google/wiki40b huggingface dataset:
אישה תחת השפעה

תקציר העלילה

מייבל לונגטי היא עקרת בית מסורה בפרברי לוס אנג'לס, שאוהבת ומוקירה את בעלה פועל הבניין ושלושת ילדיה. ניק בעלה הוא חברותי ואהוד על עמיתיו עובדי העירייה, בעל נאמן ואוהב המתקשה לרדת לסוף דעתה של אשתו – אישה כנה, ישירה ונוירוטית שקשייה להתמודד עם תסכול חיי היומיום, הרגישות והרצון שלה לשאת חן בעיני כולם, מובילים אותה להתנהגות חריגה בעיני בני משפחתה וחבריה הקרובים. ניק מגיע למסקנה כי מייבל מסוכנת לעצמה ולילדיהם ומחליט לאשפז אותה במוסד פסיכיאטרי למשך שישה חודשים. בתקופת העדרה מגלה ניק כי המציאות בלעדיה אינה קלה יותר, ומתקשה לתפקד כהורה "נורמלי" יותר מאשתו.

הפקה

ג'ון קסאווטס, אחד מאבות הקולנוע העצמאי, כתב תסריט למחזה על פי בקשתה של אשתו - ג'ינה רולנדס (אשר מככבת בסרט בתפקיד הראשי), הוא הבין כי התפקיד כל כך רגשי ומטלטל שאשתו לא תעמוד בו במשך שמונה פעמים בשבוע רצוף והחליט לעבד אותו לסרט קולנוע. כשניסה לגייס כספים נאמר לו שוב ושוב כי אף אחד אינו מעוניין לראות אישה משוגעת בגיל העמידה. קסאווטס לאלץ למשכן את ביתו וכל רכושו, וכן לווה כספים ממשפחתו ומכריו, כולל חברו פיטר פאלק אשר שיחק לצידו ותחת בימויו בעבר, וגם בסרט זה מגלם את התפקיד הראשי. פאלק תרם מכספו האישי חצי מיליון דולרים. חברי הצוות היו חבריו, עמיתיו, וסטודנטים להוטים לקולנוע. ג'ינה רולנדס דאגה בעצמה לאיפור ותלבושות. מלבד הדמויות הראשיות השתתפו גם אמו של קסאווטס ואביה של רולנדס בתפקידים המשניים. תהליך ההפצה גם הוא נתקל בקשיים, למעשה קיבל סירוב מכל חברות ההפצה ונאלץ לפרסם ולהפיץ את הסרט בעצמו. הוא התקשר ישירות לבתי הקולנוע ושכנע אותם להציג את סרטו, הקרין את הסרט בבתי אמנות וקמפוסים של מכללות לקולנוע, וקיים דיון עם הקהל לאחר ההקרנה. הסרט הוקרן בפסטיבל סן סבסטיאן (שם זכתה ג'ינה רולנדס בפרס השחקנית והוא עצמו בפרס הבימוי). למעשה רק שנתיים מאוחר יותר החל הסרט "להמריא". רק כאשר הוקרן בפסטיבל הסרטים בניו יורק, זכה "אשה תחת השפעה" לתשומת הלב אליה ראוי.

משחק

ג'ון קסאווטס ידוע בתור במאי של שחקנים. גם בסרט זה, שרבים מציינים אותו כפסגת יצירתו של קסאווטס, מרבה להשתמש בטכניקות של אלתור. הוא אינו מסתמך על קונוונציות משחקיות ידועות ואינו עושה חזרות כלל, אלא נותן דרור ליצריהם של דמויותיו. קשה להישאר אדיש להפגנת המשחק המפעימה של ג'ינה רולנדס בתפקיד זה, התחושה הריאליסטית כמעט יוצרת אי נוחות במהלך הצפייה. גישה זו לבימוי שחקנים נחשבה חדשנית מאוד, התוצאה הייתה ונשארה עד היום אפקטיבית וחד פעמית.
הדיוויזיה ה-14 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בלייפציג, על בסיס רגימנט הרגלים ה-11 (הסקסוני) מהדיוויזיה ה-4 של הרייכסווהר, והועמדה תחת פיקוד אריך פרידריך. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-16, במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה השישית. ב-15 באוקטובר 1940 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ואף השתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-56 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגזרה המרכזית, ובכלל זה בקרב רז'ב הראשון ובקרב רז'ב השני כחלק מהארמייה התשיעית. בספטמבר 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית, ביולי 1944 לחמה הדיוויזיה במבצע בגרטיון כעתודת קבוצת ארמיות מרכז, ובאוגוסט 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השנייה. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה הרביעית, ולחמה עמה בקרבות בפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה.
מרי פאלין

ביוגרפיה

פאלין גדלה באוקלהומה, בתם של מרי ג'ו וג'וזף קופלנד. אביה כיהן כראש העיר טקומסה ולאחר מותו מילאה תפקיד זה אמה. היא בוגרת אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה. לאחר לימודיה שימשה המנהלת המקומית של רשת המלונות לקסינגטון מטקסס.
בשנים 1990 עד 1995 כיהנה כחברת בית הנבחרים של אוקלהומה, ב-1995 נבחרה לסגנית מושל אוקלהומה והייתה בכך לאישה הראשונה ולחברת המפלגה הרפובליקנית הראשונה למלא תפקיד זה בתולדות המדינה. היא נבחרה לכהונה נוספת ב-1998 וב-2002. ב-2006 התמודדה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית, היא ניצחה בסיבוב השני של הבחירות המוקדמות במפלגה הרפובליקנית ובבחירות הכלליות של המחוז החמישי זכתה ברוב של 60%. ב-2008 זכתה לכהונה נוספת לאחר שניצחה בבחירות ברוב של 66%.
ב-2010 התמודדה בבחירות למשרת מושל אוקלהומה וגברה על יריבתה מהמפלגה הדמוקרטית ברוב של 60.5%. היא נכנסה לתפקיד בינואר 2011. היא שימשה גם יושבת ראש איגוד מושלי המדינות בארצות הברית באוגוסט 2013 עד יולי 2014.
במהלך כהונה התמודדה המדינה עם סופות טורנדו קטלניות, החמורות בהן אירעו במהלך מאי 2013. סופת מור שבמהלכה הכריזה פאלין על מצב חירום, פגעה באזור מטרופולין אוקלהומה סיטי, גרמה לאלפי בתים הרוסים, לנזק המוערך בכ-2 מיליארד דולר ול-24 הרוגים במדינה. ימים ספורים לאחר סופת מור פגעה במדינה סופת אל רינו, שהייתה בעלת העוצמה הגדולה ביותר שנמדדה מעולם וגרמה ל-8 הרוגים.
פאלין תומכת בעונש מוות, ב-2014 פסלה את החלטת בית המשפט העליון של אוקלהומה לעיכוב ביצוע עונש המוות של קלייטון לוקט, שחטף, עינה, אנס באכזריות ורצח צעירה בת 19. החלטת בית המשפט הייתה על רקע ערעור כי השימוש בסם מרדים חדש על בסיס מידזולם, בעקבות הפסקת ייצור הסם שהיה נהוג עד אז, עלולה לא להשפיע ובכך לגרום לכאב עז כתוצאה מהשימוש מהחומרים בזריקות הרעל בשלבים הבאים של ההוצאה להורג. ההוצאה להורג עצמה שאירעה באפריל 2014 השתבשה לאחר שהסם המרדים לא פעל כהלכה, מה שגרם ללוקט להתענות במשך 43 דקות עד שמת מדום לב. ב-2015 אישרה לראשונה בארצות הברית שימוש בגז חנקן לצורך הוצאה להורג.
פאלין היא אם לשני ילדים מנישואיה הראשונים לג'וזף פאלין. ב-2009 נישאה בשנית לוורן כריסטינסנס שלו ארבעה ילדים.
רק שתבואי

בהופעות

את השיר שרה פלס בסיבוב ההופעות של "איך שהשמש תזרח". את השיר היא שרה לראשונה בהופעה שלה בהבימה, במהלכה חשפה את הריונה וסיפרה על השיר.
בהמשך סיבוב ההופעות היא שרה את השיר וסיפרה על כתיבתו ועל הקדשתו לביתה.

הקליפ

לשיר צולם קליפ שפורסם ב-15 באוקטובר 2013, כשבועיים לאחר יציאת הסינגל.
הקליפ צולם במהלך הופעתה של פלס בהבימה בתאריך ה-16 באוגוסט 2013.
צ'ונגג'ין

היסטוריה

צ'ונגג'ין הייתה כפר דייגים קטן עד לסיפוח האימפריה הקוריאנית (1897–1910) על ידי יפן בשנת 1910. שנת היווסדה לא ידועה. פירוש האותיות הסיניות המייצגות את שמה הוא "מעבר הנהר".
במהלך מלחמת יפן-רוסיה (1904-1905), נחתו כוחות יפניים בצ'ונגג'ין וייסדו במקום בסיס אספקה, לאור קרבתו לקווים הקדמיים של מנצ'וריה. היפנים נשארו שם גם לאחר תום המלחמה ובשנת 1908 הכריזו על העיר כנמל פתוח לסחורות קוריאניות וכנקודת קצה עבור סחורות המגיעות מסין. בתקופה זו נודעה העיר בשם "סֵיישִין" (מפני שכך מבוטאות אותיות השם הסיניות על ידי יפנים).
בשנת 1945 נכבשה העיר, לאחר התנגדות קלה, על ידי הסובייטים, כמה ימים בלבד לפני סיום מלחמת העולם השנייה. תחת שלטון צפון קוריאה, העיר נשארה מרכז תעשייתי וצבאי חשוב.
ראם

בתנ"ך

הראם מוזכר שמונה פעמים בתנ"ך, והוא סמלו של שבט אפרים. בחלק מהמקרים משמש כמטאפורה לאלוהים לפי פירושו של רבי סעדיה גאון או לסגולת עם ישראל לפי ראב"ע במופעיו במקרא:
כְּתוֹעֲפֹת רְאֵם לוֹ
— ספר במדבר, פרק כ"ג, פסוק כ"ב
בְּכוֹר שׁוֹרוֹ הָדָר לוֹ וְקַרְנֵי רְאֵם קַרְנָיו בָּהֶם עַמִּים יְנַגַּח
— ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק י"ז
וְיָרְדוּ רְאֵמִים עִמָּם וּפָרִים עִם-אַבִּירִים
— ספר ישעיהו, פרק ל"ד, פסוק ז'
וַיַּרְקִידֵם כְּמוֹ-עֵגֶל לְבָנוֹן וְשִׂרְיֹן כְּמוֹ בֶן-רְאֵמִים
— ספר תהילים, פרק כ"ט, פסוק ו'
וַתָּ֣רֶם כִּרְאֵ֣ים קַרְנִ֑י בַּ֝לֹתִ֗י בְּשֶׁ֣מֶן רַענָֽן
— ספר תהלים, פרק צ"ב, פסוק י"א
על אף היותו חיה כשרה לכאורה, הראם אינו מוזכר בתורה בשמו ברשימת היונקים הכשרים בספר דברים:
זֹאת הַבְּהֵמָה אֲשֶׁר תֹּאכֵלוּ: שׁוֹר, שֵׂה כְשָׂבִים וְשֵׂה עִזִּים. אַיָּל וּצְבִי, וְיַחְמוּר; וְאַקּוֹ וְדִישֹׁן, וּתְאוֹ וָזָמֶר.
— ספר דברים, פרק י"ד, פסוקים ד'-ה'.
ייתכן כי ברשימה זו הראם מזוהה כדישון, או נכלל אתו תחת שם קיבוצי, כפי שאייל וצבי כוללים מספר מינים.

לקריאה נוספת

אלישבע דיין, החי במקרא: יונקים, ירושלים תשע"ח. עמ' 220.
התיקון העשירי לחוקת ארצות הברית

התיקון העשירי לחוקת ארצות הברית (באנגלית: Tenth Amendment) הוא התיקון האחרון במגילת הזכויות בחוקת ארצות הברית. התיקון מציין כי לממשל הפדרלי ניתנות רק הסמכויות אשר ניתנו לו במסגרת החוקה.
קיימת מחלוקת לגבי המשמעות של תיקון זה לחוקה. חוגים ליברטריאנים טוענים שתיקון זה אוסר על הממשלה הפדרלית פעולות רבות שהיא עושה, כמו מעורבות בחינוך, בריאות, תעסוקה, איכות הסביבה ורווחה. לעומת זאת, בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין ארצות הברית נגד ספראג, משנת 1931 קבע שהתיקון ה-10 היא אמיתה וכדבריהם: "אין בו כדי להוסיף דבר לחוקת ארצות הברית".

מחלוקות הנוגעות לפדרליזם

מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 ותוכנית הניו דיל של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלנו רוזוולט, טענו רבים כי תוכניות אלה סותרות את התיקון לחוקה וכי המדינה פועלת מכוח סמכויות אשר מעולם לא ניתנו לה.
בניגוד לטענות אלה, הסתמך הקונגרס על פסקת המסחר ופסקת הסעד הכללי בחוקה כפסקאות המקנות לקונגרס סמכויות רבות להעביר חוקי מיסוי ולדאוג לתושבים - עמדה שבית המשפט העליון קיבל.
ממשלת ארצות הברית משתמשת בסמכויות שונות כדי לכפות על המדינות לחוקק חוקים אשר אין בסמכות הקונגרס לחוקק. לדוגמה איסור נסיעה במדינות השונות מעל 89 קמ"ש (55 מילים לשעה) - על ידי חקיקת חוק המונע מימון פדרלי של בניית כבישים (פעולה שבסמכות הקונגרס מכוח פסקת המסחר) - ממדינות אשר מסרבות לחוקק את חוק המהירות המקסימלית.
בשנת 1995 ביטל בית המשפט העליון של ארצות הברית חוק פדרלי האוסר על נשיאת נשק בקרבת בתי ספר, במסגרת פסק דין ארצות הברית נגד לופז (514 U.S. 549). בית המשפט קבע כי אין מכוח החוקה סמכות לממשל הפדרלי לחוקק חוק זה, וכן אין הוא נופל בגדר פסקת המסחר. פסק הדין לא איזכר תיקון זה לחוקה.
סרג' לנדסמן

סרג' לנדסמן (ידוע גם כ"ישראל בן-ארצי", וינה, 1928–1998) נחשב לאבי תורת המכ"ם בישראל.
נולד בווינה להורים מתבוללים ולאחר השואה עבר לאיטליה, ובשנת 1951 סיים את לימודי ההנדסה באוניברסיטת רומא וקבל תואר מהנדס.
בשנת 1952 החל לעבור בחברת מיקרולמבדה ועסק בפיתוח המכ"מים הראשונים שפיתחו האיטלקים לאחר מלחמת העולם השנייה - SGB ו-TPSID. לאחר מספר שנים הפך להיות מנהל מחלקת המחקר ופיתוח בחברה.
בשנת 1959 עבר לעבוד בחברת SISPRE ובשנת 1961 היגר לצרפת והתקבל לעבודה בחברת CSF (תומפסון) כאחד ממנהלי ההנדסה של החברה.
בתפקיד זה עסק בין היתר בפיתוח מכ"ם סירנו עבור מטוס המיראז' 3.
בתקופה שקדמה למלחמת ששת הימים חל מהפך בנפשו של לנדסמן - הוא התחבר ליהדותו וחש הזדהות עמוקה עם העם היהודי ומדינת ישראל הנלחמת על חייה, וכשנה לאחר המלחמה, בשנת 1968, עלה לישראל והחל מיד לעבוד בחברת אלתא. בעבודתו זו התגלה כמומחה בינלאומי בתורת המכ"ם, ותרם תרומה מכרעת להתפתחות הטכנולוגית בתחום המכ"ם בחברה ובמדינת ישראל.
למרות הצלחתו, הוא התקשה להסתגל לבירוקרטיה ולעבודת מטה קפדנית במפעל גדול, ובשנת 1973 פרש להקים חברה משלו - חברת מא"ל (מעבדה אלקטרונית לנדסמן). 
מאוחר יותר הוא הקים שתי חברות נוספות - אסטרס ואלפין. 
בנובמבר 1982 העביר את חברת מא"ל לחברת אלתא.
במשך כ-20 שנה (עד שנת 1993) המציא מספר רב של המצאות בתחום המכ"ם והלוחמה האלקטרונית, שחלק מהן עדיין מסווגות. במהלך השנים זכה בפרס ביטחון ישראל (1974), פרס חיל האוויר (1982), בציון לשבח של פרס ביטחון ישראל (בשנת 1984) ובפרס ראש מפא"ת לחשיבה יוצרת (בשנת 1994). 
פרויקטים רבים שבשימוש מערכת הביטחון כיום, החלו ברעיונות ובפיתוחים של לנדסמן. הוא תרם תרומה מכרעת לביטחון ישראל בתחום המכ"מים הימיים (על ספינות הטילים), המכ"מים המוטסים (במטוס הכפיר ובפרויקט הלביא), מכ"מי בקרת אש, מערכות התרעה למטוסים מפני טילים (מהם צמחה מערכת ה-Flight Guard), מכ"מי סריקה אלקטרונית (Phased Array) המהווים חלק מגוף המטוס (בשימוש במטוסי הפלקון), הגנה אקטיבית על רכב קרבי (באמצעות מכ"ם) ופיתוחים רבים נוספים.
מעבר לתרומתו הטכנית מבצעית, תרם לנדסמן תרומה חשובה בטיפוח דור המשך של מהנדסים ומדענים צעירים שממשיכים כיום את דרכו ורעיונותיו.
לנדסמן התחתן עם לינה פיסטויה (רחל בן ארצי) בשנת 1957, והיה אב לשלושה ילדים.
נסיכות אנהלט-דורנבורג

היסטוריה

בשנת 1667 מת יוהאן השישי, נסיך אנהלט-צרבסט, ובעקבות כך חולקה נחלתו בין בניו: קרל ירש את נסיכות אנהלט-צרבסט, אנטון גינטר ירש את נסיכות אנהלט-מיהלינגן, ואילו יוהאן לודוויג הראשון ירש את נסיכות אנהלט-דורנבורג. לאחר מותו של יוהאן לודוויג הראשון בשנת 1704, ירשו אותו חמשת בניו במשותף. בשנת 1742 מת יוהאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט ללא ילדים, ויוהאן לודוויג השני וכריסטיאן אוגוסט ירשו גם את נסיכות אנהלט-צרבסט. בתחילה שלט יוהאן לודוויג השני בצרבסט, בעוד כריסטיאן אוגוסט נשאר בשטטין, אולם בשנת 1746 מת יוהאן לודוויג, וכריסטיאן אוגוסט נאלץ לעבור לצרבסט.
על שוטים ואנשים

תקציר עלילה

דרק "דל בוי" טרוטר (בגילומו של דייוויד ג'ייסון) הוא סוחר טיפוסי מדרום לונדון. הוא גר בדירה של המועצה בבית רב קומות, דירה 127 בבית נלסון מנדלה, בשכונת פקהאם שבדרום לונדון. אם כי הצילומים נערכו במגדל הרלץ' באקטון ומאוחר יותר בבריסטול. בבית גרים איתו אחיו הצעיר רודני טרוטר (ניקולס לינדהרסט) והסבא הישיש (לנרד פירס). אמם ג'ואן מתה כשרודני היה ילד, ואביהם הסתלק זמן מה אחר כך. דל הפך לראש המשפחה והיה דמות אב לרודני. למרות הפרש הגילים ביניהם, האישיות והמראה השונים שלהם, בין האחים יש קשר ממושך והדוק.
העלילה מתמקדת בעיקר בנסיונותיהם חסרי התוחלת של האחים דל ורודני להתעשר ולהפוך למיליונרים באמצעות תוכניות מפוקפקות לקנייה ומכירה של מוצרים באיכות ירודה ובלתי חוקיים. בין המוצרים שהם מנסים למכור מצלמות וידאו של הצבא הרוסי, צבע צהוב בוהק, ובובות מין הממולאות בגז נפיץ. הם מחזיקים ואן בעל שלושה גלגלים מדגם רלייאנט ריגל. השם המסחרי שלהם הוא "Trotters Independent Traders" והם סוחרים בעיקר בשוק השחור. הם אינם משלמים מיסים, וגם אינם דורשים כסף מהמדינה. כדבריו של דל "הממשלה לא נותנת לנו כלום, אז אנחנו לא נותנים כלום לממשלה".
בתחילה היו הדמויות העיקריות דל בוי, רודני וסבא, ועם הופעות מזדמנות של מטאטא הרחובות טריגר (רוג'ר לויד-פק) ושל סוחר המכוניות המשומשות בויסי (ג'ון צ'אליס). עם הזמן נוספו שחקנים חדשים, רובם מיושבי הפאב "נאגס הד", כגון בעל הפאב מייק (קנת' מקדונלד), נהג המשאית דנזל (פול בארבר) מיקי פירס הצעיר (פטריק מארי), ואשתו הפלרטטנית של בויסי, מרלין (סו הולדרנס). אמנם במרכז הסדרה היו בני משפחת טרוטר, שאר הדמויות צברו פופולריות בזכות עצמן, ותרמו לסיפורי העלילה וההומור.
עם השנים התרחבו סיפורי העלילה, ולעיתים נוספה דרמה לקומדיה. הפרקים הראשונים היו עצמאיים ברובם, ובמשך הזמן התפתחו קווי עלילה מתמשכים שהוזכרו שוב בפרקים הבאים. הסבא נפטר, אחרי שהשחקן שגילם אותו נפטר, וצורף לסדרה אחיו הצעיר הדוד אלברט (באסטר מריפילד). אחרי שנים רבות של חיפושים מוצאים גם דל בוי וגם רודני בנות זוג בדמותן של ראקל (טסה פיק-ג'ונס) וקסנדרה (גווינת' סטרונג). לדל בוי וראקל נולד ילד דמיין (שגולם על ידי חמישה שחקנים, האחרון שבהם היה בן סמית'). רודני וקסנדרה מתחתנים, נפרדים ואז חוזרים שוב להיות יחד. קסנדרה מפילה את עוברה, אבל לבסוף נולד לה ולרודני תינוק. רודני מגלה מי הוא אביו האמיתי. בסופו של דבר מצליחים האחים טרוטר להפוך למיליונרים, ואז הם מפסידים את כל הונם, ואחר כך מצליחים להחזיר לעצמם חלק מרכושם.

אתרי צילום

על אף שמקום ההתרחשות של הסדרה הוא בפקהאם שבלונדון, רוב הפרקים צולמו בבריסטול ובסביבותיה. חזית הבניין "בית נלסון מנדלה" צולם ב"וייטמיד האוס" באשטון שבבריסטול. רוב הצילומים נערכו במרכז הטלוויזיה של ה-BBC  בלונדון.
אדוארד ב. לואיס

ביוגרפיה

לואיס נולד וגדל בפנסילבניה, בתיכון קרא על מחקרם של הגנטיקאים תומאס האנט מורגן ואלפרד סטרוטוונט בנוגע לדרוזופילה (זבוב הפירות), אחד מאורגניזמי המודל העיקריים בגנטיקה, והחל להתנסות בגידול וריבוי של הזבובים בעצמו. כמוזיקאי מוכשר זכה לואיס למלגת לימודים באוניברסיטת באקנל המקומית אך לאחר שנה עזב לטובת לימודי ביוסטטיסטיקה באוניברסיטת מינסוטה, אותם סיים תוך שנתיים ב-1939. במהלך לימודיו המשיך להתנסות במחקרים גנטים על זנים חדשים של Drosophila melanogaster. לאחר סיום התואר הראשון עבר לואיס למכון הטכנולוגי של קליפורניה בו סיים ב-1942 את לימודי הדוקטורט תחת הנחייתו של סטרוטוונט. בשנים אלו פיתח את מבחן הקומפלמנטציה (cis-trans test). 
בסיום לימודיו גויס לואיס לחיל האוויר האמריקני, הוא למד קורס במטאורולוגיה ונשלח כחזאי לזירת האוקיינוס השקט. בסיום המלחמה חזר לעבוד בקאלטק, ב-1956 מונה לפרופסור לביולוגיה במכון וב-1966 למחזיק הקתדרה על שם תומאס האנט מורגן. במשך שנים מחקריו לא זכו לתשומת לב רבה ושיטותיו הפכו למיושנות עם התפתחות הביולוגיה המולקולרית, אך לאחר שמדענים בקאלטק, בהם דייוויד הוגנס, הסתייעו בידע של לואיס לצורך שיבוט של גנים הומיאוטיים ומיפוי הגנום של הדרוזופילה, הם גילו אזור הומולוגיה, כפי שלואיס חזה במחקריו במשך שנים רבות. 
ב-1989 זכה לואיס בפרס וולף לרפואה "על הוכחת קיומה וחקירתה של הבקרה הגנטית של התפתחות חלקי הגוף באמצעות גנים הומיאוטיים", ב-1990 במדליה הלאומית למדעים, ב-1991 בפרס לסקר למחקר רפואי וב-1995 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה יחד עם כריסטיאנה ניסליין-פולהרד ואריק וישאוס על בקרה גנטית של שלבים מוקדמים בהתפתחות עוברית.
לואיס היה חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
 בחברה הפילוסופית האמריקאית, באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ועמית זר בחברה המלכותית הבריטית. 
לואיס היה נשוי ואב לשלושה בנים.
טורו אוהירה

חייו

לאחר לימודי מכינה באוניברסיטה העירונית של טוקיו, טורו סיים לימודי פוליטיקה של המדע והכלכלה באוניברסיטת מייג'י. בשנת 1954 הצטרף טורו למערכת השידור היפנית, שם הוא נעשה לקריין ומפיק. בשנת 1955 בפתיחת מערכת השידור של טוקיו, טורו התגייס לחברה תאטרלית. ב-1958, טורו עזב את החברה כדי להיות מדבב.
טורו נודע בדיבוב נבלים קפדנים ודמויות בדחניות.
פרסומו בא מדיבוב דארת' ויידר בסדרת הסרטים מלחמת הכוכבים (בפרק 3: נקמת הסית', טורו חזר לדבב את דארת' ויידר לקראת הסוף), הומר סימפסון ממשפחת סימפסון, דוקטור נאמבו קוזאבורו (דוקטור בנג'מין ברייטהד) מסדרת גאטשאמן, פיט השחור מסדרות דיסני ועוד.
מלבד דיבוב סדרות זרות וסרטים זרים, טורו קריין בסדרות טוקוסאצו (בקצרה = אפקטים מיוחדים יפניים), בעיקר של חברת "טואי". הוא קריין את הסדרות הראשונות של סופר סנטאי עד שנת 1983, וחזר בשנת 1992 כשהיה קריין בסדרה "Kyoryu Sentai Zyuranger" (הסדרה ששימשה את הבסיס ל"מייטי מורפין פאוור ריינג'רס" באמריקה תחת שרביטו של חיים סבן). בנוסף, בסדרה Choriki Sentai Ohranger (1995) טורו דיבב את הקיסר באקוס וורת' (שבגרסה האמריקאית שלה, "פאוור ריינג'רס זיאו", נקרא מונדו) . טורו גם קריין בסדרות הגיבורים המטאליים בשנות ה-80, ובין השאר בסדרות: "שיידר" ו"ספילבן" (שהפכו ביחד באמריקה ל-"VR טרופרס", גם כן תחת ידיו של סבן).
במרץ 2007, זכה טורו בפרס ההצלחה בטקס הראשון של פרסי הדיבוב.
בשנותיו האחרונות, טורו נראה כנציג הפקת אוהירה. הוא נפטר ב-12 באפריל 2016.
דני בר

ביוגרפיה

דני בר נולד בשנת 1955 בטבריה. בנעוריו למד בכפר הנוער בן שמן, ובשנת 1973 סיים את לימודיו והתגייס לחטיבת גולני. עם שחרורו החל לעבוד במשרד ראש הממשלה עד לפרישתו בשנת 2000.  
בין השנים 2001-2008 ניהל את כפר הנוער בן שמן.  
בשנת 2003 יצא לאור ספרו הראשון "שהיד", שזכה לחשיפה תקשורתית גדולה והפך לרב מכר. 
בשנת 2013 יצא לאור ספרו השני "החצר הפנימית", רומן היסטורי המבוסס על פרשה שהסעירה את היישוב היהודי לפני קום המדינה וזכתה לכינוי "פרשת בן שמן". ב-22 בינואר 1940, פשטו אנשי הבולשת הבריטית בפיקודו של ג'פרי מורטון, מי ששנתיים לאחר מכן רצח את אברהם שטרן מפקד הלח"י, על כפר הנוער בן שמן וחשפו את מצבורי הנשק הרבים שהוסתרו במקום. הספר מתחקה אחר עקבות המרגל שהסגיר את סודות הכפר ולאחר תחקיר עמוק ויסודי הוא מביא לחשיפתו. 
בשנת 2019 תורגם הספר "שהיד" לאנגלית ויצא לאור באמזון תחת השם "The Shahid's widow".
אילפא

בבית מדרשו של רבי יהודה הנשיא

אילפא היה תלמידו של רבי יהודה הנשיא, אצלו למד יחד עם חברו רבי יוחנן. במסכת תענית דף כ"ד א' מובא כי כאשר רבי יהודה הנשיא גזר תענית ציבור בעקבות עצירת גשמים בארץ ישראל, נשלח אילפא לשמש כשליח ציבור, ותפילתו התקבלה באופן מיידי, כאשר אמר בתפילת העמידה משיב הרוח - נשבה הרוח וכאשר אמר "מוריד הגשם" ירד גשם מהשמים. רבי יהודה הנשיא שהתפלא שאל את אילפא לפשר מעשיו, ואילפא סיפר לו כי הוא מתגורר בכפר שבו כל תושבי הכפר עניים מרודים, הוא עצמו - שהיה עני מרוד ככל תושבי הכפר - היה היחיד שהתאמץ להשיג יין להבדלה וכך הוציא את כל תושבי הכפר ידי חובתם.

עם רבי יוחנן

הוא היה חברו של רבי יוחנן, ומוזכר תמיד לפניו. בתלמוד (תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ"א, עמוד א') מובא כי אילפא ורבי יוחנן, שהיו שניהם עניים מרודים החליטו לצאת לעסוק במסחר לפרנסתם. כאשר הגיעו ללון בדרך ליד גדר, שמע רבי יוחנן שני מלאכי השרת שמשוחחים ביניהם, והאחד אומר לחברו "הבה נפיל את הגדר על שניהם, שעוזבים חיים עולם ועוסקים בחיי שעה, נענה השני: לא נעשה זאת, כי יש אחד משניהם שעתיד להתפרסם בעולם ועדיין לא הגיע זמנו למות. היחיד מבין השניים ששמע את השיחה היה רבי יוחנן, ולכן הוא הבין שהכוונה היא אליו. הוא עזב את אילפא בנימוק "בואו ונקיים את הפסוק "כי לא יחדל אביון מקרב הארץ"" והלך ללמוד, בעוד אילפא עובד לפרנסתו. 
לאחר תקופה קצרה, הוכתר רבי יוחנן כראש ישיבת טבריה. כאשר הגיע אילפא לטבריה ושמע את הבשורה הוא הצטער על כך, וחבריו אמרו לו שלו היה גם הוא יושב ולומד כמו רבי יוחנן היה הוא מוכתר לראשות הישיבה. כאשר שמע זאת אילפא הלך ונתלה בתורן הספינה. ואמר: גם עתה, בקי אני בכל התורה. אם יבוא אדם וישאל אותי בתוספתא שנשנית בבית מדרשם של רבי חייא ורבי אושעיא ולא אדע לענות, אפיל את עצמי מן התורן. זקן אחד ששמע זאת בא ושאל אותו שאלה מסובכת אודות ברייתא מסוימת שלא ידוע איזה תנא שנה אותה, ואילפא הסביר לו את הברייתא במקום.
מעשה זה קיבל פרשנויות רבות בקרב החוקרים. אחת מהן מתייחסת לעובדה המעניינת, שלאחר שרבי יוחנן שומע את המלאכים הסבורים שדינו של המשלב תורה עם פרנסה - מוות, הוא אינו מעביר את הסיפור לאילפא. יש המסבירים שרבי יוחנן הסיק מכך שאילפא לא שמע את דו השיח בין המלאכים, כי ייתכן שאכן דווקא לרבי יוחנן מיועד תפקיד לימוד התורה תוך כדי ניתוק מוחלט מעבודה מפרנסת ומהעולם הזה, בעוד שמאילפא לא מצפים משמים שיעשה צעד זה, שאינו מהווה לו סיכון. השאלה בין עיסוק בתורה לצד חיי פרנסה לא הייתה ככל הנראה שאלה של חיים ומוות, שהרי אנו מוצאים אותם יושבים לאכול תחת העץ, וככל הנראה מדובר היה בשאלה של לימוד תורה מתוך חיי עוני מול שילוב תורה בחיי עושר והרחבת הדעת.
אילפא מוזכר בתלמוד פעמים נדירות יחסית. אחת מהם היא במסכת גיטין בה הוא דן אודות אדם שנטל את ידיו לחצאין, כלומר מחצית מכף היד ואחריה עוד מחצית מכף היד, ובשעה שנוטל את המחצית השנייה עדיין רטובה המחצית הראשונה בשיעור התלמודי של טופח על מנת להטפיח (כמות רטיבות שהנוגע בה יכול לחזור ולהרטיב דבר אחר), האם ניתן להחשיב את הנטילה כנעשית בבת אחת (שהרי הנטילה הראשונה עוד קיימת במקצת על ידי המים שעדיין טופחים על כף היד) או לא.
רבי נחמיה

בתוספתא

לו מיוחסת כל תוספתא ללא ציון דברי אומרה, כדברי ר' יוחנן: "דאמר רבי יוחנן: סתם מתניתין - רבי מאיר, סתם תוספתא - רבי נחמיה, סתם ספרא - רבי יהודה, סתם ספרי - רבי שמעון, וכולהו אליבא דרבי עקיבא". אך רב שרירא גאון מסייג אמירה זו, וכותב כי אין משמעות הדבר שמה שנאמר ללא ציון הוא מדברי רבי נחמיה, אלא שדבר הלכה זה עבר במסורת באמצעות בית המדרש של רבי נחמיה.

במשנה

יש הסוברים שרבי נהוראי הוא רבי נחמיה - "תנא: לא רבי נהוראי שמו אלא רבי נחמיה שמו".
רבי נחמיה מצוטט אך מעט במשנה, ב-19 מקומות, מתוכן שלושה מקומות בדברי אגדה. בתלמוד מוזכרות מחלוקות רבות של רבי יהודה ורבי נחמיה, כגון מה אמר ברק לדבורה הנביאה - לפי רבי יהודה הוא אמר אם תלכי עמי לקדש נפתלי אלך עמך לתל חצור, ואילו רבי נחמיה אומר שברק אמר אם תלכי עמי לשירה אלך עמך למלחמה. או על הפסוק: "ותשלח את אמתה" (ספר שמות, פרק ב, 5) - רבי יהודה אומר שבת פרעה שלחה את ידה למשות את התיבה של משה ונעשה לה נס וידה התארכה אמות רבות, ואילו רבי נחמיה אומר שהיא שלחה את שפחתה.
רבי נחמיה פסק שכאשר יש עד אחד שמוסר עדות, ושני עדים פסולים בגלל קרבתם שמעידים נגד עדותו הם נאמנים יותר ממנו. יש המייחסים לרבי נחמיה את חיבור "משנת המידות", הספר העברי הראשון בגאומטריה.

משפחתו

בנו רבי יהודה ברבי נחמיה, למד לפני רבי טרפון, אך נפטר בצעירותו מפני פגיעה בכבודו של רבי טרפון, שלא במתכוין, לאחר שרבי עקיבא ניבא את פטירתו.
בר טימור

קריירה

טימור נולד וגדל בחיפה למד בבית ספר נופים ברמת בגין, ושיחק בקבוצות הנוער של הפועל חיפה ומכבי חיפה. בעונת 2009/2010 שב לשחק במדי הפועל חיפה. הוא צורף לסגל הקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגה הלאומית בכדורסל, בעודו תלמיד בכיתה י"ב. במקביל שיחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר הריאלי, שזכתה באותה שנה באליפות ליגת העל לתיכונים. בעונת 2010/2011 עבר טימור לקבוצת הפועל קריית טבעון.
בעונת 2011/2012 עבר להפועל תל אביב תחת המאמן ארז אדלשטיין ומספר שחקנים צעירים מבטיחים נוספים כגון אבירם זליקוביץ' ויותם שירן. בתום העונה העפילה הקבוצה לליגת העל בכדורסל. הוא נשאר בקבוצה גם בעונת 2012/2013, שהייתה העונה הראשונה שלו בליגת העל. בסיום העונה נבחר לתגלית העונה.
בעונת 2013/2014 הצטרף למועדון הגרמני אלבה ברלין. בברלין הספיק טימור לשחק עשרה משחקים בלבד, בהן מיעט לקבל דקות בטרם נפצע ולא שב לשורות הקבוצה באותה העונה אך הקבוצה זכתה בגביע הגרמני בכדורסל והפסידה את תואר האליפות בגמר. בסיום העונה הוא שוחרר מהקבוצה, וחתם בהפועל ירושלים. לקראת עונת 2017/2018 האריך טימור את חוזהו בקבוצה בשלוש שנים.
ב-17 ביולי 2019 האריך טימור את חוזהו בהפועל ירושלים בשנתיים נוספות.

בנבחרות ישראל

טימור שיחק גם בנבחרות הקדטים, הנוער והעתודה של ישראל. בשנת 2008 שיחק במדי נבחרת הקדטים שסיימה במקום ה-11 באליפות אירופה שנערכה בקייטי שבאיטליה.
בשנת 2009 עבר לשחק בנבחרת הנוער, והשתתף עמה באליפות אירופה שנערכה במץ שבצרפת. הנבחרת סיימה בטורניר זה במקום ה-15, וירדה לדרג ב'. באליפות אירופה לנוער לקבוצות מדרג ב' שנערכה בתל אביב ב-2010, הוביל טימור את טבלת מוסרי האסיסטים של הטורניר כולו (5.8 בממוצע למשחק) והוביל את קלעי הנבחרת עם 12.8 נקודות בממוצע למשחק. הנבחרת סיימה את הטורניר במקום הרביעי, ולא הצליח להעפיל לדרג א'.
בשנת 2011 שיחק לראשונה במדי נבחרת העתודה, ששיחקה באליפות אירופה דרג ב' שנערכה בסרייבו. טימור היה מוסר האסיסטים הבולט בנבחרת (4.1 בממוצע למשחק), אך הנבחרת רשמה הופעה חלשה, וסיימה במקום ה-11. באליפות שנערכה בסופיה ב-2012 דורג טימור שלישי בטבלאות האסיסטים (4.6 בממוצע למשחק) והחטיפות (2.9 בממוצע למשחק), והוביל את קלעי הנבחרת עם 15.4 נקודות למשחק. בטורניר זה סיימה הנבחרת במקום השלישי, והצליחה לחזור לדרג א' לאחר 3 שנים בדרג ב'.
בשנת 2015, במסגרת אליפות אירופה בצרפת, שיחק טימור במשחק אחד במדי נבחרת ישראל.