google/wiki40b huggingface dataset:
דייוויד קרוזו

תחילת דרכו

קרוזו נולד בפורסט היל, קווינס, ניו יורק. אביו, צ'ארלס, היה עורך מגזין ואימו, ג'ואן הייתה ספרנית. קרוזו הוא ממוצא אירי-איטלקי. לאחר עזיבתו של אביו את ביתם, בהיות דייוויד בן שנתיים, נאלץ קרוזו הצעיר "לגדל את עצמו" כפי שסיפר בכתבה למגזין טלוויזיה אמריקאי ב-1994.
קרוזו חונך בבתי ספר אירים-קתולים, ועם סיום לימודיו ב-1974, החל לעבוד כסדרן בקולנוע. לדבריו, בזמן עבודתו, היה רואה מס' רב של סרטים וממחיז סצנות יחד עם חבריו. בתקופה ההיא, מצא קרוזו הצעיר את המודלים לחיקוי שלו בדמותם של השחקנים המפרי בוגרט, ג'יימס קאגני ואדוארד ג'י רובינסון.

שנות ה-80 - ללא חותם משמעותי

הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה בסרט האימה מתמסטלים. במהלך העשור הקרוב הוא הופיע בתפקידי משנה בסרטים רבים, ביניהם גם קצין וג'נטלמן ומשחק הדמים. קרוזו סיפר בראיון מ-2009 שתפקידו ב'קצין וג'נטלמן', היה התפקיד שזיכה אותו לראשונה בהתעניינות. אולם, בסיכום הכללי, הקריירה של קרוזו לא התקדמה, והתפקידים שקיבל לא נחקקו בתודעה הציבורית, עובדה שהשאירה אותו אנונימי למדי.

שנות ה-90 - הפריצה והנפילה הגדולה

בתחילת שנות ה-90, קרוזו שיחק בתפקידים קטנים בסרטים שלא זכו להצלחה גדולה, דוגמת הדסון הוק. באותה תקופה הוא החל לאמץ גישת משחק טוטאלית, אשר התבטאה בסירובו לדבר עם אנשים בסט של הדסון הוק, מאחר שדמותו, קיט-קט, הייתה אילמת בסרט.
פריצתו הגדולה הראשונה של קרוזו החלה עם תפקידו כג'ון קלי בסדרת הדרמה המשטרתית NYPD Blue, עבורו זכה קרוזו בפרס גלובוס הזהב. קרוזו הפתיע את קהל מעריצי הסדרה כאשר הודיע על פרישתו מהתוכנית עם תום העונה השנייה בשל מחלוקות שכר עם צוות ההפקה של התוכנית.
קרוזו לא הצליח לרתום את הצלחתו והפופולריות שזכה לה בסדרה NYPD Blue כדי לקדם את הקריירה שלו כשחקן קולנוע. בשנת 1995 הוא השתתף בשני סרטים נשיקת המוות וג'ייד שנכשלו בקופות, ועד לשנת 1998 בה יצא הסרט השלישי שלו אשר נכשל בקופות מניין גופות, שמו נקשר עם חוסר הצלחה ועניין ציבורי. בשנת 1997 שיחק בסדרת הטלוויזיה "מייקל הייז" ברשת CBS בתפקיד ראשי, אך זו ירדה לאחר עונה אחת. 

הדגמה למוניטין שיצא לקרוזו באותה תקופה ניתן למצוא בסדרת הטלוויזיה המצוירת סאות' פארק, אשר ניצלה את המוניטין המפוקפק של קרוזו בפרק הראשון של העונה הראשונה, כאשר קייל מבקש מאחיו הקטן אייק לקפוץ מספינת חייזרים הוא צועק אליו: "אייק, תעשה את החיקוי שלך לקריירה של דייוויד קרוזו."
מגזין הטלוויזיה האמריקאי TV Guide דירג ב-2010 את החלטתו של קרוזו לעזוב את NYPD Blue במספר 6 ברשימת עשר הטעויות הקשות ביותר של הטלוויזיה.

שנות ה-2000 - ביסוס מעמדו ככוכב טלוויזיוני

בתחילת שנות ה-2000 השתתף קרוזו בשני סרטים, סימן חיים של ראסל קרואו וסרט עצמאי בשם מפגש 9. שניהם לא הצליחו בקופות, אולם מפגש 9 קיבל מעמד של סרט קאלט במרוצת השנים. 
קרוזו זכה לקאמבק מפואר בזכות הצטרפותו ב-2002 לתוכנית בת של זיכיון סדרת המתח המשטרתית זירת הפשע, CSI: מיאמי. קרוזו הצטרף בתור מנהל מחלקת הזיהוי הפלילי של מיאמי, הורשיו קיין. למוד מניסיון העבר, קרוזו לא מיהר לעזוב את התוכנית, והוא מופיע בה עד היום (2012) בכל עשר העונות שהופקו. כמו כן, קרוזו היה לשחקן הראשון אשר הופיע בכל שלוש הסדרות הקשורות להפקת CSI.
TNT אקספרס

TNT אקספרס היא חברת שילוח העוסקת במשלוחי אקספרס בינלאומיים, שילוח בינלאומי, תובלה יבשתית ושירותים לוגיסטיים. מטה החברה נמצא בהופדורפ, הולנד והמרכז הלוגיסטי של החברה נמצא בלייז', בלגיה. לחברה פעילות מלאה ב 61 מדינות בעולם. בחלק ממדינות אירופה, חברת TNT אקספרס משמשת כחברת דואר רשמית. מחזור העסקים של החברה בשנת 2015 הסתכם ב 6.91 מיליארד יורו. המתחרות הגדולות של TNT אקספרס הן DHL וUPS.
ב-25 במאי 2016 נרכשה החברה על ידי חברת פדקס.

היסטוריה

Thomas Nationwide Transport הוקמה על ידי קן תומאס האוסטרלי בשנת 1946 כאשר ברשותו משאית אחת בלבד. עם השנים החברה גדלה ובשנת 1967 רכשה את חברת השליחויות ההונגרית 'Alltrans'. החברה גדלה במהירות ובשנות ה-80 של המאה ה-20 כבר עשתה משלוחים לכ 180 מדינות ברחבי העולם. היא נחשבה לחברת שילוח השנייה בגודלה בעולם באותן שנים ועיקר פעילות החברה עבר לאירופה. TNT הייתה חברת השילוח הראשונה לרכוש מטוס משל עצמה. עד אז, הייתה הפרדה בין חברות שילוח לחברות תעופה. הדבר הפך את TNT לחברה הראשונה שיכלה לשלוח משלוחי אקפרס תוך פחות מ 24 שעות בתוך אירופה. החברה נכנסה לפעילות בישראל בשנת 1989. 
בשנת 1992 TNT הקימה חברת בת, GD Express והחזיקה ב 50% מהמניות בה, כאשר 50% הנותרים התחלקו בין חברת KPN, חברת טלקומוניקציה ודואר הולנדית וחברות דואר ממשלתיות של צרפת, שוודיה, מערב גרמניה וקנדה. בשנת 1994 החברה הונפקה בבורסת אמסטרדם ובשנת 1996 נרכשה על ידי חברת KPN במלואה. בשנת 1998 חברת KPN מיזגה את יחידת הדואר שלה עם חברת TNT והקימה את חברת TNT N.V אשר עסקה במשלוחי דואר, חבילות ולוגיסטיקה ברחבי העולם. בין השנים 2006-2011 היא הייתה חברת הדואר הלאומית של הולנד תחת השם TNT Post. באותה שנה הנהלת החברה החליטה לפצל את חברת TNT N.V לשתי חברות נפרדות: TNT אקספרס שתעסוק בתחום השילוח והלוגיסטיקה וPostNL שתהיה חברת הדואר הממשלתית של הולנד. כמו כן, החברה עסקה בשליחת דואר גם במדינות אירופאיות נוספות כגון בריטניה, גרמניה, איטליה ובלגיה, בחלקן היא אף עקפה את חברות הדואר הממשלתיות. 
בשנת 2015 הוכרז שחברת השליחויות האמריקאית פדקס תרכוש את TNT והמכירה יצאה לפועל ב-25 במאי 2016 תמורת 4.4 מיליארד יורו.
רונן צור

ביוגרפיה

רונן צור החל את פעילותו הפוליטית במפלגת העבודה בשנת 1990, ומאז כיהן כרכז סיעת העבודה בכנסת בתקופת כהונתו של יצחק רבין כראש הממשלה. צור כיהן גם כמנכ"ל התנועה לקליטת החייל המשוחרר ושימש יועץ לשר הביטחון לשעבר, בנימין בן-אליעזר ולשרת הקליטה יולי תמיר.
בשנת 2004 החל לעבוד במשרד הפרסום של מוטי מורל, ובשנת 2007 הפך לשותף במשרד. ב-2016 מכר צור את חלקו למורל, בעקבות סכסוך בין השניים.
בבחירות לכנסת השש עשרה שובץ ברשימת מפלגת העבודה וכיהן כחבר הכנסת כשלושה חודשים בסוף הקדנציה (בעקבות התפטרותו של ח"כ סאלח טריף).
צור דברר את שר הפנים אלי ישי במשבר השריפה בכרמל, ואת הרופאים במשבר הרופאים המתמחים, ובין לקוחותיו החברה לישראל, דלק אנרגיה, קרן רוטשילד], איגוד החברות הציבוריות, איגוד חברות התרופות, פורום תאגידי המים, בומברדייה, אורקל ישראל, וריפון, מידרוג, בית ההשקעות איילון, חברות נדל"ן, ארגון המורים, ובועז הרפז. הוא ייצג את נשיא המדינה משה קצב והתפטר לאחר שקצב הפר את הסיכומים עם יועציו במסיבת העיתונאים אשר נמשכה שעות.
באוגוסט 2010 יצאו בתקשורת נגד צור כמה ממתחריו הבכירים, על צורת גיוס הלקוחות שלו, עת נחשף מכתב הפניה שנהג לשלוח ללקוחות קיימים שלהם, דבר אשר אינו נהוג בכללי האתיקה בין יועצי התקשורת.
במרץ 2012 החל לייצג את הפסיכיאטר אילן רבינוביץ' אשר עלה לכותרות ב"פרשיית הכדורים" בתוכנית "האח הגדול", במסגרתה מתמודדי התוכנית התלוננו בתקשורת כי רבינוביץ' "שידל אותם להשתמש בכדורים פסיכיאטריים" במהלך התוכנית, ובאפריל 2012 מונה לייצג גם את מנכ"ל האתר "בחדרי חרדים" בפרשה שנקשרה בשם האתר.
בבחירות לראשות ההסתדרות שנערכו במאי 2012 הוא ניהל את קמפיין הבחירות של עופר עיני, יו"ר ההסתדרות החדשה.
במהלך 2012 ייצג צור את ארגון האחיות בישראל במאבק לשיפור תנאיהן, ניהל את משבר פלאפון, מכללות להוראת החינוך, ואיגוד חברי הבורסה.
ב-2018 ייצג צור אשה בשם מלכה לייפר במאבקה נגד הסגרתה לאוסטרליה, שם מבקשות הרשויות להעמידה לדין בחשד שביצעה עבירות מין בתלמידותיה הקטינות, כאשר שימשה מנהלת בית ספר בקהילה חרדית.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת באפריל 2019, מונה צור ליועץ האסטרטגי של הקמפיין של מפלגת כחול לבן אך לאחר הקמפיין התגלעו מחלוקות בינו לבין יאיר לפיד וצור סיים את תפקידו המפלגתי. באוגוסט 2019 ייעץ פעם נוספת, הפעם באופן אישי למועמד לראשות הממשלה מטעם כחול לבן, בני גנץ במסגרת הריצה הנוספת של המפלגה לבחירות החוזרות לכנסת העשרים ושתיים.
צור הוא אב לבת.
יוסף, מלך הכוזרים

יוסף בן אהרן, מלך הכוזרים היה כגן או כגן בק של ממלכת הכוזרים באחרית ימיה, וכיהן לכל המוקדם מ-932 ועד 961 לכל המאוחר. נודע בעיקר בשל איגרת חסדאי אבן שפרוט אל מלך הכוזרים.

קורות חייו

יוסף היה בנו של אהרון השני בן בנימין שליט הכוזרים משושלת בולאן. קורותיו מתועדים באופן ישיר או כחלק מכרוניקות המצויות במכתב שכטר ובחליפת המכתבים עם חסדאי אבן שפרוט. בתקופתו נתונה הייתה הממלכה הכוזרית בעימות צבאי עם אולג מנובגורוד נסיך רוס של קייב והפצ'נגים מחד ומול האימפריה הביזאנטית תחת הקיסר רומאנוס הראשון לקאפנוס.
יוסף יצר קשרים עם יהודי העולם באמצעות חליפת המכתבים ובה מתוארת תרבותם של הכוזרים, מוצאם ותהליך התגיירותם. בהמשך מתועד כי חבר למדינות מוסלמיות באזור כנגד פשיטות הוורנגים. מעט מאוחר יותר הוכרע צבא הכוזרים על ידי סוויאטוסלב, נסיך קייב ובירתם איטיל נכבשה והוחרבה. אין תיעוד לגבי גורלו של יוסף.
ידוע מהמקורות כי ב-932 נישא לנסיכה אלאנית מהקווקז שהתגיירה, ובעקבותיה זנחה הישות האלאנית את הנצרות האורתודוקסית והקאסטה השלטת שם התגיירה. בתקופת שלטונו מתועדת הגירת יהודים משטחי האימפריה הביזאנטית לממלכת הכוזרים, בשל רדיפתם על ידי הביזאנטים.
אייל בצר

ביוגרפיה

אייל בצר הוא בנם של שרה (לבית הורוביץ) ונחמן בצר ישראל, נכד לישראל בצר ושפרה לבית שטורמן - ממייסדי אום ג'וני, מרחביה ונהלל. חבר מושב נהלל, חקלאי (דור שלישי במושב), ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל.
בצר נשוי לזוהר לבית גפן, אחותו של יהונתן גפן, אב לשלושה, סב לשניים. הוא אחיו של איש הצבא, מוקי בצר.

שירות צבאי

בצר התגייס ב-1968 לסיירת מטכ"ל. עם סיום המסלול והשירות המבצעי בסיירת יצא לקורס קציני חי"ר. שימש כמפקד צוות בסיירת צנחנים ולאחר מכן סגן מפקד פלוגת סיור זו. במלחמת יום הכיפורים נלחם כקצין מילואים בסיירת. במלחמת שלום הגליל שימש כמפקד פלוגת "עורב צנחנים" במילואים.
בוגר קורס מג"דים, שירת כרס"ן במילואים.
נוע"ם

נוע"ם (ראשי תיבות של נוער מסורתי) היא תנועת הנוער של התנועה המסורתית (קונסרבטיבית) בישראל. התנועה הוקמה לפני 40 שנה וכיום יש לה 22 מוקדים ברחבי הארץ, ומעניקה פעילות חינוכית בלתי פורמלית לילדים ונוער בגילאי כיתות ג'-יב'.
נוע"ם רואה עצמה כתנועה ציונית א-מפלגתית עולמית השואפת להנחיל ערכים יהודיים מסורתיים יחד עם ערכים מודרניים לחברה באופן פלורליסטי, לפי העיקרון המנחה של "יהדות פתוחה, כהלכה" עם "דרך ארץ" ופעילות לקידום חברה שוויונית צודקת ודמוקרטית.
לנוע"ם ישנן תנועות אחיות בבריטניה, בגרמניה, בברזיל, בארגנטינה ובאוקראינה שנקראות גם הן נוע"ם. בארצות הברית קיימת תנועת "USY" או United Synagogue Young (נוער בית הכנסת המאוחדים)  שהיא גם חלק מתנועת היהדות הקונסרבטיבית.

הגשמה וגרעיני נח"ל

לנוע"ם ישנם חמישה מוקדי שנת שירות ברחבי הארץ: חיפה, ירושלים, כרמיאל, כפר סבא (פנימייה) וקיבוץ קטורה. לכל קומונה ישנה עשיה חברתית שונה, קומונת חיפה עוסקת בהתנדבות עם אנשים בעלי צרכים מיוחדים. קומונת ירושלים עוסקת בעשיה חינוכית בתחום אקטיביסטי-רב תרבותי. קומונת כרמיאל עוסקת בחינוך עם דגש על נוער בסיכון. קומונת כפר סבא פועלת בתוך פנימייה. קומונת קטורה עוסקת בחיי קיבוץ, קבוצה ופיתוח הפריפריה
לתנועה כהמשך למוקדי שנת השירות שלה ישנו גרעין נח"ל.
לנוע"ם ישנה רשימה ארוכה של גרעיני נח"ל ותנועת בוגרים של צעירי התנועה המסורתית בשם מרום.
לישמניוזיס ויסצרלית

הטפיל

לישמניה היא פרזיט (טפיל) ממשפחת השוטנים, בעל שוטן בודד. הווקטור הוא זבוב החול. לפרזיט יכולת לחיות בתוך מאקרופאגים ובתוך נויטרופילים.
באפריקה, באירופה ובאסיה הזנים הגורמים ל-Visceral leishmaniasis הם L. donovani ו-L. infantum. בדרום אמריקה המין הגורם למחלה הוא L. chagashi.

תמונה קלינית

תקופת הדגירה משתנה ויכולה להיות בין 3-18 חודשים.
במידה והתגובה החיסונית היא חזקה ומאופיינת ביצור מוגבר של Th1 לא ייווצרו סימפטומים, הפרזיט ימות ויפונה לחלוטין מהגוף.
במקרה שהתגובה האימונית תאופיין ברמות גבוהות של Th2 הסיכוי להופעת סימפטומים גדול יותר.
הסימפטומים יכללו חום גובה, כשהחולה מרגיש יחסית טוב, החום מאופיין בשונות גדולה יחסית. בהמשך בלוטות הלימפה, הכבד והטחול יוגדלו. כאשר הטחול עלול להגיע לממדים אדירים. ולעיתים לסבול מנמק. הכבד יוגדל, תהיה סינתזה מופחתת של אלבומין, רמות גבוהות של גלובולינים ורמות נמוכות של ויטמין K. חוסר בוויטמין K יפגע במערכת הקרישה ויוביל לדימומים. בהמשך הפרזיט יחדור למח העצם, כתוצאה מכך אנמיה, טרומבוציטופניה ובשלבים מתקדמים לאוקופניה. צהבת תופיע בשלבים מתקדמים. סימפטומים נוספים כוללים רזון והעדר תיאבון.

מניעה

הימנעות מהווקטור, לבישת בגדים ארוכים ושימוש בכילה בזמן השינה.
דב מאיר אייזנשטיין

ביוגרפיה

נולד בירושלים, למרים וליהושע ליב אייזנשטיין, שהיה מלמד בישיבה הגדולה ותלמוד תורה מאה שערים, שוחט ובודק, שליח ציבור ובעל קורא. למד בתלמוד תורה מאה שערים, בישיבת חברון ובישיבת לומז'ה.
הרב אייזנשטיין היה חבר מערכת של אוצר הפוסקים, השתתף בכתיבת קובצי "כרם ציון" בענייני מצוות התלויות בארץ, וכחבר וראש המערכת של מכון הרב פרנק, ערך את חידושי רבו הרב איסר זלמן מלצר, ראש ישיבת עץ חיים, על סדר זרעים. הרב אייזנשטיין השתתף בכתיבתם של כרכים י"ג–כ"ז באנציקלופדיה התלמודית. במהלך שנותיו כתב אף מאמרים רבים שהתפרסמו בכתבי עת שונים, חלקם בעילום שמו. לאחר פטירתו, בשנת תשע"ב (2012), הוציאה משפחתו תחת מכון הרב פרנק את הספר "נטעי אדם", בו מקובצים מאמריו בענייני זרעים, שבת ויום־טוב, ענייני המועדים, סוגיות הש"ס, מערכת תלמודית מקיפה (שנכתבה במקורה עבור אנציקלופדיה תלמודית) ועוד, המאמרים נערכו חלקית על ידי המו"לים.
יחסי אתיופיה–סרביה

תקופת יוגוסלביה

אתיופיה ניהלה קשרים עם הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה מאז שנת 1952 והצטרפה לגוש המדינות הבלתי מזדהות שזו הקימה מיד לאחר היווסדו. יוסיף ברוז טיטו העניק למנהיג האתיופי הרוחני היילה סלאסי, קיסר אתיופיה תואר אזרחות כבוד בעיר בלגרד, בירת המדינה.
הספינה הראשונה של חיל הים האתיופי הייתה מתנה מיוגוסלביה. כאות הוקרה, קיבל יוסיף ברוז טיטו במתנה וילה באדיס אבבה, בירת אתיופיה. הווילה משמשת דהיום כשגרירות סרביה באתיופיה.

יחסים מודרניים

ב-27 בינואר 2012, נפגשו שני שרי החוץ של שתי המדינות באדיס אבבה על מנת לדון בעמדתה של אתיופיה בסכסוך סרביה-קוסובו, במהלך הביקור חתמו שני השרים על מזכר הבנות בין שתי המדינות.
רמי יהושע

רמי יהושע הוא יושב ראש ומנהל עסקים ראשי של משרד הפרסום יהושע\TBWA, הנחשב לאחד ממשרדי הפרסום הגדולים בישראל.

ביוגרפיה

יהושע נולד וגדל בהרצליה. למד בבית הספר התיכון עירוני הרצליה, בו שימש כקפטן קבוצת הכדורגל של בית הספר בשנה בה זכתה קבוצתו באליפות הארץ והעפילה לאליפות העולם באירלנד. בנוסף שיחק בילדותו ב"נבחרת האפרוחים" בכדורגל של ישראל.
יהושע התגייס לצה"ל בשנת 1977 ושירת במגוון תפקידים ביחידת מודיעין שדה. הוא סיים את שירותו לאחר מלחמת לבנון הראשונה בדרגת סרן.
ב-1986 סיים באוניברסיטת בר-אילן תואר ראשון במדעי המדינה וסוציולוגיה ובעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מטעמה.
רמי יהושע החל את דרכו ב-1985 כמנהל שיווק של העיתון חדשות ונמנה עם מקימיו. ב-1986 עבר לעולם הפרסום ושימש כתקציבאי בפרסום "בינג ליניאל". ב-1991 הצטרף כשותף למשרד הפרסום "בילצקי, ערמוני, יהושע", ובמאי 1994 הקים את משרד הפרסום "יהושע ושות'".
בשנת 1997 רכשה חברת הפרסום האמריקאית TBWA (מקבוצת OMNICOM, קבוצת הפרסום הגדולה בעולם כיום) 25% מהחברה, ושמה שונה ל"יהושע\TBWA". ב-2010 רכשה "יהושע\TBWA" את חברת הפרסום הדיגיטלי TBWA\DIGITAL, והטמיעה אותה כזרוע הדיגיטל של המשרד.
ב-2013 רכשה 33% ממשרד הפרסום "לעומק התודעה" וב־2014 ייסדה את חברת הפרפורמנס OCEAN; יהושע משמש יו"ר בשתי חברות אלו. ב-2017 הקים את חברת TMI המתמחה במסחור חזותי.
כמו כן, שותפה יהושע\TBWA ב-50% בחברת רכש המדיה ה-3 בגודלה בישראל, TMF.
המשרד משרת לקוחות גדולים ומובילים במשק הישראלי, בהם בנק דיסקונט, מקדונלד'ס, מלונות פתאל, ויזה כאל, טרה, טויוטה, מנורה מבטחים, תאגיד המחזור אל"ה, יינות ביתן, טוטו Winner, מכבי שירותי בריאות, אסותא, רשת ACE קנה ובנה, ביתילי, רכבת ישראל ועוד. כמו כן, מטפל המשרד כ"פרו-בונו" בעמותות ומלכ"רים רבים, ביניהם ער"ן, אנוש (העמותה הישראלית לבריאות הנפש), העמותה למאבק במחלת ה-A-T, בעצמי, עמותת לראות, אגודת יד ביד, עמותת אתגרים ועוד.
ב-2007 הקים את תנועת "ישראלי אמיתי לא משתמט", המעודדת גיוס לצה"ל.
ב-2010 נבחר יהושע על ידי עיתון העסקים "גלובס" כאיש השנה בפרסום.
יהושע מכהן גם כחבר במספר ארגונים חברתיים, בהם אגודות הידידים של מכון ויצמן למדע, מרכז רפואי מאיר, מרכז רפואי רמב"ם, שיבא, האופרה הישראלית, תיאטרון הבימה, תיאטרון הקאמרי, אגודת בית חולים שניידר, מרכז רפואי רבין וחבר באקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. בנוסף שימש כיועץ למשרד החינוך בוועדת דברת (2007).
ב-2016 היה מפיק שותף בסרט "סופת חול", זוכה פרס אופיר לסרט הטוב ביותר, שנבחר לייצג את ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
שולמית לבנת

ביוגרפיה

שולמית לבנת נולדה ב-1929 בווינה לאב שהיה ציר בקונגרס הציוני, ובגיל 6 עלתה לארץ ישראל עם משפחתה. הוריה היו בעלי דעות הקרובות לציונות רוויזיוניסטית. היא עצמה סולקה מבית הספר עקב היותה חברה בתנועת הנוער הימנית "המכבי הצעיר". היא בחרה שלא לשוב ללמוד, החלה להופיע כשחקנית ועם פרוץ מלחמת העצמאות התגייסה לפלמ"ח, כלוחמת מהשורה.
את הקריירה שלה כזמרת החלה שולמית לבנת בגיל 20. באחת מחופשותיה מהפלמ"ח פגשה את עזריאל לבנת שחיפש זמרים לתיאטרון שרצה להקים. היא נישאה לו והחלה לשיר. בין היתר הופיעה בלהקת כרמל, הצ'יזבטרון ובהרכבה הראשון של להקת חיל הים. 
בשנות ה-50 התפרסמה בשירים עבריים כמו, "שיר התופסת", "נערת תפוחי הזהב" וכן "סתיו בחלונות ובלבבי" ו"תל אל קאדי", שכתב אמיתי נאמן. בסוף שנות ה-80 זכתה לתואר "זמרת המחתרות", בעקבות הקלטת שירי מחתרות. היה זה אוסף מהשירים של המחתרות "לח"י" וה"אצ"ל", בהם השירים "עלי בריקדות", "הם לא ישברו אותנו" השיר "חיילים אלמונים" (שכתב אברהם שטרן (יאיר) ב-1932), והפך להיות להמנון האצ"ל ולאחר מכן המנון הלח"י. בראיון עיתונאי טענה כי מאז שהקליטה שירים אלה הוחרמה על ידי תעשיית המוזיקה. בעקבות ההחרמה, מצאה את עצמה מופיעה בעיקר מול ותיקי המחתרות וקבוצות תיירים, עד שהחליטה לפרוש באופן כמעט מוחלט. מאז, היא מופיעה מדי פעם; בעיקר לצד הופעותיה של להקת המחול של יונתן כרמון.
הייתה פעילה פוליטית במפלגות הימין בישראל. כתבה וערכה כמה ספרים, וביניהם "השמים קרובים יותר". 
משנת 1985, מנהלת לבנת את "המדרשה הלאומית ע"ש רנה מור" שבמצודת זאב  בתל אביב.
שולמית לבנת הייתה נשואה לעוזי (עזריאל), עד למותו ב-2015. היא אמה של השרה לימור לבנת. בנה השני, נעם לבנת, חוזר בתשובה שהתפרסם כאשר דיבר על שאיפה למדינה יהודית בגבולות התנ"ך, וכן קרא לסרב פקודה בעת פינוי גוש קטיף. בנו של נעם, בן יוסף, נרצח בקבר יוסף בשכם בידי שוטרים פלסטינים. מתגוררת ברמת גן.
פנתאון

פַּנתֵּאוֹן (ביוונית - "כל האלים"; (παν)פן- כל, (θεόs)תאון - אלים) הוא מונח אשר ציין במקורו את כלל האלים של דת או מיתולוגיה, ואשר שימש במיתולוגיות העתיקות (השומרית, היוונית והמניכאית) לתיאור מקדש. בהמשך נוספו למונח משמעויות נוספות.

פנתאונים נוספים

לאורך השנים נוספו למילה "פנתאון" משמעויות שלא מעולם המיתולוגיה. בפירושה הבסיסי היא מציינת את מקום קבורתם של גדולי האומה, המאוזוליאום, מעין מצבה ענקית. הדוגמה הידועה ביותר בימינו לפנתאון היא הכנסייה של ג'נבייבה הקדושה שבפריז, אשר עוצבה בשנת 1764 בסגנון קלאסי על ידי האדריכל הצרפתי ז'אק-ז'רמן סופלו (Jacques Germain Soufflot). מאוחר יותר הפכה הכנסייה חילונית, שמה הוחלף ל"פנתאון" והיא החלה לשמש מקדש כבוד לצרפת הגדולה. פנתיאון נוסף קיים בקראקס, בירת ונצואלה. כמו כן, לאחר מותו של יוסיף סטלין תוכנן להקים פנתיאון במוסקבה ולקבור בו את לנין ואת חברי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, אולם בסופו של דבר לא יצאה התוכנית לפועל.
במרוצת הזמן נוצרה למונח משמעות מושאלת, הרווחת במיוחד כיום: אוסף הדברים הראשונים במעלה מסוגם. כתוצאה מכך, כשאומרים כי דבר מה נכנס ל"פנתאון" מתכוונים כי הוא כה יוצא דופן בתחומו בפרספקטיבה היסטורית עד שיש לתת לו מקום מיוחד של כבוד.
אגרוף הברזל

העלילה

גיבורו של הסרט הוא לוחם אמנויות לחימה צעיר בשם צ'י-האו (Chi-Hao). רוב חייו הוא למד אצל המאסטר שלו והתאהב בבתו של המאסטר, יין-יין (Yin-Yin). לאחר שהמאסטר מביס בקושי כנופיית ביריונים שהתנפלה עליו, הוא שולח את צ'י-האו ללמוד אצל מאסטר טוב יותר, שן צ'ין-פיי (Shen Chin-Pei). הוא מורה לצ'י-האו ללמוד מצ'ין-פיי ולהביס את עריץ אמנויות הלחימה המקומי, מינג דונג-שון (Ming Dung-Shun) בטורניר הקרוב על מנת לזכות בידה של יין-יין.
צ'י-האו פוגש בזמרת צעירה, מנג טיין-סיון (Meng Tien-hsiun), בדרכו לעיר ומציל אותה מידי הביריונים של דונג-שון. היא מתאהבת בו, אולם הוא אינו נענה לחיזוריה. הוא מגיע לעיר ומתחיל ללמוד תחת הדרכתו של המאסטר שן צ'ין-פיי. בקרב שנערך עם בואו מביס אותו האן-לונג (Han Lung), תלמידו המצטיין של צ'ין-פי, אך צ'י-האו משתפר במהירות. יום אחד, צ'ן-לאנג (Chen Lang) אחד מביריוניו של דונג-שון, מתפרץ לבית הספר ומביס את כל תלמידיו של צ'ין-פיי. לבסוף מגיע צ'ין-פיי ונלחם בו, אולם הוא נפגע ממכה מבישה ונפצע אנושות. צ'י-האו עוקב אחרי צ'ן-לאנג ומביס אותו. כשצ'ין-פיי שומע זאת הוא בוחר בצ'י-האו כדי ללמד אותו את הטכניקה הקטלנית ביותר שלו המכונה 'אגרוף הברזל'.
כשהאן-לונג שומע שצ'י-האו נבחר להיות יורשו של צ'ין-פיי מתעוררת בו קנאה עזה. הוא קושר בחשאי קשר עם דונג-שון לטמון לו פח ולהפוך אותו לנכה. באמתלת שווא הוא גורם לצ'י-האו להיכנס ליער שם אורבים לו שלושה ביריונים יפניים של דונג-שון. הם גוברים עליו ושוברים את ידיו. לאחר מכן, הם מבקרים בבית הספר של המאסטר הקודם שלו והורגים אותו. מנג טיין-סיון עוזרת לצ'י-האו להשתקם ושוב עוגבת עליו, אך הוא מסרב לה. לבסוף חבריו ללימודים של צ'י-האו מאתרים אותו ומעודדים אותו להשיב לעצמו את יכולות הלחימה שלו. הוא מתחיל להתאמן ובמהרה משתקם מפציעתו. יין-יין מגיעה, אולם עדיין לא מודיעה לו על מותו של אביה. צ'י-האו מתחרה מול כל התלמידים האחרים ומביס אותם מה שמקנה לו את הזכות להיות נציגו של צ'ין-פיי בטורניר הקרב. האן-לונג שב לדונג-שון ובפיו החדשות, אולם בנו של דונג-שון מעוור אותו ושולח אותו מעל פניו.
צ'ן-לאנג, שנתקף ייסורי מצפון ביום הטורניר, מזהיר את צ'י-האו משלושת הביריונים היפנים שאורבים לו בדרכו לזירה. צ'י-האו נלחם בביריונים עד שצ'ן-לאנג מגיע וממשיך להילחם איתם במקומו כדי שצ'י-האו יוכל להגיע לטורניר בזמן. הוא מגיע בזמן, מביס את בנו של דונג-שון וזוכה בטורניר. דונג-שון דוקר את צ'ין-פיי במהלך החגיגות ועוזב. כשדונג-שון מגיע לביתו, הוא מגלה שכל האורות כבויים. האן-לונג מופיע בחדר החשוך, בהדרכתה של מנג טיין-סיון, נלחם בדונג-שון ובבנו. האן-לונג מעוור את הבן, שאז דוקר את אביו בטעות. דונג-שון מתפרץ מתוך החדר החשוך ומזמן את משרתיו, שהורגים את האן-לונג ואת מנג טיין-סיון.
צ'י-האו מגיע לביתו של דונג-שון, אבל דונג-שון בורח ודוקר את עצמו לפני שצ'י-האו יוכל להילחם בו. כשהוא עוזב, הביריון היפני החזק ביותר מגיע ובידו ראשו של צ'ן-לאנג. הוא וצ'י-האו מתעמתים. צ'י-האו משתמש בטכניקת אגרוף הברזל, גורם לידיו להאדים, ומעביר תוך כדי כך מהלומות חזקות ביותר שחובטות בביריון בעוצמה רבה ושולחות אותו לעבר קיר הלבנים. הביריון מובס, צ'י-האו אוסף את יין-יין ועוזב.
מיכאיל לומונוסוב

לומונוסוב כמדען

כפיזיקאי, לומונוסוב עסק בנושא של חשמל, וכן הגה את התורה האטומית, שנוסחה באופן מוצק יותר על ידי ג'ון דלטון כיובל שנים לאחריו. כמו כן הוא העלה את ההשערה המקובלת כיום בתרמודינמיקה בדבר טיבו של החום, בטענו שהוא תולדה של תנועה חופשית של האטומים.
ככימאי, הישגיו הגדולים של לומונוסוב הם גילוי חוק שימור החומר, שלבואזייה גילה 18 שנה מאוחר יותר, והכנסת תבנית קבועה של שמות (נומנקלטורה) לכימיה. 
כגאוגרף, לומונוסוב התקרב לתאוריית נדידת היבשות, ניבא תאורטית את קיומה של יבשת אנטארקטיקה, וכן המציא מספר כלים ימיים, שהקלו על רישום וחישוב הכיוונים והמרחקים.
כגאולוג, לומונוסוב הוציא ספר מקיף על גאולוגיה מעשית, שבה פירט סוגים שונים של סלעים ועפרות, את מקומות הימצאם וסימנים מזהים שלהם.

לומונוסוב כבלשן וכסופר

לומונוסוב הכניס מילים רבות לתוך השפה הרוסית (ראו לעיל). כמו כן, הוא הכניס לתוך השירה הרוסית את השיטה הסילבו-טונית באופן סופי (לפניו השיטה הזו הוכנסה באופן לא-שלם על ידי בן-זמנו טרדיאקובסקי). לקולמוסו של לומונוסוב שייכות יצירות רבות בשירה הרוסית, בעיקר אודות (שירי הודיה והלל).
פרנק באדג'ן

פרנק באדג'ן (באנגלית: Frank Budgen; ‏1882–1971) היה צייר אנגלי שפרסומו נבע מהיכרותו המעמיקה עם הסופר האירי ג'יימס ג'ויס.

ביוגרפיה

נולד במחוז סארי שבאנגליה, ובצעירותו היה ימאי. ב-1910 עבר ללמוד ציור בפאריס, ובשנות מלחמת העולם הראשונה התגורר בציריך, שם הועסק מטעם משרד המידע של ממשלת בריטניה. בקיץ 1918 התוודע לג'ויס והפך לחברו הקרוב. ההיכרות בין ג'ויס לבאדג'ן החלה לאחר שג'ויס נקלע למריבה עם אחד מעובדי הקונסוליה הבריטית בציריך, וחשד כי באדג'ן נשלח לרגל אחריו. לאחר מכן הפכו השניים לחברים. באדג'ן התוודע גם לבת זוגו של ג'ויס, נורה ברנאקל, והפך לבן בית.
באדג'ן ליווה את ג'ויס בעת כתיבתו של הרומן "יוליסס" בציריך, והיה מעורב באינספור שיחות על הספר. חלק מכתב היד נכתב על ידו, מאחר שג'ויס, שלקה בדלקת עיניים חריפה, לא היה מסוגל לכתוב בעצמו, והכתיב לבאדג'ן את הטקסט. באדג'ן פרסם את זכרונותיו מהידידות המשותפת בספר "James Joyce and the making of Ulysses" שיצא לאור ב-1934. הספר הוא מאבני היסוד להבנת יוליסס.
בספרו הוא מתאר את כתיבת הספר באופן מפורט. לדוגמה, בתיאור כתיבת הפרק הסלעים הנודדים, בו מסופר על דמויות שונות המשוטטות ברחבי דבלין, הביא באדג'ן את שימושו של ג'ויס במפת העיר לצורך כתיבת הפרק, כדוגמה לאובססיה של ג'ויס לדיוק בפרטים.
הוא תיעד פרשיית אהבים שהייתה לג'ויס עם נערה בשם מרתה פליישמן, ואף צייר אותה עבורו. 
בסוף 1919 החליט ג'ויס לחזור לטריאסטה, והציע לבאדג'ן תעסוקה כמורה לאנגלית ומגורים, אולם האחרון העדיף לחזור לאנגליה, ומאז 1920 ועד יום מותו התגורר בלונדון. הוא המשיך בקשרי מכתבים עם ג'ויס, ולאחר שג'ויס התחרט על אחד ממכתביו, בו חשף את עצמו יתר על המידה, ביקש מבאדג'ן לבוא לפריס עם המכתב. הם יצאו לבילוי, באדג'ן שתה לשוכרה, ולמחרת בבוקר גילה כי מארנקו נעלם המכתב הבעייתי. קשרי החברות בין השניים לא חזרו לקדמותם בעקבות האירוע.