google/wiki40b huggingface dataset:
רודולף סרקין

ביוגרפיה

רודולף סרקין נולד באגר, בוהמיה (עכשיו צ'ב, צ'כיה) למשפחה יהודית-רוסית. המשפחה עברה לווינה כשרודי היה בן תשע, ושם למד פסנתר אצל ריכרד רוברט וקומפוזיציה אצל יוזף מרקס. רודולף הוכר כילד פלא והופעתו הראשונה בציבור הייתה עם הפילהרמונית של וינה, כשהיה בן 12. הוא החל בקריירת קונצרטים סדירה בשנת 1920 וחי בברלין עם הכנר אדולף בוש ומשפחתו, ביניהם הבת אירנה בת השלוש, שסרקין יישא לאישה כעבור חמש-עשרה שנים. במשך שנות ה-20' וראשית ה-30' הופיע סרקין בכל רחבי אירופה, הן כסולן והן עם אדולף בוש ועם רביעיית בוש. עם עליית היטלר לשלטון עזבה משפחת בוש, יחד עם סרקין, את גרמניה, תחילה לווינה ואחרי הסיפוח, לשווייץ.
בשנת 1935 הופיע סרקין לראשונה בארצות הברית, בפסטיבל קולידג' בוושינגטון הבירה. בשנה שלאחריה, פתח בקריירת קונצרטים כסולן בארצות הברית, עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוח ארטורו טוסקניני. המבקרים התלהבו ותיארו אותו כ"אמן בעל כשרונות יוצאי דופן ומרשימים, טכניקה צלולה כגביש, כוח רב, עדינות ונקיון צלילי." בשנת 1937 ניגן סרקין ברסיטל הראשון שלו בניו יורק, בקרנגי הול.
בשנת 1939, כשראו כי המלחמה ממשמשת ובאה, היגרו בני סרקין ובוש לארצות הברית. סרקין קיבל עליו את משרת מנהל מכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, שם לימד רבים מטובי הפסנתרנים של ימינו עד 1978. נוסף לבתים בפילדלפיה ובהמשך בניו יורק, רכשה המשפחה המורחבת משק חלב בגילפורד הכפרית, ורמונט, והשתקעה שם. אחרי המלחמה, ייסדו סרקין ואדולף בוש את בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו סמוך לבראטלבורו, ורמונט. בשנים אלה גם הרבה רודולף סרקין בהקלטות עם חברת קולומביה.
סרקין קיבל את מדליית החירות הנשיאותית בשנת 1964 ובמרץ 1972 חגג את הופעתו ה-100 עם הפילהרמונית של ניו יורק בנגינת הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של ברהמס. כמו כן העניקה התזמורת לסרקין תואר חבר כבוד של אגודת התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק, אגודת עלית מוזיקלית, הכוללת את אהרון קופלנד, איגור סטרווינסקי ופאול הינדמית. בשנת 1986 חגג סרקין את יובל החמישים שלו כאמן אורח עם התזמורת.
סרקין זכה להערצת מוזיקאים והיה לדמות אב להמוני הנגנים הצעירים, שבאו אל פסטיבל מרלבורו. הוא סייר ברחבי העולם והמשיך בקריירת הסולו שלו ובהקלטותיו עד שמחלת הסרטן מנעה ממנו את המשך העבודה בשנת 1989. הוא מת מסרטן בחוותו האהובה בגילפורד.
הוא ואירנה היו הורים לשישה ילדים (שאחד מהם מת בינקותו), ביניהם הפסנתרן פיטר סרקין. אירנה בוש סרקין מתה בשנת 1998.
עין נשוט

עין נשוט הוא אתר ארכאולוגי במרכז רמת הגולן, כקילומטר וחצי מצפון לקצרין וכקילומטר וחצי מדרום ליישוב קדמת צבי, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת התלמוד ובית כנסת קדום.
החורבה, ששמה המקורי הוא ח'רבת דיר רחיב, שוכנת על גבעה ברום 392 מטרים מעל פני הים, מעל תחילת אפיקו של נחל משושים.
האתר נחקר לראשונה בשנות השמונים של המאה ה-19 בידי החוקר גוטליב שומכר, אשר העלה את הסברה כי במקום שרידי בית כנסת קדום.
במרכז החורבה שרידי בית כנסת קדום, שגודל אולם התפילה בו הוא 10 מטרים על 11 מטרים, ואשר נותרו בו ספסלים, עמודים וכותרות מעוטרות, שבחלקן מופיעה מנורה בעלת תשעה קנים. שרידי ארון קודש נתגלו בצדו הדרומי של המבנה, לכיוון ירושלים.
על סמך מטמוני מטבעות שנמצאו מתחת לרצפת בית הכנסת, סבורים החוקרים כי המבנה הוקם בשנת 475 לספירה לערך. לצד בית הכנסת, בולטים בחורבה גם שרידי בית בד קדום.
שרידי בתי כנסת נוספים מאותה התקופה נתגלו גם בחורבת אחמדיה, כקילומטר מדרום מזרח לאתר, ובחורבת דביה, כשלושה קילומטרים ממזרח לאתר.
Blackthorn

חברי הלהקה

חברות הלהקה משתמשות רק בכינויים במקום בשמן המלא.
איתי גולדפדן

ביוגרפיה

גולדפדן מתאמן בקבוצת הפועל עמק חפר בהדרכתו של אסף מימון.

2013

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2013 סיים גולדפדן במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.92 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 28.85 שניות, פעמיים במקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.91 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 23.76 שניות ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.09 דקות.

2014

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בפברואר 2014 זכה גולדפדן במדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.21 שניות, אחרי יהב שחף מהפועל ירושלים (27.64 שניות) ומיקי מלול ממכבי קריית ביאליק (28.07 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 28.03 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 23.10 שניות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.71 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 1:02.21 דקות.

סגן אלוף אירופה לנוער

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בדורדרכט הולנד ביולי אותה שנה זכה גולדפדן במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 1:02.09 דקות, אחרי מקס פילגר מגרמניה (1:01.97 דקות) ולפני אנטון צ'ופקוב מרוסיה (1:02.22 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.86 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 28.30 שניות, התוצאה המהירה באליפות.

אלוף ישראל

שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט אותה שנה זכה גולדפדן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 28.01 שניות, לפני ירון שגלוב מהפועל עמק יזרעאל (28.11 שניות) ואמרי גניאל מהפועל דולפין נתניה (28.41 שניות). כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 28.15 שניות, תוצאה המהירה ביותר לגילו באירופה. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.29 דקות, אחרי אמרי גניאל שקבע שיא ישראלי בינלאומי חדש של 1:01.34 דקות ולפני ירון שגלוב (1:03.27 דקות).

2015

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכה גולדפדן במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.34 שניות, לפני יהב שחף (28.35 שניות) ואיתי דה לה וגה ממכבי חיפה (28.41 שניות) ובכך הגן על תוארו. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.28 דקות.

2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית בסוף יולי אותה שנה סיים גולדפדן במקום 25 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.67 שניות ובמקום 37 במשחה ל-100 מטר חזה בהשוואת שיאו האישי שעמד על 1:01.69 דקות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:01.56 דקות, לפני אמרי גניאל (1:02.20 דקות) ויבגני ממין מהפועל דולפין נתניה (1:02.47 דקות).
קליידוסקופ

קָלֵידוֹסְקוֹפּ (מיוונית: "צופה בתמונה יפה"; על פי האקדמיה ללשון העברית: גְּלִילוֹר), הוא מכשיר אופטי, שנועד להמחיש צורות סימטריות, וכיום משמש בעיקר לשעשוע. הוא מורכב מגליל שבתוכו מראות, המשקפות עצמים (בדרך כלל שברי זכוכית) צבעוניים שבתוכו למשתמש המשקיף מחור בקצה הגליל, כשאור מאיר מהקצה השני. בדרך כלל הוא כולל שתי מראות מלבניות המוצמדות זו לזו בשפתן המוארכת. סידור המראות בזווית 45 מעלות ייצור שמונה שכפולים של העצמים הנראים, זווית של 60 מעלות תיצור שישה שכפולים, וזווית של 90 מעלות תיצור ארבעה שכפולים. כשמסובבים את הגליל, משתנים העצמים הנצפים, והסידורים השונים של עצמים שהמראות משקפות יוצרים שפע של צורות סימטריות וצבעוניות.
את הקליידוסקופ המציא סר דייוויד ברוסטר ב-1816, והוא נרשם כפטנט ב-1817.
המילונאי ראובן אלקלעי הציע במילונו את החידוש רָהִיב כשם תואר (תחת קליידוסקופי).
KD Studios

היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2012 במוסקבה. מייסדי החברה היו ויקטור דניסיוק ויבגני מלנטייב.
החברה מבססת את עצמה לאיטה כחברה בעלת שם לאחר שהצליחה למשוך כוכבי קולנוע מהוליווד להשתתף בהפקותיה. כך למשל, בפרויקט הראשון שלה "מעבר למציאות", השתתף השחקן אנטוניו בנדרס.
החברה חתומה על חוזה שיתוף פעולה עם חברת הסרטים ההוליוודית AMBI Group. ב-2019 חתמה על חוזים לשיתוף פעולה עם אולפני קולנוע ברפובליקה העממית של סין וסרביה.
במרץ 2019 החברה שינתה את שמה לשם KD Studios.
Defense Update

Defense Update הוא מגזין מקוון לאמצעי לחימה היוצא לאור על ידי חברת Lance&Shield בע"מ הישראלית.
המגזין נוסד בשנת 1978 על ידי סא"ל במיל' דוד אשל. הוא היה המגזין הבינלאומי הראשון לענייני הגנה שמקורו בישראל וכן המגזין הראשון מסוגו שיוצא לאור באופן פרטי. העורך הראשי הוא תמיר אשל.
בשנות השמונים, היה המגזין בשיא הצלחתו ופורסם במקביל בארבע שפות (עברית, אנגלית, גרמנית וצרפתית). 
במרץ 2012, היו לתפוצת הירחון 220,000 קוראים.

תחומי כיסוי

תחומי הכיסוי כוללים מערכות קרקעיות ימיות ואוויריות, שו"ב, מערכות ביון, מערכות חי"ר, שיטות לוחמה (תו"ל), כלי רכב מוגנים, מערכות לוחמה עתידיות, כלים בלתי מאוישים, רובוטיקה, תחמושת מדויקת וכן אנליזות של טרנדים מודרניים בטקטיקות לחימה.

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
קתרין מקנמרה

ביוגרפיה

מקנמרה נולדה בקנזס סיטי, מיזורי, בתם היחידה של אורסולה ואיוון מקנמרה, ששירת בצבא ארצות הברית. היא גדלה בעיר ליס סאמיט, מיזורי, ובשנת 2011 עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה. מקנמרה הייתה תלמידה מחוננת, למדה גם בחינוך ביתי, וקיבלה תעודת גמר תיכון בגיל 14. בגיל 17 סיימה בהצטיינות יתרה (summa cum laude) את לימודי התואר הראשון (B.Sc) במנהל עסקים באוניברסיטת דרקסל. בנובמבר 2015 החלה ללמוד לתואר שני בכלכלה יישומית באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.

קריירה

מקנמרה החלה את קריירת המשחק שלה בברודוויי, בהופעה ב־"A Little Night Music" בהשתתפות קתרין זיטה-ג'ונס ואנג'לה לאנסברי. היא קיבלה תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה, בין השאר בסדרות "Glee", "החיים היפים של זאק וקודי", "חוק וסדר: מדור מיוחד", "גדולה מהחיים" וב"רוק 30". היא הופיעה בסרטי הקולנוע "כל הדרכים מובילות הביתה" (2008), "סילבסטר בניו יורק" (2011), ו-"סוג של השיבה הביתה" (2015). בשנת 2012 הופיעה בסרט המקורי "סקיילר נגד המפלצת" ששודר בערוץ דיסני בתפקיד מיירה סנטלי. היא כיכבה בסרט "תום סויר והאקלברי פין"  משנת 2014 (המבוסס על הספרים הרפתקאותיו של תום סויר והרפתקאותיו של האקלברי פין), בתפקיד בקי תאצ'ר, חברתו של תום. 
בשנת 2015  שיחקה בסרט "הרץ במבוך: מבחני הכווייה" המבוסס על הספר מבחני הכווייה. בשנת 2018 שבה לסרט ההמשך "הרץ במבוך: תרופת המוות" בדמותה של סוניה.
סבסטיאן קואטס

קריירה

קואטס נולד במונטווידאו, אורוגוואי לאמא אורוגוואית ואבא סקוטי.
קוטאס החל את דרכו במועדון נסיונל בו שיחק בכל תקופת נעוריו, ב-2009 בגיל 18 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, ערך את הופעתו הבכורה נגד בלה ויסטה.
באוגוסט 2011 חתם בקבוצה האנגלית והמפוארת ליברפול מהפרמייר ליג. לאחר בדיקות רפואיות ערך את הופעתו הבכורה ב-26 באוגוסט 2011 נגד בולטון וונדררס. ב-30 באוגוסט חתם רשמית במועדון לחוזה ארוך טווח תמורת תשלום לא ידוע. ב-18 בספטמבר 2011 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה במסגרת הליגה נגד טוטנהאם הוטספר בניצחון 4-0.
בפברואר 2012 זכה עם הקבוצה בגביע הליגה האנגלית. ב-21 במרץ 2012 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה נגד קווינס פארק ריינג'רס בבעיטת מספרת מרהיבה. ב-20 בספטמבר 2012 הבקיע שער נגד יאנג בויז ברן במסגרת הליגה האירופית.
בינואר 2014 הושאל למועדון נעוריו נסיונל בו שיחק חמישה משחקים בלבד. ב-1 בספטמבר 2014 הושאל לקבוצה האנגלית סנדרלנד לעונה אחת. ב-23 בספטמבר 2015 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 2-1 לסטוק סיטי בגביע הליגה. ב-1 ביולי 2015 חתם באופן קבוע בסנדרלנד לארבע שנים עבור 2 מיליון יורו. ב-28 בינואר 2016 הושאל לספורטינג ליסבון עד לסוף העונה. ב-9 בפברואר 2016 ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 0-0 נגד ריו אבה. ב-16 באוגוסט 2016 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2-0 על מאריטימו. ב-2 בפברואר 2017 חתם באופן קבוע בקבוצה.

נבחרת אורוגוואי

לאחר ששיחק בנבחרת הצעירה של אורוגוואי, זומן לנבחרת הבוגרת במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 נגד קוסטה ריקה בו ישב על הספסל.
ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת נגד צ'לה בקופה אמריקה 2011, ונבחר לשחקן הצעיר הטוב ביותר של הטורניר. הוא זומן לנבחרת האולימפית לאולימפיאדת 2012 בה אורוגוואי לא הצליחה להעפיל לשלבי הנוקאאוט. נכלל בסגל למונדיאל 2014 וקופה אמריקה 2015. ב-10 בנובמבר 2016 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 2-1 על אקוודור במוקדמות מונדיאל 2018.
בנימין אקצין

בנימין אקצין (6 במאי 1904 - 12 במאי 1985) היה פרופסור למדע המדינה ולמשפט חוקתי באוניברסיטה העברית בירושלים, ממקימי הפקולטה למשפטים ומייסד החוג למדע המדינה וממקימי אוניברסיטת חיפה. בעל תואר דוקטור מאוניברסיטאות וינה, פריז והרווארד. בנוסף היה מרצה אורח ברבות מהאוניברסיטאות המובילות בארצות הברית ואירופה. התמחה בתורת המשטרים והזיקה בין המציאות המדינית לביטוייה המשפטיים-קונסטיטוציוניים.

ביוגרפיה

נולד בריגה למאיר צבי בן הרב בנימין הלוי אקצין ולזלדה בת אברהם לבית גרניץ. הוריו נרצחו במהלך השואה בחשוון ה'תש"ב. קודם עלייתו ארצה היה מפעילי התנועה הרוויזיוניסטית ומזכירו של זאב ז'בוטינסקי ואף נבחר לנשיא התנועה הציונית החדשה שהקים ז'בוטינסקי. בראשית שנות ה-40 עבר לארצות הברית ועמד בראש הלשכה המדינית של 'ועד החירום הציוני האמריקני'.
ב-1926, בגיל 22, קיבל תואר דוקטור למדעי המדינה מאוניברסיטת וינה, ב-1929 קיבל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת פריז ובתחילת שנות ה-30 תואר דוקטור למשפטים נוסף מאוניברסיטת הרווארד.
בשנת 1949 עלה לארץ ישראל, ונמנה עם מייסדי הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. אקצין נחשב, יחד עם יצחק קלינגהופר, כמניחי "היסודות למשפט הציבורי ובכך תרמו תרומה מכרעת לפיתוח הדמוקרטיה הישראלית הצעירה". כמו כן היה בנימין אקצין מיוזמי ומקימי החוג למדעי המדינה, בפקולטה למדעי החברה, של האוניברסיטה העברית, בראשית שנות ה-50 ועמד בראשו בעשור הראשון לקיומו. בנוסף כיהן כדיקן הפקולטה למשפטים בשנים תשי"ב-תשי"ד, תשי"ז-תשי"ח, תשכ"ב-תשכ"ג.
אקצין היה ממצדדי הנורמליזציה ביחסי ישראל-גרמניה. ב-1963, טרם כוננו יחסים דיפלומטיים מלאים בין המדינות, עורר ביקורת כאשר ביקר באוניברסיטת היידלברג כמרצה-אורח במשך סימסטר. אקצין עמד בראשות המחלקה המדינית של ההסתדרות הציונית החדשה (הצ״ח).
בנימין אקצין הוא ממקימי אוניברסיטת חיפה והיה הרקטור הראשון שלה.
ב-1970 טען אקדמאי ערבי שבמסגרת ניסיונו להתקבל כמרצה באוניברסיטת חיפה, נדרש על ידי השב"כ לשמש כמשתף פעולה. בתשובה לשאילתא, הודה אקצין ששיקולי ביטחון מובאים בחשבון בעת קבלת אנשים למשרות הוראה. הוא הוסיף שאוניברסיטת חיפה אינה שונה בכך ממוסדות מקבילים. הרקטורים של האוניברסיטה העברית ושל אוניברסיטת תל אביב הכחישו קיום קריטריון כזה אצלם. אקצין הואשם בהפרת החופש האקדמי.
אקצין קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה. כמו כן, הוא חתן פרס ישראל (למדעי המשפט 1967).
נפטר בשנת 1985, ונקבר בהר המנוחות.
ג'וליה זהר

ג'וליה זהר היא אשת עסקים ערבית ישראלית נוצרית.

ביוגרפיה

זהר היא מורה בהשכלתה. מתגוררת בנצרת ומנהלת את מפעל "אל-ארז" - מפעל מוביל בתחומו לייצור טחינה וחלבה. תוצרת המפעל משווקת בישראל ומשנת 2005, גם בעולם - בעיקר בארצות הברית, כאשר אחוז הייצוא מכלל הפעילות מגיע ל-30%. גרעיני השומשום מיובאים מאתיופיה ושיטת הייצור היא מסורתית - בתהליך נעשה שימוש באידוי (מה שמונע את שינוי צבע הטחינה) וטחינה באבני ריחיים.
משפחת זהר היא הבעלים של מפעל זה והוא הועבר לשליטתם של ג'וליה וילדיה לאחר פטירתו של בעלה. לדבריה, את דרכי הניהול למדה מבעלה - בדגש על התמודדות עם בעיות ומציאת פתרונות. אל הניהול היא הגיעה לאחר שהתאלמנה, בניסיון לשמר את מפעל חייו של בעלה - מעיסוק רב-שנים בהוראה ובחינוך.
סורבה

סורבה (בצרפתית: Sorbet) הוא מאכל קפוא שנעשה מרסק פירות וחומרי גלם נוספים. הסורבה הוא סוג של ג'לאטו שאינו מכיל חלב ובניגוד לשרבט, גלידה דלת קלוריות, יכול להכיל אלכוהול.
הכנת הסורבה נעשית במכונה המערבלת את החומרים כך שלא יכנס לתערובת אוויר, זאת כדי לייצר את הסורבה דחוס ועשיר בטעם.
מקור הסורבה איננו ודאי, אך ידוע כי הסינים הכינו מנה שנעשתה משלג, מיץ ורסק פירות כבר לפני אלפי שנים. ישנה אגדה כי הסורבה הומצא ברומא, כאשר, לפי דרישתו של נירון קיסר, העבירו שליחים דליים מלאים בשלג אל אולם האירועים, שם עורבב השלג עם דבש ויין.
עם זאת, הסורבה כפי שהוא מוכר כיום הופיע בצרפת ב-1533 לאחר שיובא מאיטליה, כנראה על ידי קטרינה דה מדיצ'י שהגרה לצרפת על מנת להתחתן עם אנרי השני. בסוף המאה ה-17 הסורבה הוגש כבר ברחובות פריס ומשם הגיע לאנגליה ולאחר מכן לכל אירופה.
סורבה יכול להפוך לשרבט (מאכל אמריקאי) כשמוסיפים לו ביצים וחלב לפני שהוא קופא.
סורבה משמש גם כגלידה דיאטטית (מכיל כ-3% שומן) וגם כגלידה טבעונית.
וולברין והאקס-מן

תקציר העלילה

במהלך מתקפה על בסיס האקס-מן נחטפים פרופסור אקס וג'ין גריי. האירועים הללו מובילים לפירוק קבוצת האקס-מן. 
שנה אחת לאחר מכן, וולברין וחיה מחליטים לאחד מחדש את האקס-מן. אייסמן, שאדוקאט, סייקלופס, אמה פרוסט, אנג'ל ופורג' מצטרפים לצוות. בהמשך אמה פרוסט מצליחה לאתר את פרופסור אקס באי ג'נושה תחת השגחתו של מגנטו. בעקבות כך הצוות מחליט לצאת לג'נושה ולהחזיר את פרופסור אקס. לאחר קרב קצר עם מגנטו הצוות מצליח להציל את פרופסור אקס. 
בהמשך, פרופסור אקס יוצר קשר עם האקס-מן באופן טלפתי מהעתיד הרחוק ואומר לוולברין כי הוא צריך להנהיג את האקס-מן על מנת שהצוות יתמודד בהצלחה מול הסכנות השונות המאיימות על שלום העולם. העיקרית שבהן היא מלחמה בין בני-אדם למוטאנטים שבה זקיפי הסנטינל הרובוטים שבני האדם בנו על מנת להשמיד את המוטאנטים יהרסו את העולם.
מאוזר 86SR

מבנה

ה-86SR מבוסס על רובה ה-SP66 ויועד לכוחות משטרה וצבא. מנגנון הירי הוא בריח מסתובב ידני, המאפשר ירי בבודדות בלבד. הרובה אינו כולל כוונות ברזל אך ניתן לדגם אותו בכוונת טלסקופית. הרובה הוא בעל ארגונומיה טובה (בין השאר הוא כולל קת מתכוונת הניתנת להתאמה הן בתמוכת הלחי ואורך עקב הקת) ונחשב לנוח ליורה. הרובה הוא בעל "קנה צף" (free-floating) ונחשב למדויק ביותר, הוא בעל דיוק של 0.5 דקת קשת.

שימוש

ה-86SR משרת בכוחות הביטחון של ישראל, כולל בצה"ל ובמשטרת ישראל (ימ"מ וימ"ס), בעיקר בתפקידי לוחמה בטרור וזאת בשל דיוקו הרב. 
בצה"ל הוא נכנס לשירות בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 בכלים בודדים וב-1996 בכמויות גדולות יותר. בצה"ל הוא שימש לצד רובי M14, גליל צלפים, M89SR ו-M16A2E3 קלעים. תפקידו של ה-86SR הוא בעיקר לוחמה בטרור וצליפה כירורגית בשל דיוקו הרב. ב-1997 החליט צה"ל לעשות מהפכה בתחום הצליפה והחליף את כל רובי הצלפים שלו ב-M24 SWS הבריחי תוצרת נשקי רמינגטון, ומאוחר יותר הצטייד גם ברובי ה-SR-25 החצי-אוטומטיים. כתוצאה מכך, החלו רובי ה-86SR לצאת בהדרגה משירות אך גם כיום (2015) ה-86SR נמצא בשירות בקרב יחידות מיוחדות ישראליות בזכות דיוקו הרב והארגונומיה הנוחה מאוד שלו. בשנת 2018 רכש צה"ל את הבארט MRAD במטרה להחליף את רובי המאוזר 86SR הישנים בקרב היחידות המובחרות בתפקידי צליפת לוט"ר וצליפה בשטח בנוי, בה הירי נעשה גם בישיבה או בעמידה, כאשר הרובה מיוצב על גבי חצובה או שולחן ירי.
הרובה נמצא עד היום בשירות הימ"מ (היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של משטרת ישראל) כרובה בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו לתפקידי צליפה מדויקת בתרחישי לוחמה בטרור ושחרור בני ערובה, לצד רובי צלפים חדשים יותר, בהם ה-PGM Ultima Ratio וה-SR-25 Mk 11. חלק מרובי ה-86SR עברו שדרוג מקיף, כולל החלפת מעצה, קת ומתפסים, ודומים בצורתם לרובי ה-PGM. בשנים 2013 ו-2015 רכש הימ"מ את הבארט MRAD במספר קליברים כמערכת נשק צלפים העיקרית, והוא מחליף בהדרגה את הרובים הישנים והשחוקים.
ארץ הנסיכה אליזבת

גילוי האזור

ארץ הנסיכה אליזבת התגלתה ב-9 בפברואר 1931, על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בשנים 1931–1929, תחת פיקודו של סר דאגלס מוסון.

מקור השם

מוסון קרא ל-"ארץ הנסיכה אליזבת" על שמה של הנסיכה אליזבת, לימים, המלכה אליזבת השנייה.
ההכרזה הרשמית על השם, ב-18 בדצמבר 2012, הביאה להחמרת הסכסוך הדיפלומטי בין בריטניה לבין ארגנטינה.
עמנואל אופוסו יבואה

עמנואל אוֹפוֹסוּ יֶבּוֹאַה (בצרפתית: Emmanuel Ofosu Yeboah; נולד ב-1977 בכפר קיבי שבגינאה) הוא ספורטאי נכים, פעיל חברתי וידוען גינאי. קורות חייו הונצחו בסרט התעודי "המתנה של עמנואל" (2005).

ילדותו

יבואה נולד עם לקות ברורה בעצמות אחת הרגלים, שלא מאפשרת דריכה על אותה רגל ולא מאפשר לבישת מכנסיים. הוא גדל בכפר קטן בלא חשמל ובלא מים זורמים במדינת עולם שלישי, בתקופה בה לא הייתה באותה מדינה שום מודעות לנגישות, ומרבית נכי התנועה זחלו ברחובות ללא כיסאות גלגלים וקיבצו נדבות. בעקבות נכותו הברורה של עמנואל, אביו דרש מאמו שתנטוש אותו ביער עם לידתו. משסירבה האם לעשות זאת, עזב האב את המשפחה והאם פרנסה לבדה את עמנואל ואחיו. האב ניסה לחזור אל חיק המשפחה רק עשרות שנים מאוחר יותר, אחרי שיבואה הפך לגיבור לאומי ולידידם של שועי עולם כגון מזכ"ל האו"ם, קופי ענאן, שרי חוץ, כוכבי קולנוע, ספורטאים בינלאומיים, ראשי שבטים ונשיא המדינה.
יבואה היה תלמיד מצטיין, למרות הקושי שלו להגיע אל בית הספר, שהיה במרחק הליכה גדול. יבואה נאלץ להגיע אל בית הספר כשהוא הולך קילומטרים אחדים בכל כיוון, כשהוא שעון על קביים ונושא את ספריו. אמו של יבואה אסרה על יבואה לקבץ נדבות ואסרה עליו ועל אחיו לעבוד, מתוך חשש שהדבר יפגע בלימודיהם. יבואה היה היחידי מבין אחיו שהצליח לשכנע את האם שתאפשר לו לעבוד מעט, לצד לימודיו בבית הספר. יבואה הסביר לאמו כי הדרך היחידה שלו להשתלב בחברת הילדים היא לרכוש לעצמו כדור רגל ומשחקים נוספים. עבודתו של יבואה סיפקה לו דולר אחד ביום – סכום משמעותי לאדם פשוט בגינאה באותה תקופה, ויבואה הצליח לשכנע את אמו שתיקח חלק מהסכום הזה כסיוע לפרנסת המשפחה. כך סייע יבוא הנכה בפרנסת אחיו הגדולים וחסרי הלקות.
כשהיה יבואה בן שלוש-עשרה, החלה בריאותה של אמו להתדרדר בשל עומס עבודתה. יבואה החליט לקחת חלק גדול יותר בפרנסת המשפחה, אך לא רצה להתעמת עם אמו. הוא ברח מהבית באישון לילה ונסע אל עיר הבירה אקרה, מוכת האבטלה, שלא היה לו בה שום קרוב ורֶע ומצא בה עבודה שאפשרה לו לשלוח לאמו שני דולרים בכל יום.

נעוריו

באקרה גילה יבואה, שמצבם העגום של הנכים אינו ייחודי לכפר הולדתו, אלא חלק בלתי נפרד ממסורת מולדתו. הוא פגש בבירה נכים חסרי בית שאינם מודעים לקיומם של כיסאות גלגלים, זוחלים ברחובות, מקבצים נדבות ומגדלים את ילדיהם באוהלים ופחונים מאולתרים בגנים ציבוריים. יבואה שאף לשנות מצב זה בקנה מידה לאומי. הוא יזם מסע אופניים, שבו הוא הקיף לבדו את המדינה למרות נכותו. מסע אופניים זה תפס תשומת לב תקשורתית והפך את יבואה לגיבור לאומי עם נכות בולטת. יבואה ניצל את תושייתו, את הכריזמה שלו ואת שליטתו בשפה האנגלית כדי לאפשר את מסע האופניים הזה. המסע התאפשר בזכות שכנוע ראשי השבטים לאפשר לו לעבור בשטחם, בזכות שכנוע מאמן רכיבה על אופניים שיאמן אותו בהתנדבות ובזכות מכתב לעמותת ספורט נכים בארצות הברית שמבקש תרומה של זוג אופניים.
אלן באדלי

ביוגרפיה

באדלי סיים את לימודי התואר הראשון שלו ב-1956 בקולג' האוניברסיטאי של לונדון, ואת התואר השני בפסיכולוגיה סיים שנה מאוחר יותר באוניברסיטת פרינסטון. ב-1962 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'. מאז הוא מרצה וחוקר במוסדות אקדמיים שונים בבריטניה, כגון אוניברסיטת ססקס, סטירלינג, קיימברידג' ובריסטול. מ-2003 משמש כפרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת יורק בקנדה.
ב-1974 פיתח באדלי, בשיתוף עם עמיתו גרהם היץ', את מודל זיכרון העבודה. למודל הייתה השפעה רבה על חקר הזיכרון ברחבי העולם, והוא תרם באופן משמעותי להבנת אופן העיבוד והאחסון של מידע בזיכרון לטווח קצר. באדלי פרסם מאות מאמרים בנושא, וכן מספר ספרים, כגון "הזיכרון שלך: מדריך למשתמש" (1982) ו-"זיכרון עבודה, מחשבה ופעולה" (2007).
באדלי עסק גם בבניית מבחנים נוירופסיכולוגיים שונים, כגון מבחן CN REP ‏(Children's Test of Nonword Repetition), ריאיון זיכרון אוטוגרפי AMI ‏(Autographical Memory Interview), מבחן דפוסים חזותיים VTP ‏(Visual Patterns Test), מבחן עיבוד מהירות ויכולת שפתית SCOLP ‏ (Speed and Capacity of Language Processing Test), ומבחן ריברמיד לזיכרון התנהגותי RBMT ‏(Rivermead Behavioural Memory Test).
רכיכות

מאפיינים

תפוצתן של הרכיכות גדולה והן מצויות בכל רחבי העולם; רובן בים ומיעוטן במקווי מים מתוקים וביבשה. גופן של הרכיכות רך והן חסרות שלד פנימי. גוף רך זה מוגן לרוב על ידי קונכייה, הבנויה סידן פחמתי וקונכיולין. הקונכייה מופרשת על ידי הגלימה, שתחתיה נמצא אזור המכונה מרחב גלימה. לרכיכות יש מבנה ייחודי נוסף הנמצא במערכת העיכול של רובן: המשננת (רדולה), העשויה כיטין ונראית כשיניים זעירות. המשננת שימשה במקור לגירוד חומר צמחי מהמצע, אולם תפקודה משתנה בהתאם לבעל החיים הספציפי. הרכיכות מתאפיינות במערכת דם פתוחה, בה מוזרם דם אל תוך חלל הגוף, בו נמצאים האיברים.
המדע העוסק בחקר הרכיכות נקרא מלקולוגיה. המילונאי ראובן אלקלעי הציע במילונו את החידוש רַכִּיכַאי כשם לאדם שעוסק בחקר הרכיכות. ב-2003 חידשה האקדמיה ללשון העברית את השמות העבריים של רכיכות תחת המילון בעלי חיים: רכיכות (תשס"ד).]
ארבע המחלקות החשובות במערכת הרכיכות הן: הרב-לוחיתיים, החלזונות, הצדפות, והסילוניות. הרכיכות כוללות חלזונות, שבלולים, חשופיות, צדפות, תמנונים, ודיונונים.

מאכלי רכיכות

מאכלי רכיכות נפוצים במטבחים רבים. בין השאר משמשים חלזונות במטבח הצרפתי להכנת אסקרגו, רכיכות מכל הסוגים משמשות במטבח הסיני והיפני, צ'אודר צדפות הוא מאכל מהמטבח האמריקאי, קלמארי הוא מאכל עשוי דיונון שמקורו במטבח הים-תיכוני.
הרכיכות אינן כשרות על-פי ההלכה היהודית, כי אין להן קשקשים (ספר ויקרא, פרק י"א, פסוק י').
תחנה מרכזית קריית גת

מבנה התחנה

התחנה הוקמה ב-1983 והיא התחנה המרכזית האחרונה שהוקמה על ידי חברת "אגד". את התחנה תכנן האדריכל נחום שני שתכנן מספר תחנות אוטובוסים מרכזיות. בתחנה מספר מצומצם של בתי עסק בעיקר בתחום המזון המהיר. בצד אחד של התחנה נמצאים הרציפים לקווים העירוניים והאזוריים ובצד השני הרציפים לקווים הבינעירוניים.
טים רובינס

ביוגרפיה

רובינס נולד בווסט קובינה שבקליפורניה, למשפחה אירית קתולית אדוקה, וגדל בניו יורק. בצעירותו, אביו שכנע אותו להתמקד בשירה, אך רובינס, שנמשך למשחק, הצטרף בגיל 12 לחוגי תיאטרון. כשסיים את לימודיו עבר ללוס אנג'לס והקים קבוצת תיאטרון קטנה בשם "כנופיית השחקנים".
בשנות ה-80 השתתף במספר סרטים בעלי תקציב דל, אך בשנת 1992 השתתף בשני סרטים: "השחקן" ו"בוב רוברטס" - סרט סאטירה מוקומנטרי שרובינס גם כתב, הפיק וביים. בשנת 1994 שיחק בסרט "חומות של תקווה" לצד מורגן פרימן. רובינס היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר על בימוי הסרט "גבר מת מהלך". בשנת 2003 השתתף בסרט "מיסטיק ריבר" ועל משחקו זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 2014 שיחק במיני-סדרה הקומית "אוצרות בבל" לצד וויל פארל, טובי מגווייר, קריסטן ויג ועוד. למיני-סדרה נמנו 6 פרקים ששודרו ברשת IFC אשר נמצאת בבעלות AMC.   
בשנים 1988–2009 היה רובינס במערכת יחסים זוגית עם השחקנית סוזן סרנדון ולהם שני בנים: ג'ק (נולד ב-1989) ומיילס (נולד ב-1992).
אליט

אליט הוא מרכיב מינרלי עיקרי בקלינקר של צמנט פורטלנד. נוסחתו הכימית: 3CaO·SiO₂, שמו המקוצר לפי הכימיה של חומרים צמנטים: C₃S.
אליט הוא אחד מארבעת המינרלים: אליט, בליט, פליט וצליט המרכיבים את הקלינקר (ישנם עוד 5 מינרלים הנמצאים בקלינקר, אך הם לא מופיעים בצורה קבועה). תכולתו בקלינקר נעה בין 45 ל-50 אחוזים.
האליט התגלה בשנת 1897 על ידי טרנבום (Törneborn) בעת שעסק בחקר מבנה המינרל טריקלציום סיליקט.
ב-1977 גילתה הגאולוגית שולמית גרוס את המינרל בתצורת חתרורים שבנגב, ולצורה הטבעית של המינרל (בניגוד לאליט שנוצר באופן מלאכותי) ניתן השם חתרוריט על שם המקום בו נתגלה.