google/wiki40b huggingface dataset:
האביב של מיס ברודי (סרט)

תקציר העלילה

אדינבורו, 1932, בית הספר לנערות Marcia Blaine, המחנכת מיס ג'ין ברודי (מגי סמית') הרווקה בת חמישים וחושבת שהיא נמצאת כעת בשיא פריחתה. היא מתמרדת בתוכנית הלימודים הקשוחה של בית הספר מרכזת סביבה ארבע נערות בנות 12 המכונות "קבוצת ברודי": מוניקה (שרלי סטידמן), מרי (ג'יין קאר), ג'ני (דיאן גרייסון) וסנדי (פמלה פרנקלין). מיס ברודי מעבירה לילדות שיעורים הכוללים סיפורים על חיי האהבה שלה, מסעותיה בעולם, אמנות, היסטוריה, לימודים קלאסיים, ופשיזם. מיס ברודי היא מעריצה של בניטו מוסוליני ופרנקו שהשליטו סדר במדינתם. תחת הדרכתה, ארבע הנערות האלה מתחילות להתבלט. היא לוקחת אותן לתיאטרון ולפיקניקים בטבע.
המנהלת, מיס מקיי (סיליה ג'ונסון) מסתייגת משיטות הלימוד של מיס ברודי ומנסה בכל הדרכים לפטר אותה, אבל לברודי יש ותק וקביעות והיא מכריזה בפני תלמידותיה כי מיס מקיי תוכל להיפטר ממנה רק אחרי שתרצח אותה...
שני גברים ממלאים את חייה של ברודי, המורה לאמנות טדי לויד (רוברט סטיבנס) והמורה למוזיקה מר לאות'ר (גורדון ג'קסון). לויד הוא צייר נאה ושרמנטי, נשוי עם ששה ילדים ומנסה לחזר אחרי מיס ברודי, אך היא מסרבת בגלל מצבו המשפחתי. לעומת זאת היא שולחת אליו את ג'ני שתדגמן מולו ואת סנדי שתבלוש אחריה. סנדי מדגמנת בעירום מולו והוא מצייר אותה עם פנים של ברודי. היא מנתקת קשר אתו לאחר שהוא מנסה לנשק אותה.
מר לאות'ר הוא מורה למוזיקה ונגן אורגן בכנסייה. הוא רווק מזדקן ומנסה לשכנע את ברודי להינשא לו, אך היא מתחמקת. במקום זה היא מגיעה לביתו הכפרי בקרמונד בסופי שבוע עם ארבע בנות "קבוצת ברודי". הדבר הוא לצנינים בעיני הכומר שמפטר את מר לאות'ר, אך המנהלת מקיי לא מצליחה לפטר את ברודי. לבסוף מתחתן לאות'ר עם המורה מיס לוקהארט (רונה אנדרסון).
בתקופת מלחמת האזרחים הספרדית תומכת מיס ברודי בפרנקו ומשבחת אותו. אחיה של התלמידה מרי נוסע לספרד להילחם למען הרפובליקנים, ומרי משתכנעת בעזרת דבריה של מיס ברודי לנסוע לספרד לצד פרנקו, אך היא נהרגת שם. מיס ברודי מכריזה עליה בתור גיבורה, אך סנדי לא יכולה לסבול זאת. היא בוגדת בה ומספרת את כל מה שאירע לגברת מקיי שמודיעה למיס ברודי שחבר הנאמנים החליט לפטר אותה משום שהכניסה פוליטיקה לתוכנית הלימודים.
מיס ברודי המומה ולא יודעת מי מהבנות הלשינה עליה. היא חושדת בכולן פרט לסנדי, אך סנדי מתעמתת איתה ומודה שהיא זאת שהלשינה וקורעת את כל המסיכה מפניה של מיס ברודי. לבסוף סנדי עוזבת כשמיס ברודי הולכת אחריה וצורחת:"רוצחת"!

פרסים

מגי סמית' זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
סיליה ג'ונסון זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
רוד מקוין זכה בפרס גלובוס הזהב לשיר הנושא הטוב ביותר.
הבמאי רונלד ניים היה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן.
נפתלי הרץ בכרך

עמק המלך

ספרו עמק המלך הוא סיכום של קבלת האר"י.
"עמק המלך" הוא הספר הנדפס הראשון על קבלת האר"י. הדפסתו עוררה מחלוקת רבה עם הדפסתו.
בין מבקריו היה תלמידו של ר' חיים ויטאל, ר' חיים הכהן מארם צובא שביקר קשות את הספר וכתב: "ומי התיר לזולת להעלות אותם בדפוס להתעולל בהם ערלי לב... ומה לעשות דאתמסר עלמא לטפשאי...".

הרב משה חגיז כתב, כי שם הספר ראוי להקרא "עמק הבכא" ולא "עמק המלך".
לדעת החוקר ר' יוסף אביב"י רבי נפתלי בכרך אגד את הקונטרסים שהיו לפניו למהלך האצלה אחד שלם ומסודר, רק שהוא נוסד לא רק על קונטרסיהם של תלמידי האר"י אלא גם על הקונטרסים של מהר"י סרוק ור' יוסף אבן טבול. אביב"י "קבלת האר"י" (פרק ט"ז סי' ע"ז).
בספר נדפסה גם מסכת כלים (כלי המקדש) המתארת, לכאורה, את מקום גניזתם של אוצרות בית המקדש.
מקסוול טיילור

קריירה מוקדמת

טיילור גדל במיזורי ובשנת 1922 סיים את לימודיו באקדמית וסט פוינט ושירת בחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית. ב-1926 עבר לארטילריה. במהלך מסלול הפיקוד הושפע טיילור מאוד ממפקדו מת'יו רידג'וויי. בשנת 1944, לאחר שמפקדה הגנרל ויליאם לי לקה בהתקף לב ונאלץ לפרוש, מונה טיילור למפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101. טיילור פיקד בהצלחה על הדיוויזיה במבצע המוטס בנורמנדי, במהלכו האוגדה הוצנחה בנורמנדיה כ-4.5 ק"מ מחוף יוטה. הייתה זו צניחתו החמישית של טיילור וזו שזיכתה אותו בתואר צנחן מוסמך. הדיוויזיה בפיקודו הצליחה בצהרי ה-6 ביוני 1944 לחבור לכוחות שנחתו על החוף ובהמשך הקרבות כבשו את העיירה קרנטן כחלק מהמערכה לכיבוש שרבורג. על האופן בו פיקד על הדיוויזיה עוטר טיילור בצלב השירות המצוין. לאחר מכן פיקד על הדיוויזיה במבצע המוטס בהולנד. 
במהלך הקרב על הבליטה שהה טיילור בארצות הברית. הדיוויזיה נשלחה להגן על גזרת צומת בסטון ולחמה במה שנודע לימים כמצור על בסטון תחת פיקוד סגנו, אנתוני מקאוליף. פקודיו של טיילור מתחו עליו ביקורת קשה בעקבות זאת אולם קידומו לא נפגע כתוצאה מכך. הוא שב לחזית ופיקד על הדיוויזיה בהמשך קרב הארדנים. לאחר המלחמה מונה למפקד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית. בשנת 1949 מונה למפקד כוחות ארצות הברית בברלין ולאחר מכן לחם במלחמת קוריאה. בשנת 1955 שימש ראש מטה צבא ארצות הברית. בשנים 1962–1964 שימש כיושב ראש המטות המשולבים.
ישראל אפרת (ניצב)

ביוגרפיה

אפרת שירת במשטרת ישראל ובין תפקידיו הבכירים היה ראש מדור מחקר וסטטיסטיקה וסגן ראש אגף לוגיסטיקה. בשנת 1993 הועלה לדרגת ניצב ומונה לראש אגף התכנון, ובשנת 1996 עבר לשמש ראש אגף תקציבים ובקרה במשרד לביטחון פנים.שימש בין תפקידיו,- כיו'ר וועדת התמיכות במשרד לביטחון פנים. ביולי 2001 מונה גם לממלא מקום מנכ"ל המשרד, ולאחר מינוי מ'מ מנכ"ל וסבב תפקידים במשטרה, בשנת 2002 פרש לגמלאות.
לאחר פרישתו משירות המשטרה והמשרד לביטחון פנים, בשנת 2002,- מונה למנכ"ל האגף למשק וכספים בהסתדרות החדשה .בנוסף לתפקידו כמנכ'ל הכספים,-משמש כיו'ר ועדת הכספים של הנהגת ההסתדרות וכן כיו'ר ההנהלה הפיננסית של קרן השביתה של ההסתדרות.
אפרת בעל תואר שני במנהל עסקים מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. שימש בעבר כדירקטור בקרנות ההשתלמות בבנק יהב וכדירקטור בחברת השמת כ'א -פילת. משמש כחבר בוועד המנהל וחבר בוועדת הכספים של המרכז למשפט ועסקים ברמת גן.
קצין פיקוח עבירות מין

קצין פיקוח עבירות מין הוא עובד סוציאלי העובד בשירות בתי הסוהר, ושמעבר לתפקידו עבר הכשרה מיוחדת, מתוקף חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין, התשס"ו-2006, לצורך הערכת מסוכנות של עברייני מין ובהמשך פיקוח סדיר על מקום הימצאם ופעולותיהם.

סודיות

החוק מחייב את כל הגורמים המקורבים לעבריין המין, או הנוגעים בעניינו, כולל את קצין הפיקוח עצמו, בסודיות מלאה בכל הקשור לעבריין המין ולעבירות שביצע, לצורך הגנה על כבודו.
וירג'ינל

וירג'ינל הוא כלי נגינה ממשפחת כלי המקלדת אשר היה פופולרי באירופה בסוף תקופת הרנסאנס ובתחילת תקופת הבארוק. 
הווירג'ינל נראה כמו דגם קטן של הצ'מבלו, וקדם לו בהתפתחות כלי המקלדת. הפקת הצליל דומה לזו של הצ'מבלו, אלא שהמיתר נפרט באמצעו, ולכן גון הצליל שונה וצלול יותר, ופעולת הקלידים איטית יותר. מיתרי הווירג'ינל מתוחים בניצב לקלידים, ולא במקביל להם, כמו בצ'מבלו. על כל פנים, ההבדל לא תמיד חד וחלק, ואותו כלי נקרא לפעמים בכמה שמות שונים. 
קוריוז נפוץ מסביר ששמו של הווירג'ינל נבע מכך שנשים צעירות ולא נשואות באירופה היו נוהגות לנגן עליו כדי לבדר מחזרים ואורחים שבאו לבתי המשפחות שלהן, ומכאן שמו (virgin - בתולה). ככל הנראה הדבר אינו נכון שכן המילה "Virga" או "Virgula" בלטינית, משמעותה "ענף" או "מקל" ככינוי כנראה לפיסות העץ שהיו יורדות על המיתרים בלחיצה על הקלידים.
שברולט ברטה

הסימן המסחרי "ברטה"

ב-25 במאי 1989 נפגש יו"ר ברטה, יצרנית נשק איטלקית, ונשיא ג'נרל מוטורס לחתום על הסכם ליישוב מחלוקת בנוגע לשימוש בסימן המסחרי, לדגם ה"שברולט ברטה", ובכך תרם לקרן ברטה באמצעות פרופ' גולדבירש (Prof. Goldbirsch).
פייר ג'וזפה ברטה קיבל את התרומה של 500,000 דולר מאת  רוג'ר ב. סמית', נשיא ג'נרל מוטורס, מטעם קרן Beretta לחקר הסרטן וטיפול במחלה. במקביל, יצרנית הנשק "ברטה" נתנה לקונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס את הזכות להשתמש בשם ובסימן המסחרי של מכונית שברולט היוקרתית "שברולט ברטה".
רשות חירום לאומית

רשות חירום לאומית (רח"ל) היא רשות ממשלתית ישראלית שהוקמה כחלק מהפקת לקחי מלחמת לבנון השנייה. הרשות נועדה לתאם בין הגורמים השונים המטפלים באזרחים בשעת חירום. שעת חירום מוגדרת על ידי הממשלה כאחת מאלו: מלחמה, אסון טבע, מגפה, תקלה תפעולית - אסון פתע רב נפגעים, או פיגוע טרור רחב היקף (כגון פיגוע אב"כ). הוקמה ב-2007 והוכפפה לסגן שר הביטחון, מתן וילנאי, שמונה אחר כך לשר להגנת העורף. בשנת 2009 התמזג מל"ח (משק לשעת חירום) לתוך רח"ל.
בשנת 2012 רח"ל אוחדה לתוך המשרד להגנת העורף, בראש המשרד עמדו השרים - מתן וילנאי, אבי דיכטר וגלעד ארדן, ובהתאמה מנכ"לי המשרד - אלון רוזן, גבי אופיר ודן רונן.
ביוני 2014, בעקבות סגירת המשרד להגנת העורף, הועברו תחומי הפעולה של הרשות למשרד הביטחון, והסמנכ"ל בצלאל טרייבר מונה לעמוד בראשה, שר הביטחון, אביגדור ליברמן, מינה ועדת המומחים, ברשות האלוף במיל' אבי מזרחי, לדיון בהסדרת יחסי הגומלין ותחומי האחריות והסמכות בין רשות הלאומית לחירום (רח"ל) ופיקוד העורף,עם סיום עבודת הוועדה קיבל ליברמן את המלצות הוועדה. 
בחודש אוקטובר 2018, מונה תא"ל במיל' זאב צוק-רם בשנית לתפקיד ראש רח"ל ולראש הוועדה הבין-משרדית להיערכות לקראת רעידות אדמה, וזאת לאחר שכיהן בתפקיד ראש רח"ל עם הקמתה בין השנים 2007 - 2011, צוק-רם שימש ב-7 השנים האחרונות, מאז עזיבתו את רח"ל כסגן ראש המל"ל ללוחמה בטרור, ביטחון פנים ועורף.

ועדת מזרחי

ועדת המומחים בראשות האלוף במיל' אבי מזרחי הוקמה בתחילת שנת 2018, בהנחיית שר הביטחון ליברמן, במטרה לשפר, באמצעות הסדרה ארגונית, את המענה המבצעי לצורכי העורף בישראל, במצב חירום ואת תהליכי המוכנות לחירום. דוח הוועדה, שהוגש לשר הביטחון בחודש מאי 2018, מצא בין השאר חפיפה בפעילות רח"ל ופקע"ר.
ועדת מזרחי המליצה, לפיכך, לעשות הבחנה ברורה בין תפקיד וייעוד שני הגופים: רח"ל תשמש כגוף המטה הלאומי הפועל מטעם שר הביטחון ועבורו בתווך הלאומי-אסטרטגי. רח"ל תרכז את התווית המדיניות, תכנון, הנחיה, תקצוב,קשרים בינ"ל, תיאום, פיקוח, בקרה ורגולציה.
פיקוד העורף יהיה גוף הביצוע האופרטיבי, שירכז את הכנת הרשויות המקומיות ואת גופי החירום. למפקד פיקוד העורף ימונה סגן אזרחי, שאליו יוכפפו מחוזות פיקוד העורף ורח"ל שיאוחדו. במחוזות החדשים יפעלו יחד קציני פיקוד העורף ועובדי רח"ל בשגרה ובחירום. שני הגופים יפעלו תחת חמ"ל אחד, ישתמשו במערכת שליטה ובקרה אחת ויפעלו בהתאם לתוכנית עבודה רב-שנתית מוגדרת, שתכלול תוספת תקציב משמעותית, על מנת להתאים את מוכנות העורף לתרחישי הייחוס הקיימים.
חואן פלאסה

קריירת אימון

חואן פלאסה החל את קריירת האימון שלו בבית הספר לכדורסל שהוקם על ידו ועל ידי אחיו. במקביל, הוא אימן את קבוצת הנשים סאנטיסימה טרינידד, כמו גם עוד מועדון קטן בשם סנט אדריה. בשנת 1995, הוא השתייך לראשונה לצוות אימון של קבוצה רשמית כאשר תחילה שימש בתור עוזר המאמן של חובנטוד בדאלונה.
בקיץ 2004, בעקבות בקשתו של המאמן בוז'ידאר מליקוביץ', פלאסה עבר לריאל מדריד והיה העוזר מאמן. כאשר המאמן הסרבי עזב לאחר עונה מאכזבת, פלאסה לקח את עמדת המאמן הראשי.
בעונתו הראשונה כמאמן ראשי בקבוצה רשמית, ריאל מדריד ניצחה 13 משחקים ברציפות בליגה הספרדית, והעניקה לפלסה שיא חדש למאמן בעונה הראשונה שלו. כמו כן זכתה הקבוצה בגביע אירופה יול"ב (ששמו הוסב בהמשך ל"יורוקאפ"), והוא נבחר למאמן השנה של הליגה הספרדית .
בעונת 2007/2008, ריאל מדריד החתימה את הכוכב היווני לזארוס פאפאדופולוס, שלא הצליח לשחק היטב במהלך העונה כולה. הקבוצה הפסידה בסיבוב הראשון של הפלייאוף בליגה הספרדית, ולא הגיעה לפיינל פור היורוליג השנה ה-12 ברציפות. צוות האימון של ריאל מדריד בעונת 2008/2009 לא השתנה, אך נכשל שוב להגיע לפיינל פור היורוליג, והפסיד בשלב מוקדם בגביע. לאחר שהפסיד בסיבוב השני של הליגה הספרדית לסאסקי בסקוניה, פלאסה פוטר. יום אחרי הוא חתם על חוזה לשנה אחת עם המועדון הספרדי סביליה.
בעונת 2016/2017 זכה פלאסה ביורוקאפ בפעם השנייה בקריירה, והפעם עם אוניקאחה מאלגה לאחר שגבר על ולנסיה בגמר. ובכך הפך פלאסה למאמן השלישי בהיסטוריה שזוכה לפחות פעמיים ביורוקאפ.
בדצמבר 2018 מונה למאמן זניט סנקט פטרבורג הרוסית.
מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה

רקע

בשנת 2006 החליטה ממשלת ישראל על הקמת העמותה להקמת המוזיאון ללוחם היהודי במלחמת העולם השנייה. מטרת העמותה היא לתת ביטוי לפעילות הלוחמים היהודים שלחמו נגד הנאצים במלחמת העולם השנייה (מהם למעלה מחצי מיליון בצבא האמריקאי, עוד כחצי מיליון בצבא האדום הסובייטי, וכ-60 אלף יהודים בצבא הבריטי) ולהישגיהם במלחמה וכדי לשמר את זכרם של הנופלים היהודים במלחמה, וכן על מנת לפעול למען הקמת מבנה למוזיאון הנצחה לחיילים ולקצינים, מימון פעילות העמותה והקמת המוזיאון בא מן הממשלה ותרומות פרטיות, בשנת 2008 נחנכה לראשונה באתר המיועד למוזיאון אנדרטה לזכר הפרטיזנים ולוחמי הגטאות פרי יצירתו של האמן והפרטיזן אלכסנדר בוגן. 
המוזיאון נבנה בלטרון מדרום לתחנת המשטרה המשמשת כאתר ההנצחה של חיל השריון - יד לשריון שם פועל בינתיים המוזיאון ומתקיימים סיורים בתערוכה קבועה ובה מפורטים מספרם ושמותיהם של החיילים שנהרגו במלחמת העולם השנייה במלחמתם נגד הנאצים, וכן היהודים שפעלו בשורות הפרטיזנים והמחתרות וכל אלו שמלאו משימות נגד הנאצים. מנהל העמותה להקמת המוזיאון הוא צביקה קן-תור. נכון ל-2019 הושלם שלד המבנה והוא ממתין להמשך ההקמה. ידרשו מספר שנים להשלמת העבודות.
המפלגה הליברל-דמוקרטית (הממלכה המאוחדת)

מהקמת המפלגה ועד 2010 - שנות האופוזיציה

שיעור התמיכה במפלגה (ובברית האלקטורלית בין הסוציאל-דמוקרטים לליברלים, שקדמה לה) בבחירות הכלליות בבריטניה נע מאז הקמתה בין 17% ל-25%, אך הייצוג שזכתה לו בפרלמנט הבריטי נמוך משמעותית, ולא עלה על 10%. הסיבה לכך היא שיטת הבחירות האזורית בבריטניה, שבה כל מחוז בחירה שולח נציג אחד לפרלמנט, ואין חשיבות למספר הקולות שקיבלו המתמודדים שהפסידו. כתוצאה ממצב זה, המפלגה לא היוותה איום משמעותי על ההגמוניה של שתי המפלגות הגדולות באף מערכת בחירות, ועד 2010 אף לא הגיעה למצב של לשון מאזניים, שיחייב את שילובה בקואליציה.
המפלגה זכתה להישגים לא מבוטלים בבחירות המקומיות למועצות ערים ובבחירות לפרלמנט האירופי.

שותפה זוטרה בממשלת דייוויד קמרון

סקרי דעת קהל שהתפרסמו לקראת בחירות 2010 צפו גידול ניכר בכוחה של המפלגה, אך הישגיה (57 מושבים) לא עלו, ואף ירדו במקצת, לעומת הבחירות הקודמות. עם זאת, כיוון שהמפלגה השמרנית שניצחה בבחירות לא הצליחה להשיג רוב מוחלט של המושבים, השיגו הליברל-דמוקרטים מעמד של לשון מאזניים, ולאחר משא ומתן קצר עם מנהיגי שתי המפלגות הגדולות הצטרפו לממשלת קואליציה עם המפלגה השמרנית, בראשות דייוויד קמרון. מנהיג הליברל-דמוקרטים ניק קלג כיהן כסגן ראש הממשלה, וארבעה מחברי המפלגה כיהנו כשרים.
חבר המפלגה בפרלמנט הבירי דייוויד וורד הושעה מהמפלגה במהלך הקדציה בגלל הערות אנטישמיות ונגד ישראל.

בחירות 2015

בבחירות הכלליות בשנת 2015 המפלגה ספגה מפלה אלקטורלית. רוב חברי הפרלמנט מטעמה הפסידו את מושביהם וכתוצאה מכך בפעם הראשונה מאז הקמתה המפלגה הפסידה את מקומה כמפלגה השלישית בגודלה למפלגה הלאומית הסקוטית. בעקבות תוצאות הבחירות התפטר קלג, וביולי 2015 נבחר לעמוד בראשות המפלגה טים פרון.

אידאולוגיה ועמדות

מקורותיה האידאולוגים של המפלגה הם עקרונות הליברליזם והסוציאל-דמוקרטיה. המפלגה נחלקת לשני אגפים אידאולוגיים, האגף הסוציאל-ליברלי המדגיש את חשיבות מדינת הרווחה, והאגף הליברטריאני, המדגיש את חשיבות החירות ושואף לצמצם את מעורבות הממשלה בכלכלה.
עמדותיה של המפלגה לא עמדו רבות במבחן המעשה, בהיותה מפלגת אופוזיציה מאז היווסדה.
בתחום מדיניות החוץ והביטחון דוגלת המפלגה בעמדות יוניות, שהתבטאו בין היתר בהתנגדותה למעורבות הבריטית במלחמת עיראק, ובקריאתה להחזרת הכוחות הבריטיים משם. מבין שלוש המפלגות הגדולות, הליברל-דמוקרטים הם חסידיו הגדולים של האיחוד האירופי, ומצדדים בהגברת סמכויותיו ובהעמקת שילובה של בריטניה בתוכו, בכלל זה תמיכה עקרונית בהצטרפות לגוש האירו בעתיד. 
בתחום הממשל, המפלגה קוראת לרפורמה בסדרי הבחירות, כדי להפחית את הפער בין התפלגות קולות הבוחרים לבין הייצוג בפרלמנט בבחירות האזוריות הנהוגות כיום. היא תומכת בביזור סמכויות הממשל המרכזי למועצות מקומיות ולממשלים מקומיים בארבע האומות המרכיבות את הממלכה המאוחדת. המפלגה מצדדת במתן חוקה כתובה לבריטניה, לאחר אישורהּ במשאל עם.
בתחום הכלכלה שואפת המפלגה לאזן בין היוזמה החופשית לבין הצדק החברתי. בין היתר, היא מבטיחה להעלות בצורה ניכרת את מדרגת המס הנמוכה ביותר. 
נושאי איכות הסביבה נמצאים במקום גבוה בסדר היום של המפלגה, התומכת בהשקעה מאסיבית במקורות אנרגיה מתחדשים. בניגוד לעמדת הלייבור והשמרנים, המפלגה מתנגדת להקמת תחנות כוח גרעיניות נוספות.
המפלגה תומכת בנישואים חד-מיניים.
מרטין לאטמן

קריירה מוקדמת

לאטמן נולד ב-10 בפברואר 1896 בפרייבורג, לחבר בית הנבחרים הפרוסי וילהלם לאטמן, ובשנת 1914 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-18, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה שבה הועלה לדרגת לויטננט. לאחר המלחמה הצטרף לאטמן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, ב-1 באוקטובר 1930 הוא הועלה לדרגת האופטמן, ובשנת 1933 הוא הצטרף למפלגה הנאצית. ב-1 בדצמבר 1935 הוא הועלה לדרגת מיור, זמן קצר לאחר שמונה למדריך בבסיס ההדרכה של הארטילריה. באוגוסט 1938 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הארטילריה ה-110, וב-1 בינואר 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-430, וב-25 בספטמבר 1939 מונה לקצין הארטילריה של הארמייה הראשונה. ב-25 באוגוסט 1940 הוא מונה למדריך בבסיס ההדרכה של הארטילריה, וב-25 באוקטובר אותה שנה הועלה לדרגת אוברסט. ב-10 במאי 1942 מונה למפקד רגימנט הארטילריה המשוריין ה-16, ולחם עמו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-14 במהלך מבצע מקרה כחול ובקרב סטלינגרד. ב-26 בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-14, וב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-19 בינואר הוא מונה גם למפקד הדיוויזיה ה-389, ופיקד על הדיוויזיות עד לכניעתן ב-2 בפברואר 1943.

שהותו בשבי

במהלך השהייה בשבי הוא הצטרף אל ליגת הקצינים הגרמנים והיה אחד החברים הפעילים בה. השתתף בשידורי התעמולה של תחנת הרדיו של הארגון ופרסם מאמרים רבים בעיתון של הארגון, אשר הופץ בעורף הגרמני.

לאחר המלחמה

בשנת 1949 הוא חזר לגרמניה, שם היה חבר ב-SED, ובשנת 1952 הצטרף למשטרת העם הגרמנית. לאחר מכן מונה לסגן מפקד יחידות הטנקים תחת ארנו פון לנסקי בדרגת גנרל מיור, ובשנת 1956 הוא פרש לגמלאות ולא התקבל לצבא העם הלאומי. לאחר מכן עבד לאטמן באזור הכלכלי המרכזי של גרמניה המזרחית, והיה בין השנים 1956–1958 ראש מחלקת ציוד תעשייתי / ייצוא במשרד התעשייה הכבדה. מינואר 1958 עד שנת 1972 היה סגן יו"ר איגוד הקצינים לשעבר.
ב-11 באוגוסט 1976 מת בביתו בברלין המזרחית.
יאן מטייקו

חייו

מטייקו נולד בעיר החופשית קראקוב בפולין בשנת 1838 כבן התשיעי במשפחה בת 11 ילדים. אמו הלכה לעולמה כאשר היה בגיל צעיר, וכך הייתה לאחיו הבוגר פרנצ'ישק השפעה על גידולו. בשנת 1852, בדיוק כאשר מלאו לו 14 שנה, החל בלימודי האמנות באקדמיה לאמנויות היפות בקראקוב. בין מוריו היו, בין היתר, וויצ'ך קורנלי סאטלר (Wojciech Korneli Sattler) וולאדיסלב לושצ'קביץ' (Władysław Łuszczkiewicz). כבר באותן שנים סבל מטייקו מבעיות עיניים, אולם הדבר לא הפריע לו להתבלט כאחד מן התלמידים המוכשרים ביותר. לאחר שסיים את לימודיו בקראקוב בשנת 1858, הוא בילה שנתיים במינכן כתלמידו של הרמן אנשיץ (Hermann Anschütz). אחר כך, בשנים 1859–1860, שהה בווינה אצל כריסטיאן רובן (Christian Ruben). הוא חזר לקראקוב, ובשנת 1873 היה למנהל האקדמיה לאמנויות היפות בעיר הולדתו.
מטייקו נשא לאישה את תאודורה, ולזוג נולדו חמישה ילדים: באטה, הלנה, טדאוש, יז'י ורגינה, אשר נפטרה בהיותה תינוקת. דמות רעייתו של מטייקו מופיעה ברבות מתמונותיו, והיא אף שימשה עבורו כמודל לכמה מציוריו, למשל, תמונתה של המלכה בונה ספורצה.
חלוקתה השלישית של פולין הטביעה את רישומה על מטייקו וציוריו ההיסטוריים. בחלוקה זו איבדה פולין את מעמדה כמדינה. במאבק על פולין ועל ריבונותה נהרג אחד מאחיו.
לצד ציורי שמן גדולים צייר מטייקו גם אקוורלים. בין תמונותיו: קרב גרונוולד, סצינות רבות מחצר המלוכה הפולנית, וגלריה של ציורי מלכים פולנים. הוא ידוע גם בציורי דיוקן ליצן החצר סטאנצ'יק. שמו התפרסם הן בפולין והן בשאר העולם, והוא אף זכה בפרסים רבים (כמו, לדוגמה, בתערוכות בפריז). עם זאת, הוא השתדל להימנע מהופעות פומביות, שגרמו לו למתח רב.
יאן מטייקו הלך לעולמו ב-1 בנובמבר 1893 בביתו שבקראקוב, ונטמן בבית הקברות "רקוביצקי". מיד לאחר מותו דאגה מועצת העיר להקים מוזיאון, ולשם כך נרכש מן המשפחה הבית ברח' פלוריאנסקה 41. המוזיאון נפתח בשנת 1904. האקדמיה לאמנות בעיר הולדתו נושאת את שמו.

השפעתו על ציירים אחרים

הצייר היהודי מאוריצי (משה) גוטליב למד אצל יאן מטייקו בקראקוב, אך סבל מאנטישמיות בקרב חבריו ללימודים, ועזב תוך שנה. לקראת סוף ימיו השפיע עליו מורו מטייקו לצייר שני ציורים שנושאם קאז'ימייז', מלך פולין במאה ה-14 – "המלך קאז'ימייז' נותן זכויות ליהודים" ו"המלך קאז'ימייז' ואהובתו אסתרק'ה", ובכך לתרום לקידום ההבנה בין יהודים לפולנים.
גם הצייר היהודי הנודע שמואל הירשנברג למד אצל מטייקו והושפע ממנו.
בין הציירים שהיו תלמידיו של מטייקו נמנים גם יאצק מלצ'בסקי (Jacek Malczewski), יוזף מהופר (Józef Mehoffer) וסטניסלב ויספיאנסקי (Stanisław Wyspiański).
רנאטו, נסיך בורבון-פארמה

ביוגרפיה

רנאטו נולד ב-17 באוקטובר 1894 בשוורצאו אם שטייפלד, לרוברטו הראשון, דוכס פארמה ולמריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל, בתו של מיגל הראשון, מלך פורטוגל. אביו רוברטו, איבד את כיתרו כדוכס פארמה בשנת 1860 כאשר הדוכסות שלו נכבשה על ידי כוחות סרדינים ושטחה סופח לממלכת איטליה. לרוברטו היו 12 ילדים מנישואיו הראשונים למריה פיה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות ו-12 ילדים מאשתו השנייה מריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל, ורנאטו היה בנה השביעי של מריה אנטוניה. אחותו הבכורה זיטה, נסיכת בורבון-פארמה הייתה אשתו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה, ואילו אחיו פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה היה בעלה של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שירת כקצין בצבא האוסטרו-הונגרי, בניגוד לאחיו ששירתו בצבא הבלגי. לאחר פירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1918, עבר רנאטו להתגורר בצרפת. ב-9 ביוני 1921 התחתן רנאטו עם מרגרט, נסיכת דנמרק, בתם של ולדמר, נסיך דנמרק ומארי, נסיכת אורליאן, ממנה נולדו לו 4 ילדים. על אף שאביו היה עשיר גדול, רנאטו לא היה עשיר כמוהו, אולם חי עם משפחתו ברווחה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ניסה רנאטו להצטרף לצבא הצרפתי, אך לא התקבל לשירות, ובעקבות כך הוא נסע לפינלנד, שם התנדב לשירות בצבא הפיני. הוא קיבל משימה מן המרשל הפיני, הברון מנרהיים, לרכוש תמיכה בפינלנד מצרפת ואיטליה, משימה שהתאימה לו יותר מאשר להילחם.
שלושת ילדיו הבכירים הצטרפו למאמץ של בעלות הברית. בניו, ז'אק ומישל, נלחמו באירופה ובמזרח הרחוק, ואילו בתו אן, הוכשרה כמכונאית במרוקו. אשתו של רנאטו, הנסיכה מרגרט, ברחה מהנאצים בשנת 1939 ונמלטה לספרד, משם היא נסעה לפורטוגל ולאחר מכן לארצות הברית. בספטמבר 1944, הנסיך רנאטו היה עד לשחרור לוקסמבורג, שם אחיו, הנסיך פליקס, היה בעלה של הדוכסית הגדולה שרלוט.
לאחר תום המלחמה התיישב הנסיך רנאטו עם אשתו בדנמרק. בשנת 1947, הם לקחו את בתם, אן, לחתונה של הנסיכה אליזבת והנסיך פיליפ, אשר שניהם, כמו הנסיכה מרגרט, היו צאצאים ישירים של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. בחתונה, פגשה הנסיכה אן את בעלה לעתיד, מיכאי הראשון, מלך רומניה.
בשנת 1953 נעצר רנאטו בעוון נהיגה בעת שכרות. כתוצאה מכך, פרדריק התשיעי, מלך דנמרק אסר על רנאטו לנהוג במכונית בדנמרק במשך שנה ואמר לו למצוא מישהו אחר שיסיע אותו אם ירצה לנסוע למקום כלשהו בתוך השנה.
ב-30 ביולי 1962 מת רנאטו בביתו בקופנהגן, ובשנת 1964 בנו הבכור של רנאטו, הנסיך ז'אק, נהרג בתאונת דרכים על כביש מהיר בדנמרק.
בזלת

מבנה הבזלת

מקור השם הוא מלטינית (Basaltes - חוקר הטבע הרומאי פליניוס הזקן השתמש בשם זה), אך מקור המילה קדום עוד יותר, וכנראה שמוצאו מאתיופיה שבה כינו בשם זה סלע שחור.
סלע הבזלת קשה מאד, בנוי מגרגרים דקים ומשובץ בגבישים. שכבת הבזלת העליונה שבזרם הלבה היא בדרך כלל נקבובית מאד, מה שמשווה לסלע מרקם ספוגי קל משקל. נקבוביות הבזלת מקורן בהילכדות גזים בסלע בעת היותו מותך והתגבשותו לפני התנדפות הגזים. לחללים הנוצרים בבזלת קוראים וֶסִיקוּלוֹת. בוֶסִיקוּלוֹת ימצאו לעיתים קרובות גבישים של המינרלים קַלצִיט, זאוליטים או קוורץ. לעיתים תימצא זכוכית בבזלת, במיוחד בקרום החיצוני של זרם הלבה המתקרר במהירות (בדרך כלל בזרם לבה תת-מימי).
צבעה של בזלת שלא עברה תהליכי בליה הוא משחור ירקרק ועד שחור. הצבע נקבע בשל המינרלים הסיליקטיים פירוקסן ופלגיוקלז (סוג של פצלת השדה) הבונים את הבזלת, יחד עם כמויות קטנות של מינרלים נלווים כגון המינרל הירקרק אוליבין (מינרל המכיל מגנזיום וברזל). הבזלת מכילה כמה מינרלים הניתנים למיגנוט, החשובים שבהם: המגנטיט והאילמֶניט.
השימוש במצפן עלול להיות בעייתי כשנמצאים בשדה שבו סלעי בזלת, משום שהבזלת מכילה את המינרל מגנטיט המשפיע על השדה המגנטי של המצפן. בנוסף יש בגולן סלעי בזלת שהשדה שלהם שונה מהשדה המגנטי של כדור הארץ. תופעה זו נגרמת בשל פליאומגנטיזם (מגנטיזם קדום), המראה סטייה בשדה המגנטי עד כדי היפוך מוחלט של 180 מעלות לעומת השדה המגנטי של כדור הארץ. בהיסטוריה הגאולוגית של כדור הארץ ידועים היפוכים מגנטיים רבים. בנקודת הפליאומגנטיזם נמצא סלע בזלת, ולגביו קיימת טענה כי סטייה של סלע מסוים זה נובעת לא מפליאומגנטיזם אלא מפגיעת ברק בזמן התמצקותו, אשר בעטיה נגרם שינוי בשדה המגנטי של הסלע. טענה אחרת היא כי התקררות איטית של בזלת הנמצאת בתנועה מאפשר התמצקות של הסלע בכיוון מגנטי מסוים ואחר כך נמשכת תנועה של הסלע בזרם הלבה המזיז אותו ומשנה את כיוונו. טענות אלה מתייחסות לסלעים בודדים ולא לשכבות נרחבות של בזלת המתאפיינות בסטייה מגנטית אחידה.
טעות נפוצה היא לכנות בשם בזלת את הגַבּרוֹ - סלע שצבעו שחור ומבנהו דומה לבזלת. בניגוד לבזלת שהיא סלע פרץ (extrusive) – לבה שהתגבשה לסלע מוצק על פני האדמה, הגברו הוא סלע פלוטוני (intrusive) - מאגמה שהתגבשה לסלע מוצק מתחת לפני האדמה ונחשף על פני השטח בתהליכים טקטוניים ובליה.

תפוצת הבזלת

משטחי בזלת מצויים בארץ בגליל המזרחי (חלק מן הבתים בטבריה ובסביבתה בנויים מאבני בזלת), במכתש רמון, בכרמל וברמת הגולן, שעוצבה על ידי פעילות געשית רבה ולכן מרובים בה סלעי הבזלת.
משטחי בזלת קיימים בעולם במקומות רבים. הידועים שבהם הם רמת דקן שבהודו, ורמת קולומביה שבמדינות וושינגטון ואורגון. אך המקום המפורסם ביותר הוא כנראה אתר סוללת הענק (Giant's Causeway) שבצפון אירלנד. 40,000 עמודי בזלת צפופים בגובה של עד 12 מטר מצויים בחוף של צפון אנטרים (North Antrim). המשטחים העליונים של העמודים דומים לשביל סלול המתחיל מתחתית המצוק ונמשך מתחת לפני המים. רוב העמודים משושים, אך קיימים גם עמודים עם ארבע, חמש, שבע ואף שמונה פאות. האתר הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
קרום כדור הארץ שמתחת לאוקיינוסים עשוי ברובו מבזלת, ומכונה לכן שכבת הבזלת. הקרום הבזלתי נוצר מהתקררות לבה הפורצת ברכסים מרכז אוקייניים כמו הרכס המרכז-אטלנטי.
גם מחוץ לכדור הארץ אותרו משטחי לבה. האסטרונאוטים של תוכנית אפולו הביאו איתם דוגמאות של סלעי בזלת מהירח. האזורים הנראים מהארץ ככתמים כהים על הירח וקרויים הימות של הירח, הם מישורי בזלת.

שימושים

סלע הבזלת משמש למילוי בכבישים, לבנייה, ולעיתים אף מלטשים אותו לציפוי של בניינים.