רות הנדלר

תחילת דרכה

נולדה בשם רות מוסקוביץ', הצעירה מבין עשרת ילדיהם של יעקב ואידה מוסקוביץ'. הוריה, מהגרים יהודים מפולין, התיישבו בעיר דנוור שבקולורדו. מקולורדו עקרה ללוס אנג'לס, ובשנת 1938 נישאה לחברהּ מילדות אליוט הנדלר. בקליפורניה למדה עיצוב תעשייתי. במקביל ללימודיה, בין השנים 1939 -1942 עסקה יחד עם בעלה בייצור חפצי נוי מזכוכית אקרילית. בין השנים 1942 -1944 עסקו בני הזוג בייצור תכשיטי נוי.

יסוד חברת מאטל

בעלה של רות, אליוט הנדלר, ושותפו לעסקים, הרולד "מאט" מטסון, ייסדו בשנת 1945 חברה קטנה לייצור מסגרות לתמונות וקראו לה "מאטל", שילוב של שמותיהם הפרטיים. בשלב מאוחר יותר החלו מייצרים ריהוט לבתי בובות משיירי חומר שנותרו בתהליך ייצור המסגרות. עד מהרה הפכה מכירת הריהוט לבתי הבובות רווחית יותר ממכירת המסגרות, והחברה התמקדה במוצרים אלה ובכלי מוזיקה. מוצר הלהיט הראשון של החברה היה יוקולילי זעיר. 
בני הזוג היו בעלי החברה עד לשנת 1963, אז החלו מניותיה להיסחר בבורסה של ניו יורק. בשנת 1955 יזמה רות הנדלר, שהייתה סגנית נשיא החברה, קניית זמן פרסום בתוכנית הטלוויזיה של וולט דיסני "מועדון מיקי מאוס", דבר שהביא לחשיפה רחבה של מוצרי החברה לילדים.

הולדת ברבי

רות הנדלר שמה לב כי בתה ברברה, עת הייתה ילדה, העדיפה לשחק עם בובות עשויות נייר, להן נתנה תפקידי מבוגרים. הנדלר ביקשה ליצור בובת פלסטיק בעלת גוף מבוגר, אך השותף מטסון סבר כי הבובה לא תימכר. לאחר שבני הזוג הנדלר בקרו באירופה, ראתה הנדלר בחנות בשווייץ בובה ידועה מתוצרת גרמניה בשם "בילד לילי" וקנתה אותה (בובה זו כלל לא נועדה לילדים, אלא כחפץ הומוריסטי למבוגרים).
לאחר ששבה לביתה עיצבה בובה על פי המודל של הבובה הגרמנית, וקראה לה "ברבי", על שם בתה. ברבי הוצגה לראשונה בתערוכת הצעצועים בניו יורק ב-9 במרץ 1959. הבובה זכתה להצלחה מיידית והפכה את חברת מאטל לענק עולמי בתחום הצעצועים, עם מפעלי ייצור בצפון אמריקה, אירופה ואסיה. בשלב מאוחר יותר עוצבה בובת זכר בשם קן, כחבר לברבי, וכן חברים נוספים בעולם הבובות של ברבי.
לטענת הנדלר, בשעה שקנתה את הבובה הגרמנית ששימשה השראה לברבי, לא הייתה מודעת ליעודה של בובה זו, כבובה למבוגרים. היא סיפרה כי סברה שמשחק של ילדות בבובה בעלת חזה, תוסיף לדימוי העצמי של ילדות. אך על הבובה נמתחה ביקורת רבה, בה נטען כי עיצובה מבוסס על פנטזיה של ממדי הגוף הנשי, פרופורציות המותניים והחזה אינן מציאותיות, והמשחק בה עשוי דווקא לפגוע בדימוי העצמי של ילדות. בתגובה לביקורת שינתה חברת מאטל את עיצוב הבובה, תוך שהיא מקטינה את היקף החזה ומגדילה את היקף הירכיים.
לאחר הצלחת ברבי גדלה חברת מאטל, תוך שהיא מגוונת את מבחר מוצריה לילדים. בשנת 1968 התמנתה רות הנדלר לנשיאת החברה.

שנותיה המאוחרות

בשנת 1970 אובחנה הנדלר כחולה בסרטן השד ונאלצה לעבור ניתוח לכריתת שדיה. לאחר שהתקשתה למצוא תותבות שדיים טובות, ייצרה הנדלר בעצמה תותבות לשדיה. היא החליטה להקים חברה משלה לייצור תותבות שדיים, הדומות ככל האפשר לחזה נשי אמיתי, בשם "Nearly Me" ("כמעט אני"). היא מכרה את החברה בשנת 1991. הנדלר הייתה פעילה מאד בארגוני נשים בארצות הברית שקידמו נשים בעולם העסקים.
הנדלר ובעלה פרשו מניהולה הפעיל של חברת מאטל בשנת 1975, בעקבות ממצאים שהראו על דיווחים כוזבים של החברה לבורסה. בשנת 1978 הורשעה הנדלר במעשי מרמה הקשורים לניהולה את מאטל, ונידונה ל-500 שעות עבודות שירות ולתשלום קנס. 
עם זאת, בני הזוג המשיכו להיות מעורבים בנעשה בחברה והעלו רעיונות חדשים למוצרים. באמצע שנות ה-80 העלתה את הרעיון לקו המוצרים "ברבי והרוקיסטים", ואף הייתה שותפה לכתיבת התסריט לסרט טלוויזיה בנושא זה שיצא ב-1987, "ברבי והרוקרס: לא מהעולם הזה" ("Barbie and the Rockers: Out of this World"). 
הנדלר נפטרה בקליפורניה מסיבוכי ניתוח לכריתת סרטן המעי הגס ב-27 באפריל 2002, בגיל 85. בעלה, אליוט, נפטר ב-21 ביולי 2011.