google/wiki40b huggingface dataset:
נבחרת איטליה בכדורמים

משחקים אולימפיים

נבחרת הכדורמים של איטליה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אנטוורפן (1920) ומאז אולימפיאדת לונדון (1948) היא משתתפת בהם ברציפות.

אלופה אולימפית

נבחרת איטליה זכתה בתואר האולימפי 3 פעמים. באולימפיאדת לונדון (1948) ניצחה את שלוש יריבותיה בבית הגמר, הונגריה, הולנד ובלגיה. באולימפיאדת רומא (1960) היה זה לאחר שגברה על ברית המועצות ויוגוסלביה, וסיימה בתיקו עם הונגריה. באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה בתואר בפעם השלישית, לאחר שבחצי הגמר גברה על נבחרת המשלחת המאוחדת ובמשחק הגמר ניצחה, לאחר הארכה, את נבחרת ספרד.

סגנית אלופה אולימפית

נוסף לכך, זכתה איטליה פעמיים במדליית כסף, באולימפיאדת מונטריאול (1976), כשדורגה שנייה אחרי הונגריה בבית הגמר שכלל שש נבחרות ובאולימפיאדת לונדון (2012).

אליפויות העולם

נבחרת איטליה השתתפה בכל אליפויות העולם בכדורמים, מאז נערכו לראשונה בבלגרד ב-1973. בהופעת הבכורה שלה סיימה במקום הרביעי. באליפות העולם שנערכה ב-1975 בסנטיאגו דה קאלי, זכתה במדליית הארד, לאחר שבבית הגמר סיימה בתיקו את משחקיה עם הונגריה וברית המועצות, וגברה על נבחרת קובה. בשנת 1978 הוכתרה לראשונה כאלופת העולם, באליפות שנערכה במערב ברלין. בבית הגמר גברה על נבחרות הונגריה ויוגוסלביה, וסיימה בתיקו את משחקה עם נבחרת ברית המועצות.
באליפות העולם שנערכה בגואיקיל ב-1982 איבדה איטליה את תוארה והסתפקה במקום התשיעי. בזו שנערכה במדריד ב-1986 זכתה במדליית הכסף, לאחר שגברה בחצי הגמר על ארצות הברית וניצחה במשחק הגמר את נבחרת יוגוסלביה. באליפות הבאה, שנערכה בפרת' ב-1991, סיימה במקום השישי. ב-1994 אירחה איטליה את אליפות העולם, ברומא. היא ניצחה בכל משחקיה בטורניר, ולאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת ספרד, הוכתרה כאלופת העולם בפעם השנייה בתולדותיה. 
האליפות הבאה נערכה שוב בפרת', ואיטליה סיימה בה במקום החמישי. באליפות שנערכה בפוקואוקה ב-2001 סיימה במקום הרביעי, לאחר הפסד בחצי הגמר לנבחרת ספרד, ובמשחק על מדליית הארד לנבחרת רוסיה. באליפות שנערכה ב-2003 זכתה במדליית הכסף, לאחר ניצחון על נבחרת יוון בחצי הגמר, והפסד להונגריה בגמר. בשתי האליפויות הבאות הודחה איטליה בשלב רבע הגמר. מונטריאול 2005 סיימה במקום השמיני, במלבורן 2007 סיימה במקום החמישי.
בשנת 2009 אירחה רומא בפעם השנייה את אליפות העולם. בניגוד לאליפות הקודמת אותה אירחה, ושהעניקה לה את התואר העולמי, רשמה איטליה את האליפות החלשה בתולדותיה, וסיימה במקום ה-11 בלבד. שנתיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בשנחאי, הייתה התמונה שונה לחלוטין. היא גברה על נבחרת קרואטיה בשלב חצי הגמר, ולאחר שניצחה גם את נבחרת סרביה, הוכתרה כאלופת העולם בפעם השלישית בתולדותיה.
 ‏(4): 1978, 1994, 2011,  2019  
 ‏(2): 1986, 2003 
 ‏(1): 1975
מקום רביעי (2): 1973, 2001 

מקום חמישי (2): 1998, 2007 
 
מקום שישי (1): 1991 
 
מקום שמיני (1): 2005

טורנירים נוספים

איטליה השתתפה 7 פעמים בטורניר ליגת הכדורמים העולמית, בין 2002 ל-2008. בשנת 2003 זכתה במדליית כסף. כן השתתפה 13 פעמים בגביע העולם בכדורמים, בין 1979 ל-2006. היא זכתה פעם אחת במדליית הזהב (1993), 3 פעמים במדליית הכסף (1989, 1995 ו-1999) ופעם אחת במדליית הארד (1983).
מגדלי K

מגדלי K הוא מתחם מגורים באשדוד שכולל שני גורדי שחקים. גובהם 148 מטר, ולכן דורגו ברשימת 30 גורדי השחקים הגבוהים בישראל בעת חנוכתם.
במגדל הראשון יש קומת מסחר, שש קומות של משרדים, 28 קומות של מגורים וכשש קומות לחניה. בקומת המסחר ישנן מסעדות, חנויות הלבשה, בתי קפה ובנק. בבנייני המשרדים שוכנים עורכי דין, יועצים פיננסיים, חדר כושר ענק ומכוני קוסמטיקה. המגדלים ממוקמים ברובע הסיטי שבאשדוד, בפינת הרחובות הרצל וירושלים.
בניית המגדלים החלה בשנת 2008 תוך ארבע שנים הושלמה קומת המסחר ולאחר מכן הסתיימה הקמתן של שש קומות המשרדים, בנייתם של המגדלים הסתיימה בשנת 2017 והיא התבצעה על ידי הקבלן קלוד נחמיאס. במהלך הבניה התגלו ליקויים בבניה ומאחר ולא היו מקלטים בכל קומה. הבניה נעצרה ונמשכה אחרי כשנתיים לאחר קבלת היתר מעיריית אשדוד.
פיירלואיג'י גוליני

קריירת מועדונים

גוליני הצטרף לשורות הלאס ורונה ממחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד בשנת 2014. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-24 בספטמבר של אותה השנה, כשהיה חלק מההרכב הפותח במשחק בית שהסתיים בתיקו שתיים נגד גנואה.
לאחר שתי עונות בורונה, גוליני חתם בשורות אסטון וילה מהצ'מפיונשיפ ב-8 ביולי 2016. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון 0–8 על גראצר האוסטרית במסגרת משחק ידידות יום לאחר החתימה.
ב-13 בינואר 2017, גוליני חזר לליגה האיטלקית, כשהפעם הוא הושאל לתקופה של 18 חודשים לאטאלנטה. ב-10 ביוני 2018, הוא חתם על חוזה רשמי בקבוצה.
שמעון הורונצ'יק

ביוגרפיה

הורונצ'יק נולד בווילון שבפולין למשפחה חסידית. בגיל 8 התייתם מאביו ובמשך שלוש שנים התחנך אצל סבו. אחרי מות סבו חזר לאמו. הוא למד בבתי מדרש, ובכמה ישיבות. בגיל 17 התחיל לעבוד כפועל בבית חרושת לתחרה בעיר קאליש, שם התחבר עם הדעות הסוציאליסטיות. הוא התגורר בעיר זו עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה. בזמן מרחץ הדמים שהגרמנים ביצעו בקאליש באוגוסט 1914 הוא שרד בקושי. הוא היה התשיעי בקבוצה שבה הגרמנים ירו בכל עשירי. אירוע זה השפיע על כל חייו. מקאליש נסע ללודז' ומשם לסומפולנו. שם התחתן והתפרנס מחנות מכולת. על פי בקשת אשתו עזב את המכולת והם עברו להתגורר בוולוצלאווק בה היה לה אח אמיד. שם כתב את ספרו פארפלאנטערטע וועגן. במשך כמה שנים גר הורונצ'יק בפריז ובבלגיה וחזר משם לוורשה במאי 1939. בתחילת ספטמבר נמלט מוורשה במטרה להגיע לווילנה. הוא התאבד כשאיבד את בנו בדרך. הוא נקבר בעיירה קאלושין, על פי מאמר לזכרו שנכתב על ידי ישראל ראבון.

יצירתו

בהשפעתו של המשורר הרשלה דנילוביץ, שעבד גם הוא בבית החרושת לתחרה, התחיל הורונצ'יק לכתוב שירים והתחבר לחוג הסופרים המקומי. בשנים 1918-‏1920 כתב שירים שנכנסו ברובם לספרו הראשון פעלדבלומען, ורשה, 1921. אחרי כן עבר לכתוב פרוזה. כתיבתו זו הייתה בליוויו של הסופר יצחק מאיר וייסנברג. הוא פרסם שורה ארוכה של סיפורים בכתבי העת של וייסנברג וגם בהיינט ובדער מאמענט.
ב־1924 פרסם את ספרו: פארפלאנטערטע וועגן: אדער, צווישן די חורבות פון ידישן לעבן בעריכתו ובהוצאה לאור של וייסנברג. הספר תיאר את חורבנה הפיזי והרוחני של יהדות פולין תחת השלטון הגרמני במלחמת העולם הראשונה. הספר הכעיס את קהילת סופרי יידיש ואפילו גרם לשנאה להורונצ'יק בגלל פרק 46 בו שהיווה כתב פלסתר כנגד שורה ארוכה של סופרי יידיש. כמו כן הוא תקף, בצורה קשה,את איגוד הסופים והעיתונאים ואת קולטור-ליגע. רבים מהסופרים זיהו את עצמם בנכתב. התברר שפרק זה לא נכתב על ידי הורונצ'יק כי אם על ידי וייסנברג. כתוצאה מכך הוטל על הורונצ'יק חרם שקט מצד סופרי יידיש. חלק מן הסופרים ידעו שלא הורונצ'יק כתב את הפרק וביקשו ממנו שיתנער בפומבי מן הפרק, אך הוא לא היה יכול משום שוייסנברג היה פטרונו והמו"ל שלו. ב־1927, אחרי שפורסמה על ספרו זומפ סקירה מאוד שלילית בליטערארישע בלעטער), הוא ניסה להתאבד במערכת העיתון בשתיית רעל). רק אחרי זמן רב כששלום אש כתב עליו שבחים הוסר החרם והוא התקבל כבן בית בקהילת סופרי יידיש.
אחרי שהחרם בוטל פרסם הורונצ'י'ק מספר רב של יצירות בעיתונות: בהיינט, דער מאמענט, פאלקסצייטונג, וולאצלאווקער טאגבלאט ואחרים. יצירותיו מצטיינות בריאליזם שלהן.
הורונצ'יק מבטא בספריו בצורה מדויקת את אירועי חייו. בספרו אין גערויש פון מאשינען תיאר את תהליך הפרולטריזציה בעיירות הקטנות. הוא מתאר בספר את חורבנה של התעשייה הזעירה היהודית וכן את מאבקו של הפועל היהודי ושל ההמון היהודי לאור מהפכת 1905. הורונצ'יק עשה מאמץ לתאר ברומנים הגדולים שלו בצורה ריאליסטית את הכוחות המניעים את התנועה המהפכנית ותיאר את כל מה שעיניו רואות.
הורונצ'יק הוא הראשון בספרות יידיש שמביא דמויות של נשים מהפכניות: טעמערל, זינא ודורה בספרו 1905 הן דמויות כאלה.
ספרו הביוגרפי ביים שוועל שהתפרסם בוורשה ב־1936 עשה רושם גדול. הוא מתאר שם מאות דמויות של יהודים ושל לא יהודים בפולין, פריז ובמקומות אחרים באירופה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.
קתרין דוסקה

ביוגרפיה

קתרין דוסקה נולדה וגדלה במונטריאול, קנדה וכשגדלה עברה לאתונה בירת יוון.
בשנת 2015 שחררה דוסקה את האלבום הראשון שלה Embodiment. בשנת 2018 דוסקה הופיעה בהיכל הקונצרטים של אתונה עם מגוון שירים שלה ושל מלחין ויוצר שוודי בשם אלבין לי מלדאו. בדצמבר 2018 היא הופיעה עם אמן יווני נוסף בשם פטרוס קלמפניס.
הוגה (מונח)

הוּגָה או היוּגָה (בדנית: Hygge, הגייה: /ˈhʊɡə/) היא מילה דנית או נורווגית בעלת משמעות ייחודית. כשם עצם, הוּגָה מתייחסת לאיכות של חמימות, נינוחות וחברותיות אשר משרה תחושה טובה של שביעות רצון או רווחה נפשית.
בשפה הדנית משמשת המילה, בהטיות שונות, גם כשם תואר לתיאור מצבים המאפיינים הוּגָה או כפועל לציון התנהגות ברוח זו.

הפיכה לטרנד עולמי

תרבות ההוגה שהתפתחה במדינות סקנדינביה, הפכה בשנות האלפיים לטרנד עולמי. המילה הוגה הוכתרה על ידי מילון אוקספורד ומילון קולינס, כאחת ממילות השנה של 2016, לצד "ברקזיט" ו"טראמפיזם". עם העלייה בפופולריות של המונח, נעשה במילה הוגה שימוש למטרות מסחריות כמו: פרסום מקומות בילוי, שיווק של ספרי הדרכה, פריטי אופנה ומוצרים לבית. מגמה זו של מסחור, ספגה ביקורת על כך שהחוויה הצרכנית מתרחקת מהמהות של ההוּגָה אשר מדגישה התענגות על הנאות פשוטות והסתפקות במועט.
תזמורת אמני הצליל

תזמורת אמני הצליל (גרמנית: Tonkünstler-Orchester Niederösterreich The Tonkünstler Orchestra) היא תזמורת סימפונית אוסטרית היושבת בווינה ובסנקט פלטן, אוסטריה תחתית. המנצח היפני יוטקה סאדו הוא מנצחה הראשי מאז שנת 2015.

אולמות קבע

תזמורת אמני הצליל יושבת דרך קבע בווינה ובאוסטריה התחתית. בווינה היא מופיעה ב"אולם הזהב" של ה-"מוזיקפראיין" (Musikverein) ואולם החזרות שלה נמצא גם הוא באותו אתר, ב"אולם הזכוכית". כתזמורת הממלכתית של אוסטריה תחתית, היא מופיעה ב"אולם הפסטיבלים" של בירת המחוז, סנקט פלטן. החל הקיץ 2007 היא משמשת כתזמורת הבית של פסטיבל גראפנג הבינלאומי החדש למוזיקה.

היסטוריה

מקור שמה של התזמורת הוא ב"אגודת אמני הצליל" של וינה, שארגנה קונצרטים בתקופתם של יוזף היידן ווולפגנג אמדאוס מוצרט. השם המשיך להתקיים ב"אגודת התזמורת של אמני הצליל", שנוסדה בראשית המאה ה-20. הקונצרט הראשון התקיים ב"מוזיקפראיין" בשנת 1907, בנגינת יצירות משל קרל גולדמארק, אדוורד גריג, פרנץ ליסט ולודוויג ואן בטהובן. בשנת 1913 הייתה תזמורת אמני הצליל הוינאית הראשונה לבצע את "שירי גורה" של ארנולד שנברג. מופעי יום א' אחר הצהריים של התזמורת היו מקובלים מאוד על קהל המאזינים הוינאי. בשנות מלחמת העולם הראשונה נאלצה התזמורת להתמזג עם ה-"Vienna Concertverein"
עקב קשיים כספיים. האגודה המשיכה לארגן קונצרטים עד 1933.
כאשר ייסדה אוסטריה תחתית את התזמורת הסימפונית הממלכתית שלה בשנת 1946, דבקו אנשיה במסורת וקראו לה "תזמורת אמני הצליל של אוסטריה תחתית", ואף השיבו לחיים את מסורת הקונצרטים של ימי א' אחר הצהריים.

רפרטואר ופרופיל

המלחינים הקלאסיים היידן, מוצרט ובטהובן, כמו גם מלחיני התקופה הרומנטית, החל בשוברט וברהמס וכלה בברוקנר ומהלר מהווים בסיס חשוב לרפרטואר התזמורת. כיום התזמורת נודעת גם בביצועי מוזיקה של המאה ה-20.
תזמורת אמני הצליל הייתה התזמורת האוסטרית הראשונה בעלת מחלקה שהתמקדה אך ורק בתוכנית חינוך מוזיקלי.

סיורים

לאחרונה סיירה התזמורת בבריטניה ובמדינות הבלטיות. סיור נוסף בבריטניה וקונצרטים בגרמניה, סלובניה, צ'כיה, הונגריה ואסיה מתוכננים לשנים 2007 ו-2008.
ויניצה (מחוז)

היסטוריה

חבל פודוליה, האזור בו נמצא המחוז, ידע שליטים רבים: בתחילה השבטים הסלאביים של רוס של קייב ולאחר מכן - הדוכסות הגדולה של ליטא, האיחוד הפולני-ליטאי, האימפריה העות'מאנית, שוב האיחוד הפולני-ליטאי, ומשנת 1793 - האימפריה הרוסית. לאחר התפרקות האימפריה הרוסית ותום מלחמת האזרחים היה האזור חלק מהרפובליקה האוקראינית הסובייטית של ברית המועצות.
מחוז ויניצה נוסד בשנת 1932 במסגרת הארגון בגבולות הפנימיים של ברית המועצות. בשנת 1937 הוקטן שטח המחוז, לאחר שאזורים נרחבים ממנו נלקחו לטובת הקמת מחוז ז'יטומיר ומחוז קמיינץ פודולסקי. בשנת 1954 בוצעו שוב שינויים בגבולות המחוז - הוא קיבל 4 נפות ממחוז קייב, אך "איבד" נפה אחת לטובת מחוז צ'רקסי. מאז נשארו גבולות המחוז ללא שינוי עד היום.
ציפורה לוריא

ציפורה (ציפי) לוריא (1948 - 7 בדצמבר 2008) הייתה אוצרת אמנות, מבקרת אמנות, פובליציסטית ומרצה ישראלית. פרצה דרך לאמנות נשים, בעיקר מן הציבור הדתי.

ביוגרפיה

ציפורה לוריא לבית טסלר נולדה בשנת 1948 בעיר קלוז' שברומניה, עלתה לישראל בגיל עשר והתיישבה בירושלים. היא למדה בבית הספר "חורב" ובתום השירות הלאומי נישאה והחלה את לימודיה באוניברסיטה העברית בתולדות האמנות, ספרות אנגלית וספרות השוואתית. התמחתה בתיאטרון מודרני ובאמנות מודרנית. בד בבד למדה במדרשה בתל אביב אצל האמן רפי לביא. בשנים הראשונות לנישואיה לאיש ההתיישבות ישעיהו לוריא התגוררה בירושלים ואחר כך עברה ליישוב עפרה שבחבל בנימין.
לוריא כתבה ביקורות אמנות בעיתונים "דבר", עתון 77", "נקודה", "ארץ אחרת" ו"מקור ראשון". בשנים 1996-1995 הגישה תוכנית תרבות דו שבועית ברשת א' של קול ישראל.
הקימה כשותפה אוצרת עם אבנר בר חמא את "הגלריה האחרת" בתל אביב.
לימדה אמנות ותיאטרון במכללת אמונה ובמכללת תלפיות.
נפטרה ב-7 בדצמבר 2008 אחר מאבק ממושך במחלת הסרטן.
אנפה שורקת

מאפיינים

אנפה זו מגיעה לאורך 53-64 ס"מ ומשקל 521-546 גרם. היא בעלת נוצות בצבע קרם עם גב וכנפיים אפורים, לחיים כתומות, עורף וכיפת ראש שחורים וציצת ראש שחורה. הפנים כחולות והמקור אדום-ורוד עם קצה שחור. הרגליים שחורות וארוכות.
תת-המין Syrigma sibilatrix fostersmithi נפוץ באדמות מוצפות וביצות בלוס יאנוס וגדות האורינוקו בוונצואלה וקולומביה. תת-המין Syrigma sibilatrix sibilatrix נפוץ במזרח בוליביה, פרגוואי, מערב ומזרח ברזיל, באורוגוואי, צ'ילה וצפון ארגנטינה.
האנפה ניזונה בקבוצות קטנות או בבדידות מטרף מיימי שהיא אורבת לו. לעיתים היא גם חוטפת מזון מעופות אחרים.
הנילוס העליון הגדול


הנילוס העליון הגדול (באנגלית Greater Upper Nile) הוא חבל ארץ בצפון מזרח דרום סודאן, ששטחו 236,208 קמ"ר וסך האוכלוסייה שבו נאמדת בכ-2,908,000 נפש, נכון לשנת 2008. שמו של חבל הארץ נגזר מהנילוס הלבן, אחד משני יובליו העיקרים של נהר הנילוס העובר בצפון ובמזרח אפריקה. עיר הבירה של החבל היא מלקאל.
הנילוס העליון הגדול התנתק יחד עם בחר אל-ע'זאל ואקווטוריה מסודאן ב-9 ביולי 2011 ואלו מרכיבים את מדינת דרום סודאן. 
הנילוס העליון הגדול היה מורכב משלושה מחוזות שנקראו ג'ונגליי, מדינת האיחוד ומדינת הנילוס העליון. החבל גובל באתיופיה במזרח, סודאן בצפון, חבל בחר אל-ע'זאל במערב, ואקווטוריה בדרום.
כיום החבל כולל 13 מדינות.
באטה בוריסוב (כדורעף)

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בקיץ 2010 בשם באטה BGU בוריסוב כמועדון כדורעף גברים מקצועני בחסות אוניברסיטת בלארוס הממלכתית. למאמן הראשון מונה אלכסנדר גראסימוב שאימן קודם את נבחרת הנוער של בלארוס ביורו 2009 ובאליפות עולם 2010. לצדו אימן גם איוואן שיריאייב.
עונת הבכורה לא הייתה פשוטה והקבוצה סיימה במקום השמיני מתשעה ונאלצה להתמודד במשחקי מבחן עם קבוצת לגיון ממחוז הרודנו, אך הקבוצה נחלצה מירידה לליגת המשנה ונשארה ליגה. לפני עונת 2011 הוחלט למנות מטה אימון חדש ולמאמנים החדשים מונו אלכסנדר וירקובסקי וסרגיי צ'סנוביצקי. לפני פתיחת עונת 2012/2013 נערכו שינויים רבים בהרכב והקבוצה התחזקה בשחקנים רבים, אלה סייעו לקבוצה להתמקם בראשות טבלת הליגה אבל במחזור האחרון הקבוצה הפסידה במשחקה וירדה למקום החמישי​, אם כי העפילה לגמר הגביע הבלארוסי.​
בעונת 2013/2014 שוב סיימה רביעית באליפות ובעונות 2014/2015 ו-2015/2016 הקבוצה הצליחה לסיים במקום השלישי ובכך יכלה להשתתף במפעלים האירופיים והיא התמודדה בגביע האתגר של קונפדרציית הכדורעף האירופית.
לקראת עונת 2016/2017 הקבוצה שינתה את שמה לקבוצת באטה-BGUFK בוריסוב ופעלה בחסות אוניברסיטת בלארוס הממלכתית לתרבות פיזית. באותה עונה הקבוצה סיימה במקום השלישי באליפות והעפילה לגמר הגביע.
​
לקראת עונת 2017/2018 מונה דמיטרי ליחורד למאמן הקבוצה. ביוזמתו הקבוצה התחזקה בשחקנים מאוקראינה והקבוצה סיימה במקום השלישי באותה עונה, הן בגביע והן באליפות. בעונת 2018/2019 הקבוצה סיימה במקום החמישי.
שלום עראקי

שלום עראקי (1685–1780) היה נשיא קהילת יהודי תימן והממונה על המטבעה של תימן.
פעל לבניית מוסדות ציבור בקהילת יהודי צנעא ובהם גם את בית הכנסת אלכניס אלאוסטא. פעל למען תרומות ליישוב היהודי בארץ ישראל.
ב-1740 פעל נמרצות להכנסת סידור התפילה בנוסח הספרדים (נוסח השאמי) בקרב יהודי תימן, וכן פעל למען קבלת פסיקות השולחן ערוך. פעילות זו עוררה מחלוקת עזה. הרב יוסף קאפח
כתב שעראקי התפלל בכל שבת בבית כנסת אחרת והביא עמו סדורים נוסח ספרד "ובקש מהם אם אפשר או כפה עליהם אם יש צורך בכך להתפלל נוסח ספרד". עם זאת, ב'קורות ישראל בתימן' שפורסם על ידי הרב יוסף קאפח, כתב המחבר ר' חיים חבשוש דברים דומים על יחיא בן שלום הכהן אלעראקי עוד כתב הרב קאפח שרק שלושה בתי כנסת מתוך עשרים ושניים שפקד סירבו לשמוע לו.
הודח מתפקידו בשנת 1761 בעקבות הסתה של המוסלמים וחילופי השלטון.] הוא נאסר והוטל עליו קנס אשר מוטט את עושרו. שניים מבניו היו מחכמי צנעא.
שארל בראון-סקאר

שארל-אדווארד בראון-סקאר (Charles-Édouard Brown-Séquard; ‏8 באפריל 1817 - 2 באפריל 1894) היה פיזיולוג ונוירולוג ממאוריציוס. היה הראשון שתיאר את תסמונת בראון-סקאר (1850), שנקראה בהמשך על שמו.

ביוגרפיה

נולד בפור לואי במאוריציוס, לאב אמריקאי ואם צרפתייה. סיים לימודי רפואה בפריז ב-1846, וחזר למאוריציוס. ב-1852 עבר לארצות הברית וערך מחקרים בקולג' הרפואי של וירג'יניה. ב-1853 נישא לאלן האמריקאית ועבר עימה לפריז. ב-1854 חזר למולדתו מאוריציוס וניהל שם את בית החולים לכולירה. 
ב-1855 עבר שוב לעבוד בווירג'יניה, אך במהרה חזר לפריז, בה שכר וניהל מעבדת מחקר קטנה עד 1857. ב-1858 עבר ללונדון ועבד בבית חולים למשותקים ואפילפטים, שם התמחה בפתולוגיות של מערכת העצבים. ב-1860 התמנה לחבר בחברה המלכותית של לונדון. 
ב-1864 חזר שוב לארצות הברית, שם מונה למרצה בפיזיולוגיה ונוירופתולוגיה בהארוורד. באותה שנה נפטרה אשתו הראשונה. ב-1869 חזר לפריז ושימש כמרצה בבית הספר לרפואה, וב-1872 עבר לעבוד בניו יורק. באותה שנה נישא בשנית, לאמריקאית מריה קרליסל. ב-1875 חזר לפריז, וב-1877 עבד כמרצה לפיזיולוגיה בז'נבה. באותה שנה נפטרה אשתו השנייה, והוא נישא בשלישית, לאנגלייה אליזבת אמה דקין. 
לבסוף, ב-1878, חזר לפריז ושימש כמרצה לרפואה ניסויית בקולז' דה פראנס, עד מותו. הוא מת ב-1894, שלושה חודשים לאחר שלקה בפלביטיס, וזמן קצר לאחר מות אשתו השלישית. נקבר בפריז בבית הקברות מונפרנאס.

מחקריו

בראון-סקאר היה הראשון שתיאר את תסמונת בראון-סקאר (1850), שנקראה בהמשך על שמו. התסמונת מתבטאת באובדן תחושה סנסורית ותפקוד מוטורי של הגוף, הנגרמים בשל חיתוך חלקי של צד לטרלי (ימני או שמאלי) של חוט השדרה. הוא תיאר סוג פגיעה זה לאחר שצפה במצבים בהם נגרמה תסמונת זו לאיכרים שעסקו בחיתוך קני סוכר במאוריציוס. 
בראון-סקאר תרם גם למחקר ולידע אודות מערכת הדם, מערכת העצבים והמטבוליזם. הוא פרסם כ-500 מאמרים.
ג'לאל טאלבאני

קורות חיים

טאלבאני נולד ב-1933 בכפר קלקן שבדרום כורדיסטן. הוא הצטרף בגיל 14 למפלגה הדמוקרטית הכורדית ונבחר לחבר הוועד המרכזי שלה ב-1951 בגיל 18. הוא הצטרף לבית ספר למשפטים ב-1953 וסיים את לימודיו כפרקליט ב-1959. אחר כך הצטרף לצבא העיראקי.
היה ליו"ר המפלגה הדמוקרטית הכורדית בפוליטבירו במהלך שנות השישים של המאה ה-20. ב-1966 עזב את מפלגתו וב-1975 הקים את האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן.
ב-6 באפריל 2005 נבחר לנשיא עיראק הראשון ממוצא כורדי. ביולי 2014 נבחר שותפו להקמת מפלגת "האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן", הכורדי פואד מעצום, כנשיא עיראק.
ב-1 ביולי 2008 היה לפוליטיקאי העיראקי הבולט הראשון שלחץ את ידו עם מנהיג ישראלי, שר הביטחון אהוד ברק. בהמשך השנה עבר ניתוח לב במאיו קליניק שבארצות הברית. ב-17 בדצמבר 2012 לקה בשבץ.
מלבד כורדית, הוא דיבר גם ערבית, פרסית, ואנגלית.

חיים אישיים

טלאבאני היה נשוי להירו איברהים אחמד, ביתו של איברהים אחמד. לזוג נולדו שני ילדים, הבכור באפל טלאבאני ואחיו הצעיר קבאד טלאבאני. קאבד היה בעבר סגן ראש הממשלה בממשלה האזורית של כורדיסטן. בעקבות משאל העם בכורדיסטן פלשו כוחות שיעים לכירכוך. באפל הורה לאנשיו לסגת ולאפשר לכוחות האירנים והעיראקים לשלוט בעיר.
דודו צור

ביוגרפיה

צור נולד ב-1952. ב-1970 סיים את לימודיו בפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה במחזור ט"ז.
באותה השנה התגייס לחטיבת הצנחנים, עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. ב-1972 עבר לחיל המודיעין, וביצע מספר תפקידי שדה בגזרת רמת הגולן ולאחר מכן עבר לאגף המודיעין של פיקוד הצפון. במלחמת יום הכיפורים היה עוזר קצין מודיעין חטיבתי בגזרת רמת הגולן ובסיני, ובמבצע שלום הגליל היה עוזר קצין מודיעין אוגדתי בציר החוף ובגזרה המזרחית. 
בשנת 1990 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לתפקיד קצין המודיעין של פיקוד הדרום. ב-1993 מונה לסגן ראש חטיבת המחקר.
בשנת 1995 הועלה צור לדרגת תת-אלוף, ומונה למפקד יחידת הקישור עם כוחות זרים של צה"ל. במסגרת תפקיד זה היה אחראי על הקשר עם כוחות האו"ם והכוח הרב-לאומי בסיני, עם צבא מצרים ועם צבא ירדן. בשנת 1996 היה, מתוקף תפקידו, חבר בוועדת הבנות ענבי זעם, שהוקמה בעקבות מבצע ענבי זעם, בה השתתפו משלחות מצרפת, ארצות הברית, סוריה ולבנון.
בשנת 1998 מונה לתפקיד קצין מודיעין ראשי, תפקיד אותו מילא עד 2001 עת השתחרר משירות פעיל.  
לאחר שחרורו, היה מנכ"ל ובעלים של חברת ייעוץ בתחום המודיעין והביטחון, שייעצה לצה"ל ולתעשיות הביטחוניות. באוגוסט 2005 התמנה למנכ"ל המרכז למורשת המודיעין בגלילות.
קרם קוקוס

קרם קוקוס הוא מוצר המיוצר מפרי הקוקוס. הוא דומה מאוד לחלב קוקוס, אבל מכיל פחות מים. ההבדל העיקרי הוא הצפיפות של שני המוצרים. קרם הקוקוס הוא דחוס יותר, ומרקמו דומה למשחה, ואילו חלב קוקוס הוא בדרך כלל נוזלי. קרם קוקוס משמש כמרכיב בבישול, והוא בעל טעם מתון לא מתוק.
לעיתים ממתיקים את קרם הקוקוס, לשימוש בקינוחים ובמשקאות כמו פינה קולדה. הקרם המומתק הוא מרכיב מרכזי של קינוחים רבים שמקורם במדינות דרום-מזרח אסיה, בהן וייטנאם, קמבודיה, תאילנד, מלזיה, סינגפור ואינדונזיה. זה הוא גם מרכיב חשוב במטבח הפולינזי.
קוקוס מוקרם הוא גוש "בשר" קוקוס דחוס אשר יובש מעט, ונמכר בגוש שעוותי.
בוטנט

"בוטנטים" חוקיים

ככל הידוע, במקור, הבוטנטים נועדו לייצר יכולת לשוחח בפורומים מרובי משתתפים על בסיס פרוטוקול Internet Relay Chat, IRC. מטרת הפרוטוקול לאפשר "שיחה" של משתתפים רבים באמצעות הודעות טקסט ושיתוף קבצים. הפרוטוקול ממומש מעל תצורת "שרת/ לקוח".
נכון לאפריל 2011, מאה הרשתות המובילות שרתו למעלה מחצי מיליון משתמשים בכל נקודת זמן, באמצעות כ-1500 שרתים, שהיו אז כחצי מכמות השרתים.

"בוטנטים" זדוניים

"בוטנטים" שתכליתם לבצע "משימות זדוניות" עבור מי ששולט בהם. שימוש שהיה נפוץ בעבר כלל ביצוע מתקפת DDOS,כלומר, התקפת מחשב יעד מסוים על ידי "הפצצתו" בהרבה מאוד הודעות בו-זמנית כך שהוא לא יוכל לתת את השירות המקורי אליו הוא היה מיועד. מימוש ההתקפה במקרה הזה, מתבצע על ידי שליחה של מירב הודעות מכל אחד מהמחשבים הנגועים אל מחשב היעד - בו-זמנית.
שימוש מפורסם נוסף ב"בוטנטים" הוא לצורכי הפצת דואר "ספאם" בכמויות גדולות.
ל"בוטנטים" יש בדרך כלל ערוץ "פיקוד ושליטה" שדרכו מועברות הוראות ההפעלה אל המחשבים השונים. לחלק מה"בוטים" יש גם שרתים ייעודיים המשמשים כ"שטח אחסון" שאליו מועבר מידע שנגנב ובשלב כלשהו, בזמן שנוח לישות ששולטת ב"בוטנט" הוא מוריד אליו את המידע שנגנב מהמחשבים השונים ונשמר על "שרת האחסון" (Drop Zone). "בוטנטים" מודרניים מסווים את מסלול ההתקשרות משרת הפיקוד אל המחשבים הנגועים ומהמחשבים הנגועים אל "שטח האחסון".
מכיוון שיש כיום לא מעט גורמי חוק שמנסים "לחסל" את ה"בוטנטים", רובם מדלגים הן את שרת הפיקוד-שליטה והן את שרת "שטח האחסון" כדי להימנע ממצב שבו שרת כזה נופל לידי רשויות החוק.
למחשבים ה"נגועים" בתחנות הקצה נוהג לקרוא "זומביז" ובדרך כלל, המשתמש החוקי של תחנת הקצה לא יודע שהמחשב שלו "נגוע" והוא למעשה מארח "בוטנט" זדוני.

"בוטנטים" בשימוש מדינתי

לפי מקורות שונים, מדינות עושות שימוש ב"בוטנטים" לצורכי לוחמת סייבר.

שיטות "הדבקה"/ "הזרקה"

שיטה שהייתה נפוצה בתחילת דרכם של ה"בוטנטים" הייתה להגיע לטווח שבו יש קשר "ווי-פיי" למחשב המטרה ואז להזריק לתוכו את ה"נוזקה". כיום, בדרך כלל, ההפצה מתבצעת באמצעות שליחת דואר אלקטרוני עם קובץ צרופה שמכיל את הנוזקה או באמצעות שתילת "לינק" באתר אליו צפוי המשתמש לגלוש או בתוך דואר אלקטרוני. הדבקת המחשב של המשתמש מתאפשרת תוך ניצול חולשות הדפדפן שלו, חולשות מערכת ההפעלה שלו וכדומה.
לאחר הדבקת מחשב מסוים, ה"מטען המועיל" עצמו בנוי כך שהוא מתפשט ברשת למחשבים אחרים מקושרים במגוון דרכים (גרסה זו של "נוזקה" נקראת "תולעת מחשב" ואולם, היום התחומים כבר מתערבבים).

מבנה ה"בוטנט"

ה"בוטנט" כולל את המחשבים, ה"זומביז" שעליהם מותקנות ה"נוזקות", שרת לפיקוד ושליטה, שרתים ל"אחסון מידע", פרוטוקולי תקשורת ואת "מנהל הבוטנט".

כלכלת הפשע בתחום ה"בוטנטים"

לאחר כמה שנים, כשהתחום "הבשיל" נוצרה "כלכלה" שחורה כאשר כותבי ה"מטען המועיל" הם סוג של "ספק מתמחה", הארגון שמקים את ה"בוטנט" הוא ספק מתמחה (סוג של אינטגרטור) וארגוני הפשיעה "קונים" בוטנט שהוכן עבורם מראש והם קובעים רק את משימותיו - כמו למשל גניבת סיסמאות ומספרי כרטיס אשראי.
גרסה מתקדמת עוד יותר היא קניית שירותים ממפעיל ה"בוטנט". לדוגמה, ישות מסחרית שרוצה להפיץ מיליוני הודעות "ספאם" משלמת לבעלים של ה"בוטנט" והוא "רק"מפיץ את הודעת ה"ספאם".

בדרך כלל יצירת הקשר בין הגורמים השונים והמשא ומתן הכספי מתנהלים ב"דרקנט".

התגוננות מפני "בוטנטס"

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
עפר

דמוגרפיה

על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה של אתיופיה לעפר אוכלוסייה של 1,389,004 (מדורגת שבעית באתיופיה), אשר 772,000 מהם גברים ו־617,000 נשים. 1,263,000 או 90.9% הם כפריים, ו־126,000 או 9.1%  עירוניים. עם שטח של 96,707 קמ"ר (מדורגת חמישית באתיופיה). הצפיפות הממוצעת במחוז היא כ־14 אנשים לקמ"ר.
הקבוצות האתניות במחוז הם כ־91.8% עפרים, 4.5% אמהרים, 0.92% ארגובה, 0.82% תגרים, 0.7% אורומו, 0.45% ווליטאה ו־0.013% היאדה. 96% מהאוכלוסייה הם מוסלמים, 3.86% נוצרים קופטים, 0.45% נוצרים פרוטסטנטים, 0.09% נוצרים קתולים ו־0.02% בני דתות אחרות.
עפרית (שפה) היא השפה המדוברת ביותר במחוז. שפות אחרות הם 6.68% אמהרית, טיגרית 0.74%, אורומו 0.68%, 0.4% ארגובה וווליטאה 0.26%.