google/wiki40b huggingface dataset:
.org

‎.org (מאנגלית: organization) היא סיומת אינטרנט לשמות מתחם (Domains), אשר נמצאת בשימוש נרחב באינטרנט. סיומת זו היא אחת הסיומות המקוריות אשר הוגדרו בינואר 1985, והפכה לסיומת הנפוצה ביותר לשמות מתחם. הסיומת מגיע מהמילה האנגלית organization – ארגון, ונועדה לאתרים של ישויות ללא כוונת רווח, אך כלל זה אינו נאכף. מספר הכתובת הרשומות תחת סיומת זו גדל מפחות ממיליון בשנות התשעים, לעשרה מיליון נכון ליוני 2013.

היסטוריה

התחום ‎.org היה אחד מהסיומות המקוריות ברמה העליונה, עם com, us, edu ,gov ,mil ו־net שהוקמו בינואר 1985. הוא נועד במקור עבור ארגונים ללא כוונת רווח או ארגונים בעלי אופי לא מסחרי שלא עמדו בדרישות עבור סיומות אחרות. חברת MITER הייתה הקבוצה הראשונה שרשמה תחום של ארגון עם mitre.org ביולי 1985. הסיומת מופעלת מאז 1 בינואר 2003 על ידי הארגון Public Interest Registry, אשר לקח על עצמו את המשימה מ־VeriSign Global Registry Services, חטיבה של החברה Verisign.
טוקאי (יין)

טוקאי אוסו (Tokaji aszú) הוא סוג של יין לבן המיוצר בהונגריה. היין נקרא על שם חבל טוקאי הנמצא בצפון-מזרח הונגריה המתמחה בגידול גפנים. היין מיושן במרתפים גדולים בטמפרטורה של 12-10 מעלות צלזיוס ובתנאים של לחות גבוהה. היין נחשב בעל ארומה ייחודית. יין הטוקאי מגיע כיין יבש, חצי יבש ומתוק. ליין אף גרסאות מועשרות באלכוהול ההופכות אותו ליין מחוזק. בעקבות חיקויים של היקב על ידי שימוש באותו שם בטענה שהשם הוא לא של היקב אלא של חבל הארץ, שינה היקב את שם היין לטוקאי אוסו.
מחוז הוט ספרינגס

גאוגרפיה

שטחו של מחוז הוט ספרינגס 5,196 קמ"ר מהם 5,190 קמ"ר הם שטחי יבשה, ו-6 קמ"ר (0.12%) הם שטחי מים. מחוז ואשאקי גובל במחוז הוט ספרינגס ממזרח, מחוז פרימונט גובל בו מדרום, ומחוז פארק גובל בו מצפון וממערב.

אוכלוסין

נכון לשנת 2000 מתגוררים במחוז 4,882 תושבים. צפיפות האוכלוסין הממוצעת היא נפש אחת לקמ"ר.
23.3% מתושבי המחוז הם ממוצא גרמני, 17% ממוצא אנגלי, 12.2% ממוצא אירי, ו-6% ממוצא נורווגי.
וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן

ילדותו

וילהלם נולד ב-3 ביוני 1743 בקאסל לאביו פרידריך, שהיה מאוחר יותר רוזן הסן-קאסל, ולאמו מרי, נסיכת בריטניה, בתו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה. בשנת 1747 נטש אביו את המשפחה וחזר לנצרות הקתולית, ובשנת 1755 בוטלו נישואי הוריו באופן רשמי. לאחר פרידתם של הוריו, עברו וילהלם, אמו ואחיו לדנמרק, שם התגוררה אחות אמם לואיז, נסיכת בריטניה, אשת פרדריק החמישי, מלך דנמרק. בשנת 1754 העניק סבו של וילהלם וילהלם השמיני, רוזן הסן-קאסל לוילהלם את רוזנות הנאו, שהייתה רוזנות קטנה מדרום לרוזנות הסן-קאסל.

נישואיו

ב-1 בספטמבר 1764 התחתן וילהלם עם בת דודתו וילהלמינה קרולינה, נסיכת דנמרק, בתם של פרדריק החמישי, מלך דנמרק ולואיז, נסיכת בריטניה, והתגורר עימה בדנמרק עד 1785. בשנת 1766 התחתן אחיו של וילהלם קרל, נסיך הסן-קאסל עם לואיזה, נסיכת דנמרק, שהייתה אחותה של אשתו של וילהלם.

שלטונו

ב-31 באוקטובר 1785 עלה וילהלם לשלטון בתור "וילהלם התשיעי, רוזן הסן-קאסל", וירש הון עצום מאביו. וילהלם מינה את מאיר אנשל רוטשילד אבי משפחת רוטשילד הידועה למפקח על כל נכסיו ועזבונו.
וילהלם השתתף בלחימה כנגד צרפת המהפכנית, כחלק מהקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה, ובשנת 1795 חתם על שלום בזל. בשנת 1801 אולץ וילהלם לוותר על שטחי הנסיכות בגדה השמאלית של הריין, אך קיבל כפיצוי שטחים מנסיכות הבוחר ממיינץ. בשנת 1803 שודרגה הרוזנות למעמד של נסיכות הבוחר, ווילהלם קיבל את התואר "וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן", תואר שנשמר בידי וילהלם אף לאחר פירוק האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1806 חתם וילהלם על הסכם נייטרליות עם נפוליאון, אך לאחר קרב ינה וקרב אאורשטט ושלום טילזיט, כבש נפוליאון את הנסיכות וגירש את וילהלם, וצירף את שטחי הנסיכות לממלכת וסטפאליה. וילהלם מסר את כל הונו למאיר אנשל רוטשילד שישמור עליו מפני הצרפתים, והלה שמר על כספי וילהלם עד שובו לשלטון.
לאחר קרב לייפציג גורשו הצרפתים משטחי הנסיכות, וב-21 בנובמבר 1813 חזר וילהלם לשלוט בנסיכות. ב-2 בדצמבר 1813 חתם וילהלם על הסכם עם מדינות הקואליציה, שבו הוסכם כי יוחזר לנסיכות כל השטחים שנלקחו ממנה, וכי תונהג מחדש החוקה שהייתה נהוגה בנסיכות קודם הכיבוש, אולם נדחתה בקשתו של וילהלם לקבל את תואר "מלך הקַטֶנִים".
ניסיונות לשנות את החוקה בנסיכות, נדחו על ידי וילהלם בתמיכת קלמנס פון מטרניך. ב-27 בפברואר 1821 מת וילהלם בעיר קאסל, ובמקומו עלה בנו וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן לשלטון.
אורזי מזוודות

אורזי מזוודות הוא מחזה קומי מאת חנוך לוין.
עלילת המחזה מתרחשת בישראל של שנות ה-60. הדמויות חיות בבדידות ועם הזמן מתות או אורזות מזוודה וטסות לחו"ל. במהלך המחזה ישנן שמונה לוויות של דמויות מהמחזה.
המחזה הועלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי במרץ 1983 בבימויו של מייקל אלפרדס. עם השחקנים שהשתתפו בהפקה זו נמנים תיקי דיין, זהרירה חריפאי וחני נחמיאס.
בשנת 2011 הועלה המחזה מחדש בתיאטרון הקאמרי בהשתתפות דרור קרן, רבקה מיכאלי וחנה מרון.
מילות השיר "לונדון", שהולחן ובוצע בידי חוה אלברשטיין ושנכלל בשנת 1989 באלבום הנושא את אותו השם (לונדון), נלקחו מתוך אחת השיחות במחזה.
בורקינה פאסו במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של בורקינה פאסו למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט, אתלטיקה, טאקוונדו ושחייה. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים וסיימו במקומות האחרונים בתחרויות. גם המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג לא הגיעה להישגים משמעותיים. המשלחת מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפים, אתלטיקה ושחייה. ספורטאי המשלחת, בדומה לאולימפיאדת הנוער סינגפור, סיימו במקומות האחרונים בתחרויות.
מחול המוות (מחזה)

מחול המוות (בשוודית: Dödsdansen) הוא מחזה בארבע מערכות, פרי עטו של המחזאי השוודי יוהאן אוגוסט סטרינדברג, משנת 1900.

מערכה ראשונה

אדגר, קפטן בחיל התותחנים ואשתו אליס, שחקנית לשעבר, מתגוררים על מבצר באי ונשואים מזה 25 שנה.
קורט, בן-דודה של אליס, בא לבקרם אחרי 15 שנה שלא נפגשו. קורט מונה למפקד הקרנטינה (מחנה הסגר רפואי למחלות) שעומדים להקים באי. בתחילה הם מספרים לו שהם חיים באושר, אולם אחר-כך הם מספרים לו על כך שנישואיהם אומללים מאוד, עיקרם כעס וריב והם חיים בניכור מתושבי האי האחרים. הקפטן אומר שאשתו תמיד מבקשת כסף, ואם לא יתן לה תעזוב אותו. אליס מספרת לקורט שהיא ובעלה שונאים זה את זו, אולם "אנחנו ממוסמרים אחד לשני". 
לקפטן יש לפעמים התקפים בהם הוא קופא במקום או נתקף סחרחורת. אליס מספרת לו שאדגר הפריד בינה לבין משפחתה וחבריה, שהיא מנותקת מהעולם והקשר היחידי שלה איתו הוא באמצעות הטלגרף. שניים מילדיהם מתו והשניים האחרים גרים בעיר.

מערכה שנייה

אליס מספרת לקורט שבעלה לא קודם לקפטן כי הוא מתנהג לפיקודיו כדיקטטור, שפעמים רבות איימו עליו בהדחה, אבל [קקי] מוותרים לו כי ריחמו עליו. הוא הסית את בתם יודית נגדה והיא הרימה עליה יד. אין להם אוכל בבית וכל המשרתות עוזבות אותם. היא מספרת לו שכשקורט שלח את הקפטן לתווך בינו לבין אשתו, הוא פלירטט איתה וסיפר לה איך להחזיק אפוטרופוסות על ילדיהם. אליס אומרת שמעולם לא אהבה את הקפטן, אבל הוא לקח אותה, היא רצתה להיות נשואה ולשם כך ויתרה על קריירה כשחקנית.

מערכה שלישית

הקפטן שב מביקור בעיר, מספר שפגש קצין ארטילריה צעיר, בנו של קורט וסידר עם הקולונל שיציבו אותו כפקוד שלו. קורט כועס על כך מאוד. אליס הלכה לעורך דין שיכין צוואה בה כתוב שבמקרה שבעלה ימות היא תקבל את רכושו והקפטן קורע את הצוואה. הקפטן אומר שהחליט להגיש תביעת גירושין נגדה, בשל יחס הקר לבעלה וילדיה וקלות הראש שלה במשק הבית. בנוסף לכך התברר לו שנותרו לו 25 שנה לחיות והוא רוצה לשאת אישה צעירה ויפה. 
אליס מספרת לקורט שבעלה ניסה לדחוף אותה לים ולהרוג אותה ושהוא מכה אותה 25 שנים. היא מספרת לו על דרך שבה ניתן להפיל את בעלה: הוא והרב-סמל מעלו בכספים, אויבו הגדול קצין האפסנאות יודע על כך, והיא תגייס אותו ותכניס את הקפטן לכלא.

מערכה רביעית

שישה עדים הגישו נגד הקפטן בקשה לצו מעצר, בינתיים קורס ואליס מנהלים ביניהם רומן.
הקפטן מספר פתאום שכשהיה בעיר הרופא אמר לו שנשאר לו מעט זמן לחיות. כשקורט שואל אותו על הצבת בנו באי ועל תביעת הגירושין שהוא מתכוון להגיש נגד אליס, הקפטן עונה שזו הפעם הראשונה שהוא שומע על כך.
קורט עוזב אותם, אליס מבינה שהקפטן דיבר סתם לגבי תביעת הגירושין ושהיא הרסה את חייהם עם צו המעצר שהביאה נגדו. צו המעצר שאליס חוששת מפניו לא מגיע, אליס ובעלה מגלים מחדש את אהבתם זה לזו. הקפטן מספר לה שלא מעל בכספים.
אוסיף השקעות ופיתוח

היסטוריה

אוסיף השקעות נוסדה בשנת 1962 בשם השקעות ופיתוח של פז בע"מ ועיסוקה העיקרי היה בהשקעות, פיתוח ונאמנויות.
בשנת 1963 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב והפכה לחברה ציבורית. 
בפברואר 1985 שונה שם החברה ל"פז השקעות ופיתוח" ובדצמבר 1991 בעליה החליפו את שמה לשמה הנוכחי. 
בין ינואר 1991 לדצמבר 1993 עיקר פעילותה של החברה היה מתן הלוואות ללקוחות למימון רכישה של נכסי נדל"ן שונים, מימון עסקאות, ובחיפוש אחר השקעות בתחומי הבניין, התעשייה והמסחר. 
ביולי 1991 החברה החלה לעסוק בתחום הנדל"ן באופן ישיר. 
אוסיף אינה חברת קבלן רשומה ואינה מבצעת עבודות קבלנות. עקב כך עבודות הבניה בפרויקטים שאותם היא יוזמת הינן מתבצעות על ידי חברות קבלן שונות. בעבר כשקבוצת אביב שלטה בחברה, עבודות הבנייה בוצעו על ידה.

בעלי עניין

באוקטובר 2008 רכשה ישרס את מניותיו של ארקדי גאידמק ב"אוסיף", על פי הערכת שווי של 210 מיליון ש"ח. 
אוסיף עברה בשליטת ישרס מהפסדים בשנים 2008–2009 לרווח של 7 מיליון שקלים ב-2010. בשנת 2011 ביקשה ישרס לרכוש את אחזקות הציבור באוסיף על פי שווי של 193 מיליון שקל, אך ההצעה נדחתה על ידי משקיעי מיעוט שטענו שהחברה שווה הרבה יותר. 
לאחר מספר חודשים הוצעה לבעלי המניות הצעה משופרת שאושרה, ואוסיף עברה לשליטתה המלאה של ישרס.
מיתרידטס הראשון, מלך איבריה

מיתרידטס הראשון, מלך איבריה (בגאורגית: მითრიდატე I) או מיתרידטה הראשון מלך איבריה (30–50) היה מלך ממלכת איבריה (היום בשטחה של גאורגיה) בתקופת שלטונם של שושלת פרנווזיאן. 
בשנים 35–37 היה בחסות רומא. הקיסר הרומאי טיבריוס ביקש ממנו לתקוף את ארמניה. מיתרידטס אכן כבש את ארמניה והציב, בהסכמת טיבריוס, את בנו כמלך ארמניה. 
מיתרידטס היה בנו של אדרק, מלך איבריה. ירש אותו פרסמן הראשון, מלך איבריה (ფარსმან I) בשנת 50. בנו אמזאסהי הראשון (ამაზასპი I) היה מלך איבריה מאוחר יותר משנת 106.
נבי אליאס

היסטוריה

עד פרוץ האינתיפאדה השנייה נהנו סוחרי נבי אליאס גם מקונים ישראלים (בעיקר ערבים ישראלים) שהגיעו בהמוניהם, בעיקר בסופי שבוע. במקום פעלו ושגשגו מרפדיות, מסעדות, מוסכים ואף מרפאות שיניים. עם פרוץ האינתיפאדה השנייה הפסיקו הישראלים לפקוד את הכפר כמעט לגמרי. בזמן האחרון יש עליה קטנה בכמות הישראלים הנוסעים לכפר לקניות ולקבלת שירות ממוסכים, על אף האיסור הרשמי למסור כלי רכב לתיקון בשטחי הרשות הפלסטינית. בשנת 2008 משטרת ישראל החרימה עשרות מכוניות ישראליות במוסכי הכפר במבצע מיוחד.
בפברואר 2006 פרצה מהומה בעקבות כתובת נאצה שנמצאה על קיר מסגד בכפר. הכתובת, שרוססה בספריי אדום, "מוחמד חזיר" גרמה למהומות והתפרעויות בקרב תושבי נבי אליאס והכפרים הסמוכים. שבוע אחר כך רוססו קירות המסגד שוב באופן דומה. בדצמבר 2008 שוב רוססו כתובות נאצה על קיר המסגד בכפר. הכתובות, שרוססו בספריי אדום ושחור, כללו מסרים בנוסח "מוות לערבים" ו-"דרישת שלום מחברון".
במרץ 2006 אירעה תקרית אש בכפר לאחר שישראלי תושב נתניה שבילה בחנויות הכפר נורה בצווארו מרכב חולף ונפצע באורח קשה. הרכב נמלט לכיוון קלקיליה. 
בנובמבר 2015 אירע פיגוע דקירה בכפר, כאשר מחבל דקר יהודי שישב במכוניתו והגיע לכפר על מנת לערוך קניות. הנדקר נפצע באורח קשה לטענת התושבים הדקירה בוצע כנקמה על אירוע בו דרס ישראלי ארבעה תושבים באפריל 2015.  
בתחילת שנת 2016 הוחל בהכנות לסלילת כביש עוקף נבי אליאס, שיסיט את כביש 55 אל מחוץ לכפר. לצורך כך הוצאו צווי הפקעה ל-104 דונם של קרקע חקלאית בקרבת הכפר, אשר נמצאת בבעלות פרטית של פלסטינים. הליכי ההפקעה הוקפאו על ידי בג"ץ עד בירור טענות בעלי הקרקעות המופקעות. בנובמבר 2016 החליט בג"ץ לדחות את עתירת בעלי הקרקע ובכך התיר להמשיך את ההכנות לסלילת הכביש העוקף. 250 עצי זית עתיקים נכרתו לצורך סלילת הכביש. בינואר 2018 הסתיימו העבודות לסלילת הכביש העוקף והכביש נפתח לתנועה.
האיים הצפים של בני האורו

האיים הצפים של בני האוּרוֹ (נקראים גם "איי האורו") הם מערכת של מספר איים מלאכותיים הנמצאים באגם טיטיקקה בפרו, בסמוך לעיר פונו. האיים נבנו על ידי בני שבט האורו בסביבות שנת 800 לספירה, ומדובר בעצם ברפסודות ענק, ששטחה של כל אחת מהן כמה עשרות מטרים מרובעים.
האיים בנויים מצמח מים הנקרא טוטורה (Schoenoplectus californicus ssp. tatora, צמח הדומה לקנה), אשר קניו מיובשים ונראים כמו קש. פרט לבניית האיים, משמש צמח זה את בני האיים למאכל, לטיפול בכאבי ראש, לבניית בתיהם (הנמצאים על האיים) וסירותיהם ולהכנת חפצי אמנות שונים. על מנת לתחזק את האיים ולמנוע מהם לשקוע בעקבות ריקבון השכבות התחתונות, מוסיפים תושבי האיים מדי פעם שכבה חדשה של צמחי טוטורה.
האיים נמצאים במרחק של כשעתיים שיט מהעיר פונו.

היסטוריה

בני האורו בנו את האיים הצפים כאמצעי הגנה כנגד תקיפות חוזרות ונשנות של השבטים השכנים, בעיקר שבט האינקה. הבידוד של האיים, במקביל לניידות האפשרית שלהם, שימשה לבני האורו אמצעי הגנה איכותי, ועד היום מוצב על האי הגדול ביותר מגדל שמירה - עשוי אף הוא מצמח הטוטורה.
בסביבות שנות החמישים מתו רבים מבני שבט האורו מחמת רעב שפקד את האזור, והנותרים התפזרו למקומות שונים. כיום מיישבים את האיים צאצאים של בני אורו המעורבים עם בני שבט האיימארה האינדיאני. תושבי האיים שומרים על אורחות החיים של בני האורו, אך עם חלוף השנים והתפתחות הטכנולוגיה התחוללו שינויים רבים באיים - הוקם בית ספר, הוצבו אנטנות טלוויזיה ועוד. כמו כן, בעקבות התיירות הרבה הפוקדת את האיים, הם התמלאו בדוכנים קטנים למכירת מזכרות ומרבית הכנסות התושבים מבוססות על התיירים.
פרנסס אלן

ביוגרפיה

אלן נולדה וגדלה בחוה בצפון ניו יורק. היא סיימה תואר ראשון ב-SUNY‏ (State University of New York at Albany) ותואר שני באוניברסיטת מישיגן במתמטיקה. היא החלה לעבוד בחברת יבמ ב-1957 תוך התמחות במיטוב קוד.
בשנת 2006 זכתה בפרס טיורינג על תרומתה בתחום המהדרים ומיטוב הקוד שהם יוצרים.
רפלקס אוקולו-קרדיאלי

רפלקס אוקולו-קרדיאלי (אוקולו = קשור לעין, קרדיאלי = קשור ללב) הוא ירידה בקצב הלב כתגובה למשיכת שריר חוץ עיני או הפעלת לחץ על גלגל העין. הרפלקס מתווך על ידי קשרים עצביים בין עצב גולוגולת מספר חמש (טריגמינאלי) לבין עצב גולגולות מספר עשר (ואגוס) המפעיל את מערכת העצבים הפאראסימפתטית. מסלולי הקלט של הרפלקס יוצרים סינפסה עם הגרעין הויסצרלי המוטורי של עצב הואגוס הנמצא בתצורה הרשתית שבגזע המוח. מסלולי הפלט נישאים משם על ידי עצב הואגוס אל האזור בלב השולט על הקצב (SA Node).
הרפלקס האוקולו-קרדיאלי עשוי להיות רגיש במיוחד אצל תינוקות וילדים. על כן, בניתוחי עיניים בפרט לתיקון פזילה אצל ילדים, על הרופא המרדים להשגיח מפני האטת קצב הלב או הפרעות קצב אחרות תוך כדי הניתוח. במקרה של הפעלת הרפלקס על המרדים לבקש מן המנתח לחדול מן הגירוי העיני הגורם לכך. במידה והפרעת הקצב נמשכת הרופא המרדים יכול לתת תרופה כגון אטרופין הפועלת נגד מערכת העצבים הפאראסימפתטית ומגבירה את קצב הלב.
יוהאן גאורג גמלין

ילדות

גמלין נולד בטובינגן לבנו של פרופסור מאוניברסיטת טובינגן. הוא היה ילד מחונן והחל להשתתף בהרצאות באוניברסיטה זו בגיל 14. בהיותו בן 18, בשנת 1727, הוא סיים לימודי רפואה. לאחר מכן הוא נסע לסנקט פטרבורג ובשנת 1728 קיבל מלגת לימודים באקדמיה הרוסית למדעים. בשנת 1730 הוא החל להרצות באוניברסיטה, והתמנה בהמשך לפרופסור לכימיה וידיעת הטבע.

משלחת קמצ'טקה השנייה

גמלין נבחר, מבין שלושה פרופסורים, להצטרף למשלחתו השנייה של ויטוס ברינג לקמצ'טקה (1733-1743). בחלקו הראשון של המסע - לאחר שיצאו מסנקט פטרבורג באוגוסט - התלווה אליהם הסטודנט הצעיר סטפן קרשניניקוב. יחד הם נסעו דרך הרי אורל ומערב סיביר ליניסייסק. גמלין תיאר את תוואי נהר היניסיי כגבול בין אירופה לאסיה, וביניסייסק השתתף במדידת הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה עד לאותה עת. הוא היה גם הראשון שגילה כי פני הים הכספי נמוכים יותר מאלה של הים התיכון. בספטמבר 1736 הוא הגיע למטהו של ברינג ביקוטסק. לרוע מזלו, בית מגוריו של גמלין נשרף ב-8 בנובמבר, ועימו נשרף אף אוסף הצמחים והרישומים שערך וכן חלקים מספרייתו. בקיץ שלאחר מכן הוא ניסה לאסוף מחדש דגימות רבות ככל האפשר כדי להחליף את אלה שאבדו. בין השנים 1747–1769 פרסם בארבעה כרכים את ספרו "הצומח בסיביר" (Flora Sibirica). הספר מכיל תיאורים של 1178 מיני צמחים, 294 מתוכם מאוירים. אחיינו שמואל גוטליב גמלין סייע לו לערוך את שני הכרכים האחרונים.
צ'זארה בורג'ה

חייו

משפחתו הגיעה לאיטליה מספרד ב-1443, בעקבות הכיבוש הספרדי. בעקבות לחץ מצד אביו מונה בגיל שבע למשרה ציבורית שבצידה תגמול כספי. באיטליה של אותה תקופה, שחיתות שכזו הייתה עניין של יום יום. עד גיל 12 חי ברומא והתחנך על ידי מורים פרטיים שסיפק אביו. מאוחר יותר למד משפטים ותאולוגיה באוניברסיטת ספיאנצה. בגיל 18 מונה לקרדינל על ידי אביו ושירת ככזה בין השנים 1493–1498. אביו אף נתן לו מדינה קטנה באיטליה, שאותה ניסה להרחיב על ידי הקמת צבא משלו. הוא התחתן ונולדה לו ילדה מנישואיו. בנוסף נולדו לו שני ילדים, בן ובת, מפילגשיו. בנו מחוץ לנישואים המשיך בדרכו של אביו ונודע כרוצח.
נטען כי ניקולו מקיאוולי ששימש כשגריר לחצר צ'זארה מטעם עירו, פירנצה, התרשם משיטותיו. בספר "הנסיך" מאת ניקולו מקיאוולי מוזכר צ'זארה כמודל לדמות הנסיך.
צ'זארה סייע לתככי אביו ואף הוסיף משלו. כנגד צ'זארה הועלו טענות כי שכב עם אחותו ומהרומן נולד בנה ג'ובאני בורג'ה. צ'זארה נהג לשעשע את תושבי רומא במחזות פומביים דוגמת הוצאה להורג של פושעים על ידו. אדם שפרסם ביקורת על מעשיו הוטבע בנהר.
בעקבות מחלת אבעבועות קשה צולקו פניו. צ'זארה החל ללבוש על פניו מסיכות, דבר שהוסיף לתדמיתו השלילית.
לאחר מותו של אביו ב-1503 ירד כוחו של צ'זארה, הוא איבד את ממלכתו וברח לנאפולי, לאחר שנתפס שם הועבר לספרד ומשם ברח אל ממלכת נווארה, שם מת כשניהל קרב בשירות גיסו מלך נווארה.
גן ססקי

היסטוריה

גן ססקי הוקם בשנת 1661 סביב בית אחוזה עשוי עץ שנבנה עבור האציל והמשורר הפולני יאן אנדז'יי מורשטין  שהיה גם גזבר המלך. לאחר שנים מעטות נבנה במקום בניין אבן ולו שתי קומות. עם השנים הרחיב מורשטין את הארמון, הוסיף בו אולמות מעוצבים בטעם מערב אירופי, בדומה לארמון ורסאי הצרפתי, והקים גן לארמון ובו ביתנים מקושטים, גן שהיווה את ראשיתו של גן ססקי. הארמון והגן שימשו לארוח קונצרטים, מסיבות והצגות.
המלך אוגוסט השני מסקסוניה התארח רבות בארמון ולאחר מות בעליו קנה אותו, הרחיב אותו והשתכן בו בשנת 1724 בתור מעון המלוכה הראשי. המלך קנה את רוב הקרקעות סביב הארמון. לימים נקרא האזור 'הציר הסקסוני'. בפולנית המילה "SAXON" מבוטאת "ססקי" וזהו מקור שמו של הגן. הפארק נפתח לציבור באופן רשמי ב-1727.
לאחר מות אוגוסט השני השתכן בארמון פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה, נסיך ורשה תחת נפולאון משנת 1807. אחרי תבוסת נפולאון עברה ורשה לשליטת הצאר אלכסנדר הראשון. ארמון ססקי הפך למפקדת מטה הכוחות הפולניים בפיקודו של קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, והגן שימש לאימונים ותהלוכות. 
אחרי דיכוי מרד נובמבר  של שנת 1831 נבנה בכיכר, מול הארמון, צריח ארטילריה ולו ארבע קומות. הוצבו בו תותחים שהופנו לכיוון ורשה. בשנת 1841 הוקמה אנדרטה לזכר שבעה קצינים שנשארו נאמנים לצאר ונהרגו בידי המורדים. בסוף המאה ה-19 נבנה בגן כנסייה אורתודוקסית, כנסיית אלכסנדר נבסקי. עם הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה אחרי מלחמת העולם הראשונה נהרסה הכנסייה ופסל של הנסיך יוזף פוניאטובסקי הועמד בכיכר.
בשנת 1925 נחנך קבר החייל האלמוני בארמון הסקסוני. בשנת 1928 הוחלף שמה של כיכר סקסון ל"כיכר מרשל יוזף פילסודסקי" ובארמון שוכנו מספר משרדי ממשלה, בהם המטה הכללי של הצבא הפולני. משרד החוץ הוקם בארמון ברול  השוכן אף הוא בגן ססקי. 
בספטמבר 1940, לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית, שונה שמה של כיכר פילסודסקי לכיכר אדולף היטלר. בדצמבר 1944, אחרי תבוסת מרד ורשה הפולני, הרסו הגרמנים את הארמון הסקסוני ואת ארמון ברול אך קבר החייל האלמוני לא נהרס בהפצצת הארמון.

מוסדות שכנים

ברחוב קרקובסקה פשדמיישצ'ה הסמוך, פעל מרכז אמנות. באזור שכנו ארמון קרוננברג מהמאה ה-19, מלון אורופייסקי ותיאטרון וילקי.
QRPedia

QRPedia היא מערכת המבוססת על אינטרנט סלולרי, אשר משתמשת בקודי QR על מנת להציג לגולשים תוכן מוויקיפדיה על-גבי צג המכשיר הסלולרי שלהם בשפת הממשק של המכשיר.‏ QRPedia מוסיפה יכולות נוספות מעבר לאלה הקיימות בייצירת קודי QR המיצגים כתובות באינטרנט (URI).

אופן פעילות המערכת

כאשר משתמש סורק קוד QR למכשיר הסלולרי שלו, המכשיר מתרגם את הקוד לכתובת אינטרנט בדומיין qrwp.org, כאשר החלק האחרון של הכתובת (הנתיב) הוא שם הערך בוויקיפדיה. אז שולחת המערכת בקשה לערך הוויקיפדי בשפה המוגדרת כשפת הממשק במכשיר הסלולרי. 
שרת ה־QRPedia משתמש ב-API של ויקיפדיה על מנת למצוא את הערך בשפה הרלוונטית, ואם קיים, מחזיר את הערך המדובר בפורמט נוח לקריאה על מכשיר סלולרי. אם לא קיים ערך בשפה המבוקשת, המערכת נותנת למשתמש לבחור את השפה המועדפת, או לחלופין להשתמש בגוגל תרגם. בצורה הזו, קוד QR אחד יכול להביא להצגת את אותו הערך בכמה שפות. נוסף על כך, תוכנת QRPedia מאפשרת הצגה של נתונים סטטיסטיים על השימוש בה.
צינור עיבוד נתונים

מקור ומטרות

מטרת השימוש בצינור עיבוד נתונים בחומרה ובתוכנה היא הגברת הספק של תהליכים, על ידי שמירת כל התהליכים בפעולה כל הזמן. המקור לרעיון נמצא בחיי היומיום. ניקח לדוגמה פס הרכבה במפעל מכוניות. נניח שהתחנות לאורך פס ההרכבה הם: התקנת מנוע, הרכבת מכסה מנוע והתקנת גלגלים. כמו כן נניח שסדר התהליכים הזה מחייב, ושרכב עובר בפס ההרכבה מתחנה לתחנה, ויכול לבצע רק שלב אחד מהשלושה בכל רגע נתון. רכב שיותקן בו מנוע יעבור להרכבת מכסה המנוע, וישאיר את תחנת התקנת המנוע לרכב שאחריו. לאחר מכן, הרכב הראשון ימשיך לשלב השלישי להתקנת גלגלים, בעוד שהרכב השני עובר לשלב מכסה המנוע. כעת נכנס רכב שלישי לפס ההרכבה לצורך התקנת מנוע. נניח שהזמן שלוקח כל שלב אינו אחיד: התקנת מנוע לוקחת 20 דקות, מכסה מנוע 5 דקות וגלגלים 10 דקות. לכן, רכב שנכנס לפס ההרכבה יצא ממנו לאחר 35 דקות בדיוק. אם היינו מרכיבים את שלושת הרכבים כאשר כל רכב נמצא על פס ההרכבה לבד, סך הפעילות הייתה 105 דקות - 35 דקות לכל רכב. אך אם נשתמש בקו הרכבה כפי שתיארנו, בו בכל שלב יש רכב אחד בכל רגע - נצטרך רק 75 דקות - 35 דקות לרכב הראשון ו-20 דקות נוספות לכל רכב נוסף.

יתרונות וחסרונות

צינור עיבוד נתונים לא מוריד את כמות הזמן לביצוע אובייקט יחיד, אך הוא מגדיל את ההספק של המערכת. כלומר כל רכב יקח 35 דקות, אך על ידי עבודה במספר תחנות במקביל ניתן להגביר את הספק המערכת ולסיים יותר רכבים כל פרק זמן. בצורה זו ניתן להגביר את היעילות של חומרת מחשב ותוכנות מחשב.
עם זאת, מערכות המשתמשות בצינור עיבוד נתונים לרוב צורכות יותר משאבים כמו זיכרון ויחידות עיבוד, זאת כיוון שהתהליכים השונים לא יכולים להשתמש במשאבים של התהליך שקדם להם, שכן גם תהליך זה נמצא בפעילות.

שיקולי תכנון

שיקול חשוב אחד בתכנון צינור עיבוד נתונים הוא איזון בין השלבים. בדוגמה לעיל, נוכל להגדיל את התפוקה אם שלב המנוע והגלגלים יקחו כל אחד 15 דקות במקום 20 דקות לשלב המנוע ו- 10 דקות לגלגלים. חלוקת השלבים בצורה כזו תאפשר לפס ההרכבה להוציא רכב חדש כל 15 דקות במקום כל 20 דקות ובכך להגביר את ההספק ב-25%, זאת למרות שהזמן לרכב בודד, מרגע שנכנס לפס ההרכבה ועד שיצא, נשאר 35 דקות. לעיתים קרובות, חלוקת המשימות בין תהליכים שונים בתוכנה ואף בחומרה היא גמישה, ולכן תכנון נכון יכול להוביל לייעול נוסף.
שיקול נוסף הוא הכנסת חוצצים בין השלבים וקביעת גודלם. שיקול זה חשוב במיוחד כאשר פרק הזמן שלוקח כל שלב לא קבוע, וייתכן שמידע יווצר או ימחק במהלך השלבים.
איילת אוחיון

ביוגרפיה

אוחיון נולדה וגדלה בעכו, היא החלה להתאמן בסיף בגיל 6. התאמנה בהדרכתו של חיים חתואל.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה אוחיון במקום 26 בתחרות רומח אישי לאחר ניצחון בקרב הראשון על כרמן רודריגס מגואטמלה 2:15 והפסד בקרב השני ללסבינה באו מגרמניה 15:10. היא סיימה במקום 9 בתחרות רומח קבוצתי ביחד עם לידיה חטואל-צוקרמן ולילך פריסקי לאחר הפסד לסין 45:29 וניצחון על ארצות הברית 39:45. 
באולימפיאדת סידני (2000) סיימה אוחיון במקום 15 בתחרות רומח אישי לאחר ניצחון בקרב הראשון על אדלין וולים מצרפת 12:15 והפסד בקרב השני לדיאנה ביאנשדי מצרפת 15:12.
באולימפיאדת אתונה (2004) התמודדה אוחיון כשהיא בשלבי הריון ראשונים וסיימה במקום 19 בתחרות רומח אישי לאחר הפסד בקרב הראשון לסימון באואר מגרמניה 10:5 בשלב 32.
אלפנטיאזיס

מאפייני המחלה

אלפנטיאזיס היא מחלה הגורמת לנפיחות באזור הרגליים וחוסר התפקוד של בלוטות הלימפה. חוסר תפקוד זה מקשה על הגוף להילחם בחיידקים ובפתוגנים אחרים, הגורמים לזיהומים במערכת הלימפה עצמה. זיהומים אלה גורמים להתקשות והתעבות העור ולמעשה ליצירת מעין "רגלי פיל", דבר אשר מוביל לנכות פיזית קשה.

תפוצת המחלה

ההערכה הרווחת כיום בעולם מדברת על כ-1.3 מיליארד בני אדם אשר עלולים להדבק במחלה, ומתוכם 120 מיליון שכבר נדבקו. המחלה נפוצה בעולם באזורים טרופיים וסובטרופיים, בעיקר ביבשות אפריקה, אסיה ואמריקה הדרומית.

מחזור החיים של הטפילים

ברגע בו עוקץ יתוש נושא התולעים את האדם, עוברות התולעים לגופו דרך פצע העקיצה. התולעים נודדות במחזור הדם, גדלות ומתמקמות באזור בלוטות הלימפה, תהליך שאורך 6 חודשים ויותר. תולעת בוגרת חיה בין 5 ל-7 שנים. התולעים הבוגרות משריצות מיליוני פגיות אשר נעות במחזוריות לילית בתוך מערכת הלימפה ובמערכת הדם בגוף, דבר אשר גורם להיווצרות זיהום מערכתי. בשלב זה, כל יתוש שיעקוץ את האדם המודבק, יקלוט במהלך העקיצה חלק מפגיות התולעים. בגוף היתוש עוברות הפגיות מספר שלבי גדילה והתפתחות וכעבור פרק זמן שנע בין שבוע לשבועיים, כאשר יגיעו הפגיות לרמת "פגית שלב 3" ("Level 3 larva") תהיינה מוכנות להמשך הדבקה (הדבקת מאסן סופי - האדם).

אבחון המחלה

השיטה המקובלת כיום לאבחון המחלה מתבססת על זיהוי של הפגיות בדגימת דם הנבדק, לאחר צביעה (דוגמת צביעת גימזה, או צביעת המטוקסילין-אאוזין), באמצעות מיקרוסקופ אור. הפגיות נעות במחזור הדם בשעות הלילה (מחזוריות לילית) ועל כן לקיחת הדם צריכה להעשות בשעות אלה עם הופעתן של הפגיות במערכת הדם. עבור אנשים עם רגישויות מוגברות קיימות טכניקות מיוחדות לזיהוי המחלה.

השלכות חברתיות של המחלה

מחלת האלפנטיאזיס היא אחת הגורמים הנפוצים בעולם למקרי נכות ומום. בקהילות מקומיות בהן נפוצה המחלה קיים שיעור של 10% בהופעת תסמיני נפיחויות רגליים קשות בקרב הנשים, ושיעור של 50% בהופעת תסמיני נפיחויות באזור איבר המין בקרב הגברים. לתסמינים אלה קיימות השלכות מורכבות ועמוקות על התרבות, החברה והכלכלה באזור המחלה, המתבטאות בעיקר בעוני.
הסממנים החיצוניים נתפסים כסמל לבושה בקרב החולים ואלה נמנעים מלהחשף בציבור. אצל גברים הפגיעה באזור איבר המין מתבטאת במוגבלות פיזית המונעת מהגבר לעבוד ומובילה לביטחון עצמי נמוך. הסטיגמה של החולים במחלה באזורים אלה קשה ורווחת, דבר אשר משפיע גם על מוסד הנישואים; הנישואים הם יעד כמעט בלתי ניתן להשגה בקרב אלה המפתחים את תסמיני המחלה.

אלפנטיאזיס באפריקה

ביבשת אפריקה, יותר מ-382 מיליון בני אדם מ-39 מדינות חשופים למחלת האלפנטיאזיס.
במהלך 14 השנים האחרונות התוכנית למניעת האלפנטיאזיס של ארגון הבריאות העולמי, הצליחה למפות את המחלה ב-35 מדינות אפריקה.
בשנת 2007 15 מדינות ביבשת הצליחו לרפא יותר מ-47 מיליון בני אדם - עלייה של 40% בהשוואה לטיפול שניתן עד לשנת 2006.
מאז שנת 2000 נשלחו לאפריקה יותר מ-160 מיליון תרופות לטיפול ומניעת המחלה.