סקיילאב 4

מהלך המשימה

המשימה התחילה עם שיגור צוות שלושת האסטרונאוטים ב-16 בנובמבר 1973 על משגר ה-סטורן IB ממרכז החלל קנדי, בפלורידה. כל אנשי הצוות היו "טירונים" בטיסתם הראשונה בחלל. כאשר הם נכנסו לתחנת החלל סקיילאב, הם גילו שמחכות להם שלוש דמויות לבושות חליפות טיסה. בבדיקה נוספת התגלה שאלו שלוש בובות הנושאות את טלאי המשימה של סקיילאב 4 עם שמות חברי הצוות, כחלק מבדיחה שהושארה על ידי הצוות הקודם - אלן בין, ג'ק לוסמה ואוון גאריוט.
המשימה התחילה ברגל שמאל כאשר הצוות ניסה להסתיר את מחלת הטיסה של פוג מרופאי המשימה. בקרי המשימה גילו את העובדה הזו לאחר שהם הורידו את ההקלטות הקוליות וגילו שיחה בה האסטרונאוטים התלבטו אם לזרוק את שקית ההקאה או לשמור אותה בשביל הרופאים לאחר הנחיתה. האחראי על משרד האסטרונאוטים, אלן שפרד נזף בהם ואמר שהם "ביצעו טעות שיפוט חמורה".
כיוון שהצוות היה בטיסתו הראשונה לחלל, הוא היה פחות מנוסה מהצוות הקודם, והיה לו קשה להסתגל לאותה רמה של עומס פעילות כמו קודמיהם. משימתם הראשונה הייתה לפרוק ולאחסן את אלפי הפריטים הנדרשים למשימה במהלך השהות הממושכת בחלל. המשימה הייתה עמוסה וקשה, בעיקר כי פוג לא היה יכול לבצע חלק ממטלותיו כיוון שהוא לא הרגיש טוב. הפעלת התחנה והשמשתה לחיים בתחנה הכתיבה רצף פעולות ארוך ועמוס, והצוות מצא את עצמו במהירה מפגר מאחורי לוח הזמנים המשוער, עייף ומתוסכל. חלק מתהליך הפעלת ושימוש התחנה נעשה לא נכון, בזמן שהצוות ביצע משימות אליהן הוא לא התאמן כיאות.
ביום השביעי למשימה, נוצרה בעיה במערכת בקרת ההכוון של התחנה, אשר יכלה להביא לסיום מוקדם של המשימה. בתחנת החלל סקיילאב יש שלושה ג'יירוסקופים גדולים שמסייעים לסובב ולתמרן את התחנה להכוון הרצוי. מספיק שניים, והשלישי משמש כגיבוי למקרה כשל. לאחר ניתוח הטלמטריה הוחלט כי הג'יירוסקופ נכשל עקב חוסר בחומר שימון. מאוחר יותר ג'יירוסקופ שני הראה בעיות דומות. ללא הג'יירוסוקופים התחנה הייתה מתמרת לאט יותר ותלויה בכמות הדלק שיש בשביל חלק מהתמרונים, דבר שהיה מגביל את המשימה ל-20 יום נוספות לאחר התקלה. בקרת טמפרטורה מיוחדת ושינוי בעומס על הג'יירוסקופ שמרו עליו פועל ומנעו כשלים נוספים.
בסביבות חג ההודיה, גיבסון, ופוג ביצעו הליכת חלל במשך 6 וחצי שעות. במהלך הליכת החלל הם פרסו ניסויים, החליפו סרט צילום בטלסקופ המותקן על התחנה וצופה בשמש, והחזירו לשימוש אנטנה שהתקלקלה במשימה הקודמת. אנשי הצוות דיווחו כי האוכל היה טוב, אבל מעט תפל. עם זאת, הכמות וסוג המזון היו תחת משטר דיאטה קפדני. הצוות העדיף שהיה אפשר להשתמש בעוד תבלינים כדי לשפר את טעמו של האוכל, (השימוש במלח היה מוגבל בגלל מטרות רפואיות) בשלב זה של המשימה השלישית הממושכת המטבח של נאס"א סיפק תבלינית בצורה נוזלית כיוון שבמשימה הקודמת גרגירי המלח והפלפל היוו "זיהום אוויר" בתחנה.
ב-13 בדצמבר, הצוות עקב וצילם אחר שביט קוהואוטק, על שם האסטרונום הצ'כי לובוש קוהואוטק באמצעות הטלסקופ המוכוון לשמש ומצלמות שהם החזיקו ביד. הם אספו מידע אודות ספקטרה על זה באמצעות ספקטרומטר מסה המצלם בתחום האולטרה סגול. הם המשיכו לעקוב אחריו ולצלם אותו במהלך התקרבותו אל השמש. ב-30 בדצמבר, הם צילמו אותו כשהוא בדרכו המתרחקת מהשמש, וקאר וגיבסון ראו אותו תוך כדי ביצוע הליכת חלל. תצפיות השביט תוכננו במיוחד כדי להשתלב עם מגוון תצפיות מאמצעים שונים בכדור הארץ.

"שביתה בחלל"

ככל שמשימת סקיילאב התקדמה, האסטרונאוטים התלוננו כי עומס העבודה גדול מדי, בעוד בקרי תחנת הקרקע התלוננו שהם לא עומדים בקצב העבודה הרצוי. בתחקירים שבוצעו לאחר מכן, נקבע שאחד מהגורמים לתחושת העומס של האסטרונאוטים הייתה תוספת של מספר רב של משימות חדשות, אשר הוספו ללא אימון לגביהן לפני השיגור, או ללא הדרכה מספקת, וכן משימות שדרשו חיפוש של ציוד אשר לא הושאר במקומו הנכון בתחנה. יום המשימה התשיעי היה היום הראשון שבו הצוות קיבל יום מנוחה, והם נחשבו כמפגרים מאוחרי הלו"ז.
עומס העבודה היה זהה למשימת סקיילאב 3, אולם השוואת ההתקדמות הייתה מול המשימות הקודמות שהיו עם צוותים מנוסים בחלל. והקצב הנדרש היה זהה לקצב שהצוותים הקודמים הספיקו לקראת סיום המשימות שלהם, כאשר כבר צברו ניסיון.
הצוות הביע "חוסר רצון" להשלים את המשימות בימי המנוחה שלהם, וחלק מהצוות הקרקעי חשש כי הוא מראה סימנים של דיכאון.
ב-28 לחודש הצוות ביצע שביתה איטלקית, כיבה את כל התקשורת מול הקרקע וביצע יום חופשי ללא מטלות. גיבסון בילה ליד טלסקופ השמש, קאר ופוג בילו בתצפיות על כדור הארץ.
ב-31 בדצמבר בוצעה שיחת ועידה בין הקרקע לאסטרונאוטים כדי להפיג את תחושת התסכול, אשר הוביל לשינוי בעומס העבודה ובלוחות הזמנים. הוסכם כי לאסטרונאוטים מגיע זמן מנוחה לפני ואחרי תקופת השינה, וגם זמן לביצוע אימון גופני ממושך. עם סיום המשימה, התברר שהצוות הצליח להשלים אפילו יותר ממה שתוכנן במקור.
האירוע נחקר ונלמד בתור מקרה בוחן להתנהגות צוות בתנאי משימה ממושכת ולחוצה, ומהווה אבן דרך בגיבוש נהלים בהמשך. בתיעוד של נאס"א, לא מוזכרת המילה "שביתה" או "מרד"

לאחר השביתה

הצוות המשיך במשימה לעוד מספר שבועות לפני חזרתו לכדור הארץ. זו הייתה הפעם האחרונה שאסטרונאוטים היו בתחנת חלל עד לתוכנית מיר ומעבורות החלל בשנות התשעים של המאה ה-20.
משימת סקיילאב 4 תרמה רבות למדע בניסויים שהם ביצעו. בוצעו תצפיות רבות של כדור הארץ ושל השמש. במהלך המשימה נאספו למעלה מ-20,000 תמונות של כדור הארץ וכ-75,000 תמונות של השמש, שצולמו באורכי גל ברחבי הספקטרום מהאור הנראה ועד רטנגן ועל-סגול
ב-21 בינואר 1974, גיבסון הצליח לצלם היווצרות של התפרצות סולארית בפעם הראשונה מהחלל.
בין התמונות הרבות של כדור הארץ מהחלל, התברר שהצוות צילם את אזור 51. הדבר גרם למחלוקת בין גופים שונים, שכן על פי החוק, כל התמונות של נאס"א חופשיות לציבור. בסופו של דבר, התמונה פורסמה יחד עם כל האחרות אולם לא קיבלה תהודה ציבורית למשך שנים.
במהלך המשימה האסטרונאוטים ביצעו 1,214 הקפות סביב כדור הארץ. הם נסעו 34.5 מיליון ק"מ ושהו 84 ימים, 1 שעה ו-16 דקות בחלל. סקיילאב 4 הייתה המשימה המאוישת האחרונה לתחנת החלל, אולם התחנה עצמה דעכה ונפלה ממסלולה רק בשנת בשנת 1979. הצוות עצמו מעולם לא טס שוב לחלל.

מיקום החללית כיום

נכון ל-2018, תא הפיקוד של סקיילאב 4, שחזר לכדור הארץ, נמצא בתצוגה במוזיאון האוויר והחלל הלאומי בוושינגטון.

טלאי המשימה

עקב טעות בתיאום בין גופים בנאס"א, אף על פי שהמשימות המאוישות לסקיילאב נקראו באופן רשמי סקיילאב 2, סקיילאב 3 וסקיילאב 4, הסימון של טלאי המשימה היה לפי מספור המשימות המאוישות - "סקיילאב I", "סקיילאב II" וסקיילאב 3" בהתאמה.
טלאי המשימה של סקיילאב 4 כלל את המספר "3" בגדול, כאשר הוא מקיף את שלושת תחומי המחקר של המשימה: העץ מייצג את חקר ותצפיות כדור הארץ. אטום המימן, שהוא אבן הבסיס של הייקום, מייצג את חקר היקום ותצפיות על השמש. האדם מייצג את יישום המדע והמחקרים הרפואיים.