google/wiki40b huggingface dataset:
הגברים

תקציר העלילה

לוטננט קן וילצ'ק ("באד") (מרלון ברנדו) מאושפז זמן ממושך בבית חולים צבאי לאחר שנפצע בגבו בפעולה במלחמת העולם השנייה ונותר משותק בחצי גופו התחתון. הוא בדיכאון, מתקשה לקבל את מצבו החדש, אינו מתחבר לשאר המשותקים במחלקה, אינו משתף פעולה עם הצוות המטפל בראשות ד"ר ברוק (אוורט סלואן) ואינו רוצה בהמשך קשר עם חברתו.
אלן ("אלי") (תרזה רייט) חברתו של קן, אוהבת אותו ורוצה למסד את הקשרים ביניהם למרות פציעתו אך הוא דוחה אותה כי אינו רוצה שתרחם עליו.
רק לאחר פגישה במחלקה בו היא משכנעת אותו באהבתה אליו, הוא מתרצה ומתחיל בטיפול שיקומי כדי לחזק את שרירי גופו העליון וגם מתחיל להיות אופטימי לגבי העתיד ומסכים להתחתן אתה.
"אלי" נחושה להתחתן עם קן למרות דעתם של הוריה המבקשים ממנה לוותר עליו לנוכח הסיכונים בנישואים כאלה. לבסוף הם מתחתנים. "באד" לא מצליח לעמוד בטקס ונופל. הוא מרוגז ומרגיש מושפל. בבית מתחילות רגליו להתכווץ, הוא מסתכל באשתו, רואה את מבטה הנפחד ובורח מהבית. הוא נכנס לבר, משתכר ועושה תאונה עם מכוניתו. לבקשת המשטרה הוא מוחזר לבית החולים ורוצה להישאר שם כל הזמן. כעבור חודשיים, בלחץ חבריו וד"ר ברוק, הוא משתכנע לחזור לביתו שם מחכה לו "אלי" המקבלת אותו בחיוך וחיבוק.
העשור השני של המאה ה-13

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
פים ואן לומל

מחקרו בנושא המודעות דרך מוות קליני

הוא פרץ לתודעה הציבורית עם יציאת רב-המכר שלו, "Eindeloos Bewustzijn: een wetenschappelijke visie op de Bijna-Dood Ervaring" (תרגום: "תודעה אינסופית: מחוויית סף-המוות - חזון מדעי") שיצא לאור בהולנד בשנת 2007 ותורגם לכמה שפות, כולל גרמנית, אנגלית, צרפתית, פולנית וספרדית. באנגלית כותרתו: "Consciousness Beyond Life, The Science of the Near-Death Experience"‏ 
(HarperCollins, 2010).
בספרו מוכיח ואל לומל כי הקיום של תודעה אינו מוגבל לפעילות הנוירולוגית במוח. הוא מציע כי המוח הוא רק מעין מסוף המאפשר גישה למודעות כלשהי שאינה מקומית, כלומר אינה למוגבלת פיזית לגוף האדם.
במודל שמציע ואן לומל למוח האנושי, הוא משמש כמעין מסוף מחשב אשר ניגש לבסיס נתונים מרכזי או לאינטרנט. הוא משער בנוסף כי DNA ומכניקה קוונטית יכולים לאפשר גישה כזו למידע לא מקומי ומודל זה מתיימר להציע פתרון כיצד תופעות המאפיינות מוות קליני יכולות להתהוות ואף להירשם בזיכרון למרות שאין להם פעילות מוחית כלל ב-EEG.
דמוקרטיה אליטרית

דמוקרטיה אליטרית היא אחת מהענפים של החשיבה הדמוקרטית, והיא שואפת להשתתפות מעטה ככל האפשר של הפרט, ההחלטות הפוליטיות אינן מתקבלות על ידי העם (בניגוד לגישה הקלאסית) אלא על ידי אליטה נבחרת. חשוב להבין שהדמוקרטיה האליטירית מהווה פרשנות, או משקפיים בהן ניתן להסתכל על עולם הערכים הדמוקרטי ולתרגם אותו לדרכי פעולה, ולא דגם שלטוני של ממש.

הרחבה

הרעיון העומד בבסיסה של המחשבה האליטרית הוא שעודף של דמוס (עממיות) יוביל לצמצום הדמוקרטיה הממשית, משום שההמון הוא בעל נטיות אוטוריטאריות (נטייה לשלטון יחיד) רדומות, וקיימת סכנה שאותן נטיות רדומות תתעוררנה ותובילנה לרודנות. משום כך, מעורבות פוליטית של ההמון אינה רצויה ויש להסתפק בפעילויות פוליטיות מתחרות ובאזרחים שמעורבותם הפוליטית מצטמצמת בהטלת פתק קלפי אחת לכמה שנים. אדישותן של שכבות נרחבות, ובעיקר השכבות הנמוכות שמהוות את מרבית האוכלסייה, משרתות את יציבות הדמוקרטיה משום שהן מבטיחות פולטיקה מתונה, נמרצת פחות ופשרנית יותר. הדמוקרטים האלטירים אינם מאמינים בתבונתו של האדם הפשוט כפרט ובתבונה הקולקטיבית של בני האדם ולפיכך רואים בדמוקרטיה שיטה לבחירת מנהיגות ותו לא. האידיאל של שלטון העם הוא אוטופי, ואילו השיטה האליטרית מתארת את העובדות כהווויתן - מאחורי הרטוריקה העממית והשוויונית של הרדיקליזם מסתתרת בסופו של דבר עילית שלטת, משום שמעורבתם של האזרחים היא מועטה ומרבית האזרחים אינם משתתפים ואף אדישים למתרחש במערכת הפוליטית. 
לפי גישה זו האדם הוא בור, לא רציונלי, אנוכי, וחסר כל ידע ותחכום פוליטי. העם אינו כשיר לשלוט. הליכותו לקלפי אחת לכמה שנים היא מכוח הרגל או מסורת משפחתית, ובחירתו במועמד זה או אחר אינה נובעת מהגיון אלא מקשר אישי אל המועמד, הופעה טלוויזיונית, דמגוגיה זולה או יכולתו הרטורית של המועמד), ולאו דווקא מתוך הבנה מעמיקה ורחבה של הפולטיקה. חשוב לציין שהדמוקרטים האלטירים אינם רואים בדמוקרטיה האלטירית את הרע במיעוטו אלא מצב רצוי, משום שרק בה שולטים המעטים והטובים מבלי לנגוס בחירות הרבים. ריבוי האליטות הוא זה שמבטיח שיהיו אופוזיציות וביקורת, ובעקבות כך גם מגביל את השלטון.
יום-טוב עהרליך

יום-טוב שמחה עהרליך (תרע"ה, 1914 – כ"ז בתמוז תש"ן, 1990) היה מלחין, משורר עממי וזמר חסידי ביידיש.

קורות חיים

נולד בעיירה קוז'נהורודוק ובוגר בעיר דויד-הרדוק. היה דור שביעי של חסידי קרלין-סטולין. אביו, משה, היה אף הוא מוזיקאי ובעל תפילה בחצר קרלין.
במלחמת העולם השנייה, כשנכבשה מזרח פולין בידי הרוסים, הוגלה עהרליך עם רבים אחרים לסמרקנד שבאוזבקיסטן, שם שהה בשנות המלחמה. המאורעות שחווה בשנים אלו מצאו את ביטויים בשיריו, בעיקר באלבום חבלי משיח.
לאחר המלחמה היגר לארצות הברית ושם נישא לחנה ונולדו להם חמישה ילדים.
בשנת תשמ"ז (1986) עלה לישראל והתיישב בירושלים, שבה גר עד פטירתו בתמוז תש"ן (1990) מהתקף לב ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

השקפותיו

עהרליך הרבה להביע בשיריו געגועים לעיירה היהודית הישנה ויצא כנגד נזקי הטכנולוגיה המודרנית. התנגד לקומוניזם, לציונות ולמדינת ישראל, והשקפות אלו מוצאות את ביטויין בשיריו.

יצירותיו

עהרליך הוציא לאור סדרת קלטות תחת השם "יידיש נחת" הכוללת 36 תקליטים של שירים שרובם הולחנו על ידו. שיריו הם כולם ביידיש, ותוכנם גדוש סיפורי חסידים. הוא ביקש מבנו, אלימלך, להפיק תקליט משיריו בעברית תחת השם "הלו זאת ירושלים?". מבחר משיריו יצא לאור בתקליט "איך האב געװאַרט" של הזמר החסידי מרדכי בן דוד. אחדים משיריו הושרו על ידי הזמר החסידי אברהם פריד בשני תקליטים בשם "יידישע אוצרות" ובתרגום לעברית בתקליטים "אוצרות יהודיים". בשנת תש"ע הוציא ירמיה דמן אוסף משיריו בתקליט בשם "עהרליכע ניגונים" (במשמעות כפולה ביידיש, ניגוניו של עהרליך וניגונים כשרים).
שיריו של עהרליך הפכו לנכסי צאן ברזל בעולם הזמר היידישאי. האדמו"ר מסאטמר רבי יואל טייטלבוים התבטא עליו: "היכן שהולך נהיה יום טוב (=חג), ובכל מקום שהוא נמצא כולם ב"שמחה" וכל מעשיו כראוי ביראת שמים (ביידיש: עהרליך)".
סינישה מיכאילוביץ'

קריירה כשחקן

מיכאילוביץ' התחיל את הקריירה בקבוצת אן. קיי. בורובו הסרבית, בה שיחק בין השנים 1986 עד 1988. בשנת 1988 עבר לשחק בוויוודינה הסרבית, שם שיחק עד תחילת שנת 1991. משם קנתה אותו קבוצת הצמרת הכוכב האדום בלגרד. בבלגרד מיכאילוביץ' עשה את פריצת הקריירה שלו, כאשר היה משחקני המפתח של הכוכב האדום, איתה זכה בגביע אירופה לאלופות בעונת 1990/91, כאשר היה אחד מבועטי הפנדלים במשחק הגמר נגד אולימפיק מרסיי. מיכאילוביץ' הבקיע גם שער בחצי הגמר בבלגרד מול באיירן מינכן מבעיטה חופשית, שהעלה את קבוצתו לגמר. באותה עונה זכה מיכאילוביץ' עם קבוצתו גם באליפות יוגוסלביה, וגם בגביע הבין-יבשתי.
בשנת 1992 עבר לרומא, בה שיחק שנתיים והבקיע 2 שערים ב-59 משחקים. בסמפדוריה שיחק 4 עונות (1994–1998), בלאציו 6 עונות, ולבסוף עבר לאינטר בהעברה חופשית, שם סיים את הקריירה שלו בסוף עונת 2005/2006.

קריירה כמאמן

את קריירת האימון שלו החל מיכאילוביץ' בשנת 2006 כאשר שימש כעוזר מאמן בקבוצה בה פרש ממשחק פעיל, אינטר. מיכאילוביץ' שימש כעוזר מאמן לתקופה של שנתיים, כאשר המאמן הראשי של הקבוצה היה רוברטו מאנצ'יני.
לאחר מכן, מיכאילוביץ' עבר לשמש כמאמן ראשי בקבוצות איטלקיות אחרות, כשהראשונה לקלוטו הייתה בולוניה. לאחר עונה אחת פוטר מיכאילוביץ' והוא עבר לאמן בקטאניה. בתום אותה עונה, עבר שוב קבוצה, הפעם לפיורנטינה.
ב-21 במאי 2012 מונה מיכאילוביץ' למאמן נבחרת סרביה. ב-20 בנובמבר 2013 התפטר מיכאילוביץ' מאימון הנבחרת הסרבית, ומונה למאמן סמפדוריה האיטלקית. ביוני 2015 הודיע שלא ימשיך במועדון.
ביוני 2015 מונה למאמן מילאן. באפריל 2016 פוטר מהקבוצה בעקבות חוסר הצלחתו. במאי 2016 מונה מיכאילוביץ' למאמן טורינו, ופוטר מהקבוצה ב-4 בינואר 2018 לאחר הפסד 0–2 בגביע ליובנטוס.
ביוני 2018 מונה מיכאילוביץ' למאמן ספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית אך פוטר כעבור תשעה ימים בלבד, לאחר שההנהלה התחלפה.
ב-28 בינואר 2019 מונה בפעם השנייה למאמנה של בולוניה, במקומו של פיפו אינזאגי, כאשר הקבוצה סבלה מרצף של תוצאות רעות והייתה מתחת לקו האדום. תחת הדרכתו, השיגה בולוניה 30 נקודות ב-17 משחקים ונשארה בליגה, ומיכאלוביץ' הוחתם לעונה הבאה.
ב-13 ביולי 2019 הודיע מיכאלוביץ' במסיבת עיתונאים שאובחן כחולה בלוקמיה, והנהלת בולוניה אישרה שיישאר בתפקידו על אף מחלתו.
בורזום

השנים המוקדמות (1991-1993)

לאחר שפרש מלהקת אולד פיונרל בשנת 1991, על מנת להתרכז ביצירת מוזיקה משלו, הקים וארג ויקרנס את הרכב הסולו שלו, "בורזום" - הרכב בו הוא החבר היחידי. כבר לאחר שהקליט שני דמואים בלבד, הפך ויקרנס (תחת שם הבמה "קאונט גרישנאך") לדמות מפתח בסצנת המטאל הנורווגית. סגנונה הייחודי של בורזום תפס את תשומת ליבו של הגיטריסט אוייסטיין "יורונימוס" אארסת', שבבעלותו הייתה חברת תקליטים. יורונימוס החתים את ויקרנס, אשר החל בהקלטת אלבומו הראשון - Burzum. האלבום הוקלט בכוונה תחילה באיכות ירודה, דבר שהיה נפוץ בסצנת הבלאק מטאל הנורווגית דאז. האלבום ראה אור לראשונה במרץ 1992. אלבומה השני של הלהקה, Det som engang var (מנורווגית: מה שהיה פעם), יצא לאור באוגוסט 1993.

תקופת המאסר (1993-2009)

אלבומה השלישי של הלהקה,  Hvis lyset tar oss (מנורווגית: אם האור יקח אותנו), יצא במאי 1994. באותה השנה נעצר ויקרנס בחשד לרצח יורונימוס, שכאמור היה בעליה של חברת התקליטים בה הוחתמה הלהקה, ובחשד להצתת מספר כנסיות. את האלבום הבא של הלהקה, Filosofem, הקליט ויקרנס עוד בשנת 1993, אך הוציא אותו לאור רק בינואר 1996, בעודו במאסר. שני האלבומים הבאים של הלהקה, Dauði Baldrs (מנורווגית: מותו של באלדר) ו-Hliðskjálf, שיצאו לאור בשנים 1997 ו-1999 בהתאמה, הוקלטו שניהם בבית הסוהר.

לאחר המאסר וסוף הפרויקט (2009-2018)

מיד לאחר שחרורו מהכלא בשנת 2009 החל ויקרנס לכתוב חומרים חדשים לקראת אלבומה הבא של בורזום. האלבום, שנקרא Belus, יצא לאור במרץ 2010. כשנה לאחר מכן, במרץ 2011, יצא לאור אלבומה השמיני של הלהקה, Fallen. בנובמבר של אותה השנה יצא האלבום From the Depths of Darkness, אשר כלל בעיקר שירים מתחילת דרכה של בורזום שהוקלטו מחדש. במאי 2012 יצא האלבום Umskiptar, אלבומה העשירי של בורזום. שני האלבומים הבאים של בורזום, אלבומיה האחרונים של הלהקה, יצאו לאור במאי 2013 וביוני 2014 ונקראו Sôl austan, Mâni vestan (מנורווגית: מזרחה מהשמש, מערבה מהירח) ו-The Ways of Yore בהתאמה.
ביוני של שנת 2018 ויקרנס הודיע בערוץ היוטיוב הרשמי שלו על הפסקת הפרויקט ועל סוף דרכה של בורזום.
אהבה בעיר הגדולה 3

עלילה

מאז האירועים המתוארים בחלק השני עברו חמש שנים. גיבורי הסרט אינם לוהטים לנהנתנות והתיישבו: יש להם מכוניות יקרות, דירות נחמדות, קריירה מצליחה ומשפחות מאושרות. אבל הבעיה היא שאליסה, נסטיה וקטיה מתחילות להתעייף מחיי היומיום המטרידים, כי כל היום הן עוסקות בחינוך ילדים ותחזוקת הבית. 
בעוד האמהות עסוקות לחלוטין מעל הראש בטיפול בילדיהן, לאבות יש הזדמנות להסיח את דעתם בעבודה ובביקורים נדירים זה אצל זה. הם עובדים כל היום ובסופי שבוע הם ישנים או עושים טיולים משפחתיים קטנים והופכים את חייהם לשגרה. 
כדי לשבור את מעגל הקסמים, הגיבורים יצטרכו לשנות את חייהם ברצינות וחבר ותיק מגיע לעזור להם - הקדוש ולנטין.
מיטנוואלד

היסטוריה

בתקופה הרומית עברה באזור "הדרך הרטית" (Via Raetia) בכיוון מעבר ברנר. במהלך המאה השנייה בתקופת שלטון הקיסר ספטימוס סוורוס התחברה גם באמצעות "דרך קלאודיה אוגוסטה" (Via Claudia Augusta) אל הערים הגדולות אאוגסבורג ובולצנו של ימינו.
האזכור הראשון לקיומו של יישוב במקום הוא משנת 1096, ובשנת 1305 הוכרה כעיר שוק. ההתפתחות הראשונית של מיטנוואלד (בתרגום חופשי-"לב היער") התבססה על היערות הסובבים את העיר אשר נכרתו והושטו על דוברות במורד הנהר. העיר הפכה לנקודת מעבר חשובה בדרך המסחר בין טירול ובוואריה.
בשנת 1294 נרכש שטחה של מיטנוואלד על ידי הנסיך-בישוף של פרייזינג אשר החזיק בו עד "החילון" של שנת 1802 שבו סופחה לבעלות ממלכת בוואריה. עד היום מופיע סמל הבישופות (המלך השחור) כחלק מסמל העיר.
בימי הביניים עברה במיטנוואלד דרך מסחר חשובה במיוחד אשר קישרה בין המרכזים המסחריים הגדולים של ונציה, נירנברג ואוגוסבורג משני עברי האלפים. חשיבותה התחזקה עוד יותר כתוצאה ממצב המלחמה מול ממלכת ונציה מסוף המאה ה-15. מיקומה על "הדרך האימפריאלית" (Via Imperii) אפשרה את התרחבות הסחר עם עיר השוק הגדולה בבולצאנו כתחליף. בסוף המאה ה-17 הפכה מיטנוואלד למוקד חשוב של סחר במשי ותעשיית כלי נגינה ובעיקר כינורות וכלי קשת אחרים.
בתחילת המאה העשרים עם סלילת קו הרכבת בין אינסברוק וגרמיש-פרטנקירכן החלה התפתחות של העיר גם בתחום התיירות.
משנות ה-30 ועד היום משמשת העיר כמרכז אימונים לחיילי היחידות האלפיניות (גבירגסייגר) של הצבא הגרמני. לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמו בה מחנות למגורי פליטים יהודים ואוקראינים.

גאוגרפיה

מיטנוואלד ממוקמת בגובה 920 מטרים מעל פני הים באזור אוברלנד. בקרבת העיר שני אגמים הרריים: לאוטרזה (Lautersee) ופרכנזה (Ferchensee) ורכס הרי וטרשטיין. במזרחה זורם נהר האיזר. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 1,437 מ"מ, בין הגבוהות בגרמניה. החודש הגשום ביותר הוא יולי והיבש ביותר הוא פברואר.

כלכלה

הענף החשוב ביותר מבחינה כלכלית בעיר הוא התיירות. בעיר כ-600 בתי הארחה ובהם כ-5,400 מיטות. התשתית העירונית מפותחת מאד.
המסורת התרבותית היא חלק חשוב במיוחד של ענף התיירות ובעיר מתקיימים פסטיבלים שנתיים במגוון נושאים. העיר נחשבת כמרכז תעשיית כלי המיתר בגרמניה ובעלת מסורת של 300 שנים בתחום זה. מיטנוואלד מפורסמת במיוחד גם בזכות מסורת ציורי הקיר האלפינית המפותחת והמרשימה המעטרת את קירות הבתים ומוסדות הציבור שבה.
התחבורה לעיר נוחה ומתאפשרת באמצעות כביש סלול וקווי רכבת ואוטובוס סדירים.
בימסטר

היסטוריה

במקום בו שוכן כיום חלק גדול מצפון הולנד השתרעה בעבר סדרה של אגנים רדודים ובוציים, והיישובים הראשונים באזור הוקמו על גבעות. אלה העניקו הגנה ממי הים לפני שהוקמו באזור סכרים ומחסומי אדמה אחרים, אולם הצורך בייבוש שטחים חדשים התעורר ועלה כתוצאה מנזק שנגרם לשטחי יבשה כתוצאה מהצפות מתמשכות של מי הים, תוך השגת ערך מוסף של תוספת באדמות חקלאיות זמינות. תהליך ייבוש האדמות השופע מחמישה גורמים - הון זמין להוצאת התהליך אל הפועל, מצב כלכלי ופוליטי יציב, אמצעים טכניים מתאימים, רוח יזמות ותמורה חיובית לערך הקרקע.
המאבקים הראשונים נגד הים החלו בצפונה של צפון הולנד באזור בו שכן בעבר הזאודרזיי בדרך של חסימת מי מהים מלהציף קרקעות. במאה ה-16 החלו תהליכים של ניקוז וייבוש אגמים ששכנו בלב יבשה, תהליך שהתאפשר כתוצאה משיפור האמצעים הטכניים ובדרך של הקמת טחנות רוח. החל בסוף ימי הביניים הוקף כל אזור צפון הולנד במערכת של סכרים, אך במרכזו של השטח נותרו עדיין שטחי מים אשר תפסו חלק נכבד ממנו. ניתן היה לטפל באגמים הקטנים ובבריכות החל מהמאה ה-17 ומהמאה ה-18 כאשר פותחו סכרים בהם הותקנו מתקנים לבקרת כיוון זרימת המים (Sluices).
עם התפתחות היכולת לרתום את אנרגיית הרוח לתהליך, הוקמו טחנות רוח אשר יכלו להתמודד גם עם האגמים הגדולים יותר. מספר שליטים, אנשי ציבור וסוחרים החלו ביוזמה לייבש את אגם ביימסטר, וב-1607 הוקמה "חברת בימסטר" (Beemstercompagnie) על ידי 16 אנשים, ואלה קיבלו היתר ממשלתי לאסוף את ההון הדרוש לתהליך. סך הכל השקיעו 123 איש את הונם במפעל, והם זכו לתמורה כספית של 17% מסך השקעתם עם סיום התהליך ב-1612.
בתחילת התהליך עצמו הוכנה מפה של האזור שנועדה להעריך את השפעותיהם של הסכרים העתידיים ולהכריע בעניין דרך העבודה. ב-1611 תוכנן מערך התעלות והדרכים והוחלט שהקרקע תחולק לחלקות בשטח של 470 הקטאר כל אחת. הייבוש עצמו התבצע באמצעות 15 טחנות רוח, והפולדר היה למציאות ב-19 במאי 1612. באוגוסט 1612 הוסדרה הקרקע וב-1616 הוסדרו סוגיות נופיות בדרך של חקיקה. ארבע שנים לאחר מכן, ב-1620 ניטעו עצים לאורך הדרכים ובימסטר קיבל את המראה עליו הוא שומ גם כיום.
במאה ה-19 הוחלף הייבוש באמצעות אנרגיית הרוח בכוח הקיטור, והוקמו שלוש תחנות שאיבה. אלה הוחלפו בתחנות דיזל במאה ה-20, וכיום מבוקר האזור באמצעות תחנת שאיבה אוטומטית חשמלית ותחנה נוספת הפועל בעזרת מנוע דיזל.

נוף הבימסטר

הבימסטר שוכן בגובה של 3 עד 4 מטר מתחת לפני הים והוא מוקף בסכרים. מסביב לאלה רצועה נוספת של סכרים גבוהים יותר, ומערך זה נועד להגן על הפולדר ועל ההשקעה הכספית הגדולה שגויסה לצורך ייבושו מפני הצפה אפשרית של הזאודרזיי. חמישה מעוזים ושלושה שערים לבקרת מפלס המים הממוקמים בדרומו של הפולדר מהווים חלק מקווי ההגנה של אמסטרדם, אתר מורשת עולמית כשלעצמו.
בתחילה נעשה שימוש חקלאי בקרקעות החדשות, אך לאחר מכן הובילו תנאי האדמה לכך שהקרקע יועדה בעיקר למרעה. עם הופעת תחנות השאיבה המופעלות בקיטור בסוף המאה ה-19, שופרה איכות האדמה, וניתן היה לשוב ולעבדה. כיום מורכב נוף הבימסטר משילוב של אדמה חקלאית, אדמת מרעה לבקר, חממות, מטעי פירות ו-200 הקטאר משטחו מוקדשים גידול פקעות.
חור בסדין

חור בסדין הוא חור שלפי אגדה אורבנית נעשה בסדין לצורך קיום יחסי אישות במגזר החרדי. המיתוס נפוץ בעיקר בקרב יהודים חילונים או לא-אורתודוקסים.

מקור הביטוי

המקור הראשון הידוע על קיום יחסי אישות דרך סדין הוא במדרש בראשית רבה, מסופר שם על רבי יוסי בן חלפתא, שהיה עליו לייבם את אשת אחיו שנפטר ערירי. הוא קיים עמה יחסי אישות דרך סדין חמש פעמים, ומזה נולדו לו חמישה בנים שגדלו לתנאים בישראל.
רבי יוסי בר חלפתא יבם אשת אחיו וחמש בעילות בעל ודרך סדין בעל ונטע חמש נטיעות בישראל ומאן נינהו ר' ישמעאל ב"ר יוסי ור' אלעזר ב"ר יוסי ור' מנחם ב"ר יוסי ורבי חלפתא ב"ר יוסי ור' אבדימוס ב"ר יוסי
— בראשית רבה פה ה
הסיבה שזהירות קיצונית נדרשת בייבום היא שבאופן רגיל אשת האח אסורה באיסור חמור מאוד, גם אחרי מותו. הייבום הוא דין מיוחד במינו שמאפשר להתיר, בנסיבות שבהן אין לאח ילדים, איסור חמור זה, זאת כדי להעמיד צאצאים לאח. מאחר שההיתר היא רק לצורך העמדת צאצאים לא רצה רבי יוסי ליהנות מקיום יחסי האישות עם אשת אחיו המנוח, ולכן בעל אותה באמצעות סדין שחצץ בינו לבינה.

המיתוס והמציאות

לפי המיתוס הקיים בחברה החילונית חלק מהחרדים נמנעים מלקיים יחסים בעירום מלא, על פי המיתוס קיים סדין החוצץ בין האישה לגבר ובסדין יש חור המיועד אך ורק לצורך החדרת פין הגבר לנרתיק האישה. העיתונאי אמנון לוי כתב על כך: "אין, וכנראה לא היה אף פעם, סדין כזה. אף קבוצה חרדית שפגשתי, כולל המחמירות ביותר כמו חסידי גור וחסידי "תולדות אהרון", אינה מקיימת את המנהג המוזר הזה. אף אחד מהחרדים גם לא שמע על המנהג הזה בעבר. פשוט 'אין סדין עם חור' בשום מקום, להוציא אולי את דמיונם הפרוע של החילונים".
הגמרא במסכת כתובות פרק רביעי אף מביאה ברייתא שסותרת את המיתוס: "ר' אליעזר בן יעקוב אומר: שארה- זה קירוב בשר שלא ינהג בה מנהג פרסיים שמשמשים מיטתם במלבושיהם. (וממשיכה הגמרא בעניין-) מסייע ליה לרב יוסף דאמר רב יוסף: האומר אי אפשי לי אלא אני בבגדי והיא בבגדה יוציא ויתן כתובה". לדעת הרמב"ן זהו איסור דאורייתא. הפוסקים מסכימים שכן אם להפך, שהאשה מסרבת בעירום, הבעל יכול לדרוש גט ללא כתובה.
בהלכה אין זכר לקיום יחסי אישות באמצעות סדין, אולם חלקים מסוימים בחברה החרדית החסידית נמנעים מלקיים יחסים בעירום מלא. חסידות גור ידועה כמחמירה שבהם, שם נשים מקיימות יחסים כשחלוק השינה מופשל מעט למעלה והגבר מוריד במעט את מכנסיו ומפשיל את חולצתו למעלה; אופן זה של קיום יחסים מוזכר לעיתים כחור בסדין.
TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות (WWE)

הרעיון

הרעיון שעמד מאחורי האירוע הוא שהקרבות המרכזיים יכללו שימוש בצורה לגיטימית של חפצים כמו שולחנות, סולמות או כיסאות. בשנת 2010 כל קרב ברשימת הקרבות כלל שימוש באחד משלושת החפצים. במהלך האירוע היו קרבות שולחן, קרבות סולם, קרבות כיסאות וקרבות שכללו את כל השלושה יחדיו, מה שנקרא בקיצור: קרבות TLC.
בקרב שולחנות הדרך היחידה לנצח היא לגרום ליריב להיות מונח על שולחן או בקרבת שולחן ולשבור את השולחן כל עוד היריב עליו. בקרב סולם הדרך היחידה לנצח היא לטפס על סולם ולהשיג את החפץ שתלוי מעל הזירה. בקרב כיסאות הדרך היחידה לנצח היא על ידי הצמדה או הכנעה בגבולות הזירה, כשהשימוש בכיסא במהלך הקרב הוא חוקי. בקרב TLC החוקים הם אותם חוקים כמו קרב סולם חוץ מכך ששולחנות וכיסאות הם משמשים כחפצים שאפשר להשתמש בהם במהלך הקרב אופן לגיטימי.
תהילים קי"ז

מקומו של המזמור בקובץ תהילים

המילה 'הַלְלוּ-יָהּ' החותמת את המזמור משמשת בכתבים אחדים מימי הביניים ככותרת למזמור קי"ח.בעלי התוספות קבעו כי: "לא ייתכן שיהיה המזמור שני פסוקים" (פסחים קיז ע"א ד"ה 'שעומדים'). ייתכן כי בעלי התוספות לא הכירו את המזמור ומעבר לכך חלוקתם של מזמורי ההלל בנוסח שהם הכירו, הייתה שונה מזו הידועה כיום.  בפירוש המאירי לתהילים קי"ז נאמר כי "בספרים שלנו ... שני פסוקים אלו (קי"ז, א–ב) – סוף מזמור 'אָהַבְתִּי'". כלומר המאירי טוען כי שני הפסוקים במזמור חותמים את מזמור קט"ז והם חלק ממנו.  גם כתר ארם צובא וכתב יד לנינגרד ונוסח המסורה, רואים במזמור זה כמזמור העומד בפני עצמו.
היינריך קארו

ביוגרפיה

קארו נולד בפוזנן פולין לשמעון קארו ועמליה לבית שניצלר, יהודים חילונים מהמעמד הבינוני גבוה, שהיו ספוגים בתרבות הגרמנית
קארו למד בבית ספר בפוזן, ובשנת 1842 עברה המשפחה לברלין, כדי לעקוף את המגבלות שהוטלו על יהודים בפוזן.
בספטמבר 1852 סיים קארו את לימודיו התיכוניים, ובאוקטובר 1852 החל ללמוד כימיה בבית הספר המקצועי המלכותי בברלין. במקביל הוא לקח קורסים באוניברסיטת הומבולדט.
בשנת 1855, בהמלצת מוריו, הוא לקח משרה של שוליה במחקר כימי בתחום דפוס הטקסטיל, במילהיים על הרוהר. חוזה ההעסקה כללה התחייבות לשלוש שנים, בהכנסה נמוכה, אך המשכורת שיכל לקבל לאחר ההכשרה הייתה מאוד גבוהה.
במשך 10 חודשים בשנים 1857–1858 יצא קארו לשירות צבאי בברלין, ועל כן עבודתו במילהיים התארכה עד אוקטובר 1859.
בשנת 1859 עבר למנצ'סטר אנגליה, ויצר קשרים עם אוגוסט וילהלם פון הופמן, פיטר גרייס (Peter Griess), וויליאם הנרי פרקין (William Henry Perkin), שהשפיעו על עבודתו.
במהלך שהותו באנגליה מצא דרך חדשה לייצור מובאין, גילה את האינדולין המומס באלכוהול, והוציא עם עמיתים פטנט על צבע צהוב המכונה הצהוב של מנצ'סטר.
בשנת 1866 שב לגרמניה למשרה בכימיה בהיידלברג. בשנת 1868 הוא מונה למנהל הטכני של BASF, תפקיד בו החזיק עד 1890. גם לאחר מכן, המשיך קארו בקשרים לחברת BASF, בתור יועץ. לקארו מיוחסת התפתחות החברה מחברה יחסית קטנה לחברת ענק חובקת עולם. בכתבה בעיתון בתחילת 1920 נמנתה עבודתו עם אלו של פריץ הבר ונתן גרינשטיין כאחראיות להתפתחות המואצת של התעשייה הכימית הגרמנית לאחר מלחמת העולם הראשונה.
ביוטה (אקולוגיה)

בִּיּוֹטָה (על פי האקדמיה ללשון העברית: יְצוּרָה) הוא מונח באקולוגיה המציין את סך כל האורגניזמים באזור גאוגרפי מסוים או תקופת זמן, החל מקנה מידה מקומי והזמן הנוכחי ועד קנה מידה עולמי וההיסטוריה כולה. הביוטה של כדור הארץ חיה בביוספרה.
למורים צמריים

מאפיינים

הלמורים הצמריים קטנים בהרבה מקרוביהם והם ליליים בעיקרם ויוצאים לחפש חרקים, צוף או פירות בלילה בין עצי היער המדגסקרי. הם אפורים ברובם כשחלקם חומים מעט, ולכולם פרווה גדולה שהעניקה להם את שמם. זנבם יכול להגיע לאורך חצי מהגוף והוא עבה מאוד ומסייע באיזונם. בנוסף יש להם רגליים גדולות וחלק מהמינים מקפצים בעזרתם בין העצים כשהם רודפים אחרי חרקים או נמלטים מאויביהם. ביום הם ישנים בין העצים.
בלנית (יהדות)

בלנית היא אישה שתפקידה לסייע לטובלות במקווה לקיים את מצוות הטבילה לפי כללי ההלכה.

גיזרון

מ יוונית עתיקה : 'βαλανεῖον' - 'בלניון' , שמשמעותו הכללית : 'איש עובד המרחץ' , וייתכן שבזמנים שונים נתייחד לתפקידים מסוימים .

מקור הלכתי

מקור הצורך ההלכתי שממנו נגזר תפקיד הבלנית נובע מהחשש שבשעת הטבילה יצוף חלק משיער ראשה של הטובלת ובמקרה כזה היא תיחשב כמי שלא טבלה. נחלקו האחרונים אם יש חובה דווקא בנוכחות אישה שתשגיח על הטבילה או אם ניתן לכתחילה להסתפק בחלופה כמו קשירת שערות ראשה של הטובלת בדבר שאינו מהווה חציצה, כמו רשת שיער רפויה, ובכך להבטיח שהשיער לא יצוף. לדעת הראב"ד חלופה זו מספיקה, ואילו בדעת הרא"ש נחלקו הבית יוסף והב"ח. הב"ח סבור כי חלופה זו מהווה פתרון אפשרי רק כשאין אשה אחרת בעיר שתוכל לשמש בתפקיד הבלנית [ובכל זאת אינה צריכה להביא את בעלה לבדוק, אם הדבר לא נעים לה.] או שהוא בלילה וקשה לאישה אחרת לראות. ולדעת הבית יוסף אין בדבר מחלוקת ושתי האפשרויות של קשירת השער והשגחת אישה אחרת שוות זו לזו. אולם בשולחן ערוך הציב את פתרון קשירת השיער רק במקרה שפתרון הבלנית לא מתאפשר. 
האחרונים כתבו, שלדעת הרמ"א שאין לטבול גם עם דברים שלא חוצצים, פתרון הבלנית הוא הפתרון הראוי, ורק כשלא מתאפשר אחרת, אפשר לכתחילה להשתמש בפתרון קשירת השיער.

הבלניות במדינת ישראל

בישראל, לא נדרשת הסמכה מטעם הרבנות כדי לעבוד במקוואות טהרה, אך ישנם מכונים המציעים קורסי הדרכה לבלניות ומעניקים תעודות הסמכה. מאחר שמקוואות בישראל הם שירות ציבורי, קמה שאלה בנוגע לזכותן של הטובלות לטבול על פי ראות עיניהן, בניגוד להנחייתה של הבלנית. לפי הנחיות המשרד לענייני דת אם הטובלת אינה מעוניינת בהכוונה או בבחינה הלכתית טרם הטבילה, אין לבלנית לעכבה והיא תאפשר טבילה ללא דרישות או שאלות הנוגעות לענייני הטבילה. במקרה בו הטובלת מעוניינת בכך והבלנית לא בטוחה שהתקיימו התנאים הדרושים לטבילה, או שאינה בטוחה שהטבילה עצמה בוצעה כהלכה, היא יכולה להיוועץ ברב.