מיכל מרטיקן

קריירה ספורטיבית

מרטיקן השתלב בצמרת חותרי הקאנו העולמית כבר כנער. בגיל 16 ניצח לראשונה בתחרות במסגרת גביע העולם, ובאותה שנה (1995) גם זכה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בנוטינגהאם. באולימפיאדת אטלנטה (1996) הדהים כשזכה במדליית הזהב והוא בן 17 בלבד. הייתה זו גם המדליה האולימפית הראשונה עבור סלובקיה, ששלוש שנים קודם לכן נפרדה מצ'כיה, עם פירוק צ'כוסלובקיה.
ב-1997 הוכתר לראשונה גם כאלוף העולם, באליפות העולם שנערכה בטרס קורואס שבברזיל. ב-1998 לא הצליח לזכות באליפות אירופה שנערכה ברודניצה נאד לאבם שבצ'כיה, והסתפק במדליית הכסף, כסגנו של הצ'כי דוד ינצ'אר. גם באליפות העולם שנערכה בלה סאו ד'אורז'יי ב-1999 לא הצליח לזכות בתואר, וזכה במדליית הארד. באולימפיאדת סידני (2000) איבד גם את התואר האולימפי, לטובת הצרפתי טוני אסטאנגה, וזכה במדליית הכסף. המשחקים סימנו את ראשית היריבות בין השניים על הבכורה העולמית, יריבות שנמשכה לאורך העשור הראשון של המאה ה-21.
ב-2002 הצליח מרטיקן להשיב לעצמו את תואר אלוף העולם, לאחר חמש שנים, בתחרות שנערכה בבור-סן-מוריס. באליפות אירופה שנערכה באותה שנה בברטיסלאבה שוב נכשל במאבק על התואר, ואף לא עמד על הפודיום. באליפות העולם שנערכה באאוגסבורג ב-2003 הוכתר בפעם השלישית, והשנייה ברציפות, כאלוף העולם. ככזה הגיע לאולימפיאדת אתונה (2004), בה גם נשא את דגל סלובקיה בטקס הפתיחה. עם זאת, גם באתונה הפסיד לאסטאנגה, והסתפק במדליית הכסף. תוצאה זו הושגה לאחר החלטה שנויה במחלוקת של השופטים להענישו בשתי שניות, החלטה שבזכותה ניצח אסטאנגה, בהפרש של 12 מאיות השנייה.
באליפות העולם שנערכה בפנרית' ב-2005 איבד את תוארו, וזכה במדליית ארד. באליפות הבאה, שנערכה בפראג ב-2006 זכה במדליית כסף, והישג דומה רשם גם באליפות אירופה שנערכה באותה שנה בל'ארז'נטייר-לה-בסה. בשנת 2007 זכה בפעם הרביעית באליפות העולם, בפוז דו איגואסו. באותה שנה נערכה אליפות אירופה בעיר הולדתו, ליפטובסקי מיקולאש, ולראשונה הצליח לזכות גם בתואר זה. באליפות אירופה שנערכה בקרקוב ב-2008 זכה פעם נוספת בתואר. באותה שנה הצליח גם לגבור על אסטאנגה באולימפיאדת בייג'ינג (2008), וזכה בתואר האולימפי 12 שנים לאחר שעשה זאת לראשונה. בכך היה לחותר הקאנו הראשון בהיסטוריה שזוכה בארבע מדליות אולימפיות בסלאלום.
באליפות אירופה שנערכה בנוטינגהאם ב-2009 זכה בתואר בפעם השלישית ברציפות, אך הפסיד לאסטאנגה באליפות העולם שנערכה בלה סאו ד'אורז'יי, והסתפק במדליית הכסף. בשנת 2010 שחזר את הישגיו: הוא זכה באליפות אירופה שנערכה בברטיסלאבה (בפעם הרביעית ברציפות), ובמדליית הכסף באליפות העולם שנערכה בליובליאנה, שוב כסגנו של אסטאנגה. באליפות העולם שנערכה ב-2011 בברטיסלאבה ובאליפות אירופה שנערכה ב-2012 לא הצליח כלל להתברג בין שלושת הראשונים.
באולימפיאדת לונדון (2012) איבד מרטיקן שוב את תוארו לאסטאנגה, והסתפק במדליית ארד, המדליה האולימפית החמישית שלו.
בנוסף לזכיותיו במקצי היחידים, היה מרטיקן שותף לכמה הישגים בתחרויות הקבוצתיות, כחלק מנבחרת סלובקיה באליפויות העולם (מדליות זהב בטרס קורואס 1997, אאוגסבורג 2003, לה סאו ד'אורז'יי 2009 וברטיסלאבה 2011 ומדליית ארד בנוטינגהאם 1995) ובאליפויות אירופה (מדליות זהב ברודניצה נאד לאבם 1997, מצאנה 2000, ברטיסלאבה 2002, ליובליאנה 2005, ליטובסקי מיקולאש 2007, קרקוב 2008, ברטיסלאבה 2010 ואאוגסבורג 2012 ומדליית כסף בל'ארז'נטייר-לה-בסה 2006.

חייו האישיים

בשנת 1997 היה מרטיקן מעורב בתאונת דרכים בה פגע בהולך רגל והרגו. הוא הועמד לדין בגין הריגה, לאחר שנמצא כי נסע במהירות גבוהה מהמהירות המותרת, ועד לתחילת המשפט שלו נשלל רישיון הנהיגה שלו. אף על פיכן, נתפס מרטיקן זמן קצר לאחר מכן כשהוא נוהג. להפרת תנאי השחרור שלו היו יכולות להיות השלכות על תוצאות המשפט, ואולם בהחלטה שנויה במחלוקת החליט נשיא סלובקיה רודולף שוסטר לחון אותו. ההליכים המשפטיים הופסקו, והוא שוחרר.