google/wiki40b huggingface dataset:
אולג קטאני

חייו

קטאני נולד בלוזאן שבשווייץ. הוא בנם של המלחין והמנצח איגור מרקביץ' ואשתו השנייה דונה טופזיה קטאני (אשתו הראשונה הייתה קירה, בתו של הרקדן ואצלב ניז'ינסקי)בחייו המקצועיים הוא משתמש בשם נעוריה של אמו, בת למשפחה רומאית ותיקה, שבין בניה היה האפיפיור בוניפציוס השמיני מראשית המאה ה-14.יש לו אח למחצה בשם וצלאב מרקביץ'.
קטאני למד שנים אחדות אצל נדיה בולאנז'ה. באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא למד ניצוח אצל פרנקו פרארה והלחנה אצל אירמה ראווינאלה. את לימודיו סיים בגיל 17 בהפקה של Il Combattimento di Tancredi e Clorinda מאת קלאודיו מונטוורדי ברומא. משם עבר לקונסרבטוריון של מוסקבה ללמוד ניצוח אצל קיריל קונדראשין ומוזיקולוגיה אצל נדז'דה ניקולייבה. את מסכת לימודיו סיים בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג, שם השתלם בניצוח אצל איליה מוסין.
קטאני זכה בתחרויות ה-RAI של טורינו וקאראיין בברלין, והחל בקריירה מקצועית כעוזר לאוטמר זואיטנר באופרה של ברלין. מאז כיהן כמנצח ראשי בתיאטרון הלאומי הגרמני בוויימאר, מנצח ראשון באופרה של פרנקפורט, מנהל מוזיקלי, תחילה בבית האופרה של וייסבאדן ואחר בבית האופרה של חמיץ ובתזמורת הפילהרמונית על שם רוברט שומאן.
בשנת 2001 ניצח קטאני על ההפקה הראשונה שלו בלה סקאלה שבמילאנו בהצגת טורנדוט של פוצ'יני. הופעתו הראשונה כמנצח עם האופרה האנגלית הלאומית הייתה ב-2003 בהצגת "חובנשצ'ינה" של מוסורגסקי. בפברואר 2005 הודיעה האופרה האנגלית הלאומית על מינוי קטאני למנהלה המוזיקלי, מחליפו של פול דניאל, החל ב-2006. אך פרישתו של שון דוראן, המנהל האמנותי שמינה את קטאני, בנובמבר 2005 הביאה לביטול מינויו של קטאני בדצמבר 2005, חודש לפני שהיה אמור להיכנס למשרה. החשש היה, שהתחייבויותיו של קטאני באוסטרליה יגבילו את הזמן שיוכל להקדיש לאופרה הלאומית האנגלית. אף כי קטאני לא נכנס מעולם באופן רשמי למשרת המנהל המוזיקלי של האופרה האנגלית הלאומית, הוא קיים את דרישות החוזה וניצח על הפקת "סר ג'ון מאוהב" בשנת 2006 (ההפקה הבימתית הראשונה המלאה מאז 1958).
קטאני ניצח לראשונה באוסטרליה בשנת 2001, על התזמורת הסימפונית של מלבורן. בינואר 2005 התמנה למנצחה הראשי ולמנהלה האמנותי. ב-2007 הנהיג את תזמורת מלבורן בסיור השני של באירופה, שכלל הופעות במרכזי מוזיקה חשובים, בהם ברלין, מדריד מילאנו ופריז. במרץ 2008 הודיעה התזמורת על הארכת החוזה של קטאני עד סוף 2010. קטאני ניצח על תזמורת מלבורן בביצוע הבכורה האוסטרלי של הסימפוניה ה-13 של שוסטקוביץ', סימפוניית באבי יאר ב-7 באוגוסט 2008. 
מיזמי ההקלטה שלו תזמורת מלבורן כוללים סימפוניות של אלכסנדר טנסמןוהיצירות התזמורתיות של רודי שטפאן. ב-14 באוקטובר 2009, שנה לפני המועד הקבוע, הודיעה תזמורת מלבורן על סיום החוזה של קטאני עקב חילוקי דעות אמנותיים. 
הקלטותיו האחרות של קטאני כוללות את המחזור המלא של הסימפוניות של שוסטקוביץ, לראשונה עם תזמורת איטלקית, תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו. 
קטאני נישא פעמיים. יש לו שתי בנות מנישואיו הראשונים ועוד בת מאשתו השנייה, סוזנה.
אבא קולון

אַבָּא קוֹלוֹן הוא דמות מיתית שלפי דברי המדרש סייעה בידי רמוס ורומולוס לבנות את רומא.

דברי המדרש

כך נמסר בשיר השירים רבה בשם האמורא הארץ ישראלי רבי לוי:
יום שהעמיד ירבעם בן נבט שני עגלי זהב נבנו שני צריפין ברומי, והוו בניין להן ואינון נפלין, בניין להון ונפלין.

הוה תמן גברא סב ושמיה אבא קולון, אמר לון: אי לית אתון מטיין מייא מנהר פרת וגבלין בהדא טינא ובניין להון, לית אינון קיימין. 

- אמרו ליה: מאן עביד כן? 

- אמר לון: אנא. עבד גרמיה שפיי דחמר הוה עליל לקרייא ונפיק לקרייא. עלל למדינה ונפיק למדינה, עד זמן דאתא לתמן. כיון דמטא לתמן, אזל ואמטי מייא מן פרת וגבלון בטינא ובנון יתהון וקמון.

מן ההיא ענתה הוון אמרין: כל מדינה ומדינה דלית בה אבא קולון לא תיתקרי מדינה, והוו קריין ליה: "רומי בבלון".
— שיר השירים רבה פרק א פרשה א
[בתרגום חופשי: ביום שהעמיד ירבעם בן נבט שני עגלי זהב נבנו שני צריפיה הראשונים של רומי, והיו בונים אותם והם נופלים, בונים אותם ונופלים. היה שם אדם זקן ושמו אבא קולון, אמר להם: אם אין אתם מביאים מים מנהר פרת ומגבלים בתוך הטיט ובונים בטיט זה את הצריפים, אינם מתקיימים. אמרו לו: מי יעשה כך? אמר להם: אני. עשה עצמו סוחר יין והיה נכנס ויוצא בערים נכנס ויוצא במדינות עד שהגיע לשם (לבבל), כיון שהגיע לשם הלך והביא מים מפרת, וגבלו בהם את הטיט ובנו את הצריפים וקמו. מאותו זמן היו אומרים: כל מדינה שאין בה אבא קולון אינה ראויה להיקרא מדינה, והיו קורים לרומי: רומי הבבלית].
הדים לאגדה זו ניתן למצוא בספרות עברית מאוחרת, שבה נקראת רומי לעיתים "בבל המרשעת".
מפלצות העל

עלילת הסדרה

הסדרות עוסקת במפלצות העל, שהן הילדים של המפלצות המוכרות בכל העולם. למפלצות העל יש זהות כפולה - ילדים רגילים ביום ומפלצות בלילה. בסוף כל יום, כאשר השמש שוקעת, הילדים הופכים להיות מפלצות על והלימודים בבית הספר למפלצות "קילשוני אביב" מתחילים. החבורה לומדת איך לשלוט בהצלחה בכוחות העל שלה ובכישורים של כל אחת מהן ולהיות האנשים הטובים ביותר והמפלצות המוצלחות ביותר שהם יכולים להיות. מפלצות העל עוברות הרבה ניסיונות וטעויות, עד שכולן לומדות לשלוט בהצלחה בכוחות העל שלהם ולומדות את הכישורים החברתיים להם יזדקקו בכדי להיות מוכנות לגן הילדים.

הדמויות

דראק - ערפד בן 4 בעל יכולת לעוף.
קליאו - מומיה בת 4 שיכולה ליצור סופות חול וטורנדו.
לובו - איש זאב בן 3 בעל יכולת של מהירות על.
קטיה - מכשפה צעירה בת 4 שלעיתים מתקשה לדבר.
זואי - זומבית בת 4 שיכולה לעבור דרך קירות וחפצים.
פרנקי - בנו של המפלצת פרנקנשטיין בן 4 בעל סופר כוח.
ספייק - דרקון בן 3 שהצטרף לחבורה המפלצות בעונה השנייה.
וידה-שלד נקבה בת 3 שהצטרפה לחבורה בעונה 3. בת דודו של לובו
צ'רלי-קנטאור בן 4 שהצטרף לחבורת המפלצות בעונה 3. בנו של השומר בן
מלוסין-בת ים מעופפת שתצטרף לחבורת המפלצות בעונה 4.
חוקת בחריין

לאורך ההיסטוריה המודרנית שלה, לבחריין היו שתי חוקות. הראשונה מביניהן אומצה בשנת 1973, והשנייה אומצה בשנת 2002.

חוקת 1973

החוקה של 1973 נכתבה זמן קצר לאחר קבלת עצמאותה של בחריין מבריטניה בשנת 1971. בשנת 1972, האמיר של בחריין, עיסא בן-סלמאן אאל-ח׳ליפה, הוציא צו רשמי המכריז על בחירות לאספה המכוננת של בחריין, אשר תהיה אחראית, בין היתר, על ניסוח ואשרור חוקה למדינה. בבחירות לאספה המכוננת יכלו להצביע גברים אזרחי בחריין מגיל 20 ומעלה, כאשר האספה המכוננת כללה 22 צירים נבחרי ציבור, יחד עם 12 שרים ו-8 צירים נוספים שמונו ישירות על ידי האמיר.
החוקה שגובשה מיסדה את מעמדו של בית מחוקקים חד-ביתי בבחריין (האספה הלאומית) שכוללת 30 צירים אשר נבחרים במסגרת בחירות כלליות (אף שזכות ההצבעה במדינה נמסרה בלעדית לגברים אזרחי המדינה), אליהם מצטרפים ארבע עשרה שרי ממשלה מכוח משרתם. מעמדה המשפטי של החוקה עוגן במסגרת צו רשמי של האמיר בדצמבר 1973.
עם זאת, בסופו של דבר התקיימו רק בחירות פרלמנטריות יחידות בבחריין על בסיס חוקת 1973, בטרם האמיר הכריז על ביטול תוקפה המשפטי של החוקה בשנת 1975. לאחר ביטול החוקה, בחריין נשלטה בפועל על בסיס חוקי חירום בין השנים 1975 - 2002.

חוקת 2002

לאחר מותו של האמיר עיסא בן-סלמאן אאל-ח׳ליפה בשנת 1999, החליף אותו בתפקיד בנו חמד בן עיסא אאל ח'ליפה. זמן קצר לאחר עלייתו לשלטון, ובעקבות המהומות בבחריין בין השנים 1994 - 1999, האמיר החדש הודיע על החלת שורה של רפורמות דמוקרטיות, ביניהן הבטחה לשוב ולעגן חוקה בעלת מעמד משפטי לבחריין.
בשנת 2001 האמיר פרסם את צ׳רטר הפעולה הלאומית, אשר מטרתו המוצהרת הייתה להשיב את המדינה למשטר חוקתי, וכמו כן להפוך את בחריין מאמירות לממלכה, וזאת על בסיס משאל עם. עם זאת, האופוזיציה בבחריין התנגדה לקריאת הצ׳רטר לתיקון חוקת 1973, ולמעבר משיטת שלטון חד-ביתית לשיטת שלטון המבוססת על שני בתי נבחרים (בית עליון ובית תחתון).  
בעקבות התנגדות האופוזיציה, האמיר קיים פגישה פומבית עם המנהיגים הרוחניים המוסלמים-שיעים של האופוזיציה. הוא גם חתם על מסמך המבהיר כי סמכות החקיקה בבחריין תהיה מופקדת באופן בלעדי בידי הבית התחתון של הפרלמנט, בעוד שלבית העליון של הפרלמנט יהיה רק תפקיד ייעוצי. בעקבות הבטחה זו של האמיר, קבוצות האופוזיציה העיקריות לקבוצות שינו את עמדתן, ועברו לתמיכה במשאל העם. בסופו של דבר, משאל העם שהתקיים בשנת 2001 הסתכם ב-98.4% תומכים מקרב המצביעים.
חרף תוצאות משאל העם, בשנת 2002 האמיר (ובהמשך המלך) פרסם באופן חד צדדי את חוקת בחריין החדשה, מבלי שהתייעץ עם גורמים ציבוריים לגבי אופן ניסוחה, ותוך התנערות מהבטחתו הקודמת להותיר את סמכויות החקיקה בידי הבית התחתון (בחוקה החדשה, לשני בתי הפרלמנט ניתנה סמכות חקיקה שווה). בעקבות זאת, הבחירות לפרלמנט שהתקיימו מאוחר יותר באותה שנה, על בסיס החוקה החדשה, הוחרמו על ידי קבוצות האופוזיציה העיקריות. עם זאת, וחרף התנגדות האופוזיציה, נכון לשנת 2017, חוקת 2002 עודנה בעלת מעמד משפטי בבחריין.
אסמיר בגוביץ'

קריירת מועדונים

בגוביץ' נולד בטרבינייה, ובגיל 4 עזב עם משפחתו לשטוטגרט, ובהמשך עבר לאדמונטון בקנדה. לאחר שהרשים בליגה האזורית, בקיץ 2003 הוא חתם בפורטסמות'. בשנת 2005 הושאל ללה לובייר.
בקיץ 2006 קיבל ויזה בריטית והושאל בין היתר למצ'ספילד טאון, בורנמות', יאוביל טאון ואיפסוויץ' טאון. במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג. בעקבות מצבו הכלכלי הגרוע של המועדון, בינואר 2010 נמכר לסטוק סיטי תמורת 3.25 מיליון פאונד. בשנתיים וחצי הראשונות שלו במועדון, שימש כשוער שני. בעונת 2012/2013 הפך לשוער הראשון של המועדון ושותף בכל המשחקים, בסיום העונה זכה בתואר "שחקן העונה של המועדון". בנובמבר 2013 בגוביץ' הבקיע מ-97.5 מטרים לאחר 13 שניות של משחק נגד סאות'המפטון והפך לשוער החמישי בתולדות הליגה שכובש שער.
ב-13 ביולי 2015 חתם לארבע שנים בצ'לסי עבור 8 מיליון יורו. ב-30 במאי 2017 בגוביץ' חתם בבורנמות'. ב-2 בספטמבר 2019 הושאל בגוביץ' לקרבאך עד לינואר.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, בגוביץ' ייצג את קנדה והשתתף עם הנבחרת בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2007. בשנת 2009 החליט לייצג את בוסניה והרצגובינה. ב-10 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-90 בניצחון 0-2 נגד אסטוניה. בשנת 2011 הפך לשוער הראשון של הנבחרת, והיה שותף להעפלה של הנבחרת לראשונה בתולדותיה למונדיאל 2014, בו גם שיחק בהרכב.
נחום לב

ביוגרפיה

נחום לב נולד ב 1956 בשיקגו שבארצות הברית, להוריו דבורה (לבית לדרר) ופרופ' זאב לב. הוא נקרא על שם סבו שנספה באושוויץ. הוא גדל בירושלים, תחילה בשכונת רחביה ובהמשך בשכונת גבעת המבתר. כשהיה בן 12 נפטרה אמו מסרטן, אירוע שהיווה ציון דרך משמעותי בתהליך התבגרותו. על הטראומה הכרוכה ביתמות הוא סיפר במונולוג שהתפרסם בספר "ושיודע לשאול" (חרגול 1998), שכתב אחיו, שמעון לב.
הוא למד בבית הספר היסודי חורב, משם עבר לישיבה התיכונית נתיב מאיר. עם סיום לימודיו התיכוניים המשיך לישיבת ההסדר כרם ביבנה, שם שהה תקופה מסוימת. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1974 התנדב לסיירת מטכ"ל, והיה מבין הדתיים הראשונים שהתקבלו ליחידה זו. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה, השתתף במספר מבצעים, ויצא לקורס קציני חי"ר שאותו סיים בהצטיינות. עם סיום הקורס שב לסיירת מטכ"ל כמפקד צוות (צוות לב). בשנת 1980 לאחר השחרור מצה"ל נסע לטיול תרמילאים ארוך בדרום אמריקה. במסגרת תחקיר ביטחוני שעבר עם שובו, סיפר לב לחוקרים כי במהלך טיולו התנסה בשימוש בסמים קלים ובפטריות הזיה. הודאה זו גרמה לפסילתו לתפקידים מסווגים ובכירים, והשלכותיה רדפו אותו בהמשך השירות.
לב לחם במלחמת שלום הגליל כמפקד הפלגה הבוגרת במזרח לבנון למרגלות החרמון הסורי, ולאחר מכן במזרח ובמערב בירות. הוא חזר לשירות קבע, ובין השנים 1984 ל-1986 שימש כמפקד הפלגה הייעודית בסיירת מטכ"ל, והשתתף במבצעי מודיעין רבים ומוצלחים. בשנים 1987 ו-1988 שימש כסגן מפקד סיירת מטכ"ל, משה (בוגי) יעלון. 
לב התמנה ל"מצביא" של מבצע הצגת תכלית, במטרה להתנקש בחייו של ח'ליל אל-וזיר, המכונה אבו ג'יהאד בביתו שבתוניס. במשך חודשים רבים עמל על תכנון המבצע לפרטיו, והיה אחראי על תרגול הכוחות. במהלך המבצע הוביל לב את כוח החוד שפרץ לבית, והיה בין שני הלוחמים שפעלו ראשונים במבצע, והרגו את השומר ששהה במכונית. אחד החיילים עלה וירה באבו ג'יהאד, על פי חלק מהעדויות נכנס אחריו לב, ירה צרור נוסף, כשהוא מקפיד לא לפגוע באשתו, אינתיסאר אל ווזיר, המכונה אום ג'יהאד, שעמדה בסמוך, על פי עדויות אחרות כלל לא עלה לקומה השנייה בה שהה אבו ג'יהאד אלא רק הרג את אחד משומרי ראשו מחוץ למבנה. על פועלו במבצע העניק לו הרמטכ"ל, דן שומרון, את צל"ש הרמטכ"ל. 
לאחר מכן, משלא מונה למפקד היחידה פרש מצה"ל, ושימש כמפקד כוחות המילואים של סיירת מטכ"ל בדרגת סא"ל. בתקופת מלחמת המפרץ הראשונה השתתף לב בתכנון המבצעים המיוחדים, והתווה תוכניות לפשיטה על אזורי השיגור של טילי הסקאד העיראקיים. לאחר המלחמה מונה למפקד מפקדת כוחות אוויר מיוחדים, והועלה לדרגת אלוף-משנה. לב הניח את היסודות לפעילויות של יחידה זו, עליה פיקד עד שנת 1995. אך לאחר שלא ניתן לו לפקד על חטיבת חי"ר סדירה, הוא בחר לפרוש, והשתחרר סופית מצה"ל בשנת 1996. 
בשנים שלאחר מכן ייסד חברת הייטק, שעסקה בצילומי וידאו תלת ממדיים, וייסד עמותה כנגד הטרדות מיניות בצה"ל. לב היה חובב אופנועים, והתגורר לסירוגין בתל אביב ובאילת. הוא נהרג בתאונת אופנוע בכביש הערבה יחד עם יעל מילר ב-23 באוגוסט 2000, כאשר רכב עוקף פגע בהם חזיתית. בשנה שלפני מותו עסק בכתיבת ספר הדרכה לנהיגה בטוחה על אופנוע. הספר "אופנועים - רכיבה נכונה" ראה אור רק לאחר מותו.
חבריו ובני משפחתו הקימו לזכרו את מצפור עין עברונה, הנמצא בקצה דרך עפר המתחילה סמוך ליישוב באר אורה, 15 ק"מ צפונית לאילת. לצד התצפית המרהיבה אל עבר הרי אדום והמדבר, הונחה מצבה עליה נחקק פסוק ג' מפרק א' מספר נחום: "בסופה ובסערה דרכו וענן אבק רגליו".
לאו הניתק לעשה

לאו הניתק לעשה הוא סוג של לאו (מצוות לא תעשה) בתורה, שכאשר עוברים עליו, מתחייבים במצוות עשה שמאפשרת לתקן את העבירה. על לאו הניתק לעשה לא נענשים בעונש מלקות.

הגדרתו

בגמרא מתקיים דיון בהגדרתו של לאו זה, לדעת רבי יוחנן, דווקא אם חיוב העשה קיים רק מחמת הלאו נחשב ניתק לעשה, אך אם חיוב העשה קיים קודם עבירת הלאו לא נחשב ניתק לעשה. לדוגמה, טמא הנכנס למקדש לוקה משום הלאו של "ולא יטמאו את מחניהם", אף על פי שמחויב במצות עשה של "וישלחו מן המחנה כל צרוע וכל זב וכל טמא לנפש", משום שמצות העשה שלא להיות בתוך המחנה מוטלת עליו אף קודם שעבר על הלאו ונכנס למחנה. ולדעת החולקים עליו, אף במקרים אלו נחשב ניתק לעשה.

המקור לאי הענישה

המקור לכך שלא לוקים על לאו הניתק לעשה שנויה במחלוקת. לדעת רב פפא, נעוצה במקור לדין מלקות על כל לאו, שהוא נלמד בבניין אב מלאו של חסימת שור בדישו, וכיוון שכך צריך להיות דומה לו, ממילא כשיש גם עשה שיכול לתקן את הלאו, שוב אינו דומה ללאו של חסימת שור. ולדעת רבא הוא מסברא שמצוות עשה אשר קיומה הוא אחר הלאו באה להסיר את עונש המלקות מהלאו.

ההסבר לאי הענישה

ההסבר לאי הענישה תלוי במחלוקת רבי יוחנן וריש לקיש מתי לוקים. לדעת ריש לקיש בעצם לאו הניתק לעשה מחייב מלקות, אלא שיכול להיפטר מהמלקות על ידי שיקיים העשה. ולדעתו של רבי יוחנן ההסבר הוא שכיון שניתן לקיים העשה עדיין לא נשלם העבירה על איסור הלאו ורק בביטול העשה נשלמת עבירת הלאו.

מתי לוקים

למרות שבדרך כלל על לאו הניתק לעשה לא לוקין, ישנם אופנים שכן לוקים. ונחלקו אמוראים בגמרא באיזה אופן לא לוקים ובאיזה אופן לוקים. דעת ריש לקיש ש"קיימו ולא קיימו", כלומר קיים העשה אינו לוקה אבל לא קיים העשה לוקה. והיכן נקרא שלא קיימו, רש"י במסכת מכות כתב שכאשר בית דין מתרים בו לקיים העשה ולא קיים אז נקרא ש"לא קיימו" ולוקה. ובמסכת חולין כתב רש"י שדווקא אם קיים העשה בתוך כדי דיבור לעבירת הלאו אז נקרא "לא קיימו" ולוקה. ודעת רבי יוחנן ש"ביטלו ולא ביטלו", כלומר ביטלו לעשה, שעשה מעשה הגורם שיותר לא יוכל לקיים העשה אז לוקה, לדוגמה, במצות שילוח הקן אם לקח האם על הבנים והרג האם לפני ששילחה שעכשיו אינו יכול לשלח את האם. ו"לא ביטלו" כלומר אם לא ביטל העשה אף שלא קיימו אינו לוקה. לדעתו דווקא אם ביטל בעצמו את האפשרות לקיים העשה, אך אם התבטלה האפשרות מאליה או על ידי אדם אחר פטור, לדוגמה במקרה של שילוח הקן, כגון שמתה האם מאליה או שאדם אחר הרגה. שורש מחלוקתם הוא בהסבר מדוע אין לוקים על לאו הניתק לעשה.
עמליה רוזנבלום

ביוגרפיה

רוזנבלום נולדה וגדלה ביפו. היא בתם של העיתונאי אדם ברוך והצלמת אריאלה שביד ואחותו של התסריטאי, הבמאי ומגיש הטלוויזיה עידו רוזנבלום.
בגיל 14 החלה לפרסם טור במקומון "תל אביב". בגיל 18, טרם גיוסה, נסעה לניו יורק. 
למדה בניו יורק, ולה תואר ראשון בהצטיינות בפילוסופיה ואנתרופולוגיה מסיטי קולג' של ניו יורק. היא מוסמכת באנתרופולוגיה מאוניברסיטת ניו סקול בניו יורק, ולה תואר שני נוסף בפסיכולוגיה ודוקטורט בפסיכולוגיה חברתית - אף הם מאוניברסיטת ניו סקול בניו יורק. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בקשר בין הגירה, אפליה והסיכון להפרעת דחק פוסט-טראומטית  בקרב חיילי צה"ל. במסגרת לימודי הדוקטורט, ובטרם חזרתה לישראל, השלימה רוזנבלום את הלימודים במגמה הקלינית, והשתלמה במרכז הרפואי בית ישראל בניו יורק במחלקה הפסיכיאטרית-גריאטרית וכן באשפוז יום.
בשנת 2004 חזרה לישראל. למדה שנתיים במסגרת התוכנית להכשרת מטפלים זוגיים ומשפחתיים באוניברסיטת תל אביב, ולמדה טיפול זוגי ממוקד רגש במסגרת הכשרת ה-ICEEFT בבית הספר לפסיכולוגיה במרכז הבינתחומי הרצליה. היא המטפלת הזוגית הראשונה בישראל המוסמכת לטיפול זוגי ממוקד-רגש על ידי ה-ICEEFT.
בשנת 2004 פורסם ספרה הראשון, הרומן "ונדמה שהכל אפשרי". בשנת 2006 ראה אור ספרה השני "עד קצה המושב", רומן לבני נוער שתורגם לשפות זרות, וזכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער. בשנת 2007 התפרסם ספרה השלישי "ללא מלים: התרבות הישראלית בראי השפה", אותו כתבה עם צבי טריגר. ביוני 2014 ראה אור ספרה הרביעי "זאת עם הכתם השחור" (הוצאת זמורה ביתן), אף הוא רומן לבני נוער, שעוסק בהשפעתם של גירושים על ילדים. הספר ראה אור בגרמניה ב-2016. 
פרסמה סיפורים קצרים בכתב העת "מסמרים" (גיליון "בעתיד"), ובאוקטובר 2015 בגיליון מס' 3 של "גרנטה בעברית", (גיליון "קרוב לבית"). מלמדת כתיבה במסגרת סדנאות הכתיבה של "בית אריאלה" ועיריית תל אביב.
רוזנבלום היא מטפלת זוגית ומשפחתית, וטיפלה באופן קבוע בנשים במסגרת אגודת "סלעית", המסייעת לנשים לצאת ממעגל הזנות והסמים. במסגרת "סלעית" הנחתה גם טיפול קבוצתי בדגש ביבליותרפי למכורות לשעבר. היא מעבירה הרצאות הן בנושא הטיפול בכתיבה והן בתחום הטיפול הזוגי.
כותבת בלוג בשם "תאוריית הקשר" שמתפרסם באתר "הארץ", בו היא מפרסמת רשימות בנושא טיפול זוגי ומקצועי. 
ב-2011 יצרה, במשותף עם שחר ברלוביץ', את סדרת הטלוויזיה "2.3 בשבוע", שעסקה בזוגות המשתתפים במחקר על מיניות ואינטימיות, ובה הודגש הרקע הפסיכולוגי של רוזנבלום. הסדרה שודרה בערוץ 10.
רוזנבלום שימשה כתסריטאית הסדרה "החדש של עומרי גורדון", אשר שודרה החל מאוגוסט 2015 בשידורי קשת. היא כתבה אותה במשותף עם אחיה, עידו רוזנבלום, ועם אסף שלמון.
במאי 2018, שודר ב-HOT8 הסרט "סוכני הזיכרון", שביימה יחד עם אחיה עידו, על אביהם אדם ברוך.

חיים אישיים

הייתה נשואה לבמאי אסף ברנשטיין ולהם בת אחת. משנת 2007 היא בזוגיות עם הזמר והמוזיקאי יובל בנאי (סולן להקת משינה) ובפברואר 2013 נולד בנם המשותף. בפברואר 2017 נישאו רוזנבלום ובנאי בניו יורק. הם מתגוררים בנווה צדק שבתל אביב.
איסי מיאקי

תולדות חייו

מיאקה נולד בשנת 1938 בהירושימה, יפן. כילד בן שבע היה עד וניצל מן הפצצה הגרעינית שהופלה על העיר ב-6 באוגוסט 1945. הוא למד עיצוב גרפי באוניברסיטה לאמנות טאמה בטוקיו וסיים לימודיו בשנת 1964. עם סיום הלימודים החל לעבוד בפריז ובניו יורק. הוא שב לטוקיו בשנת 1970 וייסד את סטודיו לעיצוב מיאקה.
בסוף שנות ה-80 החל לבצע ניסויים בשיטות חדשות ליצירת פְּליסֶה אשר יאפשר גמישות בתנועה ללובש הבגד לצד קלות בכביסת הבגד ובייצוגו. ניסיונותיו הובילו בשנת 1993 לפיתוח שיטת פליסה חדשה לבדים, שבה ראשית הבד נגזר ונתפר, ואחר כך מהודק בין שכבות נייר ונדחס למגהץ קיטור חם לצורך יצירת הפליסה. "זיכרון" הבד משמר את הפליסה גם לאחר סיום הגיהוץ בתבנית הנייר וניתן ללובשו. בשיטה זו יצר בגדי פליסה לבלט של פרנקפורט.
למיאקה הייתה ידידות ארוכת שנים עם אמנית החרס לוסי רי. בעזבונה היא הותירה לו את אוסף הקרמיקה הגדול שלה ואוסף כפתורי חרסינה שאותם שילב בעיצוביו והציגם בתצוגותיו.
בשנת 1994 העביר מיאקה את תחום עיצוב אופנת הגברים לידי נאוקי טקיזאווה, ובשנת 1999 העביר לידיו אף את תחום אופנת הנשים, זאת כדי שיוכל להפנות את מלוא מרצו למחקר. בשנת 2007 הפך נאוקי טקיזאווה למעצב עצמאי בקבוצת איסי מיאקה, ודאי פוג'יווארה מונה למנהל בית האופנה איסי מיאקה.
בדומה לבתי אופנה גדולים אחרים, גם איסי מיאקה משווק בשמים. הבושם הראשון שלו, L'eau d'Issey (מילולית: "מי איסי"), שווק לראשונה בשנת 1992. שמו של הבושם הוא משחק מילים, כיוון שבצרפתית הוא נשמע זהה למילה "אודיסאה". הבקבוק, שעוצב על ידי מיאקה, מבוסס על מראה הירח הנשקף מאחורי מגדל אייפל, כפי שהוא נצפה מדירתו בפריז. בשנת 1994 הוציא מיאקה אף בושם לגברים (L'eau d'Issey Pour Homme).
ב-1998 נפתחה ב-Fondation Cartier's התערוכה "Making Things" של איסי מיאקה שהציבה לעצמה למטרה לחקור דרך חדשה להבין בגדים, בה הדמיון משתלב עם הטכנולוגיה החדשנית ביותר. דרך עיצוב חלל חדשני, התערוכה שרטטה את עבודתו של מיאקה דרך ארבעה חללים: חופש ותנועה, היחסים בין אופנה לאמנות, מחקר חומרים ודרכי ייצור חדשות והבגדים של העתיד.
מאיר מארים שאפיט

רבי מאיר מארים (קרי: מיירים) שאפיט (תק"ס, 1800? - י' בחשוון תרל"ג, 11 בנובמבר 1872), היה רב ודיין. נודע בעיקר כפרשן התלמוד הירושלמי, בשל ספריו ניר ו"לולאות". שימש כרבן של מייצ'יט, וישנבה, יאקובשטאט, שווינציאן וקוברין.

ביוגרפיה

נולד בסביבות שנת תק"ס, בעיירה ניי מוש (Nowa Mysz) ליד ברנוביץ', ליטא. בגיל 15 שנים, התמנה כרבה של העיירה מייצ'ט, ובכך היה לאחד הרבנים הצעירים ביותר מעולם. אחרי מייצ'ט שימש ברבנות העיירות והערים וישנבה; יאקובשטאט, לטביה; שווינציאן, שליד וילנה; עד למינויו כרבה של קוברין, משרה בה החזיק עד פטירתו בשנת תרל"ג.
רבי יהושע יצחק שפירא (ר' אייזל חריף) נהג בו כבוד בשל חיבורו על התלמוד הירושלמי, והיה מכנה אותו "תנא ירושלמאה" [=התנא הירושלמי]. זאת למרות היותו של ר' אייזל מתנגד חריף לחסידות, ודרכו למתוח ביקורת נוקבת אף על רבנים ידועי שם, ונטייתו של הרב שאפיט לתנועת החסידות.
הרב שאפיט, נטה כבר בצעירותו לחסידות והיה חסידם של רבי מרדכי ורבי נח מלעכוויטש, ושל רבי משה פאלייר מקוברין. כמו רבים מחסידיו של רבי משה מקוברין, דבק לאחר פטירתו ברבי אברהם וינברג (ה"יסוד העבודה"), האדמו"ר הראשון מסלונים, ונעשה לחסיד סלונים.

משפחתו

לרבי מאיר מארים שאפיט היו שני בנים: רבי בצלאל חיים, רב בוויאזין; ורבי אהרן יהושע שהיה עסקן ציבורי בקוברין, ובשנותיו האחרונות בטבריה. חתנו היה הרב יצחק מתתיהו סנדברג, נכד רבו ה"יסוד העבודה", וממנהיגי חסידות סלונים בטבריה. חתניו של הרב סנדברג היו הרב אשר זאב ורנר רבה של טבריה והרב פנחס מנחם ישעיה מינצברג מחבר ספר מרגניתא דר' מאיר ומוציא לאור של ספר הניר על סדר נשים (ורשה תרצ"ב).
בן אחותו ותלמידו, היה הרב אברהם אהרן יודלביץ.
דת' מטאל

הולדת הז'אנר

להקת ההבי מטאל האנגלית ונום הניחה עם אלבום הבכורה שלה בשנת 1981 את היסודות למה שיהפוך עם הזמן לדת' מטאל, בכך ששילבה אלמנטים של ת'ראש מטאל ובלק מטאל, ביניהם הסגנון האפל והשירה הנמוכה שהיוו השראה לרבות מלהקות האקסטרים מטאל הבאות. להקה נוספת שהשפיעה על הולדת הז'אנר היא סלייר האמריקאית, שנוסדה גם היא בשנת 1981, והייתה כבדה ואלימה יותר מלהקות הת'ראש מטאל האחרות של התקופה (מטאליקה, מגאדת' ועוד) והשפיעה רבות על להקות הדת' מטאל הראשונות, כגון דת', אויביטוארי ומורביד אנג'ל.
פוזסד, להקה אמריקאית שנוסדה בשנת 1983 בסן פרנסיסקו, נחשבת ללהקה שחיברה את הקווים האחרונים בין הת'ראש מטאל לסגנון החדש שייקרא מאוחר יותר דת' מטאל. למרות שהלהקה לא הוציאה אלבומים רבים בשנותיה הראשונות, היא מתוארת על ידי רבים כאחת מלהקות הדת' מטאל הראשונות.
במקביל להקמתה של פוזסד, להקה אמריקאית נוספת בשם דת' התחילה את דרכה. דת', שנוסדה בשנת 1983, הוציאה שנת 1984 את הדמו הראשון שלה, Death by Metal. הדמו היווה הצלחה מסחררת ומהר מאוד הלהקה צברה פופולריות. הסגנון המהיר והאלים של הלהקה המשלב תיפוף מהיר במיוחד ושירה צעקנית, הדהים את סצנת המטאל העולמית וקנה לדת' את מעמדה כממציאת הדת' מטאל, שלימים נקרא על שמה.

דת' מטאל טכני

דת' מטאל טכני (Technical Death Metal) הוא תת-ז'אנר בדת' מטאל המאופיין בדרך כלל בשילוב של אלמנטים מוזיקליים מעולם הפרוגרסיב מטאל עם הדת' מטאל המסורתי, ובכך יצירה של מוזיקת דת' מטאל מורכבת יותר מבחינה מוזיקלית. הדת' מטאל הטכני מכיל בתוכו סולואים מורכבים במיוחד ונגינה וירטואוזית, ופעמים רבות סיבוך רב מאוד המקשה על הביצוע של השירים.
להקות בולטות בתחום: נייל, אופת', דיקפטייטד.

דת'-דום

דום-דת' (Death-Doom) שילוב של מוזיקת דת' מטאל עם סגנון הדום מטאל. הדת'-דום מתאפיין בשירת גראולינג עמוקה במיוחד, מקצבים איטיים מאוד, ליריקה אפלה וחזרות רבות.
להקות בולטת בתחום: Paradise Lost, דראקוניאן, אוטופסי.

דת'קור

דת'קור (Deathcore) שילוב של אלמנטים מהדת' מטאל עם מוזיקת המטאלקור. הדת'קור מאופיין בתיפוף מהיר במיוחד ואלים, שילוב בין גראולינג לצעקות, שירים קצרים מאוד (בין דקה לשלוש דקות) ומקצב מהיר.
להקות בולטות בתחום: סויסייד סיילנס, קרניפקס, ווייטצ'אפל.
פטילה ארנה

היסטוריה

בנובמבר 2012 החליטה מועצת העיר לבנות ארנה חדשה בעיר. בניית הארנה החלה ב-5 בדצמבר 2013. בקיץ 2016, השולמה בניית הארנה, והיא נפתחה ב-16 בספטמבר 2016. מאז, הארנה הפכה להיות המגרש הביתי של קבוצת הכדוריד IK Sävehof. המגרש הביתי הקודם של הקבוצה, פטילה-בוחאלן‏ ‏(בשוודית), נהרס באפריל 2017.

תנאים ואירועים

הארנה כוללת שני אולמות, באולינג, חדר כושר ומסעדה גדולה. הארנה משמשת גם כאולם ספורט עבור בתי ספר בפטילה . ב-3 באוגוסט 2019, היא תארח את תחרות האירוויזיון למקהלות 2019.
אנתרופולוגיה יישומית

אנתרופולוגיה יישומית - המונח מתייחס לשימוש בתאוריות ובשיטות המחקר של האנתרופולוגיה לצורך ניתוח ופתרון בעיות ממשיות בתחומים שונים. באופן מסורתי האנתרופולוגיה מתחלקת ל 4 ענפים מרכזיים: אנתרופולוגיה תרבותית-חברתית, אנתרופולוגיה פיזית-ביולוגית, ארכאולוגיה ואנתרופולוגיה בלשנית. יישום בכל אחד משדות המחקר הללו יחשב אנתרופולוגיה יישומית. יש המכנים את האנתרופולוגיה היישומית בשם "הענף החמישי של האנתרופולוגיה". 
אנתרופולוגים יישומיים עובדים לרוב עבור גופים שאינם אקדמיים כגון ממשלות, סוכנויות פיתוח, גופים לא ממשלתיים, תאגידים ועוד. אנתרופולוגים יישומיים עוסקים בתחומים שונים החל משיווק חברתי, הערכת פרויקטים, אנתרופולוגיה עסקית, קביעת מדיניות, אנתרופולוגיה רפואית, אנתרופולוגיה משפטית, אנתרופולוגיה של סייברספייס ועוד. לרוב, משתמשים האנתרופולוגים היישומיים בשיטות מחקר איכותניות כגון תצפית משתתפת, קבוצת מיקוד וראיונות עומק. כמו כן, הם משתמשים גם בשיטות כגון ניתוח תוכן, סקר ושיטות אמפיריות נוספות.

אנתרופולוגיה יישומית בישראל

בישראל פועלים כיום מספר לא מבוטל של אנתרופולוגים יישומיים, אשר פועלים בשדות שונים. תחום זה אף נלמד כתחום התמחות בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה במכללה האקדמית עמק יזרעאל וגם באוניברסיטת בן-גוריון.