google/wiki40b huggingface dataset:
ויקטור דרגונסקי

קורות חיים

דרגונסקי נולד בניו יורק להורים יהודים שהיגרו לארצות הברית מהומל שברוסיה הלבנה. אמו באה מהאינטליגנציה הרוסית (משפחה של רופאים ומורים); אביו היה בנו של בעל מכולת. בעקבות קשיי תעסוקה וחיי עוני חזרו הוריו איתו להומל בשנת 1914. במהלך מלחמת העולם הראשונה מת אביו מטיפוס ואמו התחתנה עם קומיסר סובייטי שמת ב-1920. ב-1922 נישאה אמו בשלישית, עם מיכאיל רובין, שחקן התיאטרון היהודי, והמשפחה נסעה איתו ברחבי רוסיה. ב-1925 הגיעו למוסקבה; רובין נסע לסיבוב הופעות ולא שב, וויקטור, יחד עם אמו ואחיו הצעיר, השתקעו בעיר. כדי לעזור בפרנסת המשפחה החל דרגונסקי לעבוד עוד כשהיה נער (כשייט בנהר מוסקבה, כחרט, כפועל לייצור ציוד רכיבה). בשנת 1934 סיים לימודי תיאטרון והופיע כשחקן בתיאטראות שונים במוסקבה. בהמשך היה ליצן בקרקס מוסקבה, הלחין מילים לפזמונים וחיבר מערכונים לתיאטרון.
את דרכו כסופר החל בגיל 48. ספרו הראשון, "סיפורי דניס" (ברוסית: Денискины рассказы; דניס הוא שם בנו הבכור), ראה אור בשנת 1961 וכבש מיד את קהל הקוראים. הרפתקאותיו של דניס, תלמיד בית הספר היסודי, נחשבים היום לקלאסיקה והם נכללים בספרי הלימוד בבתי הספר ברוסיה. הם גם תורגמו לשפות רבות, בהן הינדי ויפנית. גם כיום, שנים לאחר שחוברו, ילדים אוהבים לקרוא את הרפתקאותיו המצחיקות, החכמות ומלאות התום של דניס וחבריו.
ויקטור דרגונסקי מת בשנת 1972 מהתקף לב, והוא בן 59 בלבד.
שני ילדיו של ויקטור דרגונסקי, דניס דרגונסקי (יליד 1950), פילולוג, סופר ועיתונאי, וקסניה דרגונסקיה, דרמטורגית, סופרת ילדים ומבקרת אמנות, חיים במוסקבה.
קונסטנטין השלישי, מלך סקוטלנד

קורות חיים

קונסטנטין היה בנו של קולן, מלך סקוטלנד (Cuilén mac Iduilb). קונסטנטין הומלך כמלך סקוטלנד לאחר מותו של קנת השני (סינאד מק מל קולם), אשר ככל הנראה נרצח על יד פינגואלה, בתו של קונקאר מורמאר אנגוס. היסטוריונים סבורים שהרצחו של קנת בוצע ביוזמת קונסטנטין.
ג'ון מפרדון מכנה את קונסטנטין בכינוי "הקירח" אולם אין עדויות אחרות להיות קונסטנטין קירח.
על פי "דברי ימי מלכי אלבה" מלך קונסטנטין 18 חודשים. "דברי ימי טיגרנאך" מציין כי קונסטנטין נהרג בקרב בשנת 997, ככל הנראה בראת'אינבראמונד (Rathinveramond) - במפגש נהר אלמונד עם הנהר טיי, בסמוך לפרת'. ככל הנראה קנת השלישי הרג את קונסטנטין ומלך אחריו.
לקונסטנטין לא היו צאצאים.
רפה נוי (סרט)

עלילה

הסרט מבוסס באופן רופף על השערות הקשורות לתעלומת אי הפסחא. בסרט מתואר משולש אהבה בין בן מעמד האדונים ("ארוכי האוזניים"), בן מעמד העבדים ("קצרי האוזניים") ובין אישה ששניהם מאוהבים בה, גם היא ממעמד העבדים . במהלך הסרט ניתן לראות כיצד בני מעמד האדונים משעבדים את בני מעמד העבדים לבנות עבורם פסלי אבן ענקיים המכונים "מואי". הסרט מתאר גם את "פולחן איש הציפור" בו אנשים מקבוצות שונות מתחרים זה בזה מי יביא ראשון ביצה של ציפור מיוחדת שחיה באי. הפולחן הופך בסוף גם לקרב על ליבה של בת המעמד הנמוך אשר במרכז משולש האהבה. בן מעמד האדונים זוכה בתחרות ובליבה של הנערה. הסרט מתייחס גם לעובדה שעצים רבים נכרתים על מנת לבנות מזחלות להובלת פסלי המואי. בסוף הסרט, בני מעמד העבדים מורדים בבני מעמד האדונים ומפילים חלק מפסלי המואי. הנערה ממשולש האהבה יולדת ובסוף היא, התינוק ובן מעמד האדונים בורחים מהאי בסירה קטנה.

מקור שם הסרט

"רפה נוי" הוא שמו הפולינזי של אי הפסחא מאז אמצע המאה ה-19, קודם לכן כינו אותו הילידים "טה פיטו או טה הנואה" (Te Pito O Te Henua) שפירושו "טבור העולם". האי מוכר יותר בעולם בשם שנתן לו חוקר הארצות ההולנדי יאקוב רוחבן, משום שהאי התגלה לו לראשונה בחג הפסחא (5 באפריל 1722).
אריאל היימן

קורות חייו

אריאל נולד ב-1953 בירושלים. למד בבית הספר היסודי והתיכון בגימנסיה העברית. נשוי לרויטל, אב לארבעה בנים וסב לנכדים.

שירות צבאי

התגייס לצה"ל ב-1971 לסיירת מטכ"ל. אחרי קורס קצינים עשה הסבה לשריון שם שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בחטיבה 7. השתחרר בדרגת סגן ב-1975. שירת במילואים במגוון תפקידים פיקודיים בחיל השריון ממפקד פלוגה ועד למפקד חטיבה. בשנת 2002 מונה לקצין המילואים הראשי הראשון. במסגרת זו יזם והוביל את שינוי התפיסה לגבי מודל המילואים. ועדה בראשות היימן הציגה בפני המטה הכללי מודל מילואים חדש. לאחר אישור המטה הכללי ואישור שר הביטחון שאול מופז, ועדת השרים למערך המילואים, והממשלה, הוקמה הוועדה לחוק המילואים בראשותו של פרופ' אבישי ברוורמן. היימן ריכז את עבודת הוועדה ולאחר אישור הממשלה הביא את חוק המילואים לאישור הכנסת. החוק עבר בקריאה ראשונה במאי 2005 טרם פיזורה של הכנסת. לאחר מלחמת לבנון השנייה הובא החוק עם שינויים מסוימים ואושר על ידי הכנסת באפריל 2008. בנוסף לפעילותו זו יזם היימן גם את אמנת הסטודנטים בין האוניברסיטאות לסטודנטים המשרתים במילואים, ואת אמנת המעסיקים בין המעסיקים לעובדיהם המשרתים במילואים. הוא יזם והביא בפני ממשלת ישראל את ההצעה ליום ההוקרה למערך המילואים אשר מצוין מאז מדי שנה בל"ג בעומר. יום זה כולל בין השאר טקסי הוקרה לחיילי המילואים וטקס במשכן הנשיא להוקרת יחידות המילואים המצטיינות. היימן השתחרר בסוף שנת 2005 ומאז ממשיך בשירותו במילואים במגוון תפקידים.

מחקר

היימן החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים גאולוגיה וביולוגיה ב-1975, וסיים בהצטיינות. בין השנים 1982–1985 למד לתואר שני. עבודת המחקר עסקה בנושא "הגאולוגיה של צפון עמק החולה ורמת הבניאס תוך הדגש למשקעי מעיינות (טרוורטין)". בין השנים 1986–1990 עשה את עבודת הדוקטורט במחלקה לגאולוגיה באוניברסיטה העברית. נושא המחקר היה "התפתחות בקע ים המלח בצפון ישראל בפליוקן ובפליסטוקן". בשנים אלו התגורר עם משפחתו ברמת הגולן ועבד במכון לחקר הגולן.
בשנת 1990 יצא לפוסט דוקטורט באוניברסיטת אוהיו, שבארצות הברית. שם התמחה בין השאר בגיאוכרונולוגיה תוך פיתוח שיטת K-Ca, ושימוש בשיטות K-Ar, Ar/Ar ו- Rb-Sr. המחקר עסק בעיקרו בוולקניזם ובטקטוניקה של הרכס הטרנסאנטארקטי שבאנטארקטיקה. עם חזרתו ארצה בשנת 1992 התמנה לחוקר בכיר במכון הגאולוגי בירושלים וכמורה מן החוץ באוניברסיטה העברית. מחקריו נוגעים במספר תחומים: א. טקטוניקה וולקניזם בצפון מזרח ישראל ב. בקע ים המלח בצפון מדינת ישראל ומצפון לה, ובפרט המשכו בטורקיה. ג. פאלאוסייסמיקה, רעידות אדמה, התנזלות וסיכונים סייסמיים. ד. גיאוכרונולוגיה.

מכון דוידסון לחינוך מדעי

בין השנים 2008–2017 שימש אריאל היימן כמנכ"ל מכון דוידסון לחינוך מדעי, הזרוע החינוכית של מכון ויצמן למדע. בתחילת תפקידו איגד את כל הפעילויות החינוכיות של מכון ויצמן למדע שהחלו כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20, תחת קורת הגג של מכון דוידסון. במסגרת תפקידו, התרחבה הפעילות באופן משמעותי והיא כוללת כיום למעלה מ-70 תוכניות שמטרתן טיפוח החינוך המדעי-טכנולוגי בישראל, המורים, התלמידים והקהל הרחב. היימן ייצר בין השאר שיתופי פעולה עם משרד החינוך ועם גופים חינוכיים נוספים בארץ ובעולם.

פעילות נוכחית

עם סיום תפקידו במכון דוידסון הקים אריאל עם אשתו את חברת "אור", העוסקת בין היתר בשירותי הערכת אפקטיביות ארגונים. בנוסף, חזר אריאל להוראה באוניברסיטה העברית ולמחקר בתחום הגאולוגיה, ומגיש בימי שני בשבוע את התוכנית "רצועת הביטחון" בגלי צה"ל.
א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה

אַבְּהַאי צָ'רָנָארָוִינְדָה בְּהַקְטִיוֵדַאנְטָה סְוָאמִי פְּרַבְּהוּפָּאדָה (בבנגלית: অভয় চরণারবিন্দ ভক্তিবেদান্ত স্বামী প্রভুপাদ, בסנסקריט: अभय चरणारविन्द भक्तिवेदान्त स्वामी प्रभुपाद; 1 בספטמבר 1896 - 14 בנובמבר 1977) היה מורה רוחני הודי שהקים בשנת 1965 את התנועה הבינלאומית לתודעת קרישנה.

ביוגרפיה

בהקטיוודאנטה סוואמי נולד בכלכותה בשם אַבְּהַאי צָ'רָן דֶה. ב-1920 סיים תואר ראשון בפילוסופיה בקולג' הכנסייה הסקוטית. באותה עת התחתן והקים עסק בתחום הרוקחות. ב-1922 הגורו שלו, מנהיג רוחני בזרם הגאודיה ואישנוויזם, דחק בו להפיץ את עקרונות הבהקטי בעולם המערבי. ב-1933 הוסמך רשמית באללהאבאד על ידי מורו הרוחני. לאחר מכן, אבהאי הקדיש את זמנו הפנוי ללימוד והוראת כתבי הבהקטי. ב-1947 אגודת מורו, הגאודיה מאטהה, הכירה בלמדנותו והעניקה לו את התואר בהקטיוודאנטה.
ב-1954 בהקטיוודאנטה פרש מחיי משפחה, והקדיש את כל זמנו לעבודה תאולוגית. ב-1959 לקח על עצמו את נדר הנזורה (סנניאסה) והחל כותב ביאורים והתעמקויות לכתבים הוודים. ב-1965 הפליג לארצות הברית, שם ייסד את התנועה הבינלאומית למען תודעת קרישנה. לפיתוח חמלה, אחריות, מחשבה צלולה ופרנסה הוגנת, הוא ביקש מתלמידיו להקפיד על צמחונות ואיפוק מיני במסגרת הנישואים, להימנע מסמים ומהימורים, ולערוך מדיטציה על המנטרה הרא קרישנה. התנועה הפכה פופולרית בקרב צעירים ברחבי העולם (בכללם ג'ורג' האריסון מלהקת הביטלס), וספריו זכו להערכה רבה מאינדולוגים מובילים.
על אף גילו המתקדם, בהקטיוודאנטה תרגם וביאר עשרות כרכים אודות התרבות העתיקה של הודו (כדוגמת הבהגווד גיטה והבהאגווטה פוראנה). הוא הקים למעלה ממאה מרכזים ברחבי העולם, וחנך אלפי תלמידים.
גלגול שני

הפקה

כמו באלבום הקודם, דני סנדרסון היה מי שכתב והלחין את כל השירים, פרט לקטעים האינסטרומנטליים "מנגו א לה רמפה", "אלופי הדמקה" ו"נוסטלגיה". האלבום נחשב לפחות מצליח מקודמו, והשירים המוכרים ביותר בו הם "רוני", "מילים יפות", "אה או" ו"רק עם אופנוע". האלבום מעולם לא יצא על גבי תקליטור, ורק חלק משיריו צורפו לאוסף "20 הלהיטים" של גזוז. זמן קצר אחרי הוצאתו התפרקה הלהקה. כמו כן, שני שירים מתקליט זה מעולם לא ראו אור על גבי תקליטור והם הנעימה האינסטרומנטלית "מנגו א לה רמפה" והגרסה המקורית של השיר "היא התיישבה ליד פסנתר" (באלבומי האוסף הבאים של הלהקה מופיעה גרסה שהוקלטה מחדש).
מהאלבום יצאו השירים הללו לרדיו: "רוני" שהגיע למקום 3 במצעד השבועי ברשת ג', "אה או" שהגיע לראש המצעד השבועי של רשת ג' למשך 3 שבועות, ומאוחר יותר הגיע למקום ה-19 במצעד השנתי של תש"ם (1980) של התחנה, ו"רק עם אופנוע" שהגיע גם הוא בשיאו למקום ה-3 במצעד השבועי ברשת ג'. הלהקה הגיעה גם למקום השני בתואר "להקת השנה" במצעד השנתי.
ליאת איילון

פרופ' ליאת איילון (נולדה בשנת 1973) היא סגנית ראשת בית הספר לעבודה סוציאלית וראש התוכניות להשלמה לתואר שני באוניברסיטת בר-אילן. פרופ' איילון היא חברה באקדמיה הצעירה הישראלית וחוקרת בולטת בתחום הגרונטולוגיה. תחומי מחקריה הם גילנות, מטפלים זרים, דיכאון בקרב קשישים, דמנציה ודיור מוגן.

ביוגרפיה

איילון למדה לתואר ראשון במדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. למדה לתואר שני בפסיכולוגיה ולתואר שלישי בפסיכולוגיה קלינית במכון הטכנולוגי של אילינוי. נושא עבודת התזה שלה היה: A comparison of depressive symptoms in African Americans and Caucasian Americans, ונכתבה בהנחיית ד"ר מיכאל יאנג. את עבודת הדוקטורט שלה, שנכתבה גם היא בהנחייתו של יאנג, כתבה בנושא: "An explanatory model of racial variations in illness behaviors". לאחר סיום הדוקטורט המשיכה להתמחות ולפוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בסן-פרנסיסקו בתחום רפואה גריאטרית.

פועלה האקדמי

פרופ' איילון פרסמה מאמרים רבים שהופיעו בכתבי עת מובילים בתחום הזקנה וזכו להכרה בינלאומית. מחקריה עוסקים בגילנות, שילוב שירותי בריאות הנפש במרפאות קופות החולים ושילוב בין הטיפול הפורמלי בזקנים עם הטיפול הבלתי פורמלי בהם.
בין השנים 2014–2018 הייתה יושבת ראש בקבוצת מחקר בינלאומית שעסקה בגילנות; בין השנים 2015–2019 הייתה חברה באקדמיה הבינלאומית למדעים. בנוסף, היא משמשת באופן קבוע כשופטת של כתבי עת בינלאומיים ושל קרנות מחקר. היא שימשה כיושב ראש המדעי של הכנס של האגודה הישראלית לגרונטולוגיה שהתקיים ב-2013 ושימשה בתור חברת הוועדה המדעית של כינוס האגודה האירופית לטיפול התנהגותי קוגניטיבי ב-2015. היא גם שימשה בתור יועצת לתוכנית הלאומית למניעת אובדנות. כמו כן, היא מרצה בהתנדבות בתחום מחקרה במסגרות בלתי פורמליות שונות.
איילון שימשה כחברה בקבוצת המחקר SAPEA, שהוזמנה על ידי הנציבות האירופית להכין דו"ח בנושא "שינוי עתיד ההזדקנות". היא משמשת גם כחברה בארגון הבריאות העולמי בקבוצה לפיתוח קמפיין עולמי למאבק בגילנות. בנוסף, היא מייעצת בביטוח הלאומי בפרויקטים חדשניים שונים בתחום הגילנות. פרופ' איילון מרכזת את תוכנית הדוקטורנטים הבינלאומית בנושא גילנות במימון האיחוד האירופי. היא גם נציגת ישראל של תוכנית MascAge במימון האיחוד האירופי לחקר גברויות מזדקנות בספרות ובקולנוע. מחקריה נתמכים על ידי הקרן הישראלית למדע, קרן גרמניה-ישראל, משרד הבריאות, המוסד לביטוח לאומי, והמכון הישראלי למחקר מדיניות בריאות.
בשנת 2009 קיבלה פרס חוקרת צעירה מצטיינת מאיגוד הגריאטרים של ארצות הברית ובשנת 2010 קיבלה פרס מהקולג' הבינלאומי לפסיכו-נוירופרמקולוגיה. איילון קיבלה מענק מאוניברסיטת מישיגן ושימשה כפרופ' אורחת באוניברסיטה בשנת 2013.
דרדנלים

הדרדנלים (טורקית: Çanakkale Boğazı - "מצר צ'נקאלה"; יוונית: Δαρδανέλλια) הם מצר ים בצפון-מערב טורקיה המחבר את הים האגאי עם ים מרמרה. כמו מצר הבוספורוס, הדרדנלים מפרידים בין אירופה (חצי-האי גליפולי) לבין אסיה. העיר הראשית השוכנת לגדות הדרדנלים היא צ'נקלה והיא העניקה למצר את שמו בטורקית.
המצר ארוך וצר - אורכו מגיע ל-61 ק"מ ורוחבו נע בין 1,200 מטר ל-6 ק"מ. עומקו הממוצע של המצר הוא 55 מטר ועומקו המרבי מגיע ל-82 מטר. בשל הבדלים בריכוז המלח בין מי ים מרמרה ומי הים האגאי, זורמים מים דרך המצר בשני הכיוונים. מי ים מרמרה זורמים דרומה בזרם עילי ואילו המים הכבדים יותר מהים האגאי זורמים צפונה בזרם תחתי. מצרי הדרדנלים הם בין מצרי הים העמוסים והקשים ביותר לניווט בעולם. בגלל זרמי הים במצר והשפעת הגאות בים השחור ובים מרמרה, יש ואוניות חייבות להמתין לתנאים נוחים להפלגה בטרם הן נכנסות למעבר ים זה. 
הדרדנלים נקראו הלספונטוס (Ελλήσποντος) בעת העתיקה. משמעותו של השם הוא "ים הֶלֶה", על-שמה של הלה, בתו של אתמס, שטבעה במקום לפי המיתולוגיה היוונית, כשנפלה מהאיִל המוזהב.

היסטוריה

בשל מיקומם האסטרטגי נודע לדרדנלים תפקיד חשוב לאורך ההיסטוריה ואין ספור פולשים חצו אותם בשני הכיוונים.
העיר העתיקה טרויה שכנה סמוך לכניסה המערבית למצר, ועל חופו של המצר ביבשת אסיה התרחשה מלחמת טרויה. טרויה שלטה על התנועה במעבר ים אסטרטגי זה. בשנת 480 לפנה"ס חצה את המצר צבאו של חשיארש הראשון במהלך מלחמת פרס-יוון. בשנת 334 לפנה"ס חצה צבאו של אלכסנדר הגדול את המצר בכיוון ההפוך.
בימי האימפריה הביזנטית השליטה בדרדנלים הייתה חיונית להגנת קונסטנטינופול והיוותה מקור הכנסה בולט לשליטי האזור. במוזיאון הארכאולוגי באיסטנבול מוצג לוח שיש ועליו חרוט חוק שנחקק על ידי קיסר האימפריה הביזנטית אנסטסיוס הראשון, המפרט את תעריפי המעבר בבית המכס של הדרדנלים.
השגת שליטה בדרדנלים, או זכויות מעבר מיוחדות, הייתה אחת מן המטרות המרכזיות במדיניות החוץ של האימפריה הרוסית במהלך המאה ה-19. בתקופת המלחמות הנפוליאוניות רוסיה, בתמיכת האימפריה הבריטית, הטילה מצור על הדרדנלים בשנת 1807. בעקבות תוצאות המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828-1829) נחתם הסכם בין רוסיה לטורקיה (Hünkâr İskelesi Antlaşması) המאפשר להגביל מעבר ספינות במצר, השייכות למדינות שאינן לחוף הים השחור. 
השליטה בדרדנלים וזכות המעבר דרכם היו אחת העילות הקבועות למלחמות רוסיה-טורקיה השונות החל מהמאה ה-19 עד לימי המלחמה הקרה. לדרדנלים נודעה חשיבות מכרעת גם במהלך מלחמת העולם הראשונה. קרב גליפולי התרחש ב-1915 בין צבא האימפריה העות'מאנית לכוחות מדינות ההסכמה מבריטניה, מאוסטרליה ומניו זילנד שפלשו לחצי האי גליפולי, והסתיים בהדיפת הפלישה.
אוניברסיטת קיוטו

אוניברסיטת קיוטו (ביפנית: 京都大学, Kyōto daigaku, וכן 京大, Kyōdai) היא אוניברסיטה בולטת ברשת האוניברסיטאות הלאומיות היפניות, הנמצאת בעיר קיוטו ביפן. זוהי האוניברסיטה השנייה שנוסדה ביפן, ואשר הייתה בעבר אחת מן האוניברסיטאות הקיסריות. באוניברסיטה לומדים כ-22,000 סטודנטים בתוכניות לתואר ראשון ולתארים מתקדמים.

היסטוריה

האוניברסיטה הקיסרית של קיוטו (京都帝國大學, Kyōto teikoku daigaku), אשר הייתה חלק ממערכת האוניברסיטאות הקיסריות, נוסדה ב-18 ביוני 1897. יחד עם יסוד האוניברסיטה נפתח בה בית ספר למדע וטכנולוגיה. בשנת 1899 נפתחו באוניברסיטה בתי ספר לרפואה ולמשפטים, ובשנת 1906 בית ספר למדעי הרוח. כל זאת לצד עיסוקה העיקרי של האוניברסיטה במחקר והוראת מדעי הטבע.
לאחר מלחמת העולם השנייה נוסדה אוניברסיטת קיוטו, אשר מיזגה לתוכה את האוניברסיטה הקיסרית ואת בית הספר הגבוה השלישי (第三髙等學校, Daisan kōtō gakkō), אשר הוקדש למחקר ולהוראת המדעים עוד משנת 1886. בשנת 2004 התאגדה אוניברסיטת קיוטו, על פי חוק, כאוניברסיטה לאומית, בדומה לאוניברסיטאות לאומיות אחרות ביפן. על אף התאגדותה, צעד שהוביל לעצמאות כלכלית רבה יותר, אוניברסיטת קיוטו עדיין נשלטת באופן חלקי על ידי משרד החינוך היפני.

אקדמיה

אוניברסיטת קיוטו מפרסמת עצמה כמוסד המטפח "רוח עצמאות". שישה מבין מרצי ובוגרי האוניברסיטה זכו בפרס נובל ושניים במדליית פילדס. בעשור הראשון של המאה ה-21 מדורגת האוניברסיטה באופן קבוע בין האוניברסיטאות הטובות בעולם. האוניברסיטה אף ידועה כערש הולדתה של "אסכולת קיוטו" בתחום הפילוסופיה.
הפעילות האקדמית של האוניברסיטה מתקיימת בשלושה קמפוסים ברחבי העיר קיוטו.
שער יציג

שער יציג (באנגלית: Exchange rate) הוא שער החליפין שנקבע לכל מטבע בר המרה הנסחר בשוק הכספים. השער היציג מוגדר "מחיר יחידה של מטבע מקומי הוא יחידה של מטבע זר כפול השער היציג". לדוגמה, אם אירו אחד עולה 5.0 ש"ח אז מחיר יחידה אחת של מטבע מקומי (ש"ח) הוא יחידה אחת של מטבע זר (אירו) כפול 0.2, והשער היציג של השקל הוא 0.2.
בכל מדינה נקבעים שערי המטבע על ידי הבנק המרכזי של אותה מדינה.

שער יציג ריאלי

שער יציג ריאלי (באנגלית: Real exchange rate) הוא השער היציג מותאם לכח הקניה, או ליחס בין אינדקס המחירים המקומי לזה של המדינה הזרה. לדוגמה אם גביע קוטג' עולה בארץ 6 ש"ח, ובאירופה עולה אותו גביע 1 יורו, והשער היציג הוא 0.2, אז שער החליפין האמיתי הוא 6 ש"ח כפול 0.2 (מחיר הגביע ביורו בארץ) חלקי 1 יורו (מחיר הגביע ביורו באירופה). כלומר, השער היציג הריאלי הוא 1.2 שקל ליורו אחד.
לתפוס את השמים

עונה ראשונה (2000)

בפתח העונה הראשונה נורית (אורלי זילברשץ-בנאי), קלינאית תקשורת, מגלה את בעלה האהוב רוני (יורם חטב) מתפלל שחרית ונמצא בתהליכים מתקדמים של חזרה בתשובה. היא מנסה להסתגל לכך, טובלת עבורו במקווה ובים על מנת שיוכלו לקיים יחסי מין על פי ההלכה. רוני מרחיק לכת ולמורת רוחם של אשתו וילדיו, עודד (עופר סקר) ושירה (כרמל סידי, בעונה השנייה אלי קרן-אסף) הוא מסלק מהבית את ירמיהו, כלב המחמד של המשפחה. רוני מתחיל לעבוד ברדיו פיראטי חרדי בירושלים, והקרע בין רוני לנורית מחריף עד שנורית מבקשת מרוני שיעזוב את הבית. העונה מסתיימת כאשר השניים מתלבטים האם להתגרש או לא.

עונה שנייה (2005)

בעונה השנייה נורית ורוני מנותקים אך לא גרושים. נורית מנהלת רומן עם רוקח (שמואל וילוז'ני) ומגדלת את שני ילדיה בתל אביב ורוני משדר ברדיו בירושלים וגר לבד. רוני ונורית נפגשים שוב בשל גיוסו לצבא של הבן עודד, חרף התנגדות אמו. נורית מגייסת לעזרתה את רוני, אך זה דווקא תומך בגיוסו של עודד.
רוני עוזב את הרדיו בירושלים ומצטרף לרדיו פיראטי בהתנחלות. רוני רוקם יחסים עם הדס (שרה אדלר) ממפעילות הרדיו ותושבת ההתנחלות. המצב הזה מעלה נקודות ויכוח אקטואליות בשיח הציבורי, נקודות ויכוח שמיוצגות גם בסדרה. 
גם בסוף העונה השנייה לא ברור מה עלה בגורל הקשר בין רוני לנורית.
בעוד העונה הראשונה הציגה לראשונה את תופעת החזרה בתשובה שפשטה בתל אביב, הציגה העונה השנייה ויכוחים אידאולוגיים והעלתה על הפרק נושאים טעונים בחברה הישראלית מבחינה מדינית ותרבותית.

פרסים

העונה הראשונה של הסדרה זכתה בפרס סדרת הדרמה הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בירושלים (שנת 2000) וכן בפרס סדרת הדרמה הטובה ביותר של האקדמיה לטלוויזיה בשנה זו. בעונה השנייה זכתה אורלי זילברשץ-בנאי בפרס השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה ועדו דולב זכה בקטגוריית העיצוב האמנותי בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה (2005).
הלגיון השמונה עשר

הלגיון השמונה עשר (לטינית: Legio XVIII) היה לגיון בצבא הרומי. תאריך היווסדו אינו ידוע בבירור, וסופו יחד עם הלגיון השבעה עשר והתשעה עשר בקרב יער טויטובורג (9 לספירה).

היסטוריה

ישנן ידיעות על לגיון 18 כלשהו ששירת תחת גאיוס קורנליוס לנטולוס בקיליקיה, למשך שלוש שנים החל משנת 53 לפנה"ס, אך ישנן ספקות רבות לגבי היותו הלגיון המדובר.
בתקופת מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר התקיימו שני לגיונות 18, אחד של קיסר והשני של פומפיוס. הלגיון של קיסר כנראה הושמד באפריקה. אין ידיעות בדבר גורל הלגיון של פומפיוס.
סביר להניח שהלגיון הוקם בשנת 41 לפנה"ס כדי להאבק בסקסטוס פומפיוס, שהתבצר בסיקיליה ושיבש את אספקת התבואה לרומא. מרבית מגויסיו היו כנראה מגאליה קיסאלפינה. אחר נפילת הטריאומוירט השני נשלח הלגיון לגאליה. יש הטוענים כי דאז היה מורכב משרידי הלגיון ליביקה של מרקוס אנטוניוס.
כ-15 שנים מאוחר יותר היה אמור לקחת חלק במבצע הענק נגד שבט המרקומני, תחת פיקודו של טיבריוס, אך מבצע זה לא יצא לפועל כתוצאה ממרד שהתרחש בפאנוניה. כעבור זמן מה השתתף הלגיון בפלישותיו של דרוסוס, אחי טיבריוס, לשטחים הגרמניים החופשיים.
כאשר הפרובינקיה הגרמנית הובאה תחת שליטה של רומא, מונה פובליוס קוינקטיליוס וארוס, שהיה מקורב לאוגוסטוס דרך נישואים, למושל האזור. ארמיניוס, נסיך שבט הכרוסקים ובן ברית רומאי זמם להמיט מפלה קשה לצבא הרומי; כדי לעשות זאת פנה לוארוס, שישב במחנה הקיץ, עם טענות לגבי מרד באזור הריין, וארוס שמע לעצתו ומיד יצא לשדה. כאשר הגיע ליער טויטובורג החל לרדת גשם רב, חייליו העייפים התקשו לשמור על הסדר; ואז תקף ארמיניוס בראש שבטו את הצבא בן שלושה הלגיונות, והשמידו לגמרי. סמלי הלגיון נבזזו, וברומא אוגוסטוס התאבל קשות על המפלה. גופות חלק מהנספים הובאו לקבורה בידי גרמניקוס, בן דרוסוס, שיצא לגרמניה כדי להחזיר את הסמלים ולהביס את ארמיניוס.
אחד הממצאים המפורסמים ביותר אודות הלגיון הזה בנפרד, וקרב יער טויטובורג בכלל, הוא המצבה לזכרו של מַרְקוּס קַאֵלִיוּס, צנטוריו מהלגיון השמונה עשר.
מרקוס היה בנופלי הקרב, וכנראה בן למעמד העליון. אביו רומם את האנדרטה (בתמונה) לזכרו, היות שעצמותיו אף פעם לא נמצאו.
אוסאמה אסעידי

הירנביין

אסעידי ערך את הופעת הבכורה שלו בהירנביין, אחרי שנכנס בדקה ה-71 בהפסד של קבוצתו לחרונינגן בתוצאה 1-0. הוא גם כבש את שער הבכורה שלו בהירנביין בסיבוב השני בגביע ההולנדי בניצחון 7-0 על פוטן. לאחר מכן, ישב על הספסל 3 משחקים ורק אז קיבל את מקומו הראשון בהרכב. שער הליגה הראשון של אסעידי הובקע נגד הראקלס אלמלו, בו שיחק 90 דקות. אסעידי סיים את אותה עונה עם 14 הופעות, ובמשחק האחרון לעונה זאת הורחק בכרטיס אדום, רק לאחר 9 דקות.

ליברפול

ב-17 באוגוסט 2012 חתם אסעידי בליברפול תמורת 2.6 מיליון ליש"ט תחת המאמן ברנדון רודג'רס. ב-27 באוגוסט 2014 הושאל לסטוק סיטי למשך כל העונה.

קריירה בינלאומית

אסעידי היה זכאי לשחק גם בנבחרת הולנד וגם בנבחרת מרוקו. בפברואר 2011 זומן לראשונה לנבחרת מרוקו על ידי המאמן אריק גרטס למשחק הידידות של נבחרת מרוקו נגד נבחרת ניז'ר. עם זאת, מאחר שזה היה משחק ידידות, אסעידי היה זכאי עדיין לשחק בנבחרת הולנד. ב-14 בפברואר 2011 הודיע על בחירתו לשחק בנבחרת מרוקו. הופעת הבכורה הרשמית שלו בנבחרת הייתה נגד נבחרת אלג'יריה, במסגרת גביע אפריקה לאומות. הוא נכנס כמחליף בדקה ה-89. ב-4 ביוני 2011 שיחקה שוב נבחרת מרוקו נגד נבחרת אלג'יריה, שם כבש אסעידי את שער הבכורה שלו בנבחרת הלאומית.
מחתרת קלפר

מחתרת קלפר (The Culper Ring) הייתה מחתרת ריגול, שאורגנה על ידי המייג'ור האמריקאי בנג'מין טלמדג' על פי הוראותיו של ג'ורג' וושינגטון בקיץ 1778 בתקופת הכיבוש הבריטי בניו יורק, בעיצומה של מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
השם קלפר ("Culper") הוצע על ידי וושינגטון, שאימץ את השם משם מחוז קלפפר במדינת וירג'יניה. שניים מחבריה העיקריים של המחתרת היו אברהם וודהול ורוברט טאונסנד, שהשתמשו בכינויים סמואל קלפר האב וסמואל קלפר הבן, בהתאמה, כזהויות בדויות שלהם. מנהיג המחתרת, בנג'מין טלמדג', אוזכר על ידי חברי המחתרת כ"ג'ון בולטון".
משימתה העיקרית של המחתרת הייתה להעביר מסרים לגנרל וושינגטון על פעילויות הצבא הבריטי בעיר ניו יורק, ולספק מידע על הבסיסים הבריטיים. חברי המחתרת פעלו לרוב באזור ניו יורק ולונג איילנד וריגלו גם בקונטיקט. המחתרת החלה לפעול בחשאי החל מאוקטובר 1778 עד לנסיגת הצבא הבריטי מניו יורק בשנת 1783, אך שיא פריחתה היה בשנים 1778–1781.
המחתרת סיפקה מידע רב ערך לגנרל וושינגטון על תוכניות הבריטים להוציא לפועל מתקפת פתע על בני הברית החדשים שלו, הכוחות הצרפתיים שתחת פיקודו של הרוזן דה רושאמבו באזור ניופורט שברוד איילנד וחשפה תוכניות רבות של הבריטים כנגד הכוחות האמריקאים.
ז'וסטין ביטאגויה

רקע

ביטאגויה היא יוצרת קולנוע עצמאי מבורונדי, העובדת בתור עיתונאית ברשות הלאומית לרדיו וטלוויזיה של בורונודי. היא בעלת תואר ראשון בהיסטוריה מן האוניברסיטה הלאומית של בורונדי, ותואר שני בעיתונאות סביבתית מאוניברסיטת מקררה שבאוגנדה.
גלגל חנייה

גלגל חנייה (או מגדל חנייה) הוא מתקן ייעודי לצורך הוספת מקומות חניה בתשלום באזורים עירוניים צפופים שבהם יש מחסור במקומות חנייה, כאשר הוא מותקן בתחום מצומצם של מקומות חנייה וניתן "לאחסן" כלי רכב לגובה ובכך לנצל טוב יותר את המקום. המתקן מבוסס על גלגל מסתובב המונע לרוב באמצעות מנוע חשמלי או משאבה הידראולית אשר מעביר את המכוניות מגובה הכביש כלפי מעלה וחזרה לאחר מכן.
עם הגידול באוכלוסייה ובפרט זו המגיעה על בסיס יומי אל מרכזי הערים במכונית פרטית, עולה יותר ויותר הבעיה של מצוקת חניה. משמעות הדבר היא שכמות מקומות החניה במפלס הכביש לא יכולה להכיל את כמות המכוניות ולכן, יש צורך בבנייה בקומות, לגובה (מגדלים) או בעומק (חניון תת-קרקעי). בנייה אפשרית בשיטה המסורתית (חניון בנוי) או חניון אוטומטי, שהוא פחות יקר, תופס פחות שטח ויותר מהיר להקמה. היתרון הכלכלי נעוץ גם בכך שהעירייה יכולה לגבות בסך הכל יותר כסף מאותו מקום חניה ואולי אף לכסות את עלות ההקמה ואת עלות התפעול. 
בנוסף, מערכת אוטומטית עוזרת להפחתת זיהום הסביבה מכיוון שמכוניות לא צריכות לנוע סביב חיפוש מקום חניה - בין אם מדובר בחניון מסודר או בחנייה לצד הרחוב.
מבחינת הרעיון תפעול המתקן דומה להרבה מתקנים של מחסן ממוחשב, כאשר הנהג מחנה את הרכב בכניסה ייעודית והגלגל מציב אותו באיתור מוגדר בתוך הגלגל. מתקן מכני או הידראולי מעלה את המכונית אנכית כשזו מתחת ו/או מעל זו שנכנסה למתקן בסמוך לה. מרגע שהמכונית חנתה במקום הייעודי היא מועבר ימינה או שמאלה אל מקום החניה הפנוי. כאשר המשתמש ברכב מעוניין לאסוף את הרכב המתקן מאתר את מיקומו של הרכב ומעביר אותו אל מפלס הכביש באותה נקודה ייעודית.

בישראל

בנובמבר 2016 החל לפעול בעיר ירושלים פיילוט להפעלת המתקן באזור שוק מחנה יהודה. לאחר הצלחת הפיילוט הוחלט שהגלגל יישאר ועיריית ירושלים הודיעה כי תקים מתקנים נוספים ברחבי העיר וב-2018  הנפיקה היתרים לעשרה מגדלים ליד שער שכם ושער ציון בלי תוכנית בנייה.