google/wiki40b huggingface dataset:
דוכס סאסקס

היסטוריה

התואר הוענק לראשונה לנסיך אוגוסטוס פרדריק, בנו השישי של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, ב-27 בנובמבר 1801. באותה עת הוענקו לו גם התארים "רוזן אינוורנס" ו"ברון ארקלו".
אוגוסטוס פרדריק נפטר בלא יורשים זכרים בשנת 1843, והתואר בוטל.
בשנת 1999, לאחר נישואיו של הנסיך אדוארד, בנה הצעיר של המלכה אליזבת השנייה, נפוצו שמועות כי התואר יוענק לו, אולם לבסוף הוענק לו התואר רוזן וסקס.
במאי 2018, המלכה אליזבת השנייה החליטה להעניק לנסיך הארי מוויילס את התואר דוכס סאסקס לכבוד נישואיו למייגן מרקל (שקיבלה את התואר דוכסית סאסקס).
האנציקלופדיה של החיים

האנציקלופדיה של החיים (באנגלית: Encyclopedia of Life,‏ EOL) היא אנציקלופדיה שיתופית וחינמית באינטרנט אשר נועדה לתעד את כל 1.9 מיליון מיני החיים המוכרים למדע. היא מלוקטת מתוך מאגרי מידע קיימים (בהם ויקיפדיה) ומתרומות של מומחים ושוחרי טבע מכל העולם. היא נועדה לבנות עמוד אחד שיורחב "עד אינסוף" עבור כל מין, הכולל סרטוני וידאו, הקלטות, תמונות, גרפיקות וטקסטים. בנוסף, האנציקלופדיה משלבת תוכן מהספרייה למורשת המגוון הביולוגי, אשר העבירה תהליכי דיגיטציה למיליוני דפים של ספרות מודפסת מהספריות הגדולות בעולם להיסטוריית הטבע. הפרויקט בתחילה גובה בהתחייבות מימון של 50 מיליון דולר, בהובלת קרן מקארתור וקרן סלואן, שסיפקו יחד 25 מיליון דולר. 25 מיליון הדולרים הנוספים הגיעו מחמישה מוסדות עיקריים: מוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע, אוניברסיטת הרווארד, המעבדה לביולוגיה ימית, הגן הבוטני של מיזורי ומכון סמית'סוניאן. הפרויקט בתחילה הובל על ידי ג'ים אדוארדס וצוות הפיתוח בהובלת דוד פטרסון. היום, המוסדות המשתתפים ותורמים פרטיים ממשיכים לתמוך באנציקלופדיה באמצעות תרומות כספיות.
ראש השנה הסינית

ראש השנה הסינית הוא חג המקובל בסין ובמדינות אחרות בהן יש רוב סיני או אוכלוסייה גדולה של סינים, כמו סינגפור או טאיוואן. התאריך שבו נחוג החג משתנה משנה לשנה, מפני שלוח השנה הסיני נחוג על פי הירח; החג נחוג בין ה-21 בינואר ל-21 בפברואר.
המועד הוא למעשה פסטיבל אביב בדומה למועדי חמישה עשר בשבט, הנורוז ואף ראש השנה העברי בניסן, אך בשל עריכתו המוקדמת יחסית, הוא מציג גם מאפיינים של 'פסטיבלי אורות', בהם הדלקת עששיות, הנפוצים ברחבי העולם בתקופות החורף והימים הקצרים, למשל חנוכה וחג המולד.
מנהג מקובל בחג הוא קניית מתנות למשפחות ולמכרים, כגון קישוטים, מזון ובגדים. מנהגים נוספים בחג הם ניקיון וטיפוח הבית, וארוחת ערב משפחתית. מאכלים כמו ברווזים, חזירים, עוף ומעדנים מתוקים מקובלים לאכילה בחג. 
הסינים מאמינים כי שנה חדשה מביאה עימה מזל טוב, ולכן אחת מהברכות המקובלות ביותר בראש השנה הסיני היא "מזל טוב". את הברכות נהוג לכתוב על כרטיסי ברכה ולשלוח לאנשים קרובים ומכרים.
בינואר 2017, בחר משרד התרבות הסיני במדינת ישראל כאחת מחמש המדינות שיציינו את החג במסגרת 25 שנים לכינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. במסגרת אירועי התרבות לרגל "שנת התרנגול" התקיים טקס החג הרשמי במרכז סוזן דלאל, במעמד השגריר הסיני, סגן שר התרבות הסיני וראש עיריית תל אביב רון חולדאי.
NPO 1

שנים ראשונות, שנות ה-50

הניסויים הראשונים לשידורים טלוויזיוניים נערכו בהולנד עוד בשנות ה-30, כשחברת הטכנולוגיה ההולנדית פיליפס מילאה תפקיד חשוב בניסויים.
בשנת 1951 הקימו גופי השידור הציבורי ההולנדי KRO, AVRO, NCRV ו-VARA את NTS (קרן הטלוויזיה ההולנדית). השידור הראשון של הערוץ היה בשעה 8:15 ב-2 באוקטובר 1951, מאולפן בבוסום. כמה שנים מאוחר יותר, ב-5 בינואר 1956 NTS שידרה את תוכנית החדשות הראשונה.
עם זאת, בשנות ה-50 משכה הטלוויזיה בהולנד מספר נמוך של צופים, אשר נבע בעיקרו מהמחירים הגבוהים של מכשירי הטלוויזיה באותה תקופה. כמו כן באותן שנים הפכו שידורי הטלוויזיה לזמינים יותר ברחבי הולנד, בשל הקמת משדרים חדשים ברחבי המדינה.

הקמת Nederland 1

מאוקטובר 1960 החלה NTS לשדר מדי יום בשעות 20:00 עד 22:20 בערב ולאחר מכן הורחבו שעות השידורים ל-30 שעות שידור בשבוע. ב-1 באוקטובר 1964 ערוץ טלוויזיה ציבורי שני שנקרא Nederland 2 החל לשדר, דבר שגרם לערוץ הוותיק לשנות את שמו ל-Nederland 1.
בשנת 1967 החלו בהולנד בשידורי טלוויזיה צבעוניים באמצעות שידור בשיטת PAL. בשנת 1969 אימצה ממשלת הולנד מדיניות פתוחה כלפי השידורים, המאפשרת לארגוני שידור נוספים לשדר. עם זאת, נקבעו תנאי סף שונים. כך למשל על מנת לשדר ארגון שידור צריך לכלול לפחות 100,000 חברים. ב-29 במאי 1969 התמזגו NTS ואיחוד הרדיו ההולנדי ל-NOS, ששימש כארגון הגג של ארגוני השידור הציבוריים. ההתמקדות העיקרית של הגוף החדש הייתה בעיקר בחדשות ובספורט וכן סיפק תיאום טכני ומנהלי.

הקמת Nederlamd 3

לקראת ההשקה של ערוצים מסחריים חדשים המשודרים באמצעות הלוויין, הושקה באפריל 1988 רשת Nederland 3. לאחר ההשקה של הרשת החדשה, הפך Nederland 1 לעמוד התווך של ארגוני השידור הציבוריים בהולנד. ב-30 בספטמבר 1991 השיק הערוץ סמליל חדש בצבע צהוב הכולל את מספר הערוץ בתוך יהלום כחול.
נכון למאי 2018, רוב ההפקות הגדולות עבור הטלוויזיה הציבורית בהולנד משודרות ב-NPO 1, המכונה לעיתים כספינת הדגל של NPO.
מסכת עוקצים

מסכת עוקצים או מסכת עוקצין (עֳקָצִים וגם עֻקְצִין) היא המסכת האחרונה בסדר טהרות ובששה סדרי משנה. מסכת זו עוסקת בהגדרת המזון הראוי ושאינו ראוי להיטמא, כגון עוקצי הפירות, ומכאן שמה 'עוקצין'. בין הנושאים השנויים במסכת: דיני חלקים הטפלים למזון ומשמשים לו כקליפה השומרת עליו או כידית אחיזה; דברים שמקובל לאוכלם רק בעיר ולא בכפר ועוד. 
בגמרא מבואר שרבי מאיר ורבי נתן רצו להקניט את הנשיא רשב"ג ואמרו לבקש ממנו שילמדם ב"עוקצים" שכן מסכת זו לא הייתה ידועה לו. סוגיות מהמסכת נידונות בתלמוד הבבלי בפרק תשיעי ("העור והרוטב") ממסכת חולין.
במסכת עוקצין יש שלושה פרקים.

מיקומה של המסכת בסדר טהרות

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, מסכת זו האחרונה בסדר טהרות מכיוון שכולה הוקשה על ידי סברות חכמים ואין לה מקור בכתוב.
רבי חוצפית המתורגמן

רבי חוּצְפִּית הַמְּתוּרְגְּמָן היה תנא בדור השלישי, בתחילת המאה השנייה, מעשרת הרוגי מלכות.

חייו

רבי חוצפית חי בדור השלישי של התנאים. מוזכר כי בתקופת שהותו בציפורי, ישב שם אצל רבי אלעזר בן עזריה יחד עם רבי ישבב, רבי חלפתא ורבי יוחנן בן נורי.
נקרא מתורגמן כיוון שהיה מתורגמנו של רבן גמליאל דיבנה - כאשר היה רבן גמליאל דורש אמר את דבריו בשקט, רבי חוצפית היה משמיע את דבריו בקול.
וכך מספר המדרש:
ואחריו רבי חוצפית המתורגמן שהיה שקול כיונתן בן עוזיאל. אמרו עליו שהיה שונה ק"פ פנים בתורת כהנים והיה אומר על טמא טהור ומראה לו פנים ועל טהור טמא ומראה לו פנים, והיה יודע בשבעים לשון ובקי בהן. תפשוהו עם תלמידיו והרגום כלם עמו, וכשבקשו להרגו לא נשאו פנים לתורתו.
— אוצר מדרשים, עשרה הרוגי מלכות נוסחא ב'
עליו אמר רבי עקיבא "יָפְיָפִיתָ מִבְּנֵי אָדָם הוּצַק חֵן בְּשְׂפְתוֹתֶיךָ" כלומר היה לו קול נעים ובשעה שהיה דורש היו כולם באים לשמוע וכך היה מקרב לבבות.
בספרות חז"ל מופיעים ממנו מספר אמרות בודדות. יש הרואים זאת כתוצאה מהריגת תלמידיו עמו.

הריגתו

כשיצאה גזירת רומי הלך והסתתר בציפורי יחד עם רבי ישבב הסופר ואחרים בזמן רדיפות אדריאנוס. 
לאחר מכן:
תפסו אותו במערה ותלמידי חכמים מקיפים אותו, הרגו אותם ואחר כך הרגו אותו.
— מדרש שיר השירים פרשה א'.
וכך היה מעשה ההריגה לפי לשון המדרש: 
וְאַחֲרָיו הוֹצִיאוּ אֶת רַ' חֻצְפִּית הַמְּתֻרְגְּמָן.
אָמְרוּ עָלָיו עַל רַ' חֻצְפִּית הַמְּתֻרְגְּמָן שֶׁהָיָה בֶּן מֵאָה וּשְׁלוֹשִים שָׁנָה כְּשֶׁהוֹצִיאוּהוּ לַהֲרִיגָה
וְהָיָה יְפֵה תֹּאַר וִיפֵה מַרְאֶה, וְהָיָה דּוֹמֶה לְמַלְאַךְ ה' צְבָאוֹת.
בָּאוּ וְהִגִּידוּ לַמֶּלֶךְ אֶת יָפְיוֹ וְאֶת שֵׂיבָתוֹ וְאָמְרוּ לוֹ: בְּחַיֶּיךָ, אֲדוֹנִי!
תְּרַחֵם עַל הַזָּקֵן הַזֶּה.
אָמַר הַקֵּיסָר לְרַ' חֻצְפִּית: בֶּן כַּמָּה שָׁנִים אַתָּה?
אָמַר לוֹ: מֵאָה וּשְׁלוֹשִים שָׁנָה בְּלֹא יוֹם אֶחָד,
וּבַקָּשָׁתִי מִמְּךָ שֶׁתַּמְתִּין לִי עַד שֶׁיִּתְמַלֵּא יוֹמִי.
אָמַר לוֹ הַקֵּיסָר: מָה לְךָ שֶׁתָּמוּת הַיּוֹם אוֹ לְמָחָר?
אָמַר לוֹ: כְּדֵי שֶׁאֲקַיֵּם עוֹד שְׁתֵּי מִצְווֹת.
אָמַר לוֹ: מָה מִצְווֹת אַתָּה רוֹצֶה לַעֲשׂוֹת?
אָמַר לוֹ: קְרִיאַת שְׁמַע שֶׁל עַרְבִית וְשַׁחֲרִית, שֶׁאַמְלִיךְ עָלַי אֶת הַשֵּׁם הַמְּיֻחָד הַגָּדוֹל וְהַנּוֹרָא.
אָמַר לוֹ הַקֵּיסָר: עַזֵּי פָּנִים וְעַזֵּי נֶפֶשׁ! עַד מָתַי אַתֶּם בּוֹטְחִים בֵּאלֹהֵיכֶם?
הֲרֵי זָקֵן הוּא עַתָּה וְאֵין בּוֹ כּוֹחַ לְהַצִּיל אֶתְכֶם מִיָּדִי,
שֶׁאִלּוּ הָיָה בּוֹ כּוֹחַ הָיָה נוֹקֵם נִקְמָתוֹ וְנִקְמַת עַמּוֹ וְנִקְמַת בֵּיתוֹ,
כְּמוֹ שֶׁעָשָׂה לְפַרְעֹה וּלְסִיסְרָא וּלְכָל מַלְכֵי כְּנַעַן.
כְּשֶׁשָּׁמַע רַ' חֻצְפִּית כָּךְ בָּכָה בְּכִי גָּדוֹל
וְקָרַע אֶת בְּגָדָיו עַל גִּדּוּף ה' וְעַל חֶרְפָּתוֹ וְאָמַר לַקֵּיסָר: אוֹי לְךָ, קֵיסָר! 
מָה תַּעֲשֶׂה לְיוֹם אַחֲרוֹן כְּשֶׁיִּפְקֹד ה' עַל רוֹמִי וְעַל אֱלֹהֵיכֶם?!
אָמַר הַקֵּיסָר: עַד מָתַי אֶתְוַכֵּחַ עִם זֶה?
צִוָּה לְהָרְגוֹ, וּסְקָלוּהוּ וְתָלוּהוּ.
— מדרש אלה אזכרה
יש אומרים שאלישע בן אבויה יצא לתרבות רעה לאחר שראה את לשונו של רבי חוצפית המתורגמן מוטלת באשפה, ויש אומרים שראה את לשונו נגררת על ידי דבר אחר.
מקום מנוחתו סמוך לעיר צפת.
צומת השרון (מקומון)

היסטוריה

"צומת השרון" נוסד בשנת 1982, ובסוף שנות ה-80 נרכש על ידי רשת המקומונים שוקן.]
בשנת 2000 הופץ יחד עם העיתון "ידיעות אחרונות" למנויים באזור השרון, מאחר שבאותה עת לידיעות אחרונות לא היה מקומון באזור זה.
בשנת 2007, במסגרת תוכנית ההתייעלות ומיתוג מחדש של רשת שוקן, שונו שמות העיתונים ל"העיר - הרצליה", ל"העיר - כפר סבא" ו"העיר - רעננה". לאחר זמן קצר המיתוג מחדש בוטל והעיתון חזר לשם "צומת השרון".
עם הכתבים בעיתון במהלך השנים נמנו: גיל ריבה, דרור פויר, אורלי בויום, יאיר רוה, זאב ענר, גדי שמשון, משה מנשהוף, צחי בוקששתר, רשף לוי, קמי ברץ ואהוד עין-גיל.
יער חימקי

יער חימקי הוא יער עצי שדר בעיירת חימקי שליד מוסקבה בגודל 1,000 דונם. הוא חלק ממה שתואר כ"חגורה הירוקה" סביב מוסקבה. תוואי של כביש מהיר בעלות של כ-8 מיליארד דולרים בין הערים מוסקבה לסנקט פטרבורג מתוכנן לעבור בלב היער. לצורך בנייתו של הכביש יהיה לברא את היער. תוכנית הבניה הובילה להפגנות גדולות, יחסית לרוסיה ולעניין ציבורי רב ברוסיה ומחוץ אליה. ב-26 באוגוסט 2010, הודיע הנשיא, דמיטרי מדבדב, כי הבנייה במקום תיעצר לבחינה מחודשת. במהלך דצמבר 2010 הוחלט בכל זאת לחדש את התוכנית לבניית הכביש דרך היער אך תוך צמצום משמעותי של פגיעה בו.
ערוצון

ערוצון (באנגלית: gully) הוא תצורת נוף הנוצרת מזרימה של מים על גבי מדרון. זרימת המים גורמת לסחיפה של הקרקע וליצירת תעלות טבעיות גדולות. ערוצון הוא שלב מתקדם של חרץ (ריל). חרץ שכבר נוצר, חשוף למגוון רחב של כוחות בליה אשר עשויים להגדיל את קוטרו ואת היקף ספיקתו. כאשר עוצמת הגשם גדלה ונפחי הנגר העילי ממשיכים להאיץ מתגברת שחיקת התשתית וקירות החרץ. כתוצאה מכך, מוסרת כמות גדולה של חומר קרקע. ערוצון מוגזר כתעלה בעומק של יותר מ-30 ס"מ, ועל כן וגודלו מהווה מטרד לפעילות חקלאית.

אקלים

היווצרות והתפתחות ערוצונים נפוצות באזורים צחיחים וצחיחים למחצה. אזורים אלה מאופיינים בכמויות משקעים יחסית נמוכות בין 200–800 מילימטרים בשנה, ובאידוי גבוה. באקלים מסוג זה הקרקע תהיה לרוב יבשה, אטומה יחסית לחדירת מים ודלה בכיסוי צומח. בתנאים כאלו נגר עילי בתת-רוויה יתפתח בקלות ויצור או יפתח ערוצונים. בנוסף גם באקלים ממוזג עם גשמים רבים יכולים להתפתח ערוצונים בעקבות נגר עילי ברוויה.

נזקים ודרכי טיפול

היווצרות ערוצונים מהווה מטרד בקשת רחבה של תחומים. זאת מכיוון שרוחב ועומק הערוצון יכולים לגדול עד כדי השפעה על מרקם הקרקע ועירעור המבנה שלה. בנוסף, בתהליך היווצרות התעלה מוסרת השכבה העליונה של הקרקע ולכן הקרקע הופכת פגיעה יותר לסחיפת משאבים על ידי המים הזורמים בתעלה. משאבים כגון מים, קרקע, חומר אורגני ונוטריינטים זורמים מהמדרון לאפיק. כתוצאה מכך המדרון מאבד משאבים ופוריותו והמגוון שבו מדלדלים.
על כן תוצאות היווצרות הערוצון לרוב פוגעות בשדות חקלאיים, במבנה המדרונות, עירעור הקרקע תחת כבישים. הסחף שמקורו בערוצונים עלול לסתום מקווי מים במורד הזרם.
אנשי מקצוע מנסים לטפל בבעיה בדרכים שונות. דוגמאות לכך הן דרכים הננקטות כטיפול מונע כגון: יצירת תעלות בטון מלאכותיות בצידי כבישים ובמדרונות, אשר ינתבו אליהן את זרימת המים. וכן, ייצוב ערוצונים קיימים על ידי נטיעת עצים בתוכם, על מנת למנוע סחיפת קרקע נוספת. במקביל, בשדות חקלאיים יש קושי מסוים להתמודד עם בעיית היווצרות הערוצונים. לרוב קיימת אי יעילות בעיבוד הערוצון על ידי כלים חקלאיים, כלומר, ניתן לכסות את הערוצון אך באירוע הגשם הבא הקרקע תסחף והמצב יחזור לקדמותו. לכן ברוב המקרים, החקלאי יעדיף לזרוע את שדהו לצד הערוצון ולא עליו או בתוכו.
רתכת

רתכת הנה מכשיר חשמלי המשמש לריתוך. הרתכת מספקת את הזרם החשמלי הגבוה הדרוש לריתוך. קיים מגוון רחב מאוד של רתכות המותאמות למשימות ריתוך שונות, מרתכות המספקות זרם של אמפרים בודדים ועד לעשרות אלפי אמפרים.
ויקינג מטאל

ויקינג מטאל הוא שם לז'אנר המתאפיין בליריקה ובמוזיקה הייחודים לו ושייך לפולק מטאל ולבלאק מטאל. המונח ויקינג מטאל יוזכר בהקשר ללהקות שמבססות את הליריקה שלהן על ההיסטוריה הוויקינגית, סיפורי עם ומעשיות מארצות הצפון וכמובן במיתולוגיה הנורדית. אף על פי שרוב להקות הוויקינג מטאל מבססות את המוזיקה שלהן על הבלאק מטאל או על הפולק מטאל, להקות ויקינג מטאל מכסות קשת רחבה של ז'אנרים במטאל ומושפעות ממגוון רחב של ז'אנרים, כגון: מטאל סימפוני, דת' מטאל ות'ראש מטאל.

מקורות

מקורו של הוויקינג מטאל בלהקת הבלאק מטאל בת'ורי והוא מתוארך לשנה 1988, בה הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי Blood Fire Death. האלבום שואב את רוב מאפייניו האומנותיים מהבלאק מטאל הגולמי שעשתה בת'ורי לפניו, אך משולבים בו אלמנטים המעשירים את האטמוספירה המלחמתית שנועדה לתאר את הנושא הכללי של האלבום - המיתולוגיה הנורדית. 
מכל מקום, האלבום שמסמל את התהוותו הסופית של הוויקינג מטאל הוא אלבומה החמישי של בת'ורי הנושא את השם Hammerheart שיצא בשנת 1990. האלבום מדגיש יותר את האלמנטים האטמוספיריים העשירים ששולבו יחד עם הבלאק מטאל באלבום Blood Fire Death, בעוד הקווים האסתטיים של הבלאק מטאל נעלמו כמעט לגמרי. האלבום Hammerheart יחד עם האלבום The Wayward Sons of Mother Earth של להקת הפולק מטאל האנגלית סקיקלאד, נחשבים לאלבומי אבן דרך בהיסטוריה של הפולק מטאל.

קווי דמיון, מאפיינים מוזיקליים ונושאים

הוויקינג מטאל הוא ז'אנר קשה לקטלוג מבחינה טכנית, היות שלא תמיד יש לו קווים מוזיקליים ייחודים לו כתוצאה מהתבססותן של להקות על תתי-ז'אנרים אחרים במטאל (בעיקר בלאק מטאל ופולק מטאל). למרות זאת, להקות ויקינג מטאל חולקות במשותף נושאים, ערכים ואף השקפות עולם דומות:
אחוז ניכר מלהקות הוויקינג מטאל רוחשות יראת כבוד לתרבות הוויקינגית, לאמונה הגרמאנית הפאגאנית העתיקה ולאמונות הנורדיות המבוססות עליה, ואף דוחות את דת הנצרות ומבזות אותה עקב המרתם של תושבי צפון אירופה הפאגאנים לנצרות.
רוב להקות הוויקינג מטאל מגיעות מסקנדינביה או מגרמניה ומזהות עצמן עם אמונות פאגאניות גרמאניות ובעיקר עם אמונות נאו-פגניות כמו האסאטרו (Ásatrú).
המוזיקה של להקות הוויקינג מטאל בדרך-כלל מדגישה את המלודיות העממיות המבוססות על עבודת גיטרה המזכירה בדרך כלל את הפריטות המהירות של הבלאק מטאל או הדגשה הנעשית בעזרת כלים אתניים. בנוסף נעשית רומנטיזציה מוזיקלית והפיכת המוזיקה לאפית יותר על מנת לדמות אותה לרוח הנורדית הפאגאנית ולהעשירה באטמוספירה הירואית.
בעוד להקות מסוימות כותבות ושרות את שיריהן באנגלית על מנת להגיע לקהל מאזינים רחב יותר, להקות רבות כותבות את הליריקה שלהן בשפות האם המדוברת מארץ בה הן באו: שוודית, נורווגית, איסלנדית, גרמנית, דנית ומקצת מהלהקות גם בפינית. חלק מהלהקות אף משתמשות בניבים מקומיים בהתאם למיקומן או בגרסאות הארכאיות של שפות האם שלהן.
וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר

ביוגרפיה

וילהלם נולד ב-11 באפריל 1598 באלטנבורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-ויימאר, ליוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, ולדורותיאה מריה מאנהלט, בתו של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט.
בשנת 1605 מת אביו יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, ואחיו יוהאן ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר עלה לשלטון במקומו. עם פרוץ מלחמת שלושים השנים הצטרף יוהאן ארנסט לפרוטסטנטים, ואף השתתף בקרב ההר הלבן. בשנת 1620 מונה וילהלם לעוצר במקומו, ולאחר שנהרג יוהאן ארנסט בהונגריה בשנת 1626 עלה וילהלם לשלטון במקומו. לאחר מותו של גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, נשא ונתן וילהלם עם פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1635 חתם עמו על הסכם פראג. בשנת 1638 מת יוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך, ונחלותיו עברו ביקר לדוכסות סקסוניה-ויימאר. בשנת 1640 פוצלה הדוכסות בין שלושת האחים; וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר, אלברכט הרביעי, דוכס סקסוניה-אייזנך, וארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה. בשנת 1644 מת אלברכט ללא בנים, והנחלה חולקה בין אחיו.
בשנת 1650 מת דודו לודוויג הראשון, נסיך אנהלט-קתן, שהיה ראש האגודה מניבת הפירות (Fruchtbringende Gesellschaft), ולאחר תום תקופת האבל מונה וילהלם במקומו לראש האגודה, ושימש בתפקיד זה עד מותו.
ב-17 במאי 1662 מת וילהלם בויימאר, ונחלתו חולקה בין ארבעת בניו; יוהאן ארנסט השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, אדולף וילהלם, דוכס סקסוניה-אייזנך, יוהאן גאורג, דוכס סקסוניה-מרקזהל וברנהרד, דוכס סקסוניה-ינה.
קרל ארנולד

חייו

ארנולד נולד בעיר נוישטט ביי קובורג בדוכסות זקסה-קובורג-גותה בגרמניה. הוא גדל במשפחה בורגנית; לאביו, מקס אוסקר ארנולד, היה מפעל לתעשייה זעירה, שבסביבות שנת 1910 התפתח לעסק מצליח ובו כ-2000 מועסקים. מקס אוסקר היה חבר מאז 1885 בבית המחוקקים של קובורג, ובשנים 1904–1920 (מלבד שנות המהפכה 19–1918) היה בעצמו נשיא הבית.
ב-1901 החל בלימודי הציור באקדמיה לאומנות במינכן, שם למד אצל פרנץ פון שטוק והתיידד עם אלברט וייסגרבר. באותה תקופה הוא והחל לתרום מיצירותיו לכתבי עת שונים, ביניהם Die illustrierte Presse, Lustige Blätter ו-Die Jugend. בשנת 1907 החל לתרום קריקטורות למגזין ההומוריסטי המאוייר זימפליציסימוס.
ב-1909 הוציא לאור ארנולד, בשיתוף עם אמנים אחרים (ביניהם וילי גייגר, ז'ול פאסן ואלברט וייסגרבר) אלבום של תדפיסים ארוטיים, שחולל שערורייה וגל מחאות. בלחץ הפרלמנט נפתחה נגדו חקירה פלילית בחשד לפורנוגרפיה, מה שהוביל להחרמתם של עותקי היצירה.
בסביבות שנת 1909 הוא הכיר במינכן את הציירת אנה-דורה פולקווארדסן, והתחתן איתה ב-1911 בפלנסבורג. באותם ימים התפלגה "אגודת האמנים החדשה של מינכן", וכתוצאה מכך נוצרה קבוצת הפרש הכחול; לאחר מכן חדלה אגודת האמנים המקורית כמעט מלהתקיים. כיוון שכך, נטל על עצמו ב-1913 אלכסנדר קאנולט להקים את "קבוצת הפורשים החדשה ממינכן" (Neue Münchener Sezession), שבה היו חברים, מלבד קרל ארנולד, גם פאול קלי, אלפרד קובין, אלכסיי פון יבלנסקי ואלברט וייסגרבר. אלו היו השנים שבהן החל ארנולד לעשות לו מוניטין.
על אף שזימפליציסימוס נקט בקו מערכתי אופוזיציוני בימים שקדמו למלחמת העולם הראשונה, החל העיתון בקו של תמיכה במטרתן של מעצמות המרכז עם תחילת הלוחמה. ארנולד התגייס לצבא הגרמני והוצב מאחורי קו החזית באזור ליל הכבושה, שם עסק באיור גלויות לחיילים. מסוף 1914 עד 1917 השתתף בהוצאת שורת מנשרים מאויירים בשם Liller Kriegsflugblätter ("עלוני מלחמה מלִיל"), ואיוריו בהם זכו לפופולריות רבה.
עם שחרורו מן הצבא המשיך ארנולד בתרומתו לזימפליציסימוס. העיתון יצא כנגד הסכמי ורסאי, אך היה תומך נלהב בדמוקרטיה וברפובליקת ויימאר אל מול סכנות הימין הקיצוני והשמאל הקיצוני. גישה זו מודגמת בכרזה שצייר למפלגה הדמוקרטית, פלג ליברלי שהיה שותף בקואליציה שהקימה את רפובליקת ויימאר. בכרזה, משנת 1921 נראית יד חסונה מניפה מאזניים, כאשר מצד שמאל נראים "קומוניסטים" אדומים וצעקנים, ומצד ימין "קפיטליסטים" שמנים ולבושים בקפידה, והכיתוב "נגד הדיקטטורה משמאל ומימין".
ארנולד היה לאחר ממבקריו החריפים של אדולף היטלר. שלא כמאיירים אחרים כג'ורג' גרוס, אשר הצביעו על הסכנה שבהיטלר, בחר ארנולד לגחך את דמותו, ולהציגו באור היתולי. קריקטורה ידועה ממאי 1932 מציגה את היטלר, כאשר אישוני עיניו מצוירים בצורת צלבי קרס כשמאחוריו מציצה בדאגה רוחו של פרידריך הגדול.
עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 פשטו הנאצים על משרדי זימפליציסימוס, ואף עצרו מספר ציירים. חלק מיצירותיו של ארנולד הוחרמו ונאסרו לפרסום. ארנולד המשיך לעבוד בעיתון, ואף פרסם, במהלך מלחמת העולם השנייה קריקטורות שתאמו את הקו הרשמי של הממשלה הנאצית. בשנת 1945 נהרס הסטודיו שלו בהפצצה אווירית, ורבות מיצירותיו אבדו.
לאחר המלחמה היגר ארנולד לארצות הברית, שם מת בשנת 1953.
כס בוסטון

כס בוסטון (באנגלית: Boston Throne) הוא תבליט שיש הדומה בצורתו ובגודלו לכס לודוויזי שהתגלה בגני וילה לודוויזי שברומא, והיה ככל הנראה אחת מפסלי גני סאלוסטיוס שהיו במקום זה בתקופת האימפריה הרומית. הפסל התגלה בשנת 1894, נמכר במכירה פומבית, ונרכש על ידי אדוארד פרי וורן עבור מוזיאון בוסטון לאמנויות בשנת 1896.

תיאור הפסל

כס בוסטון הוא תבליט העשוי מגוש ריבועי של שיש לבן אשר מגולף בשלושה מצדדיו. הלוח המרכזי מתאר דמות גבר עירום מכונפת המחזיקה בידיה מאזניים (מרביתם לא שרדו), כאשר על כל כף של המאזניים דמות של בחור צעיר. משני צדדי הדמות המרכזית מופיעות דמויות נשים.
האירוע המתואר בתגליף הוא הפסיכוסטסיה – שקילת הנשמות במיתולוגיה היוונית – והדמויות בו הן ארוס במרכז ופרספונה ואפרודיטה מצדדיו, או לדעת אחרים, ונוס ויונו.
בצידי התבליט מגולפות שתי דמויות: אישה זקנה מתאבלת בצד אחד וילד מנגן בנבל בצד השני.

מקור הפסל

אין מחלוקת כי איכותו של כס בוסטון נמוכה מזו של כס לודוויזי, אולם ישנה מחלוקת בדבר מקורו של כס בוסטון. רוב החוקרים סבורים כי כס בוסטון פוסל במאה ה-1 לפנה"ס והוא גרסה רומית של כס לודוויזי, שנועדה לעמוד בסמוך לו. לעומת זאת, יש הסוברים כי כס בוסטון מקורו במאה החמישית לפנה"ס, בדומה לכס לודוויזי, ואחרים בכלל סבורים שמדובר בזיוף מאוחר שגולף בסגנון עתיק בשיש מהעת העתיקה.
קולפי

קולפי (או כולפי) הינו סוג של קינוח גלידה שמקורו בהודו מן המאה ה-16. לעיתים הקולפי מכונה בשם "גלידה הודית מסורתית". המאכל פופולרי ברחבי הודו, בנגלדש, פקיסטן, נפאל, מיאנמר, המזרח התיכון ובמסעדות הודיות ברחבי העולם.
הקולפי דומה במרקמו ובטעמו לגלידה אך הוא סמיך וקרמי יותר מגלידה בת ימינו. את הקונפי ניתן למצוא במגוון של טעמים: קרם (מאלאי), ורד, מנגו, הל, זעפרן ופיסטוק. כיום נהוג להגיש גם מנת קולפי בטעמים מודרניים יותר כגון תפוח, תפוז, תות שדה, בוטנים ואבוקדו. שלא כמו בגלידה מודרנית, לא מקציפים את הקולפי ולכן מרקמו סמיך יותר ומזכיר מאכלי גלידה מסורתיים המבוססים על פודינג. מרקמו ודחיסותו הגבוהה הופך את הקולפי למאכל קר שאינו נמס בקלות ובמהירות כמו גלידה מערבית מודרנית.

היסטוריה

קולפי (או כולפי) היא מילה שמקורה בהינדוסטנית והיא נגזרת מן המילה הפרסית "קופלי" שפירושה גביע מצופה, ואף היא מילה השאולה מן השפה הערבית. כפי הנראה מקורו של המאכל הוא אזור האימפריה המוגולית מימי המאה ה-16. קינוחים ומאכלים מתוקים מבוססים על חלב כבר היו פופולריים ברחבי תת-היבשת ההודית. בימי האימפריה המוגולית, לתערובת החלבית העומדת בבסיס הקינוח הוספו פיסטוקים וזעפרן והיא הוכנסה לגביעי מתכת שהושרו בתערובת של מים קרים וקרח, כך נוצרה מנת הקולפי הראשונה. במסמך המתוארך מימי שלטונו של אכבר, נמצא כי גושי קרח נלקחו מהרי ההימלאיה ונשלחו לאזורים חמים וכן נעשה שימוש בחומרים מקררים נוספים על מנת להכין מנות קולפי.

הכנה

מנת קולפי מסורתית נוצרת על ידי איוד של תערובת חלב וסוכר בחימום איטי. מערבבים כל העת את החלב כדי למנוע ממנו להיצמד לדופן הכלי ולהישרף. בתהליך החימום תערובת החלב נעשית סמיכה, ריכוז השומנים והחלבונים בה עולה וכן צפיפות הלקטוז. למעשה הלקטוז בחלב עובר תהליך של "קירמול" יחד עם הסוכר כתוצאה מן החימום האיטי. את התערובת יוצקים לתוך גביעים שמוכנסים למיכלים עם מים קרים וגושי קרח כדי להחיש את הקפאת התערובת. המיכלים עצמם מקוררים ומוצבים במקום סגור כדי למנוע הפשרה של התערובת וכן של גושי הקרח הנמצאים בהם. מתהליך החימום האיטי וכן מתהליך ההקפאה האיטי של הקולפי, נוצרים בו גבישי קרח שמעניקים מרקם ייחודי אותו הלשון יכולה להרגיש.
דרך אחרת להכין קולפי היא להרתיח חלב, להוסיף פירורי לחם, אבקת חלב וסוכר ולערבל את התערובת. את שכבת החלב הרותחת מסירים מן הכלי ומוסיפים אותה שוב כאשר החלב נהיה פחות נוזלי ונעשה יותר סמיך. בתקופה המודרנית מכינים קולפי מתערובת של חלב חם, חלב מרוכז וממותק ומשמנת. לתערובת זו מוסיפים סוכר, מרתיחים את החלב ומוסיפים לה עמילן תירס ומים. תערובת המים ועמילן התירס גורמת לתערובת החלב להיות סמיכה יותר אך היא מאריכה את זמנת הכנת הקינוח. לאחר מכן מצפים את התערובת בסירופ, פירות יבשים, הל וכדומה. מקררים את התערובת, מכניסים אותה לגביעים ומקפיאים אותה. לרוב, מנת קולפי תוגש לצד או תצופה בהל, זעפרן או אגוזי פיסטוק. באזורים שונים בהודו, אנשים מכינים את הקולפי כמנת קינוח ביתית והם מוספים לה תוספות שונות כרצונם. על פי תומאס אדוארד לורנס, הנרי מקמהון נהג לאכול קולפי בתוספת אשכולית ודם חזיר.
המרכז הלאומי לקולנוע יהודי

האוסף

ארכיון ה-NCJF מחזיק בבעלותו אוסף בלעדי של אלפי קלטות וידאו מקוריות (מאסטר) וכ-10,000 סרטים עלילתיים, תיעודיים, סרטונים ביתיים, יומני חדשות וסרטים מוסדיים שצולמו משנת 1903 ועד היום. הסרטים עוסקים במגוון רחב של נושאים: חווית ההגירה של יהודי ארצות הברית, תיאטרון וקולנוע יידיש, הווי יהודי אירופה טרום מלחמת העולם השנייה, השואה, האמנות והמוזיקה ביהדות, יחס היהודים לקבוצות אחרות, התרבות הספרדית, היסטוריה ישראלית, וכן תיאורים הוליוודיים של חיים יהודיים.
האוסף של המרכז כולל מחקרים אתנוגרפיים מצולמים של קהילות יהודיות בעבר ובהווה במדינות סין, מקסיקו, מרוקו, אוסטרליה, תוניסיה, רוסיה, ארגנטינה, בוסניה, הודו, רומניה, יוון, מצרים. בנוסף, האוסף מחזיק ביומני מסע המתעדים את החיים היהודיים בפולין לפני מלחמת העולם השנייה, ביומני חדשות של ממשלת ארצות הברית מתקופת מלחמת העולם השנייה, במחקרים בתולדות ישראל, סרטי שואה שחוקרים אתרי ג'נוסייד פחות מוכרים כמו טרנסניסטריה ובאבי יאר, ובסרטי תעמולה אנטי יהודית. הסרטים שמפיצה NCJF מאפשרים להפריך סטריאוטיפים על יהודים וכן ליידע את הציבור אודות המגוון והעושר התרבותי של החיים היהודיים.

פעילויות נוספות

המרכז מפנה משאבים רבים לשימור ושחזור של סרטים נדירים בסכנת הכחדה, ובמסגרת פעילות זו שומרו ושוחזרו 36 סרטים עלילתיים ביידיש. המרכז מפיץ כ-350 סרטים, כולל הפקות של מעל 100 יוצרי סרטים עצמאיים עכשוויים. הסרטים מוצעים למכירה כקלטות וידאו ו-DVD לשימוש ביתי או חינוכי. החומרים הנדירים במרכז הסרט שימשו כבסיס לספרים ומאמרים רבים, וכן נכללו בהפקות קולנועיות וטלוויזיות ובתערוכות מוזיאון רבות. כמו כן, המרכז מספק ייעוץ וסיוע במחקר לכ-2000 אנשים ומוסדות בשנה.
NCJF מארגנת מדי שנה את פסטיבל הסרטים "Jewish film" המתקיים מאז שנת 1998 בסינמטק אידי ולו וסרמן שבאוניברסיטת ברנדייס.