google/wiki40b huggingface dataset:
שרה אנג'ל

ביוגרפיה

אנג'ל התפרסמה בגיל 23 במשפט פלילי שהחל בשנת 1982. באותה עת, הייתה נשואה לשמעיה אנג'ל, וכונתה בעולם התחתון הישראלי בשם "שמוליק". שרה ובעלה הואשמו ברצח כפול של שני סוחרי סמים, מישל נחמיאס ושולמית שולי. האשמה העיקרית כלפי אנג'ל הייתה במתן הוראות רצח ובסיוע לרצח. המשפט עצמו הסעיר את המדינה באותם ימים. 
לפני המשפט ובמהלכו אנג'ל ישבה כעצירה בכלא הנשים נווה תרצה ברמלה. באותה עת, החלה בהליכי גירושין מבעלה, שמעיה. היא יוצגה במשפטה על ידי עורך הדין הפלילי דוד יפתח, ולאחר יותר משנתיים, זוכתה מחמת הספק ויצאה לחופשי, בעוד על שמעיה אנג'ל הוטל מאסר עולם. 
הפזמונאי יעקב רוטבליט, שסיקר את משפט הרצח הכפול, כתב על הזוג אנג'ל את השיר "רחבת הריקודים" שביצעה הזמרת יהודית רביץ שהופיע באלבומה "באה מאהבה" שיצא ב-1987. 
זמן לא ארוך לאחר שחרורה מן הכלא, הסתבכה שוב בעולם הפשע והסמים. היא נעצרה שנית, נידונה למאסר בגין סחר בסמים והחזקת נשק חם, וישבה בכלא שלוש שנים נוספות - תחילה כעצירה ולאחר מכן כאסירה.
אחרי שחרורה בשנית, ניתקה אנג'ל את קשריה עם העולם התחתון והתרחקה מסמים. 
בשנת 1988 נולדה בתה היחידה, אליה. 
בשנת 1996, כתבה את ספרה הראשון "מלאך או שטן", שיצא לאור בהוצאת "ידיעות ספרים". בספר האוטוביוגרפי היא מספרת על עולם הפשע, החיים לצד שמעיה, ותקופתה כאסירה בבית הסוהר. הספר הפך לרב-מכר, והודפס ב-19 מהדורות.
בהמשך, הפכה לאשת תקשורת ישראלית, הגישה תוכניות, התראיינה והמשיכה לכתוב ספרים. הבולט בהם הוא רב מכר נוסף שלה, בשם "נקמה". אנג'ל מרצה בכנסים ובאירועים, ומספרת על עולם הפשע ועל ספריה.
מתגוררת בגני תקווה.
בנג'מין ברנלי

חייו

ברנלי נולד בווילקס באר שבפנסילבניה. הוא לימד את עצמו לנגן על גיטרה על ידי האזנה לאלבום Nevermind של נירוונה.
לפני שברייקינג בנג'מין נוסדה, ברנלי היה מופיע בבתי קפה שונים, תחת השם "בנג'מין", ומנגן קאברים. 
ברנלי וג'רמי האמל היו באותה להקה בתיכון. הם הקימו יחדיו את להקת ברייקינג בנג'מין, שנקראה כך כיוון שבאחת ההופעות, בנג'מין הפיל מיקרופון ושבר אותו. לאחר מכן, הוחלף השם לזמן מה ל-Plan 9 אבל אז אחרי כמה שינויי הרכב חזרה לשם המקורי ברייקינג בנג'מין. ב-2001, חתמה הלהקה בהוליווד רקורדס. לאחר שהוציאו שני אלבומים, עזב האמל את הלהקה והוחלף בצ'אד סזליגה. לאחר שעזב, תבע האמל את ברנלי על כך שלא נתן לו זכויות יוצרים על שירים שהוא עזר לו ליצור.
גודל טבעי

רקע

בשנות ה-70 הנהיג סנדרסון שלוש להקות בולטות: כוורת, גזוז ודודה. כוורת התאפיינה לרוב בפופ ורוק המשולבים בהומור רב, וגזוז בהשפעות של רוק אנד רול אמריקאי וכלי נשיפה. דודה, להקתו האחרונה של סנדרסון, התאפיינה ברוק כבד יחסית, ובשירים ארוכים ומסובכים. להקה זו התפרקה לאחר הוצאת אלבומה היחיד, בשנת 1981.
בעידוד חברו, המוזיקאי זהר לוי, החליט סנדרסון לפצוח בקריירת סולו. את שירי התקליט כתב בתקופה בת חודשיים, במהלכה הסתגר במלון בהרצליה. אלבום זה מתאפיין בסגנון רוק רך, על מנת להתאים את השירים לקולו של סנדרסון, המחוספס פחות מזה של שותפו בלהקות הקודמות גידי גוב. בנוסף, השירים באלבום קצרים (בין 2 ל-3 דקות), בעלי מבנה פשוט יחסית, והומור רב (בהתאם לסגנון הכתיבה המקורי של סנדרסון).
את השיר "גלשן", שהפך ללהיט, כתב סנדרסון במחווה ללהקת הביץ' בויז שאהב, וכן בהשראת גולשים שעליהם השקיף ממלון חדרו. האלבים הניב מספר להיטים נוספים, ביניהם "פיקששתי" ו"סיבה לחיות" (הידוע גם בשם "סוניה").
השיר "היפנוזה" המופיע באלבום מתבסס על לחן ישן של סנדרסון, לשירה של להקת כוורת "Lesson In Love". השיר המקורי נכתב כחלק מניסיונה של הלהקה להצליח בארצות הברית, ונכלל באנתולוגיית הלהקה - כוורת בקופסה.
וולטר בקר

חייו

בקר נולד בקווינס שבניו יורק. הוא פגש את דונלד פייגן כשהשניים למדו בבארד קולג', ויחד איתו הקים את להקת סטילי דן. הלהקה זכתה להצלחה מסחרית ולשבחי המבקרים החל משנות ה-70 המוקדמות ועד פירוקה בשנת 1981. לאחר פירוקה עבר בקר להוואי, שם עסק בעיקר בהפקת אלבומים ובגידול אבוקדו.
מאז איחודה של סטילי דן בשנת 1993 ועד מותו הופיע בקר לצד דונלד פייגן באופן קבוע. בשנת 2000 הוציאה הלהקה את האלבום Two Against Nature, אשר זכה בפרס גראמי בקטגוריית אלבום השנה. בנוסף, הוציא בקר שני אלבומי סולו.
בקר מת ב-3 בספטמבר 2017.
∂

∂ הוא סימן מתמטי הנקרא d מסולסלת, d מעוגלת, דוֹ או פשוט d (כשברור מן ההקשר שאין הכוונה לאות הסטנדרטית). לסימון כמה משמעויות במתמטיקה, כאשר המרכזי שבהם הוא סימון נגזרת חלקית.
ככל הידוע, הסימן מופיע לראשונה אצל המתמטיקאי הצרפתי ניקולא דה קונדורסה בחיבורו "Memoire sur les Equations aux différence partielles" משנת 1770. הצורה המודרנית של השימוש בסימן לסימון נגזרת חלקית, , הופיעה לראשונה בכתביו של אדריאן-מארי לז'נדר בשנת 1786. עם זאת, כעבור זמן זנח לז'נדר את השימוש ב-∂. היה זה קרל גוסטב יעקב יעקבי שבשנת 1841 החזיר את השימוש בסימן, והוא האחראי לתפוצתו כיום.
מלבד השימוש לסימון נגזרת חלקית, ∂ משמשת לסימון מטריצת יעקובי (המהווה הכללה לנגזרת חלקית), ובטופולוגיה, לסימון שפה של קבוצה.
יגאל סלוביק

קורות חייו

יגאל סלוביק גדל בדימונה, התגייס לצה"ל ב-1986 ועשה את מרבית שירותו בחיל השריון. בשריון עבר סלוביק הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד אדם (195), סגן מפקד בגדוד גור (433) וקצין אג"ם בחטיבה 500. ב-1999 מונה למפקד גדוד 52 בחטיבה 401 ולאחר תקופת לימודים מונה ב-2004 למפקד עוצבת הבזקה, חטיבת שריון מילואים. במקביל כיהן כראש מטה עוצבת עידן. בשנים 2006 עד 2007 פיקד על חטיבת הבקעה, ובמרץ 2008 מונה למפקד חטיבה 401 אותה הוביל במהלך מבצע עופרת יצוקה. ב-2010 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין שריון ראשי במקומו של אגאי יחזקאל. בינואר 2012 מונה לראש חטיבת כוח האדם בזרוע היבשה בנוסף לתפקידו כקשנ"ר. בהמשך סיים את תפקידו כקשנ"ר והעביר את הפיקוד על חיל השריון לתא"ל עפר צפריר. 
בשנת 2014, בסיום תפקידו כראש חטיבת כוח האדם בזרוע היבשה השתחרר מצה"ל.
סלוביק בוגר תואר ראשון בניהול משאבי אנוש מאוניברסיטת חיפה ובוגר תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה במסגרת המכללה לביטחון לאומי.
טבח בוסטון

טבח בוסטון (באנגלית: Boston Massacre) הוא הכינוי שניתן לאירועי יום שני, 5 במרץ 1770, שהיו לאחד מהאירועים שבישרו את מלחמת העצמאות של ארצות הברית. המתח בין המתיישבים לבין כוחות הצבא הבריטי בבוסטון הגיעו לשיא כאשר חיילים ירו לעבר מפגינים.
שוליה צעיר בשם אדוארד גריש ניגש לקצין בריטי בליל ה-5 במרץ ברחוב קינג כדי לקבל תשלום שהגיע למעבידו. כשהוויכוח עלה לטונים גבוהים, שומר בריטי, טוראי וויט, עזב את משמרתו מחוץ לבית המכס והכה בנער באלה. גריש שנפגע חזר אחר כך עם קבוצה של נערים שהטילו לעבר וויט כדורי שלג, קרח ופסולת.
ההמולה הזעיקה את הקצין התורן, קפטן תומאס פרסטון, שבא לסייע לטוראי וויט יחד עם רב-טוראי ושמונה חיילים נוספים. מנגד, קהל המפגינים הלך וגדל והם המשיכו להטיל עצמים לעבר החיילים הבריטים. כשהתקרבו הניצים זה לזה, פתחו החיילים הבריטים באש. מהירי נהרגו חמישה אמריקאים, בהם קריספוס אטוקס, אדם שחור שנחשב להרוג הראשון של המהפכה האמריקאית (אם כי עדויות מאוחרות יותר סותרות קביעה זו). שישה אנשים נוספים נפצעו מהירי.
האירוע תועד על ידי החרט פול רוויר שגר בסמוך. בתחריט ישנן מספר טעויות עובדתיות: האירוע לא היה מטווח כל כך קרוב, בתמונה אין שלג, קריספוס אטוקס מופיע בכלל כאדם לבן, והמפקד הבריטי עומד מאחורי חייליו. באופן אירוני משהו, בשלט המתנוסס על בית המכס כתוב "Butcher's Hall" - "אולם הקצב". כריסטיאן רמיק, שצבע את התחריט, הוסיף וטעה בכך שצבע אותו כאילו האירוע התרחש בשעות היום תחת שמים כחולים ובהירים (אם כי סהר מופיע בו).
המשפט שנערך לאחר ה"טבח" נערך בבית דין אזרחי עם חבר מושבעים מקרב המתיישבים, כשג'ון אדמס, בצעד לא פופולרי בקרב המתיישבים, שימש כפרקליטם של הנאשמים. שישה חיילים זוכו בידי חבר המושבעים, ושניים, אלו שהוכח שירו הישר לתוך ההמון, הורשעו בהריגה ונידונו לקיעקוע של האות "M" (מהמילה Murder) על פרק האצבע ולגירוש חזרה לבריטניה. הקצין, קפטן פרסטון, זוכה, שכן חבר המושבעים לא הצליח להכריע בשאלה האם הורה לחייליו לפתוח באש. החלטות חבר המושבעים משקפות את דעתם שהמפגינים התגרו בחיילים שהיו נתונים בסכנה, אך הזדרזו יתר על המידה להשתמש בנשקם. ארבעה אזרחים בריטים שהיו במקום והואשמו בהשתתפות בירי, זוכו עקב חוסר ראיות.
סמואל אדמס כינה את האירוע "טבח בוסטון" והשתמש בו למטרות תעמולה. הוא טען שהחשיבות אינה נעוצה במספר ההרוגים, אלא במעורבותם של אמריקאים מן השורה באירוע מהפכני חשוב. לאחר לוויות חמשת ההרוגים, שהייתה האירוע הגדול ביותר בתולדות צפון אמריקה עד אז, התכנסו תושבי בוסטון בכנסייה הדרומית הישנה (Old South Church) ותבעו את סילוק החיילים הבריטים מהעיר.
המקום בו אירע הטבח הוא אחד מהאתרים במסלול התיירות שביל החירות. בנוסף הוקמה מצבת זיכרון לקרבנות בפארק בוסטון קומון.
שוורצהורן

גאוגרפיה

ההר ממוקם בין אגם ברינץ לעיירה גרינדלוולד ברכס הקיצוני מצפון מזרח האלפים הברניים הכולל בנוסף את ההרים לושרהורן רוטהפלו פאולהורן וילדגרסט אולטשיבורג וצ'ינגל. וגובל מצפון באגם ברינץ, מדרום בעיירה גרינדלוולד, ממערב בעמק לאוטהברונן ובעמק לושן (Lütschental), וממזרח בנהר ארה
מצדו המזרחי נמצא הר צ'ינגל ומצפונו הר וילדגרסט, מדרומו העיירה גרינדלוולד וממזרחו הר פאולהורן.
בצדו הצפוני של ההר ישנו קרחון קטן בשם בלאו גלצ'רלי (Blau Gletscherli).

תיירות

עקב היותו הגבוה ביותר בגוש ההרים שבין אגם ברינץ והעיירה גרינדלוולד נחשב השוורצהורן לאחת מנקודות התצפית היפות ביותר בכל אזור רמת ברן.

דרכי גישה

ניתן להגיע רגלית לפסגת ההר בשביל העולה דרך המדרון הדרומי.
קולומבו

היסטוריה

קולומבו הייתה ידועה לסוחרים רומאים, ערבים וסינים כבר יותר מ-2,000 שנה. מוסלמים התיישבו בקולמבו במאה ה-8 בעיקר בשל הנמל שאפשר לקשר בין הממלכה הסוואהילית לבין העולם החיצון.

התקופה הפורטוגזית

הפורטוגזים שהגיעו לקולומבו במאה ה-16 הגלו ממנה את התושבים המוסלמים ובנו בה מצודה כדי להגן על סחר התבלינים. האזור בין המצודה לפנים הארץ היה בלתי מיושב ומיוער בעיקרו. הפורטוגזים נאלצו להגדיל את חיל המשמר עקב התקפות של מנהיגים מקומיים על המבצר. עד היום אזור זה מכונה ״המבצר״ והוא מאוכלס בארמון הנשיאותי ובמלונות חמישה כוכבים.

התקופה ההולנדית

ההולנדים כבשו את המבצר הפורטוגזי בשנת 1656 לאחר מצור ארוך שבסופו נותרו לא יותר מ-93 פורטוגזים ניצולים, אשר קיבלו מעבר בטוח אל מחוץ למבצר. המקום שימש כבירה תחת השליטה של חברת הודו המזרחית ההולנדית עד שנת 1796 (הכיבוש הבריטי).

התקופה הבריטית

הבריטים הפכו את קולומבו לבירת ציילון בשנת 1802 והם האחראים למרבית המבנה של העיר הנוכחית. בחלק מהמקומות בעיר עדיין ניתן למצוא שרידים לאותה תקופה.

לאחר העצמאות

השליטה המערבית הסתיימה עם קבלת העצמאות בשנת 1948 מבריטניה. לשליטה המערבית הייתה השפעה רבה על סרי לנקה בכלל ועל קולומבו בפרט. עד היום ההשפעות של הפורטוגזים, ההולנדים והאנגלים ניכרות בארכיטקטורה, הלבוש, השמות והאוכל, והבניינים מאותן תקופות עדיין עומדים על תילם. העיר מודרנית יותר ומתקדמת יותר מערים רבות במדינות שבסביבתה. עם זאת, מעיבה על התפתחות קולומבו המלחמה הנמשכת בין הטאמילים לבין ממשלת סרי לנקה. 
קולמבו איבדה את תואר הבירה לעיר השכנה קוטה בשנות ה-80, אך העיר נותרה העיר המרכזית בסרי לנקה הן מבחינת מספר תושבים והן מבחינת החשיבות הכלכלית שלה. אכן, מרבית המדינות לא העבירו את השגרירויות שלהן מקולומבו עם העברת הבירה.
שיטת ריב"ב

שיטת ריב"ב הוא חיבור על ספר ההלכות של הרי"ף, מאת רבי יהודה בן ברכיה, אחיינו של רבי זרחיה הלוי, בעל ספר המאור.
החיבור הודפס לראשונה במהדורת וילנא של התלמוד הבבלי, בשולי גיליון ספרו של הרי"ף. ברשות המדפיסים היה כתב יד מן המאה ה-14 על מסכת ברכות וכמה מסכתות מסדר מועד (יומא, סוכה, ראש השנה, ביצה, תענית, מגילה ומועד קטן). כתב היד שהיה ברשותם אבד ברובו, וכיום שרדה ממנו רק מסכת ברכות.
הרמב"ם מוזכר בספר פעמים רבות, בצירוף הציון ז"ל. מכאן שנתחבר לכל המוקדם בראשית המאה ה-13 (לאחר פטירת הרמב"ם בד'תתקס"ד 1204), עשרות שנים לאחר פטירת הרז"ה, דוד המחבר (ד'תתקמ"ו, 1186).
החיבור מבוסס בעיקר על תורת הרז"ה, וכמחצית מן החיבור היא ציטוט מדבריו. ניכר שבידי המחבר הייתה מהדורה מוקדמת של ספר המאור. נוסף על כך המחבר נושא ונותן בסוגיה ובדברי הרי"ף על פי כתבי רבי יצחק אבן גיאת, רב האי גאון ורבנו חננאל, בשילוב פירוש רש"י, וכאמור - הרמב"ם. המחבר מציין גם: "וקיבלתי אני הכותב מפי החכם רבי נתן ז"ל", ומדובר ברבי נתן מטרינקטיל, רבו של הרמב"ן. 
ספר זה כמעט לא מוזכר בכתבי הקדמונים, כנראה משום שנחשב בעיקר כהעתקה מהרז"ה.
לאחר הדפסת החיבור בש"ס וילנא, נעשה שימוש בחיבור זה על ידי פוסקי ההלכה, כדוגמת המשנה ברורה.
שמן אתרי

שמן אֶתֶרִי הוא שם שניתן לחומרים הנדיפים המקנים לצמח ארומטי את ריחו האופייני.

מאפייני השמן האתרי

כל השמנים האתריים מכילים תערובות שונות ומורכבות של חומרים כימיים נדיפים, בעלי מסיסות נמוכה מאוד במים. ברוב המקרים מרכיבי השמן האתרי שייכים לקבוצה המכונה "טרפנים", 10 ("מונוטרפנים") או 15 ("ססקוי-טרפנים") אטומי פחמן. בשמנים האתריים נפוצים מונוטרפנים וססקוי-טרפנים מקבוצות כימיות שונות: פחמימנים, כהלים, קטונים, אלדהידים, פנולים ועוד. כמו כן ניתן למצוא בשמנים אתריים רבים חומרים נדיפים אחרים, בעיקר כאלה הנוצרים במסלולים ביו סינתטיים שמקורם בחומצה השיקימית, כגון אאוגנול, מתיל אאוגנול, מתיל חביקול, ונגזרות של צינאמאלדהיד.
השמן האתרי בצמחים מרוכז בבלוטות או בחללים מיוחדים. בממשפחת השפתניים, לדוגמה, המכילה מספר עצום של צמחים ארומטיים, מתרכז בדרך כלל ב"שערות בלוטיות" (Glandular hairs), הנוצרות על גבי האפידרמיס, ומתמיינות מתוכו. קיימים טיפוסים אחדים של שערות בלוטיות : בלוטות גדולות יחסית, רב תאיות (Glandular peltate hairs) ובלוטות קטנות בנות 3–5 תאים (Capitate hairs).

תפקידי השמן האתרי בצמח

ריח: מרכיבי השמן האתרי נחשבים כ"מטבוליטים משניים" (חומרי ביניים בתוך מסלול מטבולי לצורך יצור חומר אחר) בצמחים, ותפקידם אינו ידוע. יש המשערים שהם בעלי תפקיד מכריע למשיכה וכאמצעי זיהוי לחרקים מאביקים. 
הגנה מאויבים: השמנים האתרים לרוב רעילים לצמח, וסביר להניח שאגירתם בבלוטות מיוחדות היא התאמה המונעת "הרעלה עצמית". קיימות ראיות רבות לפעילות שמנים אתריים ומרכיביהם כנגד נביטת זרעים, פטריות, חיידקים וחרקים. מכאן נובעת ההשערה המקובלת כיום היא שתפקידם המרכזי של השמנים האתריים הוא בבחינת הקניית יתרון הישרדותי לצמח על ידי הגנה מאויבים טבעיים, כגון מזיקים, מחלות, בעלי חיים וכדומה.
התאמה לתנאי האקלים: השמן האתרי בצמחים מרוכז בבלוטות או בשערות על פני האפידרמיס. השערות מקנות הגנה מפני קרינה. השמן יחד עם השעריות הדקות יוצרים "שכבת בידוד" וכך, בדומה לשמן ומים, העלה המצוי בסביבה רוויה מאבד פחות מים. בנוסף, מרכיבים נדיפים בשמן האתרי מתנדפים וכך תורמים לקירור העלה.
ממרח ליפטאואר

ליפטאואר (Liptauer) הוא ממרח גבינה שמקורו באזור ליפטאו (Liptov) שבסלובקיה והוא נפוץ בכל רחבי האימפריה האוסטרו-הונגרית לשעבר, קרי אוסטריה, הונגריה, פולין וסלובקיה ואומץ גם על ידי המטבח היהודי המרכז אירופי. הממרח נאכל על פרוסת לחם ובאוסטריה הוא מוגש באופן מסורתי יחד עם יין הביכורים Heuriger.
הממרח עשוי גבינה לבנה מסוג ברינזה, גבינת צאן הנפוצה בארצות מזרח אירופה. לגבינה בעלת מרקם פירורים נוספת כמות זהה של חמאה. שני המרכיבים העיקריים נבחשים עד יצירת מרקם קרמי. לאחר מכן מוספים זרעוני קימל (כרוויה תרבותית), פפריקה חריפה, פלפל שחור ובצל מגורר. וריאציות נוספות כוללות גם צלף, אנשובי, חרדל ו/או קוביות מלפפון חמוץ.
דנונה

דנונה (בצרפתית: Danone) היא חברת מזון אירופאית המייצרת מגוון רחב של מוצרים עם דגש על מוצרי חלב ומים מינרליים.

היסטוריה

דנונה נוסדה בשנת 1919 בברצלונה, ספרד על ידי יצחק קראסו (רופא יהודי יליד-סלוניקי) בתור מפעל קטן לייצור יוגורט. שם החברה נגזר משמו של בנו הבכור של המייסד, דניאל המופיע על הלוגו של היום כשהוא צופה בכוכב. עשור לאחר מכן נבנה המפעל הראשון בצרפת, אך במהלך מלחמת העולם השנייה העביר דניאל קראסו, בן המייסד, את החברה לניו יורק. בשנת 1951 חזר דניאל קראסו לפריז כדי לנהל את עסקי המשפחה בצרפת ובספרד והעסקים בארצות הברית נמכרו בשנת 1959. בשנת 1967 התמזגה דנונה עם חברת גרוואי (Gervais), אחת החברות המובילות לייצור גבינות בצרפת.
משרדי החברה נמצאים בפריז, בירת צרפת. אף שבבעלות דנונה נמצאות חברות אחדות דוגמת אוויאן, לפוור-אוטיל בסיקוויט ואחרות, החברה ידועה בעיקר בזכות מוצרי החלב שלה ובייחוד במוצרי היוגורט. בשנת 2005, 55% ממכירותיה היו של מוצרי חלב, 27% של משקאות ו-18% של ביסקוויטים ודגני בוקר.
החברה מיוצגת בישראל על ידי חברת שטראוס הישראלית בתחום החלב, ועל ידי קבוצת צרפת ישראל ליינות איכות בע"מ בתחום המים המינרליים.
בין השנים 1982 ל-1996, השתתפה חברת דנונה העולמית בחרם הערבי על ישראל. עקב כך המוצרים הנושאים שם זה יוצרו ושווקו על ידי שטראוס ללא קשר לתאגיד העולמי.
בשנת 2017 החליטה הנהלת החברה לקצץ מיליארד אירו מתקציב הפרסום של מוצרי החלב שלה ולמכור את אחזקתה במותג היוגורטים הכי גדול שלה, סטוניפילד, בעקבות המגמות בשוק החלב העולמי והתאמה לחוקי הגבלים עסקיים בארצות הברית.
כל שבת שנייה

כל שבת שנייה היא סדרה ישראלית לילדים ולנוער, בעלת 15 פרקים, ששודרה בערוץ הילדים בשנת 2004 בכיכובם של ערן איוניר, מוטי כץ, חנה רוט, אפרת אביב, אידו גולן ומיכל טרבס.
הסדרה מספרת על אב גרוש עם שלושה ילדים, המנסה לשמור על שפיותו לצד חברו השכן, אמו האובססיבית ודמויות נוספות שמופיעות בהפתעה.
הסדרה מבוססת על ספר בעל אותו שם של עופר קניספל, ונוצרה על ידיו ועל ידי אבי כהן והופקה על ידי עמי אמיר.
3DNow!

3DNow!‎ היא הרחבת פקודות מעבד אשר פותחה על ידי חברת AMD כשיפור של ה-MMX של חברת אינטל. הרחבה זו מוסיפה יכולות עיבוד נקודה צפה (Floating Point) בנוסף ליכולות המספרים השלמים (Integers) של ה-MMX. הרחבה זו נועדה לאפשר למעבדי AMD להתמודד טוב יותר עם חישובי וקטורים עבור יישומים מבוססי גרפיקה.
אברהם אבן מוסה

קורות חיים

הרב אברהם בן שלמה למשפחת אבן מוסה, נולד ככל הנראה בעיר תטואן שבמרוקו. בתטואן הוא למד אצל הרב יעקב מראג'י. נדד לעיר סאלי שבמרוקו ונהיה שם מחכמי המקום. בסוף ימיו נסע לעיר תוניס ושימש שם אב בית הדין וראש ישיבה. נפטר ביום כ"א באדר שנת ה'תצ"ג - 8 באוגוסט 1733
לדברי החיד"א, הרב אבן מוסה היה בר פלוגתא של הרב אברהם אזולאי ממרקש מגדולי המקובלים במרוקו על פירושים והגהות בתורתו של האר"י.
הרב אבן מוסה חיבר את השיר המפורסם "נרדי נתן ריחו" המתאר את מתן תורה ומושר בקרב רבים מן העדה המרוקאית.
סלינאס גראנדס

סלינאס גראנדס (בספרדית: Salinas Grandes) הוא מדבר מלח למרגלות רכס קורדובה שבארגנטינה. המדבר משתרע על פני 6,000 קמ"ר בפרובינציות קורדובה, סנטיאגו דל אסטרו, קטמרקה ולה ריוחה, בתווך שבין שני אזורים גאוגרפיים - הגראן צ'אקו והפמפס.
מדבר המלח נוצר כתוצאה מהתאיידות ימה קדומה, ובסביבתו מדבריות מלח נוספים, ששטחם המצטבר מגיע לכדי כ-30 אלף קמ"ר. השריד היחיד לימה הוא לגונת מאר צ'יקיטה, אגם מלח רדוד בקורדובה ששטחו נע בין 2,000 ל-4,500 קמ"ר, בהתאם לכמויות המשקעים. שני נהרות, קרוס דל אחה (Cruz del Eje) ופיצ'אנאס (Pichanas), זורמים למדבר, אך מימיהם מתאדים ונספגים בקרקע, והם לא מתנקזים למקורות מים אחרים. בעונה הגשומה נוצרים לעיתים אגמים רדודים אליהם הם מתנקזים.
במדבר פועלים מכרות נתרן ואשלגן, וכן ניתן להפיק ממנו ליתיום בריכוז גבוה יחסית.
חומר חיטוי ידיים

חומר חיטוי ידיים הוא חומר חיטוי המשמש להפחתת חיידקים ולכלוך על הידיים. חומר חיטוי ידיים מבוסס על אלכוהול וחומרים אחרים העדיפים על פני שטיפת ידיים בעולם הרפואה. חומרי חיטוי ידיים קיימים במצבי צבירה של נוזל, ג'ל וקצף.

הרכב החומר

גרסאות של חומרי חיטוי ידיים המבוססות על אלכוהול בדרך כלל מכילות תרכובות של אלכוהול איזופרופנול, אתנול (אלכוהול אתילי) או n-propanol. גרסאות המכילות 60% עד 95% אלכוהול הם היעילות ביותר בעולם הבריאות, אבל הן גם דליקות יותר מכיוון שיש להם יותר אחוזי אלכוהול.
גרסאות מסוימות מכילות תרכובות כגון גליצרול למניעת ייבוש העור.

היסטוריה

אלכוהול שימש כחיטוי במשך שנים רבות, הוא התחיל להופיע ב-1363, אך השימוש בו נהפך זמין בסוף 1800. חומר חיטוי ידיים נפוץ באירופה מאז 1980. הגרסה המבוססת על אלכוהול היא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי, התרופות היעילות והבטוחות ביותר במערכת הבריאות.

שימושים ברפואה

חומר חיטוי על בסיס אלכוהול עדין עדיף על פני שטיפת ידיים עם סבון ומים בחלק מהמצבים בתחום הבריאות. הוא בדרך כלל יעיל יותר להרוג מיקרואורגניזמים וקל יותר לשימוש מאשר סבון ומים. שטיפה ידנית עדיין חיונית, אם ניתן לראות זיהום.
חומרי חיטוי המכילים אלכוהול לא יכולים להיות בזמן חשיפה של 10-15 שניות שנדרש כדי להכחיד חלבונים ותאי lyse בכמויות נמוכות מדי (0.3 מ"ל) או ריכוזי (מתחת ל-60%) בסביבות עם שומנים גבוהים או פסולת חלבון (כגון עיבוד מזון), השימוש בחומרי חיטוי המכילים אלכוהול לבד לא יכולים להיות מספיק כדי להבטיח היגיינת ידיים נכונה.
עבור הגדרות הבריאות כמו בתי חולים ומרפאות, ריכוז אלכוהול אופטימלי כדי להרוג חיידקים הוא 70% עד 95% ולכן לא כל חומר לחיטוי ידיים הוא עדיף. חומר חיטוי אלכוהולי יכול להרוג את רוב החיידקים, ופטריות, ולעצור כמה וירוסים, אבל לא נבגים.
שימוש בג'ל המבוסס על אלכוהול מתייבשים פחות בעור, מעשירים יותר לחות באפידרמיס, מאשר שטיפת ידיים עם סבון ומים.

חומרי חיטוי ידיים בניתוחים

יש לחטא את הידיים לפני כל הליך כירורגי על ידי שטיפת ידיים עם סבון עדין ולאחר מכן שפשוף הידיים עם חומר לחיטוי ידיים. חיטוי כירורגי דורש מנה גדולה יותר של חיטוי מכיוון שהעור חשוף יותר לחיידקים ולכן דרוש יותר חיטוי ומשום כך משתמשים גם בשטיפת ידיים וגם בחיטוי . זה נעשה בדרך כלל בשתי דרכים על פי טכניקות ספציפיות לחיטוי ידיים, EN1499 (שטיפת ידיים היגיינית) ו- EN 1500 (חיטוי ידיים היגייני) כדי להבטיח שהידיים יהיו נקיות מחיידקים שיזיקו למטופל.

חיטוי ידיים המכיל אלכוהול

חיטוי ידיים המכיל אלכוהול בעלי אחוזים גבוהים יותר של אלכוהול נפוצים יותר בבתי חולים מכיוון שהם הורגים יותר חיידקים מאשר חומרי חיטוי המכילים אחוזים נמוכים יותר של אלכוהול. משתמשים במשחות לחיטוי ידיים המבוססות על אלכוהול בהרחבה בסביבת בית החולים כחלופה של סבוני חיטוי לידיים.

משחות לחיטוי ידיים

יש כמה שימושים בסביבת בית החולים חיטוי נגד חיידקים שיש בסביבה ובניתוחים כאשר העור חשוף לחיידקים מסביב. משחות לחיטוי המבוססות על אלכוהול מספקות עמידות טובה יותר על העור לעומת סבון לחיטוי מכיוון שלוקח לו יותר זמן עד שהוא מתנדף מהעור. גם מחקרים מוכיחים שיש תכונות מיקרוביולוגיות יעילות יותר לעומת סבוני חיטוי.
תפילת העמידה

תפילת העמידה (מכונה גם: תפילת לחש) מהווה את מרכז התפילה בכל התפילות היהודיות: שחרית, מנחה, ערבית, מוסף, ותפילת נעילה הנאמרת ביום הכיפורים. היא תוקנה על ידי אנשי כנסת הגדולה כנגד קורבנות בית המקדש, ולפיכך היא אחת מהתפילות העתיקות ביותר בסידור התפילה. תפילת העמידה מורכבת ממספר רב של ברכות רצופות, המתייחסות לשלל נושאים.
שמות התפילה נגזרים מהפעולות הייחודיות לה: על פי ההלכה, תפילה זו נאמרת בלחש ובעמידה ברגליים צמודות וישרות. הצמדת הרגליים נובעת מהרצון להידמות למלאכים שנאמר עליהם שהם בעלי "רגל ישרה".

מהות התפילה

תפילת העמידה תוקנה על ידי אנשי כנסת הגדולה, כנגד הקורבנות, ולאחר החורבן, ביבנה, נעשתה עריכה מחודשת לתפילה על ידי שמעון הפקולי. היא נחשבת כמרכז התפילה, וכל התפילות שלפניה ולאחריה נחשבות כנספחות אליה (למעט קריאת שמע שהיא מן התורה). לכן, בלשון חז"ל, היא נקראת בסתמיות תפילה.

תוספות עיקריות

יש להקדים לתפילה את אמירת הפסוק: "אדני שפתי תפתח, ופי יגיד תהלתך", במנחה ובמוסף, יש מוסיפים גם את הפסוק משירת האזינו "כי שם ה' אקרא הבו גודל לאלוקינו", ולסיים את התפילה באמירת הפסוק: "יהיו לרצון אמרי-פי והגיון לבי לפניך, ה' צורי וגואלי". שהיא התפילה החותמת כדי שיהיו אמרי פינו ומחשבותינו לרצון לפני ה'. כיום מוסיפים לאחר סיום הברכות את תפלת מר בריה דרבינא ("אלהי, נצור לשוני מרע..."), ולאחר ג' פסיעות לאחוריו נותנים שלום באמירת המשפט: "עושה שלום במרומיו, הוא יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל, ואמרו אמן".
ספרות עבריות

הבדלה ממילים

כדי להבדיל בין מילים ואותיות לבין מספרים נהוג להשתמש בגרשיים עבור צירוף של אותיות ובגרש עבור אות אחת כדי לציין מספר. כך לדוגמה המספר 766 נכתב בתור תשס"ו ולא תשסו, והמספר 7 נכתב בתור ז' ולא בתור ז.
השימוש באותיות לכיתוב מספרים, עלול ליצור צירופים הדומים למילים שרוצים להימנע מהם. נהוג לייצג את המספרים 15 ו-16 על ידי האותיות ט"ו ו-ט"ז, בהתאמה, מכיוון שצירוף האותיות י' ו-ה' או ו' הוא אזכור לשם המפורש. במקרים רבים נמנעים מצרופים בעלי הקשר שלילי כגון רע"ה על ידי סידור אחר של האותיות, לדוגמה ער"ה.

ספרות עבריות במסחר

המטבעות הקדומים ביותר שנתגלו עד כה, שבהם השתמשו בספרות עבריות לסימול ערכם, תוארכו לסביבות השנה 100 לפנה"ס. עד אותה תקופה השתמשו שוכני הארץ דוברי העברית במטבעות מצריים, אשורים ובבליים. שימוש זה היה נפוץ עד סביבות שנת 600 לספירה, ולאחריה אין זכר לשימוש זה.
אדמונד (אוקלהומה)

היסטוריה

ב-1887 נפתחה תחנת עצירה לרכבות של מסילת סנטה פה (שנקראה בהמשך מסילת אטצ'יסון, טופיקה וסנטה פה (Atchison, Topeka and Santa Fe Railway)) באזור בו נמצאת העיר כיום. התחנה נקראה "תחנת אדמונד" על שם אדמונד בורדיק שהיה סוכן של מסילת סנטה פה.
ב-1889 האזור נפתח להתיישבות. בקרבת התחנה הוקמה עיירה ואנשיה אימצו את שם התחנה.

חינוך

בעיר נמצאת אוניברסיטת מרכז אוקלהומה. כמו כן, בקרבת העיר אך בתוך שטחי אוקלהומה סיטי שוכנת האוניברסיטה הנוצרית של אוקלהומה.

תחבורה

העיר נמצאת במסלול כביש בין-מדינתי 35, המקשר בין המדינות טקסס ומינסוטה.
בוריס דיאו

סטטיסטיקת קריירה ב-NBA

נכון לסוף עונת 2016/2017‏