ג'ים ת'ורפ

נעוריו

ת'ורפ נולד ביחד עם אחיו התאום, ב-1888 בטריטוריות אינדיאנות בסמוך לעיר פרג שבמדינת אוקלהומה. אביו של ת'ורפ היה ממוצא אירי-אינדיאני, ואימו ממוצא צרפתי-אינדיאני, מצאצאי הלוחם האינדיאני הדגול "נץ שחור". השם האינדיאני שניתן לו היה "וואה-טו-הוק" שפירושו "נתיב זוהר".
בגיל 9 נפטר אחיו התאום מדלקת ריאות, ת'ורפ החל להשתמט מבית הספר ובתגובה אביו שלח אותו לפנימייה לנערים אינדיאנים בקנזס. לאחר שאימו מתה מסיבוך בעת לידה, עזב ת'ורפ את הפנימייה והחל לעבוד בחוות סוסים. ב-1904 החל ת'ורפ ללמוד בפנימייה וקולג' קרלייל שבפנסילבניה מוסד שאיפשר לנערים אינדיאנים להתמחות ביותר מ-20 סוגי מלאכות, במקביל לתעסוקה באזור. הוא עזב את המוסד בעקבות מות אביו ועבר לעבוד בחווה, אך לאחר מספר שנים חזר לקרלייל והחל בה את הקריירה הספורטיבית שלו.

בקולג'

כשרונו האתלטי של ת'ורפ התגלה למנהלי המוסד ב-1907 כאשר הביס את חבריו ללימודים בקפיצה לגובה בעודו לבוש בבגדי יום-יום. מאמן הפוטבול של קרלייל, גלן "פופ" ורנר, שילב את ת'ורפ בנבחרת המוסד, בה הוא שיחק במגוון תפקידים: רץ אחורי, מגן אחורי ובועט. ת'ורפ הוביל את הקבוצה לניצחונות מול נבחרות בולטות כמו נבחרת אוניברסיטת הרוורד ונבחרת צבא ארצות הברית. במשחק מול הצבא נפצע מי שעתיד להיות נשיא ארצות הברית, דווייט אייזנהאואר, כאשר ניסה לתקל את ת'ורפ, לימים התייחס אייזנהאואר לת'ורפ בנאומו מ-1961, כשציין שהיה שחקן הפוטבול המוכשר ביותר אותו ראה מאז ומעולם.

קריירה מקצוענית

ההכרזה על ת'ורפ מקצוען פתחה פתח להצעות מקבוצות מקצועניות שביקשו להשתמש בשירותיו, ת'ורפ הצטרף לקבוצת הניו יורק ג'איינטס מליגת הבייסבול המקצוענית, ה-MLB, ובשנתו הראשונה הצטרף לסיבוב ההופעות העולמי של הקבוצה, בו היה האטרקציה המרכזית. הוא שיחק בקבוצות מהליגה הראשונה במשך שש עונות, האחרונה בהן ב-1919 במדי בוסטון ברייבס בה השיג ממוצע חבטות מצוין של 0.327.
במקביל לקריירה בבייסבול, לא זנח ת'ורפ את אהבתו למשחק הפוטבול, ב-1915 הוא חתם בקבוצת קנטון בולדוג תמורת סכום של 250 דולר למשחק, סכום גבוה משמעותית ביחס לנהוג באותם ימים, הוא הוביל את הקבוצה לזכייה ב-3 תארים (1916, 1917 ו-1919). ב-1920 היו הבולדוג בין 14 הקבוצות שייסדו את ליגת ה-AAFL ששנתיים לאחר מכן שונה שמה ל-NFL, ת'ורפ נהיה לנשיאה הראשון של הליגה, תפקיד אותו מילא במשך שנה, בטרם פרש על מנת להקדיש את זמנו למשחק ואימון הבולדוג. ב-1922 היה ממקימי קבוצת ה-NFL אורנג אינדיאנס, קבוצה שהתבססה על שחקנים אינדיאנים בלבד, הוא שיחק ואימן אותה במשך שנתיים. סך הכל שיחק ת'ורפ במשך 9 עונות בליגת ה-NFL ב-6 קבוצות שונות, בטרם פרש ממשחק בשנת 1929, בגיל 41.
פרק עלום יחסית בחייו של ת'ורפ נוגע לקריירת הכדורסל שלו, ידוע כי שיחק כדורסל במסגרת מופעים עם קבוצת אינדיאנים ברחבי ארצות הברית בסוף שנות ה-20 אך תקופה זו אינה מתועדת היטב.

חייו האישיים

ת'ורפ היה נשוי שלוש פעמים ונולדו לו שמונה ילדים. בנו הראשון נפטר בגיל שלוש ממגפת השפעת הספרדית. לאחר פרישתו מספורט מקצועני נאבק ת'ורפ לפרנס את משפחתו, במיוחד בזמן השפל הגדול, הוא לא החזיק בעבודה קבועה, ועסק במלאכות רבות, בהן ניצב בסרטים, בעיקר במערבונים. לתקופה קצרה ב-1945 הצטרף לצי הסוחר של ארצות הברית. בערוב ימיו סבל ת'ורפ מבעיות רפואיות רבות, ב-1950 אושפז בבית חולים בעקבות גידול סרטני שהתגלה בשפתיו וב-1953 נפטר לאחר שלא התאושש מהתקף לב שלישי שעבר.

החזרת המדליות

במשך השנים נעשו מספר ניסיונות להחזרת המדליות לת'ורפ, שנחסמו על ידי הוועד האולימפי, המאמץ העיקש ביותר נעשה על ידי איש יחסי הציבור של ABC והביוגרף של ת'ורפ, רוברט וילר. וילר הביא לשינוי החלטת הוועד האולימפי האמריקאי והחזרת ת'ורפ רטרואקטיבית למעמד ספורטאי חובבן וכן לתמיכת הקונגרס האמריקאי במאבק. צעדים אלו נשאו פרי כשב-1982 הודיע הוועד האולימפי הבינלאומי על החזרת אישור הזכייה לת'ורפ, אם כי קבע שמדליות הזהב יהיו משותפות גם לספורטאים שהגיעו למקום השני בתחרויות. ב-18 בינואר 1983 קיבלו שניים מילדיו של ת'ורפ את המדליות בחזרה.