תל חנן

הקמת השכונה

ב־21 באפריל 1948 השתלטה ה"הגנה" על שכונותיה הערביות של חיפה, בעקבות כך עזבו חלק מתושבי בלד א-שיח' את הכפר. ב-24 באפריל, ערב ליל הסדר תש"ח, נדרשו תושבי בלד א-שיח' וחוואסה למסור את נשקם. מנהיגי הכפר בלד-א-שיח' מסרו 22 "רובים ישנים", וההגנה השיבה כי תתקיף את הכפר אם לא יועברו לה אמצעי לחימה נוספים. בבוקר ליל הסדר פתחה ההגנה בירי מרגמות 3 אינץ' ומקלעים, תגבורת בריטית שהגיעה לכפר יעצה לתושבי הכפר לעזוב את המקום, והם עשו זאת מיידית בליווי בריטי. בני מוריס מציין " אין ספק, נפילת העיר [חיפה] דכדכה אותם והכשירה אותם נפשית לנטישה" בעקבותיהם התפנו גם תושבי חוואסה ויאג'ור. משקיפים בריטיים שנכחו במקום סברו, לפי שיטת ההתקפה ודרך ניהול המשא והמתן, כי מטרת ההתקפה הייתה לגרום ליציאת התושבים שנותרו ולכיבוש הכפר. מיד לאחר הפינוי נכנסו לבתים אנשי חטיבת כרמלי והתבצרו בהם בפני חיילי הלגיון הירדני ששכנו במחנה הצבא הבריטי אשר עמד על גבול נשר ובלד א-שייח'. לאחר מספר ימים נטשו גם אנשי הלגיון הערבי את המחנה. תושבי הכפרים הערבים, כ־5,000 איש, עברו לחיפה וללבנון.
בעקבות חקיקת חוק נכסי נפקדים, עברו הבתים והאדמות של הכפרים הערביים לבעלות המדינה, ולניהולה של רשות הפיתוח. היישוב לא קיבל כל מעמד רשמי כיישוב. עם האכלוס נתפסו בתי בלד א-שייח' על ידי היהודים, ושמה שונה ל"תל חנן".
בחודש אוגוסט 1949 מנה היישוב 600 תושבים. הסוכנות היהודית ארגנה בחירות מוניציפליות ביישוב. בחודשים הראשונים לאחר נטישת היישוב אוכלסו בתיו הנטושים של הכפר על ידי עולים חדשים אשר חיפשו לשפר את תנאי המגורים שלהם. היישוב סבל מבעיות צנרת מים ותושבי המדרון שעל ההר היו מכתתים את רגליהם למכון המים שנמצא בתחתית ההר כדי לקחת מים בדליים הביתה. מוצאם של תושבי השכונה ממדינות מזרח אירופה ובשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 התווספו אליהם עולים ממדינות צפון אפריקה בעיקר ממרוקו. הקרבה לחיפה ולמקומות עבודה באזור כגון נמל חיפה, בתי הזיקוק, בית חרושת נשר, הטחנות הגדולות ועוד היוו גורם משיכה לתושבים החדשים. חלק מהתושבים מצאו את פרנסתם בעבודות דחק ובמסחר זעיר. תל חנן אוכלסה ללא הכוונה או וויסות של הסוכנות או ההסתדרות, אף על פי שאלו העניקו את השירותים הנדרשים ליישוב. בשנותיה הראשונות של השכונה הוקמה בה מעברת צריפים בקטע שבין הרחובות "ברק", "דבורה" ו"דרך השלום" של היום. מעברה זו חוסלה ובמקומה נבנו שיכונים.
בשנים הראשונות כל הדרכים שעברו ביישוב היו דרכי עפר, בחלק מהבתים לא היו מים זורמים והתנאים היו קשים. בחורף הקשה של שנת 1950 הציפו הגשמים בתים רבים בשכונה שלמורדות הכרמל. ביישוב לא הייתה מערכת ביוב מוסדרת, והבתים היו מחוברים לבורות ספיגה שלעיתים קרובות עלו על גדותיהם וגרמו לבעיות תברואה קשות. מועצת נשר בתמיכתה של ההסתדרות חיפה השקיעו סכום של 130,000 ל"י לבניית מערכת ביוב מרכזית ועבודת ניקוז בבן דור ותל חנן. בנייתה של מערכת זאת הסתיימה בחודש דצמבר 1954. בסיום בניית מערכת הניקוז נערכה חגיגת המונים בבית הקולנוע "קול" בתל חנן.
בסוף שנות החמישים החלה בנייה של שיכונים חדשים ביישוב בתחילה ליד הכביש הראשי בקרבת מבנה המועצה. כן החלו להיסלל חלק מרחובות היישוב, בעיקר הרחובות הראשיים. החלה גם בנייה במעלה ההר, בשטח שמעל שטח הכפר המקורי. אחד הרחובות הראשונים היה רחוב אברהם פרץ שלאורך צידו הצפוני נבנו שיכונים. הרחוב אוכלס בספטמבר 1959.
במשך השנים נהרסו כליל כמעט כל הבתים שנשארו מהכפר הערבי (כולל המבנים היפים והמפוארים) וכיום השכונה מורכבת בעיקרה מבתי שיכונים שנבנו בשנות ה-60 וה- 70.
בשנת 1978 הוכנסו חלק מבתי השכונה הוותיקים לפרויקט שיקום שכונות במסגרתו שופצו חלק מהשיכונים הוותיקים שנבנו בשנות ה-50 וה- 60 של המאה ה-20. פרויקט זה הסתיים בשכונה בשנת 1993.
מקום בילוי מרכזי בשכונה היה בית קולנוע "קול" של משפחת קולסקי, אשר נבנה בשטח שבין הכביש הראשי לבין מסילת רכבת העמק. בית הקולנוע נסגר בשנות ה-70.
למרגלות שכונת בן דור השתרע מגרש הכדורגל של קבוצת "הפועל תל חנן" אשר בשיאה שיחקה בליגה הארצית בעונת 1981/1982. במחזור הסיום של העונה הביסה הקבוצה 5 - 1 את הכח רמת גן, ובכך מנעה ממנה לשוב ולהעפיל בחזרה לליגה הלאומית (אז הליגה הבכירה). מגרש זה אינו פעיל יותר.
שכונת תל חנן נשענה על המרכז המסחרי לאורך הכביש הראשי שהוביל מעמק יזרעאל לחיפה. לאורך הכביש נוצרו מספר מוקדים מסחריים שכללו מספר מסעדות ששרתו את נהגי המשאיות, חנות לסדקית בבית אבן קטן של משפחת אלנקווה, סנדלר, חייט וכו'. השכונה השתרעה בין הכביש להר. מצפון לכביש עד פסי רכבת העמק השתרעו שדות וכן בית משפחת פייבישביץ אשר כלל משק של פרות (הבית קיים עד היום נמצא באזור המסחרי והפך למסעדת מפגש הסטייק). בשכונה שני בתי ספר יסודיים בית הספר הממלכתי דתי "ישורון" ובית הספר הממלכתי "גבעון". בשנות ה-60 כללה השכונה שני בתי ספר נוספים אשר נסגרו בית הספר הממלכתי "מוזס" ובית הספר הממלכתי דתי "קדמי"
במשך השנים נסלל כביש 75, כביש עוקף נשר בין צומת יגור לצ'קפוסט. הכביש הראשי לשעבר הפך לכביש חוצה שכונה - כביש 752. השדות מנגד לשכונה ומצפון לכביש הפכו לאזור מסחרי. בשכונה נמצאים היום בנין העירייה, גן עירוני, היכל תרבות, ספרייה עירונית, מרכז קהילתי, מרכז מוזיקה ומשטרת נשר.

גלידה תל חנן

בשנת 1961 נפתחה ביישוב על הכביש הראשי חנות לממכר גלידה בשם "גלידת תל חנן" גלידה אמריקאית רכה בטעם וניל ובתוספת קצפת וסירופים בטעמים מגוונים. החנות נפתחה בקונספט אמריקאי וכללה דלפק גדול עם כיסאות בר לישיבה ליד הדלפק. גלידת תל חנן היוותה מקום בילוי מרכזי לתושבי היישוב והיישובים בסביבה. המבנה המקורי שבו נפתחה חנות הגלידה היה מבנה בית אבן ערבי אשר נהרס עם השנים. החנות קיימת עד היום בשכונה במבנה תעשייתי על הכביש הפנימי, וכן מחזיקה הגלדריה ארבעה סניפים נוספים ברחבי הארץ.