google/wiki40b huggingface dataset:
טוני קושנר

חייו

טוני קושנר נולד בשנת 1956 במשפחה יהודית במנהטן, ניו יורק. זמן קצר אחרי לידתו, הוריו, ויליאם קושנר, נגן קלרנית ומנצח, בעל שורשים בגרמניה, וסילביה קושנר, לבית דויטשר, נגנית בסון שהתחנכה ברוח קומוניסטית, עברו לגור בלייק צ'ארלס, לואיזיאנה. בימי ילדותו קושניר ראה תכופות את אמו שהייתה שחקנית חובבת מופיעה בהצגות של להקה קהילתית מקומית. פעם אחת, אחרי שראה אותה משחקת תפקיד של מטופלת משותקת של פרויד במחזה "ארץ רחוקה", מאת הנרי דנקר, הזדהה עד כדי כך עם התפקיד שהיא גילמה עד שלקה בעצמו בשיתוק זמני.
בגיל 18 בשנת 1974 חזר קושנר לניו יורק כדי ללמוד ספרות אנגלית באוניברסיטת קולומביה. בהמשך סיים תואר שני בבימוי תיאטרון באוניברסיטת ניו יורק. בשנותיו כסטודנט, בשנים 1981-1978 ביים קושנר הצגות ילדים עם מחזות פרות עיטו (Masque of Owls e Incidents and Occurrences During the Travels of the Tailor Max) או מאת שייקספיר (חלום ליל קיץ, הסערה) במסגרת תוכנית לילדים מחוננים בלייק צ'ארלס.
החל משנת 1989 היה קושניר פעיל כאמן אורח בתוכנית הלימודים לתיאטרון של אוניברסיטת ניו יורק, גם באוניברסיטאות ייל ופרינסטון. בשנים 1992-1990 עבד כמחזאי הבית של בית הספר ג'וליארד לדרמה בניו יורק.

המשך הקריירה

הידוע ביותר הוא ביצירותיו הוא המחזה השנוי המחלוקת "מלאכים באמריקה: פנטזיה גאית על נושאים לאומיים" המחולקת לשני חלקים:
Angels in America: Millennium Approaches (מלאכים באמריקה: המילניום מגיע) (1993) ו"מלאכים באמריקה: פרסטרויקה" (1994) שזיכו אותו, בין היתר, בפרס פוליצר ופרס טוני על המחזה הטוב ביותר של השנה. היצירה, שבשלמותה אורכת שבע שעות, נועדה להיות מעין אפוס של השנים בניו יורק שבהן פרצה מגפה האיידס ושבהן שלט הנשיא רונלד רייגן. אחד מגבוריה הראשיים של המחזה הוא רוי כהן, המשפטן ההומוסקסואל בארון, ששימש בשנות ה-50 כעוזרו של הסנטור ג'וזף מקארתי, רדף ליברלים וקומוניסטים וגינה בפומבי את ההומוסקסואליות, בעוד שלבסוף חלה ומת מאיידס.
בשנת 2003 יצר לפי המחזה את המיני-סדרה לטלוויזיה "מלאכים באמריקה" בבימויו של מייק ניקולס, עם אל פצ'ינו, מריל סטריפ ואמה תומפסון. על התסריט של סדרה זו זכה קושנר בפרס אמי.
בהמשך בשנת 2004 המחזה "מלאכים באמריקה" עובד גם ללברית לאופרה באותו השם מאת המלחין פטר אטווש שהוצגה בפריז.
קושנר כתב מחזות רבים, ביניהם "Slavs" (סלאבים), "Homebody/Kabul“ ו-"Caroline, or Change" (קרולין, או שינוי).
בשנת 2009 הוצג תיאטרון גאטרי במינאפוליס, מינסוטה יצירתו "The Intelligent Homosexual's Guide to Capitalism and socialism with a Key to the Scriptures (המדריך להומוסקסואל אינטליגנטי לקפיטליזם וסוציאליזם עם מפתח לכתבי הקודש).
בשנת 2005 טוני קושנר כתב לסרטו של סטיבן ספילברג "מינכן" תסריט שזיכה אותו למועמדות לפרס אוסקר. בשנת 2012 שוב שיתפו שניהם פעולה גם בסרט "לינקולן".
בשנת 2003 התחתן קושנר עם שותפו מזה כבר לחיים, מארק האריס, עורך המגזין "Entertainment Weekly".
זן הבר

זן הבר - (Wild type, WT) מתייחס לפנוטיפ האופייני של הזן כפי שהוא מצוי בטבע. במקור, זן הבר הוגדר כתוצר של אלל "נורמלי" תקין, בניגוד לתוצר לא תקני שנוצר מאלל "מוטנטי". אללים "מוטנטיים" יכולים להשתנות במידה רבה, ובמקרים של סחף גנטי הם יכולים ליצור זן בר חדש.
ההתפתחות ביכולות המיפוי הגנטיים מעניק הבנה טובה יותר כיצד מוטציות מתרחשות, יוצרות קשרים עם גנים אחרים ובכך מובילות לשינויים פנוטיפיים.
התפיסה הרווחת כיום היא שלכל אלל ישנם מופעים שונים המצויים בטבע, ותדירות ההופעה שלהם משתנה לאורך טווח גאוגרפי של מינים, וכי זן בר אחד אינו קיים. באופן כללי, עם זאת, האלל הנפוץ ביותר - כלומר האלל בעל תדירות ההופעה הגבוהה ביותר - נחשב כאלל המייצג את זן הבר.   
הרעיון של זן הבר שימושי בחיות מודל למחקרים, כגון זבוב הפירות. בזבוב זה הוגדרו פנוטיפים סטנדרטיים עבור תכונות כגון צבע עיניים או צורת הכנף, אשר ידוע כי הם יכולים להשתנות על ידי מוטציות בפרט המייצרים פנוטיפים ייחודיים, כגון "עיניים לבנות" או "שרידי כנפיים". האללים של זן הבר מיוצגים ב"+" בכתב עילי, לדוגמה ⁺w ו - ⁺vg לעיניים אדומות וכנפיים בגודל מלא, בהתאמה. שינויים בגנים הרלוונטיים לתכונות אלו הוביל לתובנות על התפתחות יצורים וכיצד תכונות משתנות באוכלוסייה. למחקרים המערבים שינויים של אללי זן הבר יישומים בתחומים רבים, וביניהם מציאת תרופות למחלות ושיפור התזונה.

יישומים בעולם הרפואה

מחקרים רבים עוסקים בהשוואה בין הגנום של יצור מזן הבר ליצור "מוטנטי" (לדוגמה, בין חולה במחלה מסוימת לאדם בריא). המחקרים עוסקים בהשוואה ברמת רצף ה-DNA וכן בתוצרים החלבוניים ובתפקודם, שעלול להשתנות. באמצעות הבנה טובה יותר של תהליכים אלו חוקרים מקווים לפתח שיטות למניעה וריפוי של מחלות חשוכות מרפא, כגון זיהום מנגיף ההרפס.

יישומים בעולם החקלאות

החקלאות בנויה על הכלאות ברירתיות כדי להשאיר את התכונות המועדפות על המגדל. מניפולציות גנטיות האיצה את תהליך האבולוציה כדי להגדיל את תנובת הצמחים ובעלי החיים ואת העמידות שלהם למחלות. בתהליך זה הושארו מאחור גנים אשר יכולים לתרום לעמידות הצמח, לכמות החלבון המצויה בזרע, תנובת הצמח וכדומה, בעקבות אפקט דמוי אפקט המייסד. כיום ישנו צורך להפיק יותר מזון מכמות שטח הולכת וקטנה, לאוכלסייה הולכת וגדלה. בעזרת השוואה בין זן הבר לזן המתורבת, ניתן לזהות גנים רצויים, ובעזרת הנדסה גנטית להחזיר תכונות שאבדו במהלך הביות.
פיליפ, דוכס וירטמברג

ביוגרפיה

פיליפ נולד ב-30 ביולי 1838 בעיר ניי-סיר-סן שבצרפת, לאלכסנדר, דוכס וירטמברג ולמארי, נסיכת אורליאן, בתם של לואי פיליפ, מלך הצרפתים ומריה אמליה מנאפולי וסיציליה.
לאחר מותו של בן דודו ניקולאס, דוכס וירטמברג, הפך פיליפ ליורש העצר של ממלכת וירטמברג, עד למותו ב-11 באוקטובר 1917 בשטוטגרט.
יורם אלסטר

ביוגרפיה

יורם אלסטר למד בבית ספר התיכון עירוני א' בתל אביב. לאחר שירותו בצה"ל למד בטכניון בחיפה בעל תואר מוסמך למדעים באלקטרו-טכניקה. עם סיום לימודיו חזר לצה"ל ושירת כקצין בחיל הקשר בשנים 1960–1963. בשנים 1963–1975 עבד בחברת המחשבים י.א. מיטווך ובניו בתפקידי מתכנת, מנתח מערכות מידע, מנהל פרויקט, ומנהל מערכות תקשורת ועיבוד נתונים. ב-1969 מונה למנהל אגף המחשבים ושירותי עיבוד נתונים. בשנים 1975–1978 שימש יועץ עצמאי למחשוב. בשנת 1978 הקים, מטעם הבנקים בישראל, את חברת שירותי בנק אוטומטיים וכיהן כמנכ"ל החברה עד לשנת 1984.
נמנה עם פעילי התנועה הדמוקרטית לשינוי, ועם התפצלותה המשיך ב"שינוי - מפלגת מרכז". בשנים 1984–1987 כיהן כמנכ"ל משרד התקשורת, תחת שר התקשורת אמנון רובינשטיין. בשנים 1987–1991 כיהן כיו"ר דירקטוריון "בזק". מ-1992 עסק בייעוץ לניהול ותקשורת.
ב-1992 מונה לדירקטור מטעם הציבור בבנק דיסקונט לישראל. שימש דירקטור בבנק מרכנתיל דיסקונט, דלין הפקות (1991), דור כימיקלים, דגם מערכות, משוב מחשבים ואלקטרה מוצרי צריכה.
כיהן כנשיא איל"א - האיגוד הישראלי לעיבוד אינפורמציה, יו"ר אגודת בוגרי הטכניון, בשנים 2003–2012 היה יו"ר הוועד המנהל של הטכניון, חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, חבר המועצה הישראלית ליחסי חוץ, חבר ההנהלה הישראלית של הקונגרס היהודי העולמי, סגן ומ"מ ראש המועצה המקומית רמת השרון, חבר הנהלת ההתאחדות לספורט, חבר הנהלת האיגוד הישראלי לשחמט ויו"ר האיגוד משנת 1999, יו"ר אס"א.
בשנת 2012 העניקה לו עיריית רמת השרון את התואר יקיר רמת השרון. בשנת 2013 העניק לו הטכניון תואר דוקטור לשם כבוד.
נשוי לפאני ואב לשלושה ילדים. בתו, אורית אלסטר, היא ראש החטיבה העסקית בבנק דיסקונט.
פסל לאוקואון

פסל לאוקואון או פסל לאוקואון ובניו הוא פסל המתאר את מותו של לאוקואון, כהן העיר טרויה. בפסל מוצגים לאוקואון ושני בניו במאבקם בנחשי הים שנשלחו להרוג אותם, כנקמה על אזהרתו של לאוקואון מפני מתנת סוס העץ שקיבלה העיר טרויה מידי היוונים. זהות יוצר הפסל אינה ידועה. הפסל עשוי שיש וגובהו 242 ס"מ. הפסל מתוארך לשנת 50 לספירה. הוא מוצג בוותיקן, במוזיאון פיו-קלמנטין.
הפסל נמצא ליד מעיינות טיטוס בפרברי רומא ב-16 בינואר 1506, בידי איכר איטלקי. את הפסל זיהו האדריכל ג'וליאנו דה סנגלו ומיכלאנג'לו, כפסל לאוקואון, אותו תיאר פליניוס הזקן בספרו תולדות הטבע. האפיפיור יוליוס השני רכש את הפסל מיד לאחר גילויו, והוא נחשב לאחד הפסלים הראשונים שהוצבו במוזיאון הוותיקן.
הפסל משמש לאמנים ולתאורטיקנים של האמנות כגון גוטהולד אפרים לסינג וקלמנט גרינברג כאמת מידה לפיסול ולאמנות מאז גילויו.
בספרו "סוף הדרך" מזכיר הסופר ג'ון בארת' את פסל לאוקואון פעמים רבות. הגיבור בספר זה, ג'ייק הורנר, מטלטל עמו בכל מעבר דירה את פסל הלאוקואון שלו, ומציין כי במבט בפניו של לאוקואון יכול היה פעמים רבות לזהות את מצב רוחו שלו עצמו.
שלדור

שלדור בע"מ היא חברת ייעוץ אסטרטגי ישראלית. משרדי החברה שוכנים בתל אביב.

היסטוריה

שלדור הוקמה בשנת 1984 על ידי סאמי פרידריך, בוגר האוניברסיטה העברית ובית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, אשר כיהן בעברו כיועץ ומנהל בתאגיד מקינזי וכמנכ"ל משרד הכלכלה והתכנון.
מאז היווסדה, עסקו צוותי שלדור ביותר מ-700 משימות, עם יותר כ-200 חברות עסקיות וארגונים ציבוריים במגוון ענפים, במגזר העסקי, הציבורי והמגזר השלישי. 
במהלך השנים, שלדור פיתחה התמחות בעיצוב אסטרטגיית חדירה לשווקים גלובלאלים, במסגרתה סייעה למעל ל-40 חברות ישראליות לחדור בהצלחה לשווקים ברחבי העולם.

לקוחות

ב-30 שנות פעילותה, שלדור עיצבה אסטרטגיה תחרותית לרבות מהחברות המובילות במשק הישראלי, ובהן טבע תעשיות פרמצבטיות, בנק הפועלים, אל-על, תה"ל, נטפים, אי.די.בי, קומברס, ECI ועוד. 
לצד הפעילות העסקית, שלדור גיבשה אסטרטגיה ארוכת טווח עבור ממשלת ישראל ורפורמות עבור ממשלת ישראל, בהן רפורמת הסלולר, הרפורמה בענף הרכב ורפורמה בענף הדלק.
בנוסף, שלדור הובילה מהלכים אסטרטגיים לחברות ממשלתיות וגופי ציבור נוספים כמו אוניברסיטת תל אביב, קק"ל וחברת החשמל.

יוצאי שלדור

בין יוצאי שלדור ניתן למנות את גיל שרון מנכ"ל פלאפון, ציפי עוזר ערמון מנכ"לית לומניס, לילך אשר טופילסקי, מנכ"לית בנק דיסקונט, דרור בין מנכ"ל רד תקשורת מחשבים, גיל מנדלזיס שהקים ומכר את טריאנה ברבע מיליארד דולר, גדעון סוסמן מייסד ושותף מנהל קרן הון הסיכון GreenSoil Investments, גיא באומן מנכ"ל טונרה, ואסף קטן מנכ"ל אלווריון לשעבר.
רן נקש

ביוגרפיה

נקש החל להתאמן באמנויות לחימה כשהיה בן עשר. במקור התמחה באיגרוף תאילנדי ואף הגיע למקום השני בתחרות בינלאומית באמנות לחימה זו, שנערכה בתאילנד ב-1997. בזמן שירותו הסדיר בצה"ל שימש כמדריך קרב מגע. הוא המשיך לעסוק בהדרכת ענף זה גם לאחר שחרורו ובין השנים 2002–2007 שימש כראש יחידת קרב מגע במערכת בתי המשפט בישראל. החל מ-2007 הוא מתפקד כראש מדור קרב מגע בצה"ל.
נקש עבר הסבה לאיגרוף מקצועני ב-2006 והשתתף מאז ב-26 קרבות, שמתוכם ניצח ב-25, 18 בנוקאאוט. בזכות ניצחונותיו המרובים בנוקאאוט, שכמה מהם הושגו תוך שניות מעטות מתחילת הקרב, זכה לשם הזירה "Sweet Dreams".
בפברואר 2008, נקש הופיע בתוכנית Fight Quest  של ערוץ דיסקברי, שם הדגים טכניקות מאמנות הלחימה הישראלית קרב מגע.
ב-2 באפריל 2011 השתתף בקרב על חגורת אליפות העולם במשקל בינוני-כבד של התאחדות WBO מול המתאגרף הגרמני מרקו האק ובו הפסיד בנקודות בתום שנים-עשר סיבובים.
מריה לודוביקה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה

ביוגרפיה

מריה לודוביקה נולדה במונצה ב-14 בדצמבר 1787, לפרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, מושל מילאנו ובנה של מריה תרזה, ולמריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה, בתם של ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ומריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה. בשנת 1796 ברחה מריה לודוביקה עם משפחתה מאיטליה לווינה, בשל כיבוש המדינה על ידי הצבא הצרפתי בפיקודו של נפוליאון.
ב-6 בינואר 1808 התחתנה מריה לודוביקה עם פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה, ועד מהרה היא הפכה למנהיגת מפלגת המלחמה באוסטריה. היא הייתה אויבת של נפוליאון הראשון, ובשל כך גם התנגדה לשר החוץ האוסטרי מטרניך. הצרפתים מחו על דעותיה הפוליטיות, בשל השפעתן על בעלה הקיסר האוסטרי. מריה לודוביקה הייתה מאוד פופולרית, ובעת בהכתרתה בפרשבורג, היא הרשימה את ההונגרים עד כדי כך שהם הכריזו על תמיכה כספית וצבאית גדולה במלוכה במידת הצורך. אולם הקיסר היסס והארכידוכס קרל, דוכס טשן, שהיה בעל שליטה נרחבת בעניינים צבאיים, היה זהיר. רק השפעות המרד הספרדי בשנת 1808 אפשרו למפלגת המלחמה לנצח, ולהביא להצטרפות אוסטריה לקואליציה האנטי-צרפתית החמישית
מריה לודוביקה התנגדה לנישואים בין נפוליאון לבתה החורגת מריה לואיזה, ארכידוכסית אוסטריה בשנת 1809, ולאחר כיבוש וינה על ידי הצרפתים, העדיפה להתגורר בבודפשט. במאי 1812 נסעה מריה לודוביקה בחוסר רצון עם בעלה לדרזדן, שם קיבל נפוליאון את המשפחה הקיסרית לפני נסיכי גרמניה שנאספו לחגוג את היציאה למלחמה נגד רוסיה. בשנת 1815 אירחה מריה לודוביקה את קונגרס וינה, ולאחר מכן נסעה לנפוש באיטליה. בעת שהותה בוורונה מתה מריה לודוביקה ב-7 באפריל 1816 משחפת, והיא נקברה בקריפטה הקיסרית בווינה.
שיין לארקין

קריירה טרום-מקצוענית

לארקין החל לשחק בקבוצת הכדורסל של התיכון שבו למד באורלנדו, פלורידה. ממוצעיו בתקופתו בתיכון עמדו על 18.8 נקודות, 6.4 ריבאונדים, 6.3 אסיסטים ו-3.5 חטיפות למשחק. לקראת סיום התיכון התחייב לשחק באוניברסיטת דהפול בשיקגו, אך לבסוף עבר לפני תחילת העונה לאוניברסיטת מיאמי. בעונתו הראשונה היו ללארקין מוצעים של 7.4 נקודות, 2.5 אסיסטים וריבאונדים ו-1.6 חטיפות. בעונה הבאה זכה לארקין בפרס לוט אולסון ונכלל בחמישייה השנייה של נבחרת האול-אמריקן (השחקנים הטובים ביותר בכדורסל המכללות בארצות הברית). אחרי עונתו השנייה העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA‏ 2013, בו נבחר במקום ה-18 על ידי אטלנטה הוקס.

קריירה מקצוענית

בליל הדראפט הועברו הזכויות עליו לדאלאס מאבריקס באמצעות טרייד. במהלך אימון בליגת הקיץ של ה-NBA שבר לארקין את קרסולו ונאלץ להיעדר לשלושה חודשים מהמגרשים. למרות זאת הוא חתם על חוזה רוקי בדאלאס ב-29 ביוני 2013. הופעת הבכורה שלו ב-NBA הייתה ב-17 בנובמבר באותה שנה. במהלך העונה הוא שיחק גם בטקסס לג'נדס, קבוצת ליגת הפיתוח של דאלאס. בסיום העונה היו ללארקין ממוצעים של 2.8 נקודות, 1.5 אסיסטים, 0.9 ריבאונדים וחצי חטיפה ב-10.2 דקות, על פני 48 משחקים.
בסיום העונה עבר לארקין לניו יורק ניקס בטרייד שכלל את ויין אלינגטון, חוסה קלדרון, סמואל דלמברט ושתי בחירות סיבוב שני של דאלאס, עבור ריימונד פלטון וטייסון צ'נדלר מהניקס. בניקס שיחק לארקין בעונת 2014/2015, ב-76 משחקים, כשמתוכם ב-22 הוא פותח בחמישייה הראשונה של הקבוצה. הוא שיחק בעונה זו במשך כ-24.8 דקות בממוצע למשחק, והכפיל ויותר מכך את ממוצעיו ברוב הקטגוריות. בקיץ 2015 סיים לארקין את חוזהו בניו יורק וחתם בברוקלין נטס. באפריל 2016 קלע לארקין 20 נקודות בהפסד לוושינגטון ויזארדס, מה שהיווה שיא קריירה עבורו.
בסיום העונה סיים לארקין את חוזהו בברוקלין, וחתם בסאסקי בסקוניה לעונה אחת. אחרי עונה שבה היה בורג מרכזי בבסקוניה, התעתד לארקין לעבור לברצלונה, אך בסקוניה השוותה את הצעת הקבוצה הקטלאנית עליו. ביולי 2017 חזר ל-NBA, כשחתם בבוסטון סלטיקס לעונה אחת.
בבוסטון היה לארקין הרכז השלישי של הקבוצה, אחרי קיירי אירווינג וטרי רוזיר. בעקבות פציעתו של אירווינג שיחק לארקין דקות משמעותיות, וקיבל 14.4 דקות בממוצע למשחק, על פני 54 משחקים. בפלייאוף שיחק לארקין עם בוסטון בסיבוב הראשון נגד מילווקי באקס ובחצי גמר המזרח נגד פילדלפיה 76', כאשר במשחק הרביעי נגד פילדלפיה נקע את כתפו בהתנגשות עם ג'ואל אמביד. בסיום העונה לארקין סיים את חוזהו בבוסטון וחתם לעונה אחת באנאדולו אפס מליגת ה-BSL הטורקית והיורוליג.

חיים אישיים

אביו של לארקין, בארי, שיחק בעמדת השורטסטופ עבור סינסינטי רדס. דודו שיחק כדורסל באוניברסיטת זאבייר ובאופן מקצועני בוונצואלה, בגרמניה ובהונג קונג. דוד אחר שלו שיחק גם כן ב-MLB, בעמדת הבסיס הראשון. שיין עצמו שיחק בייסבול כשהיה צעיר, ואביו וחבריו לימדו אותו לאחוז מחבט בייסבול בצורה נכונה במהלך הספרינג טריינינג. לאחר שמאמנו בליטל ליג אמר שמה שלימדו אותו היה שגוי, שיין החליט לעזוב את הבייסבול ולהתמקד בכדורסל.
נחום אש

הרב נחום אַש (י"ב בשבט תרי"ח, 27 בינואר 1858 - י"ט בסיוון תרצ"ו; 12 במאי 1936) היה רבה הראשי ואב"ד של העיירה צ'נסטוחובה שבדרום מערב פולין ומחבר ספרי דרוש והלכה.

ביוגרפיה

נולד בווישגורוד שבמחוז פלוצק, לרב דוד צבי אש. עוד בנערותו התפרסם כעילוי, בעל זיכרון מופלא. למד בישיבת ר' אביגדור לייבוש ליבנטאל בקובל. הרבה ללמוד לימודי חול. בן 18 נשא לאישה את בת הרב שמשון אורנשטיין, אב"ד אוזרקוב. נסמך להוראה על ידי חותנו, והרב חיים אלעזר וקס מקאליש. 
בשנת תרמ"ט נתמנה לרב בעיר נשיאווה שבפלך ורשה, ובשנת תרנ"ד עבר לכהן כרב בצ'נסטוחובה, שבה שימש עד יומו האחרון, 43 שנים. בכהונתו פרחה הקהילה היהודית בעיר. פרק חשוב בחייו תפסה המערכה שניהל סביב שאלת השחיטה היהודית בפולין, עליה קמו עוררין מבין הצירים האנטישמיים בפולין, והוא לעומתם פתח בפעולת הסברה נמרצת.
היה חובב ציון ופעיל בתנועת המזרחי מראשית ימיה. ראש ועד קרן היסוד בעירו. 
היה ידוע כנואם וכן פרסם מאמרים בעיתונות בנושאי השעה.
הנקודה הירוקה

הנקודה הירוקה (בגרמנית: Der Grüne Punkt) היא סמל הרישיון של רשת מערכות איסוף חומרי האריזה של מוצרי צריכה למיחזור, במימון התעשייה. הלוגו הוא סימן מסחרי מוגן ברחבי העולם. מקור הסמל מאירופה ושם בעיקר הוא נפוץ.

מאפיינים

הרעיון למערכת איסוף שכזו נהגה בידי קלאוס טופר (Klaus Töpfer), שר איכות הסביבה בגרמניה בתחילת שנות התשעים. הרעיון הבסיסי שלו הוא שצרכנים הרואים את הלוגו יודעים שהיצרן של המוצר תורם למימון המיחזור של האריזה של אותו מוצר. האריזות יכולות להיאסף למיחזור בעזרת תשתית שתהיה פרוסה ברשויות המקומיות (בגרמניה למשל ישנם שקים צהובים שצריכים להכיל רק אריזות ריקות המיועדות למיחזור)
המערכת ממומנת בדמי טיפול שהיצרנים של אותם מוצרים משלמים. דמי הטיפול משתנים ממדינה למדינה וחומר לחומר שממנו האריזה מורכבת (כגון נייר, פלסטיק, מתכת, עץ, קרטון וזכוכית). דמי הטיפול צריכים לגלם את עלות האיסוף, מיון והעברה למיחזור של אותן אריזות. המערכת מעודדת יצרנים ויבואנים להקטין את גודל האריזות של המוצרים שלהם שכן זה חוסך להם בדמי טיפול שעליהם לשלם.
לוגו הנקודה הירוקה מנוהל על ידי ארגון בשם Pro Europe המהווה ארגון הגג של ארגונים אירופיים העוסקים באיסוף והעברה למיחזור של אריזות מטעם יצרנים במדינתם.
לעיצוב סמל הנקודה הירוקה יש דמיון ברור לסמל היין-יאנג ולסמל המיחזור. הסמל רק מעיד על כך שהיצרן של המוצר העביר כספים לארגון העוסק באיסוף ומיחזור אריזות, כדי לממן את המיחזור של אותו מוצר. הסמל לא מעיד על כך שהאריזה של המוצר ניתנת למיחזור.

הסמל בישראל

אריזות של מוצרים הנושאות את הסמל מעידות על כך שהיבואן או היצרן של המוצר התקשר עם "תאגיד תמיר", ארגון העוסק בהקמה, מימון ופיקוח על מערכות איסוף והעברה למיחזור של אריזות בישראל בחסות "החוק להסדרת הטיפול באריזות".
ריקרדו זנדונאי

חייו

זנדונאי נולד בבורגו סאקו, רוורטו, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. בנעוריו גילה כישרון בולט למוזיקה ובשנת 1899 התקבל לקונסרבטוריון של פזארו, לתוכנית לימודים בת תשע שנים, שאותה השלים  בשלוש שנים בלבד, עד 1902. בין מוריו היה פייטרו מסקאני, שהעריך אותו מאוד.
BMI (חברת תעופה)

תולדות החברה

החברה נוסדה ב-16 בפברואר 1949 בשם "דרבי אביאטיון לימיטד". בשנת 1964 שינתה החברה את שמה ל"בריטיש מידלנד איירווייז" (BMA).
בשנת 1970 קנתה החברה מטוסי סילון ראשונים מהדגמים BAC-1-11 ובואינג 707. בשנת 1987 קנתה חברת סקנדינביאן איירליינס (SAS) חלק ממניות החברה. בשנת 1999 קנתה חברת לופטהנזה חלק ממניותיה של SAS בחברה ולאחר מכן החברה הצטרפה לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס. בשנת 2001 שינתה החברה את שמה ל-BMI בריטיש מידלנד.
החברה הפעילה בעבר קו לישראל עד שנת 2009. הטיסות הופעלו במטוסי איירבוס A330. בעקבות ירידה חדה בתנועת הנוסעים בקו, הטיסות עברו לשימוש במטוס קטן יותר - איירבוס A321. תלונה נוספת שגרמה לביטול הקו לישראל הייתה שבמפת הטיסה בטיסות למזרח התיכון ולישראל לא הופיעו ערים בישראל אלא שמות של ערים קרובות (עמאן, קהיר, ביירות וכו'). העיר היחידה שהופיעה על מפת הטיסה בישראל הייתה Khefa - חיפה בניב אחר. 
לאחר הפסקת הקו פועלות בקו תל אביב - לונדון ארבע חברות: אל על, איזי ג'ט, בריטיש אירוויס וארקיע.
עוגת חמאה

עוגת חמאה היא עוגה שאחד ממרכיביה העיקריים הוא חמאה. עוגת חמאה עשויה מהמצרכים הבסיסיים ביותר לעוגה: חמאה, סוכר, ביצים, קמח וחומר מתפיח (כגון אבקת אפייה או סודה לשתייה).
עוגות אלה נחשבות לעוגות המשוכללות ביותר במטבח האמריקאי. מקורן בעוגת הפאונד האנגלית, שעשויה באופן מסורתי מכמויות שוות של סוכר, חמאה, קמח, וביצים היוצרים עוגה עשירה בטעמה.

היסטוריה

המצאת אבקת האפייה וחומרי התפחה אחרים במהלך המאה התשע-עשרה, הובילו לכך שניתן היה לשנות את מרכיבי עוגת הפאונד. כך נוצרה עוגת קלה יותר ואוורירית יותר בעזרתם המרכיבים הישנים והחדשים ובאה לעולם עוגה חדשה, עוגת החמאה המודרנית.

מתכון

עוגות חמאה מיוצרות על ידי הקצפה של חמאה וסוכר, עד שאוויר מוקצף לתוך החמאה. בהמשך מוסיפים ביצים בהדרגה עד לקבלת תחליב, ולאחר מכן מוסיפים מרכיבים יבשים ורטובים. עוגות חמאה שומרות על טעמן העשיר ועל רטיבותן כאשר מאחסנים אותן בטמפרטורת חדר, אך הן נוטות להתקשות, להתייבש ולאבד את טעמן אם הן מאוכסנות במקרר זמן רב. לפיכך עוגות אלה אינן מתאימות למילוי או לציפוי עם חומרים המצריכים קירור כגון קרם גבינה או חביצה.
קורבן

קורבן (עם ניקוד: קָרְבָּן, מקובל גם הכתיב החסר קרבן) הוא סוג של פולחן חליפין, בו מוותרים המשתתפים בפולחן על נכס כלשהו לטובת האל או האלים להם נועד הפולחן.
ישנם מספר סוגים של קורבנות, המותאמים לדרגת החשיבות של הטקס: קורבנות אדם, בעלי חיים, דברי מאכל ופרחים. עיקרו של פולחן הקורבנות הוא השמדת הקורבן, לרוב על ידי שריפה, לעיתים יותר נדירות על ידי הטבעה, קבורה, השלכה מצוק וכיוצא בזה.
פולחני הקרבה הם מהעתיקים שבפולחנים הקיימים והם עדיין נפוצים מאוד בדתות פגאניות, וזכר להם ניתן למצוא גם בדתות מונותאיסטיות, אם במפורש, ואם בצורה סמלית.
המילונאי ראובן אלקלעי ציין במילונו כי חידש את הפועל קִרְבֵּן (במובן victimize).

בתרבויות הקדומות

על פי האמונה בתרבויות הקדומות בני האדם היו תלויים באלים, ששלטו על כוחות הטבע ועל גורלם של בני האדם. מכיוון שהאלים ברובם עברו תהליך של פרסוניפיקציה ונתפסו ברוב התרבויות כבעלי חיים עילאיים או כבני אדם עילאיים או כסוג של שילוב בין בני אדם ובעלי חיים, בני האדם דימו שיש להם פסיכולוגיה ומאווים דומים לבני האדם, וניתן לרצות את פניהם ולשכך את כעסם באמצעות הבאת מתנות והקרבת קורבנות. 
כך למשל בתרבות האוגריתית בעלילות בעל וענת האלים מתוארים כמי שעושים משתאות ואוכלים בשר ושותים יין, ולכן אגדת אקהת פותחת בכך שדנאל הצדיק העקר שרוצה להפקד בבן, מאכיל ומשקה את האלים במקדש. תרבות זאת של הקרבת קורבנות, הבאת מנחות וניסוך יין הייתה כנראה משותפת לכל העולם העתיק והייתה קיימת באמריקה הדרומית עד למאה ה-16. 
בתרבויות הקדומות, קרבנות אדם היו נפוצים מאוד. כפי שעולה מעדויות שונות, טקסים בהם הקריבו קרבנות אדם היו נהוגים בכל התרבויות האליליות הקדומות ואף בגיא בן הינום שבירושלים. בעולם הישן הלכו טקסים אלה ונהיו נדירים עם הזמן, ועדויות אחרונות לקרבן אדם ניתן למצוא בכתביו של דיודורוס איש סיציליה המעיד כי כאשר הטיל מושל סירקוזה מצור על קרתגו (309 לפנה"ס) הקריבו תושבי העיר מאתיים ילדים לאלים. טקסים כאלה המשיכו בתרבויות שהתקיימו בעולם החדש. אחת העדויות הדרמטיות להתרחשות כזו, הם הממצאים שהתגלו בטוקומה שבפרו, שם במאה ה-16 עם הפלישה הספרדית של הקונקיסטאדורים שנתפסה כמאיימת ביותר על בני האינקה, התגלו בעיר הפירמידות גויות של 119 בני אדם, שעברו הליך של פולחן ריטואלי שבמהלכו לאחר שסוממו, נשחטו, ראשם נערף, וליבם נעקר מקרבם והוקרב.
שערי צדיק

הוצאה לאור

הסדרה יצאה לאור בפעם הראשונה והיחידה בידי הרב אלעזר מרדכי קניג ואחיו בני המחבר, במהדורה מנוקדת. החל משנת 2012 יצאו שני כרכים מדי קיץ, עד שנת 2017. בסך הכל מונה הסדרה עשרה כרכים. המהדורה כוללת תוכן עניינים, מפתחות מפורטים במיוחד וביבליוגרפיה עשירה. במהדורה זו רוב שמות הנמענים צונזרו, מלבד בני המחבר ומספר רבנים מפורסמים, כגון הרב יצחק יעקב וייס, הרב משה פיינשטיין, האדמו"ר מאמשינוב ועוד.

תוכן ומבנה הסדרה

הסדרה מכילה 627 מכתבים שנכתבו בידי ר' גדליה קניג, המסודרים בסדר כרונולוגי על פי התאריכים בהם נכתבו. כל מכתב הועתק בטרם נשלח, למחברות מיוחדות שהיוו את כתב היד שעליו הסדרה מתבססת. רוב המכתבים נכתבו בעברית ומיעוטם ביידיש, שלא תורגמה במהדורה זו.
במכתבים מובאים עשרות פירושים והוספות לדרשות של רבי נחמן מברסלב, בעיקר אלה שהודפסו בספר ליקוטי מוהר"ן. כמו כן המכתבים מכילים מידע הגיוגרפי על חסידי ברסלב כגון הרב אפרים ב"ר נפתלי, הרב מטשעהרין, רבי אברהם שטרנהרץ ועוד.

השיחה הסודית

בכרך הראשון, בתוך מכתב שנמען לגדליה פליער בארצות הברית (שמו צונזר), מובאת שיחה סודית פסאודו-אפיגרפית ששמע המחבר מהרב אברהם שטרנהרץ, ובה תיאור בארמית בסגנון ספר הזוהר של שיחה שהתקיימה בין רבי נחמן מברסלב לרבי שמעון בר יוחאי בשנת 1799, עת ביקר רבי נחמן במירון. הקטע כתוב בכתב רש"י ומלווה באזהרות לשמירת סודיות השיחה.
הקטע מתחיל בתיאור ההתרחשות בעולמות העליונים בעת כניסתו של רבי נחמן למערת רבי שמעון, וממשיך בכרוז שמיימי הקורא בקול סדרת שאלות שתמציתן "מי הוא הצדיק שנכנס כעת"? רבי נחמן מתואר כעונה בפירוט ארוך ומרגש "אני הוא". לאחר מכן שואל רבי שמעון בר יוחאי: "מי - רון" (דהיינו: מי ינגן וישיר)? רבי נחמן עונה "אני - רון!" ופותח בניגון בכינור שמיימי שמעורר את שמחתם של כל יושבי העולמות העליונים. בסוף הקטע מסכמים שני הצדיקים כי בזמן שחסידי רבי נחמן לא יוכלו לבוא לקברו באומן בראש השנה (כפי שציווה רבי נחמן מאוחר יותר), קבר רבי שמעון במירון יהווה תחליף לכך.
השיחה שנויה במחלוקת בקרב חסידי ברסלב, מאחר שרוב הפלגים בחסידות סוברים כי בהיעדר אפשרות להגיע לאומן בראש השנה, יש לנסוע לירושלים ולהתקבץ שם. זאת בניגוד לפלג תלמידי הרב שטרנהרץ הטוענים כי יש להעדיף את מירון.

חיי נפש

במסגרת ההוצאה לאור, יצא בשנית הספר "חיי נפש" שיצא לאור כבר בידי המחבר, בשנת 1968. הפעם הספר הודפס בתוך סדר המכתבים בכרך ג (מכתב סה), עם הוספות מכתב יד המחבר. בראש הכרך נדפסה הסכמה של רבני העדה החרדית ורבנים נוספים, חסידים ומתנגדים. מהדורה נוספת, מנוקדת ומלאה הודפסה בשנת תשע"ו (2016), עם הוספות ומפתח נושאים נרחב.
הספר הוא בעצם מכתב ארוך העונה לשאלה שהופנתה לר' גדליהו בעניין התקשרות לצדיקים בשעת התפילה, תוך ציון שיטתו של רבי חיים מוולוז'ין בעניין זה (המובאת בספרו "נפש החיים"), שלפיה יש בכך משום עבודה זרה. המחבר חותר להוכיח כי דבריו של רבי חיים אינם מתייחסים כלל לעניין ההתקשרות לצדיקים. ולהפך, המחבר מאריך לפרט את חובת ההתקשרות לצדיקים, והיותה חלק מהותי מהאמונה ביהדות. כמו כן, המכתב נוגע בעניינים נוספים הקשורים בנושא, כמו קברי צדיקים, רוח הקודש וכוחם של שמות הצדיקים. בסוף המכתב המחבר מבאר פיוטים הפונים לישויות שאינן האל עצמו, כגון "מדת הרחמים עלינו התגלגלי", ו"ברכוני לשלום מלאכי השלום".
חיים שלום דייטש

תולדות חייו

נולד בירושלים ליוסף אליהו ומרים דייטש. למד בישיבת פוניבז'. בתקופה זו החל להתקרב לחסידות חב"ד, ונסע לשמוע את הרב שלמה חיים קסלמן, משפיע בישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד. בהמשך עבר ללמוד בישיבה זו.
נישא לאסתר לאה, בתו של הרב אשר זאב ורנר. לאחר חתונתו למד בכולל של מוסד הרב קוק בראשות הרב זלמן נחמיה גולדברג. שימש כר"מ בישיבת תומכי תמימים בקריית גת, ר"מ בישיבת קרלין לעלוב ועוד. עמד גם בראש מכון ללימודים לקראת סמיכה לרבנות שהקים. הוא ראש כולל בבית הכנסת צמח צדק בעיר העתיקה. במסגרת הכולל, ערך את הקובץ "יגדיל תורה" וספרי "הערות וביאורים בשולחן ערוך אדמו"ר הזקן".
בהתוועדויות שהוא עורך הוא עוסק רבות בנפש וברגשות האדם. רבים מהבאים אליהן אינם משתייכים לחסידות חב"ד. עוסק גם בקירוב נוער חרדי נושר.
מדי שנה הוא עושה את חג השבועות במז'יבוז' בקברו של הבעל שם טוב, ובהאדיטש ביום השנה של רבי שניאור זלמן מלאדי ה"בעל התניא".
לרב דייטש עשרה ילדים. בנו הרב אשר הוא שליח חב"ד הראשי בפתח תקווה. בנו הרב שלמה הוא שליח חב"ד ורב העיר סמרה ברוסיה.