google/wiki40b huggingface dataset:
דולי סיטי

דולי סיטי הוא רומן מאת אורלי קסטל-בלום המתאר את חרדת האמהוּת של דולי, רופאה שלמדה באוניברסיטת קטמנדו שבנפאל, לאחר שמצאה תינוק בשקית אשפה והיא מגדלת אותו בעיר הדיסטופית דולי סיטי. הספר, בעריכת חיים פסח, יצא לאור בשנת 1992 בהוצאת זמורה ביתן. נוסח חדש ומתוקן ראה אור בשנת 2007 בסדרת "הספריה החדשה".
הרומן, שבו ארבעה חלקים, מסופר כמונולוג מפיה של דולי, שבו נכללים גם ציטוטים של שיחות שניהלה עם אחרים. הרומן מתאר את חייה של דולי, במקביל לארבע תקופות בחייו של בנה, מינקות עד בגרות.
הספר יצא לאור גם בהולנדית, צרפתית, גרמנית, אנגלית, שוודית, יוונית, איטלקית, וספרדית.
מאור חכמי המערב

היסטוריה

בית הכנסת החל את דרכו בכיתת לימוד בבית ספר מקומי ביישוב. לאחר שמספר המתפללים והלומדים הלך וגדל, הוחלט על הקמת מבנה בתכנונו של האדריכל אהרון צורף. בשנת 1989 החלה בניית הקומה הראשונה של מבנה בית הכנסת, שנועד לשמש כבית תפילה ולימוד לאברכים, על שטח שנרכש מבעוד מועד. בשנת 2004 הושלמה בניית הקומה השנייה, המשמשת כיום לתפילה, יחד עם השלד של הקומה השלישית. בשנת 2010 הושלמה בניית הקומה השלישית, שמשמשת כיום את ישיבת "ישרי לב" המיועדת לצעירים מארצות הברית.
השם "מאור חכמי המערב" ניתן לבית הכנסת על שמו של פרשן התלמוד הרי"ף, שהיה מחכמי המערב, וזהו בית הכנסת הראשון בישראל הקרוי על שמו.

מבנה

לבד מהאדריכל שתכנן את הבניין, ליווה את התהליך משה בן זקרי, מייסד בית הכנסת, שביקש לשלב במבנה מוטיבים ממבני דת יהודיים עתיקים, כשלכל פרט ישנה משמעות.

מבנה חיצוני

כלפי חוץ, מבנה בית הכנסת כולל מראה של חומת אבן בקומתו העליונה, בהשראת חומות העיר העתיקה ובית המקדש, כשבמרכז ניצבת צורת לוחות הברית מאבן בממדים גדולים. סביב מבנה בית הכנסת נמצאים איורים גדולים שנעשו בידי אמנים מחברון באמצעות חריטה וסיתות, המציגים את כלי המשכן, לוחות הברית מעל לדלתות הכניסה, וכן מספר סמלים יהודיים מוכרים. מתחת לאיורים נמצאים חלונות זכוכית בצבע כחול.
מדרגות בית הכנסת החיצוניות נבנו בצורה רחבה בתחילתן, וצרות בסופן, כהשראה מחלונות בית המקדש שנבנו בצורה זו. בתחילת גרם המדרגות ניצבים שני עמודי אבן, הרומזים על עמודי הנחושת יכין ובועז, שהציב שלמה המלך בפתח בית המקדש הראשון.

מבנה פנימי

מבנהו הפנימי בקומה הראשונה כלל עד שנת 2010 מוטיבים מבתי הכנסת העתיקים של צפת, עם שילוב של צבע התכלת בקירותיו. בשנה זו שופץ המקום, ואף חולק למספר חדרי שיעורים לטובת ישיבה השוכנת במקום כיום.
מבנהו הפנימי בקומה השנייה כולל שילוב של אבנים עתיקות ושיש בעיקר בקירות ובעמודים. המבנה מתאפיין בקשתות בשלל וריאציות, כהשראה ממבני דת עתיקים. בעצת האמן אורי רווח, צורת הישיבה קיבלה השראה מבתי כנסת עתיקים שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות, הכוללים ישיבה בסמוך לקירות בית הכנסת בצורה מרובעת, ללא כיסאות במרכז.
במרכז בית הכנסת שוכנים שני עמודי שיש המחופים באבנים עתיקות עם קשת המתנוססת מעליהם, ומתחתם ממוקמת תיבת החזן. היכל בית הכנסת עשוי לוחות שיש, בצורת שני חצאי עיגולים, בהשראת ספר תורה ספרדי פתוח, ובמרכזם משולבים אלמנטים של זכוכית ומתכת. בתקרת הקומה האמצעית תלויות 12 נברשות בינוניות כנגד שנים עשר השבטים, ועוד 2 נוספות גדולות במרכזה.
מבנהו הפנימי בקומה השלישית של בית הכנסת משמש כפנימייה לישיבה, וכולל בתוכו חדרי שינה מחולקים.
מרגלית מתתיהו

ביוגרפיה

מרגלית מתתיהו, נולדה בתל אביב להורים ילידי סלוניקי.
מתתיהו למדה ספרות עברית ופילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן. עוסקת במחקר העתונות הספרדית-יהודית והשירה, שראתה אור בסלוניקי בין השנים 1940-1860. מאמריה התפרסמו בעברית ובלאדינו בארץ וברחבי העולם. כותבת טור קבוע בכתב העת "על הדרך" לספרות, אמנות ותרבות עכשווית.
מתתיהו פרסמה כמה ספרי שירה בעברית ובלאדינו.
מתתיהו, ממייסדי דור ההמשך להנצחת קורבנות השואה מבין יהודי יוון, יצרה את הסרט "טולדו – הסוד החבוי", המספר על חייהם המלאים והעשירים של יהודי טולדו בספרד, בטרם הגירוש ב-1492.
מרגלית הייתה חברת הוועד של אגודת הסופרים העברים, שימשה כמזכ"ל התאחדות אגודות הסופרים בישראל. היא חברה באקדמיה העולמית לשירה מטעם אונסקו בוורונה, איטליה ומשמשת כנשיאת כבוד של אגודת הסופרים כותבי ספרדית בישראל AIELC.
סקי

סקי (בנורווגית: Ski – קרש) הוא קבוצת ענפי-ספורט שבהם נעשה שימוש במגלשיים כציוד העיקרי, ובראשם גלישת שלג.

היסטוריה

תנועת אדם על גבי שלג התחילה כצורך תעבורתי, ותיעוד לשימוש במגלשי-שלג מופיע בציורי מערות הן באסיה והן בסקנדינביה כבר מהאלף השמיני לפני הספירה. לאורך ההיסטוריה - עד למאה ה-18 - גלישה על השלג שימשה בארצות החורף לציד, לגמיאת מרחקים ובהמשך למסעות מלחמה.
סקי כענף ספורטיבי, החל להתגבש במאה ה-19 כאשר את אבי הענף מקובל לראות בסונדרה נורהיים (Norheim) הנורווגי. כיום הסקי, על ענפיו ותת-ענפיו השונים, הוא ספורט אולימפי, וכמו כן מהווה חלק ניכר מתרבות הפנאי של החברה המערבית, כספורט לא תחרותי.
עם ההתקדמות שחלה במאה ה-20 בתחומי מדע שונים כאווירודינמיקה והנדסת חומרים, והתפתחות הסקי כספורט בכלל וכמקצוע אולימפי בפרט, חלו שינויים גם בציוד המשמש לגלישה. הידע שנצבר שימש, למשל, לפיתוח חליפות סקי המתאפיינות בגרר נמוך, בגדים קלים ודקים בעלי יכולת בידוד חום גבוהה ומגלשיים קלים ואלסטיים אך קשיחים.
מלבד מגלשיים, ציוד סקי כולל על-פי רוב גם זוג מוטות שבהם אוחז הגולש המשפרים את איזונו ותאוצתו בשלג; נעליים מיוחדות או ערדליים - שאליהם מתחברים המגלשיים באמצעות תופסנים, חליפה המגינה מרטיבות וציוד-קצה שעשוי לכלול משקפי שמש או מסכת הגנה אחרת, ופריטי ביגוד חמים.
אקוטאק

אקוטאק (באינוקטיטוט: Akutaq - ᐊᑯᑕᖅ) הוא מאכל אינואיטי המקובל באלסקה. מאכל זה מכיל שומן בעלי חיים (לרוב - שומן אייל הצפון), המעורבב עם ענבות (פירות, לרוב: חמוציות, אמפטרומיות (Empetrum nigrum), אוכמניות ופטל אדום מערבי (Rubus spectabilis). לעיתים המאכל כולל גם בשר דגים (לרוב - דג סלמון) וסוכר. המאכל קפוא ודומה לגלידה.
פסגת פבלוב (אנטארקטיקה)

גילוי האיים

הפסגה מופיעה לראשונה במפה של ממשלת ארגנטינה משנת 1954.

מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הפסגה נקראת על שמו של איוואן פטרוביץ' פבלוב - מדען ופיזיולוג רוסי, אשר בשנת 1904 זכה להכרה עולמית כאשר קיבל את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על עבודותיו בחקר מערכת העיכול, ובמהלך מחקרים אלו פיתח וביסס את המושג התניה קלאסית.
הוועדה המייעצת קראה לאתרים רבים באזור על שם מדענים מובלים בתחום הרפואה.

לקריאה נוספת

• Damien Gildea, Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide
קברי הסנהדרין

היסטוריה

המערה כונתה על ידי הערבים 'קבור אל קוצ'א', שמשמעו "קברי השופטים". ייתכן ששמה הערבי של המערה גרם לזיהויה בטעות כמערת הקבורה של הסנהדרין, שכן הסנהדרין עסקה, בין שאר תפקידיה, בשפיטה. הסבר אחר לזיהוי המערה כקברות הסנהדרין הוא שבמערה ישנם בין שבעים לשמונים כוכי קבורה, ולכן נטו לחשוב שזהו מקום קבורת הסנהדרין שמספר חבריה היה שבעים ואחת. לפי האנציקלופדיה העברית צוין בטעות שמספר הכוכים במערה הוא בדיוק שבעים ואחד, דבר שכנראה העצים את המסורת בדבר היות המערה מקום קבורת הסנהדרין. אולם לפי ספירה חדשה שנעשתה עם שיפוץ האתר, מספר הכוכים נמוך יותר.
המערה עצמה הייתה ידועה בעם ישראל מאז שנת 1235, עת ביקר במערה יעקב השליח. עם השנים ציינו חכמים שונים את המערה וביניהם מפרש המשנה רבי עובדיה מברטנורא, רבי משה באסולה ועוד. בשנת 1902 נסקרה המערה על ידי הארכאולוג הקנדי ג'ורג' ברטון. מלאכת החפירה הושלמה על ידי הארכאולוג יוליוס יותם רוטשילד בשנת 1949. במערה נמצא ארון קבורה ועליו השם "יצחק". הארון נלקח לצרפת וכיום הוא מצוי במוזיאון הלובר בפריז.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 התגורר במערה אדם בשם משה גיבורי, שהכריז על עצמו כמשיח, וסחף אחריו כמה מעריצים, אחרי שניבא נכונה רעידת אדמה. 
בשנות ה-50 של המאה ה-20 שמואל זנוויל כהנא, מנכ"ל משרד הדתות, קידם את "קברי הסנהדרין" כאתר קודש והם אף הונצחו בשטר של חצי לירה ישראלית. לאחר מלחמת ששת הימים, שפתחה בפני יהודים וישראלים את הגישה למקומות כמו הכותל המערבי, מערת המכפלה בחברון וקבר רחל, הביאו לפיחות יחסי במעמדם של קברי הסנהדרין. בשנים שלאחר מכן, האתר היה מוזנח למדי ולא ניתן לקיים ביקורים סדירים בתוך המערות השונות.
בשנת 2017, שוקמו הקברים, לאחר עבודות שימור ושיקום שנעשו על ידי רשות העתיקות.

תיאור המערה

המערה מעוטרת במשקוף בצורת גמלון. במשקוף עטורים מגולפים בצורה של רימון, אתרוג ועלי צמח האקנתוס הוא ה"קוציץ הסורי". בתוך מבוא המערה מצוי משקוף מעוטר נוסף, המעוטר גם הוא בגילופים של עלי אקנתוס. העובדה שעיטורים אלו הם של צמחים דווקא מחזקת את ההנחה שמערה זאת הייתה של יהודים. היהודים בימי בית שני נמנעו מלעטר את ארונות ומערות הקבורה בצורות אדם בגלל האיסור המקראי לעשות פסל ומסכה.
מערת הסנהדרין מצויה בין מערות קבורה רבות. האזור כולו מהווה חלק מ"עיר הקברים" או ה"נקרופוליס", כלומר עיר המתים של ירושלים בימי בית שני. הסיבה שבאזור זה דווקא מצויות מערות קבורה כה רבות היא סוג האבן המצוי באזור. האזור שימש לחציבת אבנים לבנייה, ושימוש נוסף שנעשה במחצבות הוא הפיכתן למערות קבורה למשפחות העשירות של ירושלים באותה העת. במורד השכונה מצויה מערה נוספת הקרויה מערת האשכולות בגלל עיטורים בצורת אשכול במשקוף הכניסה למערה.
הקירות הפנימים של מערות הקבורה באזור שחורים. הסיבה לכך היא שבמערות התגוררו בדואים ובלילות החורף הירושלמי הקר הם הדליקו מדורות במכרות על מנת להתחמם, ועקב הפיח שנפלט מהמדורה התכסו קירות המערות בצבע שחור.
עודד רוזנפלד

עודד רוזנפלד (נולד בשנת 1944) הוא שחיין, שחקן כדורמים, קפטן נבחרת ישראל ומאמן נבחרת ישראל בכדורמים שחקן כדוריד וסגל נבחרת ישראל בעבר, ייצג את ישראל בכינוסי הפועל, מכביות, אליפויות אסיה, אליפויות קדם אולימפיות, אליפויות עולם (בלגרד 1973, ברלין 1978) ושימש כיו"ר איגוד הכדורמים בהתאחדות לספורט בישראל (1991 - 1996).

ביוגרפיה

רוזנפלד שיחק כדורמים בקבוצת הפועל קריית טבעון. בהמשך שיחק בקבוצת הפועל גבעת חיים.
בשנים 1963 - 1979 אימן רוזנפלד קבוצות כדורמים וכדוריד בליגה הלאומית. בין השנים 1967 - 1972 עבד כמורה לחינוך גופני בבתי ספר יסודיים, בחטיבת הביניים ובתיכון: בגבעת המורה, בעפולה, בבית הספר הריאלי בחיפה, הפנימייה הצבאית בית בירם, הפנימייה לנערים חוסים ויצ"ו בחיפה ובית הספר התיכון חקלאי "עירון" בחדרה.
בשנת 1973 שיחר רוזנפלד בנבחרת ישראל שהתמודדה מול נבחרת איראן באיראן, על העפלה לטורניר אליפות העולם בכדורמים בבלגרד. נבחרת ישראל ניצחה בשניים מארבעת המשחקים, הפסידה אחד, ואחד סיימה בתיקו וכך עלתה לראשונה בתולדותיה לאליפות העולם בכדורמים. באליפות העולם הפסידה ישראל בכל שבעת המשחקים שקיימה וסיימה במקום 16 והאחרון. מאזן השערים שלה היה, בשלב הראשון: 6 - 49 (43-) ובשלב השני: 9 - 30 (21-).
באליפות העולם בכדורמים שנערכה בברלין, גרמניה (באותה העת מערב גרמניה) 1978 שימש רוזנפלד כקפטן נבחרת ישראל בכדורמים והיה השחקן המבוגר באליפות. הנבחרת סיימה במקום 16 והאחרון לאחר שהפסידה בשלושת משחקיה. מאזן השערים שלה היה: 4 - 24 (20-). בשלבים המוקדמים הנבחרת הישראלית שובצה לסדרת משחקים מול איראן שנערכו בישראל, והצליחה לזכות ולעלות לטורניר העולמי.
בשנים 1980–1984 שימש רוזנפלד מאמן נבחרת ישראל בכדורמים.

חייו האישיים

משנת 1972 עבד רוזנפלד במכון וינגייט בתפקידים רבים. הוא בוגר תואר ראשון (1976) בפילוסופיה כללית ותואר שני (1981) בסוציולוגיה של החינוך, מאוניברסיטת תל אביב. בשנים 1978 - 1987 הוא ניהל את המגמה להוראת המדעים בחינוך הגופני ועבד כמרצה לסוציולוגיה של הספורט, מדריך פדגוגי ומורה לשחייה ולכדוריד. בשנת 1988 קיבל את הדוקטורט מאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1991 - 1996 שימש כיו"ר איגוד הכדורמים בהתאחדות לספורט בישראל, בשנים 1990 - 1992 ניהל את המחלקה להכשרת מאמנים בבית הספר למאמנים, במכון וינגייט. משנת 1992 ועד לשנת 2000 עמד בראש המגמה לבריאות הציבור במכללה לחינוך גופני במכון וינגייט ובשנים 2004 – 2011 שימש כיו"ר ארגון ספורט אקדמי במכללת וינגייט.
אגברט, הארכיבישוף מטריר

ביוגרפיה

אגברט היה בנו של דירק השני, רוזן ארצות השפלה. לאחר שלמד במנזר אגמונד ובחצרו של ברונו הראשון, הוא הפך לקאנצלר של אוטו השני בשנת 976. בשנה שלאחר מכן אגברט מונה לראש הארכידיוקסיה של טריר. בשנת 984 הוא הצטרף לקנוניה של היינריך השני, דוכס בוואריה, שזמן להדיח את אוטו, אך שנה לאחר מכן העביר את נאמנותו לאוטו פעם נוספת.
אגברט היה ידוע כפטרון של המדעים והאמנויות. אגברט היה זה שהזמין ממנזר רייכנבאו כרך מאויר של ספר תהילים (כרך זה היה ידוע בכינוי הקודקס האגברטי). עם זאת, החל ממינויו לארכיבישוף החלה טריר להתמודד מול רייכנאו על תפקיד המרכז האמנותי בעולם האוטוניאני.
סנובסק

שם העיר

במקור נקראה העיר קורז'יבקה (Коржівка, או קורז'ובקה (Коржовка) ברוסית) ובסוף המאה ה-19 שונה השם לסנובסק, על שם הנהר סנוב הסמוך לעיר. בין השנים 1935-2016 העיר נקראה שצ'ורס (Щорс) על שם המצביא האוקראיני ניקולאי שצ'ורס. ב-21 במאי 2016 החליטה המועצה העליונה להחזיר את שמה המקורי של העיר, עקב החוק האוסר שמות ממוצא קומוניסטי.

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

הקהילה היהודית

ב-1897 נמנו בעיר 985 יהודים מקרב 2,379 תושבים. בשנות ה-20 של המאה ה-20 שכנה בסנובסק ישיבתו של "החפץ חיים". ב-1926 האוכלוסייה היהודית הגיעה לשיא של 2,416 נפשות, ועליהן נוספו עוד כמה עשרות בכפרים הקרובים. משנת 1927 עד מלחמת העולם השנייה רב המקום היה הרב שניאור זלמן גרליק. רבים מיהודי העיר נמנו על חסידי חב"ד.
ערב מלחמת העולם השנייה מספר היהודים בעיר ירד דרסטית ל-1,402 (כ-16.3% מבני העיר), ככל הנראה בעקבות ההולודומור והגירה למקומות אחרים. הנאצים כבשו את סנובסק ב-3 בספטמבר 1941, ועד אז יותר ממחצית האוכלוסייה היהודית הצליחה לעזוב את המקום או שבניה גויסו לצבא האדום. היהודים שנותרו נצטוו להירשם ולענוד את הטלאי הצהוב, ואולצו גם לבצע עבודות. היהודים רוכזו בגטו ברחוב פרורזנאיה. במספר אקציות במהלך 1941-1942 הנאצים רצחו קבוצות גדולות, בסיוע המשטרה האוקראינית. חלק מהיהודים הועברו לצ'רניגוב ונרצחו שם. אחרים הובאו לעיר ממקומות אחרים במחוז שצ'ורס ונרצחו בעיר. ב-21 בספטמבר 1943 שוחרר הגטו על ידי הצבא האדום.
ג'אנלוקה באזילה

קריירה

באזילה החל לשחק בפלקנסטרו רג'אנה בגיל 16 ואחרי כשנתיים החל את הקריירה המקצוענית שלו כשעלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. לאחר מכן עבר לשחק בפורטיטודו בולוניה וכבר בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה באליפות איטליה. ב-2004 הגיע עם בולוניה לגמר הפיינל פור של היורוליג שנערך אז בתל אביב, משחק בו הפסידה בולוניה 118-74 למכבי תל אביב. בעונה שלאחר מכן, השביעית שלו במדי בולוניה, זכה עם קבוצתו באליפות שנייה אך בסיום העונה עזב באזילה לברצלונה. גם בעת ששיחק בברצלונה הוא הצליח לסייע לקבוצתו להעפיל לפיינל פור האירופי, ב-2006 וב-2009, כאשר בשתי הפעמים הפסידה ברצלונה לצסק"א מוסקבה בחצי הגמר. בעונת 2006/07 זכה עם ברצלונה בגביע הספרדי וב-2008/09 באליפות ספרד. עונה לאחר מכן, 2009/10, זכתה ברצלונה בגביע נוסף וכן הוכתרה כאלופת אירופה לאחר שגברה בגמר היורוליג על אולימפיאקוס 86:68. בעונת 2010/11 זכתה ברצלונה בדאבל, אך באזילה לא שיחק משום שהיה פצוע לאורך העונה. בסוף עונה זו שוחרר מברצלונה וחתם בקאנטו מארץ מולדתו. בקיץ 2012 עבר לשחק בשורות אולימפיה מילאנו ובתום עונת 2012/13 חתם באורלנדיה בסקט.
באזילה נחשב לאחד השחקנים האיטלקים הטובים ביותר של שנות ה-90 והעשור הראשון של המאה ה-21. מלבד המקום השני באולימפיאדת אתונה, הוביל באזילה את נבחרת איטליה לזכייה באליפות אירופה ב-1999 ובמקום השלישי ב-2003.
באזילה ידוע גם בשל סגנון הזריקות המיוחד שסיגל לעצמו וכינה בשם "איגנורנט שוט" - זריקות ממצבים קשים כאשר היריב לא מצפה להן.
ירקון (עוף)

מראה

הירקון הוא ציפור ירוקה-צהובה. בלבוש החורף לזכר כיפה, עורף וחלקי גוף עליונים ירוקים-חומים.
הגב התחתון והעל-שת ירוקים-צהובים.
אברות הזנב שחומות, בסיס האברות החיצוניות צהוב. אברות היד שחומות ובסיסן צהוב עז. סוככות האוזן,
צידי הצוואר וצידי הגוף אפרפרים-צהובים. הלחיים, הצוואר והחזה צהבהבים עם גוון ירקרק.
הבטן אפרפרה-לבנה. בלבוש הקיץ הצבעים נעשים עזים יותר. לנקבה צבעים כשל הזכר אבל עם גוונים יותר עמומים (שגם הם הופכים באביב לעזים יותר).

פנים

המקור חרוטי, הראש בינוני. צבע המקור לבנבן-ורדרד.

גודל

אורך הגוף 14.5 ס"מ. המשקל 22 ג'. הגוף דומה לזה של דרור הבית. מוטת הכנפיים עשויה להגיע ל-34 ס"מ.

רגליים

הרגליים ארוכות יחסית בצבע חום-ורדרד.

הירקון בטבע

הירקון הוא ציפור יציבה בישראל ובנוסף בחורף מגיע אוכלוסייה נוספת החורפת בארץ. הירקון מצוי בגינות, גנים, חורשות, יערות והיא מקננת בעצים צפופי עלווה.

הקן

הנקבה מטילה 4-5 ביצים תכולות מנומרות בסגול ובצבע הלילך. היא בונה קן בתוך עצים צפופי עלווה (בעיקר ברושים).
היא דוגרת במשך כ-13 ימים ומאכילה את הגוזלים במשך שבועיים לאחר בקיעתם. הירקון משלים כ- 2-3 מחזורי קינון בשנה.
קצין אג"ם

קצין אג"ם (קצין אגף מבצעים) הוא קצין מטה במפקדה הוא הקצין המרכזי במטה לאחר הרמ"ט (ראש המטה מרמת החטיבה) ואחראי על תיאום פעולת המטה המקצועי בתחומי הסיוע הקרבי והמינהלה. 
קצין האג"ם אחראי על תכנון וביצוע משימות המוטלות על מפקד היחידה, הכנת פקודות ופיקוח על ביצוען, דאגה לקיום תקין של כל הדרוש לביצוע המשימות ובפרט לפיקוד ושליטה על הכוחות, גיבוש תורת לחימה ליחידה ופיקוח על קיומה תוך תכנון ארוך טווח של בניית הכוח וכשירותו בהדרכה, אימונים ותרגולים ופיקוח על קציני המינהלה של המפקדה בתחומי אבטחה.
הסימול בצבאות נאט"ו לתפקיד מטה זה הוא G3.
קישור לא קוולנטי

קישור לא קוולנטי הוא מושג בכימיה, המבטא שם כללי לקישור כימי הקושר בין אטומים או מולקולות, שלא דרך קשר קוולנטי. בין היתר, סוג קישור זה הוא מרכיב מפתח בהבנת אינטראקציות ביולוגיות.
קישור לא קוולנטי כולל מספר סוגי קשרים (אינטראקציות אלקטרוסטטיות, קשרי מימן וקשרי ואן דר ואלס ואינטראקציות הידרופוביות) אשר המכנה המשותף לכולם הוא שהם קשרים חלשים יחסית לקישור קוולנטי. אינטראקציות לא קוולנטיות הן הפיכות, משמע יכולות להיווצר ולהתנתק בקלות יחסית. דבר זה מקנה את יכולת השינוי והקצב המהיר הדרושים בעולם הביולוגי ולמעשה כלל התהליכים ביולוגיים מבוססים על אופי קשרים אלו: מבנה מולקולת ה-DNA, האופן שבו מקופלים חלבונים (מבנה שניוני, מבנה שלישוני ו-מבנה רביעוני), קישור בין חלבונים וקישור אנזימים לסובסטרטים ועוד.

אינטראקציות אלקטרוסטטיות

אינטראקציות אלו נובעות מהמשיכה או הדחייה החשמלית בין מטענים. מטען זה מחושב על פי חוק קולון. דוגמה מפורסמת לחשיבותם של קשרים אלקטרוסטטיים ניתן למצוא בחלבון המוגלובין אשר יכולת נשיאת החמצן שלו מושפעת מהרכב הקשרים האלקטרוסטטיים המייצבים מבנים שונים, הנבדלים בזיקותיהם השונות לחמצן.
שמואל רעיוני

ביוגרפיה

נולד כשמואל מסלובטי (Maslovati) בז'ייז'מריאי (Žiežmariai), ליטא. בשנת 1923 עלה לארץ ישראל בגפו בעידודו של בוריס שץ. סיים את לימודיו בבצלאל בשנת 1927. בסוף שנות העשרים של המאה ה-20 התגורר בפתח תקווה ועבד בעבודות שונות בהן הוראת ציור, בין תלמידיו מתקופה זאת היה האמן שלמה אלירז.
ב-1931 עבר לחיפה והחל ללמד אמנות בבית ספר תיכון ומאוחר יותר בסמינר למורים. ב-1935 נישא לתלמידתו אלה ברטלר שלימים הפכה לאמנית קולאז' בדים. בתקופה זו שינה את שמו לרעיוני.
ב-1939 החל בלימודי אדריכלות והנדסה במכון הבריטי לטכנולוגית הנדסה, במקביל לעבודתו כמורה, ובשנת 1945 סיים את לימודיו וקיבל תואר באדריכלות והנדסה.
בשנת 1947 הצטרף לאגודת הציירים והפסלים בא"י (מקודם – "אגודת אמנים עברית"), ובאותה שנה נסע לראשונה לפריס להשתלמות ב"אקדמי ז'וליין". ב-1955 נסע להשתלמות נוספת בפריס ב"גראנד שומייר" ובאיטליה.
ב-1952 הצטרף ל"אופקים חדשים" והיה חבר פעיל בקבוצה. מאותה עת ואילך השתתף בכל תערוכות הקבוצה, למעט תערוכה ביולי 1963 במשכן לאמנות בעין חרוד. ייצג את ישראל בביאנלה סאו-פאולו, ברזיל ב-1953 ובסלון הסתיו, פריז, צרפת ב־1958. הרבה להציג בארץ. הציג תערוכות רבות בחו"ל יחד עם אשתו האמנית אלה רעיוני.
ב-1953 הצטרף כחבר לקבוצת המייסדים של כפר האמנים עין הוד, בו התגורר עם משפחתו עד לפטירתו בשנת 1995.

יצירתו

בתחילת דרכו צייר בסגנון פיגורטיבי אקספרסיבי בהשפעת האמנות האירופאית. עבודותיו הושפעו מציוריהם של ז'ורז' בראק, פאבלו פיקאסו וז'ורז' רואו. 
בתחילת שנות השישים עבר לציור מופשט לירי וכן מופשט בשיטת ציור הפעולה, גישה שהומצאה על ידי הצייר האמריקאי ג'קסון פולוק, בה הניסיון הוא לייצר דימוי על ידי פעולה גופנית ללא שליטה רציונלית. בשנות השבעים והשמונים ב"תקופה הלבנה" שלו, יצר סדרת ציורי נוף מתמקדת בנופי הנגב. מאוחר יותר עבר לצייר ציורים גאומטריים המבוססים על רשמיו מביקוריו בגוסלאר, גרמניה ובאחרית ימיו התמקד בציור דמויות.
קית' גלנן

קריירה מוקדמת

קית' גלנן נולד באנדרלין שבצפון דקוטה, וב־1927 קיבל תואר בהנדסת חשמל בבית הספר המדעי שפילד של אוניברסיטת יל.
פובוס (מיתולוגיה)

פובוס (ביוונית עתיקה: Φόβος) במיתולוגיה היוונית הוא אל הפחד והבעתה, בנם של ארס, אל המלחמה, ואפרודיטה, אלת האהבה. הוא ואחיו דימוס, אל הטרור והאימה, הם מלווים צמודים של אביהם בצאתו לקרב ולמלחמה, ותפקידם לזרוע אימה בלב האנשים. מקבילו הרומאי של פובוס מכונה טימור או טימורוס.

פולחן

כוהניו של פובוס נהגו להקריב עבורו קורבנות אדם, ומרכז פולחנו היה בספרטה. במיתוס "שבעה נגד תבאי", שבעת הלוחמים שוחטים שור על מגן ארד ונשבעים בשמו של פובוס. קיקנוס, בנו הנוסף של ארס, הקים עבורו מקדש יווני.

תיאורים

במיתוסים השונים, הרקולס ואגממנון נשאו מגנים עם פרצופו של פובוס. הסיודוס תיאר את פרצופו של פובוס במגן של הרקולוס כ"דמות המביטה לאחור בעלת עיניים שזהרו באש. פיו היה מלא שיניים בשורה לבנה, מפחידה ומרתיעה". פובוס מתואר לעיתים כבעל ראש אריה או כאריה, כמו שכתב פאוסניאס.

התייחסות היסטורית

לדברי פלוטארכוס, אלכסנדר הגדול הקריב קורבנות לפובוס בקרב גאוגמלה. הסופרת מרי רנו הציעה כחלק מאסטרטגיית לוחמה פסיכולוגית נגד דריווש השלישי.
Revival Tour

רקע ופיתוח

ב-1 באוקטובר 2015, גומז הודיעה כי היא תתחיל בסיבוב הופעות בצפון אמריקה בסוף האביב של השנה הבאה כדי לתמוך באלבום שלה "Revival" משנת 2015. כשסיפרה על סיבוב ההופעות בסרטון שפורסם למעריצים שלה באינסטגרם, גומז אמרה:
יש לי הודעה מרגשת מאוד. אני משיקה את סיבוב ההופעות העולמי שלי, "Revival Tour". אני אופיע בארצות הברית וקנדה ממאי ועד יולי של השנה הבאה, ומאוחר יותר אמשיך להופעות בחו"ל.
היא גם הודיעה כי מעריצים יוכלו לרכוש חבילה משודרגת למופע עם קנייה מוקדמת של הכרטיסים. בהודעה לאנטרטיינמנט ויקלי, גומז אמרה:
אני מוכנה לחזור לדרכים ולראות את המעריצים שלי במציאות! האלבום הזה מייצג תקופה חדשה ומאוד חשובה בחיים שלי. אני לא יכולה לחכות לעלות לבמה ולהופיע עם החומרים החדשים הללו.
הלג הראשון התקיים בצפון אמריקה, ברחבי ארצות הברית וקנדה. הלג רץ ממאי עד יולי 2016. DNCE שימשו כמופע החימום העיקרי בצפון אמריקה, למעט ונקובר, ויניפג, אוטווה, ואנהיים. בי מילר הייתה מופע החימום מ-6 במאי 2016 ועד 15 ביוני 2016 וב-9 ביולי 2016, טיילר שו היה מופע החימום בוונקובר, ויניפג ואוטווה, Bahari חיממו את המופע מ-17 ביוני 2016 ועד 8 ביולי 2016, וצ'ארלי פות' חימם את המופע באנהיים.
הלג השני התקיים ברחבי אסיה. חשיפת הערים המשתתפות בסיבוב ההופעות התקיימה באופן הדרגתי, ולא בהכרזה יחידה, כנהוג. הלג החל ב-23 ביולי 2016 והסתיים ב-3 באוגוסט 2016. מופעי החימום כללו את Gentle Bones בסינגפור, ג'יי וויטפורד בבנגקוק, דארן אספנטו במנילה, ו-DNCE חזרו כמופע החימום בטוקיו. גומז הייתה אמורה לבצע את ההופעות הראשונות שלה בסין, אבל דיווחים אמרו שלכאורה נאסר עליה להופיע שם על ידי הרשויות הסיניות בשל תמיכתה בדלאי לאמה.
הלג השלישי התקיים ברחבי אוקיאניה. הלג החל ב-6 באוגוסט 2016 ועד 13 באוגוסט 2016. DNCE חזרו שוב להיות מופע החימום של סיבוב ההופעות.
גומז התכוונה להופיע ברחבי אירופה ואמריקה הלטינית, אבל נאלצה לבטל את המשך סיבוב ההופעות בשל חרדה ודיכאון שנגרמו על ידי מחלת הזאבת בה היא לוקה. לאחר שהלג באוקיאניה הסתיים, ב-30 באוגוסט 2016, גומז נכנסה למכון גמילה כדי להתמקד בבריאותה הנפשית.
Chromebook

כרום בוק (מאנגלית: chromebook) הוא מחשב המבוסס על מערכת ההפעלה Chrome OS של גוגל. המחשב מתבסס על יכולת חיבור לרשת האינטרנט כדי להפעיל יישומי רשת וכל המידע שבו מאוחסן בענן. על המחשב מותקן כדרך קבע דפדפן כרום של גוגל בלבד וניתן להוריד אפליקציות ויישומים נוספים מהרשת.
מחשב ה-'כרום-בוק' אמור להיות מכשיר זול, פתיחת המחשב ומשך זמן ההפעלה של המערכת על פי גוגל, הוא 8 שניות. המערכת והיישומים השונים מתעדכנים באופן אוטומטי מהרשת ולא דורשים התערבות או ידע מהמשתמש.
בהיעדר חיבור לרשת ניתן להשתמש בגרסאות הלא מקוונות של יישומים ולהשתמש בנגן קובצי מוזיקה המותקן במחשב, לצפות בתמונות וקובצי pdf.
מחשבי ה-chromebook הראשונים יוצרו על ידי אייסר וסמסונג ויצאו לשוק בשנת 2011. הדגמים השונים הכילו 16gb ssd ובין 2gb ל 4gb זיכרון גישה אקראית. ישנם דגמים המתבססים על חיבור Wi-Fi בלבד ויש דגמים המאפשרים חיבור באמצעות רשת 3g.
בראשית שנת 2013 הצטרפו לשוק גם מחשבים מבית היצרניות HP, לנובו וגם גוגל עצמה שהכריזה בפברואר 2013 על ה"Chromebook Pixel", המחשב בעל רזולוצית המסך הגבוהה ביותר בעולם (239ppi).
בינואר 2014 נוספה היצרנית טושיבה לרשימת החברות המייצרות מחשבי chromebook והכריזה על השקת דגם משלה.
בנובמבר 2013 פרסמה חברת המחקר NPD נתונים לפיהם מכירות מחשבי ה-chromebook תפסו כ- 21% מנתח השוק באותה שנה, ודגמי 'כרום-בוק' של אייסר וסמסונג זכו בשני המקומות הראשונים ברשימת רבי המכר של אמזון בפתיחת שנת 2014.