google/wiki40b huggingface dataset:
יוסי קליין

ביוגרפיה

נולד בכפר סבא ב-1948. שירת בצה"ל בחיל הקשר. למד עיצוב גרפי ב"בצלאל". ב-1974 עבר לניו יורק למשך שלוש שנים, ועבד שם כגרפיקאי ומאייר. ב-1979 הקים וערך את המקומון הירושלמי "כל העיר", המקומון הראשון של רשת שוקן.
בשנת 1984 הקים וערך את העיתון היומי "חדשות". העיתון התאפיין בכותרת צבעונית גדולה, עמודי צבע, ושימוש בשפה חדשנית יותר ורשמית פחות. קהל היעד העיקרי של העיתון היה קוראי "ידיעות אחרונות". קליין היה העורך הראשי בעיתון ומקבל ההחלטה בפרסום פרשת קו 300. בנוסף, ערך את המקומון "העיר" למשך תקופה קצרה.
במרץ 2014 יצא לאור רומן ראשון פרי עטו, "על זה לא מדברים", בהוצאת "אחוזת בית".
כותב מאמרי דעה ב"הארץ". הוא מתנגד להתנחלות ביהודה ושומרון. במאמר דעה באפריל 2017 כתב כי הדתיים הלאומיים "מסוכנים יותר מהחזבאללה, מנהגים דורסים ומילדות עם מספריים". המאמר ספג ביקורת רבה במערכת הפוליטית.
מיכאלה רייס

הקריירה

מיכאלה רייס נולדה ב-21 בדצמבר 1988 בלואנדה, אנגולה. אביה נפטר לפני שהיא נולדה ולכן היא גלדה במשפחה לא שלמה.
בשנת 2007 היא עלתה לשלב ה-10 בתחרות מיס תבל. בהמשך של אותה שנה, בתחרות מיס עולם היא זכתה להיות הסגנית הראשונה.
לאחר חזרה למולדת היא החלה להצטלם בסדרות טלוויזיה. ביחד עם הלנה מורנו היא השתתפה בסדרת טלוויזיה מוצלחת וינדק.
בנוסף לכך, היא מנחה תוכניות בטלוויזיה המקומית.
עזה אל-חסן

חייה

אל-חסן נולדה בעמאן למשפחת פליטים שברחה מישראל במלחמת העצמאות וגדלה בביירות. במהלך מלחמת האזרחים במדינה, בעודה בת 11, התנדבה בבית חולים. לאל-חסן תואר ראשון בקולנוע וסוציולוגיה מאוניברסיטת גלאזגו (1993) ותואר שני בקולנוע תיעודי מאוניברסיטת לונדון. בשנת 1996 עברה להתגורר ברמאללה.
בשנת 2001 יצרה את הסרט הדוקומנטרי, News Time, על החיים ברשות הפלסטינית תחת השלטון הישראלי.
כעבור שנתיים ביימה אל-חסן את 3cm Less. שם הסרט ניתן לו מתוך הטענה כי הדור הפלסטיני הבא יהיה נמוך בשלושה סנטימטרים מקודמו בגלל הכיבוש והעוני. הסרט עוקב אחרי שתי משפחות פלסטיניות שגדלות ללא אב.
לאחר מכן עבדה על סרטה The Story of a Palestinian Gangster].
פלשז'ולצה

יהודי פלשז'ולצה

היהודים הראשונים התיישבו בעיירה בתחילת המאה ה-18. ברשות הקהילה היה בית תפילה ותפקד בה שוחט ששימש גם כשליח ציבור. ילדי הקהילה למדו בבית הספר היהודי במישקולץ.
בשנת 1930 נמנו בקהילה 65 נפש ובשנת 1944 73 יהודים.
בשנת 1939 גויסו מספר גברים יהודים לעבודות כפייה במסגרת צבאית. ובמאי 1944, כחודשיים לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו יהודי המקום לאלשוז'ולצה. ביוני נלקחו לבית חרושת ללבנים במישקולץ ומשם, יחד עם כל יהודי המחוז, שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה חזרו 12 יהודים ששרדו לעיירה ועזבו את המקום תוך זמן קצר.
בית קברות יהודי קיים במקום עד היום ובו כ-23 קברים
גנדי טרטקובסקי

עבודות עיקריות

טרטקובסקי ידוע בעיקר בזכות יצירת, כתיבת ובימוי הסדרות המצוירות המעבדה של דקסטר וג'ק הסמוראי שזכו להצלחה רבה. המעבדה של דקסטר התפתחה מסרט סטודנטים הנשא את אותו השם, אשר הופק על ידו בזמן שהוא למד במכון האומניות בקליפורניה. בנוסף, הוא עזר להפיק את הסדרה בנות הפאוור פאף, בה ביים פרקים רבים, ושימש כמנהל האנימציה של גרסת הסרט. הוא גם ביים את מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים, סדרת טלוויזיה מצליחה ביקום מלחמת הכוכבים, המבוססת על עלילות מלחמת המשובטים.
פולקסווגן 412

פולקסוגן 412 (Volkswagen 412) היא מכונית משפחתית שיוצרה על ידי חברת פולקסווגן הגרמנית משנת 1972–1973. מאוגוסט 1972 החליף דגם הפולקסווגן 412  את דגם ה-פולקסווגן 411.
פולקסווגן 412 שווק במדינת ישראל.
משוואת קלרו

משוואת קלרו (באנגלית: Clairaut's relation), שנקראת על שם אלכסיס קלוד קלרו, היא נוסחה בגאומטריה דיפרנציאלית שמתארת את ההתנהגות של גאודזות על משטחי סיבוב. קלרו גזר את הנוסחה ראשית עבור גאודזות של כדור, ולאחר מכן הראה שהיא תקפה גם למשטח סיבוב שרירותי; הוא יישם אותה במאמר מ-1733 למקרה של גאודזות על משטחי סיבוב ממעלה רביעית.

הנוסחה

הנוסחה קושרת בין המרחק (r(t מנקודה על מעגל גדול של ספירת היחידה לציר ה-z, לזווית (θ(t בין הווקטור המשיק לעקום למעגל המתאר את קו הרוחב המקומי:
הקשר הזה נשאר תקף למשטח סיבוב שרירותי.
ניסוח מתמטי פורמלי של משוואת קלרו הוא כדלהלן:
יהי γ עקום גיאודזי על משטח סיבוב S, יהי ρ המרחק בין נקודה של S לציר הסיבוב שלו, ותהי ψ הזווית בין γ למרידיאנים (קווי אורך) של S. אז המכפלה ρ sin ψ קבועה לאורך γ. באופן הפוך, אם ρ sin ψ קבועה לאורך עקום מסוים γ המוכל במשטח, אז γ הוא עקום גאודזי.
ניתן לתת גם פרשנות פיזיקלית לקביעה זאת; משוואת קלרו מבטאת את הרעיון שהתנע הזוויתי של חלקיק יחסית לציר הסיבוב של המשטח המחליק לאורך מסילה גאודזית ללא השפעת כוחות חיצוניים (פרט לאלו השומרים אותו על המשטח) צריך להישמר.
אגלומרט

אגלוטינט

סלע פירוקלסטי נוסף הנוצר בדרך דומה הוא אגלוטינט (מלטינית: agglutinatus, מהודק בדבק). הסלע נוצר מהידבקות "חביתיות" – יריעות של נתזי לבה בזלתית, קרוב מאוד ללוע, במקום בו נופלים הנתזים זה על זה ונדבקים.
התזמורת הממלכתית של ברלין

היסטוריה

ראשיתה של התזמורת בשנת 1570, כאשר יואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ייסד תזמורת בחצרו. בשנת 1701 הוביל סיפוחם של הנסיכים הבוחרים מברנדנבורג למלך פרוסיה להגדרת התזמורת כ"תזמורת החצר של מלך פרוסיה" ("Königlich Preußische Hofkapelle") והיא כללה כ-30 נגנים. התזמורת התחברה אל אופרת החצר המלכותית, מייסודו של פרידריך הגדול בשנת 1742. בין המוזיקאים ידועי השם ששמם נקשר עם התזמורת היו קרל פיליפ עמנואל באך, פרנץ בנדה ויוהאן יואכים קוונץ.
הקונצרט הראשון שנתן ההרכב לקהל רחב יותר, מחוץ לחצר המלכות, התקיים ב-1 במרץ 1783 ב"מלון פאריז", בניצוחו של יוהאן פרידריך רייכארדט, הקאפלמייסטר (מנהל מוזיקלי של ההרכב. אחרי כניסתו של ג'אקומו מאיירבר לתפקיד הקאפלמייסטר, משנת 1842, התרחב תפקיד התזמורת וסדרה שנתית ראשונה של קונצרטים למנויים יצאה לפועל. התזמורת ניגנה יצירות משל וגנר, מנדלסון ואוטו ניקולאי בביצועי בכורה, חלקם עולמיים וחלקם בגרמניה. 
המנהל המוזיקלי של התזמורת, ה"שטאטסקאפלמייסטר" (Staatskapellmeister), תופס משרה מקבילה באופרה של ברלין. כיום מחזיק בשתי המשרות, מאז 1992, דניאל בארנבוים. מאז שנת 2000 נושא בארנבוים בתואר "מנצח למשך חייו" של התזמורת. בארנבוים והתזמורת הממלכתית של ברלין ערכו כמה הקלטות לחברת טלדק.
שק חול

שק חול הוא שק עשוי יוטה, פוליפרופילן או חומר אחר, ממולא חול או עפר, משמש למטרות כגון הגנה בעת שטפון, ביצורים צבאיים, הגנה על חלונות זכוכית באזורי מלחמה ועוד. בשקי חול נעשה גם שימוש לאימוני כושר גופני ולחילוץ כלי רכב שהתחפרו בחול או בוץ.
יתרונות שקי חול הם בהיותם עשויים מחומרים זולים, וניתן להביאם ריקים למקום הנדרש ולמלאם בחול מקומי.

שימושים

שקי חול עשויים לשמש במקרי חירום כגון נהרות העומדים להעלות על גדותיהם או כשסוללה ניזוקה. ניתן להשתמש בהם גם בעתות רגיעה או לאחר חרום, כבסיס לסוללה חדשה או מבני חסימת-מים אחרים. שקי חול אינם האמצעי המיטבי לעצירת שטפונות, שכן בסופו של דבר יחלחלו המים לתוכם, וחומרי מילוי כגון עפר עלולים לזלוג מהם. בשקים יבשים ניתן לעשות שימוש חוזר, אולם שקים שנרטבו עלולים להיות מזוהמים במזהמים כימיים וביולוגיים. 
בצבאי שקי חול משמשים לביצורי שדה ולהגנה על מבנים. כיוון שמילוי השקים נעשה בחומר זמין וזול, ניתן להקים באמצעותם מחסות נרחבים. השילוב בין גרגרי עפר ובועות אויר זעירות בשק מאפשר ספיגה טובה של הדף התפוצצויות. ממדים סטנדרטיים של שק חול הם 14  ‏ 22 אינץ' (בסביבות 35.5  ‏ 56 סנטימטר). ממדים אלו, עם משקל החול בשק, מאפשרים שימוש בשקי חול לבניית קיר עמיד בבנייה מוצלבת, כמו קיר לבנים. בגודל כזה השקים אינם כבדים מידי להרמה והבאה למיקום הנדרש. ניתן להניחם לייצוב והגבהת תעלות קשר ושוחות או לערמם לגובה במקומות בהם לא מתאפשרת חפירה. עמידותו של מתרס שקי חול כהגנה מהפגזות אוויריות אינה טובה. מתרס שאמור לשרוד זמן ממושך יש לחזק בצמנט פורטלנד או חומרים דומים, להגנה מרקבון ושחיקה. שקים מקנבס כותנה עמידים יותר משקי יוטה, ולכן מתאימים יותר לשימוש ממושך. עם זאת, כיום רוב השקים המשמשים לביצורים ולהגנה משטפונות מיוצרים מפוליפרופילן. 
זמינות השקים בידי לוחמים, גודלם והרכב הבד, הוביל לשימוש מאולתר בהם כברדסים לכיסוי שבויי מלחמה.
ג'ורג' גילברט סקוט

חייו

ג'ורג' גילברט סקוט נולד בבקינגהאם שבבקינגהאמשייר, והיה בנו של הכומר האנגליקני וחוקר התנ"ך תומאס סקוט. סקוט החל את לימודי האדריכלות בשנת 1827 ולמד תחת ג'יימס אדמסטון, ובין השנים 1832–1834 עבד לצד הנרי רוברטס.
בשנת 1835 החל סקוט לעבוד עם ויליאם בוניתון מופאט בתחילה כעוזרו, ולאחר מכן, בין השנים 1838–1845 עבדו כשותפים.
בשנת 1838 נשא לאישה את קרולין אולדריד. הזוג נישא בבוסטון שבלינקולנשייר. שנים מבניהם, ג'ורג' גילברט סקוט הבן וג'ון אולדריד סקוט וכן נכדו, גיילס גילברט סקוט נודעו אף הם כאדריכלים.
סקוט הושפע מאוגוסטוס פוג'ין והצטרף לתנועת התחייה הגותית שאפיינה את התקופה הוויקטוריאנית. בין עבודותיו הידועות בסגנון זה היא האנדרטה בסנט גיילס שבאוקספורד שנבנתה בשנת 1941, המגדל בכנסיית ניקולאי הקדוש בהמבורג, וכנסיית סנט גיילס שבקמברוול שנבנתה בשנת 1844. יצירה נוספת שתכנן היא מלון מידלנד גראנד (Midland Grand Hotel) בתחנת סנט פנקרס שבלונדון.
בין השנים 1864–1867 תכנן את אנדרטת אלברט בגני קנזינגטון שהוקמה ביוזמת המלכה ויקטוריה לזכרו של בעלה אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה.
בשנת 1859 זכה סקוט במדליה מאת המכון הבריטי המלכותי לארכיטקטורה ובשנת 1872 הוענק לו תואר אבירות.
סקוט נפטר בשנת 1878 וזכה לכבוד שבקבורה במנזר וסטמינסטר.
סמוראי ג'ק (קומיקס)

עלילה

ג'ק, סמוראי צעיר, יוצא לחצות מדבר במטרה להגיע לנזיר זקן וחכם, על מנת שיוכל לעזור לו במסעו אחורה בזמן. הזקן מספר לג'ק על אקו, נבל רב עוצמה שלמד את השליטה ביסודות הנסיעה בזמן בעזרת חפץ עתיק, אשר נהרס על ידו כדי שאחרים לא ילמדו את יסודות השליטה בנסיעה בזמן. ג'ק מוצא במרכז המדבר קולוסיאום, ובו חפץ מיוחד המסוגל להסיע אנשים בזמן. בעזרת החפץ, יוצא ג'ק אחורה בזמן כדי למנוע מאקו מלהשתלט על העולם.
צבי ובר

קורות חייו

נולד בשנת 1946 בצ'כוסלובקיה, ליוסף ושרה ובר. בשנת 1949 עלה עם הוריו לישראל. בילדותו גר בתל אביב ולאחר מכן בבני ברק. הוא למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב, ולאחר מכן בישיבת פוניבז' וישיבת גרודנא. בסוף שנות ה-60 נישא לחנה רבקה, בתו של הרב חיים יוסף יעקובוביץ, שהיה מראשי ישיבת קול תורה.
לאחר נישואיו התגורר בשכונת בית וגן ולמד בישיבת בריסק. בתחילת שנות השמונים נקרא לכהן כרב הקהילה החרדית בשכונת נווה יעקב בירושלים. באותה עת הקהילה החרדית הייתה קטנה ובאזור מצומצם בשכונה. בתחילת שנות התשעים נבנתה קריית קמניץ - שכונה חרדית גדולה במזרח נווה יעקב והרב ובר שימש גם בה כרב הקהילה. באמצע העשור הראשון של המאה ה-20 החל גם חלקה המערבי של השכונה להתחרד. במשך מספר שנים שימש כדיין בבית הדין לממונות של המועצה הדתית בירושלים.
הרב ובר מכהן כחבר בד"ץ שארית ישראל. הוא מתלמידיו המובהקים של הרב יוסף שלום אלישיב.

משפחתו

לרב ובר 16 ילדים. גיסיו הם הרב יצחק יחיאל יעקובוביץ, שהיה רבה של הרצליה; הרב אורי קלרמן, שהיה מראשי ישיבת כנסת חזקיהו; הרב אברהם ארלנגר, מראשי ישיבת קול תורה והרב אברהם עמרם קוך המכונה הצדיק מחיפה. בנו הרב אליהו ובר הוא ראש ישיבת "הר הבית".
אסתר פרחיר

קריירה

פרחיר איבדה את השליטה ברגליה לאחר ניתוח שעברה כשהייתה בת 8. היא החלה לשחק טניס כשהייתה בת 12, ובמקביל שיחקה כדורסל נכים, ואף הייתה לחלק מנבחרת הולנד בכדורסל נכים שזכתה באליפות אירופה בכדורסל בשנת 1997 בטרם החליטה להתמקד בטניס בלבד.
בשנת 1998 העפילה פרחיר לראשונה למקום הראשון בדירוג העולמי לזוגות, ובשנת 1999 דורגה במקום הראשון בעולם ליחידים לראשונה. במשחקי היחידים לאורך הקריירה הפסידה פרחיר 25 משחקים בלבד, מול 666 ניצחונות שרשמה, ובמשחקי הזוגות מחזיקה במאזן של 428 ניצחונות מול 32 הפסדים. במשחקים הפאראלימפיים זכתה בשלוש מדליות זהב במשחקי היחידים, ובשתי מדליות זהב, ומדליית כסף אחת במשחקי הזוגות.
היינריך פון ליטוויץ

קריירה מוקדמת

פון ליטוויץ נולד ב-6 בדצמבר 1896 בקרומפאך, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט האולנים ה-ה-1, עמו לחם במהלך המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פון ליטוויץ ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1936 הועלה פון ליטוויץ לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1936 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הפרשים ה-4. באפריל 1938 מונה למפקד גדוד הסיור ה-1, וב-1 בפברואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה פון ליטוויץ מפקד גדוד הסיור ה-1, אולם נפצע קשה ב-2 בספטמבר 1939 ואושפז בבית חולים. לאחר החלמתו מונה פון ליטוויץ ב-2 ביולי 1941 למפקד רגימנט הרובאים ה-59, וב-1 באוקטובר 1941 הועלה לדרגת אוברסט. ב-27 במאי 1942 קיבל פון ליטוויץ את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביוני 1942 מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-20. ב-31 באוגוסט 1942 קיבל פון ליטוויץ את אות הפציעה בזהב, וב-1 באוקטובר 1942 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-20, שפעלה כחלק מקורפוסים שונים תחת פיקוד הארמייה התשיעית. ב-1 ביוני 1943 הועלה פון ליטוויץ לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 בפברואר 1944 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-2, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-47 במסגרת קבוצת הפאנצר מערב, ולחם עימה בקרבות הקשים במערכה בנורמנדי. ב-3 בספטמבר 1944 קיבל פון ליטוויץ תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-5 בספטמבר 1944 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-47, שהיה חלק מארמיית הפאנצר החמישית במסגרת קבוצת ארמיות G. ב-1 בנובמבר 1944 הועלה פון ליטוויץ על ידי אחיו שמילו פון ליטוויץ לדרגת גנרל חיל השריון, ובדצמבר 1944 הועבר הקורפוס שבפיקודו תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולחם עימה במהלך הקרב על הבליטה. בפברואר 1945 הועבר הקורפוס שבפיקודו תחת פיקוד ארמיית הצנחנים הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות B, ולחם עימה עד לסיום המלחמה. ב-16 באפריל 1945 נפל פון ליטוויץ בשבי צבא ארצות הברית במהלך הלחימה בכיס הרוהר, וב-9 במאי 1945 קיבל פון ליטוויץ תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

לאחר המלחמה

פון ליטוויץ שוחרר מהשבי ב-1 ביולי 1947. לאחר שחרורו התגורר פון ליטוויץ בנויברג עד למותו ב-9 באוקטובר 1969.
פאוור ריינג'ס כוח המחץ

תקציר העלילה

לפני שנים, טיטאנים מרושעים ניסו להשתלט על כדור הארץ, אך בעזרת כוחן של 7 קוביות, הם ניכלאו. לאחר שנים רבות, הטיטאנים הצליחו להימלט וכעת רוצים להתקדם במטרתם.
פרץ מימון

הרב פרץ מימון (7 באוקטובר 1917, כ"א בתשרי ה'תרע"ח, גאבס, תוניסיה - 17 בספטמבר 2002, י"א בתשרי ה'תשס"ג, גילת) כיהן כרב מושב גילת. נודע בפסיקתו בכל תחומי ההלכה, במיוחד בנושאים חקלאיים כגון: שמיטה, חליבה בשבת, איסור ערלה, וכדומה, מתוקף היותו רב אזורי של מושבי האזור מרחבים.

קורות חיים

הרב פרץ מימון למד אצל הרב חיים חורי והוכשר לרבנות בגיל צעיר. למד גם אצל הרב מכלוף עידאן. התחתן עם הבת של רבו - נינה. בשנת ה'תשי"ד (1954/1953) עלה ארצה ושימש במשך כיובל שנים כרב המושב גילת ומועצה אזורית מרחבים ומושבי האזור ובמשך שבע שנים גם כרב העיר אופקים (לאחר פטירת הרב יעקב כהן). בנוסף להיותו רב הקהילה שימש גם כפוסק, שוחט, מוהל, חזן, בעל קורא ועוד תפקידים הנדרשים לצורכי הדת היהודית.
רבנים רבים העריכו אותו, ביניהם הרבנים עובדיה יוסף ומאיר מאזוז. 
בשנים הראשונות לכהונתו עם לעלייתו ארצה, היה כמעט היחיד באזור נתיבות, אופקים ויישובי האזור שערך חופות וקידושין, בריתות ופסיקות בעניינים ייחודיים ומנהגים לבני העדה התוניסאית. עסק רבות בהשכנת שלום בין אדם לחברו, ובין איש לאשתו, לכל תושבי האזור. 
הוא מנע משחקי כדורגל במושבו מטעמים של חילול שבת, פעל להטמעת דיני שמיטה בקרב החקלאים ועזר להם למצוא תעסוקה חלופית בשנת השמיטה. הוא גם הנהיג במשך עשרות שנים סדר פדיון נפש פעם בשלושה חודשים בבית הכנסת "שנות חיים" ע"ש חמו ר' חיים חורי.
הרב פרץ מימון כתב סדרת ספרים בשם "תולדות פרץ" ביניהם שו"ת ופסקי הלכה על השולחן ערוך, חידושים על כל מסכתות התלמוד, וכן דרשות על פרשיות השבוע ולאירועים. 
הוא שימש גם כחזן של בית הכנסת המרכזי במושב.
אחרי מותו יצא לזכרו ספר הביוגרפיה - "רב הדומה למלאך".
לאו התשיעי

תולדות חייו

נולד באגיסהיים שבאלזס (כיום בצרפת, דאז תחת שליטת קיסר האימפריה הרומית הקדושה כנסיכות גרמנית). אביו הוגו היה אחיינו של קונרד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1026 התמנה לבישוף טול (Toul), בתפקידו זה טיפח את מנזר קלוני. 
לאחר מותו של האפיפיור דמסוס השני התכנסה בדצמבר 1048 ועידה בראשות נציג הקיסר היינריך השלישי בוורמס, בה בחרו הן נציגי הקיסר והן נציגי רומא בברונו מאיגסהיים כמועמד מוסכם לאפיפיורות. עם זאת, ברונו מאיגסהיים עמד על כך שייבחר ברומא על ידי כינוס של כוהני דת חופשיים מתכתיבים פוליטיים קיסריים. הוא יצא לרומא לאחר חג המולד, בבזנסון חברו אליו ראש מנזר קלוני והנזיר הילדברנד (לימים, האפיפיור גרגוריוס השביעי). הוא הגיע לרומא כצליין ונבחר על ידי כוהני הדת של העיר, רק לאחר מכן הוכתר בשם לאו התשיעי.
בפסחא 1049 כינס סינוד גדול, בו שלל לחלוטין את השמעונות (רכישת משרות כנסייתיות בכסף) והעביר את הנכסים של כוהני דת שרכשו את משרתם לידי מנזר קלוני. בהמשך אותה שנה נע דרך איטליה וצרפת וחבר להיינריך השלישי בחצרו בקלן ולאחר מכן באאכן. בדרכו קיים כינוסים בפאביה, ריימס ומיינץ בהם הטיף נגד שמעונות ונגד נישואי כוהני דת. 
ב-29 באפריל 1050 שב לרומא, בה כינס סינוד פסחא נוסף, שנסוב סביב דיונים תאולוגיים. לאחר מכן נסע שוב לגרמניה ושב לרומא כעבור שנה לסינוד הפסחא של 1051. ב-1052 שב וחבר לקיסר בפרסבורג וניסה, ניסיון כושל, לשאת ולתת עם הונגריה במטרה להכפיפה לשלטון הקיסרות הרומית.
ב-1052 התבקש האפיפיור לטפל בפלישת הנורמנים לקלבריה ופוליה שבדרום איטליה. אף קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס, קיסר האימפריה הביזנטית, שחשש מפני פלישה נורמנית לביזנטיון, פנה אל האפיפיור ברומא בבקשת סיוע. הנורמנים היו נוצרים ולפיכך הייתה לאפיפיור סמכות לכפות עליהם את דברו כמנהיגם הדתי העליון. אולם הנורמנים לעגו לאפיפיור, עקב כך יצא לאחר סינוד הפסחא של 1053 בראש צבא חיילים איטלקים מלאטיום ומהערים בנוונטו, אמאלפי וגאטצה (Gaeta) ו-700 שכירי חרב שוואבים שסיפק לו הקיסר היינריך, על מנת להכניע את הנורמנים בראשותו של רובר גיסקאר. הכוחות התנגשו ב-18 ביוני ליד סיביטאטה, שמצפון לפוג'יה, לפני שכוחות של האפיפיור יכל לחבור לצבא הביזנטי. למרות הנחיתות המספרית של הנורמנים, הצליח צבא הפרשים האחיד שלהם לגבור על הכוח הבלתי-הומוגני שגיבש האפיפיור. 
הנורמנים לקחו את האפיפיור בשבי, אותו העביר בנוחות יחסית בארמון בבנוונטו עד אפריל 1054. לאחר שחרורו יצא לרומא שם נפטר ב-19 באפריל.
בתגובה להתערבות פטריארך קונסטנטינופול, מיכאל קרולאריוס, בהנהגתם של תושבי דרום איטליה תחת שלטון הנורמנים, העביר לאו התשיעי עוד בכלאו מכתב לפטריארך קונסטנטינופול בידיו של הקרדינל הומברטוס איש מואיינמוטייה, בו הדגיש שהוא, בישוף רומא, הוא הסמכות הדתית העליונה על כל הנוצרים, תוך שהוא מצטט בהרחבה מתוך "מתת קונסטנטינוס", חיבור פסאודואפיגרפי שהאפיפיור האמין שהוא מקורי ואמיתי וקרא לו למשוך ידיו מהכוונתם הדתית של אנשי דרום איטליה. כיוון שהפטריארך סירב להכיר באפיפיור של רומא כנעלה עליו, נידה אותו הומברטוס מן הכנסייה בסמכות שניתנה לו מאת שולחו, בתמורה נידה הפטריארך את הומברט. כך נקרעה הסכיזמה הגדולה בין הכנסייה המערבית, הרומית-קתולית לכנסייה המזרחית.
אליסון ופיטר סמיתסון

האדריכלים הבריטיים אליסון סמיתסון (יוני 1928 - 14 באוגוסט 1993) ופיטר סמיתסון (1923 - 3 במרץ 2003) היו בני זוג ושותפים למשרד אדריכלים, ממובלי סגנון הברוטליזם וחברי הקבוצה העצמאית.
פיטר ואליסון הכירו בעת לימודי האדריכלות באוניברסיטת דורהם ונישאו ב-1949. עם תום לימודיהם הצטרפו לתקופה קצרה לצוות המתכננים של עיריית לונדון וב-1950 פתחו את משרדם העצמאי. את פרסומם זכו לקבל כבר מהפרויקט הראשון שתכננו - בית ספר תיכון בהנסטנטון (Smithdon High School). בניין בית הספר, שבנייתו הושלמה ב-1954, הורכב משלד פלדה וגימור שהותיר את חומרי הבנייה במצבם הגולמי. עם אותו פרויקט ניסחו למעשה את סגנון הברוטליזם והיו בין הבולטים בבריטניה. ב-1953 וב-1956 הציגו שתי תערוכות שארגנה הקבוצה העצמאית, בין השאר הציגו מודל בקנה מידה אנושי של בית העתיד שזכה לפרסום בינלאומי.
פרויקט נוסף שנחשב לחדשני היה בניין מערכת האקונומיסט במרכז לונדון שאת בנייתו השלימו ב-1965.
ב-1969 החלו בתכנון אחד מהפרויקטים החדשניים והשנויים במחלוקת, רובין הוד גרדנס, מתחם מגורים במזרח לונדון. הפרויקט שמכיל 215 דירות ומימש את חזון המגורים החדשני של בני הזוג, הפך לסמל לדיור ציבור של אוכלוסייה נחשלת, מוקד של אבטלה ושל פשע.
פלסי

פלסי (Felsic) הוא כינוי בגאולוגיה למינרלים סיליקטיים, מגמה, סלעי תהום וסלעי פרץ שבהם יש ריכוזים גבוהים של יסודות קלים כדוגמת צורן, חמצן, אלומיניום, נתרן ואשלגן. המונח הוא הלחם של תחיליות המילים פלדספט (פצלת השדה) וסיליקה, והוא נטבע בתחילת המאה ה-20.
צבעם של מינרלים פלסיים הוא בדרך כלל בהיר והם בעלי משקל סגולי קטן מ-3. מינרלים יוצרי סלעים פלסיים נפוצים כוללים את הקוורץ, המוסקוביט, האורתוקלז והפלגיוקלז העשיר בנתרן. הסלע הפלסי הנפוץ ביותר הוא הגרניט. מבחינה כימית מצויים הסלעים הפלסיים בקצה אחד של ספקטרום הסלעים כשבקצה השני מצויים הסלעים העשירים בברזל ובמגנזיום המכונים סלעים מאפיים ואולטרה-מאפיים.
המונח "סלע חומצי", שנעשה בו לעיתים שימוש כמילה נרדפת ל"סלע פלסי" מתייחס כיום לסלע פרץ שבו יש תכולת סיליקה גבוהה במיוחד (מעל ל-63% של SiO₂ ממשקל הסלע), כדוגמת ריוליט. במונח "סלע חומצי" נעשה שימוש נרחב בספרות הגאולוגיה הישנה והוא נחשב כיום ארכאי. המונחים "סלע בסיסי" ו"סלע חומצי" התבססו על רעיון שגוי שמקורו במאה ה-19 שמקור כל הצורן בסלעים הוא בחומצה צורנית.
ללבה פלסית, לפני שהתקררה, יש צמיגות גבוהה יותר מלבה מאפית בשל תכולת הסיליקה הגבוהה שבה. מים וחומרים נדיפים אחרים משתחררים לאט יותר ובבת אחת בהשוואה ללבה מאפית, לכן התפרצויות של הרי געש הבנויים מלבה פלסית סוערות בהשוואה להתפרצויות של לבה מאפית. רוב הרי הגעש הפולטים לבה פלסית הם הרי געש יבשתיים, לדוגמה הוזוב.
דלת הקסמים

תקציר העלילה

דלת הקסמים עסקה בזהירות בדרכים דרך סיפורם של האחים יואבי והגרי ברגמן, שלמדו כיצד להיזהר בכביש, בעזרתו של הקוסם יהויקים קוק, אותו גילם השחקן גדעון זינגר. לקוסם הייתה דלת קסמים מיוחדת שצפצפה (בקול שעון-הקוקייה) כשמישהו לא נזהר בכביש. או אז עבריין התנועה הופיע אצל קוק והוא הראה לו, על גבי מסך בצורת עין, מה היה קורה אילו לא היה נתפס וניצל.
תפקידם של יואב והגר היה לדווח לו על עברייני התנועה. מדי פעם הם היו נמלטים מהרוקח דוקטור טוביה גוטמן (מרדכי בן-זאב), בעל בית מרקחת שהיה שולח את עוזרו העצלן הרצל (גידי גוב) לרדוף אחרי שני הילדים האומללים. הגרי הייתה צועקת ליואבי "יואבי, תברח!" והוא הצליח להימלט מהעוזר המגושם. כשגוטמן עצמו רדף אחרי יואבי, צעקה הגר: "יואבי, תיזהר! גוטמן מאחוריך!" משפט אשר הפך לסיסמת אזהרה פופולרית באותה תקופה.

מיקום ההתרחשויות בסדרה

הסדרה מתרחשת בתל אביב. הבית של אדון גוטמן הוא בטשרניחובסקי 3, קומה 2, אבל הבית המצולם כנראה לא בכתובת הזאת. 
החנות של אדון קוק כנראה באזור רחוב המכבי.
צ'זארה לומברוזו

צ'זארה לומברוזו (איטלקית: Cesare Lombroso, נולד כאזקיה מרקו לומברוזו; 6 בנובמבר 1836 - 19 באוקטובר 1909) היה קרימינולוג יהודי איטלקי ומייסד האסכולה האיטלקית בקרימינולוגיה.
לומברוזו דחה את ההנחה העומדת ביסוד הקרימינולוגיה הקלאסית של ימיו, לפיה הפשע הוא נטייה המצויה בטבע האדם. במקומה הגה תאוריה מורכבת, השואבת אלמנטים מהפיזיונומיה, האאוגניקה, הפסיכיאטריה והדרוויניזם החברתי. התאוריה של לומברוזו (השייכת כיום לתחום הקרימינולוגיה האנתרופולוגית) טוענת כי הנטייה לפשע היא מורשת וכי מי ש"נולד פושע" ניתן לזיהוי על ידי מאפיינים חיצוניים, שבבסיסם ההנחה כי הנטייה לפשע היא אטביסטית. 
התאוריה זכתה בזמנה להצלחה, ובמשך זמן מה היוותה בסיס למחקרים נוספים, ולחקיקה שהתקבלה במדינות שונות שנועדה להגביל ולסמן את הפושעים מטבעם. הנחות היסוד שלה הם: האדם הוא יצור דטרמיניסטי; העבריין נולד עבריין (עבריינים מלידה) והעבריין סובל מאטביזם.
בשנת 1885 הצליח לומברוזו לפתח מכשיר שקלט והציג שינויים בלחץ הדם, וזכה להצלחה מסוימת בסיוע לפיענוח תיקים במשטרה.
אריה טל

ביוגרפיה

אריה טל גדל בטירת הכרמל. בשנת 1993 הוא נבחר לראשונה לתפקיד ראש העיר כנציג הליכוד, לאחר שעלה לסיבוב השני מבין שבעה מתמודדים, וגבר על ראש העיר המכהן ראובן בינר. הוא שימש בתפקידו עד לשנת 2003, אז נוצח בסיבוב השני בבחירות על ידי סגנו אריה פרג'ון מסיעת המפד"ל. לאחר בחירות אלה סיעתו של טל עברה לאופוזיציה, ולצד היותו חבר מועצה עבד כיו"ר החברה למתנ"סים. בשנת 2009 רץ בראש רשימה עצמאית ושב לתפקיד ראש העיר, לאחר שגבר על ראש העיר המכהן פרג'ון ב-43 קולות. לאחר מועד הבחירות עתר פרג'ון לבית המשפט בדרישה לפסול את תוצאות הבחירות באחת הקלפיות בה אירעו לטענתו אי סדרים, ולערוך בהן בחירות חדשות. בית המשפט קיבל את הדרישה, אך טל עירער על ההחלטה, ותוצאות הבחירות נותרו על כנן. ב-2013 נבחר טל לקדנציה רביעית לאחר שגבר על שלושה מתמודדים נוספים, בהם פרג'ון.
בית הקברות הצבאי הבריטי בחיפה

חלקת הנוצרים

בבית קברות זה קבורים 301 חיילים נוצרים וארבעה יהודים ממלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה וחלקת 110 עובדי הכפייה המצרים שמצבתם מופיעה על קיר בית הקברות.
על פי תקנות בתי הקברות הבריטיים, יהודים יכלו להיקבר באותה חלקה עם הנוצרים תחת צלב ההקרבה (השונה מהצלב הצרפתי), בניגוד לשאר הדתות. בין הקבורים כאן חיילים מבריטניה, מאוסטרליה, מניו זילנד, מדרום אפריקה ומקנדה. הקברים אחידים במידותיהם, ללא הבדל דת, מין ודרגה.
בקיר ישנה גומחה שבה היה מונח ספר הנופלים אך לאחר מספר פעמים שבהן נלקח הספר מתאפשרת כיום הגישה אל הרשומות דרך התקשרות עם הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה. את ספר החללים ניתן למצוא בבית הקברות הבריטי הנוסף בחיפה, במתחם בתי הקברות בדרום העיר.

חלקות ההודים

בקבר אחד נקבר אפרם של 29 החיילים ההודים של צבא הוד-מלכותה שלאחר מותם נשרפו גוויותיהם, בהתאם למנהג ההינדי. חלק מחיילים אלו לקחו חלק בכיבוש חיפה. בחלקה אחרת קבורים בקבר אחים אחד כל החיילים ההודים המוסלמים. בסך הכל קבורים בחלקה ההודית 49 חיילים.