google/wiki40b huggingface dataset:
נורת'פליט (אונייה)

"נורת'פליט" (באנגלית: Northfleet) הייתה אוניית מפרשים מסחרית בריטית, שטבעה בתעלת למאנש בינואר 1873. באסון קיפחו את חייהם 293 בני אדם – גברים, נשים וילדים.

תיאור האונייה

ה"נורת'פליט" הייתה אוניית מפרשים מסחרית מסוג "פריגטת בלקוול", בעלת מעטה רוחבי שלם – שלושה תרנים, שעל כל אחד מהם מונפים שלושה מפרשים רוחביים לפחות. מידותיה: תפוסה ברוטו – 951 טון, תפוסה נטו – 895 טון, אורך בין ניצבים – 180 רגל (55 מ'), רוחב – 32.3 רגל (9.8 מ'), ועומק הספנה 20 רגל (6.1 מ'). היא נבנתה ב־1856 בנורת'פליט, קנט, עבור בעל אוניות לונדוני בשם דָּנְקֶן דָּנְבָּר, והפליגה בעיקר בין אנגליה לאוסטרליה ובין אנגליה להודו ולסין.

טביעתה

בשנת 1872 הייתה האונייה בבעלותו של ג'ון פֶּטוֹן הבן מלונדון, ונחכרה להובלת פועלים ומשפחותיהם, 340 טונות של פסי רכבת ו־240 טונות של ציוד אחר לצורך בניית מסילת הברזל בטסמניה. רב החובל, אדוארד נוֹאֶלְס (נולד ב־4 במאי 1839), שימש קודם לכן כקצין הראשון של האונייה.
ב־13 בינואר 1873 יצאה "נורת'פליט" מגרייבזנד אל הובארט שבטסמניה, כשעל סיפונה 379 איש: נתב, 34 אנשי צוות, שלושה נוסעים בקבינות ו־248 מהגרים, 42 נשים ו־52 ילדים. בשל מזג האוויר הגרוע נאלצה האונייה לעצור ולהטיל עוגן פעמים אחדות עוד בטרם יצאה מתחומי התעלה האנגלית. בליל ה־22 עמדה האונייה על עוגן כשניים-שלושה מייל (5 ק"מ) מדָאנְגֶ'נֶס (לשון יבשה בחופה הדרום־מזרחי של קנט). איתרע מזלה, ובסביבות השעה 22:30 התנגשה בה אוניית קיטור, שהסתלקה מיד בחסות החשיכה מבלי לעצור ולהושיט עזרה. "נורת'פליט" העמוסה לעייפה טבעה תוך חצי שעה, לפני שספינות אחרות שנמצאו בקרבתה הבינו מה ארע. 293 נוסעים ואנשי צוות טבעו, ורק 86 הצליחו להינצל. מבין הנשים שבאונייה ניצלו רק אשת רב החובל ומהגרת אחת, ומבין הילדים – שניים בלבד. רק שתי סירות הצליחו להתרחק מן האונייה הטובעת, אחת ללא משוטים והשנייה ניזוקה. רב החובל טבע במצולות יחד עם אונייתו.
לימים נתברר כי האונייה הפוגעת היא אוניית קיטור ספרדית בשם "מוּרִילוֹ", שעוכבה ונעצרה בדובר ב־22 בספטמבר 1873, שמונה חודשים לאחר האסון. בית דין של האדמירליות פסק למכור את האונייה האשמה באסון והטיל קנסות כבדים על קציניה.
Viber

היסטוריה

וייבר הושק לראשונה עבור האייפון ב-2 בדצמבר 2010 כמתחרה ישיר בסקייפ. גרסה מוקדמת לאנדרואיד שוחררה ב-11 במאי 2012 אך הייתה מוגבלת ל-50,000 משתמשים. גרסה ללא הגבלת משתמשים שוחררה ב-19 ביולי 2012. וייבר לבלקברי ולווינדוס-פון הושקה ב-8 במאי 2012. כשהגיע היישום ל-90 מיליון משתמשים ב-24 ביולי 2012, נוספה האפשרות לצ'אט קבוצתי ולשיחות באיכות HD; באותו יום גם הושק היישום עבור סדרה 40 של נוקיה, סימביאן ובאדה. תחילה שיחות קוליות התאפשרו רק למשתמשי אייפון ואנדרואיד, אך הובטח שהאפשרות תתווסף לגרסאות הבאות של היישום עבור באדה, סימביאן וווינדוס-פון. כפי שהובטח, ב-22 בספטמבר 2012 שיחות קוליות באיכות HD וצ'אט קבוצתי נעשו זמינים עבור ווינדוס-פון, אך רק למשתמשי נוקיה, כחלק משותפות בלעדית עם החברה. וייבר עם שיחות קוליות שוחרר רשמית לכל המכשירים המריצים ווינדוס-פון 8 ב-2 באפריל 2013. בשנת 2013 היא נרכשה על ידי Rakuten.

יכולות

בפועל, הפונקציונליות משתנה מפלטפורמה לפלטפורמה; אנדרואיד ו-iOS הן הראשונות לקבל פיצ'רים חדשים. וייבר מאפשרת שליחת הודעות טקסט, תמונה וקול בין כל הפלטפורמות; שיחות קוליות זמינות רק עבור אייפון, אנדרואיד וווינדוס-פון. ממשק היישום כולל סרגל כרטיסיות המאפשר גישה מהירה להודעות, שיחות אחרונות, אנשי קשר וחייגן. בעת ההתקנה היישום יוצר חשבון משתמש אשר עושה שימוש במספר הטלפון כשם משתמש. וייבר מסתנכרנת עם אנשי הקשר הקיימים במכשיר, כך שהמשתמשים לא ייאלצו להוסיף זה את זה באופן ידני. בגרסה 2.3 נוספו לווייבר סמיילים וסמלים נוספים. נכון להיום וייבר זמינה ב-35 שפות, בהן אנגלית, עברית, ערבית, צרפתית, גרמנית, איטלקית, ספרדית רוסית ופורטוגזית.

Viber Media

Viber Media היא חברה ישראלית שנוסדה בתל אביב, עם מרכזי פיתוח בבלארוס ובקפריסין. החברה נוסדה על ידי טלמון מרקו, יזם אמריקאי-ישראלי. החברה מייצרת הכנסות על ידי מכירת סטיקרים. החברה ממומנת על ידי משקיעים פרטיים.
גולן יוכפז

ביוגרפיה

יוכפז החל את דרכו בגלי צה"ל ככתב בשטחים בשנת 1992. בין השנים 2008-1999 שימש כעורך הראשי של התוכנית "כלבוטק" בהגשת רפי גינת בערוץ 2. בשנים 2013-2001 הנחה וערך את המיזם "עוד מעט נהפוך לשיר" המשודר בגלי צה"ל להנצחת חללי מערכות ישראל. 
בין השנים 2006-2004 שימש כעורך ומגיש בתוכנית "העולם הבוקר" של רשת ששודרה בערוץ 2. 
בין השנים 2013-2008 שימש כעורך התוכנית "אולפן שישי" בערוץ 2, כמו כן שימש כעורכו הראשי ומגישו של יומן הבוקר של גלי צה"ל, "בוקר טוב ישראל" והיה בין המועמדים הסופיים לתפקיד מפקד התחנה טרם מינויו של ירון דקל לתפקיד. 
בינואר 2013 מונה למנכ"ל חברת החדשות של ערוץ 13 לאחר עזיבתו של המנכ"ל היוצא ראודור בנזימן. בעקבות כך ובכדי למנוע ניגוד עניינים, הפסיק את עבודתו כעורך הראשי של יומן הבוקר של גלי צה"ל, "בוקר טוב ישראל". ומספר חודשים לאחר מכן, ביולי 2013, הפסיק גם את הגשת התוכנית.
בחודש מרץ 2014 הגיש יוכפז תביעה נגד גלי צה"ל בגין פיטורים שלא כדין ופגיעה בשמו הטוב על סך של 1.3 מיליון ש"ח. התביעה התקבלה בחלקה, ונקבע שעל גלי צה"ל לשלם ליוכפז כ-372,000 ש"ח, בתוספת 35,000 ש"ח הוצאות משפט.
בסוף חודש מאי 2019 עזב יוכפז את תפקידו כמנכ"ל "החדשות 13", זאת על רקע אי שביעות רצונם של בעלי הערוץ הממוזג מיוכפז.
יוכפז נשוי ומתגורר בגבעתיים.
מוד גאלט

ביוגרפיה

מוד גאלט חייתה בקילבארכן שבסקוטלנד באמצע המאה ה-17. היא הסתירה את זהותה המינית, בכך שנישאה לג'ון דיקי, בעל מלאכה מקומי.
הזוג התגורר עם שתי משרתות. לגאלט הייתה מערכת יחסים עם אחת המשרתות, אגנס מיטשל.
היא הואשמה בכישוף כאשר מיטשל הגישה תלונה נגד המעסיקה שלה בעת עדות בכנסייה (ב"קירק סשן", בו יושבים זקני הכנסייה כמועצת שופטים קהילתיים) בספטמבר 1649. מיטשל טענה כי גאלט:
(התעללה באחת ממשרתותיה עם כלי קרמיקה שדומה לאיבר המוצנע של הגבר)

‘abusing ane of hir servants with ane peis of clay formed lyk the secreit member of ane man’
בכנסייה, מיטשל הציגה לקהל שכניה את הפאלוס בו השתמשה גאלט לכאורה. היא הצהירה שהיא נמנעה מלדווח על כך קודם מתוך בושה.
"נשים ברחבי אירופה נשרפו על המוקד בשל אחזקת כלים מסוג זה, במיוחד אם היו נוהגות להתלבש באופן גברי. נוהג זה באופן ספציפי נחשב ל'זיוף מעמד הבעל', סוג של מרמה שבו אישה איימה להחליף את הגבר, לא רק מבחינה כלכלית אלא גם מינית"
.
שני שכנים גם העידו לטובת עדותה של מיטשל. מריון סמפיל התערבה בוויכוח בין מיטשל וגאלט כדי לשכנע את מיטשל לא להתלונן בפני הליירד. מספר אנשים דיווחו שהם חוו "ביש מזל' לאחר עימותים עם גאלט.

האשמה בכישוף

ההאשמות נגד גאלט מילאו מספר עמודים, בהם מיטשל תיארה מספר מקרים בהם גאלט לכאורה ניסתה לאנוס משרתות שלה, וכן משרתות של שכניה.
לאחר שתיעדו את ההאשמות, המועצה הוציא צו לחקור את המקרה תחת אשמת כישוף. על פי ההיסטוריון ג'וליאן גודאר "הרשויות המזועזעות מצאו את הרעיון של כישוף קל יותר לעיכול מאשר הרעיון של לסביות."
הכנסייה של גלאזגו שלחה את העדויות ועתירה לוועדת המשפטית המלכותית בבקשה לכנס בית משפט שישפוט את גאלט.
על אף העתירה, אין ראיות לכך שהתכנס בית משפט בעניינה של גאלט, אז ייתכן שהתיק בוטל. ובכל זאת, ייתכן גם כי הטיפול בעניינה נמשך זמן רב, כי בעיקר בענייני כישוף, לא תמיד היה ברור לרשויות מקומיות איזה גוף ממשלתי מרכזי אמור לטפל בהן.
אין תיעוד לכל פעולה משפטית נוספת בכל הקשור למוד גאלט.
היא נפטרה בסביבות 1670.

משמעות היסטורית

בהינתן שנשים רבות נשרפו על המוקד במקומות אחרים באירופה כתוצאה מהאשמות דומות, העובדה שהמקרה של גאלט הסתיים ללא כל השלכות משפטיות בסקוטלנד של המאה ה-17 היא מפתיעה ויוצאת דופן.
ההיסטוריון בריאן דמפסי כתב על כך:
"על אף שלסקוטלנד מקורות רבים לגבי ההיסטוריה של לסביות, הומוסקסואלים, ואנשים טרנסג'נדרים, זהו תחום אשר הוזנח מאוד בהיסטוריה הלאומית שלנו... בעיקר קשה למצוא תיעוד לגבי נשים שאהבו נשים."
המילון הביוגרפי של נשים סקוטיות מתעד רק 11 ערכים תחת 'מיניות'. ג'קי פוסטר היא האישה הסקוטית היחידה שמוגדרת כלסבית, בעוד מוד גאלט, ג'יין פיירי ומריאן וודס (אשר סיפורה התפרסם בתור ההשראה למחזה של ליליאן הלמן משנת 1934 "שעת הילדים") רשומות רק כמי ש"הואשמו בלסביות".
בהקשר זה, למקרה של גאלט יש משמעות בשל "הפוטנציאל להוסיף להיסטוריה החברתית הסקוטית באופן כללי".
שזרן

מאפיינים

השזרנים חיים בערבות הפתוחות בקבוצות גדולות הניזונות ממגוון זרעים, גרגירים וחרקים שונים הפזורים בעשב. הם בעלי גוף קטן יחסית אך צבוע במגוון צבעים מאדום עד צהוב ובמקרים רבים הזנב ארוך ביותר. הזכרים גדולים ומקושטים יותר מהנקבות והם קוראים להם מגבעולי העשב על ידי קפיצה בין האלומות.
כל מיני האורגיים הללו הם פוליגמיים ובניגוד לשאר האורגים אינם בונים קן ארוג מעשבים.
קורס צמ"ה

יציאה לקורסי צמ"ה

למסלול צמ"ה עורפי נשלחים לרוב חיילים מגיוס כלל צה"לי. הם עוברים טירונות 02 או 03 ומשם ממשיכים לקורס צמ"ה 06 או 07. בצמ"ה העורפי משרתות גם אוכלוסיות מיוחדות, כגון חיילי מקא"מ. בעלי ותק יכולים לצאת לקורס צמ"ה שלב 08 בהמלצת הסגל. לחותמי הקבע נפתחים מסלולי הכשרת מנהלי עבודה, שלבים 10 עד 13.
יציאה לקורס צמ"ה קרבי ושרות ביחידת צמ"ה קרבית מחייבת את המלש"ב (מועמד לשירות ביטחון) להתגייס לחיל ההנדסה הקרבית (לשם כך עליו להיות בעל פרופיל צבאי של 82-97). בסיום הטירונות (בה הוא מוכשר כרובאי 05 ופלס 05) הוא יכול לבקש לצאת לקורס צמ"ה קרבי. לעיתים גם ללוחמים שעברו אימון מתקדם (בו הם מוכשרים כרובאי 07-חה"ן ופלס 06) או שסיימו מסלול מאפשרים לצאת לקורס צמ"ה. קורס הצמ"ה הקרבי הבסיסי הוא קורס מפעיל שלב 07, בסופו מוכשר הלוחם להפעיל דחפור די-9. בעבר, מפעילי צמ"ה עוברים בנוסף להכשרת שלב 07 גם הכשרה לשלב 08 מאוחר יותר בשירותם הצבאי. כיום איחדו את שלב 07 ושלב 08 ומעבירים אותם כקורס אחוד וארוך המכשיר את לוחמי הצמ"ה על כלל הכלים.
לקורסי מפקדי צמ"ה קרבי ניתן לצאת בשלבים שונים של השירות וממספר מסגרות בחיל ההנדסה הקרבית: אחרי אימון מתקדם, בעת שירות מבצעי בגדודים, אחרי סיום מסלול, אחרי סיום קמכ"ח (קורס מפקדי כיתות חה"ן), אחרי קורס קצינים וכן אחרי קורס צמ"ה או שירות מבצעי כמפעיל צמ"ה. בנוסף נועד הקורס להכשיר חיילים וקצינים שלא מתחום הצמ"ה לפקד על דחפור די-9, וזאת לצורך משימות מבצעיות בהן נעזרים בדחפור המשוריין, לכן קורס זה מיועד גם ללוחמים ביהל"ם (ובפרט מפלגת הס"פ), חבלנים במשטרת ישראל ומשמר הגבול וגששים העוסקים בפתיחת צירים.
לקורסי מנהלי עבודה אפשר לצאת רק אחרי ותק בתחום והכשרת מפעיל 08, מותנה בחתימה על שירות קבע. מנהלי עבודה זוכים בדרך כלל לדרגות נגדים.

קורסי מפקדי צמ"ה

לצד קורסי הפעלת הצמ"ה מוצעים קורסי פיקוד על צמ"ה, המכשירים מש"קי צמ"ה וקציני צמ"ה. חלק מהמפקדים הם מפעילים מצטיינים שקודמו ונשלחו לקורסים, ואילו חלק אחר מגיעים לקורס ממסגרות שונות בהן לא זכו להכשרת הפעלת כלי צמ"ה.
קורס מפקד צמ"ה בסיסי נמשך כשבוע, והוא נועד לאפשר לחיילים אשר מגיעים לא מתחום הצמ"ה או ההנדסה לפקד על דחפור מסוג D9 בפעילות מבצעית. לטובת כך יוצאים לקורס: חבלנים ממשטרת ישראל ומשמר הגבול, לוחמי יהל"ם מפלגות הס"פ, גששים (העוסקים בפתיחת צירים) וחיילים ומפקדים אשר פועלים בשיתוף פעולה קבוע עם כלי הצמ"ה. הקורס מכשיר את החייל לפקד על הכלי בפעילות מבצעית, ובעת הצורך ואף במצב חירום גם להפעיל אותו.
חלק ממפקדי הצמ"ה מצוותים לצוות של דחפור די-9 משוריין הכולל מפעיל ומפקד: המפעיל נוהג בדחפור ומפעיל את הכלים, ואילו המפקד מפקד על הכלי, עוזר למפעיל בניווט וסקירת סביבת הכלי (עקב שדה הראייה המוגבל של הכלי) ומשמש כתצפיתן ואחראי קשר, ובעת הצורך גם כמקלען.
מפקדים בעלי דרגות גבוהות יותר וקצינים מפקדים על מחלקות ופלוגות וגדודי צמ"ה, ואחראים לתפקודה הכולל של היחידה (כולל מחלקת חיל החימוש המסייעת ליחידה באחזקת ותיקון הכלים) ופחות מתמקדים בתפקוד ברמת הכלי הבודד.
שומרת אחותי (סרט)

עלילה

הסרט פותח במחשבותיה של אנה (אביגייל ברסלין), האחות הקטנה, שמדברת על כך שהיא הובאה לעולם על מנת להציל את אחותה החולה בלוקמיה. היא מספרת שמרגע שנולדה תרמה לאחותה ומסבירה איך חיי המשפחה השתנו עקב המחלה. אימה נאלצה לוותר על עבודה כעורכת דין ואחיה לא קיבל עזרה עם הבעיות שלו. בהמשך הסרט רואים את אנה הולכת לעורך דין, קמפבל אלכסנדר (אלק בולדווין), על מנת שתוכל לתבוע מהוריה את זכויותיה הרפואיות וכך לא מאלץ לתרום איברים לאחותה. התביעה מגיעה עקב כך שאנה צריכה לתרום לאחותה, קייט (סופיה ואסיליביה), כליה, מה שעלול להשפיע על עתידה ועל בריאותה. במהלך הסרט ניתן לראות את המשפט כאשר מצד אחד עומדת אנה, מיוצגת על ידי עורך הדין ששכרה, ומהצד השני אימה, שרה (קמרון דיאז), המייצגת את עצמה. במהלך הסרט מוצגים גם סיפורים על עברה של קייט, ההתמודדות עם המחלה ואפילו אהבה ראשונה, וכן סיפורים על שאר המשפחה. במהלך המשפט מתברר כי קייט היא זו שביקשה מאנה לתבוע את הוריה וזאת כדי שתוכל למות. שרה מתקשה לקבל את החלטתה אך לבסוף מבינה את המצב ונפרדת מקייט. באותו הלילה קייט מתה והמשפחה נאלצת להמשיך בחייה הרגילים. אנה זוכה במשפט ומקבלת עצמאות על זכויותיה הרפואיות ועל גופה. שרה חוזרת לעבודתה, האבא, בריאן (ג'ייסון פטריק) יוצא לפנסיה ועוזר לנוער בסיכון, אחיה הגדול של אנה, ג'סי (אוון אלינגסון) חוזר ללימודים ואנה ממשיכה בחייה. בכל שנה ביום הולדתה של קייט הם יוצאים לחופשה במקום שקייט הכי אהבה.
נלנצ'וב

תולדות היישוב

נלנצ'וב נזכרת לראשונה במאה ה-18 כחווה בבעלות משפחת האצולה הפולנית מלכובסקי, ובמהלך המאה ה-19 התפתחה כעיירת ספא וקיט, לאחר שנתגלו בה מספר מעיינות מרפא. החל מסוף המאה ה-19 נבנו בעיירה מספר בתי הבראה גדולים.

יהודי נלנצ'וב

יהודים התיישבו בעיירה עם פיתוחה כמוקד קיט, וחלקם התפרנסו משירותים אלו. לאחר מלחמת העולם הראשונה נמנו בעיירה 268 יהודים, ומספר זה גדל בין מלחמות העולם.
לאחר כיבוש העיירה בידי הגרמנים באמצע ספטמבר 1939, לא התקיימה בה נוכחות קבועה של הממשל הגרמני, ויהודי היישוב לא גורשו מבתיהם.
באביב 1942 הובאו לעיירה למעלה מ-1,000 יהודים שגורשו מסלובקיה, ועם הגיעם נערכה בהם סלקציה, כאשר הכשירים לעבודה שולחו למחנות עבודה, והיתר הועברו לאופולה לובלסקי.
בשל הימצאות תחנת רכבת בעיירה, היא הפכה למקום ריכוז ליהודי הסביבה עבור גירושם למחנות השמדה, ובמאי 1942 שולחו גם יהודי היישוב יחד עם הפליטים היהודים שהגיעו למקום לסוביבור.
בתקופת הכיבוש הגרמני פעל בעיירה גם מחנה עבודה, בו הועסקו כ-400 יהודים בעבודות חקלאיות. מחנה זה חוסל בנובמבר 1943.
קיימברידג'

היסטוריה

ישנן עדויות להתיישבות באזור עוד לפני האימפריה הרומית הכוללות גרזנים, חרבות, וכלי ציד. חוקרים ארכאולוגים מערכים כי עוד מימי המאה הראשונה לפני הספירה הייתה התיישבות בני אדם באזור. במרוצת השנים שלטו בעיר הרומאים, שהשתמשו בקיימברידג' בעיקר לשימושים צבאיים והוויקינגים שהפיקו תועלת מנתיבי המסחר באזור.

הקמת האוניברסיטה

בשנת 1209 עזבו מספר תלמידים את אוניברסיטת אוקספורד, והקימו את אוניברסיטת קיימברידג'. הבניין הראשון שנבנה באוניברסיטה, עוד בשנת 1284, עדיין עומד על תילו.
במשך השנים התווספו בניינים רבים לאוניברסיטה, ביניהם הכנסייה שבנייתה החלה ב-1446 והושלמה רק ב-1515.

קיימברידג' כיום

בעקבות הצלחתה הרבה בשנים האחרונות הוקמו בסביבת האוניברסיטה תעשיות הייטק רבות עד כי לפעמים נוצרת השוואה בין קיימברידג' לבין עמק הסיליקון המפורסם בארצות הברית. בין החברות שמקמו את המטה בקיימברידג' נמצאות Sinclair ו Acron Computers. הצלחת האוניברסיטה הובילה גופים אחרים לבסס עצמם בעיר, כמו האוניברסיטה הפתוחה של אנגליה.
לואיס ליברמן

לואיס ליברמן גינסבורג (Luis Liberman Ginsburg;‏ נולד ב-1 באוגוסט 1946) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים יהודי קוסטריקני.
ליברמן היה הסגן השני לנשיאת קוסטה ריקה, לאורה צ'ינצ'ייה. 
ליברמן נולד בסן חוסה אשר בקוסטה ריקה, בנם של מהגרים יהודים מפולין, שהגיעו לקוסטה ריקה לפני מלחמת העולם השנייה. סבו של ליברמן היה המוהל הראשון בקוסטה ריקה.
מ-2010 עד 2014 כיהן כסגן השני לנשיאה, מטעם מפלגת השחרור הלאומית של קוסטה ריקה.
נץ

מאפיינים

הנץ חי לרוב ביערות, וגופו מותאם לחיים בין עצים צפופים: כנפיו קצרות; זנבו ארוך, ובכך מאפשר לו לתמרן בין העצים. רגליו ארוכות, מקורו קצר, כפוף וחד. הנץ הוא אחד מהעופות המהירים. הנקבות גדולות מהזכרים (בדרך כלל).
טרפו העיקרי של הנץ הוא עופות ויונקים קטנים.
הנץ ידוע בראייתו המצוינת, הטובה יותר פי שמונה מראייתו של האדם - הנץ יכול לראות ממרחק 80 מטרים חפץ בגודל של סנטימטר אחד בלבד.
פטר בקטוב

חייו

על פי מסמכים בארכיון פטר בקטוב נרשם לשירות צבאי ב-1624. ב-1628 נשלח לסיביר בתור מפקח (ווֹיבוֹדָה) אל בוריאטים כדי לאסוף מיסים. במשך המסע הקשה זה הוא בנה את מצודה ריבינסק. בשנת 1632 פטר בקטוב היה בראשו של המסע לנהר לנה. על חוף נהר לנה הוא בנה את המצודה החשובה ביותר בהמשך המסעות הבאים -יקוטסק. ביקוטיה פטר בקטוב ייסד באותה שנה את ז'יגנסק וב-1636 את אולקמינסק. בשנת 1640 הוא חזר למוסקבה עם 11 אלף רובלים וקיבל תואר "ראש הקוזאקים במצודות על חוף נהר יניסיי". בשנת 1652 יצא בקטוב שנית למסע אל בוריאטים. ב-1653 הקוזאקים שלו בנו מספר מצודות כגון איגרן וצ'יטה ובשנה שלאחר מכן נבנתה נרצ'ינסק על חוף נהר נרצ'י. פטר בקטוב נאלץ לנטוש את מצודת שילקה כי הבוריאטים מרדו וסירבו לשלם מיסים. הוא חזר לאמור ואחר כך הוא חי בטובולסק שבה מת אחרי שנת 1660.
א-סנמין

היסטוריה


בשטחה של העיר נמצא מקדש פגני שנבנה בשנת 191 לספירה תחת שלטון האימפריה הרומית. כמו כן, נמצא בשטחה של העיר כפר עתיק.
במהלך ההפגנות בסוריה ב-2011 דווח על ירי אש חיה מצד כוחות הביטחון הסוריים בסנמין לעבר מפגינים, שממנו נהרגו למעלה מ-20 איש.
תיקון חצות (אורטוריה)

"תיקון חצות" היא אורטוריה מאת המלחין הישראלי מרדכי סתר. היצירה נכתבה במשך מספר שנים לתמליל של המשורר מרדכי טביב. לדעת רבים זוהי פסגת המוזיקה הקלאסית הישראלית.

רקע

סתר נולד ברוסיה ועלה בשנת 1926 לארץ ישראל. בשנת 1932 נסע לפריז ללמוד קומפוזיציה אצל המלחין פול דיקא ואצל נדיה בולאנז'ה. בשובו ארצה בשנת 1937 החל לגבש סגנון מוזיקלי ייחודי. סתר השתמש במרכיבים של צורה וארגון צליל ממסורת המוזיקה המערבית בשילוב עם מוזיקה יהודית עממית, של יהודי תימן ויהודי ספרד. בשנות השלושים והארבעים, הוא אסף מנגינות יהודיות מזרחיות ועיבד אותן למרקמים רב-קוליים בסגנון מוזיקת רנסאנס. בשנות החמישים והשישים, סתר החל בחיבור מוזיקה להרכבים קאמריים ולכלי סולו ובהמשך ליצירות תזמורתיות. גולת הכותרת של תהליך זה היא "תיקון חצות".

כתיבת היצירה

לצורך כתיבת היצירה סתר למד נוסחים של טעמי מקרא, תפילות ופיוטים של עדות השונות. הוא שילב ביצירתו חומרים של מוזיקאים מסורתיים כמו עובדיה טוביה וניסן כהן-מלמד. תמליל היצירה נכתב על ידי המשורר מרדכי טביב. טביב הושפע מהאגדה התלמודית, מן התנ"ך  ושיר השירים. 
היצירה נכתבה במשך מספר שנים וכללה מספר גרסאות. בגרסת 1957, היצירה נקראה "בלט על נושאים תימניים". היא בוצעה בקונצרט חגיגי שנערך לכבוד "הוד מלכותה המלכה אליזבת מבלגיה" בהיכל התרבות בתל אביב בניצוח גארי ברתיני. בהמשך ברתיני ניצח על היצירה פעמים רבות בישראל וברחבי העולם.
בגרסה מאוחרת יותר, רחבה ומקיפה, סתר הכין את היצירה בתחילה לביצוע רדיופוני. בהקלטתה ב-1962 השתתפו תזמורת קול ישראל, מקהלת קול ישראל, הקריין משה חובב והזמר-פייטן עובדיה טוביה. מכיוון שהיצירה נכתבה לשלוש מקהלות, נדרשה טכניקת הקלטה מיוחדת. "המוזיקה לא הוקלטה כפי שחוברה, אלא לפי שיטה הדומה לצילום סרטי קולנוע, היינו - תו הפרדה והרכבה מחדש של האלמנטים השונים, תזמורת, הרכבים כליים מיוחדים, מקהלות וקבוצות קריינים." בהפקה הטכנית הושקעו 1200 שעות (!) ועליה הופקד אלון שמוקלר. המוזיקה הושמעה לקהל באולם הקונצרטים באמצעות רמקולים. ההקלטה יצאה לאור על ידי CBS על גבי תקליט ויניל 33. באותה שנה ההקלטה זכתה בפרס איטליה היוקרתי ליצירות רדיו סטריאופוניות. מאוחר יותר עובדה היצירה גם לביצוע קונצרטנטי. 
ביצוע הבכורה של הגרסה החדשה נערך ב-16 ביולי 1963 במסגרת "הפסטיבל הישראלי למוזיקה ודרמה". בקונצרט שפתח את הפסטיבל נכחו נשיא מדינת ישראל, חברי ממשלת ישראל, דיפלומטים ואישי ציבור. בביצוע היצירה השתתפו התזמורת הפילהרמונית הישראלית, מקהלת רינת, מקהלת קול ישראל, מקהלת הקיבוץ הארצי, המנצח גארי ברתיני והסולן יעקב מרקין.

ביצועים

בעקבות הצלחת היצירה היא זכתה לביצועים בישראל וברחבי העולם עם התזמורת הפילהרמונית. למרות חשיבותה, היא זכתה בהמשך לביצועים מעטים. אחת מהסיבות לכך היא היותה מורכבת מאוד ודורשת תזמורת מלאה, טנור ושלוש מקהלות. בשל כך ישנן הקלטות מעטות שלה.
בשנת 2012 נבחר סתר להיות מלחין השנה בחג המוזיקה הישראלית, במסגרת זו בוצעו יצירותיו ו"תיקון חצות". 
בשנת 2013 ניצח אורי סגל על היצירה בהשתתפות התזמורת והמקהלה של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים והסולן עופר כלף.
יחסי החוץ של הרשות הפלסטינית

רקע

הארגון לשחרור פלסטין הוקם בשנת 1964 כארגון פארא-מיליטרי, וביקש לנהל יחסי חוץ עם מדינות וארגונים בינלאומיים מאז אותה תקופה. בתחילה כונן אש"ף קשרים עם מדינות ערביות וקומוניסטיות. בשנת 1969 הפך אש"ף לחבר בארגון לשיתוף פעולה איסלאמי.באוקטובר 1974, הליגה הערבית הגדירה את אש"ף כ"נציגה הלגיטימי הבלעדי של העם הפלסטיני". מעמדו החדש של אש"ף הוכר על ידי כל מדינות הליגה הערבית למעט ירדן (ירדן הכירה במעמד של אש"ף בשלב מאוחר יותר). ב-22 בנובמבר 1974 החלטת האו"ם 3236 הכירה בזכותו של העם הפלסטיני להגדרה עצמית, עצמאות לאומית, ועל הריבונות בפלסטין. היא גם הכירה באש"ף כנציג העם הפלסטיני באו"ם. בהחלטה 3237 באותו תאריך הוענק לאש"ף מעמד של צופה לא-מדינה באו"ם . בספטמבר 1976 הפך אש"ף לחבר שאינו ממלכתי של הליגה הערבית, ובאותה שנה הפך לחבר בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
ב-15 בנובמבר 1988, בתמיכה של האינתיפאדה הראשונה, אש"ף הכריז על הקמתה של מדינת פלסטין, אשר הוכרה באופן נרחב על ידי ממשלות זרות רבות, אם כי לעיתים קרובות ההתבטאויות היו בעלי אופי לא חד-משמעי - בזמנים הכוונה לאש"ף או למדינת פלסטין או לאחת הפועלת מטעם זו, או על ידי "פלסטין" הגנרית. מדינות וארגונים רבים "שדרגו" את הייצוג מאש"ף למדינה החדשה, אם כי בפועל אותם משרדי אש"ף, אנשי צוות ואנשי קשר המשיכו לשמש במשלחות. בפברואר 1989 במועצת הביטחון של האו"ם, נציג אש"ף טען להכרה מצד 94 מדינות. מאז, מדינות נוספות הרחיבו את ההכרה בפומבי.
הרשות הפלסטינית הוקמה על ידי אש"ף ב-1994 בעקבות הסכמי אוסלו והסכם הביניים הישראלי-פלסטיני. הממשלה הישראלית העבירה סמכויות ותחומי אחריות מסוימות של ממשל עצמי לידי הרשות הפלסטינית, אשר הן פועלות למעשה בחלקים של הגדה המערבית, והייתה אמור להיות יעילה ברצועת עזה לפני שהחמאס השתלט עליה. שר החוץ של הרשות הלאומית הפלסטינית, אשר מאז יולי 2007 הוא ריאד אל-מאלכי, אחראי על קשרי החוץ של הרשות הפלסטינית. המדינות מקיימות יחסים רשמיים עם ה-PNA באמצעות משרדים באזור השטחים הפלסטיניים, והייצוג של ה-PNA בחו"ל מתבצע על ידי משלחות אש"ף המייצגות אותה שם.
גם אש"ף (המייצג את עצמה, את מדינת פלסטין, או את ה-PNA) וגם הרשות הפלסטינית מקיימים כיום רשת רחבה של יחסים דיפלומטיים, ומשתתפים במספר ארגונים בינלאומיים עם מעמד של מדינה חברה, משקיפה, או משלחת. הייעוד "פלסטין", שאומץ בשנת 1988 על ידי האו"ם למען אש"ף, משמש כיום גם כהפניה ל-PNA ולמדינת פלסטין על ידי מדינות וארגונים בינלאומיים, במקרים רבים ללא קשר לרמת ההכרה והיחסים יש להם עם כל אחד מהגופים האלה.
טורון פאלוסאורה

היסטוריה

הקבוצה נוסדה ב-1922 ועד שנת 1929 לא הייתה ליגה בפינלנד והתקיימו משחקי גביע. הקבוצה זכתה באליפות הראשונה שלה בשנת 1928 במסגרת משחקי גביע. בשנת 1930 הוקמה ליגת העל הפינית והקבוצה שיחקה בליגה הראשונה משנת 1930 ועד שנת 1934. בשנת 1934 ירדה מהליגה הראשונה לליגה השנייה ואחרי עונה אחת בליגה השנייה, חזרה לליגה הראשונה. 
הקבוצה שיחקה בליגה הראשונה משנת 1936 ועד לשנת 1952. בתקופה זו זכתה ב 3 אליפויות. בשנת 1952 ירדה לליגה השנייה. בשנת 1955 הגיעה לרבע גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת פאלו לירוט. בשנת 1956 עלתה לליגה הראשונה ושיחקה בליגה הראשונה עד שנת 1963. בשנת 1963 הגיעה לחצי גמר הגביע והפסידה לקבוצת לאהדן רייפס. הקבוצה שיחקה בליגה השנייה משנת 1964 עד שנת 1966. בשנת 1964 הגיעה לרבע גמר הגביע והפסידה לקבוצת לאהדן רייפס. בשנת 1965 הגיעה בפעם הראשונה לגמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת אבו IFK. 
הקבוצה שיחקה בליגה הראשונה משנת 1966 ועד שנת 2000. בתקופה זו זכתה ב 4 אליפויות. בשנת 1976 הגיעה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצת הלסינגין פאלוסאורה. בשנת 1979 הגיעה בפעם השנייה לגמר הגביע והפסידה לקבוצת פ.צ. איבס. בשנים 1980, 1981 הגיעה לרבע גמר הגביע והפסידה לקבוצות KTP וה.י.ק. הלסינקי בהתאמה. בשנת 1991 זכתה בגביע הפיני בפעם הראשונה ובשנת 1994 זכתה בגביע הפיני בפעם השנייה. בשנים 1996, 1997 הגיעה לגמר הגביע והפסידה לקבוצות ה.י.ק. הלסינקי ופ.צ. האקה בהתאמה. בשנים 1998, 1999 הגיעה לשמינית גמר ולרבע גמר הגביע והפסידה לקבוצת ה.י.ק. הלסינקי. בשנת 2000 הגיעה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצת ריפס ריהימאקי. בעונה זו ירדה לליגה השנייה. בשנת 2001 הגיעה לרבע גמר הגביע והפסידה לקבוצת פ.צ. האקה. אחרי 2 עונות חזרה לליגה הראשונה.
הקבוצה שיחקה ברציפות בליגת העל הפינית משנת 2003 ועד שנת 2014. בשנת 2005 הגיעה לגמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת פ.צ. האקה. בשנת 2006 הגיעה לחצי גמר הגביע והפסידה לקבוצת קוקולן פאלו וייקוט. בשנת 2008 הגיעה לשמינית גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת פ.צ. האקה ולגמר גביע הליגה הפינית והפסידה לקבוצת אינטר טורקו. בשנת 2009 הגיעה לשמינית גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת פ.צ. הונקה ולחצי גמר גביע הליגה הפינית והפסידה לקבוצת טמפרה יונייטד. בשנת 2010 זכתה בגביע הפיני בפעם השלישית. בשנת 2011 הגיעה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצת פ.צ. לאהטי. בשנת 2012 הגיעה לשמינית גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת קופס וזכתה בפעם היחידה בגביע הליגה הפינית. בשנת 2013 הגיעה לשמינית גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת מרייהאמן ולחצי גמר גביע הליגה הפינית והפסידה לקבוצת יובסקילה. בשנת 2014 הגיעה לשמינית גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת יובסקילה. בסוף העונה ירדה לליגה השנייה.
מאוריציו גאלבאיו

קורות חיים

בתקופת עליית גאלבאיו לשלטון, נאבקו שתי סיעות זו בזו לקביעת עתידה של ונציה. הסיעה הפרו-לומברדית מחד, והסיעה הפרו-ביזנטינית מאידך. קודמיו של גאלבאיו היו פרו לומברדים. גאלבאיו בא ממשפחה פרו-ביזנטינית, והתנגד לתומכי עצמאותה של ונציה. 
גאלבאיו קיבל את התואר "היפאטוס" ו"מגיסטר מיליטום מקיסר האימפריה הביזנטית לאו הרביעי.
המלך הלומברדי דסידריוס, בתמיכת קרל הגדול תקף את מדינות האפיפיור ואת איסטריה, ואף שבה את בנו של הדוג'ה - ג'ובאני גאלבאיו. 
מאוריציו גאלביו פנה לאפיפיור, אשר שלח שגרירים לקרל הגדול והביא לשחרורו של ג'ובאני גאלבאיו. בעקבות שחרור בנו ניסה גאלבאיו להפוך את משרתו למשרה העוברת בירושה, ובשנת 778 מינה את בנו לתפקיד "משנה לדוג'ה" בהסכמת הקיסר הביזנטי.
במשך העשור הבא התפשטה ונציה באיי הלגונה, מאזור הריאלטו ועד קסטלו. גאלבאיו הקים על האי אוליוולו (כיום קסטלו) את כנסיית סרגיוס ובקוס הקדושים וכן את כנסיית סן פייטרו די קסטלו. 
לאחר מותו של מאוריציו גאלבאיו עלה לשלטון בנו ג'ובאני.
חוף רופרט

מקור השם

שמו של החוף ניתן לו על ידי אדמירל ריצ'רד בירד. 
החוף נקרא על שם קולונל ג'ייקוב רופרט מניו יורק, שתמך במשלחת השנייה של בירד לחקר אנטארקטיקה (1935- 1933).

גילוי החוף

המשלחת של בירד בין השנים 1935 - 1933 עשתה את טיסת הסיור האווירי הראשון לאורך החוף הזה. 
החוף מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1965–1959.

תחנת רוסקאיה

תחנת המחקר הסובייטית רוסקאיה נבנתה על חוף רופרט.

לקריאה נוספת

• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 194
• G. W. Grindley, D. C. Mildenhall A Mid-late Devonian Flora from the Ruppert Coast, Journal of the Royal Society of New Zealand, 1980, Vol. 10, No. 3, P 271