מרים המגדלית

בברית החדשה, מִרְיָם הַמַּגְדָּלִית (בגרסה הלטינית: מָרִיָה מַגדָלֶנָה, Maria Magdalena) היא אישה יהודייה המתוארת כתומכת מרכזית בישו, ונודעה כ"שליחת השליחים" (בלטינית: apostolorum apostola). על פי ספרי הבשורה, היא הייתה אחת מהנשים שנכחו בצליבתו של ישו ובקומו לתחייה, היא זו שטיפלה בגופתו אחרי שהורד מהצלב והיא (יחד עם מרים אימו של ישו) הייתה זו שלה בישר המלאך על קומו לתחייה של ישו:
"וַיְהִי כַּאֲשֶׁר עָבַר יוֹם הַשַּׁבָּת וַתִּקְנֶינָה מִרְיָם הַמַּגְדָּלִית וּמִרְיָם אֵם יַעֲקֹב וּשְׁלֹמִית סַמִּים לָלֶכֶת וְלָסוּךְ אֹתוֹ בָּהֶם׃ וּבְאֶחָד בַּשַּׁבָּת בַּבֹּקֶר הַשְׁכֵּם בָּאוּ אֶל־הַקָּבֶר כַּעֲלוֹת הַשָּׁמֶשׁ׃ וַתֹּאמַרְנָה אִשָּׁה אֶל־אֲחוֹתָהּ מִי יָגֶל־לָנוּ אֶת־הָאֶבֶן מֵעַל פֶּתַח הַקָּבֶר׃ וּבְהַבִּיטָן רָאוּ וְהִנֵּה נִגְלְלָה הָאָבֶן כִּי הָיְתָה גְּדֹלָה מְאֹד׃ וַתָּבֹאנָה אֶל־תּוֹךְ הַקָּבֶר וַתִּרְאֶינָה בָּחוּר אֶחָד ישֵּׁב מִיָּמִין וְהוּא עֹטֶה שִׂמְלָה לְבָנָה וַתִּשְׁתּוֹמַמְנָה׃ וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶן אַל־תִּשְׁתּוֹמַמְנָה אֶת־יֵשׁוּעַ הַנָּצְרִי הַנִּצְלָב אַתֵּן מְבַקְשׁוֹת הוּא קָם אֵינֶנּוּ פֹה הִנֵּה־זֶה הַמָּקוֹם אֲשֶׁר הִשְׁכִּיבֻהוּ בוֹ."
— הברית החדשה, הבשורה על-פי מרקוס, פרק ט"ז
יום חגה חל ב־22 ביולי בכנסיות הקתולית, האורתודוקסית והאנגליקנית.
הכינוי 'המגדלית' (מגדלנה) מרמז על עיר מוצאה – מגדלא, ששכנה לחוף הכנרת ומזוהה על ידי החוקרים עם העיר טריכיי הקדומה.
מרים מוזכרת בבשורה על-פי לוקאס באירוע שבו גירש ישו שדים (רוחות רעות) מגופן של מספר נשים. על פי הכתוב הוא גירש שבעה שדים מגופה:
"וְנָשִׁים אֲשֶׁר נִרְפְּאוּ מֵרוּחוֹת רָעוֹת וּמֵחֳלָיִים מִרְיָם הַנִּקְרָאָה מַגְדָּלִית אֲשֶׁר גֹּרְשׁוּ מִמֶּנָּה שִׁבְעָה שֵׁדִים׃."
— הברית החדשה, הבשורה על-פי לוקאס, פרק ח', פסוק 2

תיאור תפקידה בבשורה על-פי יוחנן

בבשורה על-פי יוחנן (י"ט, 25), עמדו ליד הצלב שלוש נשים בהן אמו ואחות אמו מרים אשת קלופס ומרים המגדלית. מרים המגדלית באה לקברו וראתה כי הוא פתוח (לפנות הבקר בעוד חשך ותבא מרים המגדלית אל הקבר ותרא את האבן מוסרה מעל הקבר), קראה לפטרוס ותלמידו שיראו כי הקבר ריק. כשנשארה לבד (וישובו התלמידים וילכו אל ביתם) ראתה אדם שלא זיהתה וחשבה שהוא אחד השומרים (ותפן אחריה ותרא את ישו עמד ולא ידעה כי הוא יש). היא פנתה אליו בשאלה וכששמעה את קולו זיהתה שזה אכן ישו (ויאמר אליה ישו מרים ותפן ותאמר אליו רבוני הוא מורה), והיא זו שהפיצה את הידיעה על תחייתו (ותבא מרים המגדלית ותספר אל התלמידים כי ראתה את האדון וכזאת דבר אליה).

זהותה של מרים המגדלית

מנהיגי הנצרות הקדומה מיזגו את המסופר על מרים המגדלית עם המסופר על מספר נשים פחות מוסריות, המוזכרות בבשורות השונות בשם מרים או אף ללא זיהוי שמן. אחת מהן היא ה"חוטאת" ב"הבשורה על פי לוקאס",שלפי המסורת עבדה כזונה, זו שישו אמר עליה "נסלחו לה חטאותיה כי הרבה אהֶבה," ובין האחרות מרים מבית היני, המוזכרת ב"הבשורה על פי לוקאס". האפיפיור גרגוריוס הוא זה שבשנת 591 הכריז כי: "היא שלוקאס מכנה החוטאת ושיוחנן מכנה מרים מבית היני, מאמינים אנו כי זוהי אותה מרים שמתוכה גורשו שבעה שדים לדבריו של מרקוס."
הצהרה זו הפכה לעמדה רשמית של הכנסייה, אף כי לא אומצה בידי האורתודוקסים או הפרוטסטנטים, כשאלה התפצלו מהכנסייה הקתולית. בשנת 1969 חזרה בה הכנסייה הקתולית מהכרזה זו, והפרידה מחדש בין מרים המגדלית, מרים מבית היני ומרים החוטאת.
הסיבה לאיחוד בין שלוש הדמויות בימיה הראשונים של הכנסייה שנויה במחלוקת. יש הטוענים כי מדובר בבלבול, או בניסיון לפשט את סיפורי הברית החדשה עבור המאמינים. מנגד, קיימת הסברה לפיה מדובר בקנוניה ובניסיון לנסות ולהוריד ממעמדה של מרים המגדלית. עמדה זו צברה פופולריות רבה לאחר פרסום הספר צופן דה וינצ'י, שנתן הד לטענה שישו היה בעצם בן-תמותה רגיל ואב לילדים.
המערערים על תחייתו של ישו טענו שמרים היא שהסתירה את גופתו של ישו במקום מחבוא, ומחשש שהדבר יתגלה המציאה בכוח דמיונה את סיפור תחיית המתים, מה גם שישו, כמו דתיים אדוקים בעת ההיא, לא פסק לדבר אודות כך בעקבות פירושם את חזון העצמות היבשות.

בת זוגו של ישו

תאוריות ותפיסות מודרניות חילוניות מייחסות לה קשרים רומנטיים עם ישו עצמו. יחסיה הקרובים של מרים המגדלית עם ישו מודגשים ב"הבשורה על פי פיליפוס" - אוונגליון אפוקריפי שאינו מקובל בכנסיות הנוצריות. באוונגליון זה היא מתוארת כאחת מתוך ה"שלוש שצעדו תמיד בחברתו של אדוננו: מרים אמו, אחותו והמגדלית, זו הנקראת בת־לוויתו. אחותו ואמו ובת־לוויתו היו כולן מרים. ובת־לוויתו של המושיע היא מרים המגדלית". המילה היוונית koinonos, המשמשת לתיאור המילה מרים, אמנם מתרגמת לעיתים כ"בת־לוויה", אך תרגום מדויק יותר יהיה "שותפה" או "בת זוג", אישה שעימה מקיים אדם יחסי מין. שני עמודים לאחר מכן יש פסקה נוספת המדגישה את הדימוי המיני של היחסים:"אך ישוע אהב אותה יותר מכל תלמידיו ונשק לה תדיר על [פיה]. שאר תלמידיו נעלבו מאוד וביטאו את מורת רוחם. הם שאלו אותו, "מדוע אתה אוהב אותה יותר מאתנו?" והמושיע ענה להם, "מנין לכם שלא אוהב אתכם כשם ש[אוהב] אותה?"
הקיסרית הלנה בנתה במאה הרביעית כנסייה במגדל לכבודה של מרים.
על הר הזיתים בירושלים נמצאת כנסייה המוקדשת למרים המגדלית - כנסיית מריה מגדלנה.

אחרי הצליבה

יש אגדות שונות על מעשיה של מרים אחרי צליבת ישו. לפי האגדה הנפוצה ביותר היא הפליגה בסירה דולפת לגאליה ונטמעה בקהילה היהודית שם. אגדות שונות מתארות את נסיעתה, בלווית אנשים שונים מאגדה לאגדה. בהם משרתת שחורה בשם שרה, מרים אמו של יעקב, מרים שלומית, יוסף הרמתי, אלעזר, מרתה, מקסימינוס הקדוש (ההגמון הראשון של אקס), וכן בנו או בתו של ישו המתוארים כ"גביע הקדוש" המכיל את דמו של ישו. סוף מסעם היה בשפך הרון, במקום הקרוי היום סנט מארי לה מאר (המרים הקדושה של הים). לזכר הגעתם לכאורה למקום נבנתה במקום כנסייה מפוארת בה יש מזבח המוקדש לשרה המצרייה (שרה קאלי). שרה זו היא קדושה לבני הרומה.
בולות אפיפיוריות בחתימתם של לוציוס השלישי, אורבאנוס השלישי וקלמנטיוס השלישי אישרו כי מרים המגדלית אכן קבורה בצרפת.

מרים המגדלית בכתבי חז"ל

בתלמוד הבבלי מובאות כמה התייחסויות שליליות ל'מרים מגדלא שער נשייא' (קולעת - יוצרת גדילים - בשיער הנשים). בתלמוד היא מוזכרת כאישה של פפוס בן יהודה ומסופר עליה שבגדה בבעלה. הפרשנות המקובלת היא שאותה מרים היא מרים המגדלית. יש המפריכים זיהוי זה שכן לדעתם הוא מתבסס על קריאה שגויה של המילה הארמית 'מגדלא' המשמשת במשפט כחלק מתיאור מקצועה של האשה ולא כתיאור מוצאה, אך יש המפרשים את שמה של מרים בתלמוד 'מרים מגדלא שער נשייא' כשם גנאי שבנוי משמה המקורי, וכך הופיע מגדלא (במקום מגדלנא) שער נשייא על שם שערה הארוך (ראה תמונה והסבר). ישנם שפירשו גם את השם 'מרים מגדלא שער נשייא' על שם מקום מוצאה בעיר קסרי קסרין שהייתה נקראת גם מגדל נשיא. בעלי התוספות במסכת חגיגה מפרשים שמרים מגדלא שער נשייא' הייתה "אמו של פלוני", כאשר הכוונה כנראה לישו וכך מפורש גם במסכת שבת. יוצא מכך שלדעת חז"ל מרים המגדלית היא אמו של ישו ולא תלמידתו.

הבשורה על פי מרים

"הבשורה על פי מרים" הוא ספר חיצוני לברית החדשה, שנטען כי נכתב על ידי מרים המגדלית.
בשנת 1896 רכש מלומד גרמני בשוק של קהיר מגילת פפירוס והעביר אותה לברלין. במגילה, הקרויה "הבשורה על פי מרים" יש התייחסות שונה במקצת לסיפור הצליבה ולתפקידה של מרים המגדלית בהתרחשות. על פי הכתוב במגילה, ישו, שאהב אותה יותר מאשר את שאר תלמידיו, מסר למרים דרשה אותה היא נשאה בשמו באוזני שאר תלמידיו.

בתרבות הפופולרית


הזמרת הגרמנייה סנדרה הוציאה בשנת 1985 שיר ושמו "‎(I'll Never Be) Maria Magdalena", שהיה ללהיט גדול. מרים מוזכרת גם בשירה של הזמרת ליידי גאגא "Bloody Mary" (מרים המדממת) מתוך האלבום Born This Way, ובו מתוארים רגעיו האחרונים של ישו לאחר שנתפס בידי הנציב הרומי פונטיוס פילאטוס, וטיפולה בו לאחר מותו; כמו כן, גאגא מופיעה בקליפ לשיר "Judas" בתור מרים המגדלית ולצידה ישו ושליחיו.
באירוויזיון 1999 הזמרת דוריס דרגוביץ' ייצגה את קרואטיה עם השיר "מריה מגדלנה", שזכה במקום ה-4.
תאוריות שונות על מהותה של מרים, היותה אשתו של ישו ועל כך שילדה לו צאצא מובאים בהרחבה בספר המתח "צופן דה וינצ'י" מאת דן בראון ובסרט באותו השם המבוסס עליו.