google/wiki40b huggingface dataset:
אולם אירועים

אולם אירועים הוא חלל במבנה, המשמש לקיום אירועים פרטיים למספר רב של משתתפים על בסיס מסחרי. האירועים האופייניים הנערכים באולם אירועים הם חתונות, מסיבות שונות וכן (בחברה היהודית) מסיבות ברית מילה ובר מצווה.
אולמות אירועים עשויים לארח מספר משתנה של משתתפים באירועים. הקטנים שבהם יכולים לארח כ-100 עד 200 אורחים, ועד הגדולים ביותר – אלף אורחים ויותר. לעיתים קרובות קיים בצמוד לאולם המקורה גם שטח פתוח תחת כיפת השמיים, העומד לרשות אורחי האירוע.
קיימים בתי עסק לעריכת אירועים בשטח פתוח תחת כיפת השמיים, עם או בלי אולם המשולב בהם, שהוא לרוב שווה בשטחו לשטח האירועים הפתוח או קטן ממנו. השם השגור לאתרים אלו בישראל הוא גן אירועים.
אולמות אירועים מתקיימים לא רק כעסקים עצמאיים אלא גם במסגרת בתי מלון, המשכירים אולמות שלהם לשם עריכת אירועים. מצויות גם מסעדות המשכירות חלק משטחן או את כולו לשם עריכת אירועים, אך בהן מדובר לרוב באירועים בעלי קהל משתתפים מצומצם של עשרות אורחים בלבד.
אולם האירועים ערוך לארח אורחי אירועים בישיבה סביב שולחנות. באולמות בישראל כיום מקובלת הישיבה סביב שולחנות שבהם שמונה עד שנים עשר מקומות ישיבה. בחו"ל מקובלת גם ישיבה סביב שולחנות מלבניים שבהם עשרות מקומות ישיבה. סידור הישיבה סביב השולחנות נקבע על יד בעלי האירוע.
בנוסף לשטח ישיבה יש באולם אירועים שטח פתוח המיועד לריקודים של משתתפי האירוע.
בחתונות בישראל מקובל לא פעם לערוך את טקס החופה במסגרת אירוע קבלת הפנים לאורחים ובנוכחותם. לשם כך קיים כמעט בתוך כל אולם אירועים מבנה דמוי חופה המאפשר את עריכת הטקס תחתיו. בחו"ל נערך לרוב טקס הנישואין בכנסייה או במשרדי העירייה (בטקס נישואין אזרחי) ואולם האירועים מיועד רק לשמש כמקום קיום קבלת הפנים לאורחי החתונה לאחר הטקס.
באולם קיימת בדרך כלל מערכת הגברה המאפשרת השמעת מוזיקה לריקודים, נאומים ודברי ברכה. לבעלי אירוע המתקיים באולם יש לרוב אפשרות לשכור תקליטן שינגן מוזיקה באירוע בנפרד משכירת האולם. כמו כן יש באפשרותם לשכור נותני שירותים נוספים שיופיעו באולם, כמו זמרים. לעיתים יש באולם גם אמצעים לצורך הקרנת תמונות וסרטים.
אולם אירועים ערוך להגיש לאורחי האירועים ארוחות ובדרך כלל קיים במסגרתו מטבח המכין את האוכל. ההגשה לאורחים נעשית ישירות לשולחנות על ידי מלצרים, או במתכונת של ארוחת מזנון, באמצעות שולחנות הגשה הפזורים באולם. תפריט הארוחה נקבע על ידי בעלי האירוע. בגני אירועים שיש בהם גם אולם מוגשת הארוחה לאורחים בדרך כלל בתוכו.
באולם יש בדרך כלל גם דלפק באר, המגיש לאורחים משקאות קלים וחריפים. משקאות אלו גם מוגשים ישירות לשולחנות האורחים על ידי מלצרים.
גודלם ותכנונם הפיזי של אולמות האירועים הוא מגוון וכך גם עיצובם ורמת השירות הניתן בהם.
חברת הרשי

היסטוריה

מילטון הרשי סיים בשנת 1873 התמחות כיצרן דברי מתיקה, וייסד חנות דברי מתיקה בפילדלפיה. החנות כשלה ונסגרה שש שנים לאחר מכן. הרשי עבר לעיר ניו יורק וניסה לייצר בה ממתקים אך גם שם לא הצליח כלכלית, ושב לפנסילבניה, בה הקים את חברת הקרמל לנקסטר אשר מכרה ממתקי חלב קרמל שזכו להצלחה. בשנת 1896 הקים הרשי מפעל לעיבוד חלב ובשנת 1899 פיתח את "תהליך הרשי" לייצור חלב עבור מוצרי מתיקה. בשנת 1900 הרשי מכר את החברה עבור מיליון דולרים, ועבר לייצור שוקולד. בשנת 1903 הקים הרשי מפעל לייצור שוקולד בעיר הולדתו דרי צ'רץ' שבפנסילבניה, וטבליות שוקולד החלב שייצר המפעל זכו להצלחה רבה. 
בשנת 1907 המציא הרשי ממתק שוקולד חדש בצורת קונוס קטן וקרא לו "נשיקה של הרשי". בעת ייצורו הראשוני נעטפה כל נשיקה ידנית בנייר כסף. רק בשנת 1921 נבנתה מכונה לאריזת הנשיקות. נכון ל-2011, כ-80 מיליון נשיקות מיוצרות מדי יום על ידי חברת הרשי.
מוצרים נוספים שהמציא הרשי כוללים את מר. גודבר - ממתק בוטנים שהומצא בשנת 1925, סירופ שוקולד של הרשי בשנת 1926, ושוקולד צ'יפס מרירים בשנת 1928. בשנת 1938 המציא הרשי את חטיף קראקל.
זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה, ברוס מרי (Bruce Murrie), בנו של ויליאם מורי, נשיא החברה באותה עת, הגיע להסכם עם פורסט מארס ליצירת ממתק שוקולד שנקרא על שם שניהם - M&M (מארס ומרי). ממתק זה יוצר על ידי חברת הרשי בתקופת הקיצוב של מלחמת העולם השנייה ולאחריה. 
בשנת 1963 רכשה החברה את חברת ייצור הממתקים של הארי ברנט ריס אשר ייצרה מאז שנת 1926 את ממתק כוסות חמאת הבוטנים של ריס.

מפעלי הייצור

מפעל הייצור הראשי של הרשי ממוקם בהרשי שבפנסילבניה. שטחו של המפעל כ-200,000 מ"ר, וזהו מפעל השוקולד הגדול בעולם.
מפעל נוסף נפתח ב-15 ביוני 1963 בסמית' פולס שבפרובינציית אונטריו בקנדה ומפעל שלישי נפתח ב-22 במאי 1965 באוקדייל שבקליפורניה. שני מפעלים אלה נסגרו בשנת 2008 ופסי הייצור עברו למפעלים אחרים.
להרשי מפעלים בסטוארטס דראפט, וירג'יניה; לנקסטר שבפנסילבניה; הייזלטון, פנסילבניה; ממפיס, טנסי; רובינסון, אילינוי; וגוודלחרה, מקסיקו.
במסגרת המפעל בהרשי פועל מרכז מבקרים בשם עולם השוקולד של הרשי וכן פארק שעשועים בשם הרשיפארק.
כתר (סמל)

סמל דמוי כתר נפוץ בדגלים, בסמלים ובמטבעות של מדינות רבות, כמייצג של כתר המלוכה בהן. באופן דומה מופיע הכתר גם בשלטי אצולה למיניהם. בבתי מלוכה מסוימים, כגון בית המלוכה הבלגי, מעולם לא היה כתר ממשי, אלא רק סמל של כתר. לעיתים משמש סמל הכתר לייצוג מעמד דתי.

כתר בדגליהן של מדינות אחדות

כתר מופיע בדגליהן של מדינות אחדות, כדי לציין את זיקתן לבית מלוכה. במקרים אחדים, בעקבות ביטולה של המלוכה במדינה, שוּנה דגלה, והוסר ממנו הכתר (דוגמה: דגל איראן).
קרחון קלארק (ארץ מרי בירד)

מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 2003.
הקרחון נקרא על שם גאופיזיקאי תאודור ס. קלארק (Theodore S. Clarke) מאוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון אשר חקר בשנות ה-90 את זרמי הקרח של מערב אנטארקטיקה.
יעקב אטלינגר

ביוגרפיה

נולד בקארלסרוהה לרב אהרן, שהיה רב בית כנסת ומורו הראשון. בימי נעוריו אביו לימדו תורה ולאחר מכן המשיך את לימודיו אצל רב העיר, רבי אשר (בנו של בעל השאגת אריה). בבחרותו עבר ללמוד בישיבת רבי אברהם בינג, אב בית הדין של וירצבורג שבבוואריה. נשא לאשה את בת שבע בת ר' מאיר מוירצבורג, במשך 3 שנים למד בחברותא עם רבי אליעזר ברגמן כמו כן למד בחברותא עם חכם יצחק ברנייס (מאוחר יותר רבה של המבורג). רבי דוד ויסקאפף (אב"ד וואלרשטין) שלמד עמו העיד שהיה מסגף את עצמו ומתענה. הוא למד קבלה בסתר, אבל למרות הסודיות הוא התפרסם כמקובל ובעל בקיאות עצומה בספר הזוהר. לאחר פרעות "הפ-הפ" בשנת 1819 נמלט לפיורדא, לבית המדרש של בעל "שער הזקנים" רבי אברהם בנימין זאב המבורג. הוא גם למד אצל רבי אשר וולרשטיין. תוך כדי לימודיו אצל רבי אברהם בינג בוירצבורג, למד גם באוניברסיטה של העיר, אך נאלץ לפרוש מהלימודים בעקבות הפרעות הנ"ל. בכך היה הוא וחברו החכם ברנייס, מראשוני הרבנים הגרמנים בעלי רקע אקדמי.
בשנת 1826 הוא התמנה לרבה של מחוז לאדנבורג ואינגולשטאדט והתיישב במנהיים. הוא מונה שם לראש הקלויז דר' למלה (שהקים סוכן החצר ר' אשר למלה ריינגנום), הקים שם ישיבה שהכשירה תלמידים לרבנות, ביניהם הרש"ר הירש ויעקב רוזנברג ורבי אליקים געטשליק שלזינגר. בשנת 1836, אחרי מותו של הרב המקומי ר' עקיבא ישראל ורטהיימר הוא מונה לרבה הראשי של העיר אלטונה, תפקיד שנשא עד סוף ימיו. גם שם הוא הקים ישיבה ומבין תלמידיו באלטונה היה הרב עזריאל הילדסהיימר.
בשנת 1844 התקיים בבראונשווייג כנס של רבנים רפורמים. רבי יעקב אטלינגר שראה בכך איום על עתיד היהדות, הוביל מחאה של מאה ושישה עשר רבנים נגד הרפורמה. מעבר לכך הוא החל בכתיבה להסברת עמדת היהדות האורתודוקסית. כתיבת טענות הנגד האורתודוקסיות הוטלו על הרב אלכסנדר זוסמן אדלר, לימים רבה של ליבק. הפרסומים היו החוברת "שלומי אמוני ישראל" וכתב העת בגרמנית, "שומר ציון הנאמן" (Der Treue Zions Waechter) שכלל מוסף בעברית. בכתב עת זה ראו אור מעל מאתיים גליונות במשך כעשר שנים. פעל לטובת היישוב היהודי המתחדש בארץ וכהוקרה על כך קיבל את תואר הכבוד "נשיא ארץ ישראל" מהרבנים הספרדיים והאשכנזים בירושלים. כאב בית דין הייתה לו הכרה לשיפוט בעניינים אזרחיים על ידי השלטונות הדניים אשר אלטונה הייתה שייכת להם. סמכות זו בוטלה בניגוד לרצונו בשנת 1863. ענוותנותו משתקפת בצוואתו שבה ציווה שאחרי פטירתו הוא לא יקרא צדיק ושעל קברו יחרטו רק שמות ספריו והשנים שבהן כיהן כרב באלטונה, שם נקבר.
מבניו, הרב בן ציון עטלינגר שהיה חתנו של הגביר ר' שמריהו צוקרמן ממוהילב, וההדיר חלק מכתבי אביו.
רבי יעקב אטלינגר נפטר בליל נר ראשון של חנוכה כ"ה כסלו שנת ה'תרל"ב.
הרב יוסף חיים זוננפלד, שהתגורר כל ימיו בירושלים בדירת "בית יעקב" שנתרם על ידי מעריצי רבי יעקב אטלינגר, היה מציין את יום הזיכרון של הרב אטלינגר מדי יום ראשון בחנוכה, תוך ציון העובדה שמספר ספרי הערוך לנר היה 8 [כולל זה על מסכת פסחים שעדיין לא נדפס] ונפשו ידעה לקרוא לסדרת ספריו "ערוך לנר" כי ביום הזה נערכה העברת נר נשמתן לישיבה של מעלה וכבה נר גופו בעולם הזה.
עם שציווה לא להספידו, היו שבדרשותיהם הזכירו בצער רב את עובדת פטירתו, לפעמים תוך כריכת הדבר עם פטירת רבה של פרשבורג "הכתב סופר" מעט אחריו.
מאמרים חדשים על התבונה האנושית

סקירה כללית

שתי הדמויות הדוברות בספר הן תאופיליוס ("אוהב האל" ביוונית), המייצג את השקפותיו של לייבניץ, ופילאלטס ("אוהב האמת" ביוונית), המייצג את אלו של לוק. ההתכחשות המפורסמת לתזה האמפיריציסטית על מוצאם של רעיונות מופיעה בתחילת הספר השני: "דבר אינו נמצא בתודעה ללא תיווך ראשוני של החושים, מלבד התודעה עצמה". כל הטיעונים המרכזיים של לוק כנגד רעיונות מולדים זוכים לביקורת ארכנית של לייבניץ, שמצודד בהשקפה קיצונית של קוגניציה מולדת, לפיה כל המחשבות והפעולות של הנפש הן מולדות. בנוסף לדיון שלו על רעיונות מולדים, חיבורו של לייבניץ מציג ביקורות נוקבות ושופעות תובנה על השקפותיו של לוק בנוגע לזהות אישית, רצון חופשי, דואליזם גוף-נפש, שפה, אמת הכרחית, וניסיון ההוכחה של לוק לקיום האל.
שבויגן רד סקינס

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1938, ושיחקה בליגת ה-NBL ב-11 עונותיה הראשונות, עד שנת 1949. לאורך תקופה זו הופיעה שבויגן ב-5 סדרות גמר ה-NBL ואף זכתה באליפות הליגה בעונת 1942/1943, לאחר שגברה על פורט ויין זולנר פיסטונס בתוצאה 2-1. כוכב הקבוצה באותה עונה היה הרכז באדי ז'נט, שהצטרף לרד סקינס בחודש האחרון של העונה הסדירה והוביל אותה עם ממוצע של 15.5 נקודות למשחק. שחקן בולט נוסף ששיחק עבור הרד סקינס היה הקלע בובי מקדרמוט, שנבחר ל-MVP של הליגה 4 פעמים, ושימש כמאמן-שחקן של שבויגן בעונת 1947/1948. הן ג'נט והן מקדרמוט הוצגו לאחר פרישתם כחברי היכל התהילה של הכדורסל.
בסיום עונת 1948/1949 החליטה ליגת ה-NBL על מיזוג עם ליגת ה-BAA והקמת ליגת ה-NBA. בעקבות המיזוג עברה שבויגן לשחק ב-NBA יחד עם חמש קבוצות NBL נוספות. בעונתה היחידה בליגת ה-NBA, ‏1949/1950, רשמה שבויגן מאזן שלילי של 22 ניצחונות ו-40 הפסדים, והפסידה בסיבוב הראשון של הפלייאוף לאינדיאנפוליס אולימפיאנס בתוצאה 2-1.
בעונה הבאה עברה הקבוצה לשחק בליגת ה-NPBL הניסיונית, וסיימה את העונה הסדירה עם המאזן הטוב בליגה, 29-16. עם זאת, ליגת ה-NPBL התפרקה בטרם שוחקו משחקי הפלייאוף וללא הכתרת אלופה. עונה זו הייתה למעשה האחרונה בתולדות הקבוצה. מאזן הניצחונות הכולל של הרד סקינס ב-13 שנות פעילותה עומד על 250 ניצחונות ו-238 הפסדים (51.2%).
החולצה הוורודה

החולצה הוורודה (באיטלקית: Maglia Rosa, נהגה: "מאליה רוזה") היא חולצת רכיבה המוענקת למוביל בדרוג הכללי במרוץ האופניים, הג'ירו ד'איטליה. המוביל בדרוג הכללי במרוץ הוא הרוכב בעל הזמן המהיר ביותר כאשר מחוברות תוצאות כל הקטעים היומיים ומובאים בחשבון שניות בונוס שנצברו בסיומים ובמאוצי ביניים בקטעים היומיים.
החולצה הוורודה היא המקבילה האיטלקית לחולצה הצהובה במרוץ הטור דה פראנס הצרפתי. כפי שבצרפת נקבע צבע החולצה על פי צבע דפי העיתון היומי שהוא המממן הראשי של המרוץ, כך גם באיטליה; הצבע הוורוד הוא צבע דפיו של עיתון הספורט הגדול במדינה, לה גזטה דלו ספורט, שמשמש כמממן הראשי של המרוץ מראשיתו. הנוהג של הענקת החולצה הוורודה החל ב-1931. 
בסיום כל קטע יומי במרוץ, נערך בנקודת הסיום טקס הענקת הפרסים והחולצות. הענקת החולצה הוורודה למוביל בדרוג הכללי היא השנייה בסדר הענקת הפרסים (לאחר מתן הפרס למנצח הקטע היומי) ובמעמד זה לובש הרוכב המוביל את החולצה. במהלך הקטעים היומיים לובש המוביל את החולצה הוורודה ובצורה זו הוא זוכה גם לכבוד וגם מזוהה ביתר קלות על ידי שאר הרוכבים ועל ידי אמצעי התקשורת בכלל וצופי השידורים החיים בפרט. 
בדבוקת הרוכבים קיים נוהג בלתי כתוב האומר כי אין לפתוח בהתקפה במרוץ בשעה שלובש החולצה הוורודה נקלע לבעיה שאינה קשורה לכושרו הספורטיבי; אם בשל עצירה ל"שירותים" ואם בשל מעורבות שלו בנפילה או בשל תקלה טכנית.
ג'ון קנדי (שחקן)

ביוגרפיה

קנדי נולד בשנת 1950 בניומרקט, אונטריו שבקנדה. בנו של סידני ג'יימס קנדי ואשתו אוונג'לין קנדי, והוא גדל במשפחה קתולית ממעמד פועלים. 
קנדי למד במכללת סנטניאל בטורונטו. התפקיד בסרט הראשון שלו היה הופעת קרדיט קטנה בסרט "כיתת '44" בשנת 1973. הוא הופיע במספר סרטים דלי תקציב אחרים במהלך שנות ה-70, ביניהם מותחן בנק-שוד בשם "השותף השקט" יחד עם כריסטופר פלאמר ואליוט גולד. בשנת 1976 קנדי שיחק תפקיד משנה (עם ריק מוראניס) בתוכנית אירוח בשעות הלילה המאוחרות.
בתקופת הצלחתו בטלוויזיה, קנדי פיתח גם קריירת חיקוי מפורסמת. בין האנשים שחיקה נמנים דיוויין, אורסון ולס, ג'וליה צ'יילד, ריצ'רד ברטון, ועוד אנשים רבים בתעשיית הבידור האמריקאית.
בשנת 1979 לקח הפסקה קצרה מהטלוויזיה בשביל לשחק בסרטו של סטיבן ספילברג, "1941". לאחר מכן מילא תפקיד קטן בסרט האחים בלוז. בשנת 1984 שיחק בסרט "ספלאש" בתפקיד שנחשב לפריצתו הגדולה. במחצית השנייה של שנות השמונים שיחק בעיקר בסרטים באיכות ירודה.
בתחילת שנות ה-90 הקריירה של קנדי החלה לרדת, בה הופיע בסרטים כושלים מבחינה מסחרית ואף היה מועמד לפרס ראזי בקטגוריית השחקן הגרוע של השנה. לעומת זאת, כמה מסרטיו הפכו ללהיטים גדולים ( שכחו אותי בבית, ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה, ג'מייקה מתחת לאפס וכו'.

מותו

ב-4 במרץ 1994 קנדי לן בבית מלון שבדורנגו, מקסיקו, שם שהה לצורך צילומי הסרט "Wagons East!". מעט אחרי חצות הוא מת בשנתו, כתוצאה מהתקף לב, בגיל 43. השאיר אחריו אישה ושני ילדים.
מוזיאון החלל והטילים של חיל האוויר האמריקאי

מרכז ההיסטוריה

ליד המוזיאון, נמצא מרכז ההיסטוריה (באנגלית: Sands Space History Center, בעבר United States Air Force Space and Missile History Center) המשמש כהרחבה שלו, ומכיל היסטוריה למבקרים על כל אחד מאתרי השיגור בנמל החלל קייפ קנוורל, תצוגות ותמונות היסטוריות מאתר השיגור.

אתרי השיגור הסמוכים

בסמוך למוזיאון נמצאים שני אתרי שיגור, אתר שיגור 5/6, ואתר שיגור 26 שמכיל את המוזיאון. מאתר השיגור 26 שוגרו, מתוך כל 36 השיגורים, הלווין האמריקני הראשון, אקספלורר 1 בשנת 1958, שהיה הראשון בתוכנית אקספלורר שכללה יותר מ-92 שיגורים, שלושת השימפנזות הראשונות ששוגרו לחלל, גורדו, אייבל ומיס בייקר בשנים 1958-1959 על הטיל יופיטר AM-18. מאתר שיגור 5/6 שוגרו, בין היתר, שני האסטרונאוטים האמריקנים הראשונים, אלן שפרד (על מרקורי-רדסטון 3) ווירג'יל גריסום (על מרקורי-רדסטון 4 ) בשנת 1961, מרקורי-רדסטון 1  שכשל להתרומם לגובה גבוה יותר מ-10 סנטימטרים, עקב הפרדה בסדר לקוי של 2 מכבלי השליטה והחשמל בעת ההמראה, ואת אקספלורר 3, שביחד עם אקספלורר 1, גילה את חגורות ואן אלן הגורמות לזוהר הקוטב.
פריז סן-ז'רמן (כדורגל נשים)

היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-1971 כחלק ממועדון הכדורגל של פריז סן-ז'רמן. בשנת 1979 העפילה הקבוצה לראשונה לליגת העל, אך לא ביססה את עצמה וחזרה לליגה השנייה ב-1982. במהלך שנות ה-80 וה-90 הקבוצה עלתה וירדה בתדירות גבוהה מהליגה השנייה לראשונה, ולהפך. מצבה התייצב בשנת 2001, אז עלתה הקבוצה ליגה ונשארה בה עד היום.
בשנת 2008 העפילה הקבוצה בפעם הראשונה לגמר הגביע הצרפתי, אך הפסידה 3-0 לאולימפיק ליון. שנתיים לאחר מכן היא כבר זכתה בתואר, לאחר ניצחון 0-5 בגמר על מונפלייה. בשנת 2011 סיימה סן-ז'רמן במקום השני בליגה, בעוד קשרית הקבוצה אליס בוסגליה, זכתה בפרס שחקנית השנה בצרפת והפכה לשחקנית הראשונה מפריז סן-ז'רמן שזוכה בפרס זה.
בסוף עונת 2015 הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה - גמר ליגת האלופות - המפעל היוקרתי ביותר למועדוני נשים בכדורגל האירופי. בגמר עצמו, שנערך מול 17,147 צופים בברלין, הפסידה הקבוצה 2-1 למועדון כדורגל פרנקפורט, אך היא ביססה את עצמה כאחת מהקבוצות המובילות ביבשת.
קוד מנצ'סטר

קוד מנצ'סטר (מאנגלית: Manchester encoding) הוא שיטת מיתוג להעברת מידע ספרתי (סיביות) בקו תקשורת אלקטרוני.
מידע ספרתי מועבר באמצעות רצף אותות שכל אחד מהם מייצג אחת משתי הסיביות האפשריות, 0 או 1. בקידוד פשוט של הסיביות, אות אחיד מסוים מייצג את 0, ואות אחיד אחר מייצג את 1. כאשר משודר רצף של סיביות זהות, כלומר רצף של סיביות 0 או רצף של סיביות 1, נוצרת בעיה במקלט, בקידוד בינארי, להסתנכרן על המעברים בין הסיביות, משום שמגיע אליו אות ארוך רצוף המייצג את הסיבית הזהה. הבעיה בבסיסה נובעת, מכך שמקורות-השעון, במשדר ובמקלט, אינם בהכרח באותה איכות ובאותו דיוק (למשל: משדר זול, באיכות בינונית, שמחובר אל מקלט מקצועי, באיכות גבוהה). במקרה שיש הבדלים בין מקורות השעון, המקלט לא מצליח להסתנכרן כמו שצריך, על המידע שמגיע מהמשדר והוא מפענח אותו, בצורה שגויה.
ישנם מנגנונים אלקטרוניים, המאפשרים לגזור אות-שעון, מתוך המידע הנכנס וכך לאפשר למקלט להסתנכרן אל המשדר. דוגמה למנגנון כזה היא מעגל PLL. במקרים בהם מגיע רצף סיביות אחיד (כלומר, רצף של רק '0'-ים, או רק '1'-ים), לא ניתן לחלץ אות שעון מהמידע הנכנס ולכן גם לא ניתן להפעיל מנגנון סנכרון-שעון. על-מנת להתגבר על בעיה זו ועל בעיית בלבול בין 0 ל-1 (בגלל מתחים דומים), נוצר קוד מנצ'סטר.
בקוד מנצ'סטר כל סיבית מיוצגת באמצעות אות בשתי רמות, כך שהמעבר באמצעה של כל סיבית, יוצר פולס שעון במקלט, ומאפשרים לו להסתנכרן בקלות עם המשדר. במקום מצב שבו רמה גבוהה מייצגת 1 ורמה נמוכה מייצגת 0, בקוד מנצ'סטר 1 מיוצג על ידי רמה גבוהה שלאחריה רמה נמוכה, ו-0 מיוצג על ידי רמה נמוכה שאחריה רמה גבוהה - בכל חצי מחזור של זמן (CLOCK) חל שינוי של אות המידע המקודד.
יתרון הקידוד בקוד מנצ'סטר הוא שיש בו פחות טעויות בהעברת המידע בהשוואה לקודים אחרים. הבדל זה נובע מכך שקוד מנצ'סטר מיצג אחד לוגי כרמת אות חיובי ואפס לוגי מיוצג על ידי רמת אות שלילית בניגוד לקודים אחרים שמתייחסים לרמות של חיובי ואפס (אדמה).
חיסרון של קידוד זה הוא שנדרש רוחב פס כפול, מכיוון שהפולסים בחצי מהרוחב.
ססיל אדמס

ססיל אדמס (באנגלית: Cecil Adams) הוא שם, ככל הנראה שם עט, של בעל הטור "The Straight Dope" במגזין האמריקני "שיקגו רידר". יש המניחים שכותב הטור הוא אד זוטי (Ed Zotti), שבאופן רשמי טוען שהוא העורך והעוזר של אדמס. 
משמעות שם הטור, "Straight Dope", הוא "הסיפור האמיתי" או "האמת הפשוטה". אדמס, המכונה על ידי "עורכי" הטור "האדם החכם ביותר בעולם", משיב לשאלות שונות ומשונות בהומור שנון – המופנה לעיתים קרובות נגד השואל עצמו – ולעיתים תוך מחקרים מקיפים בשאלות מוזרות, אגדות אורבניות וכיוצא באלה. יותר מפעם אחת נאלץ אדמס לפרסם הרחבה לתשובה או להפוך אותה לחלוטין בעקבות הבהרות מ"המיליונים הצמאים לידע", כינויו לקוראי הטור. 
הטור מתפרסם מאז 1973. הטור מופץ בסינדיקציה בשלושים עיתונים וכתבי עת בארצות הברית ובקנדה, וכן באתר האינטרנט שלו. אדמס פרסם חמישה ספרים, אוספים של טורים נבחרים. מדורים דומים פורסמו בעקבותיו בכל העולם, ביניהם הטור "ברווז עיתונאי" במגזין בלייזר, והמדור "שאל בני ונענע" של בלדד השוחי (גם הוא אדם שזהותו אינה ידועה) שהתפרסם בנענע 10 הישראלי עד 2006, והתחדש ב-2010 במוסף כלכליסט (תחת השם "חוזר עם תשובה").
אוגוסט מייסנר

קורות חייו

אוגוסט מייסנר נולד בגראץ למשפחה בעלת מסורת צבאית. אביו, רודולף מייסנר, היה אוברסט-לויטננט בצבא האוסטרו-הונגרי ודודו פרדיננד מייסנר שירת בצבא בדרגת גנרל-לויטננט. הוא רכש השכלה יסודית ותיכונית בעיר הולדתו ונשלח לאקדמיה הצבאית בווינה. ב-1908 סיים את לימודיו בדרגת לויטננט ובהמשך הועבר לתפקיד בז'נדרמריה האוסטרית. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוצב בחזית האיטלקית, נפצע ועוטר במספר עיטורים על גילוי אומץ לב.
לאחר המלחמה מונה למפקד הז'נדרמריה ביודנבורג וכיהן בתפקידו עד 1933. במקביל הצטרף לתנועה הנאצית באוסטריה והיה פעיל בחיים הפוליטיים במדינה. ב-1934 הצטרף לאס אה בשטיריה, נעצר ונכלא בגין פעילותו. בהמשך, שוחרר, קיבל אזרחות גרמנית, וב-1 בספטמבר 1935 התגייס למשטרת הסדר. באוקטובר 1937 הצטרף לאס אס וכיהן בשורת תפקידי פיקוד משטרתיים באזורים שונים. ב-1940, במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר כיבוש נורווגיה על ידי גרמניה הנאצית, מונה על ידי היינריך הימלר למפקד כוחות משטרת הסדר בנורווגיה.
ב-1 בינואר 1942 הועלה מייסנר לדרגת גרופנפיהרר, וב-20 בינואר מונה לראש משטרת הביטחון בסרביה. לסגנו מונה עמנואל שפר. עד מהרה נקלע לחיכוכים עם האראלד טורנר, שהיה נרפה מדי בעיניו. מנגד, האשים טורנר את מייסנר בגריפת רווחים אישיים מהכספים שנשדדו מיהודי סרביה. אף על פי שמבחינת ההיררכיה הצבאית היה מייסנר כפוף לפאול באדר המושל הצבאי של סרביה, הוא נקט מדיניות עצמאית ולא העביר לבאדר דיווחים מלאים על פעילותו. הכוחות שהיו תחת פיקודו הפעילו את משאיות הגז בהן נרצחו 8,000 נשים וילדים יהודים שנכלאו במחנה הריכוז סיימישטה. עוד מתועד כי היה אחראי לשליחת 70,000 סרבים לעבודות כפייה. בהמשך, הסתכסך מייסנר עם כל שדרת הפיקוד הגרמני בסרביה, ובאפריל 1944 הועבר מתפקידו והוצב בתפקיד מטה בברלין.
לאחר המלחמה הוסגר ליוגוסלביה. ב-31 באוגוסט 1946 נחקר מייסנר בבלגרד וציין כי קיבל הנחיות ישירות מאדולף אייכמן. בפני בית הדין היוגוסלבי ציין להגנתו כי במשאיות הגז הומתו "רק" יהודים ולא אף בן לאום אחר. ב-22 בדצמבר 1946 הורשע ונדון למוות, וב-24 בינואר 1947 הוצא להורג בתלייה.
משפט ארנפסט

במכניקת הקוונטים, משפט ארנפסט (על שם הפיזיקאי פול ארנפסט ) הוא משפט המקשר בין הנגזרת של ערך התצפית של אופרטור פיזיקלי כלשהו, עם הקומוטטור שלו עם ההמילטוניאן של המערכת.
המשפט אומר כי מתקיים:
כאשר  הוא אופרטור פיזיקלי, ו- הוא ערך התצפית שלו.
משפט ארנפסט מופיע רבות בתמונת הייזנברג בתור ערך התצפית של משוואת התנועה של הייזנברג. כמו כן, הוא מהווה תמיכה מתמטית לעקרון ההתאמה של בוהר.
משפט ארנפסט דומה מאוד למשפט ליוביל על המילטוניאנים , כאשר מחליפים את הקומוטטור בסוגרי פואסון. לפי כלל האצבע של דיראק, טענות במכניקת הקוונטים שמכילות קומוטטור מתאימות לטענות מהמכניקה הקלאסית כאשר מחליפים בין הקומוטטור וסוגרי פואסון, מוכפלים ב- iħ.

הוכחה בתמונת שרדינגר

תהי מערכת קוונטית הנמצאת במצב קוונטי . נרצה לחשב את הנגזרת בזמן של ערך התצפית של האופרטור A, והיא לפי הגדרה:
כאשר האינטגרציה היא על כל המרחב. כשנפעיל את משוואת שרדינגר, נקבל:
והיות ואופרטור ההמילטוניאן הרמיטי, מתקיים גם
כשנציב את שתי המשוואות האחרונות במשוואה הראשונה, נקבל את המשפט:
במקרים בהם האופרטור A אינו תלוי בזמן, האיבר האחרון מתאפס.

הוכחה בתמונת הייזנברג

בתמונת הייזנברג, הנגזרת טריוויאלית. תמונת הייזנברג מקדמת בזמן את המערכת באמצעות אופרטורים ולא מצבים על ידי משוואת התנועה של הייזנברג:
ניתן להוכיח מכאן את משפט ארנפסט בקלות באמצעות הפעלת נגזרת האופרטור באופן הבא:
ניתן להוציא את הנגזרת מהביטוי הראשון היות שוקטורי מצב בתמונת הייזנברג הם בלתי תלויים בזמן. על כן:

דוגמה

עבור חלקיק גדול הנע בפוטנציאל V, ההמילטוניאן הוא
כאשר x הוא מיקום החלקיק.
נרצה לחשב את השינוי הרגעי בתנע p. נעשה זאת תוך שימוש במשפט ארנפסט:
כאשר המעבר השני נובע מכך שהתנע חילופי עם עצמו ואינו תלוי מפורשות בזמן. נשתמש בכך שמתקיים  ונקבל:
נפעיל על הביטוי השני את כלל לייבניץ ונקבל:
וזהו החוק השני של ניוטון. זוהי דוגמה לעקרון ההתאמה של בוהר. באופן דומה, ניתן לבדוק את השינוי בזמן של ערך התצפית של המקום:
אכן, שוב קיבלנו התאמה לעקרון מהמכניקה הקלאסית.
יוסף ליב זוסמן

הרב יוסף ליב זוסמן (י"ב בטבת תרפ"ג; 31 בדצמבר 1922 - ד' בטבת תש"ס; 13 בדצמבר 1999) היה רב ומקובל ירושלמי, מתלמידיו של הרב יעקב משה חרל"פ ומעורכי כתביו.

קורות חייו

הרב יוסף ליב נולד בירושלים בי"ב בטבת תרפ"ג לרב משה חיים, שעלה ארצה מסמורגון בשנת תרס"ג, וחיה שאשא, המיוחסת למהרש"א. המוהל שלו היה הרב יוסף חיים זוננפלד, בעוד הסנדק היה הראי"ה קוק. למד בישיבת עץ חיים ובישיבת בית זבול. נישא לטובה לבית שמסיוף (נפטרה ה'תשנ"ז) והתגורר בשכונת כנסת ישראל בירושלים.   
בצעירותו נהג להשתתף בסעודה שלישית אצל הראי"ה קוק ודבק בו. מאז העריץ את הרב קוק, ציטט אותו וסיפר אודותיו. רבו המובהק היה הרב יעקב משה חרל"פ, תלמידו של הרב קוק אליו היה קשור בכל נפשו, והיה בין עורכי סדרת "מי מרום". בתקופת לימודיו בישיבת עץ חיים כתב מאמרים בהלכה. במקביל החל ללמוד קבלה בישיבת המקובלים שער השמים, ובהמשך אף העביר בה שיעורים בקבלה.  
לאחר מלחמת ששת הימים היה מגיע בקביעות אל הכותל המערבי לתפילה, קריאת תהלים ותיקון חצות. נודע במיוחד בספירת העומר על יד הכותל, אותה היה נושא במשך זמן רב. פעמים רבות נבחר לשליח ציבור בעצרות תפילה וברכת כהנים בכותל המערבי. 
במשך שנים רבות נהג להעביר שיחה על פרשת השבוע בביתו בליל שבת לתלמידי ישיבת מרכז הרב וישיבת עטרת כהנים, אליהם היה מקושר מאד. בשיחה זו היה מבאר את הפרשה על פי הקבלה ותורת רבותיו. פרטים רבים מזיכרונותיו על חכמי ירושלים, חלקם כתב בעצמו וחלקם תומללו מפיו, הוטמעו בספרי ההגיוגרפיה הרבנית.
אף שצידד בציונות ובמדינת ישראל רבנים ואדמו"רים מכל החוגים העריכו אותו וכיבדוהו, והיו מגיעים אליו להתייעצות, לימוד וקבלת ברכה. הוא נודע גם כבעל צדקה וחסד. 
הרב יוסף ליב זוסמן נפטר בד' בטבת תש"ס. הלוויתו שיקפה את אורחות חייו החברתיות-רוחניות; נכחו בה אנשי היישוב הישן, תלמידי חכמים ומקובלים בני עדות המזרח, תלמידי ישיבת מרכז הרב ועוד. נטמן בהר המנוחות. הותיר אחריו ארבעה ילדים.