם קבוצת נשים את העמותה הפמיניסטית "נשים נגד אלימות", הנאבקת נגד אלימות כנגד נשים, וכיהנה כמנכ"לית של העמותה בין 1994- 2015. במקביל לכך המשיכה להיות פעילת חד"ש, ובאותה השנה הוצבה לראשונה במקום ה-47 הסמלי ברשימתה לבחירות לכנסת השלוש עשרה. לאחר מכן הוצבה במקום ה-36 ברשימתה לבחירות לכנסת הארבעה עשר ובמקום ה-28 בבחירות לכנסת החמש עשרה. בבחירות לכנסת ה-18 הוצבה במקום החמישי ברשימת חד"ש, אך המפלגה קיבלה ארבעה מנדטים והיא נותרה מחוץ לכנסת. בבחירות שלאחר מכן, ניסתה להתמודד על המקום השני ברשימה מול חבר הכנסת המכהן חנא סוויד והפסידה, ובעקבות כך הוצבה במקום ה-98 הסמלי. בין השנים 2011 ל-2014 שימשה כעורכת הראשית של אל-איתיחאד, יומון המפלגה בשפה הערבית.
בבחירות לכנסת ה-20 נבחרה למקום השני ברשימת חד"ש, והוצבה במקום החמישי של "הרשימה המשותפת". לאחר הבחירות לכנסת ה-21 נבחרה שוב לכנסת, הפעם ברשימת חד"ש-תע"ל.

חיים אישיים

ב-1987 נישאה לג'רייס סלימאן, הנדסאי עצמאי, ועברה להתגורר עמו בעכו. לזוג נולדו שתי בנות. ג'רייס סלימאן נפטר בשנת 2011 ממחלת הסרטן.

הישגים

תומא-סלימאן היא האישה הראשונה המכהנת בוועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל. ממיסדות נציבות הנשים הבינלאומית לשלום צודק ישראל-פלסטין; חברת הנהלה בעמותת סיכוי. הייתה ממנסחי מסמך "החזון העתידי" של הערבים-הפלסטינים בישראל, והיא חברה בוועד הבינלאומי של הפורום החברתי הים תיכוני.
מאז 2007, תומא סלימאן היא חברת הלשכה המדינית של המפלגה הקומוניסטית הישראלית כמו כן היא מכהנת מאז 2009 כחברת מזכירות במועצת השלום העולמית.
תומא סלימאן היא מהפעילות הפמיניסטיות הבולטות בחברה הפלסטינית והישראלית, בשנת 2007 הייתה מועמדת בקבוצה של נשים לקבלת לפרס נובל לשלום.

תרומה לחברה

תומא-סלימאן הצליחה לקדם חקיקה של שלושה חוקים עוד בטרם נבחרה לכנסת: חוק בנושא בתי-דין לענייני משפחה, חוק להעלאת גיל הנישואים מ-17 ל-18 וחוק המעודד ייצוג נשים במועצות המקומיות ובעיריות.
היא ממובילות המאבק נגד אלימות כלפי נשים בחברה הערבית, נגד תופעת רצח הנשים ולמען הגדלת הקשב המשטרתי לנושא.
תומא סלימאן יסדה את המקלטים הראשונים בישראל לנשים ערביות מוכות ולנערות ערביות במצוקה. כמו כן יסדה מרכז סיוע לנפגעות אלימות פיזית ומינית, הובילה את המאבק לתעסוקת נשים ערביות ולייצוגן בגופים ציבוריים, הכשירה והדריכה נשים בעולם הערבי להקמת מקלטים לנשים מוכות.
במהלך הקריירה שלה עסקה במספר רב של תפקידים בולטים ופעלה נמרצות למען ציבור הנשים, הן דרך ארגונים בינלאומיים והן דרך פעילות יזומה שהיא התוותה למען הנשים בישראל, ובמיוחד הנשים המוחלשות, כמו כן בין השנים 1992–1996 איישה תפקיד של סגנית מזכ"ל בארגון הנשים של המזרח התיכון.
מאיר חברה למכוניות ומשאיות

היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1967 על ידי מאיר קז, וכאשר נפטר בשנת 1976 הוריש את החברה לבנו, ישראל קז. ישראל קז מכר 50% ממניות החברה לנילי ויעקב שחר.
תחילה ייבאה החברה את מכוניות וולוו. בשנת 1974 החלה לייבא מכוניות מתוצרת דאף. בשנת 1990 החלה לייבא את מכוניות הונדה. בשנת 1995 החלה החברה לייבא את מכוניות יגואר. בשנת 2016, במסגרת איחוד היבוא של מותגי קבוצת טאטא הועבר יבוא יגואר לחברת המזרח לשיווק מכוניות, יבואנית לנד רובר.
סוניטה נראין

סוניטה נראין (בהינדי: सुनीता नारायण, באנגלית: Sunita Narain; נולדה ב-1961) היא פעילה לאיכות הסביבה ופוליטיקאית אקטיביסטית הודית אשר תומכת ברעיון הירוק של פיתוח בר-קיימא. היא עובדת ביחד עם מרכז המדע והסביבה ההודי מאז 1982. כיום היא מכהנת כמנהלת המרכז וכמנהלת החברה לתקשורת סביבתית ומוציאה לאור את כתב העת הדו-שבועי Down To Earth.
במהלך שנותיה במרכז, היא עסקה בניתוח ובמחקר של יחסי הגומלין בין המערכת האקולוגית לבין ההתפתחות וטיפוח המודעות הציבורית לגבי הצורך בפיתוח בר-קיימא. במרוצת השנים היא עסקה בניהול ובמימון הכספי הדרוש לפעילותו של המכון, שמעסיק מעל 100 חברי צוות ויצרה תוכנית לפעולתו. כיום היא מנהלת המרכז ולוקחת חלק פעיל במספר פרויקטי מחקר והדרכות ציבוריות.

פעילותה

היא בוגרת תואר ראשון באוניברסיטת דלהי ב-1983. היא החלה את הקריירה שלה בכתיבה ומחקר של דו"חות על הסביבה של ממשלת הודו והמשיכה לחקור סוגיות הנוגעות ליערנות. לצורך פרויקט זה היא סיירה ברחבי המדינה על-מנת להבין את האופן שבו האנשים מנצלים את המשאבים הטבעיים. בראשית שנות התשעים נהייתה מעורבת בסוגיות סביבתנות עולמיות והמשיכה בעבודתה כחוקרת ומרצה. תחומי מחקרה משתרעים מדמוקרטיה כלל-עולמית, לדמוקרטיה הישירה, בהם עסקה גם בניהול משאבי היערות וגם בזיהום המים. נראין היא משתתפת פעילה, הן בהודו והן בעולם, בנושאי החברה האזרחית.
היא יושבת בהנהלותיהם של ארגונים וועדות ממשלתיות שונים ונאמה בפורומים שונים ברחבי תבל. ב-2008 נשאה את הרצאת ק. ר. נראיין באוניברסיטה האוסטרלית הלאומית בקנברה, בנושא: "מדוע הסביבתנות זקוקה לצדק: ללמוד מהסביבתנות של העניים על-מנת לבנות את עתידנו המשותף".
דולפין לוחם

דולפין לוחם הוא דולפין המאומן ומאולף לשירות צבאי ולפעולות ביטחוניות.

היסטוריה ושימושים

נסיונות לאימון ואילוף דולפינים למטרות ביטחוניות החלו בזמן המלחמה הקרה, ומאז ניסו ומנסים צבאות ארצות הברית וברית המועצות להשתמש בדולפינים למטרות צבאיות שונות ומגוונות, כגון הצלת טובעים וצוללנים, או איתור ונטרול מוקשים ימיים והגנה על חופים. הסיבה לכך שדווקא הדולפינים נבחרו למשימה היא משום שהם חיות אינטליגנטיות, ידידותיות לאדם וקלות לאילוף. 
השימוש הצבאי הרשמי הראשון בדולפינים לוחמים היה במלחמת עיראק, שם הם שימשו להגנה על נמלים וחופים כנגד פעולות טרור. ישנן שמועות בלתי מאומתות בדבר שימוש בדולפינים גם במלחמת וייטנאם.
תוכניות אימון הדולפינים של צבא רוסיה הופסקו במהלך שנות התשעים, עם התמוטטות ברית המועצות. חיל הים של ארצות הברית ממשיך עד היום בתוכנית לאימון ואילוף דולפינים ואריות ים לשימושים צבאיים, הקרויה "תוכנית היונקים הימיים של חיל הים האמריקני" ובסיסה בסן דייגו, קליפורניה. על פי פרסומים רשמיים, הדולפינים בתוכנית מאומנים למטרות הגנה על נמלים וחופים, נטרול מוקשים וכן חילוץ בני אדם טובעים.
ב-1965, דולפין של הצי האמריקני שאומן לתפקידי חילוץ ימי, וכן כיוון ומציאת נקודות ימיות, השתתף בפעילות בפרויקט Sealab, פרויקט שמטרתו הבנה האם בני אדם יכולים, מבחינה חברתית וגופנית לחיות בסביבה מנותקת, מתחת למים. הדולפין העביר לנסיינים אספקת מים ומזון.
ברייסי רייט

בארצות הברית

נולד בדה קולוני שבטקסס. בתיכון שיחק רייט לצדו של דרן ויליאמס. רייט בלט לצד ויליאמס והשתתף במשחק מקדונלד'ס אול אמריקן (אולסטאר התיכונים). עם סיום לימודיו הצטרף רייט לאוניברסיטת אינדיאנה, שהעפילה שנה קודם לכן לגמר המכללות. אחרי עונה ראשונה מצוינת (16.2 נק' ו-5 ריב' בממוצע למשחק) הגיעו שתי עונות חלשות יותר של המכללה כולה, במהלכן לא הצליחה אינדיאנה להעפיל לטורניר ה-NCAA. בעונתו השלישית והאחרונה בקולג' נבחר רייט לחמישיית ליגת הביג טן והוביל את הליגה בנקודות (18.3 נק' בממוצע למשחק). באותן שנים נמנה רייט גם על נבחרת ארצות הברית למשחקים הגלובליים ב-2002 ועל נבחרת העתודה של ארצות הברית לאליפות פיב"א אמריקה עד גיל 21 ב-2004. עם שתי הנבחרות זכה רייט במדליות זהב.
ב-2005 החליט רייט לצאת לדראפט, ונבחר בסיבוב השני במקום ה-47 על ידי מינסוטה טימברוולבס. רייט הצליח לקבל חוזה בקבוצה, אך לאחר חודשיים בהם שותף בשלושה משחקים בלבד הוא הועבר לפלורידה פליים מליגת הפיתוח, הצטיין במדיה (22 נק', 4 ריב' ו-4 אס' בממוצע למשחק) וחזר לשבעה משחקים נוספים בטימברוולבס. בעונתו השנייה ב-NBA שותף רייט ב-19 משחקים.

באירופה

ב-2007/2008 חתם רייט באריס סלוניקי. בשנים הבאות עבר רייט בחובנטוד בדלונה הספרדית, במועדון הכדורסל אוסטנדה הבלגי, בסרגוסה הספרדית ופעמיים בצדביטה זאגרב (בה שיחק לצד דרווין קיצ'ן), וכן חזר לקדנציה נוספת בסלוניקי. עם צדביטה העפיל רייט לפיינל פור היורוקאפ ונבחר לחמישייה השנייה של המפעל ב-2010/2011. ב-2013 חתם בקרסניה קיריליה סמארה הרוסית, במדיה רשם 17 נק', 3 ריב' ו-2 אס' בממוצע למשחק. בינואר 2014 ניצל רייט סעיף המאפשר לו להשתחרר לקבוצת יורוקאפ וחתם בהפועל ירושלים עד לסיום העונה. לאחר עונה בהפועל ירושלים חתם רייט על חוזה חדש לשלוש שנים. בעונת 2014/2015 זכה עם ירושלים באליפות ליגת העל בכדורסל לראשונה בתולדותיה. ב-17 באוקטובר 2015 שוחרר מקבוצה, לאחר שניהל משא ומתן עם קבוצות אחרות. לבסוף חתם בפינאר קרשיאקה הטורקית. ב-3 באוגוסט 2016 חתם באסיבדם יוניברסיטסי מהליגה הטורקית השנייה. ב-12 ביולי 2017 חתם בבויוצ'קמצ'ה.