google/wiki40b huggingface dataset:
קרן טראמפ

קרן טראמפ היא קרן פילנתרופית שהוקמה בשנת 2011 על ידי האחים היהודים אדי וג'ולס טראמפ ממיאמי שבארצות הברית, כדי לסייע למערכת החינוך בישראל לבלום את ההידרדרות במצוינות בלימודי המתמטיקה והמדעים בבתי הספר העל-יסודיים, ולהניע בה שיפור משמעותי, וזאת באמצעות השקעה באיכות ההוראה בבתי הספר. הקרן נחשבת כמי שעומדת מאחורי התוכנית הלאומית להרחבת המצוינות בחינוך המדעי בישראל וכמי שהניעה את בלימת ההידרדרות במספר בוגרי חמש היחידות במתמטיקה ובמדעים בארץ.  
הקרן משקיעה עשרות מיליוני שקלים מדי שנה בתוכניות ופרויקטים לחיזוק איכות ההוראה והיא פועלת בשיתוף פעולה עם מורים ומנהלים של בתי ספר, עם משרד החינוך, האוניברסיטאות, רשויות מקומיות, חברות הייטק וארגונים מקצועיים וחברתיים העוסקים בחינוך.
בראש הקרן עומד אלי הורביץ חבר וועד החינוך הלאומי.

גישתה החינוכית של הקרן

החלטתה של קרן טראמפ להשקיע באיכות ההוראה נשענת על ראיות מן המחקר לפיהן איכות ההוראה היא הגורם המשפיע ביותר בכיתה על הישגי התלמידים. הנחת היסוד של הקרן היא שללא השקעה ביכולת המקצועית של סגל ההוראה לא ניתן יהיה להגיע לשיפור בר-קיימא בהישגי החינוך. הקרן פועלת לטפח ולהטמיע הוראה איכותית הממוקדת בלמידתו של כל תלמיד בכיתה. הוראה איכותית, לשיטתה של הקרן, היא הוראה שמציבה יעדים גבוהים לכל תלמיד, מאבחנת צרכים ויכולות, מפקחת אחר ההתקדמות, בונה תוכניות הוראה מותאמות, ונותנת לתלמיד משוב ותמיכה. על פי תפיסתה של הקרן, הוראה איכותית זקוקה לרשת של תמיכה בבית הספר אשר אותו היא רואה כקהילה מקצועית לומדת. על פי תפיסה חינוכית זו, בית הספר מגבש תפיסה פדגוגית אחידה, מפעיל משאבי תמיכה במורים ובתלמידים וחותר לסייע לכל תלמיד למצות את הפוטנציאל הטמון בו.
שבט אשר

שֵׁבֶט אָשֵׁר הוא אחד משנים-עשר שבטי ישראל המוזכרים בתנ"ך. הוא נקרא על שם אבי השבט אשר, בנו השמיני של יעקב (השני מזלפה שפחת לאה).
"וַתֹּאמֶר לֵאָה--בְּאָשְׁרִי, כִּי אִשְּׁרוּנִי בָּנוֹת; וַתִּקְרָא אֶת-שְׁמוֹ, אָשֵׁר." (בראשית, ל', י"ג).

ברכת יעקב

בברכת יעקב לבניו בפרשת ויחי נאמר
"מֵאָשֵׁר שְׁמֵנָה לַחְמוֹ וְהוּא יִתֵּן מַעֲדַנֵּי-מֶלֶךְ." (בראשית, מ"ט, כ').

ברכת משה

בברכת משה לשבטים בפרשת וזאת הברכה נאמר
"וּלְאָשֵׁר אָמַר בָּרוּךְ מִבָּנִים אָשֵׁר יְהִי רְצוּי אֶחָיו וְטֹבֵל בַּשֶּׁמֶן רַגְלוֹ. בַּרְזֶל וּנְחֹשֶׁת מִנְעָלֶיךָ וּכְיָמֶיךָ דָּבְאֶךָ.
" (דברים לג כד).

סמלי השבט: אבן החושן והדגל

על פי הפירוש המקובל, 
אבן החושן המייצגת את השבט היא התרשיש. 
ה"אות" של השבט (כלומר הדגל שלו) היה ציור של עץ זית. 

על שם הברכות שקיבל מיעקב וממשה "מאשר שמֵנה לחמו" "וְטֹבֵל בַּשֶּׁמֶן רַגְלוֹ". במדרש רבה כתוב שהרקע היה בצבע אבן יקרה שמתקשטות בה הנשים, ורבינו בחיי מפרש שהדגל היה בצבע אור השמן, כלומר, צהוב.

נשיאי השבט

במפקד הראשון מוזכר פגעיאל בן עכרן. 
במרגלים סתור בן מיכאל 
ובמפקד השני בסוף ספר במדבר אחיהוד בן שלומי.

השבט בארץ ישראל

השבט השתתף במלחמתו של השופט גדעון בן יואש במדיינים (שופטים, ו, לה)

אזכורים היסטוריים

חוקרים כדוגמת פרופ' יוחנן אהרוני מזהים את האיזכור ברשימות הטופוגרפיות של סתי הראשון מסוף המאה ה-14 לפנה"ס של שבט "אסר" בכנען, כמכוון לשבט אשר הישראלי. כמו כן מזהים חוקרים את אזכורו של "קדג'רדי ראש אשר" בכנען בפפירוס אנאסטאזי א מימי רעמסס השני במאה ה-13 לפנה"ס, כמדבר על נשיא שבט אשר הישראלי. עם זאת על פי ממצאים ארכאולוגיים ההתיישבות הישראלית בנחלת שבט אשר החל רק במאה ה-12 לפנה"ס.
ספאמלוט

סְפָּאמאָלוֹט הוא מחזמר קומי המבוסס על הסרט "מונטי פייתון והגביע הקדוש" משנת 1975. כמו הסרט, זוהי פרודיה על אגדות המלך ארתור. למרות זאת, המחזמר שונה מהסרט בדרכים רבות, במיוחד עקב העובדה שהוא מכיל פרודיות רבות גם על ברודוויי. אריק איידל, חבר בחבורת מונטי פייתון, כתב את מילות השיר ואת העלילה, וג'ון דו פרז כתב את רוב המוזיקה.
איידל הסביר את הרעיון מאחורי שם המחזמר בהודעה לעיתונות, שפורסמה בפברואר 2004:
“אהבתי את הכותרת ספאמאלוט מאוד. בחנו את טיב הכותרת מול הקהל שלנו בסיבוב ההופעות האחרון בארצות הברית, ונראה שהם אהבו אותו בדיוק כפי שאהבתי אותו בעצמי. בסופו של דבר, הם אלו שישלמו את מחירי ברודוויי כדי לצפות במופע. הכותרת נלקחת משורה בסרט שאומרת: "אנו אוכלים חזיר, ריבה והרבה ספאם" (באנגלית: and Spam a lot.)
ההפקה המקורית בברודוויי, בשנת 2005, אשר בויימה על ידי מייק ניקולס, הייתה מועמדת ל-14 פרסי טוני וזכתה ב-3, כולל פרס טוני למחזמר הטוב ביותר של עונת 2004–2005. במהלך ההפקה הראשונית, הועלו למעלה מ־1,500 הופעות, ולמעלה מ־2 מיליון איש צפו במופע. ההכנסות הסתכמו בלמעלה מ־175 מיליון דולרים אמריקאיים.
שנת זשה

שנת זשה היא אחת מארבעה עשר סוגי השנים בלוח העברי הקבוע. שנה מסוג זשה היא שנה המתחילה בשבת (ז), היא שלמה (ש) ועל כן יש 30 ימים גם בחשוון וגם בכסלו, וחג הפסח חל בה ביום חמישי (ה). שנה מסוג זשה היא שנה מעוברת ויש בה 385 ימים שהם 55 שבועות שלמים. 
שנת זשה אחראית לכ-4.72% מהשנים בלוח העברי. לאחרונה הייתה שנת זשה בה'תש"ס וה'תשס"ג והיא צפויה שוב בשנת ה'תשפ"ז.
איב מארי אדלין

איב מארי אדלין (נולד ב 24 במרץ 1960 בעיר פואטייה שבצרפת) הוא סופר קתולי, ומייסד מפלגת האליאנס רויאל המוקדשת לחידוש המלוכה בצרפת.
אדלין בעל משפחה ואב לשמונה, והיה מורה באוניברסיטת פואטייה בין השנים 1986–1989. עם השנים לאחר פרישתו מההוראה, פנה לכתוב ספרים ובנוסף החל בשיתוף פעולה עם משרדים פוליטיים שונים, דבר שהביאו היום ללמד ולהרצות על רעיונות הפוליטיקה במוסדות שונים בצרפת.
איב מארי אדלין היה נשיא מפלגת האליאנס רויאל, מפלגה מלוכנית צרפתית. מועמד לבחירות האירופאיות בשנת 2004, ומועמד לבחירות לנשיאות בשנת 2007, אך כאן לא הצליח להשיג את 500 הקולות של ראשי הערים. עם הזמן לאחר הבחירות המוניציפליות של מרס 2008 ברובע ה -7 של פריז, שם קיבל 0.96%,  התפטר  אדלין מהמיליטנטיות הפוליטית.
אמימר בר מר ינוקא

רב אמימר בר מר ינוקא היה אמורא בבלי בן הדור השביעי והשמיני, תלמידו של רב חייא בריה דרב אויא. היה מנכבדי הקהילה היהודית בדורו, קרוב לסיומה של תקופת האמוראים, בזמן שצרות רבות פקדו את יהודי בבל. נאסר ועימו שניים מנכבדי הקהילה היהודית, והוצא להורג בימי מלך האימפריה הסאסאנית, פירוז הראשון.

זהותו

רב אמימר בר מר ינוקא מוזכר בשמו המלא פעם אחת בלבד בתלמוד הבבלי, במאמר הלכתי בדיני שחיטה וטריפות, שאותו מסר בשם רבו, רב חייא בר רב אויא. יש להבחין בינו ובין האמורא אמימר שמוזכר בתלמוד ללא שם אביו.
חוקרים סבורים כי במקומות אחדים בתלמוד הבבלי, שבהם מוזכר אמורא בשם הסתמי אמימר, יש לזהותו עם רב אמימר בר מר ינוקא, ולא עם האמורא המפורסם אמימר, חברו של רב אשי, שהשם הסתמי מתייחס בדרך-כלל אליו. הזיהוי של "אמימר" עם רב אמימר בר מר ינוקא, לפי החוקרים, הוא במקרים שבהם מוכח מתוך דברי התלמוד שאין מדובר כרגיל באמורא אמימר בן הדור החמישי, אלא באמורא אחר, שחי מאוחר יותר.
לפי הנאמר בספר "סדר הדורות", רב אמימר הוא בנו של מר ינוקא, ונכדו של רב חסדא. הרב אהרן הימאן, בספרו "תולדות תנאים ואמוראים", התנגד לסברה זו ולדעתו אביו של רב אמימר הוא מר ינוקא בן מר זוטרא, כמו הנוסחה בספר "ספר הקבלה" של הראב"ד.
דעה נוספת גורסת שהיה נכדו של רמי בר חמא.

לימודיו

לפי המוזכר בתלמוד הבבלי, היה רב אמימר בר מר ינוקא תלמידו של רב חייא בר רב אויא. לפי זיהוי החוקרים, למד גם אצל רב אשי.
עג'מי (סרט)

עלילה

עלילת הסרט בנויה מחמישה פרקים ושוזרת באופן מורכב מספר סיפורים מקבילים, שמקום התרחשותם המרכזי הוא שכונת עג'מי שביפו. הגיבורים הם ברובם צעירים מוסלמים ונוצרים. בסרט יש הצצה על החברה הערבית רוויית הפשיעה האכזריות והשקרים.
בני השכונה שקועים עד צוואר במעגלי פשעים אלימים, סחר בסמים ונקמת דם.
קו העלילה העיקרי מתאר את סיפורו של עומר, צעיר יפואי מוסלמי שבן משפחתו פצע בן למשפחת פשע מהדרום בעת שהאחרון פרץ למסעדתו, ודרש דמי חסות, והפך אותו לצמח. כתוצאה מכך נקלעת משפחתו למעגל דמים עם המשפחה הבדואית על רקע נקמת דם, ונדרשת לשלם כופר כדי להינצל. הוא בוחר לממן את הכופר על ידי ביצוע עסקת סמים. עומר מאוהב בבתו של מסעדן נוצרי עשיר, אבו אליאס, בעל מהלכים בעולם הפשע. מסיפור זה מתפצלים קווי עלילה מקבילים שגיבוריהם הם מאלֶכּ, נער פלסטיני תושב השטחים, שעובד במסעדתו של אבו אליאס, ונזקק לסכום כסף גדול לצורכי טיפול באמו החולה; דנדו, קצין משטרה יהודי הנאבק בפשיעה ביפו, ובמקביל מתמודד עם היעלמותו של אחיו החייל; ובינג' (בגילומו של הבמאי סכנדר קובטי), טבח המבקש לעזוב את השכונה ולעבור לנווה צדק עם חברתו היהודייה, אך מסתבך גם הוא בפרשות סמים ורצח.
חלקים מן הסרט מובאים מנקודת המבט של נסרי, אחיו הצעיר של עומר, כעלילת-קומיקס מצוירת (אשר צוירה על ידי אמן הקומיקס מיש רוזנוב) שבהם מתועדות הדמויות הראשיות ברגעי מפתח בעלילה.
סיפורי הדמויות שזורים זה בזה, ומובאים בדילוגים קדימה ואחורה בזמן, שבאמצעותם מתגלים דברים מפתיעים וסצנות שכבר נצפו (אך הן מאוחרות יותר בזמן העלילה) מוארות באור חדש. האווירה בסרט טעונה במתח ובאלימות, אך גם בחסד אנושי ואמפתיה בלתי רגילים.

תגובות

"עג'מי" התקבל באהדה רבה מצד מבקרי הקולנוע בישראל. מאיר שניצר הגדירוֹ כ"הישג מופלא ומפתיע" ושיבח את כל מרכיביו: התסריט, הבימוי, הדיאלוגים והצילום. שניצר, וכמוהו גם המבקר שמוליק דובדבני (ynet), השוו את הסרט לסרטיו המוקדמים של פייר פאולו פזוליני שהתרחשו אף הם באזורי מצוקה, ושיחקו בהם שחקנים לא מקצועיים. הסרט הושווה גם לסרטי הפשע "עיר האלוהים" ו"גומורה" על רקע עיסוקו בנושא הסחר בסמים ביפו.
זהו הסרט דובר הערבית הראשון שנשלח מטעם ישראל להתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר מאז "אוונטי פופולו". זהו גם הסרט השני שהועמד לזכייה בפרס שהשפה העיקרית בו היא ערבית, כאשר הראשון היה "גן עדן עכשיו" שייצג את הרשות הפלסטינית.
הסרט זכה להצלחה מסחרית, ובמהלך הקרנתו בבתי הקולנוע בישראל צפו בו כ-165,000 צופים. בכך הפך לשני ברשימת הסרטים הישראליים הנצפים ביותר בשנת 2009, אחרי "סיפור גדול".
גיל אמיליו

גילברט פרנק אמיליו (באנגלית: Gilbert Frank Amelio; נולד ב-1 במרץ 1943 בעיר ניו יורק, ארצות הברית) הוא מנכ"ל בחברות טכנולוגיה אמריקאיות. לציבור הרחב הוא זכור בעיקר עקב היותו מנכ"ל החברות "אפל" ו-"National Semiconductor".

ביוגרפיה

אמיליו גדל במיאמי, פלורידה. הוא בוגר תואר ראשון, תואר שני ודוקטורט בפיזיקה מהמכללה לטכנולוגיה של ג'ורג'יה.
עבד במעבדות בל, ב-"Fairchild Semiconductor" ובמחלקת מוליכי המחיצה של "Rockwell International". החל ממאי 1991 ועד ה-2 בפברואר 1996 שימש כמנהלה הכללי של "National Semiconductor". במהלך תקופתו בחברה הוא הביא להוזלה בעלויות והחזיר לחברה את ריווחיותה.

אפל

ב-1994, הצטרף אמיליו לדירקטוריון של אפל. ב-2 בפברואר 1996, לאחר פרישתו מ-National Semiconductor, מונה אמיליו למנכ"ל אפל, בהחליפו את מייקל ספינדלר. לפי הדיווחים, משכורתו השנתית באפל עמדה על 990,000 דולר, פלוס בונוסים והלוואה של 5 מיליון דולר.
אמיליו עמד על כמה בעיות באפל: מחסור במזומנים, מוצרים באיכות נמוכה, אסטרטגיה שגויה, תרבות תאגיד ללא משמעת, חוסר מיקוד - ריבוי עשייה בתחומים שונים. כדי לטפל בבעיות אלו, קיצץ אמיליו בעלויות, צמצם כשליש מכוח האדם בחברה, עצר את פיתוח מערכת ההפעלה Copland (פרויקט לפיתוח מערכת הפעלה חדשה שתחליף את ה-Mac OS), ומיקד את החברה בפיתוח Mac OS 8.
כדי להחליף את Copland ולהשלים את הצורך במערכת הפעלה מדור חדש יותר, החל אמיליו במשא ומתן לקניית BeOS מחברת .Be Inc, אך זה לא צלח, היות שמנכ"ל Be ז'אן-לואי גאסה דרש 275 מיליון דולר עבור החברה, בעוד אפל לא הייתה מוכנה להציע יותר מ-200 מיליון דולר בלבד. בנובמבר 1996 החל אמיליו בשיחות עם סטיב ג'ובס, ממייסדי אפל ומנכ"ל החברה בעבר, מנכ"ל חברת NeXT באותה עת, שבסיומן רכשה אפל את NeXT ב-4 בפברואר 1997 תמורת סכום של 429 מיליון דולר, בכוונה להסב את המוצר העיקרי שלה, מערכת ההפעלה NeXTStep כמערכת ההפעלה הבאה למחשבי מקינטוש.
בתקופת כהונתו של אמיליו מניית אפל המשיכה לרדת ואף הגיעה לשפל של 12 שנים ברבעון השני של 1997. חלק מהירידה נגרמה כתוצאה ממכירה אנונימית של 1.5 מיליון מניות על ידי משקיע יחיד ב-26 ביוני. מאוחר יותר אומת שמשקיע זה היה זה סטיב ג'ובס. אפל הפסידה עוד 708 מיליון דולר.
בסוף השבוע של ה-4 ביולי 1997. שכנע ג'ובס את הדירקטוריון של אפל להדיח את אמיליו מתפקידו; לאחר שבוע הגיש אמיליו את התפטרותו מהחברה; וב-16 בספטמבר מונה ג'ובס למנכ"ל זמני של אפל.
ב-1997, במהלך ראיון לכתבת הטכנולוגיה ג'ינה סמית', כשנשאל אמיליו לגבי מצבה של אפל, הוא ענה: "את יודעת, ג'ינה, אפל היא כמו ספינה, ספינה מלאה באוצר, אבל יש חור בספינה. והתפקיד שלי הוא לגרום לכולם לחתור באותו כיוון".
שלום קדוש

קורות חייו

שלום קדוש נולד ב-1947 במרוקו, עלה ארצה בגיל 14 וגדל בעפולה, בן למשפחה בת תשעה ילדים. ב-1967 סיים ללמוד בבית הספר לבישול "יורדי ים" בחיפה והחל לעבוד כטבח באוניות נוסעים ואוניות מסע, עבודה בה עסק כשש שנים. הוא הגיע לירושלים ב-1974 והחל לעבוד במלון "הילטון" (היום "הולידיי אין") שנפתח אז בירושלים והיה אחראי על המרקים והתוספות. כעבור שישה חודשים נוסד מלון "גן אור", שלימים הפך למלון "לאונרדו פלאזה" בבעלות רשת מלונות "פתאל", והחל לעבוד בו כסגן-שף. כששף המלון פרש אחרי חצי שנה התמנה קדוש לשף המלון, משרה בה הוא מכהן עד היום. במלון בישל למנהיגים כמו ביאטריקס, מלכת הולנד, פרנסואה מיטראן, המלך חוסיין, ג'ימי קרטר, הנרי קיסינג'ר, ומנחם בגין.
במלון נפתחה בשנת 1984 מסעדת שף תחת ניצוחו של קדוש בשם "פרה על הגג", המסעדה נסגרה בעקבות האינתיפאדה השנייה. הוא עומד בראש "פרימוורה", המסעדה האיטלקית-חלבית כשרה של המלון. ב-2009 פתח במלון את בר הסושי הכשר הראשון בישראל, עליו מופקד המאסטר סושי היפני יאמה אויאמאדה. מבקר המסעדות דניאל רוגוב דירג את מסעדת "פרה על הגג" ומסעדת ה"פרימוורה" במלון שרתון פלאז’ה ירושלים בין 8 המסעדות הטובות והכשרות בישראל בשנת 1997.
מסעדת "פרימוורה" נבחרה במדריך המסעדות של ג'יימס בירד לשנת 2006, כאחת משלוש המסעדות הטובות בישראל, יחד עם "מיקה" ו"ארקדיה". ב-1980 השתתף קדוש עם צוות המטבח של המלון בתחרות אליפות העולם בבישול, הם בישלו מטבח כשר וזכו בשתי מדליות זהב ושתי מדליות כסף.
הוא התלמד במסעדת "לה קוט סן-ז'אק" של מישל לורן ואחר-במסעדת "אוברז' דה ל'יל" של השף פול אברלן. אצל קדוש התלמדו בראשית דרכם כמה מגדולי השפים בישראל כמו יונתן רושפלד, אביב משה וירון שלו.
הקים וניהל פסטיבלים של אוכל ישראלי מסביב לעולם. ב-1996 ארגן את "סעודת דוד המלך" לרגל 3000 שנה לירושלים, בה בישלו תריסר שפים מהטובים בתבל.
היה העורך הגסטרונומי של "אנציקלופדיה לבישול ולאפיה" בת 16 כרכים, שראתה אור ב-1982 בהוצאת רביבים וכתב את הספר "בישול ואפיה עם פירות הארץ", שיצא לאור ב-1987, בהוצאת מעריב - הד ארצי.
הופיע בתוכניות בישול של ז'ואל רובישון ומרתה סטיוארט.
ב-2005 קיבל את עיטור המלונאות, מטעם התאחדות המלונות בישראל - הייתה זו הפעם הראשונה שבה ניתן הפרס לשף.
ב-2011 היה הישראלי הראשון שמצטרף למועדון הגסטרונומי "Des Chefs Des Chefs", עליו נמנים שפים של ראשי ממשלה, נשיאים ובתי מלוכה מ-30 מדינות בעולם.
ב-2013 בישל את ארוחת הערב הרשמית לנשיא ארצות הברית, ברק אובמה, בביקורו בישראל.
ב-2018 הוענק לו תואר יקיר ירושלים.
דן קואטס

ביוגרפיה

קואטס נולד וגדל בג'קסון שבמישיגן. אביו היה ממוצא גרמני ואנגלי ומשפחתה של אמו היגרה משוודיה. ב-1965 סיים תואר ראשון במדע המדינה מוויטון קולג' שבאילינוי, שירת בצבא ארצות הברית בתקופת מלחמת וייטנאם בשנים 1966–1968. ב-1971 סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת אינדיאנה וב-1972 קיבל רישיון עורך דין. עבד בפורט ויין ובמטהו של חבר הקונגרס דן קווייל בשנים 1976–1980.
בנובמבר 1980 נבחר כנציג המחוז החמישי של אינדיאנה לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא נבחר עוד ארבע פעמים לתקופות כהונה נוספות, האחרונה בהן בנובמבר 1988, אולם לא החל את תקופת כהונתו החמישית אלא מונה במקום זאת לנציג אינדיאנה בסנאט במקומו של קווייל שנבחר לסגן נשיא ארצות הברית. בבחירות המיוחדות שהתקיימו ב-1990 נבחר להשלים את תקופת הכהונה בסנאט וב-1992 נבחר לכהונה שנייה מלאה אותה השלים בינואר 1999. בתקופת בסנאט היה אחד מיוזמי חקיקת "אל תשאל, אל תספר" בנושא שירות להט"בים בצבא. הוא לא העמיד עצמו לבחירה לכהונה נוספת ועבד כעורך דין פרטי.
ב-2001 מונה לשגריר ארצות הברית בגרמניה, החל בכהונתו שלושה ימים בלבד לפני פיגועי 11 בספטמבר ושירת בתפקיד עד 2005. לאחר כהונתו כשגריר חזר לעסוק כעורך דין פרטי, והמשיך להיות מעורב במישור הציבורי, כולל כהונה משותפת עם ג'ו ליברמן כיושב ראש המרכז לערכים יהודים-נוצרים.
ב-2010 נבחר פעם נוספת לנציג אינדיאנה בסנאט, וירש את אבן ביי, שירש אותו ב-1999. קואטס מחזיק בעמדות ניציות בנוגע למשטרו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, ובתגובה לקריאתו לנשיא ברק אובמה למתן תגובה אגרסיבית כלפי הסיפוח הלא-חוקי של חצי-האי קרים ולקידום סנקציות נגד המדינה, נאסרה כניסתו לרוסיה במרץ 2014.
כיהן עד פרישתו בינואר 2017 לאחר שבחר שלא להתמודד לתקופת כהונה נוספת. בתקופת כהונתו נהג לשאת נאום שבועי ובו הציג דוגמאות לבזבוז כספי הציבור על ידי הממשל. לאחר פרישתו בחר בו דונלד טראמפ לראש המודיעין הלאומי כדי להחליף את ג'יימס קלאפר. לאחר כמעט חודשיים של כהונתו של מייקל דמפסי כראש המודיעין הלאומי בפועל, מינויו אושר בסנאט ב-15 במרץ 2017 ברוב של 85–12, כאשר רק 11 דמוקרטים ורפובליקני אחד, ראנד פול, הצביעו נגדו. הוא סיים את כהונתו באוגוסט 2019.
קואטס נשוי למרשה ואב לשלושה.
קרל השני, ארכידוכס אוסטריה

ביוגרפיה

קרל השני נולד ב-3 ביוני 1540 בווינה, לפרדיננד הראשון, מלך בוהמיה והונגריה, ולאנה, נסיכת בוהמיה והונגריה בתו של אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה ואן דה פואה.
בשנת 1559, ושוב בין השנים 1564–1568, התנהל משא ומתן על מנת להשיאו עם אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, אולם הנישואים לא יצאו אל הפועל, בעיקר בעקבות הבדלי הדת ביניהם. בשנת 1563 הציעו לקרל את מרי, מלכת הסקוטים, אך היא סירבה להתחתן עמו.
בניגוד לאחיו מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהיה מתון כלפי הפרוטסטנטים, היה קרל קתולי אדוק, ואף הזמין את הישועים לחצרו. אולם, בשנת 1572 נאלץ לעשות ויתורים לפרוטסטנטים בגראץ, ובשנת 1578 נאלץ לעשות זאת בברוק.
קרל השתתף במלחמות נגד הטורקים, ואף ייסד בשנת 1579 את העיר קרלובאץ בקרואטיה על שמו. קרל טיפח מאוד את האמנות והמדעים, ואף החזיק בחצרו את המלחין אורלנדו לאסוס. בשנת 1573 הקים קרל את הגימנסיה האקדמית בגראץ, ובשנת 1585 הקים את אוניברסיטת גראץ.
ב-10 ביולי 1590 מת קרל השני בגראץ, ובנו פרדיננד משטיריה, ארכידוכס אוסטריה ירש את נחלותיו.
ג'סיקה גאנינג

ביוגרפיה

גאנינג למדה בבית הספר התיכון הולמפירת' קרוב להדרספילד, ואחר כך למדה ברוז ברופורד קולג' וסיימה את הלימודים ב-2007.
קריירת המשחק שלה החלה בתיאטרון הלאומי בהפקות כגון "מהומה רבה על לא דבר" ו"מייג'ור ברברה".
בטלוויזיה כיכבה גאנינג בתפקיד אורח בפרק "Partners in Crime" בסדרה "דוקטור הו". עוד הופיעה בסדרת הדרמה קומית "Mutual Friends". ב-2009 החלה להופיע בתפקיד אנג'לה בסדרה "חוק וסדר: UK". עוד השתתפה בסדרה "Life of Riley", שיחקה בתפקיד ברניטה בסרט הטלוויזיה "ליזי ושרה" שכתבו ג'וליה דייוויס וג'סיקה היינס. ב-2011 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט הקצר "Ghost in the Machine".
ב-2012 שיחקה גאנינג בתפקיד אורלה בסדרת הטלוויזיה "White Heat" של ה-BBC. בהמשך שיחקה בתפקיד מליסה יאנג בדרמה של ה-BBC "מה שנשאר". בשנת 2013 הופיעה בפרק בסדרה "Great Night Out" של ITV בדמות סאמר.
ב-2014 גילמה גאנינג את דמותה של שאן ג'יימס בסרט "גאווה" שהיה מועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א לקולנוע. עוד באותה שנה שיחקה בסרט הטלוויזיה "That Day We Sang" שכתבה וביימה ויקטוריה ווד.
עוד הופיעה גאנינג בסרט הטלוויזיה "The Woman in Red" ובסדרת הטלוויזיה "רצח בדם קר" של רשת סקיי אטלנטיק.
אקסל ויטסל

קריירת מועדונים

ב-17 בספטמבר 2006, בגיל 17, ערך ויטסל את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה מול בריסל (FC Brussels) כשהחליף את סטיבן דפור בדקה ה-89. כבר בגיל 18, בעונה 2007–2008 שימש כחבר מרכזי בחוליה של הקבוצה. בעונה שלאחר מכן הוא הבקיע את שער הניצחון מנקודת העונשין בפלייאוף של הקבוצה.
ב-13 ביולי 2011, חתם ויטסל בבנפיקה ליסבון ל-5 שנים. הוא הבקיע שני שערים בניצחון 3-1 נגד טוונטה.
ב-3 בספטמבר 2012, חתם ויטסל על חוזה מעבר לקבוצת זניט סנקט פטרבורג מהליגה הרוסית תמורת 40,000,000 € ל-5 שנים. ב-12 בספטמבר 2012 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה כשעלה כמחליף בניצחון 2-0 על טרק גרוזני.
ב-3 בינואר 2017 חתם ויטסל בטיינג'ין קואנג'יאן הסינית.
באוגוסט 2018 חתם בבורוסיה דורטמונד הגרמנית.

נבחרת בלגיה

ויטסל משמש כחוליה מרכזית בנבחרת בלגיה ופותח בהרכב במשחקים רבים. היה נוכח במשחקיה של הנבחרת במסגרת מוקדמות יורו 2012. הוא שיחק גם בנבחרות בלגיה הצעירות עד גיל 21. ב-28 במרץ 2008 ערך ויטסל את הופעת בכורתו בנבחרת בלגיה, במשחק ידידות מול נבחרת מרוקו שנגמר בהפסד 4-1 לטובת מרוקו. למרות ההפסד, הבקיע ויטסל את שער הבכורה שלו בנבחרת. בנוסף הבקיע ויטסל שער בניצחון 2-0 על נבחרת קטאר בכדורגל. הוא גם כבש שער בשוויון 1-1 מול נבחרת פינלנד. יתר על כך, ויטסל הבקיע צמד שערים במסגרת מוקדמות יורו 2012 מול נבחרת אוסטריה ובכך העניק ניצחון חוץ יקר (2-0) לזכות הנבחרת הבלגית.
נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014 בו הגיע עד לרבע הגמר עם נבחרתו.
סנט אן

היסטוריה

סנט אן נוסדה במאה ה-15. בתקופת מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1940 עד 1945, כבשו כוחות גרמניה הנאצית את האי ומיקמו את מטה הכוחות בעיר סנט אן. בשנת 1940, בטרם הפלישה הגרמנית, פונו כל תושבי האי. על האי הקימו הגרמנים מחנה ריכוז ובו שהו כ-6,000 אסירי עבודה בתנאים קשים. האי כולו הפך מבצר צבאי גרמני, אשר כלל מנהרות קשר בין המתקנים הצבאיים השונים, אשר נחפרו בעומק האדמה והיו עמידות להפצצות אוויריות. בעת הפלישה הגרמנית הושמדו רוב המסמכים ההיסטוריים המתארים את תולדות העיר והאי, בהם ספרי לידות ופטירות וכן רישומי קרקעות. חלק מן המסמכים המתעדים את משפחות האי שוחזרו.

תחבורה

אל העיר והאי ניתן להגיע בדרך האוויר ובים. נמל בריי, הנמצא בשוליה צפוניים של העיר, משמש לאוניות נוסעים ומטען. נמל התעופה אולדרני, אשר נבנה בשנת 1938, נמצא כ-1.9 ק"מ מהעיר והוא נמל התעופה היחיד באי. חברת Aurigny Air Services היא חברת התעופה הטסה באופן סדיר לאי.
טוקן לבן-גרון

תיאור

כמו כל המינים במשפחת הטוקניים, הטוקן לבן-הגרון הוא צבעוני ויש לו מקור גדול וחלול. אורכו כ-50 עד 61 ס"מ. הזכר גדול מהנקבה ומשקלו כ-642 גרם, בעוד משקל הנקבה הוא כ-580 גרם. אורך המקור כ-12.2 עד 22 ס"מ, ואורך הזנב הוא 13.3 - 16.8 ס"מ. זהו המין השני בגודלו במשפחת הטוקניים, אחרי טוקן הטוקו.
גבו, בטנו ועורפו של הטוקן שחורים, חזהו לבן ועליו יש כתם גדול בצבע צהוב. עכוזו צהוב, ומסביב לעיניו יש עיגול כחול. החלק העליון של בסיס המקור צהוב, והחלק התחתון כחול, בעוד המקור עצמו שחור או אדום - מה שמשתנה בין תת-המינים של הטוקן. הזכר גדול יותר מהנקבה ומקורו ארוך יותר, אך מלבד זאת הם זהים. אצל טוקנים צעירים המקור קצר יותר, וצבעי נוצותיו דהויים יותר.

התנהגות

הטוקנים נוהגים לעוף בדרך כלל בזוגות (לעיתים גם בלהקות) מעוף ארוך וגלי, למרחק של לא יותר ממאה מטרים בכל פעם. הטוקן לבן-הגרון ניזון בעיקר מפירות שגדלים על עצים, אך הוא ניזון גם מחרקים, לטאות, ביצים וציפורים קטנות.
הנקבה מטילה 2–4 ביצים בחור בעץ. מכיוון שמקורו של הטוקן חלול, הוא אינו יכול "לקדוח" חור בעץ בעצמו, אז הוא מקנן בחללים טבעיים (חלק רקבו בעץ חי) או בחורים שנעשו על ידי עופות אחרים (נקראים, למשל). הזכר והנקבה דוגרים לסירוגין על הביצה במשך 14–15 ימים עד לבקיעה. הגוזלים נולדים עיוורים וערומים, עם מקורים קצרים ועקבים מרופדים, שמגנים עליהם מרצפתו המחוספסת של חלל הקן. הזכר והנקבה מאכילים אותם, והגוזלים פורחים מהקן לאחר שישה ימים. עד כמה חודשים לאחר הפריחה, הזכר והנקבה ממשיכים להאכיל את הפרחונים.
רובין וורן

ביוגרפיה

וורן נולד באדלייד שבאוסטרליה. הוא השלים את לימודיו התיכוניים במכללת סנט פיטר שבעיר, ולאחר מכן קיבל תואר MBBS (קיצור של Bachelor of Medicine, Bachelor of Surgery) מטעם אוניברסיטת אדלייד.
וורן התעניין במחלת הגסטריטיס, ופגש את הרופא והפרופסור למיקרוביולוגיה בארי מרשל, במהלך הכשרה ברפואה פנימית בבית החולים המלוכתי בפרת' ב־1981. יחדיו, השניים חקרו את נוכחות חיידק סלילי אצל חולי גסטריטיס. בשנה שלאחר מכן (1982), הם הצליחו לגדל את התרבית הראשונית של H. pylori ופיתחו את ההשערה שלהם הקושרת בין החיידק לבין אולקוס וסרטן הקיבה.
תיאורית ה־H. pylori זכתה ללגלוג בידי המדענים והרופאים הממסדיים, שלא האמינו לכך שחיידק יכול לחיות בסביבה החומצית של הקיבה. במסגרת מאמציהם להוכיח כי החיידק גורם לאולקוס, בשנת 1984 שתה בארי מרשל צלחת פטרי מלאה בחיידק ופיתח במהרה תסמינים של דלקת רפידת הקיבה, שנעלמו לאחר שלקח אנטיביוטיקה, אך לא פיתח אולקוס.
ב־2005 העניקה האקדמיה השוודית למדעים לוורן ולמרשל את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על "התגלית שלהם של החיידק ה־H. pylori, ותפקידו במחלות כיב הקיבה ודלקת הקיבה".
וורן היה נשוי לוויניפרד תרזה לבית ויליאמס עד למותה ב־1997. לזוג חמישה ילדים.
פרנץ ורניצקי

ביוגרפיה

נולד בווינה. למד כלכלה. בנוסף על כך, עבד כפועל בניין על מנת לממן לימודי לטינית ואנגלית. בשנת 1962 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית. באותה השנה התחתן. באותה השנה החל לעבוד בבנק המרכזי של אוסטריה. בשנת 1969 קיבל דוקטורט בכלכלה והחל לעבוד כיועץ כלכלי. בשנת 1984 מונה לשר האוצר במדינה.
בבחירות לנשיאות אשר נערכו בשנת 1986 התנגד הקאנצלר המכהן פרד זינובאץ למועמדותו של קורט ולדהיים בשל פועלו של ולדהיים כקצין בוורמאכט בזמן מלחמת העולם השנייה. זמן קצר לאחר שוולדהיים נבחר לנשיא, התפטר זינובאץ כמחאה ומינה את ורניצקי כיורשו. הוא הושבע לתפקיד ב-19 ביוני 1986. בספטמבר של אותה השנה הפרלמנט פוזר כתוצאה מהתרסקות הקואליציה. ב-23 בנובמבר התקיימו בחירות והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית נשארה החזקה ביותר, והקימה ממשלה עם מפלגת העם האוסטרית אשר הושבעה בינואר 1987. בשנים אלו ממשלתו של ורניצקי נאלצה להתמודד עם ההשפעות הדיפלומטיות סביב המחלוקת הציבורית על ולדהיים - ארצות הברית ראתה בוולדהיים כאישיות בלתי רצויה וישראל החזירה את השגריר. לבסוף ורניצקי הצליח לנרמל את היחסים עם שתי המדינות. בתחילת שנות ה-90, עם סוף המלחמה הקרה, יצר קשרים דיפלומטיים עם מדינות מזרח אירופה. ביוני 1994 קיים משאל עם בנושא הצטרפות לאיחוד האירופי. 66% מהמצביעים הצביעו בעד הצטרפות, והמדינה הצטרפה לאיחוד בינואר 1995. בדצמבר של אותה השנה נבחר לקדנציה נוספת. התפטר מתפקידו כקאנצלר המדינה וכיו"ר המפלגה בינואר 1997 והוחלף על ידי שר האוצר בממשלתו ויקטור קלימה.
Paradise (שיר של קולדפליי)

וידאו קליפ

הקליפ לשיר בוים על ידי הייפ ויליאמס, שביים בעבר את הקליפ של הלהקה לשיר Viva la Vida. ב-8 באוקטובר 2011 בהופעה ביוהנסבורג, הלהקה צילמה את הדקה האחרונה של הקליפ. הקליפ יצא לאור ב-18 באוקטובר 2011 בערוץ ה-VEVO הרשמי שלה, ובמהלכו מופיע כריס מרטין בתחפושת פיל ובחלקו רוכב על חד-אופן (ששילם עליו בסוגי מטבעות שונים), ומוצא את שאר חברי הלהקה מנגנים בתחפושות פילים. הקליפ זכה להצלחה גדולה ונרשמו לו מעל ל-945 מיליון צפיות נכון ל-17 ביוני 2017.
נמל התעופה מלקאל

מיקום

נמל התעופה נמצא בצפון מרכז העסקים הראשי של העיר מלקאל, הנמצאת במדינת הנילוס העליון, ובסמיכות לקו הגבול הבינלאומי עם הרפובליקה של סודאן. בנוסף, שוכנת בקרבת הנמל אוניברסיטת הנילוס העליון.
הנמל נמצא כ-521 קילומטר, בקו אווירי, מנמל התעופה הבינלאומי של ג'ובה הבירה,
נמצא בגובה של 393.5 מטר מעל פני הים וקיים בו מסלול המראה ונחיתה יחיד מאספלט באורך 2,000 מטר.

סקירה

נמל התעופה של מלקאל הוא השני בגודלו בדרום סודאן, אחרי נמל התעופה ג'ובה, ואחד משני נמלי התעופה הבינלאומיים במדינה. הוא משרת את העיר מלקאל וסביבתה.
מיקום הנמל אסטרטגי עבור פעילות האו"ם בסודאן.