google/wiki40b huggingface dataset:
שלום, חבר

שָׁלוֹם, חָבֵר הוא צמד המילים העבריות שבהן בחר ביל קלינטון, נשיא ארצות הברית ה-42, להיפרד מיצחק רבין בליל הירצחו, ב-4 בנובמבר 1995. את הביטוי חיבר כותב הנאומים שלו, טוני בלינקן.

היסטוריה

בהודעה קצרה שמסר מחצר הבית הלבן הביע קלינטון את צערו:
שלום חייב להיות, ושלום יהיה. זה המסר של ראש הממשלה רבין. יצחק רבין היה שותפי, חבר שלי. הערצתי אותו ואהבתי אותו מאוד. כיוון שמילים לא יוּכלו לבטא את רגשותיי, הרשו לי רק לומר: "שלום, חבר".
— ביל קלינטון, 4 בנובמבר 1995
את המילים "שלום, חבר" ביטא קלינטון בעברית. הוא חזר עליהן גם בלווייתו של רבין, כעבור יומיים.
באומרו מילים אלה טבע קלינטון את צמד המילים הללו כביטוי המסמל את הרצח ואת זכרו. מילות הפרֵדה מיצו את תחושת האבל של רבים בישראל ובעולם, ובחירתו של קלינטון לומר אותן בעברית נתנה להן מעמד מיוחד. תפקידה הכפול של המילה "שלום" בעברית, הן במובן של אי-מלחמה והן במשמעות של מילת פרֵדה סופית (בשונה מ"להתראות", המרמזת על המשכיות), העצימו את כוחו של הביטוי ואת מעמדו הסמלי. המילה "חבר", המעידה על קרבה ואהבה הדדית העניקה לביטוי נופך סנטימנטלי.
עד להקמת מרכז יצחק רבין לחקר ישראל, הארגון העיקרי שעסק בהנצחת רבין היה העמותה "שלום, חבר".

סטיקרים

הביטוי "שלום, חבר" הפך למעין אמרת כנף ששימשה בהקשר של זכר הרצח. ימים אחדים לאחר הרצח הופצו והופקו 750,000 סטיקרים ועליהם הביטוי "שלום, חבר". הסטיקרים צורפו לעיתון ידיעות אחרונות. עם מלאת שנה לרצח הודפסו סטיקרים חדשים, ועליהם המילים "חבר, אני זוכר". לאחר שנה הופק סטיקר שלישי, ועליו המילים "חבר, אתה חסר".
בקרב מתנגדי רבין נפוצו סטיקרים ובהם פרפרזות על הביטוי: "הכול בגללך, חבר", "זה לא שלום, חבר" וכן "חבר, אתה אשם".
שחר הירש

קריירה

הירש, בנו של כדורגלן העבר נתן הירש ששיחק במכבי חיפה, נולד וגדל בחיפה. בגיל צעיר החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של מכבי חיפה, וכשהיה בן 14 עבר למחלקת הנוער של הפועל חיפה. ב-1 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני סכנין במסגרת גביע הטוטו, אך לאחר מכן המשיך לשחק בקבוצת הנוער של המועדון ולא שיחק בליגת העל במדי הקבוצה הבוגרת של הפועל חיפה.
ב-18 בספטמבר 2013 הושאל להפועל עפולה מהליגה הלאומית. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך יומיים לאחר מכן, כשעלה כמחליף בהפסד 0–1 להכח עמידר רמת גן. ב-18 באוקטובר 2013 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 להפועל פתח תקווה. עד סוף העונה כבש הירש פעמיים צמד ופעמיים שלושער, וסיים את העונה כמלך השערים של הליגה הלאומית עם 20 שערים. לקראת סיום העונה נרכש הירש על ידי מכבי חיפה וחתם על חוזה לשלוש עונות במועדון.
ב-16 ביולי 2014 הושאל הירש להפועל פתח תקווה מליגת העל. ב-17 באוגוסט 2014 ערך הירש את הופעת הבכורה שלו במדי הפועל פתח תקווה, כשפתח בהרכב בתיקו 1–1 נגד הפועל באר שבע במסגרת גביע הטוטו. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך ב-13 בספטמבר, בהפסד 0–4 להפועל רעננה. ב-18 באוקטובר כבש צמד שערי בכורה בליגת העל, בניצחון 4–1 על הפועל עכו. עד תום העונה כבש הירש תשעה שערי ליגה עבור הפועל פתח תקווה, אך בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
לקראת עונת 2015/2016 חזר הירש לסגל מכבי חיפה, וב-1 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשעלה כמחליף בניצחון 2–1 בדרבי מול הפועל חיפה במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו. ב-28 באוקטובר 2015 כבש את שער הבכורה שלו במדי מכבי חיפה, בניצחון 2–1 על עירוני קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו. את שער הליגה היחיד שלו בעונה זו כבש ב-7 במאי 2016, בניצחון 1–0 על בני סכנין. בסך הכל שותף הירש ב-22 משחקים בכל המסגרות בעונה זו, ובהם כבש שני שערים.
ב-10 ביולי 2016 הושאל הירש לשנתיים להפועל רעננה. הירש לא מצא את מקומו בקבוצה ולא כבש שערים ב-10 המשחקים בהם שותף בכל המסגרות.
ב-15 בינואר 2017 הושאל הירש להפועל תל אביב עד לסוף העונה. למחרת כבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בהפסד 0–1 בדרבי מול מכבי תל אביב. ב-12 בפברואר 2017 כבש את שערו הראשון בהפועל תל אביב, בניצחון 2–0 על מ.ס. אשדוד. בסך הכל כבש שני שערים ב-15 הופעות ליגה עד תום העונה, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. ב-22 באוגוסט 2017 שוחרר הירש ממכבי חיפה, וחזר להפועל תל אביב לאחר שחתם על חוזה לעונה עם אופציה לעונה נוספת. בעונת 2017/2018 היה הירש מלך השערים של הפועל תל אביב עם תשעה שערים ב-30 הופעות בליגה הלאומית, ובסופה עלה עם הקבוצה בחזרה לליגת העל ושוחרר מהמועדון.
ב-22 באוקטובר 2018 חתם הירש בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית. ב-3 בפברואר 2019 חזר להפועל תל אביב, ועד תום עונת 2018/2019 כבש ארבעה שערים ב-10 הופעות בליגת העל.
פליאדות

הפְּלִיאָדוֹת (ביוונית: Πλειάδες) במיתולוגיה היוונית היו שבע נימפות בפמלייתה של ארטמיס, בנות הטיטאן אטלס ונימפת הים פלאיונה שנולדו בהר קילנה (Cyllene) שבארקדיה. הן אחיותיהן של קליפסו, היאס, ההיאדות וההספרידות. הפליאדות היו בנות לוויתה של ארטמיס, ויחד עם שבע ההיאדות נקראו בשם "אטלנטידות", "דודונידות" או "ניסיאדות", אומנותיו של בקכוס התינוק.
קיים ויכוח באשר למוצא שמן. לפנים סברו, כי השם "פליאדות" נגזר משם אימן, פלאיונה. ברם, כיום מקובלת יותר ההנחה כי המקור הוא מ- πλειν (ביוונית: לשוט, להפליג), משום שקבוצת כוכבי הפליאדות נראית בים התיכון בלילה במשך הקיץ, מאמצע מאי ועד ראשית נובמבר, פרק זמן החופף את תקופת השיט בעת העתיקה. סברה זו הייתה מקובלת כבר על ידי הקדמונים ובהם המשורר הרומאי ורגיליוס (גאורגיקה, 1.136-138).
הבלוק

ההדחות

בפרק 5 נערכה ההדחה הראשונה, בה הודחו שרית ואוהד, לאחר עיצוב חדרי האמבטיה. לאחר החלפתם, הוחלפו שרית ואוהד בזוג אחר, שני ואייל, סייעת לרופא שיניים וקבלן שיפוצים.
בפרק 11, בסמוך לפרק הגמר, נערכה הדחה נוספת. בהדחה זו הודחו שרה ועופר, לאחר ששלושה מהזוגות זכו בחסינות: גל ואסף (לאחר משימת שינוי הדירות), קיקו ומורין (לאחר משימת השער) ומייקי ואלעד (זכו לחסינות מהשופטים). שני הזוגות הנותרים, אייל ושני ושרה ועופר הועמדו לבחירתם של שלושת הזוגות. מייקי ואלעד בחרו באייל ושני ואילו קיקו ומורין ואסף וגל בחרו בשרה ועופר. משכך, הודחו שרה ועופר.
סטנלי הולוויי

ביוגרפיה

הולוואיי נולד במנור פארק שבמחוז אסקס, מזרח אנגליה והיה בנם של פלורנס מיי, מעצבת שמלות ושל גורג' אוגוסטוס הולוואיי, עורך דין.
נקרא על שמו של העיתונאי וחוקר הארצות המפורסם סר הנרי מורטון סטנלי.
אביו עזב את הבית כאשר סטנלי היה בן 15 ומעולם לא שב.
הצטרף בגיל צעיר למקהלה ובגיל 14 נשר מלימודיו והחל לעבוד במפעל נעליים, במקביל המשיך לשיר במקהלה. הולוואיי המשיך לעבוד ולשיר עד שהתגייס ליחידת חיל רגלים הבריטית " The Rifle Brigade".
החל דרכו כשחקן תיאטרון בתחילת המאה ה-20 שבמהלכן הכיר והצטרף אל הקומיקאי לסלי הנסון, אותו הגדיר כחבר קרוב וממנו שאב השראה רבה להמשך הקריירה שלו.
לאחר מכן ביקר בארצות הברית ובדרום אמריקה וחזר למולדתו בשנת 1914 בתחילת מלחמת העולם הראשונה כדי לקחת חלק פעיל בלחימה.
סופח בגיל 25 ליחידת חיל הרגלים האירית "The Connaught Rangers" והועלה לדרגת קצין שטח עקב ההכשרות שעבר בגיל צעיר יותר.
נלחם ברפובליקאים בהתקוממות מרידת חג הפסחא ולאחר מכן נשלח לצרפת להילחם עם צבא בריטניה בתעלות.
בילה את מרבית זמנו במלחמה כמארגן מופעי בידור עבור חיילים בריטים.
לאחר ששב מהמלחמה חזר לקריירת במה והצליח מאוד בתפקידי התיאטרון שלו ב"תיאטרון West End".

קריירת משחק

התפרסם בפעם הראשונה כשחקן קולנוע בבריטניה בשנות ה-40 של המאה ה-20 בסרטיו של דייוויד לין "פגישה חטופה" בתפקיד אלברט גודבי, "הזרע השמח", בסרטו הקלאסי של לורנס אוליביה " המלט" בתפקיד חופר הקברים, בקומדיה "דרכון לפימליקו" בתור ארתור פמברטון, בדרמת המלחמה "הדרך שממול" לצידו של כוכב הקולנוע דייוויד ניבן ובסרט המוזיקלי "צ'מפייג' צ'ארלי".
ב-1951 הופיע הולווי בקומדיית הפשע הבריטית המצליחה ביותר שנוצרה באולפני אילינג "The Lavender Hill Mob" בתפקיד מכין המזכרות אלפרד פנדלבארי.
את מלא הפרסום והערכה בקריירה שלו קיבל הולווי בזכות הופעתו בתפקיד מנקה הרחובות השתיין והמתהולל אלפרד דוליטל במחזמר של אלן ג'יי לרנר "גבירתי הנאווה", תפקיד עליו הועמד לפרס טוני. בשנת 1964 שיחק בעיבוד הקולנועי הקלאסי, זוכה שמונה פרסי האוסקר של ג'ק וורנר " גבירתי הנאווה" בהופעה עלייה הועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
את הופעותיו האחרונות עשה בסרט המלחמה של אוטו פרמינגר "בדרך של פגיעה" בתור השותל האוסטרלי קלייטון קנפיל, בדרמה של בילי ויילדר "חייו הפרטיים של שרלוק הולמס" ובמותחן "האינדיאנים הקטנים".

חיים אישיים

בשנת 1960 הוכתר הולוויי כקצין במסדר האימפריה הבריטית.
להולווי נולדו ארבעה ילדים מאשתו הראשונה אליס פוראן אותה הכיר בעת מסע הופעות שערך.
הולווי נשאר נשוי לאשתו הראשונה עד למותה בשנת 1937 ממחלת שחמת הכבד שנבעה כתוצאה מהתמכרות לאלכוהול.
ב-1939 נישא בפעם השנייה בחייו לשחקנית ויולט ליין, לזוג נולד ילד אחד שחקן הקולנוע ג'וליאן הולווי.
הם נשארו נשואים עד למותו של הולווי.
הולווי מת בגיל 91 משבץ ב-30 בינואר 1982 בביתו שבעיירה ליטלהאמפטון, דרום אנגליה.
מירה פוכרר

מירה פוכרר (בפולנית: Mira Fuchrer;‏ 1920 - 8 במאי 1943) הייתה פעילה בתנועת ההתנגדות היהודית בגטו ורשה, חברה בארגון היהודי הלוחם ולוחמת במרד גטו ורשה. 
מירה פוכרר נולדה בוורשה. הייתה פעילה בתנועת השומר הצעיר ובה ככל הנראה פגשה את מרדכי אנילביץ' המבוגר ממנה בשנה והפכה לבת זוגו. מירה ומרדכי חברו יחד, ובספטמבר 1939 נמלטו לוילנה. הם חזרו לוורשה בינואר 1940, ובנובמבר של אותה שנה הצטרפו לגורלם של אזרחים יהודים אחרים בגטו ורשה.
בגטו עבדה מירה בחנות תפירה קטנה עם חברותיה טובה פרנקל ורחל זילברברג. בשנת 1942 היא ביקרה בגטאות אחרים כשליחה. 
במהלך המרד בגטו היא לחמה במה שכונה "הגטו המרכזי". ב-8 במאי 1943 הייתה בבונקר ברחוב מילא 18, יחד עם מרדכי אנילביץ' וקבוצה של כ-120 לוחמים. כאשר הבונקר התגלה והוקף על ידי הגרמנים, הלוחמים שבתוכו סירבו להיכנע. רובם התאבדו בהוראתו של אריה וילנר.

הנצחתה

השם מירה פוכרר נחרט על גבי עמוד מחט, והוצב לרגלי מדרגות אתר הזיכרון שהוקם על הבונקר בשנת 2006. שמה נוסף לשמם של 51 לוחמים נוספים במרד שאת הנצחתם קבעו היסטוריונים.
מנהרת רוח אנכית

טיסת גוף

"טיסת גוף" (Bodyflight) היא מונח מתחום הצניחה החופשית המתייחס לתעופה עם הגוף באופן מבוקר. זה כולל פניות, גלגולים, נפילה ועוד תרגילי שליטה של אקרובטיקה באוויר. כישרון בטיסת גוף מאפשר לצנחנים לעוף קרוב אחד לשני בזמן שהם נופלים נפילה חופשית, כדי לאפשר להם לבצע פעלולים באוויר כגון מבנים באוויר של מספר צנחנים אוחזים ידיים.
בנוסף לזה כדי לאפשר להם להתרחק אחד מהשני לפני פתיחת המצנחים.
הרבה מהמיומניות האלה ניתן לרכוש בתרגול במנהרת רוח אנכית, כדי לאפשר לצנחנים לדעת לשולט יותר טוב על גופם בזמן הנפילה החופשית. 
טיסת גוף מושלמת מושגת באמצעת גרירת הגוף באמצעות הידיים או הרגליים, כמו גם טכניקות אחרות בדומה לזה של מטוס. קופצי סקי מקצועיים אשר מנסים לטוס באוויר עוברים מרחקים ארוכים בקפיצות סקי ששם נעשה גם שימוש בטכניקות מסוימות של טיסת גוף להגדלת מרחק הקפיצה.

סוגי מנהרות רוח אנכיות

ישנם שני סוגים עיקריים של מנהרות רוח אנכיות: מנהרת רוח אנכית פתוחה, כגון זו של חברת אירודיום, וכן מנהרת רוח אנכית סגורה, כגון של חברת SkyVenture. בישראל, נכון להיום, פועלת מנהרת רוח אנכית סגורה המופעלת על ידי FlyBox, ובעבר פעל באילת האירודיום ששימש בעיקר בתור ספורט אתגרי ולצורכי תיירות עד שנסגר בשנת 2010. 
מנהרת רוח אנכית פתוחה יכולה להיות קבועה או נישאת. לעיתים נעשה בה שימוש בסרטים, הפגנות, ולמגוון אירועים וירידים. יחידות אלו מתפקדות כסימולטור תעופת אדם בשמיים, והן מאפשרות לרחף ולצפות בשמיים בזמן הריחוף, על אף המצאות גדרות בשולי מעגל התעופה, המונעות מהמשתמשים פציעות הנובעות מאיבוד שליטה על הגוף ותעופה בלתי מבוקרת מחוץ למתקן. 
מנהרת רוח אנכית סגורה, כוללת סוגים שונים של עם או בלי סירקולציה לאוויר. 
מנהרת רוח אנכית בלי סירקולציה לאוויר שואבת את האוויר בחלק התחתון של המבנה.

בטיחות

מנהרת רוח אנכית מושכת הרבה אנשים שיש להם פחד גבהים ועדיין רוצים לחוות את החוויה של צניחה חפשית. הריחוף מתבצע רק בגובה מספר מטרים ומותאם ליכולות של אותו אדם שמרחף באוויר, מהירות הרוח היא בדרך כלל בין 129 ל-241 קילומטר לשעה. במנהרת רוח אנכית סגורה וחיצונית ישנה רשת ביטחון כך שהמרחף אינו יכול לעוף מחוץ לטווח של מנהרת הרוח, הפעילות מתאימה לרוב המשתתפים בכל הגילאים.

היסטוריה

האדם הראשון שטס במנהרת רוח אנכית היה ג'ק טיפאני ב-1964 בבסיס רייט פטרסון של חיל האוויר האמריקאי. 
מנהרת הרוח האנכית הראשונה פותחה על ידי חברה קנדית בשם אירודיום בקוויבק. 
זה פותח כפטנט בשם "Levitationairum" בשנת 1979. בשנת 1982 נמכר הרעיון ונבנו 2 מנהרות רוח באמריקה. הראשונה מנהרת רוח אנכית, בנויה אך ורק עבור שימוש מסחרי, נפתחה בקיץ 1982 בלאס וגאס. מאוחר יותר באותה שנה, נפתחה מנהרת רוח שנייה. שני המתקנים נפתחו והופעלו תחת השם צניחה חופשית באולם סגור.
ציון דרך חשוב נוסף במנהרת רוח אנכית היה בטקס הסגירה של אולימפיאדת החורף טורינו 2006. מנהרת הרוח הזאת נבנתה על ידי יחידת אירודיום קנדה ולטביה עבור המטרה הבלעדית של סגירת הטקס. אנשים רבים בטקס מעולם לא ראו מנהרת רוח אנכית והיו מוקסמים מתעופת בני אדם ללא חבלים שקושרים אותם למעלה.
ויליאם גורדון ברן מרדוך

חייו

ברן מרדוך נולד באדינבורו לג'סי ססיליה (לשעבר מק) ולד"ר ויליאם ברן-מרדוך. אביו היה הראשון שאימץ לו את השם ברן-מרדוך, אבל בנו השמיט את המקף משמותיו. אחיו הבכור, ג'ון ברן-מרדוך, התגייס לצבא והתמנה למהנדס ראשי וממונה על מסילות הרכבת בהודו.
ברן מרדוך למד משפטים באוניברסיטת אדינבורו, אך לאחר קבלת התואר פנה ללימודי אמנות באנטוורפן ובפריז.
למשלחת הגדולה הראשונה שלו יצא ברן מרדוך ב-1892, כשהצטרף למשלחת דנדי לציד לווייתנים באנטארקטיקה, בתפקיד עוזר לויליאם ספירס ברוס, סטודנט לרפואה שגילה עניין באוקיינוגרפיה. ברן מרדוך, שנודע בשם וי.ג'י. לחבריו, ניצל את ההזדמנות הזאת לצייר תמונות של מסעותיהם והיה לו חוזה ליצירת ספר. בעזרת תמונות אלה והרשימות שהכין, כתב את הספר "אדינבורו לאנטארקטיקה", שיצא בהוצאת לונגמנס ב-1894. נאמר עליו, שהיה "צייר הבית" הראשון באנטארקטיקה. רגשותיו של ברן מרדוך כלפי המסע היו מעורבים. המשלחת ביקרה באיי פוקלנד ובאי רוס, וגילתה וקראה בשם את האי דנדי, אבל התפקיד המדעי שקיווה למלא במשלחת היה זניח, וגם הוא וגם ברוס נדרשו לעזור בקטל 5,000 כלבי-ים, שהיו התקווה היחידה של המשלחת להצלחה מסחרית, כיון שנכשלה במציאת לווייתנים סחירים. על אף אכזבות אלה והעובדה, ששיניו התרופפו מחמת צפדינה, התאהב ברן מרדוך בחקר הקטבים.
ברן מרדוך רחש אהבה רבה לארצו, ובסגנון הכתיבה שלו משולבים אזכורים רבים לסקוטלנד. היו תוכניות ליצור ציור קיר מסביב למאגר המים קסלהיל, ובשיתוף פעולה הם פטריק גדס יצר ברן מרדוך כרזה באורך 1.4 מ', שהציגה דמויות בהיסטוריה הסקוטית. ציור הקיר לא יצא לפועל אבל גרסאות בצבע ובשחור-לבן של עשר הליתוגרפיות שהיוו את תוכניתו הוצאו למכירה.
ברן מרדוך שמר על קשר ידידות כם ויליאם ספירס ברוס, שאותו הכיר באוניברסיטה. הוא עזר בהלוואת כסף ובהמשך בארון מספר מיזמים, בהם המשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה בשנים 1902–1904. במסע המשלחת הזאת סקר ברוס ומדד את האי לורי באיי אורקני הדרומיים. כף ברן מרדוך על אי זה קרוי על שמו. בשנים הבאות היה שניהם חלק בחברה, שהתעתדה לנצל מסחרית את האי שפיצברגן.
בשנת 1905 נלווה ברן מרדוך אל הנסיך והנסיכה מוויילס בביקורם בהודו, שבו השתמש כבסיס לספר המתאר את מסעותיו בהודו ובבורמה ב-1906 התקבל כחבר בהחברה הגאוגרפית המלכותית של סקוטלנד והתמיד בפעילותו שם. בבעלות החברה אוסף של יצירותיו, בהן ציור שמן גדול בחדר המועצה שלה.
לאחר מסעות ציד לווייתנים, פרסם ברן מרדוך את הספר "Modern whaling and bear hunting", הכולל איורים שלו ומתאר את עניינו בדובי הקוטב. בחברה הגאוגרפית המלכותית של סקוטלנד יש קריקטורות משעשעות שיצר ובהן דובי קוטב. אחד מרישומי דוב הקוטב שלו שימש ככרטיס ברכה לחג המולד של החברה. הוא לכד דובי קוטב, והעניק דב קוטב צעיר לחבר הזואולוגית של סקוטלנד.
ברם מרדוך מת בשנת 1939 באדינבורו. הוא ואשתו התגוררו בארתור לודג', שם אירחו מבקרים, בהם רואלד אמונדסן ורוברט פלקון סקוט. נוסף להיותו צייר, היה ברן מרדוך גם מוזיקאי נלהב, והתפאר בהיותו הראשון שניגן בחמת חלילים באנטארקטיקה.

מורשת

כתביו וציוריו שמורים במספר מוסדות, בהם החברה הגאוגרפית המלכותית של סקוטלנד, מוזיאון ויקטוריה ואלברט, ומוזיאון דנדי של מועצת פרת' וקינרוס.
המשכיות עסקית

המשכיות עסקית היא דוקטרינת ניהול המתייחסת לפעילות שנדרש ארגון לבצע על מנת להבטיח שפונקציות עסקיות קריטיות תהיינה זמינות ללקוחות, ספקים, רגולטורים וגופים אחרים בעלי עניין בארגון. 
פעילויות אלו כוללות מטלות יומיות כגון ניהול פרויקטים, מערכת גיבויים, בקרת שינויים, ותכנון עתידי. 
המשכיות עסקית אינה מתייחסת לפעולות ההצלה הראשוניות אלא להתכוננות והתארגנות להשגת יכולת התאוששות מהירה לאחר האסון.
לעיתים מתבלבלים בין "המשכיות עסקית" ל"ניהול משברים" או "DRP"  ו"שיקום נזקים". שלושת המושגים האחרונים הם חלק בלבד מהדוקטרינה המשכיות העסקית.
הדוקטרינה מתייחסת לשני תחומים:
המשכיות עסקית: יכולתו של ארגון לספק שירות ותמיכה ללקוחות ולשמור על יכולת הקיום שלו לפני, במהלך, ואחרי אירוע המשכיות עסקית.
ניהול המשכיות עסקי: תהליך ניהול ההוליסטי שמזהה השפעות אפשריות המאיימות על ארגון ומספק מסגרת לבניית חוסן ארגוני ואת היכולת לתגובה אפקטיבית לצורך הגנה על האינטרסים של בעלי העניין המרכזיים, המוניטין והמותג.

ניהול המשכיות עסקית

הבסיס לניהול המשכיות עסקית הוא הבנת הפעילויות, האיומים, הסיכונים והשפעתם על הארגון ועל בעלי העניין. 
התהליך כולל 5 שלבים הידועים כ"מעגל החיים" לניהול המשכיות עסקית:

הכרת הארגון

זהו השלב הראשון המהווה את הבסיס לכל המערך. בסיום שלב זה לארגון יהיה הידע וניתוח ההשפעות, האיומים והסיכוים להם חשוף הארגון (BIA-Business Impact Analysis) הגדרת הפעילויות הקריטיות, זמני השבתה נסבלים (MTDP), זמני התאוששות מקסימליים (RTO), נקודות שחזור מידע מינימליות  (RPO) ויכיר את האיומים, הסיכונים ונקודות הכשל בארגון.

גיבוש אסטרטגיות

שלב שני בו מגבשים אסטרטגיות להתמודדות עם האיומים ומציאת פתרונות אפשריים לכל פעילות. האסטרטגיות מגובשות לכל אחד מהמשאבים הנדרשים לקיום הפעילות – מבנה, משאבי אנוש, ספקים, מלאי, תשתיות, מידע ועוד.

בדיקת התוכניות והתאמתן

זהו שיא התהליך, כאשר כל בעלי העניין מודעים לרצינות שמייחס הארגון להמשכיות העסקית ולמחויבות לתהליך. קיימים סוגי בדיקות שונים. סוגי הבדיקות שיופעלו בשלב זה נדונו וסוכמו עוד טרם החל תהליך הכנת התוכניות עצמן.

הטמעת המשכיות עסקית בארגון

זהו השלב הבוגר בתהליך. לאחר שהארגון ביצע את כל השלבים במעגל החיצוני, זהו השלב בו מתחזקים את התוכניות, עוקבים אחרי הפעילויות, האיומים, המשאבים הנדרשים, גיבוש אסטרטגיות נוספות, בדיקת יחסי עלות-תועלת ומרחיבים את התהליך לפעילויות 
נוספות.
יחסי גרמניה–הודו

היסטוריה

במלחמת העולם הראשונה, הייתה הודו תחת שלטון בריטי. כתוצאה מכך, הצבא הבריטי-ההודי הצטרך לתרום חיילים למאמץ המלחמתי של בעלות הברית, כולל בחזית המערבית. למעלה מ-9000 הודים נהרגו במלחמה. פעילים פרו-עצמאות, ביקשו מגרמניה סיוע למען חירותה של הודו. דבר שהביא למזימה הגרמנית-הודית במהלך מלחמת העולם הראשונה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, סובאדה צ׳נדרה בוס, פעיל בולטת לעצמאות הודו, עשה מאמץ נחוש על מנת להביא לעצמאות הודו מהממלכה המאוחדת, תוך כדי סיוע צבאי מכוחות הציר.
הלגיון ההודי, הוקם כדי לשמש ככוח שחרור עבור הודו והיה מורכב בעיקר משבויי מלחמה הודים הגולים באירופה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הודו לא דרשה פיצוי מגרמניה, אף על פי שכ-24,000 חיילים הודים נהרגו בקרבות נגד גרמניה הנאצית.
הודו קיימה יחסים דיפלומטים עם גרמניה המערבית וגרמניה המזרחית ותמכה באיחודם בשנת 1990.

קשרים אסטרטגיים

היחסים בין גרמניה להודו מוגבלים עקב חוסר ההשפעה הגאו-פוליטית של גרמניה ביבשת אסיה.
הייבוא הגרמני מהודו על בשנת 2013 על כ-21.6 מיליארד דולר. הייבוא ההודי מגרמניה עמד בשנת 2014 על כ-14.33 מיליארד דולר.

גלובליזציה גאו-פוליטית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
הודו וגרמניה מבקשות להיות חברות קבועות במועצת הביטחון של האו"ם, והן הצטרפו עם יפן וברזיל כדי לתאם את מאמציהן באמצעות ה-G4. בפסגת העצרת הכללית של האו"ם בניו יורק בספטמבר 2015, דחו בעלות הוטו במועצת הביטחון את האפשרות להצטרפות הודו וגרמניה למועצת הביטחון מחשש לדילול כוחן.

שיתוף פעולה תרבותי וחינוכי

גרמניה תומכת בתוכניות חינוך ותרבות בהודו.
שתי המדינות הקימו את מרכז המדע והטכנולוגיה ההודי-גרמני בניו דלהי במטרה לקדם מחקר ופיתוח משותף בתחומי האנרגיה, הסביבה וטכנולוגיות הפחם והמים.

יחסים דיפלומטים

גרמניה מחזיקה בשגרירות בניו דלהי והודו מחזיקה בשגרירות בברלין.
מסכת מכות

מַסֶּכֶת מַכּוֹת היא המסכת החמישית בסדר נזיקין במשנה, בתלמוד ובתוספתא, ובאה מיד לאחר מסכת סנהדרין. לעיתים היא נקראת "מסכת מלקות" על-שם עונש המלקות שבו עוסק פרקה האחרון.
במשנה כוללת המסכת 3 פרקים ובתוספתא יש בה 4 פרקים. על כל שלושת פרקי המסכת מצוי תלמוד בבלי ואורכו בש"ס וילנא - 23 דפים. בתלמוד הירושלמי יש גמרא רק על שני הפרקים הראשונים של המסכת.
על-פי אחת הדעות, מסכת מכות היא חלק ממסכת סנהדרין (ראו בהקדמת הרמב"ם למשנה), והופרדה ממנה מאוחר יותר.
לפי החיד"א, לימוד מסכת זו מהווה סגולה להנצל מהרהורים רעים].

מיקומה של המסכת בסדר נזיקין

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, הטעם האסוציאטיבי לפיו מסכת מכות מגיעה לאחר מסכת סנהדרין הוא שמכיוון שאחר שנשנה פרק "ואלו הן הנחנקין" (במסכת סנהדרין), מגיע תורו של פרק "ואלו הן הלוקין" במסכת. אך הרמב"ם מציין מייד כי "ואין זה טעם אמת, אבל היא מסכת בפני עצמה" ומוסיף כי המסכת נסמכה למסכת סנהדרין מפני שאין רשות לבני אדם לענוש ולהלקות, אלא השופטים בעצמם. "וְהִפִּילוֹ הַשֹּׁפֵט וְהִכָּהוּ לְפָנָיו כְּדֵי רִשְׁעָתוֹ בְּמִסְפָּר".
ת'אוזנד אוקס

היסטוריה

אינדיאנים התיישבו באזור זה כבר לפני למעלה מ-10,000 שנים. האירופאי הראשון שהגיע לסביבה היה החוקר הספרדי חואן רודריגס קבריו בשנת 1542. במהלך המאה ה-19 התקיימו סכסוכים רבים על הטריטוריה בין האינדיאנים לספרדים. לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו השטח הפך לשטח מקסיקני. בשנת 1850 השטח סופח לארצות הברית. ההתיישבות הכפרית החלה להתפתח במהלך שנות ה-70 של המאה ה-19. לקראת סוף המאה היגרו לאזור מהגרים רבים מנורווגיה. במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 התרחשה הגירה המונית אל האזור. בספטמבר 1964 התקיים משאל עם סביב יצירת העיר באופן רשמי. כ-60% מתושבי הסביבה הצביעו בעד הקמת העיר, אשר הוכרזה באוקטובר שלאחר מכן.

כלכלה

עד שנות ה-50 של המאה ה-20 החקלאות הייתה המרכיב הכלכלי המרכזי באזור. בשנות ה-60 החלה להתפתח תעשיית היי-טק. כיום נחשבת לאחת הערים העשירות בארצות הברית. כיום, הכלכלה העירונית מושפעת מעסקים שונים ומתעשיות אלקטרוניקה, ביולוגיה, כלי רכב וכו'.
איסדוד

שרידי הכפר

מאיסדוד נותרו שרידים מעטים בלבד, המפוזרים סמוך לתל אשדוד, באזור לא מיושב. על השטחים של איסדוד הוקמו מושבים אחדים: בשנת 1949 הוקם בני דרום בחלק הצפוני של אדמות איסדוד, בשנת 1950 הוקמו שדה עוזיהו ושתולים בחלק המזרחי, ובשנת 1953 הוקם גן הדרום בחלק הצפוני של אדמותיה.
מאיסדוד נשארו שרידים של חמישה מהמבנים החשובים בה. לאחר פיצוץ המסגד, נשארו שרידיו הבולטים על ראש הגבעה בסמוך לצומת אמונים, בשטח שתחום בגדר חשמלית ומוכרז כשטח פרטי. לפני מספר שנים ביצעו אנשי שימור סריקות בסמוך למבנה וסגרו אותו לאחר מכן על מנת למנוע כניסת זרים. עמודיו וקשת הכניסה שלו עדיין עומדים על תילם, אך אחוזת הקבר של סלמאן אל־פאריסי לא שרדה. מסביב למסגד מפוזרות ערימות אבנים רבות שהיו שייכות לבתים הרבים שסביבו לפני ההריסה. כ־200 מטרים דרום־מערב למסגד נמצאים שרידיהם של בתי הספר של העיירה. על קירות בית הספר לבנות ניתן לראות את סממני המלחמה, שכן הם מחוררים בקליעים רבים. בסמוך לבתי הספר נמצאים שרידיו של מבנה הח'אן הטורקי, שהיה נפוץ בארץ ישראל בעבר. המבנה הנטוש משמש כאתר צילום נפוץ לבני זוג לפני חתונתם. מבנה רביעי שנותר הוא אחוזת קברו של השייח' אבו אל־איקבאל, אחוזת הקבר היחידה ששרדה, שנמצאת מדרום לבתי הספר. מצבת הקבר בתוך המבנה מנותצת, אך המחראב של בית התפילה נותר שלם, ועליו כתוביות בערבית. בצמוד לכביש 4 נותר המבנה החמישי, שלם, נטוש, אטום ומכוסה בגרפיטי, ששימש כבית הקפה של העיירה, ושכן על הכביש הראשי שעבר בה.
Echoes

משמעות השיר

בריאיון למגזין הרולינג סטון, הסביר ווטרס שמילות השיר הן ניסיון להסביר את "הפוטנציאל שיש לכל בן אנוש בלהכיר את האנושיות של כל אדם ואדם ולכבד את זה, עם אמפתיה ולא אנטיפטיה". ווטרס גם הצהיר שיצירה זו היא הרעיון האידאולוגי שקדם ל-The Dark Side of The Moon, מאחר שב-Echoes ווטרס עצמו החל למקד את המוזיקה של פינק פלויד באנשים ובבעיות שניצבות בפני האנושות יותר מבמסעות דמיוניים לחלל ובטריפים פסיכדליים הזייתיים.

גרסאות מוקדמות ושמות אחרים

היצירה נוצרה במקור מניסיונות מוזיקליים של כל אחד מחברי הלהקה בנפרד. חלקים אלו כונו "Nothing, Parts 1-24" (כלום, חלקים 1-24). חלקים אחרים שנוצרו במסגרת היצירה נקראו "The Son of Nothing" (הבן של כלום) או "The Return of the Son of Nothing" (חזרתו של הבן של כלום). "The Return of the Son of Nothing" שימשה כדי להציג את הגרסאות המוקדמות והלא שלמות של הקטע לקהל בזמן הופעות חיות בתחילת 1971
במהלך פיתוח היצירה, מילות השיר לא היו סופיות לגמרי. השיר התייחס במקור למפגש בין שני גופים שמימיים, אבל כנראה בגלל החששות ההולכות וגדלות של ווטרס שהסגנון של פינק פלויד הופך להיות יותר ויותר רוק חלל, מילות השיר שונו לדימויים תת-מימיים במקום.
גם שם היצירה, Echoes, שונה מספר פעמים לפני ואחרי השחרור של האלבום Meddle. ווטרס, מעריץ כדורגל מושבע, רצה שהלהקה תקרא ליצירה החדשה שלה "We Won the Double" (זכינו בדאבל) כדי לחגוג את הניצחון המוחץ של ארסנל בשנת 1971, ובמהלך שני ימים רצופים בסיבוב ההופעות בשנת 1972 הוא הציג את השיר כ-"להסתכל דרך החור שברגל העץ של גרני" (התייחסות לפקסה בפרק "The £50 Cure" שבתוכנית הרדיו "The Goon Show") או כ-"מפוצצי הסכר" (על שם הסרט "The Dam Busters").

הופעות חיות

היצירה היוותה מרכיב חשוב בהופעות החיות של הלהקה בשנים 1971 עד 1975. בגרסת ההופעה Live at Pompeii היצירה חולקה לשני חלקים. בהופעות בשנים 1974 עד 1975 היצירה בוצעה עם קולות רקע של וואנטרה פילדס וקראלנה ווילאמס, ולוותה בסולואי סקסופון של דיק פרי במקום סולואי גיטרה, שהיו בהופעות בשנים 1971 עד 1973 (למעט ההופעה הראשונה בסיבוב ההופעות בארצות הברית, שבה החלק הראשון של הסולו בוצע בגיטרה על ידי גילמור והחלק השני של הסולו בוצע על ידי פרי).
השיר בוצע כאחת עשרה פעמים בסיבוב ההופעות העולמי של האלבום A Momentary Lapse of Reason בשנת 1987, אך הסינטיסייזר של רייט החליף את אורגן הפארפיסה, והרמוניית הקולות הוחלפה כדי לבצע לרייט לשיר את החלק של גילמור (הקול הנמוך) ולגילמור לשיר את החלק של רייט (הקול הגבוה). הלהקה ביצעה את השיר 11 פעמים במהלך סיבוב ההופעות הזה ולאחר מכן הפסיקה לבצע אותו, מכיוון שהם לא היו מרוצים מהביצוע של השיר. 
גילמור הקים לתחייה את השיר בסיבוב ההופעות של האלבום On an Island בשנת 2006, כאשר גילמור ורייט שרים את החלק הנמוך וג'ון קרין שר את החלק הגבוה. רייט השתמש באורגן הפארפיסה שלו במיוחד בשביל שיר זה בכל סיבוב ההופעותה. הופעות אלו נמצאות באלבום Live in Gdańsk ובסרט ההופעה Remember That Night של גילמור.