google/wiki40b huggingface dataset:
קו התאריך בהלכה

מיקומו של קו התאריך הוא בעל משמעויות שונות בהלכה, והיה נתון במחלוקת בין הפוסקים. יש המקבלים את קו התאריך הבינלאומי כקו התאריך לעניינים הלכתיים, ויש הקובעים קווים אחרים. ההבדל בין הגישות נוגע בעיקר ליפן ולאוסטרליה והגיע לשיאו בפולמוס השבת ביפן, כאשר תלמידי ישיבת מיר שהגיעו ליפן בימי מלחמת העולם השנייה קיבלו הוראות סותרות מרבנים שונים בארץ ישראל, לגבי היום בו חל יום הכיפורים.

משמעויות הלכתיות לקו התאריך

למיקום קו התאריך משמעות בקביעת זמני שבתות וחגים. בכל המקומות ממזרח לארץ ישראל הנמצאים ממערב לקו התאריך, יחלו השבת או החג לפני הזמן בו הם מתחילים בארץ ישראל, בהתאם לשעת השקיעה באותו מקום. לעומת זאת, מקומות ממזרח לארץ ישראל הנמצאים ממזרח לקו התאריך, נמצאים בעצם ממערב לארץ ישראל ועל כן יחלו בהם השבת או החג אחרי הזמן בו הם מתחילים בארץ ישראל. 
נושא נוסף המושפע על ידי קו התאריך הוא ספירת העומר. יהודי החוצה את קו התאריך ימצא את עצמו מפסיד יום או מוסיף יום וכך עולה השאלה האם עליו להמשיך לספור את ספירת העומר על פי הספירה שלו, השונה מהספירה של שאר היהודים, או שעליו לדלג יום בספירה.  הרבי מיליובאוויטש הורה שיש להימנע מלחצות את קו התאריך בימי ספירת העומר, כדי שלא להפסיד יום מימי הספירה ואז חג השבועות, שחל ביום החמישים לספירה ואינו תלוי בתאריך ו' בסיוון, יחול עבור החוצה את הקו ביום שונה משאר העולם. את דבריו ביסס הוא על דברי הגמרא (מנחות סה,ב) "וספרתם לכם, תנו רבנן שתהא ספירה לכל אחד ואחד". דעות אחרות הן שיש לספור בכל יום שתי ספירות, אחת לאנשי המזרח ואחת למערב.

דעות בראשונים

סוגיית מיקום קו התאריך עלתה כבר אצל הראשונים, כאשר מפורסמת במיוחד שיטתו של רבי אברהם בר חייא הנשיא ב"ספר העיבור" ובעקבותיו ריה"ל בספר הכוזרי והרב זרחיה הלוי בעל המאור. הפרשנות המקובלת לשיטתו היא שקו התאריך ההלכתי נמצא במרחק 90° מזרחה לירושלים. יש הסוברים שדעה זאת מתבססת על תיאור עולם של 180 מעלות שירושלים במרכזו, כאשר 180 המעלות הנותרות מכוסות במים ואין בהן יישוב אדם. החזון איש חולק על סברה זו וטוען ששיטת 90° אינה מבוססת על אי ידיעת היישוב התחתון.
השיטה השנייה מופיעה בספר "יסוד עולם" לרבי יצחק בן יוסף הישראלי תלמידו של הרא"ש. הוא כותב שהוא חולק על שיטה זו של הכוזרי, אך לא מבואר בדבריו בבירור במה המחלוקת, ונאמרו פירושים רבים בכוונתו.

אחרונים

הרדב"ז כותב בתשובה שבשאלת מקום קו התאריך נחלקו הכוזרי ובעל יסוד עולם אך הוא עצמו לא עסק בנושא כי הוא לא היה רלוונטי. 
בשאלה זו דנו רבים, מהם רבי ישראל ליפשיץ, רבי יעקב עמדין - היעב"ץ, הרב יוסף שאול נתנזון המציין את דעת בעל המאור אגב דיון בשאלה אחרת, בקונטרס "דברי חכמים", שהוקדש כולו לבירור שאלה זו, בהצפירה, ה'תרל"ד ובמאמריו של חיים זליג סלונימסקי.
בשנות מלחמת העולם הראשונה, התעוררה השאלה באופן מעשי. בפועל נהגו רוב היהודים המהגרים לשבות ביום שבת המקומי, על פי פסק ההלכה של רב המקום הרב אהרן משה קיסילוב, מרבני ליטא.
עוגת מזון השטן

עוגת מזון השטן או עוגת השטן היא עוגת שכבות לחה, אוורירית ועשירה בשוקולד. העוגה נחשבת למקבילה לעוגת מזון המלאכים. בשל המתכונים וזמינות הרכיבים שהשתנו במהלך המאה העשרים, קשה לקבוע מה מבדיל עוגה זאת מעוגת שוקולד, אם כי לרוב עוגה זאת מכילה יותר שוקולד מעוגת שוקולד רגילה ולכן תהיה כהה יותר. על פי רוב העוגה תוגש עם ציפוי שוקולד.

היסטוריה

עוגת מזון השטן לרוב תהיה לחה ואוורירית יותר מעוגות שוקולד אחרות, וכן היא תכיל מוצקי קקאו ולא שוקולד לאפייה וכן פולי קפה. היעדר שוקולד מותך והוספת קפה לעוגה הוא לרוב מה שמבדיל את העוגה מעוגת שוקולד, אולם ישנם מתכונים הכוללים את כל הרכיבים והתוצאה היא עוגת שוקולד עשירה אף יותר בטעמה. כמו כן, בהכנת העוגה נעשה שימוש במים חמים ולא בחלב, הבדל משמעותי נוסף בין העוגות. 
עוגת מזון השטן נבדלת מעוגות שוקולד אחרות בכך שהיה מכילה יותר סודה לשתייה, מה שמעלה את רמת החומציות שלה ומעניק לה גוון שחור מהגוני יותר. בין שאר המרכיבים ניתן למנות חמאה (או תחליף), חלבוני ביצים, קמח (בעוד שכמה עוגות שוקולד כלל לא מכילות קמח) ופחות ביצים לעומת עוגות שוקולד. עוגה זו הומצאה בארצות הברית בתחילת המאה העשרים, כאשר המתכון המודפס הראשון שלה ראה אור כבר בשנת 1905. 
עוגה דומה, עוגת קטיפה אדומה, מזכירה מאוד את עוגת מזון השטן, ובשלב כלשהו במהלך המאה שמות העוגות הוחלפו בספרי המתכונים. רוב עוגות הקטיפה האדומה מכילות כיום צבע מאכל אדום, אך גם בלעדיו, התגובה הכימית של החומץ וחלב החמאה חושפת את צבעו האדום של האנתוציאנין במוצקי הקקאו. כאשר משתמשים בו בעוגות, חומץ גורם להאדמה של הקקאו בעת אפייה. גוון טבעי זה הוא ככל הנראה המקור לשם "קטיפה אדומה" וכן "מזון השטן" וכן רשימה ארוכה של שמות דומים עבור עוגות שוקולד.
אלגול (כוכב)

היסטוריה

ככל הנראה כבר בימי קדם היה ידוע שהבהירות של אלגול משתנה במחזוריות קבועה, אך התעוד הראשון בכתב שידוע כיום של תופעה זו נעשה רק בשנת 1667 על ידי האסטרונום האיטלקי ג'מיניאנו מונטאנארי. בשנת 1783 הציג האסטרונום הבריטי ג'ון גודריק בפני החברה המלכותית תאוריה המסבירה את השינוי המחזורי בבהירות, ולפיה השינוי נגרם מליקוי מאורות על ידי גוף חשוך המקיף את הכוכב ומסתיר את אורו. ב-1881 מצא האסטרונום אדוארד פיקרינג מאוניברסיטת הרווארד ראיות לכך שאלגול הוא אכן כוכב כפול לוקה, שאומתו בשנת 1889 על ידי מדידות ספקטרוסקופיות שנערכו על ידי הרמן קארל פוגל ושהראו אפקט דופלר מחזורי באור הנפלט מהכוכב המעיד על שינוי מחזורי במהירות הרדיאלית של הכוכב בשל היותו חלק ממערכת כפולה. זהו גם הכוכב הראשון שזוהה ככוכב כפול ספקטרוסקופי. ב-1912 התגלה הכוכב השלישי - אלגול C על ידי מדידות ספקטרוסקופיות שהראו על קיומו של כוכב נוסף. חיזוק לכך נמצא בתנודות מחזוריות במיקומם של הזוג אלגול A ואלגול B שהתגלו בשנות ה-30 של המאה ה-20.

מאפיינים

מערכת אלגול נמצאת במרחק של כ-93 שנות אור ובהירותה הכוללת היא מדרגה 2.12. במחזוריות של יומיים, 20 שעות ו-49 דקות יורדת הבהירות לדרגה 3.4 למשך כ-10 שעות, כאשר אלגול B עובר על פני אלגול A ומסתיר אותו. במחצית זמן המחזור בין שני ליקויים, עובר אלגול A על פני אלגול B והבהירות הכוללת יורדת לדרגה 2.2, אך השינוי הזה קטן מכדי שיהיה ניתן להבחין בו בעין.

מאפייני אלגול A

אלגול A הוא הכוכב המסיבי והבהיר מבין השלושה. מסתו כ-3.6 מסות שמש ורדיוסו קצת פחות מ-3 רדיוסי שמש. עוצמת ההארה שלו היא פי 100 מהשמש באור נראה וכמעט כפול מכך בתוספת התחום העל-סגול. זהו כוכב הסדרה הראשית בצבע כחול עם טמפרטורת פני שטח של כ-12,500 קלווין. גילו מוערך בכ-300 מיליוני שנים.

מאפייני אלגול B

אלגול B הוא תת-ענק כתום עם מסה של כ-0.8 מסות שמש ורדיוס פי 3.5 מהשמש, המקיף את אלגול A במרחק קטן מאוד של 0.062 יחידות אסטרונומיות במסלול כמעט מעגלי לחלוטין ובזמן מחזור של 2.87 ימים. מכיוון שמסתו של אלגול B קטנה בהרבה משל אלגול A היה צפוי שהוא יהיה בשלב התפתחות מוקדם יותר מאלגול A ולא בשלב הפיכה לענק. ככל הנראה היה בעבר אלגול B הכוכב המסיבי ביותר במערכת, אך עם סיום תהליכי ההיתוך של מימן בליבת הכוכב והתנפחותו לרדיוס גדול יותר מהמרחק בינו ובין אלגול A, סיפח אליו אלגול A את שכבות הגז החיצוניות של אלגול B והפך להיות המסיבי מבין השניים תוך שהוא מונע מאלגול B להפוך לענק אדום. עוצמת ההארה של אלגול B היא רק פי 3.4 מהשמש, כלומר כ-3.5% מעוצמת ההארה של אלגול A ומכיוון שרדיוסו גדול משל אלגול A נוצר מצב הליקוי כאשר הוא עובר על פני אלגול A. למעשה מישור ההקפה של אלגול B סביב אלגול A נטוי בכ-7.7° ביחס לקו הראיה אל כדור הארץ כך שהוא לא מסתיר לחלוטין את אלגול A בזמן הליקוי.

מאפייני אלגול C

אלגול C הוא כוכב הסדרה הראשית לבן עם מסה של כ-1.67 מסות שמש ורדיוס פי 1.7 מהשמש. עוצמת ההארה שלו היא פי 4 מהשמש, כך שגם הוא עמום מאוד ביחס לאלגול A. אלגול C מקיף את זוג הכוכבים אלגול A ואלגול B במסלול אליפטי למדי ובמרחק ממוצע של כ-2.7 יחידות אסטרונומיות. זמן ההקפה הוא כ-681 ימים.
סימן-טוב גנה

קורות חייו

סימן-טוב גנה נולד בעיר העתיקה בירושלים ב-1924 למשפחה יוצאת גאורגיה, בנו של חבר בגדודים העבריים ומתנדב בחיל החפרים של הצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה. בפרוץ מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט, נאלצה המשפחה לעזוב את העיר העתיקה ועברה לשכונת זיכרון משה. כנער עבד בבית החרושת של חברת הסיגריות מספרו. בשנת 1941 נפל אביו בשבי בכרתים. גנה שירת גם הוא בצבא הבריטי, תחילה בחיל הנוטרים ולאחר מכן בצי הבריטי במשך שלוש וחצי שנים, בהם שירת על ספינות אספקה, הוא זכה בתקופת שירותו במספר עיטורים. באפריל 1946 השתחרר, עבד כנהג מונית והצטרף למחתרת לח"י. בראשית מלחמת העצמאות, הצטרף עם חברים נוספים לחטיבה 8 ושירת בגדוד 89.
בנובמבר 1948 השתתף בקרב על משטרת עיראק סווידאן ותחת מטחי ירי כבדים ופציעה אנושה המשיך לטפל בפצועים ולהגיב לירי. על חלקו בפעולה זו זכה ביום העצמאות הראשון למדינה באות גיבור ישראל:
ביום ה-9 בנובמבר 1948, בקרב על הכפר עיראק-אל-סואידן, נפצע טור' סימן-טוב גנה ז"ל קשה בשתי רגליו (שנקטעו לאחר-מכן), ע"י פגז תותח, שפגע בזחל"ם שהוא נהג. כן נפצעו ברגליהם שלושת אנשי הצוות האחרים. הזחל"ם הוצא מכלל פעולה ונעצר בשדה הקרב. לאחר שגם זחל"ם שני נפגע בפגז של תותח, החלה היחידה לסגת. על אף מצבו הקשה פתח טור' סימן-טוב גנה ז"ל בחיפוי על הנסוגים בעזרת המקלע שבזחל"ם וע"י כך אפשר ליחידה על פצועיה, להגיע עד הזחל"מים. הוא עצמו נשאר עם הפצועים בתוך הזחל"ם בשדה-הקרב במשך 6 שעות. בלי שים לב למצבו הקשה הגיש לחבריו עזרה ראשונה והשקה אותם מים. לאחר נסיונות אחדים עלה בידו להתקשר באמצעות מכשיר הקשר שבזחל"ם עם יחידתו, להודיע על מקום המצאו ולבקש עזרה. התנהגות אמיצה זו הצילה את חייו וחיי חבריו.
— עיטור הגבורה לסימן-טוב גנה
לאחר הקרב, נקטעו שתי רגליו של גנה והוחלפו בתותבות. לאחר מכן למד נגרות ועבד תקופה כנהג מונית, הרבה להרצות בפני חיילים ובמהלך מבצע קדש ומלחמת ששת הימים התנדב באיסוף חיילים מתחנות הסעה. בשנת 1967 החל לעבוד כקבלן עבודות במחנות צבא ובמהלך פיקוח על שריפת שדה קוצים, במרץ 1968 נפגע מפגז ישן שהתלקח מהחום ונהרג. לאחר מותו התקיימו מסדרי אבל ביחידות צה"ל.
גנה נישא בשנת 1950 והיה אב לשלושה. בנו האמצעי נקרא בשם מעגן לאחר שנולד ביום שבו ניצל מאסון מעגן והיה עד למתרחש.
עיריית רמת גן הקדישה כיכר על שמו בשכונת קריית קריניצי החדשה.
עמוס 3

היסטוריה

בספטמבר 2005 הודיעה חברת חלל תקשורת כי היא רוכשת את הלוויין עמוס 3 מהתעשייה האווירית לישראל תמורת 170 מיליון דולרים. בתחילת 2006, עבר הלוויין את השלב הראשון - שלב התכנון ההנדסי ותהליכי ייצור בתעשייה האווירית לישראל. ציוד השידור של הלוויין נבנה על ידי החברות Alenia Space, חברה בת של Alcatel ו Telespazio Holding מאיטליה. ב-24 בפברואר 2006 חתמה התעשייה האווירית עם ספייס אינטרנשיונל סרוויסס הרוסית וסי לונץ' הבינלאומית על חוזה לשימוש במערכת השיגור היבשתית של החברה (לאנד לונץ') בבייקונור שבקזחסטן לצורך שיגור עמוס 3 ברבעון הראשון של שנת 2008. הלוויין נשלח לבדיקות בגרמניה באוקטובר 2007 ועבר אותן בהצלחה.
השיגור היה אמור להיערך ב-24 באפריל 2008 מאתר השיגור בעיר בייקונור, קזחסטן, אך נדחה ברגע האחרון עקב תקלה במתקן השיגור ובוצע ב-28 באפריל 2008. השיגור בוצע באמצעות משגר הזניט התלת-שלבי "Zenit-3SLB". הלוויין שוגר לנקודה 4 מעלות מערב בגובה של 35,786 ק"מ (מסלול גיאוסטציונרי), בקרבה אל הלוויינים עמוס 1 ועמוס 2.
הלוויין עמוס 3 שוגר על גבי משגר הזניט התלת-שלבי "Zenit-3SLB" ישירות למסלול 35,786 ק"מ, שלא כמו הלוויינים עמוס 1 ועמוס 2 ששוגרו למסלול נמוך ותימרנו את עצמם למסלול גבוה. השיגור לגובה זה ישירות, יחסוך דלק רב ללווין, דבר שיתבטא בעוד 6 שנות שירות ותפקוד בחלל, כלומר סך הכל 18 שנים במקום 12, כמו לוויני עמוס הקודמים. בנוסף, עמוס 3 היה הלוויין המערבי הראשון ששוגר ישירות למסלול 35,786 ק"מ]. משקל המכלול בשיגור היה 1,270 ק"ג ומשקל המטעד 250 ק"ג.

תכנון ומבנה

מבנה הלוויין מבוסס על מבנה עמוס 2 עם ביצועים משופרים של מטען התקשורת הכולל 15 משיבים (ערוצים) בהספק גבוה בשני תחומי תדר ותוספת של 3 אנטנות, מתוכן 2 בעלות אנטנות מתכווננות, דבר המאפשר אלומה ניידת. יחד עם עמוס 2 הפועל מדצמבר 2003, מספר המשיבים בחלל יגדל משמעותית. כמו כן, עתיד הלוויין לשדר בשני תחומי תדר: Ku - בו משדרים עמוס 1 ועמוס 2 (כלומר 14 ג'יגה־הרץ בערוץ העולה וכ-12 בערוץ היורד), ו-Ka (כלומר 30 ג'יגה־הרץ בערוץ העולה וכ-18 ג'יגה־הרץ בערוץ היורד), שיאפשר שידור בפס רחב ושידורי וידאו בהפרדה גבוהה (HD) גם למדינות שלא יכלו לקבל שידורים כאלו לפני כן כגון: ישראל, המזרח התיכון, מדינות מסוימות באירופה, צפון אסיה, וצפון אפריקה.
בנוסף לשטחי השרות המורחבים הקיימים בעמוס 2, יספק עמוס 3 שירותים באמצעות האנטנות בעלות האלומה הניידת לכל נקודה במזרח התיכון, באירופה, אפריקה וחלקים מיבשת אמריקה: ארצות הברית, קנדה ודרום אמריקה.
לכבוד חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל, עוטר המשגר זניט בסמליל חגיגות השישים. הייתה אף כוונה (שנגנזה) לשנות את שם הלוויין ל"עמוס-60".
שמעון אולמן

ביוגרפיה

שמעון אולמן נולד בשנת 1948 בירושלים לליזה ולפרופ' דוד תאודור אולמן, רופא נפרולוג שעבד בבית החולים הדסה. גדל בשכונת רחביה ולמד בגימנסיה העברית רחביה. שירת בחיל האוויר כטייס קרב והשתתף במלחמת ההתשה ובמלחמת יום כיפור. בשנת 1970 התחיל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1973 קיבל תואר ראשון במתמטיקה, פיזיקה וביולוגיה. המשיך ב-MIT במסלול ישיר לדוקטורט, ובשנת 1977 קיבל תואר דוקטור בהנדסת חשמל ומדעי המחשב, על עבודה שכותרתה "The Interpretation of Visual Motion", שנעשתה בהנחייתו של דייוויד מאר , פרופסור חבר ב-MIT ובמכון ויצמן למדע. בשנים 1986–1993 היה פרופסור מן המניין במעבדה לבינה מלאכותית ב-MIT, ומשנת 1986 הוא גם פרופסור מן המניין במכון ויצמן למדע. בשנים 1994–2003 עמד בראש המחלקה למדעי המחשב ולמתמטיקה שימושית במכון ויצמן למדע.
בשנת 1983 נמנה עם מייסדי חברת אורבוט, יצרנית ציוד בדיקה למעגלים מודפסים (שהתמזגה בשנת 1992 עם אופטרוטק לחברת אורבוטק), והיה המדען הראשי שלה ושל אורבוטק עד 2004. הוא דירקטור באורבוטק, וכיהן גם כמדען הראשי של הסניף הישראלי של חברת אפלייד מטיריאלס. 
בשנת 2008 הוענק לו פרס רומלהארט, על תרומת המודלים החישוביים שלו לחקר הראייה ולמדעים הקוגניטיביים.
בשנת 2011 נבחר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
בשנת 2014 זכה בפרס א.מ.ת למדעי המחשב.
אולמן הוא חתן פרס ישראל למתמטיקה ולמדעי המחשב לשנת 2015, "על הישגיו המחקריים פורצי הדרך בבינה מלאכותית ובקוגניציה בכלל, ובתחום הראייה הממוחשבת בפרט, וכן על תרומתו החשובה לפיתוח התעשייה עתירת הידע בישראל".
אחותו  היחידה, פרופ' עדנה אולמן-מרגלית הייתה חוקרת פילוסופיה ומדעי החברה באוניברסיטה העברית בירושלים, מתרגמת ופעילת זכויות אדם שנפטרה בשנת 2010. בעלה, פרופ' אבישי מרגלית, הוא פילוסוף חתן פרס ישראל.
קמי ברץ

קמי ברץ (נולד ב-7 באפריל 1957) בעל משרד עורכי דין המתמחה בנזקי גוף, נפגעי תאונות דרכים, תאונות עבודה ומפגעים, צוואות וירושות.
בעבר, שדרן ספורט ברשת ב' של קול ישראל.

ביוגרפיה

קמי (קמואל) ברץ נולד בחדרה ליעקב ולוטי ברץ. בצעירותו שיחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חדרה. בשירותו הצבאי שימש כמדריך בבית הספר לקצינים, כמ"פ בחיל ההנדסה וכמפקד בפנימיה הצבאית תל אביב והשתחרר בדרגת רב-סרן.
ברץ בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ובעל משרד עורכי דין המתמחה בעיקר בנזקי גוף ופיצויים לנפגעי תאונות דרכים ותאונות עבודה.
ברץ הוא בן זוגה של העיתונאית סמדר פלד ].

קריירה עיתונאית

ברץ עבד כשדרן ספורט בקול ישראל משנות השמונים ועד שנת 2014, בעיקר בתוכנית "שירים ושערים". במסגרת עבודתו שידר בין היתר מהמשחקים האולימפיים בביג'ינג ובלונדון ומשחקי כדורסל של מכבי תל אביב ביורוליג.
בין השנים 1995–2000 שימש מפיק ועורך שידורי הרדיו של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. בתפקידו זה ערך והגיש במשך כחמש שנים את יומן החדשות "רק שנייה" ששודר מדי יום בכל תחנות הרדיו האזוריות.
ברץ שימש שנים רבות גם ככתב ועורך במספר מקומונים והיה בין היתר ממקימי העיתון "צומת השרון" וכיהן כסגן עורך העיתון, כעורך החדשות וכעורך מדור הספורט.
באד גאסטיין

גורמי המשיכה לעיירה

לעיירה יש כמה גורמי משיכה: אזור סקי נרחב, שמונה עשר מעיינות מים חמים בחום של כ-48 מעלות צלזיוס, הקרבה לעמק המרפא גשטיין, מפלי קרימל ששוכנים במרחק של כ-60 ק"מ, הבארים המרובים והקזינו.
רימון (אתר מקראי)

רימון - אתר מקראי בצפון הנגב, בנחלת שבט יהודה. היום כק"מ דרומית לקיבוץ להב, כ-20 ק"מ צפונית מזרחית לבאר שבע, במקום המכונה "חרבת רמליה" או "חורבת רימון". במקום נמצאו שרידי בית כנסת עתיק שהוקם במחצית השנייה של המאה ה-3.
אוסביוס מקיסריה כולל אותה בין יישובי דרומא וכותב: רימון היום, לא ידוע - "גם אותה לכד יהושע ויך את מלכה, אשר הייתה בנחלת שמעון ויהודה. ועתה היא חרמון, כפר גדול מאוד של יהודים טז' מילין מבית גוברין לדרום בדרומא".

זיהוי מקומות

מדרום לקיבוץ להב מצויות חורבות של יישוב גדול הנקרא בפי הערבים "חירבת א-רממין". לפי הצליל, שנשמר בשם הערבי, משערים כי במקום שכנה העיר רימון המזכרת במקרא ובמקורות תלמודיים.
קיבוץ להב שוכן צפונית לאתר, בנוי על תל שכונה "תל חוילפה". בתל נמצאו שרידים מהתקופה הישראלית ונטו לזהות את המקום בתור "צקלג" המקראית, העיר בה ישב דוד בחסות אכיש מלך גת (ספר שמואל א' כ"ז, א'-ו'). צקלג היה גם שמו של הקיבוץ בשנים הראשונות להקמתו.
מצפון מזרח ל"תל חוילפה" מצויה חורבה נוספת מתקופה מאוחרת יותר. נחשפו בה קברים וגלוסקמאות - ארונות קבורה קטנים מאבן. על אחד מגלוסקמאות נמצא עיטור רוזטה - שהיה עיטור יהודי מקובל. צבי אילן ציטט חוקרים הסבורים, כי הקברים שייכים ל"תלא", המוזכרת אצל אוסביוס מקיסריה בתור "כפר גדול של יהודים".
הארכאולוג רם גופנא סבור כי משמעות השם הארמי "תלא" הוא "התל" - השם שניתן למקום אחרי שהיישוב עצמו חדל להתקיים בתל. השם "רימון" נדד ל"חרבת רמליה" - רימון התלמודית. כאשר נוסד במקום יישוב נוסף בתקופת התלמוד, הוא נקרא תלא, "התל". מקור שם היישוב תלם, הנמצא מערבית לחברון, אף הוא בשם "תלא".

בית הכנסת

גופנא ואילן סקרו את האתר וחפרו אותו ביחד עם עמוס קלונר בשנים 1978 - 1980, והשלמות בשנים 1981-1982. בית הכנסת הוקם במאה ה-3. בית גדול ששרד בו שורת של אדנים ועליהם בסיסים לעמודים. בקיר הצפוני - לירושלים - גומחא - מטוייחת בטיח לבן עם פסים אדומים, לגובה 2.50 מטר - המיועדת לארון קודש. בשילהי המאה ה-6 ותחילת המאה ה-7 חודש בית הכנסת. במבנה יש ריצוף ייחודי: המרצפות יוצרות ריבוע בגודל 3 מטר על 3 מטר ועליהן חקוקות חמש רוזטות. בצד הצפוני של הריבוע חקוקה מנורת שבעת הקנים. מתחת לרצפה נמצאו מטבעות. 
בשרידי בית הכנסת נמצאו שרדי קמע שבו בעל הקמע מבקש שמישהו אהוב עליו יחזיר לו אהבה.
יער שקד

יער שקד הוא אזור חורש טבעי בקרבת יער ריחן והיישוב שקד. היער ניטע על ידי הבריטים בתקופת המנדט הבריטי. היער לא הוכרז כשמורת טבע, אלא הוגדר כשטח חקלאי. 
בנובמבר 1998 הוחלט לכרות את היער על מנת לאפשר הקמת בסיס צבאי על שטחו, במסגרת פריסה מחדש של מחנות צה"ל בשומרון. בניסיון למנוע את כריתת היער הוגשו לאלוף פיקוד המרכז שמונה הצעות חלופיות למיקום המחנה, אך כולן נדחו. באוגוסט 1999 החלה כריתת יער שקד. אולם, בעקבות עתירות של יישובי האזור לבג"ץ הוצא ב-3 באוגוסט 1999 צו על תנאי שעצר את הכריתה עד בירור העתירה. לאחר שמיעת עמדת צה"ל המליצו השופטים לתושבים למשוך את עתירתם. בינתיים פנו השרה לאיכות הסביבה והמדען הראשי של רשות שמורות הטבע ורשות הגנים הלאומיים לראש הממשלה ושר הביטחון אהוד ברק בבקשה למצוא פשרה שתמנע את כריתת היער ובעקבות זאת הוקמה ועדה בראשות דן שומרון ובהשתתפות ד"ר יוסי לשם אשר המליצה להקים את הבסיס על גבעה סמוכה ליער ובעקבות זאת בוטלה התוכנית לכרות את היער.
בספטמבר 2010 הורה שר התיירות, סטס מיסז'ניקוב, על העברת תקציב לצורך סלילת מסלולי אופניים ביער שקד.
הדיוויזיה ה-301 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-ספטמבר 1939, על בסיס "חטיבת נצה", אשר הייתה תחת פיקודו של אקארד פון גבלנץ, ולחמה במהלך המערכה בפולין כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה הרביעית, אולם הדיוויזיה פורקה כבר ב-14 באוקטובר 1939.
ירחמיאל אהרונסון

ביוגרפיה

ירחמיאל אהרונסון נולד בוורשה ומגיל צעיר למד עברית. לאחר שסיים גימנסיה יהודית בוורשה ביקש להמשיך לימודים בטכניון וניצל את הזכות שנתנו הבריטים למתן סרטיפיקטים, להגיע לארץ ישראל לשם לימודים מעל למכסת הסרטיפיקטים. עוד בוורשה הצטרף לסניף אצ"ל ובשנת 1939 הגיע לארץ ישראל והחל את לימודיו בטכניון.
עם הפילוג באצ"ל הצטרף ללח"י וקבל את הכינוי המחתרתי "אלישע". הוא היה אחראי לסניף הקטן של לח"י באזור חיפה. בספטמבר 1942 ברחו יצחק שמיר ואליהו גלעדי ממחנה המעצר מזרעה שליד עכו. הם הגיעו לביתו של אלישע שסידר להם מקום לינה, דאג להחלפת בגדיהם למדי נוטר (לגלעדי) וקצין פולני (לשמיר) ולהעברתם למרכז הארץ. לאחר מכן הורה לו שמיר לעבור מחיפה לתל אביב והפקיד בידיו את המשימה לארגון עורף אזרחי למחתרת. מטרת העורף הזה הייתה להגיש תמיכה ללוחמים בשיכון, כספים, עזרה רפואית ועוד. הוא דאג לקליטת בורחי לטרון, שבימים הראשונים לאחר בריחתם שוכנו בבונקר מסתור בחולות בת ים. הוא הוציא גיליון פנימי לאוהדי המחתרת בשם "שוחרי חרות ישראל". בשנת 1942 היה מעורב בחיסולו של חבר הלח"י אליהו גלעדי.

מותו

מתי שמואלביץ, אחד מהבורחים מלטרון, עבד בשיתוף פעולה עם אלישע וניסה לגייס אוהדים למחתרת. ביומו האחרון, הגיע אלישע לחדרו של שמואלביץ וביקש ממנו שייתן לו אקדח, כי הנוקר באקדח שלו נשבר אך לשמואלביץ לא היה אקדח לתת לו. אלישע נפרד ממנו וחזר באוטובוס לתל אביב, כשירד מהאוטובוס החל ללכת ברחוב מזא"ה וטנדר של המשטרה הבריטית החל לעקוב אחריו. בידי אלישע היה דרכון מזויף על שם זלמן פורמן. בשלב מסוים קראו לו השוטרים לעצור והוא החל לברוח. אלישע נכנס לבית מס' 33 ועלה במדרגות בכוונה להגיע לגג ולעבור משם למקום אחר, אולם דלת הגג הייתה סגורה. השוטרים הגיעו לאלישע וירו בו עברו עשרות קליעים מהטומיגנים שבידיהם והרגוהו. הודעת המשטרה הרשמית הייתה כי אלישע פתח באש על השוטרים. אחר כך נמסר כי בתיקו נמצאו כרוזים של לח"י ואקדח. עם זאת, מלבד השוטרים לא היו עדים נוספים למאורע בחדר המדרגות. המשטרה וחברה קדישא לא הצליחו לברר את זהותו האמיתית והוא נקבר בבית הקברות נחלת יצחק כאלמוני בשם אברהם בן אברהם.
כעבור מספר ימים נקמו לוחמי לח"י את מותו והרגו מספר שוטרים בריטיים. כמו כן התנקשו במפקד משטרת תל אביב, פורד, אך נכשלו. פורד נפצע קל וכעבור זמן קצר עזב את הארץ.

הנצחתו

נתן ילין-מור, ממנהיגי הלח"י וחבר הכנסת, קרא לבנו אלישע, על שם אהרונסון.
עיריית תל אביב הציבה שלט זיכרון לירחמיאל אהרונסון בחזית הבית בו נרצח, רחוב מזא"ה 33.
אטרייה (כוכב)

תכונות

אטרייה הוא ענק כתום בהיר עם מסה של כ-7 מסות שמש, שעזב את הסדרה הראשית לאחר תום המימן בליבתו וכעת הוא מתיך הליום לפחמן ולחמצן. רדיוס הכוכב הוא פי 130 מרדיוס השמש ועוצמת הארתו היא פי 2,400 משל השמש בתחום הנראה וכפול מכך בתוספת הקרינה בתחום התת-אדום.
לאטרייה ספקטרום לא שגרתי המראה על נוכחות של יסודות שלא אמורים להמצא על כוכבים בשלב ההתפתחות הנוכחי. מקור אפשרי ל"זיהום" כזה הוא בן זוג מסיבי יותר שהתפתח מהר יותר והפך לננס לבן. על פי גילו המשוער של אטרייה, כ-45 מיליוני שנים, אם יש לו בן זוג ננס לבן, הוא אמור לפלוט קרינה אופיינית בתחום העל-סגול, אך קרינה כזאת לא נתגלתה. כמו כן, אטרייה מייצר התפרצויות של קרני X שאופייניות יותר לכוכבי הסדרה הראשית מסוג K או מסוג G, אך גם לקיומם של כוכבים כאלו לא נמצאו ראיות וייתכן שמקור הקרינה הוא התפרצויות מגנטיות על פני הכוכב עצמו.
אלברכט, דוכס וירטמברג

תחילת הקריירה

אלברכט, דוכס וירטמברג נולד בווינה ב-23 בדצמבר 1865 לפיליפ, דוכס וירטמברג ולמריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה-טשן. בשנת 1885 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1901 מונה למפקד הדיוויזיה ה-26, בשנת 1906 מונה למפקד הקורפוס ה-11. בשנת 1908 מונה למפקד הקורפוס ה-13, ובשנת 1913 מונה למפקד האזור הצבאי השישי.

מלחמת העולם הראשונה

עם תחילת מלחמת העולם הראשונה, פיקד אלברכט על הארמייה הרביעית של הצבא הגרמני הקיסרי. תחת פיקודו הארמייה ניצחה בקרב הארדנים באוגוסט, משם היא המשיכה והשתתפה קרב על המארן. עם בלימת הצבא הגרמני במארן, הוביל אלברכט את הארמייה שלו לגזרה הצפונית ונלחם עימה בקרב איפר הראשון.
באוגוסט 1916, הועלה אלברכט לדרגת גנרלפלדמרשל ובפברואר 1917 קיבל את הפיקוד על קבוצת הארמיות אלברכט, אשר הוצבה בחלקו הדרומי של הקו הגרמני בחזית המערבית.
באוקטובר 1917 נפטר אביו פיליפ, דוכס וירטמברג, והוא היה ליורש העצר של ממלכת וירטמברג, אך עם התבוסה הגרמנית במלחמה והמהפכה הגרמנית שהתרחשה בתקופה, מוסד המלוכה בוירטמברג הופסק למעשה לפני שאלברכט ירש את כס המלוכה. עם מותו של בן-דודו וילהלם השני, מלך וירטמברג באוקטובר 1921, אלברכט עמד בראש בית וירטמברג, אך כאמור לא מלך על ממלכת וירטמברג.
אלברכט היה חבר במסדר גיזת הזהב של אוסטריה ועבור פיקודו במהלך מלחמת העולם הראשונה הוענק לו הפור לה מריט (פרוסיה), מסדר העיט השחור (פרוסיה) והמסדר הצבאי של מקס יוסף (בוואריה).
הוועדה לתקינה שמאית

הוועדה לתקינה שמאית היא ועדה מקצועית אשר הוקמה בסוף שנת 2005 על ידי מועצת שמאי המקרקעין בשיתוף עם אגף שומת מקרקעין, לשכת שמאי המקרקעין, צרכני שומות ובעלי עניין בתחום שמאות המקרקעין.
הוועדה הוקמה במטרה לקבוע כללים נורמטיביים-מקצועיים לעורכי שומות המקרקעין אשר יביאו לשיפור בשלושה מדדי איכות: מקצועיות, רמת גילוי ובהירות. לשם שמירת ענייניו של ציבור המשתמשים בדו"חות השומה. הוועדה לתקינה שמאית משתייכת ארגונית למועצת שמאי המקרקעין שבמשרד המשפטים.
פעילות הוועדה השוטפת כוללת בעיקר: הקמת ועדות משנה לעניין תקן מקצועי שמאי מסוים (אשר בהרכבם יוכלו להשתתף גם חברים/משקיפים חיצוניים), החלטות בדבר אישור/דחייה של הצעות לתקן, חשיפה ופרסום של הצעות לתקן לציבור השמאים/צרכנים/בעלי עניין, הפצה של מוצרי תקינה ושל הצעות לתקן באמצעים שייקבעו, ניהול מערך משוב של הציבור להצעות לתקן, שימוע ועוד.
הוועדה לתקינה שמאית קבעה את התקנים הבאים לצורך שיפור המקצועיות, רמת הגילוי ובהירות של שומות המקרקעין בישראל.
בנג'מין מור

היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1883 על ידי האחים רוברט ובנג'מין מור בברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית.
האחים היו יזמים אמיתיים שהחלו את דרכם עם 2,000$ ומוצר אחד בלבד. מאז תחילת דרכם האמינו האחים שהדרך הנכונה היא לעבוד רק עם חנויות בבעלות פרטית ולא עם חנויות הענק. מאז ועד היום החברה דבקה בדרך זו וכיום יש לה כ-6,000 חנויות ברחבי העולם בלמעלה מ-30 מדינות.
בשנת 2000 נמכרה החברה על ידי משפחות מור לברקשייר האת'וויי בבעלות איש העסקים היודע וורן באפט.

מוצרים

החברה מייצרת מגוון רחב של צבעים מצבעים לקירות, צבעים לעץ, צבעים לבטון, צבעים למתכת, צבעים לסימון כבישים, צבעים אפוקסים ועוד.

איכות הסביבה

החברה שמה לה למטרה להביא את בשורת איכות הסביבה וכיום מייצרת חלק רחב ממוצריה ללא VOC ואף מחזיקה בצבע שמאושר על ידי ארגון האלרגניים והאסתמטיים בארצות הברית (AAFA).
אנדרי קורקוב

חייו

קורקוב נולד ב, סנקט פטרבורג, רוסיה (אז לנינגרד, ברית המועצות) ובגיל שנתיים עבר עם הוריו לקייב וחי שם מאז. למד שם במכון הגבוה לשפות זרות, והוסמך כמתורגמן מיפנית. לאחר סיום לימודיו עבד בין השאר כסטיריקן וכצלם קולנוע. קורקוב כתב 13 רומנים, קובץ סיפורים אחד, ו-5 ספרי ילדים. יצירותיו תורגמו ל-25 שפות, כולל עברית.
קורקוב נשוי. אשתו אליזבת' היא אנגליה. לזוג שלושה ילדים.
תסקיר השפעה על הסביבה

תסקיר השפעה על הסביבה הוא חלק מפעילות מערכת התכנון והבנייה ומטרתו לשלב היבטים סביבתיים בהליך קבלת ההחלטות במוסדות התכנון והבנייה. באמצעות הליך התסקיר ניתן לבחון חלופות מיקום, חלופות לתכנון הפרויקט המוצע וקביעת אמצעים למניעת מפגעים וסיכונים וטיפול בפגיעה נופית. כמו כן, ניתן לחייב הקמת תשתיות סביבתיות לצורך הפרויקט (מתקני טיפול בביוב).
טיפול בהצעת פיתוח באמצעות תסקיר מאפשר ליזם לתת מענה לדרישות הסביבתיות ולהקטין את הסיכוי לעיכובים כתוצאה מהתנגדויות. הסדרת הפעילות מתבצעת בהתאם לתקנות התכנון והבנייה (תסקירי השפעה על הסביבה), התשס"ג-2003.
עריכת התסקיר מבוצעת על ידי היזם, ולנקודה זו מופנית רוב הביקורת כלפי מערכת התסקירים. התסקיר נערך על פי הנחיות שמספק המשרד לאיכות הסביבה ונבדק לאחר מכן על ידו.