google/wiki40b huggingface dataset:
אוז קלארק

קורות חייו

הוריו של קלארק היו רופא ואחות במקצועם. הוא גדל בסמוך לקנטרברי ביחד עם אחיו ואחותו. קלארק היה זמר במקהלת קתדרלת קנטרברי ולבסוף זכה במלגת שירה בקינגס' סקול, קנטרברי. אחר-כך הוא למד בפברוק קולג', אוניברסיטת אוקספורד, שם הוא למד תאולוגיה ופסיכולוגיה ונעשה נשיא המועדון החברתי במקום. באוניברסיטה הוא שיחק הוקי, היה קפטן נבחרת האוניברסיטה, שר עם Schola Cantorum ושיחק באגודת הדרמה של אוניברסיטת אוקספורד (OUDS) ובלהקה הקומית אוקספורד רביו בפסטיבל אדינבורו. הוא גם היה קפטן נבחרת טעימות היין.

קריירת המשחק

בתום לימודיו באוקספורד, החל קלארק בקריירה של שחקן וזמר. עבודתו הראשונה הייתה בנורת'האמפטון, אחר-כך בשפילד, מנצ'סטר ולסטר. אחר-כך הוא שיחק בRoyal Shakespeare Company, בתיאטרון המלכותי הלאומי באולד ויק ובצ'יסטר. בתיאטרון ווסט אנד הוא שיחק ביחד עם מייקל קרופורד בהצגה Billy at Drury Lane ושר את השיר סוויני טוד במחזמר סוויני טוד, שיחק את כל תפקידי הגברים ב-Mitford Girls ואת חואן פרון במחזמר "אוויטה". בתקופת קריירת המשחק שלו הוא הצטרף לנבחרת טעימות היין האנגלית שזה עתה נוסדה, שזכתה בין השאר בתחרויות נגד צרפת, גרמניה וארצות-הברית. לימים התברר שהיה זה שלב מכריע בהתפתחות הקריירה שלו.
מספרים שכשמומחה יין נשר מתוכנית הטלוויזיה החדשה של ה-BBC ‏Food and Drink, מפיק הטלוויזיה הידוע Peter Bazalgette צעק: "תשיגו לי את השחקן הזה שמבין ביין". כך הם עשו, והקריירה של קלארק עברה מתיאטרון ליין, אבל לא מחוץ לאמנויות הבמה. הוא וז'ילי גולדן נהפכו לקולות ולפנים המוכרות של היין בבריטניה במשך דור.
הוא גילם את דמותו של השחקן הראשון שסופרמן עצר בסרט סופרמן I, שיחק טרוריסט בסופרמן II, שיחק בסרט Who Dares Wins, את באלת'הזר בסרטו של Stuart Burge משנת 1984, מהומה רבה על לא דבר. הוא שר בתפקיד הבריטון - את שירו של סם גמג'י - בעיבוד ה-BBC של שר הטבעות והקליט את יצירתו של סטיבן אוליבר A Man of Feeling, עבור טלוויזית גרנדה.

קריירת היין

בזמן שאוז קלארק השתתף בדנדי דיק של שילה הנקוק, הוא הצטרף לסנדיי אקספרס ככתב היין הראשון. אחר-כך נהיה כתב היין של הדיילי טלגרף.
ב-1982 זכה קלארק באליפות העולם האחרונה בטעימת יין.
קלארק כתב כמה ספרים עטורי פרסים. הוא הופיע בתוכניות רדיו וטלוויזיה רבות, בכללן A Question of Taste and The Wine Programme ברדיו 4 של ה-BBC. בשנים 2006–2007 הגיש ביחד עם ג'יימס מיי את התוכנית Oz and James's Big Wine Adventure שצולמה בצרפת ובקליפורניה וב-2009 הם הגישו ביחד את Oz and James Drink to Britain. בשנת 2009 הוא הגיש תוכנית דומה בשם Oz and Hugh Drink to Christmas, ביחד עם הקומיקאי יו דניס ובתקופת חג המולד של שנת 2010 הם הנחו את הסדרה Oz and Hugh Raise the Bar.
ב-2008 נערך סקר מטעם תעשיית היין בקרה 1,500 חובבי יין בריטים והם בחרו בקלארק כמבקר היין הידוע ביותר בבריטניה. ב-2009 הוא הוכתר כאישיות היין הבינלאומית של השנה ביחד עם ג'יימס מיי, באותה שנה זכה ספרו "בורדו" בפרס הספר הבינלאומי של לואי רודרר. ב-2010 הוא וג'יימס מיי זכו בפרס TRIC עבור "הסדרה התעודית" (Oz and James Drink to Britain). באותה שנה הוענק לו התואר קצין מסדר ההצטיינות החקלאי מטעם ממשלת צרפת.
ב-2010 הוא השיק את האפליקציות שלו עבור iPhone ו-iPad באמצעות Anova Digital‏: 'Oz Clarke's Best Wines 2011' ו-'Oz Clarke's Xmas Wines'.
תחל

תֶּחֶל (באנגלית: Primer; בתעתיק לעברית לעיתים, במיוחד בעגה המדעית: פְרָיימר) הוא מקטע קצר של חומצת גרעין המסייע בתהליך שכפול ה-DNA.
אורכו של התחל הוא כ-20 נוקלאוטידים. הסיבה לקיומו היא אי-יכולתו של האנזים DNA פולימראז להתחיל ביצירת גדיל חדש של DNA; האנזים, האחראי על שכפול DNA בתא, מסוגל אך ורק להאריך גדיל DNA קיים. התחל מספק לאנזים נקודת התחלה ליצירת גדיל חדש.
את התחל מסנתז אנזים הנקרא פרימאז (Primase), המהווה את המרכיב העיקרי במנגנון הקרוי פרימוזום (Primosome). פרימאז—סוג של RNA פולימראז (האנזים האחראי בעיקר לתהליך השעתוק)—יוצר את התחל לפי תבנית גדיל ה-DNA המיועד לשכפול (כלומר: כשמופיע גואנין, למשל, ב-DNA, מופיע ציטוזין בתחל, לפי כללי זיווג הנוקלאוטידים). התחל עשוי במקרה זה מגדיל RNA, שכן RNA פולימראז מסוגל לסנתז RNA בלבד.
בתאים פרוקריוטיים (חיידקים) האנזים DNA פולימראז III—המשכפל העיקרי מבין שלושת סוגי ה-DNA פולימראז—מתייחס לתחל כאל רצף DNA רגיל ומתחיל להאריך אותו. עם סיום השכפול מסיר אנזים אחר—DNA פולימראז I—את התחל ומשלים את החסר בעזרת מקטע DNA.
בתהליך שכפול ה-DNA קיימים הבדלים רבים בין שכפול הגדיל המוביל (גדיל ה-DNA שכיוונו '3→'5) ובין הגדיל המאחר (שכיוונו הפוך). הגדיל המוביל מסונתז באופן רציף ובתחילתו מוצב תחל בודד. הגדיל המאחר, עקב כיוונו ההפוך, מסונתז פיסות-פיסות המתחברות האחת לשנייה לאחר ייצורן (פיסות אלו קרויות מקטעי אוקזקי). בתחילתו של כל מקטע אוקזקי מוצב תחל.
תחלים מיוצרים באופן מלאכותי על ידי חברות ביוטכנולוגיה ומשמשים רבות בשיטות בגנטיקה ובביולוגיה מולקולרית, כדוגמת PCR.
אריה ברברי

תיאור

האריה הברברי נחשב לגדול ולכבד בתת-המינים של האריה. משקל הזכרים היה כ-190–230 ק"ג ומשקל הנקבות היה כ-150–190 ק"ג. יש חוקרים המפקפקים בהערכות משקל אלו וסבורים שמשקלו האמיתי של האריה הברברי היה זהה לזה של אריות מזרח אפריקה.] אורכו של האריה הברברי היה כ-2.7–3.4 מטר ואורכן של הנקבות היה כ-2.1–2.7 מטר. חרטומו של האריה הברברי קצר בהשוואה לזה של תת-מינים אחרים, פניו רחבות, עיניו גדולות וצבע אישוניו ענברי ובעל רשתית שקופה. צבע פרוות ראשו של האריה זהוב, אך שאר גופו כהה ורעמת שיערו ארוכה מאוד, בצבע חום כהה או שחור ונמתחת מראשו ועד לבטנו. לאריות הברבריים אין מוטציות צבע כמו לשאר תת-המינים של האריה. בניגוד לשאר תת-המינים האחרים, אריות אלו לא חיו בלהקות כתוצאה מהמחסור במזון באזור מחייתם. האריה הברברי ניזון בעיקר מהכבש הברברי, חזיר בר, צבי קווייר, צבי הנגב, בובאל צפוני והאייל הברבארי.
משך ההיריון של לביאת האריה הברברי כ-110 ימים, והוא הניב שגר של 1-6 גורים בצבע חום מנומר. הגורים מתחילים ללכת לאחר 13 ימים. הלביאה מגיעה לבגרות מינית בגיל שנתיים. הזכרים מתחילים להפגין התעניינות בנקבות לאחר 24–30 חודשים.

הכחדה בטבע

בניגוד לשאר תת-המינים האפריקניים של האריה, האריה הברברי היה שוכן הרים. את תחום תפוצתו חלק עם עוד שני טורפי-על, דוב אטלסי (נכחד) ונמר ברבארי (סכנת הכחדה חמורה). התיעוד האחרון של אריה ברברי בטבע היה פרט שניצוד בהרי האטלס בשנת 1922. עד לאחרונה סברו כי תת-מין זה נכחד גם בשביה, אך אותרו כמה אריות ברבריים, או צאצאיהם, המוחזקים בשבי ברחבי העולם. בגן החיות של פורט לימפן יש שנים-עשר פרטים שהתקבלו מידי מלך מרוקו, ובגן החיות של אדיס אבבה יש אוכלוסייה של אחד-עשר פרטים, אשר, ככל הנראה, שייכת לתת-מין זה.

פרויקט האריות הברברים

ככלות שנים של מחקר החלה חברת WildLink International, בשיתוף עם אוניברסיטת אוקספורד, בפרויקט השבה לחיים של תת-המין, בסיוע טכנולוגיות מחקר דנ״א מתקדמות. בשלב הראשון זוהה הדנ״א של האריות הברבריים, בסיוע דגימות דנ״א של שרידי אריות ברבריים במוזיאונים באירופה. בדגימות אלו השתמשו באוקספורד כדי למפות את הדנ״א של האריה הברברי. אחרי המיפוי נבדקו אריות בגני-חיות כדי לבחון אם נותרו אריות ברבריים חיים, ונמצאו פרטים מתת-מין זה בגן החיות טמרה שבמרוקו. השלב האחרון בפרויקט, שטרם הסתיים, הוא השבה לטבע של האריה הברברי. אוניברסיטת אוקספורד הסכימה לממן את התהליך הממושך של השבתם לטבע של אריות ברבריים לפארק הלאומי של הרי האטלס, ולחקור את סיכויי הישרדותם לאחר ההשבה. עקב מחסור במימון הוקפא הפרויקט, אך לאחרונה הושבו שישה פרטים של אריה ברברי לשמורת הטבע הפרטית "אקוילה" שבדרום אפריקה, הרחוקה שעתיים בנסיעה מקייפטאון.
סיפורה של O

עלילה

הדמות הראשית בספר, המכונה באות O בלבד, היא צלמת אופנה צרפתייה. היא נלקחת על ידי חברה לטירה בשם רואסי (Roissy), מקום בו גברים סאדיסטים, המשתייכים לאגודה הנושאת את שם הטירה, משתמשים בה לסיפוק צורכיהם. שם היא צריכה לעבור "חינוך מחדש": היא מקיימת יחסי מין עם כל גבר המעוניין בה; אסור לה להביט בעיניהם ועליה לשרת אותם ככל שירצו. כל מעבר על החוקים גורר עונש פיזי. לאחר שחרורה היא נדרשת לענוד טבעת שתאפשר לחברי האגודה לזהות אותה ולעשות בה כרצונם אם יפגשו בה. 
היא נלקחת לאישה, הנחשבת שווה לגברים באגודת רואסי, שם מוטבע שמו של בעליה החדש בברזל מלובן על גופה. היא מתאהבת באחת הדוגמניות שלה ומקבלת משימה: להביא אותה לרואסי, שם תוכל להיות לה לגבירה. בעליה אוהב להביט בהן מענגות זו את זו.
לאורך כל הספר, O היא דמות פאסיבית לחלוטין ואינה מביעה התנגדות לדבר ממה שנעשה בה.
הספקולציות לגבי זהותו (ומינו) של מחבר הספר באו אל קיצן ב-1994, אז נודע כי חיברה אותו העורכת והסופרת דומיניק אורי (ששמה האמיתי אן דֶקלו, Desclos).

עיבוד קולנועי

הספר עובד לסרט בשנת 1975, בבימויו של אנרי-ז'ורז' קלוזו.

תרגום עברי

סיפורה של O ראה אור בעברית בשנת 1999, בהוצאת הקיבוץ המאוחד / הספריה החדשה.
פסגת אייפל

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1908 על ידי ארתור או. וילר (Arthur O. Wheeler); ההר נקרא על שם מגדל אייפל, בשל גובהו הרב.

הטיפוס על ההר

הראשונים שטיפסו על ההר היו צ'ארלס ס. תומפסון (Charles S. Thompson), ג'י. מ. ויד (G.M. Weed), ה. קאופמן (H. Kaufmann) בשנת 1901.

לקריאה נוספת

• Alan Kane, Scrambles in the Canadian Rockies, PP 316-317
• Brian Patton, Bart Robinson, Canadian Rockies Trail Guide, P 101
תסמונת מחלקת תיירים

גילוי התסמונת

בשנים האחרונות נפטרו מאות נוסעים כתוצאה מהסינדרום ובני משפחותיהם הגישו תביעות משפטיות כנגד מספר חברות תעופה: "קוואנטס" (מאוסטרליה), "אייר ניו זילנד" (מניו זילנד), "אייר פראנס" (מצרפת) ו"בריטיש איירווייז" (מבריטניה).
מחקר שהתפרסם בשנת 2000 בכתב העת הרפואי "The Lancet", בדק הרגלי תחבורה של 788 אנשים עם חשד לקרישי דם ולא מצא קשר בין קרישי דם וטיסה במטוס, נסיעה ברכבת או מכונית, ואף שיט בסירה. המחקר העלה ספקות לגבי חומרת הסכנה באותה תקופה.
בשנת 2002 אישר "המכון הבריטי לתעופה ובריאות" כי במהלך 2001 נפטרו לפחות 50 בריטים כתוצאה מקרישי דם שנוצרו אצלם במהלך טיסה. לטענת המכון המספר גדול אף יותר, אך יש קושי לקשר בין מקרי מוות נוספים שקרו זמן מה לאחר הטיסה לבין הטיסה עצמה. להערכת המכון 26% מהמקרים האחרונים התרחשו בטיסות קצרות ו-25% מהמקרים קרו לנוסעי מחלקת עסקים. קרוב למחצית הנפטרים היו מתחת לגיל 40. מהממצאים התקבל שלא רק טיסות ארוכות ולא רק טיסות במחלקת תיירים מסוכנות.
במחקר נוסף שנערך על מתנדבים שנחשפו לתנאים הדומים לאלו שבמטוסי נוסעים ופורסם בכתב העת הרפואי "The Lancet", הועלתה סברה שהתופעה נובעת ממשינויים פתאומיים בלחץ האוויר. 
לאחר מספר שנים של הכחשה, הודו לאחרונה חברות התעופה כי קיים קשר בין טיסה לבין היווצרות קרישי דם מסוכנים בגפיים התחתונות שעלולים להגיע לריאות, ללב או למוח ולגרום למוות. בכנס שערכו חברות תעופה בז'נבה בחסות ארגון הבריאות העולמי הוחלט להתחיל במחקר מקיף שיבדוק את הקשר בין הטיסה לקרישי הדם, ואת הדרכים למניעת הסכנות.
זהבה פדנס

ביוגרפיה

זהבה פדנס נולדה וגדלה בקריית אתא. פדנס היא רקדנית, עובדת סוציאלית בהכשרתה, וגרפולוגית. נכת פוליו מגיל שנה וחצי.   
למדה בבית הספר התיכון רוגוזין בקריית אתא. לאחר סיום לימודיה בתיכון הייתה אזרחית עובדת צה"ל בבית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה.  
בעלת תואר ראשון בעבודה סוציאלית, ובוגרת לימודי תרפיה באמנות באוניברסיטת חיפה. למדה גרפולוגיה במכללה למינהל בחיפה ובבית הספר של אילון בן יוסף.  
פדנס עובדת סוציאלית בהכשרתה ועבדה במקצוע במשך שנים רבות. במסגרת תפקידה עבדה בתחום בריאות הנפש ושיקום עם אוכלוסיות שונות: נוער במצוקה, משפחות בסיכון, אנשים אשר נדרשו לשרותי משרד הרווחה ועוד. פדנס הייתה נציגת ציבור בוועדות ערר במשרד הרווחה, ועבדה בעמותות לאימוץ ילדים מחו"ל. 
במהלך חייה עסקה בספורט תחרותי ובין היתר שיחקה טניס שולחן, כדורסל, טניס שדה והשתתפה בתחרויות שונות בארץ ובעולם. בתחום טניס שדה דורגה שנייה בישראל ונשלחה על ידי התאחדות הספורט להשתתף בטורנירים שונים ברחבי העולם: אוסטרליה, אירופה, ארצות הברית ועוד.

ריקוד

כשהייתה פדנס בת 48 החליטה לחבור לאורן בראיר, רקדן וכוראוגרף, שגדל להורים נכים כתוצאה מפוליו בילדות. ביחד יצרו את הצמד "רק לגעת", המשלב אלמנטים שונים ממחול מודרני. בראיר הוא גם מורה לריקוד ולימד את פדנס טכניקות שונות.  
פדנס תמיד חלמה לרקוד אך לא מימשה את החלום במשך שנים רבות מאחר שהאמינה כי רקדן צריך להיות עם גוף מושלם והגוף שלה רחוק מזה: "המחול היה כל הזמן ברקע של חיי. תמיד אמרתי שבתהליך שיקום, הנכה צריך קודם כל לקבל את המגבלה שלו. אין לי בעיה עם הנכות שלי, רק הפריע לי שאני לא רוקדת. זה היה ברמ"ח איברי. אני אישה טמפרמנטית, אבל חשבתי שמחול צריך לייצג גוף מושלם, ולי הרי אין כזה. אהבתי לטפח את עצמי ולהיראות טוב, אבל זה לא גוף ייצוגי לבמה (...) אנשים בוכים במופע המחול שלנו, כל אחד מהמקום שלו. כיסא הגלגלים לא נמצא במקום נחות במופע, ובחלק מהריקודים הוא הופך לאביזר. היה לי קשה מאוד כשהתחלתי לרקוד (...) לפעמים בכיתי, אבל ראיתי את האור בקצה המנהרה. שום דבר לא מוגש לנו על מגש של כסף, וכל הצלחה היא תהליך. התגובות של הקהל מאוד עודדו אותי להמשיך". 
פדנס השתתפה כרקדנית ולמדה בקרקס הישראלי סנדסיאל,  מרכז תרבות בינלאומי לתיאטרון מחול וקרקס מודרני בפארק יקום. כמו כן למדה בוטו (סגנון מחול יפני) בסטודיו של תמר בורר, למדה מחול משולב בסטודיו של להקת ורטיגו בנתיב הל"ה, למדה בתיאטרון עכו במסגרת פרויקט "דיוקן האמן היוצר", והעלתה במסגרת זו את היצירה "גרוטאה" (יצירה המשלבת תנועה עם טקסט, ומיועדת לתלמידי חטיבות ביניים ותיכון במסגרת סל תרבות ארצי של משרד החינוך). היצירה גרוטאה הועלתה בשנת 2019 במסגרת פסטיבל אינטימדאנס ICON של תיאטרון תמונע.  
רן בן דרור, רקדן וכוריאוגרף, מלווה את פדנס אמנותית שנים רבות.  
פדנס הופיעה ביחד עם בראיר במסגרת הצמד "רק לגעת" על גבי במות שונות. הם זכו בפרסים שונים והגיעו למקום השלישי בתוכנית גוט טאלנט ישראל עונה 2. מורן אטיאס על המופע של אורן וזהבה בתוכנית הגמר: "(...) כי מה שאני כל כך אוהבת במופע שלכם זה הזוגיות הזאת, השותפות הזאת, שאנחנו זקוקים זה לזה. מילים כמו מוגבלות לא נכנסות לתוך הלקסיקון שלכם. הוצאתם את המילים האלו מהמילון שלכם, מהאומנות שלכם ומהבחירה הזאת, איך לחיות את החיים, לא משנה מה אתה מקבל. שזה המסר הכי מדהים שאנחנו יכולים ליהנות ממנו. (...) כמו שיעור מוטיבציה שאני אצטרך להקשיב לו כל יום (...) כדי להיזכר במה שחשוב". 
פדנס: "אני רואה בריקוד שליחות. שעות של שיחות לא יכולות להשפיע על ניפוץ סטיגמות כלפי הנכים כמו שדקה על הבמה יכולה".
פדנס מתגוררת בחיפה, אמא לשניים וסבתא לשישה נכדים.
קיראני ג'יימס

ביוגרפיה

ג'יימס נולד בעיירת דייגים בשם גוייב.

אלוף עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה ג'יימס, יומיים לפני יום הולדתו ה-19, במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אישי של 44.60 שניות, לפני לאשון מריט מארצות הברית (44.60 שניות) וקווין בורלה מבלגיה (44.90 שניות).

אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (2012) זכה ג'יימס במדליית זהב בשיא אישי חדש של 43.94 שניות, לפני לוגלין סנטוס מהרפובליקה הדומיניקנית (44.46 שניות) ולאלונד גורדון מטרינידד וטובגו (44.52 שניות). ובכך היה לאתלט הראשון מגרנדה שזכה במדליה אולימפית.

2013

באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 סיים ג'יימס במקום שביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.99 שניות ולא הצליח להגן על תוארו.

2014

במסגרת ליגת היהלום בתחרות "אתלטיסימה" שנערכה בלוזאן, שווייץ ב-3 ביולי 2014 קבע ג'יימס בריצת 400 מטר שיא אישי חדש של 43.74 שניות, תוצאת השנה בעולם והתוצאה החמישית בטיבה בכל הזמנים באותה העת. חודש לאחר מכן, במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא משחקים חדש של 44.24 שניות.

2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה ג'יימס במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.76 שניות, אחרי וייד ואן ניקרק מדרום אפריקה שקבע שיא עולם חדש של 43.03 שניות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-21 שנים של מייקל ג'ונסון מארצות הברית (43.18 שניות) ולפני לאשון מריט (43.85 שניות).
כנופיות ניו יורק

תקציר העלילה

סצנת הפתיחה מראה שתי כנופיות מתכוננות לקראת קרב אחד, שבו המנצחת תיקח את השליטה על אזור "חמש הנקודות" שבניו יורק. הכנופיה האירית, "הארנבות המתות", אותה מנהיג הכומר וואלון (ליאם ניסן) וכנופית "הילידים" ומנהיגה ביל הקצב (דניאל דיי לואיס). בתום קרב עקוב מדם, עליו צופה בנו של וואלון מהצד, נדקר וואלון למוות על ידי ביל הקצב. ביל הקצב מצווה לשלוח את הבן למוסד לעבריינים צעירים כדי ש"יתחנך".
16 שנה אחר כך משתחרר הבן (שיכנה עצמו בהמשך "אמסטרדם", מגולם בידי לאונרדו דיקפריו) וחוזר לניו יורק במטרה לנקום את מותו של אביו. הוא מארגן סביבו חבורת תומכים חדשה מקרב בני המיעוטים (ובמיוחד אירים), ביניהם חבר הילדות שלו ג'וני ורואה כיצד שולט ביל הקצב בעיר.
בניו יורק, עוסק אמסטרדם בפשע מזדמן, תוך שהוא נותן אחוז מעבודתו לביל, כמקובל. לאחר שהוא מסתבך בקטטה עם אחד מעוזריו של ביל, ומנצח אותו בקרב איגרוף באגרופים חשופים, הוא משיג את הערכתו, ומאוחר יותר גם את אמונו, של ביל. במקביל, מתקרב אמסטרדם לכייסת ששמה ג'ני (קמרון דיאז), אשר מתבררת כקרובה מאוד לביל.
לאחר שהציל את ביל ממתנקש אירי בתגובה אינסטינקטיבית, מרגיש אמסטרדם רגשות אשם ומחליט לרצוח אותו בהזדמנות הראשונה. במקביל, בשל קנאתו על חיבתה של ג'ני, בוגד בו חברו ג'וני ומסגיר את זהותו לביל. לאחר מכן, כאשר מנסה אמסטרדם להתנקש בחייו של ביל, ביל מצפה לכך, מונע את ההתנקשות, ומכה את אמסטרדם עד אובדן הכרה, אך מחליט להשאירו בחיים.
לאחר שהחלים, החליט אמסטרדם לקרוא תיגר על כנופייתו של ביל, ולהקים מחדש את כנופיית ה"ארנבות המתות". הוא מנסה לפעול כנגד ביל גם באמצעים פוליטיים, כאשר הוא מעמיד את מונק, חברו הקרוב של אביו, להתמודד על משרת השריף. אמסטרדם דואג להטות את ההצבעה באמצעות איום על המצביעים והבאתם להצביע מספר פעמים עבורו. כתוצאה מכך, זוכה מונק ביתרון הגדול משמעותית ממספר הקולות בעיר כולה ומוכרז כשריף החדש של ניו יורק. ביל רוצח אותו, וכתוצאה מכך מזמין אותו אמסטרדם לדו-קרב עד למוות.
בזמן מצור על העיר בעקבות מהומות הגיוס בניו יורק, אוסף אמסטרדם את המהגרים באזור להילחם נגד ביל הקצב וה"ילידים". אולם ביום המלחמה, פורצת הפגנה אלימה, ובעקבותיה הפגזה על העיר. לאחר שמתפזר עשן ההפגזה, מתברר שאנשי שתי הכנופיות התפזרו כולם למעט ביל ואמסטרדם, והראשון מתברר כגוסס כיוון שרסיס מתכת חדר לבטנו. השניים שולפים סכינים, ואמסטרדם הורג את ביל. בסוף המהומה אמסטרדם קובר את הסכין שלו בקבר אביו ועוזב עם ג'ני כדי להתחיל חיים חדשים בסן פרנסיסקו בסצנת הסיום של הסרט מראה את קו הרקיע המשתנה בתוך זמן לשגות במהלך מאה השנים הבאות כפי מודרנית במנהטן בנויה, מן גשר ברוקלין אל מרכז הסחר העולמי, ובית הקברות הופך ל צמחייה שכיכה.
משחקי כדור

משחקי כדור הם משחקים המבוססים על הנעת כדור (או דיסקית, או עצם דמוי-כדור אחר) על-פי כללים מוגדרים היטב, לרוב בתחומי מגרש שגבולותיו ידועים, במטרה לצבור את מרב הנקודות, עד לניצחון במשחק.
על פי רוב משחקי כדור מצריכים יכולת תיאום עין-יד מהמשתתפים.
אטורה בוגאטי

אטורה ארקו איסידורו בוגאטי (באיטלקית: Ettore Arco Isidoro Bugatti;‏ 15 בספטמבר 1881, במילאנו - 21 באוגוסט 1947), יצרן ומתכנן מכוניות איטלקי, ייסד והיה הבעלים של חברת ייצור המכוניות בוגאטי.
בן למשפחה אמנותית ידועה אשר שורשיה בעיר מילאנו. בנם של תרזה לוריולי ובעלה קרלו בוגאטי, מעצב מפורסם של רהיטים ותכשיטים בסגנון אר נובו. אחיו הצעיר היה פסל חיות מפורסם, רמברנט בוגאטי, דודתו, לואיגיה בוגאטי, הייתה אשתו של הצייר ג'ובאני סגנטיני וסבו, ג'ובאני לואיג'י בוגאטי היה אדריכל ופסל.
לפני ייסוד חברת מכוניות משלו, תכנן אטורה מספר מנועים וכלי רכב עבור אחרים. פרינטי וסטצ'י ייצרו את בוגאטי סוג 1 שאותו תכנן ב-1898. משנת 1902 ועד 1904, דיטריך בנה את הדגמים בוגאטי סוג 3, 4, 5, 6 ו-7 תחת המותג דיטריך-בוגאטי. בשנת 1907, עבר בוגאטי לעבוד עבור דויץ גסמוטורן פבריק, כדי לתכנן ולעצב את הדגמים בוגאטי 8 ו-9.
בזמנו הפרטי, בוגאטי פיתח את בוגאטי סוג 2 (בין השנים 1900 ו-1901), ובשנת 1903 את הדגם בוגאטי סוג 5. כאשר עבד בדויץ, בנה בוגאטי את דגמי הבוגאטי 10 ו-13 במרתף ביתו. בשנת 1913, בוגאטי תכנן מכונית קטנה עבור פיז'ו, הפיז'ו בבה סוג 19.
אף על פי שנולד באיטליה, חברת המכונית בוגאטי הוקמה במולצהיים במחוז אלזס, כיום חלק מצרפת. החברה נודעה בשל ההנדסה המתקדמת, האיכות הגבוהה והצלחתה במירוצי הגרנד פרי הראשונים. בוגאטי הייתה הזוכה הראשונה של גרנד פרי מונקו.
בנוסף בוגאטי תכנן גם קרון רכבת ממונע מצליח, ה-"אאוטורייל" ומטוס כנף קבועה, אשר מעולם לא טס. בנו ג'אן בוגאטי, נהרג ב-11 באוגוסט 1939 בגיל 30, בעת בדיקת בוגאטי סוג 57 ליד המפעל מולשיים. מיד לאחר האירוע מזלו של המפעל לא שיחק לו כבעבר. במלחמת העולם השנייה נהרס המפעל במולשיים והחברה איבדה את שליטתה על הרכוש. במהלך המלחמה, בוגאטי תכנן מפעל חדש בלבלוייס אשר בפריז וכן גם סדרה של מכוניות חדשות.
אטורה בוגאטי נקבר במתחם משפחת בוגאטי בבית הקברות האזורי בדורלישיים ליד מולשיים שבאלזס.
אוריאל

אוריאל בתרבות

בסדרה "המלאך השומר שלי" אוריאל מוצג כמלאך מחונן, המשמש כמלאך השומר של יניב (בן אדם), ומגולם על ידי אורי בלופרב.
מטאטא רחוב

מטאטא רחוב או מנקה רחוב עשוי להתייחס לעיסוק של אדם, או לכלי רכב מנועי המשמש לניקוי כבישים ורחובות. רכבים מסוג זה נפוצים בערים, ומופעלים על ידי העירייה המקומית, אך משמשים גם ארגונים גדולים בעלי קרקעות נרחבות לצורכי תחזוקה. אנשים המועסקים כמטאטאי רחובות משתמשים במטאטא, יעה ופח אשפה נייד כדי לאסוף חלקי אשפה קטנים יותר ברחובות ובמדרכות.

היסטוריה

בשנת 1840 הפכה העיר מנצ'סטר שבאנגליה לעיר המתועשת הראשונה, והכילה את מערכת רכבות הנוסעים הראשונה בעולם ואת אחת מתעשיות הטקסטיל הגדולות ביותר. במהרה קיבלה מנצ'סטר מוניטין של "העיר הכי מזוהמת באנגליה". בתגובה למצבה התברואתי של העיר, המציא ג'וזף ויטוורת' את מטאטא הרחובות המכני הראשון.
מטרתו של המטאטא הראשון הייתה טיפול בחלקי פסולת גדולים בלבד, והוא השאיר אחריו את חלקי הפסולת הקטנים. היות שחלקי הפסולת הקטנים נשטפו בקלות בגשמים (אשר פוקדים את אנגליה תדירות), לא נתפסה עובדה זו כבעייתית עד שנות ה-70 של המאה ה-20, אז החלו לשקול טיפול גם בבעיית זיהום המים שגורמת הפסולת הנשטפת בגשמים.
דנים (בד)

דנים (בצרפתית: Denim) הוא אריג כותנה שזור אלכסונית (Twill) כך שחוטי הערב עוברים מעבר לשני חוטי שתי או יותר, ובסטייה (offset) משורה לשורה. מקור שם הבד הוא בעיר נים שבצרפת, בה יוצר הבד לראשונה על ידי משפחת אנדרה (André). הבד נודע בתחילה בשם Serge de Nîmes (בצרפתית: סרז' מ-נים) ועם השנים השם התקצר ל-de Nîmes ובאיות מודרני Denim. הבד ידוע כבד ממנו עשויים מכנסי ג'ינס.
לעומת בדי קנבס בהם שני צידי הבד זהים, שיטת האריגה בדנים יוצרת הבדל בין שני צידי הבד כך שבבד דנים מחוטי ערב צבעוניים, הצד שבו חוטי הערב עוברים מעל מספר חוטי שתי נראה צבעוני יותר מהצד ההפוך. במכנסי ג'ינס, חוטי הערב הם לרוב בצבע כחול (או אינדיגו) וחוטי השתי לבנים, כך שמתקבל גוון כחול בצד החיצוני של המכנסים וגוון בהיר-לבן בצד הפנימי.
הדילוג על מספר חוטי שתי בשזירת הדנים עושה את הבד גמיש יותר ומתאים יותר ללבישה מבדים בשזירה ללא דילוגים. בזכות שזירה זו הדנים גם נוטה להתקמט פחות מבדים אחרים. כמו כן, המרווחים בדילוגי חוטי הערב מאפשרים שזירה צפופה של מספר חוטים רב, דבר המשפר את עמידות הבד בפני מעבר מים ואויר. השימוש בבד הדנים נפוץ לצורכי עבודה וליצירת ריפוד עמיד מאחר שדוגמת הבד ומרקמה אינם חלקים ולכן כתמים נראים עליו פחות בבירור.
לאחר צביעת הבד בייצור בגדים מדנים, הבד עובר שטיפה לריכוך הבד ולשם הפחתה או מניעה של התכווצותו בכביסה. בד דנים שלא עובר תהליך שטיפה בזמן ייצור הבגד (נקרא גם דנים "יבש" או raw denim) נוטה לדהות, דבר הנחשב לרוב רצוי, בעיקר באזורי הבד בהם התנועה רבה יותר כמו הירכיים העליונות באזור המפשעה ואחורי הברכיים. במכנסיים שעוברים שטיפה בזמן הייצור מושג אפקט דומה של דהייה ושחיקה באמצעות מכונות.
קלאו כסוף-קרן

תיאור ומבנה גוף

הקלאו כסוף הקרן גדול-בינוני, אורך גופו כ-75-80 ס"מ ומשקלו בין 2 ל-3 קילוגרם. הקסדה בצבע כסוף-חום וגדולה במיוחד: היא מתמשכת כמעט עד סוף המקור. היא משמשת לפילוס דרך ביער וכתיבת תהודה, וקולות הקלאויים יכולים להגיע למרחוק. כשאר עופות הקלאו, המקור והקסדה חלולים. המקור אפור, הגוף שחור. קשתית העין בצבע שחור. אזור הגב התחתון לבן. הזנב שחור. אצל נקבות יש עור אדום מסביב לעיניים וקסדה קטנה יותר. הקלאו הוא אחד מהעופות היחידים בעלי ריסים למניעת כניסת חול ואבק לעיניהם.

רבייה

אצל כל מיני הקלאונאים מתרחשת רבייה ייחודית: הנקבה כולאת את עצמה בקן, בעזרת הזכר. הקן מכוסה כולו, ואין בו חורים מלבד חור קטן שבו יכול הזכר להביא לנקבה אוכל. הרבייה מתרחשת בחודשים ספטמבר-אוקטובר. אחרי כיסוי הקן הנקבה מטילה 1-3 ביצים לבנות, ודוגרת עליהם במשך כ-40 יום. הגוזלים נשארים בקן במשך כשלושה חודשים, הזמן שלוקח לנוצות לצמוח בעוד שהזכר מביא להם אוכל. אחרי שלושת החודשים, הגוזלים יוצאים מהקן.
ברקן ירוק

ברקן ירוק הוא חימוש משוטט מתוצרת התעשייה האווירית לישראל, המיועד לספק עצמאות ליחידות ברמת גדוד עד אוגדה וכן ליחידות מיוחדות, ניחן ביכולת איסוף לקבלת תמונת מצב עדכנית ובעל יכולת לסגירת מעגל תקיפה. הוא בעל מנוע חשמלי שקט במיוחד. ניתן לתפעלו מעמדה בקרון או מטאבלט. הוא ניתן לשיגור ממגוון פלטפורמות, קרקעיות או ימיות.
כמו ב"הארופ", ניתן בכל שלב להפסיק את התקיפה על־מנת למנוע נזק לא רצוי, ולחזור למסלול האיסוף.
גבינה צ'רקסית

גבינה צ'רקסית (בצ'רקסית: Адыгэ къуае) היא גבינה חצי קשה, מעט צמיגית, אשר ניתנת להכנה ביתית פשוטה. ניתן להכין את הגבינה מחלב בקר או צאן.

היסטוריה

הגבינה הצ'רקסית קיבלה את שמה כיוון שהמחלבה הראשונה אשר הכינה אותה בישראל למדה את אופן ההכנה מאשתו של פועל צ'רקסי בקיבוץ.
הגבינה הוכנה בעיקר במחלבות קיבוצים למשך זמן מה, אך רוב ייצורה המסחרי הופסק מפאת חיי המדף הקצרים של הגבינה.
הגבינה קלה מאוד להכנה ביתית וניתנת להכנה גם מחלב מפוסטר הנרכש בסופרמרקט.
על אף שיוך הגבינה לעם הצ'רקסי בארץ, הגבינה נפוצה מאוד במדינות רבות בעולם בשל פשטות הכנתה, כאשר בכל מקום קיבלה שם מקומי, אך הכנתה כמעט וזהה. כך לדוגמה ניתן למצוא את הגבינה ההודית פניר וגבינות רבות אחרות.

תהליך הייצור

הגבינה הצ'רקסית נעשית בתהליך של החמצה בלבד, ללא שימוש באנזים שיפעל על חלבון הקזאין שבחלב, על כן ניתן להכין אותה גם מחלב מסחרי מפוסטר, למרות טמפרטורת הפיסטור הגבוהה של חלב זה. ההחמצה נעשית באמצעות מחמיץ אורגני כגון חומץ או מיץ לימון.

השימוש בגבינה

הגבינה המתקבלת יציבה וצמיגית. ניתן להשתמש בה לכריכים, אך ניתן גם לחתוך אותה לקוביות ולבשל איתה - היא אינה נמסה בחום. משמשת גם כמילוי בכיסוני מתאזה.
גואמו

גאוגרפיה

גואמו נמצאת כ-99 ק"מ מעיר הבירה בוגוטה וכ-38 ק"מ מבירת המחוז איבגה . בנוסף, העיירה ממוקמת ליד הנהר לואיסה ‏(בשוודית).

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 25 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ספטמבר (28 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (24 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,594 מילימטרים בשנה. חודש אפריל הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (241 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (56 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

העיירה ממוקמת ליד הכבישים 36 ו-45. בנוסף, בעיירה יש מספר רב של תחנות דלק, סניפי רחיצת רכב ומוסכים.

מוסדות בעיירה

בעיירה יש בית קברות, בית חולים ומספר רב של בתי מרקחת, פארקים, כנסיות, בתי מלון, סופרמרקטים, בתי קפה, מסעדות וברים.