google/wiki40b huggingface dataset:
טיטוס מאנליוס טורקוואטוס (קונסול 235 לפנה"ס)

טיטוס מאנליוס טורקוואטוס (Titus Manlius Torquatus) היה קונסול ומצביא רומאי במלחמה הפונית השנייה ולפניה.

ביוגרפיה

הוא נבחר לקונסול בפעם הראשונה ב-235 לפנה"ס, יחד עם גאיוס אטיליוס בולבוס (C. Atilius Bulbus). בשנת כהונתו הכניע את יושבי סרדיניה ונתכבד בטריומף. הקונסולאט הראשון שלו נזכר לדורות, מאחר שבמהלכו היו שערי מקדש יאנוס סגורים – סימן לשלום ממנו נהנו הרומאים, דבר אשר לא אירע על פי המסופר מאז מלכותו של נומה פומפיליוס.
ב-231 לפנה"ס נבחר טורקוואטוס לקנסור יחד עם קווינטוס פולביוס פלאקוס (Q. Fulvius Flaccus), אך נאלץ לפרוש בשל אותות מבשרי רעות שראו האוגורים. הוא נבחר לקונסול בפעם השנייה ב-224 לפנה"ס, יחד עם פלאקוס, והשניים ניהלו בהצלחה מלחמה נגד הגאלים בצפון איטליה. טורקוואטוס ופלאקוס היו שני המצביאים הרומאיים הראשונים שחצו את הנהר פו.
טורקוואטוס היה ידוע בקפדנותו הקדומה והחמורה יתר על המידה (priscae ac nimis durae seritatis), תכונה אותה ירש מאבותיו. כשנשאל לדעתו אם יש לפדות תמורת כופר כסף את החיילים הרומאים שנשבו בעקבות מפלת קאנאי (216 לפנה"ס), התנגד לכך נמרצות. שנה אחר כך, ב-217 לפנה"ס, נשלח לסרדיניה כדי להחליף את הפראיטור קווינטוס מוקיוס, מושל הפרובינקיה שחלה ולא יכול היה למלא תפקידו; הוא דיכא את המרד שפרץ בסרדיניה בהנהגת המפסיקורה ובעידודם וסיועם של הקרתגים. ב-212 לפנה"ס היה מועמד למשרת פונטיפקס מקסימוס, אך נוצח על ידי פובליוס ליקיניוס קראסוס (Publius Licinius Crassus) הזוטר ממנו, ובמקום זאת נבחר למשרת איידיל קורולי. העם רצה לבחור בטורקוואטוס לקונסול שנת 210 לפנה"ס, אך הוא סירב לקבל את המשרה המכובדת. שנתיים אחר כך (208 לפנה"ס) מונה לדיקטטור, כדי לנהל את אספת הקנטוריות ולעמוד בראש המשחקים הגדולים שנדר לערוך הפראיטור מרקוס איימיליוס.
הוא מת בשנת 202 לפנה"ס.
בית סוריכ

בג"ץ בית סוריכּ

הכפר בית סוריכּ נמצא כיום בשטח B, כלומר הניהול האזרחי שלו מופקד בידי הרשות הפלסטינית והסמכות הביטחונית בכל האזור היא ישראלית. לעומת זאת, מרבית האדמות החקלאיות של הכפר הן בשטח C - כלומר באחריות ישראלית מלאה. 
הכפר זכה לפרסום בעקבות העתירה לבג"ץ שהוגשה על ידי התושבים נגד תוואי גדר ההפרדה בשנת 2004, ופסק הדין של בית המשפט העליון בעקבותיה. בית המשפט פסק כי הפגיעה באוכלוסייה האזרחית כתוצאה מתוואי הגדר אינה עומדת בעקרון המידתיות ויש להזיז את התוואי ולשנותו. באותו פסק הדין התייחס בית המשפט לחוות הדעת של בית הדין הבינלאומי בהאג, וקבע כי בניגוד לחוות דעתו של בית הדין, עצם הקמת גדר ההפרדה היא חוקית כל עוד היא משמשת למטרות ביטחוניות. בפועל העתירה הביאה להזזת התוואי אך מערכת הביטחון קבעה אותו באמצע האדמות החקלאיות של הכפר, ולא צמוד להר-אדר ולמבשרת ציון כפי שהציעו אנשי המועצה לשלום ולביטחון בבית המשפט. במציאות זו נותרו כ-2400 דונם אדמות מתחת להר-אדר, ועוד כ-1000 דונם מתחת מבשרת ציון.
עם בניית גדר ההפרדה באזור נוצר מצב בו כ-3400 דונם מן האדמות החקלאיות נותרו במרחב התפר מעבר לגדר ההפרדה והחל מדצמבר 2008 גישה אליהן מתאפשרת רק בהיתר ישראלי פרטני. האגודה לזכויות האזרח הצטרפה ב-2010 למאבק של תושבי בית סוריכּ על גישה חופשית לאדמות באמצעות הבלוג "פעולה אחת ביום".]
שרה קונור

סדרת סרטי שליחות קטלנית

מעט מאוד ידוע על חייה של שרה לפני ה-12 במאי 1984. הסרט הראשון לא מספק מידע לגבי גילה או תאריך הלידה שלה, אם כי על פי התסריט המקורי היא הייתה בת 19. הסרט מתקיים ברובו סביב התאריכים ה-12-14 במאי, על סמך המידע הזה ועל סמך התסריט, ניתן להעריך כי שרה נולדה בין ה-15 במאי 1964 ל-11 במאי 1965.
בסרט שליחות קטלנית 2, הפסיכולוג שלה מציין כי היא בת 29. בסרט עצמו בנה, ג'ון קונור היה בן 10 (נולד ב-28 בפברואר 1985). בהתאם למידע הזה תאריך הלידה של שרה הוא בין ה-1 במרץ 1965 ל-27 בפברואר 1967, דבר אשר הופך אותה לבת 17-19 בסרט הראשון. 
על המצבה של שרה המופיע בסרט שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות, מופיעים התאריכים 1959-1997. תאריך הלידה הזה הופך אותה לבת 24 או 25 במהלך הסרט הראשון. יחד עם זאת, שרה וג'ון חיו שנים רבות "מתחת לרדר" של הרשויות, ככל הנראה בשימוש בזהויות בדויות. כמו כן קברה היה בעצם מחסן נשק וגופתה לא נמצאה שם. מותה תואר כתוצאה מלוקמיה, לאחר "יום הדין" המקורי (29 באוגוסט 1997). בשליחות קטלנית 3 משתנה גם גילו של ג'ון שהופיע בסרט השני מ-10 ל-13, ובכך מציג סתירות בתארוך של הסרטים שלא ניתן להשלים עם ציר זמן אחד.
יהודית דויטש-הספל

ביוגרפיה

יהודית דויטש נולדה בווינה למשפחה ציונית במשפחה בת שתי בנות. אביה, תיאודור דויטש היה ממקימי מועדון הספורט הכח וינה. אמה, רחל דויטש, הייתה ד"ר לתולדות האמנות ומהיהודיות הראשונות בווינה שזכו לתואר אקדמי שלישי ואחותה הצעירה האני.
כילדה יהודייה, לא הורשתה דויטש להצטרף למרבית מועדוני האתלטיקה באוסטריה, והיא הצטרפה למועדון האתלטיקה היהודי הכח וינה, שם זכתה בתארים רבים וקבעה שיאי אוסטריה חדשים בשחייה חופשית למרחקים בינוניים וארוכים. דויטש הייתה התלמידה היהודיה היחידה בבית הספר לבישול של עיריית וינה.
במכביה השנייה שנערכה באפריל 1935 זכתה הספל במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 5:34.6 דקות וסיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי.
בשנת 1935 קבעה דויטש 12 שיאי אוסטריה חדשים בשחייה וזכתה בפרס ספורטאית השנה, שניתן על ידי רשות הספורט האוסטרית.
בשנת 1936 קיבלה דויטש את עיטור הכבוד האוסטרי כאחת משלוש האתלטיות הטובות ביותר במדינה ונבחרה לייצג את אוסטריה באולימפיאדת ברלין (איגוד הספורט האוסטרי איפשר באופן מפורש לספורטאים יהודים להצטרף למשלחת הלאומית).
דויטש סירבה להשתתף באולימפיאדה, יחד עם השחייניות רות לנגר ולוסי גולדנר, במחאה על מדיניותו של אדולף היטלר, באומרה במכתבה "המצפון אינו מאפשר לי להתחרות בגרמניה. אני מבינה שאני מוותרת על זכותי לייצג את אוסטריה. אבקש כי לא ייעשו מאמצים לשנות את דעתי". בדיעבד הסבירה שהחליטה שלא לצאת למשחקים כי הושפעה מן השלטים שהציבו הנאצים בבריכות השחייה בגרמניה לפיהן הכניסה לכלבים וליהודים נאסרה. 
בעקבותיה הודיעו ספורטאים יהודים-אוסטרים נוספים על סירובם לצאת לאולימפיאדה.
בתגובה פדרציית השחייה האוסטרית שללה את חברותה בנבחרת ללא הגבלת זמן, אולם בעקבות לחץ בינלאומי הופחתה השלילה לשנתיים. בנוסף נשללו ממנה כל תאריה ומחקו את שמה מספרי השיאים.
בשנת 1938, בעקבות ה"אנשלוס", עלתה דויטש עם משפחתה לארץ ישראל והשתקעה בחיפה, שבה שכנה הבריכה האולימפית היחידה באותם ימים. מיד עם עלייתה זכתה דויטש באליפות ארץ ישראל בשחייה לנשים.
בארץ שחתה דויטש במסגרת "ברית מכבים עתיד". בשנת 1938 קבעה שיא ארץ ישראל במשחה ל-100 מטר חופשי, שיא שהחזיק מעמד 14 שנה.
בשנת 1939 ייצגה את האוניברסיטה העברית בתחרות סטודנטים בינלאומית.
היא נישאה לברנרד הספל, רופא במקצועו, אותו הכירה ב"הכח וינה" כשוער קבוצת ההוקי שדה.
בשנת 1995 התנצל איגוד הספורט האוסטרי רשמית בפני דויטש והחזיר את שיאיה לספרים.
דויטש סיפרה את סיפורה בסרט התיעודי "הכח לשחות" שיצא לאקרנים בשנת 2004. הסרט מספר את סיפורן של שחייניות הכח וינה.
בגיל 86 נפטרה דויטש בהרצליה ונטמנה לצד בעלה (נפטר בספטמבר 1990) בבית העלמין בהרצליה.

הנצחה

על שמה נקרא "מעלה יהודית" בהרצליה ב' וכן גשר הנשקף לנהר הדנובה בווינה. במוזיאון מכבי בכפר המכביה ברמת גן, יש פינת הנצחה ליהודית דויטש-הספל.

תארים והישגים

באירוע הצדעה לנשים בספורט, שהתקיים במסגרת הפסטיבל הבינלאומי "פמינה 2001" זכתה דויטש-הספל לכבוד.
אנטון ארנסקי

המוזיקה שלו

צ'ייקובסקי השפיע על כתיבתו המוזיקלית של ארנסקי יותר מכל מלחין אחר. ואומנם, רימסקי-קורסקוב אמר, "בצעירותו, הושפע ארנסקי ממני; בהמשך הייתה זו השפעתו של צ'ייקובסקי. הוא יישכח עד מהרה." הגישה שגרסה, כי ארנסקי חסר סגנון אישי מובהק, תרמה להזנחה ארוכת-ימים של המוזיקה שלו, אף כי בשנים האחרונות זכה מספר גדול של יצירותיו להקלטות. פופולריות ביותר הן "וריאציות תזמורתיות על נושא של צ'ייקובסקי", המבוססות על אחד משירי הילדים של צ'ייקובסקי, אופוס 54.
ארנסקי הצטיין ביותר, כנראה, במוזיקה קאמרית, סוגה שבה חיבר שתי רביעיות מיתרים, שתי שלישיות פסנתר וחמישיית פסנתר אחת.
M21

היסטוריה

הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-5 ביוני 1764 ותואר על ידיו כ"צביר כוכבים מדרגת בהירות 8-9, סמוך ל-M20 ומוקף בערפול קל". ויליאם הרשל ציין בשנת 1786 כי הצביר עשיר ובהיר יחסית וג'ון הרשל הוסיף מאוחר יותר כי זהו צביר דחוס.
לצביר דרגת בהירות 6.5 וניתן לזהותו באמצעות משקפת פחות ממעלה מצפון-מזרח לערפילית הטריפיד וכש-2.5 מעלות מדרום מזרח לכוכב μ (מו) בקשת. כוכבי הצביר הבהירים ביותר הם מדרגת בהירות 8, ובאמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בעשרות כוכבים נוספים בדרגות בהירות 9-12.

מאפייני הצביר

קוטרו של הצביר כ-16 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-4,250 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-13 דקות קשת. הצביר דחוס למדי במרכזו ורוב כוכביו הם כוכבים צעירים וחמים מסוג ספקטרלי B. הבהירים ביותר הם ענקים כחולים מסוג ספקטרלי B0 שאורך חייהם הוא קצר למדי, כך שגילו של הצביר מוערך בכ-4.6 מיליוני שנים בלבד.
סבאטיק

גאוגרפיה

סבאטיק שוכן במפרץ סבוקו (Teluk Sebuku) והוא האי הגדול במפרץ. האי הוא ארוך וצר יחסית בכיוון דרום מזרח לצפון מערב. העיר טאוואו שמצפון לאי, באי בורנאו, מלזיה, היא העיר הגדולה באזור. הנקודה הגבוהה באי היא בגובה 409 מטר. 
האי מחולק לשניים, החלק הצפוני (153 קמ"ר) שייך למלזיה כחלק ממדינת סָבַּהּ והחלק הדרומי (299 קמ"ר) שייך לאינדונזיה לפרובינציה צפון קלימנטאן (עד 2012 למזרח קלימנטאן). הגבול בין שתי המדינות הוא בערך קו הרוחב '4°11 צפון, והוא מסומן כל קילומטר ממזרח למערב באבני גבול בקרקע.

החי והצומח

האי מכוסה ברובו בביצות מנגרובים ויערות גשם שופעים אשר מהווים בית גידול לאוכלוסיות גדולות של גיבונים וקופי מקוק.

האוכלוסייה והכלכלה

באי מתגוררים כ-80,000 איש, מתוכם כ-25,000 איש בחלק המלזי של האי. רוב האוכלוסייה באי מתבססת על דיג וחקלאות, בחלק המלזי ישנה גם תעשיית עץ. ממזרח לאי התגלו מרבצי גז ונפט. רמת החיים ויוקר המחיה באי גבוהים יחסית לממוצע האינדונזי, ודומים בשני חלקי האי.

היסטוריה

החלוקה הפוליטית של האי נוצרה בשנת 1891 על ידי הסכם בין בריטניה והולנד, בו הסדירו שתי המעצמות הקולוניאליות, את הגבולות ותחומי ההשפעה שלהן בדרום מזרח אסיה.
לאחר הקמתה של מלזיה בשנת 1963 נערכו מספר עימותים מדיניים וצבאיים בין שתי המדינות לאורך הגבול המדויק באזור. הגבול הבינלאומי בין מלזיה ואינדונזיה הפסיק במרחק ליגה אחת מעבר לחוף המזרחי של האי והבעלות על השטחים שממזרח לאי ביניהם האיים ליגיטאן וסיפאדאן נמסרה למלזיה בהחלטה של בית הדין הבינלאומי לצדק בהאג ב-2002. חרף ההחלטה, נותר סכסוך בין המדינות לגבי הגבול הימי ולגבי סלע אונאראנג שממזרח לאי. ב-2005 החלו המדינות במשותף בחיפושי נפט באזור הימי שממזרח לאי.
לאחר הפיגוע הכפול בבאלי ב-12 באוקטובר 2002, העבירה קבוצת הטרור האינדונזית אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה המסונפת לארגון אל קאעידה, חלק מהמרכזים שלה לאזורים מרוחקים של אינדונזיה, ביניהם גם לאי סבאטיק והקימה בו מסגד, בית ספר מוסלמי, ואף הוקמו בסיסים עם מצבורי נשק באזורים נידחים של האי.
וולפסבורג (כדורגל)

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1945 כמועדון ספורט עבור עובדי יצרנית המכוניות פולקסוואגן, אשר מחזיקה בבעלות מלאה על המועדון.
בעונת 1994/1995 הגיעה הקבוצה לגמר הגביע הגרמני, שם הפסידה בתוצאה 0:3 לבורוסיה מנשנגלדבך.
בסוף עונת 1998/1999 סיימה את הליגה במקום השישי והעפילה לגביע אופ"א בעונת 1999/2000. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת דברצן ו.ס.ק. מהונגריה. בסיבוב השני ניצחה את קבוצת רודה מהולנד. בסיבוב השלישי הפסידה לקבוצת אתלטיקו מדריד מספרד והודחה מהטורניר.
בסוף עונת 2007/2008 סיימה את הליגה במקום החמישי והעפילה לגביע אופ"א בעונת 2008/2009. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת רפיד בוקרשט מרומניה והעפילה לשלב הבתים . הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות: מילאן מאיטליה, ספורטינג בראגה מפורטוגל, פורטסמות' מאנגליה והירנביין מהולנד. הקבוצה סיימה את הבית במקום הראשון והעפילה לשלב 32 האחרונות. בשלב 32 האחרונות הפסידה לקבוצת פריז סן-ז'רמן מצרפת והודחה מהטורניר.
בעונת 2008/2009 תחת הדרכתו של המאמן פליקס מגאת', זכתה הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה באליפות הבונדסליגה, לאחר ניצחון ביתי 5:1 על ורדר ברמן במחזור הסיום.
בעונת 2009/2010 שיחקה בפעם הראשונה בליגת האלופות. הקבוצה העפילה ישירות לשלב הבתים. הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות: מנצ'סטר יונייטד מאנגליה, צסק"א מוסקבה מרוסיה, ובשיקטש מטורקיה. הקבוצה סיימה את הבית במקום השלישי ועברה לשחק בליגה האירופית בשלב 32 האחרונות. בשלב 32 האחרונות ניצחה את קבוצת  ויאריאל מספרד. בשמינית הגמר ניצחה את קבוצת רובין קאזאן מרוסיה. ברבע הגמר הפסידה לקבוצת פולהאם מאנגליה והודחה מהטורניר.
בעונת 2014/2015 זכתה וולפסבורג בגביע הגרמני לראשונה בתולדותיה, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על בורוסיה דורטמונד.
בעונת 2015/2016 העפילה וולפסבורג בשנית לליגת האלופות, והוגרלה לבית הכולל את מנצ'סטר יונייטד מאנגליה, צסק"'א מוסקבה מרוסיה ופ.ס.וו. איינדהובן מהולנד. הקבוצה סיימה את הבית במקום הראשון עם 12 נקודות. ובשמינית הגמר קיבלה וולפסבורג את גנט הבלגית, וניצחה אותה 1-0, 3-2 והעפילה לרבע הגמר מול ריאל מדריד. ברבע הגמר, הקבוצה ניצחה את ריאל מדריד 2-0 והפסידה לה 3-0. לאחר ההפסד ברבע הגמר, הקבוצה הודחה מהטורניר.
בעונת 2016/2017 סבלה וולפסבורג מעונה חלשה וסיימה במקום ה-16 בבונדסליגה, הנמוך ביותר בתולדותיה מאז העפילה לבונדסליגה. כתוצאה ממיקום זה נאלצה וולפסבורג להתמודד בצמד משחקי מבחן מול איינטרכט בראונשווייג שסיימה שלישית בבונדסליגה השנייה, על הזכות לשחק בבונדסליגה בעונה הבאה. וולפסבורג ניצחה בשני המשחקים בתוצאה 1-0 ונשארה בליגה. גם ב2017/2018 נאלצה וולפסבורג להתמודד במבחנים לאחר שסיימה במקום ה-16, והפעם יריבתה הייתה הולשטיין קיל. וולפסבורג ניצחה 3-1 במשחק הראשון ו-1-0 במשחק הגומלין ונשארה בבונדסליגה.
ביצית

יצירת הביצית

היווצרות ביציות אצל בעלי חיים מתחילה בתא נבט דיפלואידי, בתהליך הנקרא אוֹאוֹגנזה (oogenesis). כל תא נבט מתפתח לביצה בלתי בשלה הקרויה גם אוֹאוֹציט (oocyte). אואוציט צובר בתוכו מרכיבים ציטופלזמיים רבים (יותר מאשר תא הזרע) ומתחלק בתהליך המיוזה I לשני תאי-צאצא השונים זה מזה בממדיהם ותפקידם. אחד מתאי הצאצא נקרא אואוציט משני, תא זה מקבל את רוב-רובה של הציטופלזמה, כך שהתא השני, הנקרא גופיף הקוטב הראשון, קטן למדי. בשלב זה, התהליך מוקפא עד לחדירת תא הזרע לתא הביצית ויצירת הזיגוטה. שני התאים עוברים מיוזה II וחלוקת ציטופלזמה: אחד מתאי הצאצא של האואוציט המשני מקבל מעט מאוד ציטופלזמה ומתפתח לגופיף קוטב שני; האחר, המכיל כעת גם את המידע התורשתי מתא הזרע, מקבל את רוב הציטופלזמה ומתפתח לביצית.
בסוף מיוזה II, נותר תא הפלואידי אחד המשמש כגמטה. היתר לא מתפקדים כגמטות, אלא משמשים "כלי קיבול" לכרומוזומים המיותרים, המסולקים כדי שהביצית תכיל מספר הפלואידי של כרומוזומים. מאחר שכמות הציטופלזמה בגופיפי הקוטב היא קטנה, הם מכילים מעט מאוד חומרי הזנה ומנגנונים מטבוליים, ועם הזמן הללו מתנוונים.

הפריה

לרוב, כאשר ביצית פוגשת תא רבייה זכרי - תא זרע בבעלי חיים, וגרגר אבקה בצמחים - היא מתאחה עמו בתהליך הידוע כהפריה. תא הרבייה הזכרי תורם את סט הכרומוזומים שלו, וביחד נוצר תא דיפלואידי, בעל מספר כרומוזומים רגיל, הנקרא זיגוטה. הזיגוטה מתחלקת לתאים רבים אשר מתמיינים ומתמחים בהדרגה, עד להיווצרותו של יצור חדש - הצאצא.
בבעלי חיים, על-מנת שהביצית תוכל לפגוש את תא הזרע היא צריכה לצאת מהשחלה. תהליך היציאה וההתקדמות לאורך החצוצרה נקרא ביוץ.
ההפריה נעשית עם חדירת תא זרע (לרב בודד) אל הביצית. בתהליך הפריה טבעי תאי הזרע נכנסים אל גוף האישה דרך הנרתיק, אליו הם מגיעים לאחר השפיכה, יחד עם נוזל הזרע. משם תאי הזרע שוחים אל עבר הרחם והחצוצרה, שם אמורה להיות הביצית לאחר שבייצה. המסלול, שאורכו כ-10 ס"מ, הוא קשה ומהווה מבחן כוח אמיתי. מאות מיליוני תאי זרע מתים כבר בנרתיק ובצוואר הרחם בגלל הסביבה החומצית הקיימת ברירית הנרתיק. בנוסף, ריר צוואר הרחם פועל כמסנן כך שרק מספר מאות בודדים של תאי זרע יגיעו אל החצוצרה. שם הם יכולים לשרוד במשך יום-יומיים. לאחר חדירת תא זרע אחד אל הביצית מופעלת התגובה הקורטיקלית, המונעת מזרעים נוספים לחדור אל הביצית.
תשחץ

תשחץ הוא סוג של תשבץ, שבו ניתנות ההגדרות בתוך מסגרת התשבץ וכיוון רישום המילים מסומן בחץ כיוון.
ההגדרות בתשחצים נרשמות בכתב זעיר בתוך משבצת סמוכה (בדרך כלל, אך לא תמיד) למשבצת בה צריכים לכתוב את האות הראשונה של המילה המוגדרת. המקום בתוך המשבצות מוגבל ומשפיע על היכולת של המחבר לפרט ולהעמיק את ההגדרה.
היתרון הגדול של התשחץ, לעומת התשבץ הרגיל, נעוץ בכך שהפותר אינו צריך להעביר את מבטו מאזור ההגדרות לאזור כתיבת המילים, הלוך וחזור. 
בישראל הפופולריות של התשחצים גבוהה מאוד ומספר חוברות התשחצים, הנמכרות לציבור הרחב, עולה על מספר כל יתר סוגי התשבצים גם יחד.
טיעון

טיעון (בלועזית: אַרְגּוּמֵנְט) הוא רצף של הנחות ומסקנה שבו נעשה ניסיון לביסוס אמיתותה של טענה אחת (המסקנה) על סמך אמיתותן של טענה אחרת או יותר (ההנחות). תורת הלוגיקה עוסקת בהבחנה שבין טיעונים בכלל, ובין היסקים, שהם טיעונים שבהם המסקנה נובעת מן ההנחות בהכרח.
טיעון הוא מהכלים החשובים ביותר בחשיבה הרציונלית, בלוגיקה ובניסוח המחקר המדעי, וכן ברטוריקה ובכל ויכוח בשיח היומיומי. מטרתו הבסיסית היא לבסס טענות מורכבות על טענות פשוטות שקל לקבלן. מטרה נוספת לשמה משתמשים בטיעון, כפי שיודגם בהמשך, היא הפרכת טענות. אולם לא כל טיעון מסתמך על התקפות הלוגית. ישנם טיעונים בשם הסמכות של מוסר הטיעון, או בשם המסורת, או למשל כאשר מסיקים מסקנות על סמך ערכן המקודש של ההנחות. במשפט ובדת נעשה לעיתים קרובות שימוש בטיעונים שתוקפם אינו בהכרח לוגי.
מת'יו פרי

ביוגרפיה

פרי נולד בוויליאמסטאון, מסצ'וסטס שבארצות הברית למשפחה נוצרית. אימו, סוזן פרי-מוריסון, הייתה מגישת טלוויזיה קנדית ומזכירת עיתונות לראש ממשלת קנדה פייר אליוט טרודו, ואביו, ג'ון בנט פרי, הוא שחקן ודוגמן עבר אמריקאי. למת'יו יש אחות, מרי פרי. הוריו התגרשו כשהיה בן שנה, והוא גדל והתחנך באוטווה שבקנדה. אימו נישאה בשנית לעיתונאי הקנדי קית' מוריסון. כשפרי היה בגן הוא איבד חלק מהאמה בידו הימנית כתוצאה מתאונת טריקת דלת. בילדותו החל פרי לשחק טניס והיה לשחקן מצטיין לקבוצת גילו. בגיל 15 עבר להתגורר עם אביו בלוס אנג'לס, והחל לגלות עניין בעולם המשחק.

קריירה

בגיל 16 קיבל פרי את הזדמנותו הראשונה לפריצה, כשהבמאי ויליאם ריצ'רט ראה אותו במסעדה והציע לו להיבחן לתפקיד בסרטו "לילה בחייו של ג'ימי רירדון". פרי קיבל את התפקיד בסרט, שצולם בשנת 1986 ויצא לאקרנים בשנת 1988. 
סרט נוסף בו השתתף פרי הוא "תוריד ת'ידיים מהבת שלי" (1989) לצידו של טוני דנזה. לאחר שסיים את לימודיו, הוצע לו תפקיד ראשי בסדרה "הזדמנות שנייה". לאחר שהסדרה בוטלה, הוא הופיע בתפקידי אורח במספר סדרות וסרטי טלוויזיה. בין השאר הוא התארח בסדרה "בוורלי הילס 90210" בתור שחקן טניס. ב-1993 כיכב פרי בעוד קומדיית מצבים שלא הצליחה, בשם "Home Free".
בשנת 1994 כתב פרי ביחד עם חברו אנדרו היל ניומן רעיון לקומדיה חדשה, שעסקה בחייהם של כמה חברים בשנות העשרים לחייהם העסוקים בשתיית קפה ובקיטורים על חייהם. הם הציעו את הרעיון לרשת NBC האמריקאית, אולם זו סירבה משום שהרעיון היה דומה מדי לתוכנית חדשה שעמדה לעלות, בשם "חברים". פרי זכה בתפקיד של צ'נדלר בינג בתוכנית הזו, שהפכה להצלחה בינלאומית ושודרה בהצלחה במשך 10 עונות. בתקופת צילומי הסדרה עבר פרי תאונת סקי קשה שגרמה לו סבל רב, ולכן החל לקחת כדורים להקלה על הכאב, כדורים שגרמו לו להתמכרות, ולשינויים במשקל.
ב-2002 כיכב בסרט הקומדיה "מיליונר מי שמוסר ראשון" לצד אליזבת הרלי.
מאז הופיע פרי בתפקידי אורח במספר סדרות, בהן: "אלי מקביל" ו"סקראבס" (בפרק שאותו גם ביים, ושבו התארח גם אביו), ושיחק במספר סרטים, בהם: "ללכת על הכל" (ובסרט ההמשך) בכיכובו של ברוס ויליס, "צריך שלושה לטנגו" עם נב קמפבל ודילן מקדרמוט, "נישואים חפוזים" עם סלמה הייק ו"שוב בן 17" יחד עם זאק אפרון.
ב-2006 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הדרמה "מורה לחיים" והיה מועמד עליו לפרסים רבים. באותה שנה כיכב פרי באחד התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה "סטודיו 60". הסדרה זכתה לביקורות חיוביות לרוב אך בוטלה מאוחר יותר במהלך 2007 לאחר עונה אחת עקב אחוזי צפייה נמוכים מדי. באותה שנה יצא הסרט Numb (חסר תחושה) שפרי שיחק בו תפקיד ראשי. ב-2008 שיחק פרי בסרט "הציפורים של אמריקה" לצד הילרי סוונק ובן פוסטר.
בשנת 2011 כיכב פרי בסדרה הנקראת "מר סאנשיין", אותה יצר עבור רשת ABC. הסדרה בוטלה לאחר 9 פרקים.
בשנת 2012 עלתה ברשת NBC סדרת הדרמה הקומית בכיכובו "תתקדם". על אף ביקורות אוהדות, גם סדרה זו בוטלה לאחר עונה אחת.
ב-2015 התארח לשני פרקים בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו. באותה שנה עלתה ברשת CBS קומדיית המצבים בכיכובו "הזוג המוזר". סדרה זו, אותה פרי גם פיתח ונמנה עם מפיקיה, היא עיבוד נוסף ומעודכן למחזה מאת ניל סיימון משנות ה-60 ומתיו שיחק בה בתפקיד הראשי - אוסקר. הסדרה בוטלה במאי 2017, לאחר 3 עונות.

חיים אישיים

בשנים 2006–2012 היה בזוגיות עם השחקנית האמריקאית-יהודייה ליזי קפלן.
ב-1997 וב-2001 התאשפז במכוני גמילה עקב שימוש מוגזם בתרופות ובאלכוהול.
לפרי אזרחות כפולה - קנדית בשל מוצא אימו, ואמריקאית מלידה.
ג'ון דיל

ילדותו ותחילת הקריירה

דיל נולד בלורגן במחוז ארמה באירלנד. אביו היה בנקאי מקומי. דיל חפץ בקריירה צבאית מגיל צעיר, ולמד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט . ב-1901 התגייס לצבא הבריטי, ושירת במלחמת הבורים בדרום אפריקה.
בשנת 1911 עלה לדרגת קפטיין, והפך למפקד גדוד עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. עד לסיום המלחמה עלה לדרגת בריגדיר גנרל, ונפצע בקרב שמונה פעמים.
לאחר המלחמה רכש דיל שם לעצמו כמדריך צבאי מוכשר. הוא הוצב בהודו בשנת 1929 ובשנת 1930 קודם לדרגת מייג'ור ג'נרל, ושב ללמד באקדמיה הצבאית, וכן שימש בתפקידים שונים במשרד המלחמה.
בשנת 1936 נשלח דיל בראש דיוויזיה מיוחדת לארץ ישראל למטרת דיכוי המרד הערבי הגדול. בשנת 1937 הוחלף על ידי הגנרל ארצ'יבלד ויוול.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נאלץ דיל, שסבל מאיבתם של וינסטון צ'רצ'יל ולסלי הור-בלישה (שר המלחמה) להסתפק בתפקידים בלתי משמעותיים. לבסוף הוצב בתפקיד מפקד קורפוס בצרפת, והוחזר לאנגליה באפריל 1940 על מנת לשמש כסגן ראש המטה הכללי. ב-26 במאי 1940 מונה לראש המטה הכללי.
יחסיו הגרועים עם צ'רצ'יל השפיעו על תפקודו בתפקיד זה. הוא רכש שם כקצין בלתי יצירתי וחרד יתר על המידה. צ'רצ'יל החליט להחליפו (בגנרל אלן ברוק) ולשלוח אותו לוושינגטון כנציגו האישי, בשנת 1941.
בתפקידו זה הצטיין דיל. ב-1943 נכח בועידת קוויבק ובועידת קזבלנקה וועידת טהראן, ובפגישות בהודו סין וברזיל. הוא תיאם בין הצבאות הבריטים והאמריקנים, והצטיין אף בתיאום בשאלות רגישות כפיתוחה של פצצת האטום.
עיקר הצטיינותו הייתה בהקמתה ובתפעולה של ועדת ראשי המטה הכללי, שכללה נציגים משתי המדינות, ובפיוס במריבות שנבעו מהבדלי מזג ותרבות. הוא פיתח יחסים מיוחדים עם הגנרל ג'ורג' מרשל ולשניים אלו הייתה השפעה על הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט. כן פיתח ידידות עם האדמירל ארנסט קינג שנודע כאדם בלתי חברותי וכחשדן.

מותו

בנובמבר 1944 מת דיל בעודו בוושינגטון מאנמיה אפלסטית. לאחר מותו הוענקה לו מדליית השירות המצוין של ארצות הברית, וכן זכה להחלטה של שני בתי הקונגרס של ארצות הברית המציינת את שירותיו. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
ישעיהו בר-אור

ד"ר ישעיהו בר-אור (נולד בשנת 1954) הוא מדען ישראלי, מומחה לאיכות הסביבה. בשנים 2005–2010 שימש כמדען הראשי במשרד להגנת הסביבה, ובשנים 2010 - 2014 שימש כסמנכ"ל ענף משאבי טבע במשרד להגנת הסביבה. הוא עוסק כיום בייעוץ סביבתי עצמאי.

ביוגרפיה

נולד בישראל לשרלוטה (חיה) ויעקב בר-אור. ב-1991 מונה לראש אגף מים ונחלים במשרד להגנת הסביבה (אז "המשרד לאיכות הסביבה"). בשנת 2004 מונה למדען הראשי של המשרד, וב- 2010 לסמנכ"ל משאבי טבע במשרד. בסוף 2014 פרש מהמשרד ועוסק כיום בייעוץ סביבתי.
בר-אור משתתף בוועידות וכנסים בינלאומיים וארציים רבים בנושאי הגנת הסביבה.
בעקבות השריפה בכרמל בדצמבר 2010 הקים בר-אור צוותים מקצועיים שעסקו בדרכים לשיקום הכרמל. 
בשנת 2011 ערך בר-אור את הדו"ח "איכות הסביבה בישראל: מדדים, נתונים ומגמות, 2010" של המשרד להגנת הסביבה, המציג תמונת מצב כללית של איכות הסביבה בישראל. 
ב- 2012 הוקמה המינהלה לשיקום קרקעית נחל הקישון, וד"ר בר-אור עמד בראשה. מטרת המינהלה הייתה לגבש את הדרישות וההנחיות המקצועיות לשיקום וטיהור קרקעית הקישון, לסייע בניסוח המכרז הבינלאומי שהתפרסם לביצוע העבודות, ולסייע בבחירת החברה הזוכה בהתאם לדרישות המכרז.

ממחקריו

ד"ר בר-אור פרסם מאמרים רבים על איכות המים בנחלי ישראל, ואף הציע תקנים לאיכות מים רצויה בנחלי החוף.  כמו כן פרסם מאמרים על איכות המים במאגרי קולחים בישראל והשלכותיהם הסביבתיות.
ד"ר בר-אור פרסם מחקר לפיו תוכניות ההתפלה שצפויות להגדיל את היצע המים של מדינת ישראל לא יצליחו למלא את המחסור הצפוי במים, זאת בשל שינוי האקלים, זיהום המאגרים ותהליכי העיור המואץ. לפי ממצאי המחקר, מגמת הטמפרטורה העתידית היא של התחממות שתוביל לירידה בכמות המשקעים ולהתייבשות. הוא ביסס את מחקרו על תצפיות שנערכו באזור אגן הים התיכון בחמישים השנים האחרונות.
בר-אור הביע תמיכה באופציה של הקמת תחנת כוח גרעינית בישראל כמקור אנרגיה עבור משק החשמל בישראל.

משפחתו

בר-אור נשוי לציפורה אשווגה, בת למשפחה יוצאת גרמניה מקיבוץ חפץ חיים. הוא תושב שילה, ואב לשישה. בתו ברוריה נשואה לגיא ארצי, נכדו החוזר בתשובה של רפאל איתן, והם משתייכים לקהילה החרדית באופקים.
אחותו של בר-אור היא הציירת נעמי גפני, אשת ההיסטוריון פרופ' ישעיהו גפני.
אזור התעשייה מעלות

אזור התעשייה מעלות (הנקרא גם פארק קורן) הוקם בשנת 1976, על שטח "מעברת מעלות" משנות ה-50, לסייע בתעסוקה לתושבי האזור, ישנם כיום כ-70 מפעלים, המעסיקים יחד כ-3,500 עובדים מיישובי הסביבה, בין העובדים ישנם יהודים, נוצרים, דרוזים ומוסלמים. בשטח שותפות שתי מועצות, מועצה אזורית מעלה יוסף ועיריית מעלות-תרשיחא.
במקום קיימות תעשיות מסורתיות ותעשיות הי-טק יצרני המיועדות בחלקן לייצוא. בין השאר ישנם מפעלי חשמל ואלקטרוניקה, מיזוג אוויר, נירוסטה, מתכות, פלסטיקה, מכשור רפואי, מזון, וכלים מדויקים.
אזור התעשייה משתרע על שטח של כ-600 דונם, בתוכו 150,000 מ"ר בנוי בתפוסה של כ-96%, ונחשב כאזור עדיפות א' הנותן הטבות מס נרחבות.
מחזור המכירות של המפעלים הסתכם בשנת 2005 מעל למיליארד שקל מתוכם כ-350 מיליון ₪ ליצוא.
הדיוויזיה ה-72 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-19 בספטמבר 1939 על בסיס חיל המצב בטריר, והועמדה תחת פיקוד פרנץ מאטנקלוט. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מקורפוסים שונים במסגרת הארמייה השישית. במהלך המערכה בבלקן לחה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ההררי ה-18 במסגרת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה לחמה בתחילה כעתודת הארמייה ה-11, ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-54 וה-30, והשתתפה בקרב הראשון על חצי האי קרים. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה הדרומית, כחלק מהארמייה ה-11 והשתתפה במצור על סבסטופול. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה התשיעית, ולחמה עמה בקרב רז'ב השני ובקרב קורסק. באוקטובר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השמינית, ולחמה עמה בקרב דנייפר ובקרב קורסון-צ'רקאסי. באפריל 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ולחמה עמה במבצע ויסלה-אודר ובקרבות הקשים שהתחוללו בשלזיה עד סוף המלחמה.