google/wiki40b huggingface dataset:
מוזיקה פופולרית

הגדרה

המונח "מוזיקה פופולרית" משמש במובן רחב ובמובן צר. במובן הרחב, הוא מתייחס לכל סוגי המוזיקה שאינם מוזיקה קלאסית. בתחילת המאה ה-19 נקראו השירים המסורתיים של האנשים הפשוטים "שירים פופולריים". בסוף אותה מאה נקראו שירים אלו "שירי עם" (folk songs) ונוצרה הבדלה בין שירים אלו למוזיקה פופולרית עירונית וחדשה יותר. כיום מופצת המוזיקה הפופולרית באמצעי תקשורת המונים כגון רדיו, טלוויזיה וחנויות מוזיקה. המוזיקה הפופולרית מהווה חלק מהתרבות הפופולרית וכוללת סגנונות מוזיקליים רבים.
במובן הצר משמש המונח לעיתים לתיאור מוזיקת פופ - סגנון מוזיקלי המתאפיין במוזיקה קלילה, קליטה, ולרוב ממוסחרת.
מרסיי

היסטוריה

העיר הוקמה על ידי היוונים בשנת 600 לפנה"ס לערך, כעיר נמל מסחרית, בשם מסליה (Massalia). מסליה הייתה לנמל היווני הראשון במערב אירופה, ואוכלוסייתה צמחה ועלתה במהירות אל מעל לאלף תושבים. חשיבותו של נמל מסיליה עבור היוונים ולכן התפתחותה המהירה של העיר ושרידותה הייתה בהיותו נמל מעבר לבדיל, שהיה יקר המציאות ונדרש לייצור ארד העשוי מסגסוגת של נחושת ובדיל. מסליה הייתה להתיישבות הראשונה אשר זכתה למעמד עיר בצרפת. מגלה הארצות היווני פיתאס, בן המאה ה-4 לפנה"ס, הוא יליד מסליה, ולמסע הימי שלו לצפון אירופה הוא יצא מעיר זו. מסליה נכבשה על ידי הקלטים, ומאוחר יותר על ידי הרומאים. הרומאים שינו את שמה למסיליה (Massilia).
מרסיי הפכה לחלק מממלכת צרפת בעשור התשיעי של המאה ה-14, אך במהרה רכשה מוניטין בהתמרדותה כנגד הממשל. התושבים אימצו בהתלהבות רבה את המהפכה הצרפתית, ובשנת 1792 שלחה העיר 500 מתנדבים כדי להגן על פריז. ההמנון הלאומי של צרפת, "המרסייז", נקרא על שם כוחות אלו.
בין האתרים הבולטים בעיר נמנים הנמל העתיק, כנסיית "נוטרדאם גארדה" (נוסדה במאה ה-13) ואי הכלא העתיק "שאטו ד'איף" (נבנה במאה ה-16 ומוזכר בספר הרוזן ממונטה כריסטו מאת אלכסנדר דיומא). 
בשנים שקדמו לקום מדינת ישראל, שימשה מרסיי נמל יציאה לכמה אוניות מעפילים, במסגרת המוסד לעליה ב'. אחרי קום המדינה הוקם גרנד ארנס, המחנה הגדול, מחנה בו רוכזו מאות אלפי עולים מצפון אפריקה אירופה ושלח אותם לארץ ישראל . ניסים בנימין היה מפקד המחנה בשנים 1950-1952 .
בשנים המאוחרות של המאה ה-20 שימשה העיר כנמל כניסה למיליוני מהגרים לתוך צרפת, מאות אלפים מהם הגיעו בשנת 1962 מאלג'יריה. 
במרסיי צולמו סרטי קולנוע רבים, ביניהם סרטי "הקשר הצרפתי" (1971, 1975), פאני (1961) ו"טקסי" (1998, 2000).

דמוגרפיה

עד המאה ה-20, צמיחת האוכלוסין של העיר תאמה את הממוצע הארצי. בשנים 1200–1800 אוכלוסייתה לא עלתה על 100,000, ובין השנים 1800–1930 האוכלוסייה צמחה אל מעבר 500,000. למרות שרוב הצמיחה הייתה כתוצאה משיעורי ילודה טבעיים, גם מספר גדול של מהגרים מאיטליה, פורטוגל וספרד תרם לכך. באמצע שנות ה-50, הנמל הרחב של העיר הביא לצמיחה דמוגרפית אינטנסיבית בעקבות הגירה מוגברת. בהמשך, הגיעו גם מהגרים רבים מהמושבות הצרפתיות בצפון אפריקה, במיוחד מאלג'יריה. עד שנות ה-80, אוכלוסיית מרסיי עצמה התקרבה למיליון איש.
כיום, רבים מתושבי העיר הם צאצאים של מהגרים. כתוצאה מכך, הצרפתים האתניים נמצאים במיעוט בעיר. הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בעיר הם האיטלקים, המהווים כ-37% מתושבי העיר. קבוצות אתניות משמעותיות אחרות בעיר הן ערבים מצפון אפריקה (כ-25% מהאוכלוסייה), וארמנים (כ-12% מהאוכלוסייה). על-פי הערכה, הצרפתים האתניים מהווים כרבע מהאוכלוסייה הכוללת. קבוצות אתניות אחרות בעיר הן ממוצא טורקי, יווני, גרמני ווייטנאמי.

ספורט

מועדון הכדורגל העיקרי של העיר הוא אולימפיק מרסיי. המועדון נוסד בשנת 1899, זכה ב-9 תוארי אליפות (נכון לשנת 2010) ובליגת האלופות בשנת 1993. אצטדיון הבית של המועדון הוא ה"סטאד ולודרום", שמכיל כ-67 אלף מושבים.

יהודי מרסיי

הקהילה היהודית במרסיי עתיקה והתקיימה כבר בימי הביניים המוקדמים כקהילה יהודית חשובה.
כיום במרסיי כ-80,000 יהודים. נאמד כי הקהילה היהודית בעיר היא השנייה בגודלה בצרפת, אחרי פריז. במרסיי מספר קהילות יהודיות פעילות, הרב יוסף יצחק לבקובסקי, שליח חב"ד בעיר, הקים גנים ובתי ספר ובקהילת חב"ד המקומית בראשותו מתקיימים שיעורי תורה.
בשנת 2016 בית הכנסת אור התורה נמכר והפך למסגד.
חיים דייטשמן

רבי חיים (יואכים) דייטשמן (או דויטשמן; בגרמנית: Joachim Deutschmann; ז' באדר תק"כ, 24 בפברואר 1760 – ט"ו בכסלו תקצ"ז, 24 בנובמבר 1836) היה רב בוהמי, אב בית דין וראש ישיבה בגביץ', טרביץ' וקעלין.

ביוגרפיה

נולד ברייכנוי, בגיל ארבע-עשרה יצא לישיבת הנודע ביהודה בפראג. בבירה למד גם בביתו של הרופא יונה ייטלש גרמנית ופילוסופיה יהודית, יחד עם בנו ברוך ייטלש. ב-1780 עזב לישיבתו של רבי שמואל קעלין בעמח"ס "מחצית השקל" בבוסקוביץ. ב-1784 נשא לאישה את רייזעל רוזנבאום, בת סוחר. הוא בילה עוד כשנתיים עם הרב נתן אדלר שהזדמן אז לבוסקוביץ לאחר שגורש מפרנקפורט דמיין. עמיתו של דייטשמן ללימודים היה משה סופר הצעיר, שגם ניסה לאח מכן לעזור לו לקבל את תפקיד אב"ד נייטרא, ללא הצלחה. 
את משרת רבנותו הראשונה קיבל דייטשמן בהיותו בן 34 בשנת תקנ"ד (1794) בהרשיץ (Hořice v Podkrkonoší). משם ניסה לעבור לרייכנוי, אך האשמה בקשרים עם שבתאים סיכלה את המינוי. ב-1812 התקבל לאב"ד בגביץ' ובשנת ה'תק"ף (1820) בטרעביטש. בשנת ה'תקפ"ט, 1829, התמנה לאב"ד קעלין והחזיק במשרתו זו עד פטירתו. בערים בהן ישב קיים תמיד ישיבה גדולה למדי. בין מי שלמדו אצלו נמנו הרבנים ברוך גויטיין בעמח"ס "כסף נבחר", לאופולד לעף, יששכר בר אילווי, הכתב סופר וליב שוואב. כמו כן נודע כפטרון ואוהד של ההשכלה המתונה, ובין היתר התערב עבור שוואב אצל הרב הכולל למורביה, מרדכי בנט, שרצה לשלול ממנו היתר לשמש אב"ד מפני שנחשב משכיל מדי.
נחל זנוח

נַחַל זָנוֹחַ הוא נחל אכזב בשפלת יהודה, המהווה אחד מיובליו של נחל שורק.
ראשיתו של הנחל ברום של כ-600 מטרים מעל פני הים, במספר מעיינות למרגלות מושב מטע. ממעיינות אלה עובר הנחל באפיק צר לאורך כ-5 ק"מ בכיוון מערב, מצפון לחורבת חנות ולשרידי דרך הקיסר.
בהמשך פונה הנחל צפונה, וממשיך כ-5 ק"מ לאורך תוואי כביש 3855, ממזרח לבית שמש ובסמוך למושב זנוח. בקטע זה מתחברים אל הנחל נחל אזן, נחל מערה, נחל דולב, נחל מחסיה ונחל יעלה, ולבסוף מתחבר הנחל לנחל שורק מצפון לבית שמש.
שמו של הנחל הוא כשמה של העיר המקראית זָנוֹחַ שבשפלה, אשר שמה השתמר בח'רבת זאנוע, הסמוכה למושב זנוח, בקרבת הנחל.
רמת פשחור

רמת פַּשְׁחוּר הוא שמו של הר מוארך בגליל העליון, מדרום לצפת, המתנשא לרום של 616 מטרים מעל פני הים.
ההר תחום ממזרח בערוץ נחל עכברה וממערב בערוץ נחל עמוד. למרגלותיו המזרחיים של ההר שוכן הכפר עכברה, ומצפון לו, מעבר לכביש 89, נמצא בית החולים זיו בצפת.
ההר נקרא על שם משמרת הכהונה יקים, אשר נקראה גם פַּשְׁחוּר, ואשר מקום מושבה לפי אלעזר הקליר היה בצפת או בביריה הסמוכות.
ולסטימיל הורט

תחרויות אזוריות ובינאזוריות

הורט השתתף במספר תחרויות אזוריות ובינאזוריות שמטרתן לקבוע את המועמדים להתמודד על התואר העולמי. תוצאותיו היו בדרך כלל טובות אך לא מספיקות כדי להעפיל לשלבים הסופיים של תחרות המועמדים, למעט בשנת 1977/8 בה העפיל לשלב המועמדים אך הודח בסיבוב הראשון בהתמודדות שקולה מול אלוף העולם לשעבר בוריס ספסקי.
להורט מוניטין ארוך בהיותו ספורטאי למופת, ומוניטין זה קיבל חיזוק באירוע שהתרחש במהלך הדו-קרב מול ספסקי. בשלבים האחרונים של הדו-קרב ספסקי חלה, ולא היה מסוגל לשחק. בתחרויות המועמדים לכל שחקן מוקצים מספר קבוע של ימי מנוחה, אותם הוא יכול לנצל כרצונו והמיועדים לפתור בעיות מסוג זה. ספסקי ניצל כבר את כל הימים החופשיים שלו, אך עדיין לא היה מסוגל להתמודד. הורט היה יכול לדרוש זכייה טכנית בדו-קרב, ומן הסתם שחקנים רבים היו עושים זאת. הורט הספורטאי, הציע לספסקי את אחד מהימים החופשיים שלו כדי שיוכל להתאושש, וספסקי קיבל את הצעתו. הדו-קרב היה שקול לגמרי, ובמשחק האחרון השיג הורט עמדת זכייה ברורה, אך שכח להתבונן בשעון השחמט והמשיך לחשוב בשעה שזמנו תם, ובכך הפך ספסקי לזוכה במשחק ובדו-קרב כולו. למחרת המשחק קבע הורט שיא עולמי במשחק סימולטני כאשר התמודד מול למעלה מ-600 שחקנים. הורט הסביר כי עשה זאת כדי להתאושש מההפסד האומלל מול ספסקי.

התחרות הבינאזורית בסוס, 1967

לאחר האמור מעלה, אירוני למדי שאחד מניצחונותיו החשובים של הורט הוא במשחק שלמעשה לא התקיים. בין משתתפי התחרות הבינאזורית בסוס היה השחקן הגדול בובי פישר, שהוליך בהפרש ניכר בתחרות. במהלך התחרות התגלעו חילוקי דעות בין פישר לבין מארגני התחרות לגבי עיתוי המשחקים, וכתוצאה מכך לא הופיע פישר למשחק נגד השחקן הסובייטי איורס גיפסליס. ישנם חילוקי דעות לגבי העובדות, אך ברור שהוא שוכנע לקיים את משחקו עם איורס גיפסליס, אך לאחר מכן לא הופיע פישר למשחק מול הורט, שנקבע כמנצח במשחק. המשא ומתן מול מארגני התחרות התדרדר, ופישר פרש מהתחרות ולא הופיע במשך תקופה לא קצרה בתחרות כלשהי. הורט סיים את התחרות במקום הרביעי-שישי משותף עם שמואל רשבסקי ולאוניד שטיין, אך לא העפיל לשלב המועמדים משום שרשבסקי זכה בתלת-קרב שהתקיים בין השלושה.

שיטת הורט לחלוקת פרסים בתחרויות

הורט פיתח שיטה שבאה לפתור מקרים של חלוקת מקום על ידי מספר שחקנים, שיטה שמגדירה את דרך הקצאת הפרסים מראש: לפי שיטה זו סוכמים את כלל הפרסים להם זכאים השחקנים שחלקו את אותו המקום, מחלקים את הסך הכולל בשתיים ומחצית הסכום מתחלקת באופן שווה בין השחקנים. המחצית השנייה מתחלקת באופן בלתי שווה על פי המיקום הפנימי לפי שיטות שונות (בוכהולץ או אחרת). להלן דוגמה:
ארבעה שחקנים חלקו את המקום הראשון בתחרות. ארבעת הפרסים בתחרות הם כמפורט: 

מקום ראשון 10,000 דולר

מקום שני 8,000 דולר 

מקום שלישי 6,000 דולר 

מקום רביעי 4,000 דולר
סך כל הפרסים הוא איפוא 28,000 דולר, ומחצית הסכום 14,000. מכאן שכל אחד מהשחקנים יקבל 3,500 דולר (מחצית הסכום מחולקת שווה בשווה) התוספת שכל שחקן יקבל מהמחצית השנייה תהיה כך:
מקום ראשון 5,000 דולר

מקום שני 4,000 דולר 

מקום שלישי 3,000 דולר 

מקום רביעי 2,000 דולר
ובסיכומו של דבר הפרסים יראו כך:
מקום ראשון 8,500 דולר

מקום שני 7,500 דולר 

מקום שלישי 6,500 דולר 

מקום רביעי 5,500 דולר
הליגה האיטולית

הליגה האיטולית הייתה ברית צבאית של יוונים באיטוליה, בצפון מזרח יוון של היום, בתקופת יוון ההלניסטית. 
הייתה זו ליגה חזקה, יריבתה המרה של הליגה האכאית. הליגה האיטולית התנגדה גם לשליטת מוקדון ביוון. בפלישת הגאלים (או כפי שכונו ביוון "גלאטים"), הצליחו להדוף את הפלישה במקום בו נכשלה מוקדון וקראו לעצמם "מושיעי יוון". 
במלחמה המוקדונית הראשונה היו בברית עם הרפובליקה הרומית נגד מוקדון. לאחר הניצחון הרומאי התלוננו שלא קיבלו מספיק טובות הנאה. 
הליגה התפרקה כתוצאה מההשתלטות הרומאית על יוון במהלך המאה השנייה לפני הספירה, השתלטות שהושלמה בשנת 146 לפנה"ס.

שוד ימי

ייתכן ששמם השלילי של האיטולים כעוסקים בשוד ימי נוצר כתוצאה מהטיית המקור העיקרי לתקופה זו. פוליביוס שהוא המקור החשוב ביותר לתקופה היה בן הליגה האכאית, העוינת לאיטולית ונראה שהוא אחראי במידה רבה לשמם המסורתי הרע של האייטולית: ארץ המלאה בשודדי דרכים ושודדי ימים.
Ello

Ello היא רשת חברתית מקוונת נטולת פרסומות שנוצרה על ידי פול בדניץ במרץ 2014.
באוקטובר החברה Ello עברה רה-ארגון והוגדרה כ "Benefit Corporation" (סוג ארגון הקיים בארצות הברית אשר נמדד לפי יעדי השפעה חיובית ולא על פי ביצועים כלכליים).
הרשת החברתית אספה משתמשים בקצב מהיר בשנתה הראשונה כאשר בתקופה מסוימת אתר ההרשמה קרס, עם מעל 50,000 משתמשים חדשים כל שעה. לאחר כחצי שנה כבר היו לרשת מעל 1,000,000 משתמשים.]
ניאוביום

היסטוריה

ניאוביום זוהה על ידי צ'ארלס האצ'ט (Charles Hatchett) ב-1801. צ'ארלס מצא ניאוביום בדוגמת מינרל קולומביט שנשלח לבריטניה ב-1750 על ידי ג'ון ווינטרופ (John Winthrop). עד שנת 1846 היה בלבול בין היסוד ניאוביום ליסוד טנטלום. ב-1864 כריסטיאן בלומנסטראד (Christian Blomstrand) הפיק ניאוביום מתכתי כשחימם ניאוביום כלורי עם מימן. 
השם המקורי של ניאוביום היה קולומביום, אך ה-IUPAC (ראשי תיבות של International Union of Pure and Applied Chemistry) אימץ את השם ניאוביום בשנת 1950 לאחר 100 שנים של מחלוקת בנושא.

צורה בטבע

ניאוביום לא נמצא בטבע בצורתו החופשית ומופיע לרוב בצורת המינרל קולומביט ((Fe, Mn)(Nb, Ta)₂O₆), פירוכלור (Na, Ca)₂Nb₂O₆OH,F) ועוד. מינרלים שמכילים ניאוביום מכילים לעיתים קרובות טנטלום. הייצרניות העיקריות של ניאוביום הן ברזיל, קנדה, ניגריה ורוסיה. 98% מרזרבות הניאוביום בעולם נמצאות בברזיל.

תכונות

ניאוביום הוא מתכת מבריקה, גמישה בצבע אפור שמקבלת גוון כחלחל כשנחשפת לאוויר. לניאוביום תכונות כימיות דומות לאלו של טנטלום שנמצא מתחתיו בטבלה המחזורית.
בטמפרטורה של 200 מעלות צלזיוס ניאוביום מגיב עם חמצן, דרגות החימצון שלו הן 2+, 3+ ו5+.

אמצעי זהירות

תרכובות ניאוביום יכולות להיות רעילות ויש לטפל בהן בהתאם. אבק ניאוביום מתכתי מגרה את העיניים והעור ויכול להתלקח. לניאוביום אין תפקיד ביולוגי.
גרנד טר (קלדוניה החדשה)

היסטוריה

מגלה הארצות הבריטי ג'יימס קוק צפה באי ב-4 בספטמבר 1774 וקרא לו "קלדוניה החדשה", כאשר קלדוניה הוא שמה הלטיני של צפון סקוטלנד. מאוחר יותר הפך השם לשמם של כל האיים באזור, ולא רק של אי זה. החוף המערבי של האי נחקר בידי ז'אן-פרנסואה לה פרוז ב-1788, מעט לפני העלמותו. ב-1853 הורה נפוליאון השלישי על כיבוש קלדוניה החדשה והפיכתה למושבת עונשין, ובין השנים 1864-1897 נשלחו לאי כ-20,000 אסירים צרפתיים.
ב-1878 ארגן אחד מראשי שבטי הילידים (הקנאק) מתקפת גרילה על הכובשים הצרפתיים, התקפה שעלתה בחייהם של כ-200 חיילים צרפתים וכאלף מבני הילידים. ראש השבט המורד נבגד בידי ראש שבט מתחרה, וחוסל. ראשו נכרת ונשלח לתצוגה במוזיאון בפריז, אך מאז נגנב הראש. בעקבות מרד זה, גורשו הילידים מאדמותיהם והועברו לתוך אזורים קטנים וצפופים. מספרם פחת דרסטית תוך תקופה קצרה (מכ-60,000 ב-1878, לכ-27,000 ב-1921).
לאחר כיבוש צרפת, מושל האי תמך בממשלת צרפת החופשית, והאי הפך למעוז חשוב לכוחות בעלות הברית. בקרב ים האלמוגים שימש האי כבסיס הצי האמריקני.

מאפייני האי

לאורך האי משתרע רכס ההרים Chaîne Centrale, עם חמשה פסגות מעל 1,500 מטרים. הגבוהה שבהם היא הר פנייה, שגובהו 1,628 מטרים. רכס ההרים החוצה למעשה את האי לכל אורכו, גורם לשינויי אקלים בין שני חופיו: בעוד שהחוף המערבי יבש ומוגן מפני רוחות הסחר והנוף הוא בעיקר סוואנות, הרי שהחוף המזרחי בעל אקלים טרופי. תצורה אחרת הנפוצה בקצהו הדרומי של האי, היא ה-maquis הנפוץ בעיקר באגן הים התיכון - תצורה צפופה של עצים קטנים (עד כ-4 מטר), מרובי גזעים, בעלי עלים קשים, יחד עם שיחים גבוהים ונמוכים - קשי עלים גם הם, עשבוניים שונים ומטפסים. בתצורה זו, מעורבות זו בזו שכבות הצומח, ואיפיונן לא מוגדר.
קרקע האי ייחודית בהיותה אולטרה-מאפי, בעקבות פעילות גאולוגית בשלישון. פעילות גאולוגית נוספת גרמה להתמרת סלע היסוד, וליצירת צפחה וצפחה כחולה בכמויות גדולות.
המטרופוליט סטפן

ביוגרפיה

המטרופוליט סטפן נולד בשם סטויאן פופגריגורייב שוקוב, בכפר שירוקה לקה, (Широка лъка), אשר בדרום בולגריה, סמוך לגבול היווני.
בין השנים 1896–1900, עבד בתפקידי הוראה שונים בכפרים הסמוכים. את ההסמכה לכמורה הוא קיבל בעיר קייב בשנת 1904. עד שנת 1910 לימד בבית הספר לבנים בעיר פלובדיב. בשנה זו מונה לתפקיד מזכיר הפטריארכיה הבולגרית באיסטנבול, בשם הנזיר סטפן. לאחר תום מלחמת הבלקן הראשונה, שב לבולגריה והתיישב בעיר סופיה. בין השנים 1915–1919, התמחה בתאולוגיה בשווייץ. בשנת 1922 מונה לבישוף של העיר סופיה, תפקיד בו כיהן 22 שנים. בשנים אלו סייע רבות לפליטים בני לאומים שונים, אשר הגיעו לבולגריה לאחר מלחמת הבלקן הראשונה ומלחמת העולם הראשונה ולא נחשבו לאזרחים בולגרים על ידי השלטונות. לחלק מהפליטים ניתן דרכון ננסן ו-4,000 מהם גורשו מבולגריה בספטמבר 1939, רובם יהודים. ב-16 באפריל 1925 יצא המטרופוליט סטפן ללא פגע מהפיגוע בכנסיית סווטה נדליה, אף על פי שגג הכנסייה קרס מעל הבמה ממנה נשא את דרשתו.

אחרית דבר

בולגריה הייתה המדינה היחידה בתקופת מלחמת העולם השנייה, אשר מסרה בהסכם ובאישור המלך יהודים שהיו בחזקתה לידי הנאצים, תוך ידיעה ברורה על גורלם הצפוי. 11,343 יהודי תראקיה, מקדוניה ופירוט ניספו רובם ככולם במחנות ההשמדה. עם זאת, היהודים שהיו אזרחי בולגריה והתגוררו בתחומה לא נפגעו וגם במקרה הזה, מדובר במדינה היחידה באירופה, שהייתה נתונה תחת כיבוש נאצי ויהודיה לא נשלחו אל מחנות ההשמדה. בשנת 1941 נמנו בבולגריה 48,000 יהודים ובשנת 1945 מנו בני הקהילה 51,000 נפשות.
המטרופוליט סטפן, כיהן בין השנים 1944–1945, כסגן הפטריארך של בולגריה. ב-21 בינואר 1945, הוא נבחר לתפקיד ראש הכנסייה הבולגרית. למרות התנגדותו למעורבות כמרים בפוליטיקה הפנימית, היחס של השלטון הקומוניסטי לדת בבולגריה, גרם לו למתוח ביקורת גלויה כלפי המשטר. הוא אולץ להתפטר ממשרתו ב-6 בספטמבר 1948, פרש למינזר בעיירה באניה שבמחוז פלובדיב, שם הלך לעולמו בתאריך 14 במאי 1957. בתאריך 12 במרץ 1992, 49 שנים לאחר הצלת יהודי בולגריה הכירה מדינת ישראל במטרופוליט סטפן כחסיד אומות העולם. בטקס שנערך במוסד יד ושם, קיבלה את האות בשם המטרופוליט סטפן, אחייניתו.
לילה מוטרף במוזיאון

עלילה

הסרט מספר על לארי דיילי, בחור טוב לב וחולמני, שלמרות שהחיים רעים אליו, הוא מאמין שהוא עוד יגיע לגדולה. לאחר שהתגרש מאשתו, הוא מגיע ללשכה, שם מציעים לו לעבוד במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, כשומר לילה. הוא מסכים למרות שכל מי שבחר את העבודה הזו עד כה התפטר יום אחרי. בלילה הראשון, כשהוא הולך לשירותים, הוא מגלה שהטירנוזאורוס רקס נעלם ממקומו וקם לתחייה. הוא משתמש בהוראות שקיבל מהשומר הקודם כדי לטפל בו ובשאר הפסלים שקמו לתחייה ומכיר את רובם כגון: דקסטר הקוף, אטילה ההוני, פסל המואי ועוד. פסלו של הנשיא טדי רוזוולט, שעוזר לו, מגלה לו כי המקור לחיי הפסלים הוא לוח האבן המקולל של אחמנרע. כשהשומרים הוותיקים של המוזיאון גונבים את הלוח, לארי והמוצגים של המוזיאון, יוצאים להחזירו לפני הזריחה, או שהמוצגים יחזרו להיות דוממים.
אח"י חנית

חימוש

החימוש של אח"י חנית מיועד להגן על הספינה מכל איום אפשרי. ראשית, לספינה יש 8 משגרים של טילי הרפון מונחי מכ"ם נגד ספינות, בעלי ראש נפץ במשקל 221 ק"ג וטווח מרבי של 130 ק"מ. בנוסף, הספינה מוגנת מפני התקפה אווירית על ידי 64 משגרים לטילי ברק נגד מטוסים וטילים תוקפים הנותנים רדיוס הגנה של עד 70 ק"מ. חימוש נוסף נגד טילים הוא M61A1 וולקן מונחה - פלנקס, מקלעים קלים ותותחי אורליקון 20 מ"מ. 
הספינה מתגוננת נגד צוללות, באמצעות 2 משגרי טורפדו Mk32 כשכל משגר נושא שלושה צינורות לשיגור טורפדו. בנוסף הספינה נושאת מסוק "עטלף" שאינו חמוש, אלא נועד לסייר בחיפוש אחר מטרות או איומים על הספינה.

מלחמת לבנון השנייה

ב-14 ביולי 2006, בשעה 20:42, בעת שפעלה 16 ק"מ מול חופי ביירות במהלך מלחמת לבנון השנייה, נפגעה אח"י חנית בחלקה האחורי מטיל נגד ספינות מדגם C-802 (טיל סיני המיוצר באיראן). הטיל פגע במנוף שנמצא בירכתיים, התחמש, אך לא חדר והחליק]. אש פרצה בתאי המגורים מתחת לסיפון מנחת המסוקים וארבעה חיילים נהרגו. בתחילה סברו בצה"ל כי הספינה נפגעה ממזל"ט ממולכד ששוגר לעברה, אך לאחר תחקיר ראשוני הובהר כי מדובר בטיל שנורה על ידי חזבאללה. בשלב מאוחר יותר נטען כי פגיעה במיקום רגיש יותר בספינה הייתה עלולה להביא לטביעתה.
לטענת פיקוד חיל הים, המערכות האוטומטיות להגנה על הספינה מפני טילים לא הופעלו בשל היעדר מודיעין על הימצאם של טילי חוף-ים בידי החזבאללה, ומחשש שיפגעו בשגגה במטוסי חיל האוויר שפעלו בקרבתה. יחד עם זאת, במסגרת תחקיר האירוע התברר כי בשנת 2003 אגף המודיעין העלה אפשרות שהטיל נמצא בידי החזבאללה. גם בבוקר האירוע שב והעלה אחד מקציני המודיעין הימי את אפשרות להימצאות הטיל בידי החזבאללה, אולם בחיל הים דחו סברות אלו. 
ספינות אחרות של החיל שהפליגו בקרבת מקום היו במצב של כוננות מפני טילים באמצעות אמצעי הלוחמה האלקטרונית שלהן. יחד עם זאת, מפקד חיל הים במלחמת לבנון השנייה, האלוף דוד בן בעש"ט טען כי שתי ספינות טילים שהיו בסמוך לאח"י חנית זיהו במערכות שלהן בשוגג את הטיל כמטוס חיל האוויר, ולכן לא מן הנמנע שגם אם כל מערכות ההגנה בספינה היו פועלות הפגיעה הייתה מתרחשת. לטענת חגי אלון, יועצו המדיני של שר הביטחון דאז עמיר פרץ, תוצאת הפגיעה באח"י חנית הייתה חמורה למדי והתעשיות הביטחוניות הפסידו חוזים במאות מיליוני דולרים בעקבותיה.
תחקיר האירוע העלה כי היו ליקויים נוספים במיכשור הספינה באותו היום שהיו אמורים להשביתה. אחד מהם הוא תקלה במכ"ם המרכזי של הספינה לגילוי טילים ומטוסים, תקלה שלא דווחה למפקד הספינה.
בעקבות תחקיר האירוע ננזפו שני קצינים בכירים מחיל הים בדרגת אלוף-משנה ועמם מפקד הספינה בדרגת סגן-אלוף ושני קציניו.

מבצע חשיפה מלאה

במבצע חשיפה מלאה, שנערך במרץ 2014 ובו נלכדה, במרחק 1,500 ק"מ מאילת, אונייה שהבריחה רקטות מאיראן לרצועת עזה, שימשה אח"י חנית כספינת הפיקוד, שעליה שהה מפקד המבצע, מפקד חיל הים רם רוטברג.
אפרים הכהן

רבי אפרים הכהן (שע"ו, 1616 - י"ג בסיוון תל"ח, 1678) כיהן ברבנות בליטא, מורביה והונגריה. מחבר הספר שו"ת שער אפרים.

ביוגרפיה

נולד בווילנה לר' יעקב הכהן. נקרא על שם סבו הרב אפרים פיש, הרב האשכנזי הראשון בירושלים. למד אצל רב העיר רבי משה לימא מחבר ספר 'חלקת מחוקק'. נישא לרחל (שע"ט, 1619 - ח' בכסלו תמ"ה, 1684) בת רבי אליהו, נכדו של רבי אליהו בעל שם. בשנת שצ"ה (1635), בהיותו כבן 20 נתמנה לכהן כדיין בעירו. לצד רבנים מפורסמים כרבי שמואל קאיידנובר, הש"ך ורבי הלל בן נפתלי הירץ ה"בית הלל". הוא כיהן בתפקידו זה 20 שנה. 
בשנת תט"ו, הגיעו פורעי חמלניצקי לווילנה והוא נמלט עם מרבית יהודי הקהילה יחד עם אשתו ובתו, כשחתנו נשאר בווילנה. לאחר נדודים קשים הגיע בשנת תי"ז למורביה והתקבל לכהן כרבה של טריביטש, שם שהה כ-3 שנים בהמשך עבר לאונגריש-ברוד , ובשנת ת"כ כיהן כרבה של מזריטש גדול . בשנת תכ"ג (1663) בעקבות פלישת היניצ'רים ברח לפראג, שם לימד בבית המדרש. לאחר תקופה נקרא לווינה ללכהן כראש ישיבה בבית מדרשו של מחותנו הרב קאפיל סג"ל ובנו הרב ישראל אב"ד ברודא. 
בשנת תכ"ו (1666) התקבל לרבה של אויבן (בודה, אחת משלוש הערים שהפכו לבודפשט). שם יסד ישיבה בה למדו בין השאר בנו רבי יהודה לייב ונכדו רבי צבי, ה"חכם צבי". 
תקופה לאחר בואו לעיר, התעורר פולמוס בעיר כנגדו. בעיר הייתה תקנה מהרב אור שרגא פייבוש אשכנזי מווילנה, שכיהן ברבנות בעיר, שלא לקבל לרב או מורה הוראה בעיר אדם שיש לו קרובי משפחה בעיר. תקנה זו נתקנה עקב מחלוקות רבות שהיו בערי אירופה סביב מינוי קרובים. הרב אשכנזי חיזק את תקנותיו בחרם. הרב אפרים חיתן את בנו עם אשה שהיו לה קרובים בעיר, ובשל זאת חלק מבני העיר סברו שעל פי התקנה אינו יכול לשמש כרב, ויש לחשוש לחרם של מתקן התקנה. הפולמוס מופיע בספרו של הרב אפרים, שער אפרים, בספר עבודת הגרשוני. לבסוף שככה הסערה לאחר שמתקן התקנה הבהיר שהיא חלה רק על מי שהיו לו קרובים לפני כהונתו. 
באותה עת שלטו בעיר הטורקים, ובשל זאת הוא עמד בקשרים עם רבנים שונים מרחבי האימפריה העות'מאנית, כמו רבני ירושלים הרב משה ן' חביב ורבי משה גלאנטי (המג"ן) (שאף ביקרו בשנת תכ"ח) וכן נשאל שאלות רבות על ידי קהילות מרחבי האימפריה. לעת זקנותו נתבקש לכהן כרב בירושלים כממלא מקום סבו רבי אפרים פיש. הוא תכנן לעבור לשם לאחר שידפיס את כתביו אך נפטר בטרם הספיק בי"ג בסיון שנת תל"ח. בנו מספר שהייתה מגפה בבודה, ואחיו הגדול רבי יחזקיה נפטר ואף הוא היה על ערש דווי, ואביו ביקש שתילקח נפשו תמורת נפש בנו. הוא כיהן כרב האחרון בבודה, ובשנת תמ"ו (1686) נחרבה הקהילה בכיבוש האוסטרי.
מספרים עליו שהיה מתענה ימים שלמים בלא ידיעת אדם. כן היה ידוע באהבתו לבריות.
עוגיות ג'אפה

תיאור המוצר

העוגיה היא עגולה, קוטרה כ-6 ס"מ והיא מורכבת משלוש שכבות: שכבת עוגת ספוג, שכבת ג'ל בטעם תפוז וציפוי שוקולד מעל. ניתן למצוא את העוגייה גם בצורת מקלות (bars).
למרות שהעוגיות הן בדרך כלל בטעם תפוז, לאורך השנים שווקו גם מהדורות מוגבלות בטעם לימון, תות וענבי שועל.

עוגה או ביסקוויט?

על פי החוק בבריטניה, ביסקוויטים מצופים בשוקולד חייבים במס, ולעומתם עוגות מצופות בשוקולד לא מחויבות במס. בדיון שנערך בנושא בבית המשפט, טענה חברת מק-ויטי ופרייס שעוגיות ג'אפה הן למעשה עוגה קטנה ולא ביסקוויט. הטיעון העיקרי היה שביסקוויט במשך הזמן מתרכך ועוגה במשך הזמן מתקשה; אנשי החברה הדגימו בבית המשפט איך עוגיית ג'אפה מתקשה עם הזמן. שיקולים נוספים שנלקחו בחשבון היו: שם המוצר, רכיבים, טקסטורה, גודל, אריזה, אופן השיווק ותהליך הייצור.
לבסוף קבע בית המשפט שעוגיות ג'אפה הן אכן עוגות ולכן לא משולם מס על עוגיות אלו בבריטניה.
על פי סקר שנערך על ידי העיתון "סאן" בשנת 1999, טענו מרבית הקוראים שהם מחשיבים את עוגיות ג'אפה כביסקוויט ולא כעוגה.
חוסר G6PD

אפידמיולוגיה

חוסר G6PD הוא הפגם האנזימתי האנושי הנפוץ ביותר הנצפה אצל למעלה מ-400 מיליון אנשים ברחבי העולם. חוסר G6PD גרם לכ-4,100 מקרי מוות בשנת 2013.
חוסר G6PD נפוץ בעיקר במדינות הים התיכון (ספרדים, איטלקים, יוונים, ארמנים, יהודים). בקרב יהודים בישראל הפגם נפוץ בעיקר בקרב יוצאי כורדיסטן מרוקו וצפון עיראק, ומקרים מסוימים אף אותרו אצל יוצאי תימן, גיאורגיה אוזבקיסטן ואיראן. 
השכיחות הגבוהה של התופעה בקרב יוצאי מדינות המזרח התיכון יכולה להיות מוסברת על ידי אחת התופעות הלוואי של חסר G6PD- מקנה הגנה מפני מלריה (בפרט מלריה הנגרמת על ידי הטפיל Plasmodium falciparum, הצורה הקטלנית ביותר של מלריה). התאים הנגועים בטפיל Plasmodium נהרסים במהירות רבה יותר על ידי הטחול. מחלה זו עשויה לתת יתרון אבולוציוני לחסרי G6PD אשר להם יכולת התמודדות טובה עם מחלת המלריה, עקב כושר התמודדות גבוה של הטחול בפירוק תאי הדם האדומים שנהרסו כתוצאה מהתקפי המוליזה.

תרופות

ישנם חומרים רבים העלולים להזיק לאנשים עם חוסר G6PD. השונות הגדולה בתגובה לחומרים אלו מקשה על חיזוי תגובת אדם מסוים לתרופה ספציפית. ישנן תרופות נגד מלריה שיכולות לגרום להמוליזה (אנמיה המוליטית) חריפה באנשים עם חוסר G6PD, כגון: primaquine, pamaquine ו-chloroquine. ידוע על תרופות נוגדות מלריה נוספות שעלולות להזיק, אך הפגיעה כתוצאה מנטילתן מתחרשת במינונים גבוהים מאוד.
לבעלי חוסר G6PD מומלץ להימנע גם מתרופות ממשפחת סולפונאמידים (Sulfonamides) כגון: sulfanilamide, sulfamethoxazole ו-mafenide ,thiazolesulfone סילברול, מתילן כחול ונפטלין. מומלץ להימנע גם כן ממשככי כאבים מסוימים כדוגמת סדורל (phenazopyridine), ומאנטיביוטיקה אנסולפתית (חומצת nalidixic, nitrofurantoin, איזוניאזיד, דאפסון, furazolidone).
חינה ידועה גם היא כמשרה אנמיה המוליטית בתינוקות עם חוסר G6PD.

גנטיקה

כל המוטציות הגורמות לחוסר G6PD נמצאות על הזרוע של כרומוזום X הארוכה, על רצועה (בנד) Xq28.
שתי המוטציות הנפוצות ביותר הגורמות לחסר G6PD באוכלוסייה האנושית הן G6PD-A ו-G6PD הים-התיכונית. למוטציה מסוג G6PD A- שכיחות של 10% מהשחורים האמריקאים בעוד שהמוטציה G6PD הים התיכונית הוא נפוצה בעיקר במדינות הים התיכון.

פתופיזיולוגיה

G6PD הוא אנזים מרכזי בתהליך הנקרא מסלול הפנטוז פוספט (ידוע גם בשם מעגל הפנטוזות), ותפקידו להפוך גלוקוז-6-פוספט ל 6-פוספוגלוקונו-δ-לקטון תוך יצירת NADPH (שוב לתהליכים מטבולים בגוף).
NADPH הוא חומר הכרחי לפעולת מולקולת הגלותטיון בנטרול רדיקלים חופשיים. חסר באנזים G6PD יוביל לרמות נמוכות ולא מספקות של NADPH ותפגע תפקודה של מערכת הגלותטיון. מאחר שהגלותטיון היא המערכת היחידה לנטרול רדיקלים חופשיים בכדוריות הדם האדומות, חסר ב- G6PD יגרום לאנמיה המוליטית- בחשיפה לתרופות, אנטיגנים או מאכלים המעלים את רמת הרדיקלים החופשיים, הגלותטיון בכדוריות הדם האדומות לא מצליח לנטרל אותם עקב מחסור ב- NADPH זמין, דבר המוביל לפירוק כדוריות הדם האדומות.

טיפול

האמצעי החשוב ביותר לבעלי חסר G6PD הוא מניעה - הימנעות מתרופות ומזונות הגורמים להתקפי המוליזה.
חיסון נגד כמה מהפתוגנים הנפוצים (למשל צהבת ודלקת הכבד B) עלול למנוע התקפות המוליזה הנגרמות כתוצאה מזיהום.
בשלב החמור של התקף המוליזה, עירוי דם (ללא חסר באנזים) עשוי להיות נחוץ, ואולי אף דיאליזה במצב של אי ספיקת כליות חריפה.
הסרת הטחול (כריתת הטחול) עשויה להקל על חלק מהחולים הכרוניים, מאחר שהטחול מהווה אתר חשוב של הרס כדוריות הדם האדומות.
צריכת חומצה פולית מומלצת בכל הפרעה הכוללת תחלופה גבוהה של תאי דם אדומים.