google/wiki40b huggingface dataset:
סונה ברגסטרם

ביוגרפיה

נולד בסטוקהולם, בירת שוודיה. הוא למד במכון קרולינסקה וסיים אותו בשנת 1944.
בשנת 1965 נבחר כחבר האקדמיה המלכותית השוודית למדעים, וב-1983 נבחר לשמש כנשיאה.
בשנת 1975 הוענק לברגסטרם ולבנט סמואלסון פרס על שם לואיזה גרוס הורוביץ מטעם אוניברסיטת קולומביה. ב-1977 זכה בפרס לסקר יחד עם סמואלסון וג'ון ר. ויין.
בשנת 1982 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, יחד עם סמואלסון וג'ון ר. ויין (אשר איתם גם זכה בפרס לסקר, ועם סמואלסון גם בפרס על שם לואיזה גרוס הורוביץ), על גילוייהם לגבי פרוסטגלנדינים.
בשנת 1985 מונה לחבר האקדמיה האפיפיורית למדעים.
נפטר ב-15 באוגוסט 2004. הותיר אחריו אישה (שנפטרה ב-2007) ושני ילדים, ביניהם, סוונטה פבו - גנטיקאי אבולוציוני שוודי, מן האבות המייסדים של תחום הפלאוגנטיקה, מוביל הפרויקט הבינלאומי למיפוי גנום האדם הניאנדרטלי, ושותף לגילויו של האדם הדניסובי.
ברודוויי 26

היסטוריה

הבניין נבנה במקור בשנת 1885 לפי תכנונו של האדריכל פרנסיס קימבל, לאחר החלטת סטנדרד אויל לשנות את מיקומה מקליבלנד, אוהיו. הבניין המקורי תוכנן ונבנה בגובה 10 קומות והשתרע ברוחבו מרחוב ברודוויי לניו סטריט. בשנת 1895, לפי תכנונם של קימבל ותומפסון, הורחב הבניין בשש קומות נוספות והורחב צפונה ב-8.2 מטרים. לאחר מלחמת העולם הראשונה, החליט וולטר קלארק טיאגל (Walter Clark Teagle) לרכוש את כל ארבעת הבניינים השכנים ולהרחיב את הבניין באופן ניכר.
הבניין החדש תוכנן על ידי האדריכל תומאס הסטינגס ומשרד האדריכלים "שריב, לם והרמון" ששימש כיועץ. הבניין נבנה בין השנים 1921-1928 והפירמידה בראשו הייתה המבנה הגבוה ביותר בקצה הדרומי של מנהטן ושימשה כמגדלור לספינות הנכנסות לנמל.
בשנת 1946, עברה חברת סטנדרט אויל למרכז רוקפלר ובשנת 1956 מכרה את בניין ברודוויי 26. ברודוויי 26 הוא אחד מגורדי השחקים הראשונים בעיר שתוכננו עם חזיתות נסוגות והפירמידה בראשו תוכננה בהשראת המאוזוליאום בהליקרנסוס.
פסטיבל עין גב

פסטיבל עין גב הוא פסטיבל מוזיקה המתקיים בקביעות מדי שנה בחודש אפריל, בקיבוץ עין גב שעל שפת הכנרת מאז 1943.
הפסטיבל נוסד בשנת 1943 על ידי חובבי מוזיקה מחברי הקיבוץ, שהתקשו להגיע העירה לשמוע קונצרטים ועל כן החליטו להביא את המוזיקה אליהם. תקציב הקיבוץ לא אפשר הזמנת אמנים מקצועיים, ועל כן הסתפקו תחילה בכשרונות המקומיים ובהמשך הביאו גם נגנים מטבריה השכנה. בשנותיו הראשונות של הפסטיבל נקבעה מסורת יחידה במינה - בראשית הערב היה נערך הקונצרט הראשון לאורחים מבחוץ, שהיו מגיעים במכוניות ובסירות מעבר לאגם וחוזרים למקומותיהם לאחר סיומו. אז, בסביבות חצות, היו מתכנסים חברי הקיבוץ ומקורביו לחגיגת המוזיקה האמיתית, שכללה נגינה, שיחות ודיונים בחברותא והתארכה עד לשעות הקטנות של הלילה. מתכונת זו חזרה על עצמה במשך כל שבוע פסח.
רפרטואר הפסטיבל התרחב במשך השנים, הן בכמות המופעים והן בגיוונם. אופרות, מחול, מוזיקה קאמרית ותזמורתית. התוכניות שילבו מוזיקה מכל התקופות, מתקופת הבארוק עד ימינו, והיה בו ייצוג נכבד למוזיקה ישראלית משל טובי המלחינים, בהם מנחם אבידום, יוסף טל, עדן פרטוש ובן ציון אורגד ועוד. הפסטיבל משך אליו נגנים, זמרים, רקדנים ומנצחים מישראל ומרחבי העולם.
בשנת 1994 שינה הפסטיבל את פניו. הייתה זו השנה האחרונה שבה כללה תוכנית הפסטיבל מוזיקה קלאסית, פרט לשנת 2012, שבה נעשה ניסיון להחזיר את המוזיקה הקלאסית לפסטיבל עין גב בקונצרט שבו בוצעה הסימפוניה התשיעית של בטהובן.
בשנת 1995 הפך הפסטיבל ל"פסטיבל עין גב לזמר העברי" ובימי חול המועד פסח הוא מושך אליו אלפי חובבי זמר לכמה ערבי זמר ומופעים, ובכללם מופעי הצדעה וזיכרון לגדולי הזמר העברי - מלחינים, פזמונאים ומשוררים, ומבצעים.
קלאב פוט

שכיחות התופעה

מקרה של קלאב פוט מופיע בכאחת מתוך אלף לידות ובאופן כללי שכיח יותר בקרב בנים. בכחצי מהמקרים מדובר בקלאב פוט דו צדדי (כזה המופיע בשתי הרגלים). הסיבה לרוב מקרי הקלאב פוט אינה ידועה. לעיתים רחוקות נלוות לקלאב פוט בעיות נוירולוגיות או כרומוזומליות ולכן מומלץ לבצע בדיקות מקיפות לאחר אבחון קלאב פוט עוד במהלך ההריון. כמו כן ייתכן וקיים מרכיב תורשתי בהתפתחות המום.

אבחון קלאב פוט

כיום, רוב המקרים מאובחנים באופן ראשוני כבר בסקירת המערכות הראשונה באמצעות אולטרה סאונד. במקרים אחרים הקלאב פוט מתגלה בלידה. חומרת הקלאב פוט נקבעת רק לאחר הלידה, בבדיקת אורתופד ילדים מומחה שעבר הכשרה לטפל בקלאב פוט. בין הקריטריונים הקובעים את חומרת העיוות ניתן למנות את גמישות הרגליים וקשיחות העיוות. לאחר האבחון הטרום לידתי מומלץ להמשיך במעקב אצל רופא הנשים המטפל. מרבית רופאי הנשים ימליצו על סדרת בדיקות נוספת (מי שפיר, אקו לב העובר, ייעוץ גנטי ומעקב אולטרה סאונד).

טיפול בקלאב פוט בישראל ובעולם

עד שנת 2000 טיפלו בקלאב פוט בישראל באמצעות ניתוחים מאסיביים של כפות הרגליים. כיום מקובלת בישראל ובעולם שיטת "פונסטי" שפותחה על ידי דוקטור איגנאסיו פונסטי (Ignacio Ponseti) מאוניברסיטת איווה שבארצות הברית. רוב האורתופדים במרפאות האורתופדיות הגדולות בבתי החולים עברו הכשרה והם בעלי ניסיון בטיפול בקלאב פוט בשיטה זו.
לפי שיטת פונסטי, הטיפול מתחיל בסמוך ללידה (או בשבועות הראשונים שלאחריה) בהערכה מקצועית של חומרת הקלאב פוט על ידי אורתופד ילדים מומחה. בשלב ראשון התינוק מגובס בסדרת גבסים שמטרתם לעצב מחדש את הגידים, הרצועות והעצמות ולהביאם למצב הרצוי. הגבס מוחלף מדי 5–7 ימים. טיפול ממוצע כולל כ-4–8 גבסים.
בשלב השני מבוצעת הערכה מחדש על ידי האורתופד המטפל, ובחלק מהמקרים, אם גיד אכילס אינו גמיש וארוך מספיק, מבוצעת "הארכת גיד אכילס". זהו הליך כירורגי קצר ופשוט שלאחריו מגבסים לשלושה שבועות על מנת לאפשר לגיד להחלים ולהתחדש באורך הרצוי. בשלב האחרון יש צורך לשמר את התיקון שהושג, זאת על ידי סד שיקומי ונעליים מיוחדות. שעות הנעילה מופחתות בהדרגה כדי לאפשר התפתחות מוטורית תקינה, ואכן, ברוב רובם של המקרים, אין הפרעות התפתחותיות או הפרעות תפקודית לטווח ארוך. בשיטת פונסטי לא נעשה שימוש בצילומי רנטגן, כף הרגל המתוקנת גמישה וטווחי התנועה טובים. המפתח לטיפול מוצלח נתון בידי ההורים. הקפדה על הוראות הרופא, נעילת הנעליים על פי הפרוטוקול והיענות הורית כללית לטיפול חשובים ביותר להצלחתו.
שיטה נוספת שקיימת בישראל אך אינה כמו שיטת פונסטי היא שיטת בן-סהל/ דימליו (השיטה הצרפתית/ מסורתית): זו שיטה לא ניתוחית (למעט הארכת גיד) בה מבוצעות מתיחות על בסיס יומי. בתום כל סדרת מתיחות מוחזקת הרגל בעמדה הרצויה בעזרת אגד מדבק. בשעות השינה נשמר טווח התנועה על ידי מכשיר CPM‏ (Continuous Passive Motion). עיקר התיקון מושג ב-3 החודשים הראשונים לחיים. אם הושג תיקון בשיטה זו על ההורים להמשיך בטיפול עד לגיל ההליכה.
אמין

אמינים (באנגלית: Amines; להבדיל מאימינים) הם קבוצת תרכובות אורגניות. אמינים רבים נמצאים בטבע ולהם חשיבות רבה בביולוגיה.
האמינים הם נגזרות של אמוניה (NH₃), כשאחד, שניים או כל אטומי המימן מוחלפים באטומי פחמן, וליתר דיוק - בקבוצת אלקיל (שרשרת פחמימנית).
כשאחד או יותר מאטומי הפחמן קשור לאטום חמצן בקשר כפול (כלומר, מהווה קבוצת קרבוניל), אזי משתייכת התרכובת לקבוצת האמידים.
למתן שמות לאמינים, ראו מונחון IUPAC.

סוגי אמינים

נהוג להבדיל בין אמינים ראשוניים (החנקן קשור לקבוצת אלקיל אחת), שניוניים (החנקן קשור לשתי קבוצות אלקיל) ושלישוניים (החנקן קשור לשלוש קבוצות אלקיל). ה-R בנוסחאות המבנה מייצגת קבוצת אלקיל. הקבוצה הפונקציונלית אמינו מוגדרת כ-NH₂, ומצויה אם כן רק באמינים ראשוניים.

טרנסאמינציה

תגובת טרנסאמינציה היא תגובה שבה מועברת קבוצת אמינו מתרכובת אחת לשנייה; תגובה זו שכיחה בתאיהם של יצורים חיים. חומצת האמינו אלנין, למשל, הופכת לחומצת הקטו פירובט באמצעות מסירה של קבוצת אמינו. תגובה זו מאפשרת לתאים לנצל חומצות אמינו (כלומר: חלבונים) לשם הפקת אנרגיה; הפירובט שנוצר נכנס ישירות למעגל קרבס, מהחשובים שבמסלולי הפקת האנרגיה בתא.

חימצון

האנזים מונואמין אוקסידאז (MAO) מסוגל בין היתר לחמצן אמינים ראשוניים, שניוניים ושלישוניים. מעכב מונואמין אוקסידאז חוסם את פעולת ה- MAO.
ישראל אליהו וינטרוב

קורות חייו

נולד בארצות הברית לאלכסנדר זיסקינד וינטרוב. למד בישיבת מיר וישיבת רבנו חיים ברלין בברוקלין. היה מתלמידי הרב יצחק הוטנר, הרב אבא ברמן והרב שמואל בירנבוים.
בשנת 1956, פרסם את ספרו "פתחי שערים" העוסק בדיני ספקות. רווחי מכירת הספר הועברו לארגונים יד לאחים וקרן הילד.
נודע כאידאולוג תקיף שהתנגד לכל מה שראה כסטייה מהדרך המסורתית. עסק רבות במחשבה ובקבלה, בייחוד בכתבי הגר"א, שעל פיהם הסביר את מאורעות ימינו. נאספו סביבו תלמידים ששמעו ממנו שיעורים בנושאים אלה. השאיר אחריו מאות מחברות של חידושי תורה.
בשנת 1989 חיבר, לבקשת הרב שך, מאמר כנגד דברי הרבי מלובביץ' שאמר ש"רבי" הוא "עצמותו ומהותו יתברך כפי שהשכין את עצמו בגוף". המאמר פורסם ב"יתד נאמן", בעילום שם, תחת הכותרת "בין אמונה טהורה לדעות כוזבות" ונאמר בו שדעה כזו היא פגיעה בעיקרי האמונה. הרב יצחק גינזבורג השיב על הדברים בקונטרס "וצדיק יסוד עולם".
בשנת 1995 פרסם ביומון "יתד נאמן" סדרת מאמרים פולמוסיים נגד הרב יוסף אביב"י, שבהם טען כי בספריו של אביב"י מתגלה נימה מזלזלת בחכמים שקדמו לו ובפרט ברבי חיים ויטל תלמיד האר"י. בתגובה קצרה שפרסם ביתד נאמן הזים אביב"י את ההאשמות].
בסוף שנת 2008 פרסם ביומונים המודיע ויתד נאמן מכתב שבו האשים את השבועון החרדי בקהילה בהשגת ראיון עמו בהתחזות. הרב וינטרוב הצטרף לרבנים שיצאו נגד השבועונים החרדיים, וכתב כי לא ידע שמדובר בראיון לשבועון זה: "הכנסת דבריי בתוך טומאה זאת שימש להם גושפנקא על חשיבות השבועון הנ"ל. והחזיר פשט טלפיו והכריז טהור אני". המו"ל של בקהילה, דודי זילברשלג, הכחיש את הדברים ואמר שהרב וינטרוב ידע שמדובר בראיון לשבועון.
נפטר בי"א בניסן תש"ע ונקבר בבני ברק.
יעקב ברוך

ביוגרפיה

נולד בעיר העתיקה בירושלים ב-1 ביוני 1890 (י"ג בסיוון ה'תר"ן), לרחל בת יעקב מטלון וליצחק ברוך, שעלה בילדותו מאדירנה שבטורקיה, והיה אחיו של הרב נסים ברוך, שכיהן כרב בירושלים. בצעירותו למד בתלמוד תורה של העדה הספרדית בעיר, בישיבת תפארת ירושלים, ב"ישיבת הרב חזן" ובבית המדרש למורים של חברת עזרה.
בשנת 1906 (ה'תרס"ו) נישא לוידה בת הרב אהרון אלנקווה, ובשנת 1909 (ה'תרס"ט) עבר להתגורר בטורקיה, שם למד בבית המדרש לרבנים באיסטנבול, ובסיום לימודיו נבחר לשמש כרב הקהילות היהודיות בנפת טוקט. בהמשך שימש כחבר בית הדין הרבני באיסטנבול, ולאחר מכן שימש כמורה הראשי לעברית במדרשת "יבנה" שבאיסטנבול. בעיר האחרונה אף נמנה עם מייסדי חברת "התחיה" והסתדרות המורים העברים, כיהן כיושב ראש אגודת "שיבת ציון" וארגון הנוער "צעירי ציון", ושימש כחבר הנשיאות של הפדרציה הציונית למזרח בשנת 1921 (ה'תרפ"א).
בתקופת שהותו בטורקיה חיבר והוציא לאור ספרי לימוד לתלמידים, במספר מהדורות, וכתב בעתונים היהודיים איל טיימפו, "איל ג'ודיאו" ו"המבשר".
בשנת 1924 (ה'תרפ"ד) חזר לארץ ישראל והחל לשמש כמורה בתלמוד תורה של העדה הספרדית בירושלים, וכמזכיר בית הדין של העדה בעיר. בהמשך שימש כמזכיר הכללי של הרבנות הראשית, וכמנהל משרד הרבנות בירושלים.
נמנה עם מייסדי ההסתדרות הדתית-לאומית "על המשמר" של היהודים הספרדים בירושלים, ונבחר לכהן כיושב ראש הוועד שלה. כן שימש כסגן יושב ראש ועד העדה הספרדית בירושלים וכחבר מועצת סניף הציונים הכלליים בעיר. עבור מוסדות העדה הספרדית אף נסע למצרים כשד"ר.
בחג החנוכה נהג לארגן עלייה המונית לרגל לעיר העתיקה בירושלים.
לקח חלק בפעילות לגאולת קרקעות, וכיהן כיושב ראש וועד "נחלת דוד", שמטרתו הייתה הקמת כפר לבעלי מלאכה על שטח בגודל 700 דונם ליד נווה יעקב, וכיושב ראש וועד "נחלת יעקב", שמטרתו הייתה ייסוד שכונה בסמוך לשכונת קטמון.
נמנה עם מייסדי "הליגה הבינלאומית להצלת יהודי ערב", ונבחר לשמש כיושב ראש הסניף הירושלמי וכחבר מרכזה.
נפטר בירושלים ב-22 באוגוסט 1956 (ט"ו באלול ה'תשט"ז). על שמו כיכר בירושלים.
מפסק אוטומטי מגנטי תרמי

מפסק אוטומטי מגנטי תרמי (מאמ"ת) הוא סוג של מבטח - רכיב חשמלי שנועד להגן מפני זרמי יתר: קצר או עומס יתר.
עקרון הפעולה של המאמ"ת הוא הפסקת הזרם על ידי ניתוק המעגל, כתוצאה מפעולה מכנית המתרחשת בתוכו.
מאמ"ת משמש בדרך כלל להגן על מעגל חשמלי אליו מחוברים מספר מכשירים, אך לעיתים נדירות ניתן למצוא מכשירים שמותקן בהם מאמ"ת כהגנה פנימית.
לאחר ניתוק המעגל או המכשיר על ידי המאמ"ת ניתן לחברו מחדש פשוט על ידי הרמת מתג.
גיגן

היסטוריה

יישוב תראקי נוסד באזור בתקופת הברונזה המאוחרת ושמו אֶסְקוּס, הנגזר מהשם התראקי העתיק של הנהר איסקר. הכפר גיגן ממוקם על חורבות העיר הרומית אוּלְפִּיָה אֶסְקוּס שהוקמה ב-106 על ידי הקיסר הרומי טראיאנוס. בכתבי הגאוגרף תלמי מכונה העיר אסקוס מטְרִיבָּאלי. בשלהי המאה ה-2 הפכה העיר למרכז תרבותי וכלכלי אזורי. באמצע המאה ה-5 הוחרבה העיר על ידי ההונים ושוקמה בתקופתו של יוסטיניאנוס הראשון. בשלהי המאה ה-6 שוב הוחרבה העיר על ידי האווארים. במהלך המאה ה-10, תקופת האימפריה הבולגרית הראשונה שוקם חלק מהיישוב ובמקום הוקם כפר שנקרא גיגן והתקיים עד אמצע המאה ה-14 עת הוחרב על ידי צבא האימפריה העות'מאנית. בכנסיית הכפר העתיק נמצאה כתובת מאמצע המאה ה-10, תקופתו של פטר הראשון (שליט בולגריה) ובה דברי תוכחה כנגד האמונה הבוגומילית.
במהלך המאה ה-16 שוב הוקם יישוב על חורבות הכפר הקדום. בשלהי המאה ה-17 הצליח מהנדס צבאי איטלקי לקשר בין השרידים במקום לעיר הרומית העתיקה והחל מראשית המאה ה-20 החלו חפירות ארכאולוגיות מקיפות במקום. באוגוסט 1877 במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש הכפר גיגן על ידי הצבא הרומני ובהמשך הפך חלק מנסיכות בולגריה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.
ראש מועצת הכפר, קראסימיר מלאדנוב פרבאנוב נבחר ב-2009 כנציג המפלגה החדשה "אטאקה" המזוהה עם הכנסייה הנוצרית אורתודוקסית.

אקלים

בגיגן שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מכיוון הדנובה המעניקה לו מאפיינים מסוימים של אקלים ים תיכוני. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 13ᵒc וערכי הקיצון נעים מ0ᵒc בינואר ועד 25ᵒc ביולי.
משה דוד טנדלר

ביוגרפיה

הרב טנדלר קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת ניו יורק בשנת 1947, ותואר שני בשנת 1950. הוא הוסמך לרבנות בישיבה יוניברסיטי בשנת 1949, וקיבל תואר דוקטור בביולוגיה מאוניברסיטת קולומביה בשנת 1957. הוא רב בית הכנסת של קהילה במונסי, וראש ישיבה בכיר בישיבת רבנו יצחק אלחנן של הישיבה יוניברסיטי. בנוסף לתפקידיו הרבניים הרב טנדלר הוא פרופסור לאתיקה רפואית יהודית ופרופסור לביולוגיה בישיבה יוניברסיטי. יש לו תואר דוקטור במיקרוביולוגיה והוא נחשב מגדולי המומחים לאתיקה רפואית יהודית ושילובם בהלכה.
קודקס תאודוסיאנוס

קודקס תאודוסיאנוס (לטינית: imperatoris theodosiani codex) הוא ליקוט מקיף של חוקי המשפט הרומי. 
כתיבתו של הקודקס החלה בשנת 429 כאשר הקיסר תאודוסיוס השני מינה ועדה של שמונה אנשים ללקט ולאגד את כל החוקים (edicta) והתקנות הכלליות (generales constitutiones) מתקופת קונסטנטינוס ואילך, על פי מודל קודקס גרגוריאנוס וקודקס הרמוגניאנוס, שליקטו את החוקים הרומיים בערך מסוף המאה השנייה ועד סוף המאה השלישית. מטרתו של הקיסר, נדמה, לא הייתה רק להמשיך את הקודקס הקודם ולעדכנו, אלא גם ללקט את החוקים שנוצרו בחוק הרומי כולו, כולל על–ידי המחוקקים הקלסיים והחוקות שקדמו לקונסטנטינוס. 
בשנת 435, אחרי שככל הנראה נכשלה הוועדה הראשונה במשימה, הוגדל מספר המלקטים ובראשם הועמד אנטיוכוס, מלומד בתחום המשפט מאוניברסיטת קונסטנטינופול אותה הקים תאודוסיוס. הקודקס שלוקט בראשותו הושלם בערך בשנת 438 והוכרז כמחליף כל החוקות שקדמו לו מאז תקופת קונסטנטין. החוק הועבר לולנטיניאנוס השלישי, קיסר המערב, הוצג בפני הסנט ברומא ואושר על–ידו כתקף גם באימפריה המערבית. מכאן ואילך, ועד נפילת האימפריה הרומית, כונו קובצי חוקים שנוצרו אחרי הקודקס בשם "נֹווֶלָאי" (novellae, חידושים או חוקים חדשים). 
החוקים מסודרים על פי סדר כרונולוגי של חקיקתם, וזאת במטרה לפעול בהתאם לעיקרון שחוק מאוחר מבטל חוק קודם לו.
קודקס תאודוסיאנוס כולל שישה עשר ספרים, שרובם הגדול, כולל החידושים (נוולאי), קיימים עד היום בתצורתם המקורית. הספרים מחולקים בתוכם לפרקים, ובתוך כל פרק ישנם חוקים (constitutiones). הספר הראשון כולל חוקים העוסקים במשרות הציבוריות השונות (כשהספר השישי עוסק בסנט ובמוסדות הציבוריים השונים), החלקים השני, השלישי והרביעי והחמישי, הקצר יותר, עוסקים בחוקים הנוגעים לאזרח, למוסר ולדין אזרחי. הספר השמיני כולל חוקים הנוגעים למתנות, עונשי ההינזרות והתנהגות מינית. הספר התשיעי מתחיל בטיפול בנושאי הדין הפלילי, עד סוף הכרך החמישה עשר. החוקים הנוגעים לכנסייה הנוצרית כלולים בכרך האחרון, השישה עשר. 
קודקס זה, בתור ספר שנכתב על ידי (או מטעמו של) פרינקפס ואימפראטור היה בעל מעמד משפטי מחייב.
קודקס תאודוסיאנוס שימש בסיס לכמה וכמה קובצי חוקים שבאו אחריו, כמו חוקי תאודוריק הגדול, שהיו הניסיון הראשון ליצור קודקס אחרי נפילת האימפריה. לחוקים הייתה השפעה רבה עם על חוקי יוסטיניאנוס, על ה"לקס רומנה" הויזיגותי וה"לקס רומנה" (papiani liber responsorum) הבורגונדי.
דינה פרלשטיין

ביוגרפיה

נולדה וגדלה בבני ברק, בת למשפחה מחסידות בעלז. סרטיה היוו את החלוץ בתחום הקולנוע החרדי-נשי. בתחילה היא הפיקה סרטים המשלבים שקופיות סטילס וסרטים מוסרטים, ורק לאחר מכן הפיקה סרטים מוסרטים בלבד. 
בתחילת דרכה שימשה פרלשטיין כבמאית, תסריטאית ועורכת הסרט. בהמשך, עם תחילת הפקתם של סרטים מוסרטים באורך מלא, היא שיתפה אנשי צוות נוספים. 
סרטיה של פרלשטיין מיועדים גם להקרנה בחו"ל, בתרגום לאנגלית, והם מאופיינים לרוב באסתטיקה ולוקיישנים יוקרתיים יחסית.
פרלשטיין מממנת את סרטיה מהונה הפרטי ולא נעזרת בקרנות. בשנת 2016 זכתה בפרס שר החינוך לתרבות יהודית בתחום הקולנוע.
מבטשה (טחנת מים)

מבטשה היא טחנת מים הידרודינמית לעיבוד צמר הדומה בפעולתה לטחנות הקמח העתיקות. המבטשה משתמשת בכוח המים על-מנת להניע פטישי עץ גדולים שחובטים בצמר לצורך צפיפות הבד וחיזוקו.
פעולת הבטישה היא השלב שבו שוטפים את השומנים מהצמר בעזרת מים וסבון, תוך כדי הכאה עם פטישים או דריכה על הצמר כדי שלא יתכווץ. זהו אחד התהליכים המסובכים בעיבוד הצמר ועשייתו על ידי המבטשה הפועלת מכח המים חוסכת עבודה של כ-500 פועלים. בתקופת המשנה נקראה פעולת זאת ניפוץ.

מבטשה בנחל עמוד

ליד בריכות שכווי שבתחתית נחל עמוד נמצאה מבטשה אשר היו משתמשים בה תושבי העיר צפת הקרובה במאה ה-16, כשענף הטקסטיל היה אחד הענפים הכלכליים החשובים בעיר.
במהלך תקופת הזוהר של צפת במאה ה-16 היה גל עלייה גדול לצפת, בעיקר בעקבות הרשות שניתנה ליהודים שגורשו מספרד להגיע לרחבי האימפריה העות'מאנית. חלקם הגיעו לצפת שהפכה על ידי המתיישבים החדשים למעצמה כלכלית, עקב הידע הרב שהיה להם בתעשיית הטקסטיל. בצפת הם מצאו את משאבי הטבע הנדרשים, בין השאר כוח המים של נחל עמוד, אשר בו הם בנו את המבטשות.
כדי ליצור מבטשה טובה היו צריכים ליצור תעלה שמתעלת את המים מנקודה גבוהה ושומרת על הגובה שלהם. בתחתית הנחל בנו את מבנה המבטשה, המים שנופלים מגובה רב מסובבים גלגל מים ענק שמחובר למוט עץ שעולה למעלה ומסובב עוד מספר גלגלים. אותם גלגלים מחוברים לפטישי ענק. עקב הסיבוב הפטישים מכים בחוזקה על האריגים אשר נמצאים באמבטיות מלאות במים בתחתית המבנה.
סת' מקפרלן

ביוגרפיה

מקפרלן נולד בעיר קנט שבקונטיקט שבארצות הברית. כבנם של אן (סייגר) ורונלד מילטון מקפרלן. הוא ממשפחה נוצרית עם שורשים באזור ניו אינגלנד עוד מן המאה ה-17. אחד מאבות אבותיו היה ויליאם ברוסטר, כומר מנוסעי המייפלאואר. הוריו הכירו והתחתנו בבוסטון, ועברו להתגורר בקנט ב-1972. ב-1991 סיים את לימודיו בתיכון.
לאחר שסיים לימודי תיכון, המשיך ללמוד קולנוע, וידאו ואנימציה בבית הספר לעיצוב של רוד איילנד , שם סיים תואר ראשון באומנות. בעת לימודיו פגש את שותפו לעתיד מאיש משפחה, מייק הנרי, שאחיו היה בן כיתתו של מקפרלן.

קריירה

כשחקן הופיע הופעות אורח במספר סדרות, בהן "בנות גילמור". 
מקפרלן יצר והפיק את סדרת האנימציה האמריקאית "איש משפחה" - בה הוא מדבב דמויות ראשיות רבות: פיטר גריפין, סטואי גריפין, בריאן גריפין, גלן קווגמאייר וטום טאקר. "איש משפחה" הייתה מועמדת לכ-27 פרסי אמי ואף זכתה ב-8 מהם.
מקפרלן היה צריך לעלות על טיסה 11 של אמריקן איירליינס ב-11 בספטמבר 2001 אך פספס אותה. 45 דקות לאחר מכן התרסקה הטיסה לתוך המגדל הצפוני של מגדלי התאומים.
ב-2012 יצא לאקרנים סרטו הראשון, "טד", שבו הוא מדבב את דמותו של דב הצעצוע טד. ב-2014 ביים וכיכב בסרט "מיליון דרכים להתפגר".
מעת לעת נוהג מקפרלן לנאום באוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית. 
בשנת 2008 חתם על עסקה בשווי מאה מיליון דולר עם אולפני פוקס, שהפכה אותו למפיק וכותב הטלוויזיה היקר בהיסטוריה עד כה. בבעלותו חברת הפקות פרטית, "Fuzzy Door Productions".
בשנת 2012 יצא סרטו הקולנועי הראשו כבמאי, "טד", שם דיבב מקפרלן את דמותו של דובון הצעצוע, וכך גם בסרט ההמשך "טד 2". מקפרלן כתב לסרט הראשון את השיר "Everybody Needs a Best Friend", שקיבל מועמדות לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. 
בשנת 2017 שיחק לצד צ'נינג טייטום בקומדיה "לוגאן לאקי" של הבמאי סטיבן סודרברג. בסוף שנה זו עלתה לשידור סדרת דרמה-מדע בדיונית בשם "האורוויל" ברשת פוקס, שאותה יצר, כתב, הפיק וביים, ואף מככב בה בתפקיד הראשי.

חיים אישיים

הוא מתגורר בלוס אנג'לס
שבקליפורניה.
מקפרלן מגדיר עצמו כאתאיסט.
אבא מרי בן יוסף

רבי אַבָּא מָרִי בֶּן יוֹסֵף (חי בסביבות ד'תתק"נ, 1190) היה מגדולי חכמי פרובנס במאה ה-12. נודע בשל פירושו האבוד להלכות הרי"ף.

כתביו

רבי אבא מרי חיבר פירוש להלכות הרי"ף. חיבור זה היה בידי הראשונים ואבד ברבות הימים. הוא מצוטט למשל אצל הרשב"א (חידושי הרשב"א למסכת שבת דף קכח): "וראיתי בפירושי ההלכות לר' אבא מרי בר יוסף ז"ל".
דברי תורתו מצוטטים בכתבי יד מתקופת הראשונים, למשל בכתב־יד ששון (מס. 1027), המתוארך לשנת ה'ר"נ ואשר נכתב כנראה בידי תלמיד הרשב"א. מכתב־יד זה נדפס הספר "חידושי תלמיד הרשב"א" (זכרון יעקב תשמ"ח).
הרב חיים דוב שעוועל הדפיס בכתב העת "הדרום" (יא, ניו יורק ניסן ה'תש"ך) "פירוש אחד מגדולי הראשונים [רבינו אבא מרי ב"ר יוסף?] להלכות הרי"ף ז"ל למסכת פסחים" והוסיף לו מבוא, הערות וביאורים. אולם, בגיליון הבא של כתב העת (גיליון יב, עמ' 32) פרסם שעוועל את המשך מחקרו, ולפיו ייתכן שמחבר הפירוש אינו רבי אבא מרי ב"ר יוסף אלא רבי יצחק ב"ר אברהם.
קסנדרוס

קסנדרוס (יוונית: Κάσσανδρος) ‏ (בערך 350 לפנה"ס - 297 לפנה"ס) שלט במוקדון, תחילה כעוצר משנת 317 ובשנת 305 הכריז על עצמו למלך מוקדון. הוא שלט בארץ זו עד מותו. 
קסנדרוס היה בנו של אנטיפטרוס, גנרל ותיק ורב מוניטין בצבאותיהם של פיליפוס השני ובנו, אלכסנדר הגדול. עם מותו של אלכסנדר הגדול בבבל, היה אנטיפטרוס בין הדיאדוכים שחילקו בינם לבין עצמם את האימפריה של אלכסנדר. אנטיפטרוס השתלט על יוון ועל מוקדון, אך ציווה עם מותו בשנת 319 לפנה"ס להעביר את תפקיד העוצרות שבו החזיק לפוליפרכון, אדם זר, ולא לבנו קסנדרוס. 
קסנדרוס לא כיבד את החלטתו של אביו וכרת ברית עם דיאדוכים אחרים כדי להשתלט על מוקדון. הוא תקף את פוליפרכון והצליח להשתלט על אתונה בשנת 317. שנתיים לאחר מכן צר על אולימפיאס, אמו של אלכסנדר הגדול, בפידנה ולאחר מותה אסר את רוקסנה, אשתו של אלכסנדר הגדול ואת בנו הצעיר של אלכסנדר הגדול, אלכסנדר הרביעי במעצר בית.
כדי להעלות את קרנו בעיני המוקדונים, התחתן קסנדרוס עם בת לשושלת הארגיידים, תסלוניקי ממוקדון, אחותו למחצה של אלכסנדר. בשל חששו מהרגע שבו יורש העצר החוקי, אלכסנדר הרביעי, יגיע לבגרות, קסנדר הוציא את הנער להורג יחד עם אמו בשנת 310.
בשנת 309 לפנה"ס התחיל פוליפרכון לקדם את הרקולס בנה של ברסינה פילגשו של אלכסנדר כיורש החוקי לכתר המקדוני, אך קסנדרוס שיחד את פוליפרכון לרצוח את הנער הזה. לאחר ביצוע הרצח חש קסנדרוס שמעמדו איתן די הצורך והחליט למסד את אחיזתו במוקדון באופן פורמלי. הוא הכריז על עצמו בשנת 305 כמלך מוקדון.
התנגשות הענק של כל הדיאדוכים העיקריים בקרב איפסוס טרפה את קלפיו. בן בריתו החזק ביותר, אנטיגונוס מונופתלמוס הפסיד בקרב ומעמדו של קסנדרוס התערער. למרות זאת שלט במוקדון עד מותו בשנת 297 לפנה"ס.
בשנת 316 לפנה"ס ייסד את העיר קסנדריה (Cassandreia) . היא נקראה על שמו. העיר הפכה לאחת הערים החשובות במוקדון. אחותו הייתה אורידיקה שנישאה לתלמי הראשון.
אדי מים

אדי מים הם מים במצב צבירה של גז. אדי המים נמצאים בכל מקום, אך הם בלתי-נראים לעין האדם כאשר הם אינם מתעבים (לכן טיפות קטנות שנראות לעין כגון הבל פה או מעל מים רותחים, אינן אדים אלא טיפות מים). באטמוספירת כדור הארץ, אדי המים מהווים מרכיב עיקרי. 
בסביבת הקוטב, יש באוויר פחות אדי מים מאשר באזור קו המשווה. מדד הכמות של אדי המים באטמוספירה מכונה לחות.
בתהליך מחזור המים, אדי המים מהווים מרכיב חשוב. בתנאי לחות מסוימים, כשטמפרטורת האוויר יורדת למתחת לנקודת הטל, חלק מאדי המים מתעבים ונוצרות טיפות מים. טיפות מים אלו הן שגורמות להיווצרות הערפל והעננים. אדי המים הם %0.04 מהאוויר.
I'm Glad

וידאו קליפ

הווידאו קליפ נוהל, צולם ובוים על ידי דוד לה צ'אפל. הכוריאוגרפיה נוהלה על ידי ג'פרי הורנדי והיא הותאמה אישית, מעבודתו על הסרט פלאשדאנס בכיכובם של ג'ניפר בילס. בקליפ ניתן לראות תחילה את לופז, רוקדת על כיסא ובנוסף מזמרת בתוך בית. רוב השיר כעטיפת הסינגל, מראה את לופז כשהיא מלאת שמחת חיים רוקדת ושרה. השראת קליפ השיר נלקחת מן קליפ השיר "Flashdance... What a Feeling" של איירין קארה. בדומה לכך, גם עטיפת הסינגל "Flashdance... What a Feeling" היא ההשראה לעטיפת סינגל זה. השיר לא זכה לכמות צפיות נכבדות כמו שיריו הקודמים. השיר הועלה שנים רבות לאחר יציאתו המקורית לערוצה של הזמרת, דבר אשר פגע בצבירת הצפיות. הווידאו קליפ נחשב כבין הקליפים הטובים של הזמרת כאשר הקליפ זכה לביקורות טובות ולארבע מועמדויות בטקס פרסי הווידאו קליפים של ערוץ ה-MTV. הקליפ היה גם בעייתי כיוון שבעקבות הדימוי הרב בין הקליפ לסרט ב-2003 תבעו את לופז על אי זכויות יוצרים אך, התביעה נדחתה ל-2006.
ידובנו

רקע

ביוני 1941 פתחו האוסטאשים במצוד הגדול אחר יהודי זאגרב. ב-22 ביוני רוכזו כ-200 יהודים במגרש הירידים של העיר, הועלו על משאיות והובלו לסביבות כפר קטן בשם ידובנו, לא הרחק מהעיירה גוספיץ', שבה פעל מחנה ריכוז, דרכו עברו המשלוחים לאי פאג ולידובנו.
באזור הכפר ידובנו, בלבו של יער עבות, הורו האוסטאשים ליהודים לגדר שטח בן 500 מ"ר. מחוץ לגדר נבנו שני צריפים. אחד עבור שומרי המחנה והשני למגורי המפקד וסגנו. על מרפסת צריף המפקדה הוצבה מכונת ירייה, שכוונה אל לב "המחנה", השטח המגודר.
האסירים היהודים רוכזו בשטח המגודר מתחת לכיפת השמיים. בהיעדר צריפי מגורים הם נאלצו לישון על האדמה, לעיתים תחת גשם עז. המחנה שכן בגובה של 1,200 מטר, ובלילות סבלו היהודים מקור עז ומרטיבות כתוצאה מהגשם, מה שגרם לרבים מהם לחלות בדלקת ריאות ובדלקת מפרקים. רבים מתו כתוצאה מכך.
מפקד המחנה והשומרים נהגו מדי פעם להשתעשע ולירות על האסירים שהסתובבו בתוך האזור המגודר. אחת המטרות של האוסטאשים הייתה להרעיב את היהודים עד מוות. האסירים ניזונו מעשב, אותו בישלו ביחד עם קליפות תפוחי אדמה שהוציאו מערימות הזבל. 
האסירים המורעבים הועסקו בעבודת פרך, חטיבת עצים ביער והעברת אדמה ממקום למקום, ללא שום מטרה. העבודה נמשכה 12 שעות תוך הכאות והתעללות בלתי פוסקים.

השמדת היהודים

חיסול המחנה על יושביו החל ב-11 באוגוסט 1941. מרבית האסירים הקרואטים שוחררו או הועברו למחנות אחרים, אך היהודים והסרבים נרצחו כולם. מספר הקורבנות נע בין עשרת אלפים ל-35 אלף. הרצח בוצע בהרים. שיטת הרצח: האסירים נורו ואחר כך הושלכו גופותיהם לתהום. על פי עדויות אחרות, האסירים הושלכו לתהום בעודם בחיים, ואחר כך הושלכו בעקבותיהם רימוני יד. עדות על כך מסר סלאבקו רדי, שהיה חבר ועדת החקירה הממלכתית היוגוסלבית לחקר פשעי הנאצים, ואחד הפעילים בקהילת זאגרב. 
ממחנה ידובנו לא נותרו ניצולים פרט לכמה בני נוער שהופרדו משאר האסירים בדרך למחנה והובאו לעיירה גוספיץ'. אחדים מהם שרדו את המלחמה.