google/wiki40b huggingface dataset:
ראול האוסמן

חייו

האוסמן נולד בווינה. אביו היה צייר אשר התמחה בציור פורטרטים וציורים בעלי נושאים היסטוריים. הוא למד אמנות בבית ספר פרטי בברלין ועסק בעיצוב חלונות ראווה ובעיצוב גרפי מסחרי. בשנת 1912 אימץ האוסמן את הסגנון האקספרסיוניסטי ואף פרסם מאמרים הנוגעים לסגנון זה ויחסו לחברה. בשנת 1915 פגש את האנה הך וניהל עמה רומן, למרות שהיה נשוי לכנרת אלפרידה שפר. 
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התקרב האוסמן אל חוגים פוליטיים רדיקאלים. ביניהם הפסיכואנליסט אוטו גרוס (Otto Gross), אשר תפס את הפסיכואנליזה כשלב מהפכני, ופרנץ יונג (Franz Jung), סופר אקספרסיוניסטי ואנרכיסטי.
לאחר עליית השלטון הנאצי בגרמניה, בשנת 1933, עבר האוסמן לאיביזה, ובשנים 1937–1938 לצ'כוסלובקיה, שם התנסה בצילום בעל מאפיינים אתנוגרפים. בזמן מלחמת העולם השנייה השתקע האוסמן בכפר צרפתי קטן ליד לימוז' (Limoges).‏ 
לאחר המלחמה חזר האוסמן לצילום וליצירת פוטומונטז'ים וכתיבת שירה פונטית. בין השנים 1959–1964 חזר האוסמן גם לציור. הוא נפטר בלימוז' בשנת 1971.

יצירתו של האוסמן

אחד מן הפיתוחים המובהקים של תנועת הדאדא בגרמניה היה השימוש בטכניקת הפוטומונטז'. החל משנת 1923 הפסיק האוסמן את העיסוק בציור ועבר לעיסוק בטכניקות הצילום השונות. הפוטומונטז'ים של האוסמן שאבו ממסורת האקספרסיוניזם הגרמני ביצירה של קומפוזיציות דרמאטיות ורבות ניגודים. לעיתים הציגו העבודות קומפוזיציה מופשטת, בסגנון טכניקת הקולאז' הדאדאיסטי. באחד מן הפוטומונטז'ים הידועים ביותר, המכונה "ABCD", או "דיוקן האמן" מן השנים 1923–1924, מופיע קטע חתוך מדיוקנו של האוסמן בין גזרי עיתונים, פרסומות, שטר כסף ועוד. בפיו מודבקות האותיות ABCD ועל עינו הימנית שירבוט הנראה כמעין גלגל מטרה ורוד. הקומפוזיציה הדינמית ומרובת האלכסונים של העבודה, בשיתוף עם הדימוי המטריד של דמות האמן, יוצרת תחושה של אימה או אלימות.
בעבודות רבות אחרות הרכיב האוסמן חללים תיאוריים בטכניקה זו, תוך שימוש בתצלומים מעורבים בגיזרי עיתונות. בקולאז' הידוע בשם "ניצחון הדאדא" (1920) מופיע מרחב ובו דמויות וחפצים כגון צילום נוף עירוני, דיאגרמה רפואית, מכונת כתיבה, נעל וכן דמות אנושית אשר מראשה מבצבץ מוח. השילוב בין חלל פרספקטיבי וחפצים מזוהים, לבין סיטואציה רווית אימה ומסתורין, קרא תיגר על ערכי החברה הבורגנית, אשר העלתה את הסדר והמהוגנות כאחד מערכיה החשובים.
עבודה ידועה אחרת של האוסמן היא אסמבלאז' בשם "הראש המכני, רוח זמננו" (1920). היא מציגה ראש בובת תצוגה לפאות, אליה מחוברים מכשירי מדידה, מנגנון שעון יד, חלקי מצלמה וצילינדר הלקוח ממכונת כתיבה. עבודה אירונית זו מציגה את תוצאות האידיאל הנכזב של הטכנולוגיה.
זאב פול הרטל

קורות חיים

הרטל נולד בסגד, הונגריה, ניצול שואה, עלה לישראל בשנת 1957, סיים את הלימודים באוניברסיטה העברית בירושלים, השתתף במלחמת ששת הימים ועבר לקנדה בשנת 1973. בשנת 1986 הרטל השלים תואר Ph.D במסלול הוראה ואומנות באוניברסיטה בסן פרנסיסקו.
ספריו בעברית כוללים את "רמת הגולן" (1967), ו"תולדות האדריכלות" (1972). להרטל למעלה מעשרים פרסומים באנגלית. נכון ל-2015 הרטל עובד על ספר שירי שואה (מספר שירים פורסמו באינטרנט), המבוסס על זכרונותיו וכן על מסמכים היסטוריים.
הרטל עוסק בחיבור האמנות עם המדע וניתוח ההפריה ההדדית ביניהם. בשנת 1975 הוא פרסם את הספר A Manifesto onLyrical
Conceptualism שמפרטת את הגישה שלו לאמנות. תיאורית ה"ליריקל קונספטואליזם" שלו תרמה להבנת ההיסטוריה של הרעיונות. היא מתמקדת ביסודות האוניברסלים של היצירתיות האנושית ומזהה את התפקיד המרכזי של האמנות ככלי חשוב בכל תחומי החיים.
שומרת הסוד

העלילה

סיפור המסגרת של הספר מתרחש בשנת 2011 ומספר את סיפורה של לורל, שחקנית מוכרת ואהובה, המתחקה אחר עברה המסתורי של אימה, דורותי ניקולסון. הספר פותח בתיאור אפיזודה משנת 1961 בה לורל בת ה-16 עדה שלא מרצונה לפשע נורא שהתרחש בביתה. במשך השנים שעברו מאז לא דובר כלל על האירוע שהתרחש. אך כעבור 50 שנה, כשאמה שוכבת על ערש דווי, לורל מרגישה צורך לברר מה בדיוק קרה באותו יום קיצי ונאה של שנת 1961 לפני שיהיה מאוחר מדי. לורל עוקבת אחרי רמזים שהיא מגלה בין חפציה של אימה ומנהלת מחקר מעמיק אודות עברה של אימה. בין פרקי המחקר משולבת העלילה המרכזית שהתרחשה בשנת 1941 בלונדון. בעלילה המרכזית, שמתרחשת בשנות מלחמת העולם השנייה, מככבת דורותי סמית'ם הצעירה שהגיעה מהעיר קובנטרי ללונדון כדי לממש את עצמה. דורותי שומרת על קשרי חברות עם ג'ימי מטקאף, אותו הכירה בחופשה משפחתית בבורנמות. זמן קצר לאחר שהגיעה ללונדון החלה דורותי לעבוד כבת לוויתה של ליידי גוונדולין קלדיקוט, הרווקה הזקנה והעשירה. במסגרת תפקידה התגוררה דורותי בביתה המפואר של ליידי גוונדולין ברחוב קמפדן גרוב בבית מספר 7. מול ביתה של ליידי גוונדולין, בבית מספר 25, התגוררו בני הזוג העשירים הנרי וויוויאן ג'נקינס. דורותי וויוויאן התנדבו ב"ארגון הנשים המתנדבות" וסייעו בכך למאמץ המלחמתי. דורותי העריצה את ויוויאן בסתר ליבה וייחלה נואשות להיות חברה קרובה שלה. דורותי ניסתה ליצור קשר עם ויוויאן, אך נחלה כישלון צורב. דורותי הפגועה תכננה תוכנית מסוימת כדי לנקום בויוויאן, אך בשלב ביצוע התוכנית משהו השתבש לגמרי ויצא משליטה. כתוצאה מכישלון התוכנית נאלצה דורותי לנוס על נפשה ולפתוח בחיים חדשים הרחק מלונדון.
בעברית

הפקה

אלבום הבכורה של רזי בן-עזר הוקלט בשנת 2004 אך איסוף החומרים נמשך שנים רבות בשנים שקדמו להוצאתו. שירים שנכתבו בנעוריו ובמהלך שירותו בצה"ל הצטרפו לשירים חדשים שנכתבו במיוחד לאלבום.
האלבום הוקלט באולפני Step Brother בפורט לודרדייל, פלורידה, בהשתתפות נגנים מישראל וארצות הברית. בין המשתתפים באלבום: עמי לוי (פוליאנה פרנק, החשמליות), בריאן קאמפבל (Trip Hop nation), גיל פדידה (אלג'יר, פונץ'), ג'יימס ריצ'רדסון (As We R), ארנסט לי וויליאמס Square Egg ריצ'י בולדווין (Sixty Nine Band) ורביעית כלי המיתר של South Florida Everglades College.
גרג ולש

גרגורי ("גרג") ולש (באנגלית: Gregory ("Greg") John Welch; נולד ב-1 בינואר 1964]) הוא טריאתלט אוסטרלי.

ביוגרפיה

גרג ולש נולד בקמפסי (Campsie), סידני, אוסטרליה. הוא ניצח ב"גרנד סלאם" של הטריאתלטיקה, שכולל את אליפות העולם בטריאתלון (ITU Triathlon World Championships)‏ (1990), אליפות העולם באיש הברזל (1994), אליפות העולם בדואתלון ITU Duathlon World Championships ‏ (1993) ואליפות העולם של המסלול הארוך בטריאתלון (1994). 
ולש אובחן כלוקה בטכיקרדיה חדרית, והוא עבר תשעה ניתוחי לב פתוח משנת 2001 לשנת 2003, שבגינן נאלץ לפרוש מספורט תחרותי. הוא עדיין פעיל בטריאתלון בשל עבודתו כיועץ, מאמן ופרשן באיגוד הטריאתלון הבינלאומי (World Triathlon Corporation).
גרג ולש הוא אביר מסדר אוסטרליה (OAM).‏
גיוון אימג'ינג

היסטוריה

החברה הוקמה על ידי גבריאל מירון וחברת אר.די.סי. בע"מ בינואר 1998 ברכישת בעלות על פטנט רשום של רפא"ל שהוגש על ידי צוות בהובלת ד"ר גבריאל עידן. 
גיוון אימג'ינג הייתה החברה הראשונה שפיתחה טכנולוגיה של אנדוסקופיה באמצעות גלולה. לאחר מאמץ פיתוחי של צוותים טכנולוגיים מולטי-דיסיפלינריים פותחה קפסולה ומערכת, ונעשו ניסויים מוצלחים בבעלי חיים ובבני אדם. כבר בשנת 2001 החברה קיבלה אישור CE באירופה ואישור FDA (מנהל המזון והתרופות האמריקאי) למערכת ולגלולה לאיבחון המעי הדק. הגלולה החלה להמכר בשם "PillCam".
החברה הונפקה לראשונה בנאסד"ק באוקטובר 2001, והחלה להיסחר בבורסה בת"א במרץ 2004. 
במאי 2009 הודיעה גיוון אימג'ינג שעברה את רף מכירת מיליון הגלולות ברחבי העולם.
בספטמבר 2009 קיבלה גיוון את אישור רשות הבריאות של האיחוד האירופי לשווק את גלולת 2 PillCam Colon כאמצעי לאבחון אי סדירויות פתולוגיות במעי הגס.
בסוף פברואר 2014 הושלמה עסקת רכישה לפיה חברת Covidien  תרכוש את כל מניותיה של גיוון מידי בעלי המניות הקיימים. הרכישה התבצעה בשיטת מיזוג משולש הופכי. עם תום העסקה הפכה גיוון לחברת בת בבעלות מלאה של קובידיאן, והיא נמחקה הן מהבורסה בתל אביב והן מנאסד"ק. חודשים אחר כך, נמכרה קובידיאן עצמה לחברת מדטרוניק.
משרדי גיוון אימג'ינג ומפעל הייצור שלה נמצאים ביקנעם עילית. יש בבעלותה מפעל ייצור קטן לגיבוי באירופה ומשרדי מכירות באירופה, יפן וארצות הברית.
עצי אשוח אחרונים

עלילה

הסרט מתאר את מסעם של גיבורי ערב השנה החדשה. עלמת השלג סנוגורוצ'קה מצילה סבא בודד; היפסטר מהעיר טיומן עוזר לדוד יורה להציע נישואים לאהובתו; איש העסקים בוריס, עושה כל דבר אפשרי על מנת למנוע מחברו יבגני פאבלוביץ' לחזור ליקוטיה; הספורטאים מפרם חולמים להעלות חיוך על פניה של בחורה יפה ומוכנים בשביל זה להרים את כל העיר ותושבת העיר וורונז' נוסעת לעיר הבירה, כדי לפגוש את גבר חלומותיה — השחקן קומורובסקי.
מארג' פירסי

ביוגרפיה

פירסי נולדה בדטרויט, מישיגן, לרוברט פירסי וברט ברניס (באנין) פירסי. משפחתה הייתה ממעמד הפועלים והיא הייתה הראשונה במשפחתה שהמשיכה ללימודים גבוהים. את התואר הראשון שלה רכשה באוניברסיטת מישיגן כאשר זכייתה בפרס הופווד לסיפורת ושירה (1957) אפשרה לה לסיים את לימודיה. את לימודי התואר השני סיימה באוניברסיטת נורת'ווסטרן. ספר השירה הראשון שלה פורסם בשנת 1968. 
פירסי הייתה פעילה בגל השני של הפמיניזם. כמו כן הייתה קול משמעותי בשמאל החדש ובארגון "סטודנטים למען חברה דמוקרטית" שפעל בשנות השישים. 
נשואה לאירה ווד, והם מתגוררים בוולפליט, מסצ'וסטס. השניים כתבו יחד ספר ומחזה.

כתיבתה

פירסי כתבה מעל לשבעה עשר קובצי שירה, חמישה עשר רומנים ומחזה. כמו כן הייתה מעורבת בעריכה, הקדמה וכתיבה של ספרי עיון, קובצי מאמרים ואנתולוגיות בנושאי שירה וכתיבת נשים. 
בכתיבתה היא מתמקדת בנושאים של שינוי חברתי באופן רדיקלי כאשר יש התייחסות חוזרת ונשנית של נושאים פמיניסטיים וחברתיים. הרקע בו היא ממקמת את העלילה משתנה בין ספריה ומאופיין במחקר קפדני ומדוקדק. שתי דוגמאות שמראות את ההתייחסות מעל לזמן הן ספרה "Woman on the Edge of Time", שנכתב בשנת 1976, בו היא מתארת אישה שעושה מסע בזמן לעתיד בו אין ערך למגדר, וכך מתייחסת לרעיון רדיקאלי מבחינה פמיניסטית. כמו כן, מתייחסת בספרה המפורסם "Gone to Soldiers" משנת 1987 לחוויתן של הנשים בזמן מלחמת העולם השנייה. ספרה זה זכה להיכנס לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. 
ספרה "He, She and It" משנת 1991 מתייחס לאגדה של הגולם מפראג מהמאה ה-16 כאשר היא יוצרת דמות המגינה על קהילה יהודית עתידית. 
ב-2002 יצא ספרה האוטוביוגרפי sleeping with cats. במגזין "הניו ריפבליק" נכתב על הספר: 
"אחד הספרים הראשונים החוקרים את סגנונות החיים המגוונים שנשים מאמצות על מנת לתת משמעות לחייהן האישיים והפוליטיים"
— "הניו ריפבליק"

זהות ופעילות יהודית

פירסי גדלה בבית עם אם יהודיה ואב נוצרי ומגיל צעיר התחבטה בשאלת זהותה. בדטרויט של שנות ילדותה, יהדותה של פירסי הייתה מקור לבידוד והתעמרות והוריה אף הם הביעו דעה חלוקה לגבי זהותה. סבתה מצד האם, חנה, נתנה לה שם יהודי, מרה, וממנה היא ספגה תחושת שייכות לעם היהודי. השואה, בה נספו קרוביה של הסבתא, חידדה את זהותה היהודית כמו גם את ההכרה כי מעורבות פוליטית היא הכרחית.
עם מותה של אמה בשנת 1981, ואמירתה את הקדיש, התעורר בה מחדש העניין ביהדותה והיא החלה לכתוב שירה בנושאים יהודיים. שיריה היוו חלק מספר התפילה "חדש ימינו: סידור לשבת ולחג". כמו כן, הייתה חלק מקבוצה שהפיקה את "אור חדש", סידור של "פני אור". היא כתבה בעיתונים יהודיים שונים כמו "תקווה" ו"לילית", ואף ערכה את המדורים הספרותיים של עיתונים אלו במהלך השנים. 
היא הייתה ממייסדי "חבורת המעיין" בקייפ קוד, ששמה לה למטרה להגביר את הפעילות היהודית, כגון תפילות וחגיגות בר/בת מצווה וכן לימוד השפה העברית. ב-1999 פרסמה את ספרה he Art of Blessing the Day: Poems with a Jewish Theme הכולל בתוכו שירים על החיים היהודיים. ספר זה זכה באותה השנה בפרס פטרסון לשירה.
כוכב רומניה

כוכב רומניה (ברומנית: Steaua României) הוא מסדר לאומי רומני, העיטור הגבוה ביותר המוענק על ידי ממשלת רומניה.
המסדר נוסד על ידי אלכסנדרו יואן קוזה ב-1864 והוענק בתקופתו בצמצום רב. לאחר הכרזת העצמאות של רומניה, ב-1877, אישר קרול הראשון, מלך רומניה את המסדר בחוק מיום 10 במאי 1977. המסדר בוטל ב-1948, כשעבר השלטון לידי הקומוניסטים וחודש ב-1998.
יש חמש דרגות למסדר, אבירים, קצינים, קומנדרים, קצינים בכירים וצלבים גדולים.
אנדרטת הפטריוטיות היפנית-אמריקאית במלחמת העולם השנייה

היסטוריה

האנדרטה הוקמה ביוזמת קרן הזיכרון היפנית-אמריקאית הלאומית (National Japanese American Memorial Foundation) אשר החלה להשיג מימון והסכמה להקמת האנדרטה בשנת 1988. חוק פדרלי PL 102-502 שנחקק בעקבות פעילות הקרן והורה על הקמת האנדרטה, נחתם על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש ב-24 באוקטובר 1992.
האתר להקמת האנדרטה הועבר מחזקתו של אדריכל הקפיטול בשנת 1996 לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. האנדרטה נחנכה בשנת 2000, וכיום שטח האנדרטה שייך לממשלת ארצות הברית, והיא מתוחזקת על ידי שירות הפארקים.
במרכז האנדרטה פסל של עגור וסביבו גדר תיל, מעשה ידי הפסלת נינה אקאמו. באנדרטה פעמון יפני מסורתי, וגן זן יפני מסורתי. סביב האנדרטה ציטוטים של כותבים יפנים אמריקאים.
ריאד אגה

ביוגרפיה

אגה נולד בסוריה וסיים לימודי דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת דמשק. לאחר מכן הוא הורה בנושאי ספרות ערבית, שימש מנהל התוכניות והאחראי על הפקות הדרמה בטלוויזיה הסורית ולאחר מכן כיהן כסמנכ"ל הטלוויזיה הסורית.
בשנת 1990 נבחר אגה לבית הנבחרים. לאחר כניסתו לחיים הציבוריים הוא מונה ליועץ מדיני לנשיא חאפז אל אסד. אגה כיהן כשגריר סוריה בעמאן ובאיחוד האמירויות הערביות. בשנת 2006 הוא מונה על ידי הנשיא בשאר אל אסד לשר התרבות. בתפקיד זה כיהן אגה מ-21 בפברואר 2006 עד 3 באוקטובר 2010 כאשר הוחלף על ידי ריאד איסמט
אגה נשוי ואב לארבעה.
קטיף דובדבנים (כשל לוגי)

קטיף דובדבנים (בעברית נפוצים גם המונח האנגלי, cherry picking, והתעתיק שלו: צ'רי פיקינג) הוא דימוי המתאר הצגה סלקטיבית של נתונים במטרה לתמוך בעמדה מסוימת. כלומר, הצגת נתונים שיש בהם כדי לאשש דעה או טענה כלשהי, תוך התעלמות מנתונים שיש בהם כדי להפריך דעה או טענה זו או להחלישה. קטיף דובדבנים הוא אחד מן הכשלים הלוגיים של תשומת לב סלקטיבית, בדומה להטיית האישור‏. קטיף דובדבנים נעשה לעיתים בכוונה ולשם הטעייה, אך גם באופן לא מודע.
המינוח שואב השראה מתהליך קטיף ממשי, שבו מצופה מן הפועל לקטוף רק את הפירות הטובים עבורו. מי שיראה רק את הפירות שנקטפו עלול להסיק כי רוב הפרות במטע, או אף כולם, הם באיכות הטובה ביותר. מסקנה זו שגויה, משום שהפירות שנקטפו אינם מדגם מייצג של כלל הפירות. 
הטיה אחרת שלעיתים מתבלבלים בינה לבין קטיף דובדבנים, היא איסוף סלקטיבי של הפירות הקלים להשגה, תוך התעלמות מפירות קשים להשגה (למשל אלה הנמצאים בצמרות העצים). 
שיטה של קטיף דובדבנים הנפוצה בקהילות של פסאודו-מדע ותאוריות קונספירציה היא כריית ציטוטים (אנגלית: quote mining). מינוח זה שואב השראה מתהליך הכרייה של מינרלים נדירים ויקרי מציאות. בתהליך זה סורקים באופן שיטתי מסמך הנתפס כבעל סמכות ואמינות גבוהות, למשל ספר מדע או מאמר מדעי של מומחה הנחשב בר-סמכא בתחומו, במטרה לאתר ציטוטים אשר, כאשר מנתקים אותם מהקשרם, עשויים להשמע כתומכים בעמדותיהם של הכורים. ציטוטים אלו ניתן לאחר מכן לפרסם כעמדתו המוסמכת של המומחה תוך ציון המקור, גם אם עמדתו האמיתית שונה ואף מנוגדת, תוך הסתמכות על כך שמעטים הקוראים אשר יטרחו לבדוק את הציטוט בהקשרו במסמך המקורי.
צ'ינגלהורן

גאוגרפיה

ההר ממוקם ברכס היונגפראו בין ההרים ברייטהורן (ממזרח) בירגהורן (ממערב) ומוטהורן (מצפון).
להר שתי פסגות, פסגת הצ'ינגלהורן ופסגה נמוכה יותר הנקראת קליין צ'ינגלהורן (מילולית: "צ'ינגלהורן קטן", גובה 3,495) השוכנת מזרחית צפונית לפסגה הגבוהה, הפסגה הנמוכה מפרידה בין עמק לאוטהרברונן (Lauterbrunnental) ובין עמק קנדר (Kandertal) בקנטון ברן ואילו הגבוהה מפרידה בין שני העמקים האלו ועמק לוצ'נטאל (Lötschental) שבקנטון ואלה.

העפלה

הראשונים לטפס על ההר ב 6 בספטמבר 1865 היו, היינריך פיוז (Heinrich Feuz), ו.ה. הוקר (W. H. Hawker), ואולריך (Ulrich) וכריסטיאן (Christian) לונר (Lauener).
הכלבה המפורסמת "צ'ינגל" (שכבשה 11 פסגות, והייתה מועמדת להצטרף למועדון האלפים האנגלי) של המטפס המפורסם ו.א.ב. קולידג' (W. A. B. Coolidge) ניתנה לקולידג' במתנה על ידי המדריך כריסטיאן אלמר בשנת 1868 ונקראה על שם ההר צ'ינגלהורן.
סוס טרויאני (תוכנה)

בתחום המחשב, סוס טרויאני (Trojan horse) היא תוכנת מחשב מזיקה המנסה לחדור למחשב תוך התחזות לתוכנה תמימה (השם שאול מהסיפור על הסוס הטרויאני במלחמת טרויה). סוס טרויאני מופיע בדרך כלל כקובץ המצורף לדואר אלקטרוני או כתוכנה חופשית להורדה, ובעת הפעלתו יבצע פעילות משעשעת או מועילה, כדי לגרום למקבל הווירוס לשלוח אותה הלאה לחברים נוספים. אותה פעילות משעשעת (למשל, סרטון קצר) היא הסוואה לכך שהתוכנה מתקינה את עצמה במחשב, ועלולה לגרום נזק.
קיימים סוסים טרויאניים שתפקידם לתת הרשאות למשתמש אחר להיכנס למחשב הנפגע מרחוק. פעולה זו נקראת גם "התקנת דלת אחורית" (BackDoor). סוסים טרויאניים אחרים מוגדרים רוגלות, ולפיכך, משמשים לאיסוף מידע (למשל, מספרי כרטיסי אשראי שהמשתמש מקליד) מהמחשב שבו הותקנו ושולחים אותו ליעד מוגדר מראש. סכנה נוספת היא הפיכת המחשב לזומבי באמצעות תוכנת הסוס הטרויאני. מחשב זומבי הוא מחשב הנשלט מרחוק באמצעות המנגנון של תוכנת הסוס הטרויאני. למרות שרוב הזמן מחשב זה מתפקד כרגיל, ניתן להורות לו מרחוק לבצע פעולה בניגוד לרצון בעליו. כאשר מחשב כזה מחובר לרשת, הוא עלול לשמש לביצוע התקפת מניעת שירות, שליחת דואר זבל אלקטרוני וכו'. 
ישנם שימושים נוספים לתוכנות סוסים טרויאניים, כמו למשל גניבת סיסמאות והתחזות לבעל המחשב בכניסה לאתרים שונים. תוכנות סוס טרויאני שימשו בישראל לריגול תעשייתי של חברות מפורסמות במשק הישראלי. ב-2013 תועד לראשונה שימוש בסוס טרויאני מסוג "מחסום הצפנה (CryptoLocker)" - תוכנה המביאה להצפנת הקבצים במחשב המותקף, כשבעקבות ההצפנה ואי-היכולת להשתמש באותם קבצים, מופיעה בקשה לתשלום כופר לצורך קבלת קוד לשחרור ההצפנה.
תוכנות אנטי-וירוס מיועדות לגלות גם סוסים טרויאניים ולבודד או למחוק את הקבצים הנגועים. בשל כך יש להקפיד לסרוק כל קובץ המותקן או מופעל על המחשב, או לחלופין להשתמש באופציית סריקה בזמן אמת של תוכנת האנטי-וירוס. אמצעי חשוב נוסף במלחמה נגד סוס טרויאני הוא התקנת תוכנת חומת אש, המנטרת וחוסמת את היציאות של תוכנה לא-מורשית לרשת, ובכך למעשה מנטרלת והופכת ללא-אפקטיבית את תוכנת הסוס הטרויאני.
ואסיל גבשווילי

ואסיל גָבַּשווילי (בגאורגית: ვასილ გაბაშვილი;‏ 1853-1933) הידוע גם בשמו הרוסי ואסילי דוידוביץ' גבייב (ברוסית: Василий Давидович Габаев) היה איש צבא גאורגי, מפקד בשירות האימפריה הרוסית והרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה. 
כבן למשפחת אצילים שירת גבשווילי כקצין בצבא האימפריה הרוסית ולקח חלק במלחמת רוסיה-טורקיה, 1878-1877, שנערכה מול האימפריה העות'מאנית. לאחר מכן לחם גבשווילי במלחמת העולם הראשונה וקודם, בשנת 1916, לדרגת לוטננט גנרל (דרגה אחת נמוכה מגנרל). הוא שירת כמפקד הצבאי של טביליסי משנת 1916 ועד לשנת 1917 בה מונה כמפקד הכוח הצבאי הגאורגי החדש שהיה הבסיס לצבא הגאורגי שהוקם מאוחר יותר. הוא כיהן בתפקידים בכירים בצבא גאורגיה בתקופת העצמאות הקצרה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה בשנים 1918-1921 ופרש לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה בשנת 1921.
לאציזה

היסטוריה

מקור השם לאציזה מן המילה הלטינית לקוס (lacus), שמשמעותה כפר האגם. בין השנים 888 ל־961, בתקופת שלטונם של ברנגר השני  ובנו, מלכי איטליה, העיר הייתה כפופה רק למלך, כלומר, "וילה חופשית" ולא כפופה לאדון פיאודלי. בשנת 961 פלשו לאיטליה חיילי גרמניה, שירדו מכיוון עמק אדיג'ה אל חופי גארדה. בשנת 983 העניק אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ללאציזה את הזכות לבצר את עצמה ולבסס זכויות מסחר. במאות ה-13 וה-14 נכבשה לאציזה על ידי שושלת סקאליג'רי  ששלטו בעיר ורונה במשך מאה עשרים וחמש שנים והם בנו את הטירה בלאציזה והקיפו את העיר בחומה. בשנת 1405, הייתה לאציזה תחת שלטון הרפובליקה של ונציה עד שנפוליאון כבש את צפון איטליה בשנת 1796. לאחר קונגרס וינה (1815) הייתה לאציזה תחת האימפריה האוסטרית ומאז מלחמת העצמאות האיטלקית השלישית (1866) שייכת לאיטליה.

טירת סקאליג'רו

הטירה של לאציזה היא מימי הביניים. בניית הטירה החלה במאה ה-9 והיא נועדה להגן מפני התקפות מצד הונגריה. מהמאה ה-12 הייתה הטירה בידי משפחת דלה סקאלה והתקופה הזו נקראת "תקופת סקאליג'רי". מלבד הטירה של לאציזה היו בבעלות המשפחה בין היתר גם הטירות של מלצ'זינה, סירמיונה וטורי דל בנקו. לאחר החלפת בעלויות בתקופות שונות כיום בעליה היא עיריית לאציזה. בקיר הצפוני של המגדל הראשי של הטירה יש חור ענק זכר לפגיעת תותח במהלך המלחמות של המאה ה-15 בין הרפובליקה של ונציה לדוכסות מילאנו.

כנסיית סן ניקולו

הכנסייה הרומנסקית של ניקולאוס הקדוש, פטרון הדייגים, נמצאת בנמל. חלק מהדלת הראשית היא מהבנייה המקורית, בעוד האפסיס נבנה מחדש בשנת 1595. מגדל הפעמון המקורי נהרס ונבנה מחדש מטעמי בטיחות בסוף המאה ה-18. בכנסייה יש ציורי פרסקו מהמאה ה-14. ב־1879 נסגרה הכנסייה בפקודתו של הקרדינל לואיג'י די קאנוסה, מפני שהייתה במצב מוזנח, כך שבמשך השנים הבאות היא שימשה כתיאטרון עד ששופצה ושבה לשמש למטרות פולחן.

פארק הסרטים

10 דונם שבהם שחזור תפאורות של סרטים מוכרים, למשל שליחות קטלנית ופארק היורה.

אתרים פרהיסטוריים

בלאציזה נמצאים שרידים מבתי הכלונסאות הפרהיסטוריים בהרי האלפים שמדגימים את חשיבותה בתקופת הברונזה.

כיום

לאציזה מונה 6,916 תושבים נכון ל־2017 לפי נתוני מפקד אוכלוסין של המכון הלאומי האיטלקי לסטטיסטיקה והיא יעד נופש פופולרי בדרום אירופה בזכות הנוף היפה של הרי האלפים. בלב העיר יש מדרחוב שבו אין מעבר למכוניות ואופנועים ובו בתי קפה רבים באוויר הפתוח, חנויות, גלידריות וברים.
ג'ימה

היסטוריה

עד סוף המאה ה-19 שכנה העיר בפרברים הצפוניים של ג'ירן, בירתה של ממלכה גדולה של בני  אורומו, שנקראה במקור 'הירמתה'. מיקומה של העיר במאה ה-19, על נתיב השיירות הנע בין שאווה וממלכת קאפה, וכ-9 קילומטרים מארמונו של מלך ג'ימה, הוא שהקנה לה את חשיבותה. לפי דונלד לוין, העיר משכה אליה מן המחוזות השכנים אלפי אנשים, בני קבוצות שונות.
העיר השוכנת כיום לחוף נהר אווטו, פותחה ב-1930, על ידי קולוניאליסטים איטלקים. באותה תקופה, כחלק ממאמציהם להחליש את הכנסייה האתיופית, ביקשו האיטלקים להפוך את ג'ימה למרכז חשוב ללימוד האסלאם ויסדו בה אקדמיה ללימודי פיקה. 
לפי הרברט ס. לואיס, בתחילת שנות השישים ג'ימה הייתה "השוק הגדול ביותר בדרום-מערב אתיופיה, שמשך, ביום טוב של העונה היבשה, עד לכשלושים אלף איש."
בשנות השבעים, ג'ימה הייתה זירה להתרחשויות אלימות שהחלו באפריל 1975, על רקע המאבק בין סטודנטים קיצונים שנשלחו לארגן את הכפריים המקומיים, שאמורים היו ליהנות מרפורמת המקרקעין, לבין המשטרה המקומית שצידדה בבעלי האדמות. הסטודנטים ופלחים שהצטרפו אליהם אסרו בעלי אדמות קטנים מן האזור, פלחים עשירים ושוטרים מקומיים. צעד זה הוביל להסלמת העימות וגרמה לדרג לשלוח יחידות מיוחדות לג'ימה על מנת שיסייעו למשטרה המקומית. האירועים הסתיימו במותם של 24 סטודנטים, במאסרם של אחרים ובסגירת מחנות הסטודנטים.
זמן רב לפני מלחמת האזרחים האתיופית של מאי 1991, העיר ג'ימה נכבשה על ידי האיחדג, החזית הדמוקרטית המהפכנית העממית של אתיופיה. 
ב-13 בדצמבר 2006, ממשלת אתיופיה הכריזה על קבלת הלוואה של 98 מיליון דולר מהבנק לפיתוח אפריקה לשם סלילת כביש מהיר בין ג'ימה והעיירה מיזן טפרי לדרום-מערב אתיופיה. ההלוואה אמורה הייתה לכסות 64% מן העלות המשוערת של הפרויקט.

דמוגרפיה

מפקד אוכלוסין שנערך ב-2007 על ידי הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה הראה כי אוכלוסיית האזור עומדת על 120,960 נפש, מהם 60,824 גברים ו-60,136 נשים. עם שטח של 50.2 קמ"ר, צפיפות האוכלוסין עומדת על 2,394.30 נפש לקמ"ר, כולם עירוניים. 32,191 בתי אב נספרו באזור, המצביעים על ממוצע של 3.76 נפש לבית.

אתרים

כמה מבנים שרדו מתקופת ממלכת ג'ימה, בהם ארמון המלך אבא ג'יפר. בעיר קיימים מוזיאון, אוניברסיטה, מספר שווקים ושדה תעופה. בנוסף, בעיר נמצא 'מרכז ג'ימה למחקר', שנוסד בשנת 1968, ואשר מתמקד בחקלאות ומשמש גם כמרכז הלאומי להשבחת תנובת וזני הקפה במדינה.
אליהו הנביא (שיר)

אליהו הנביא ומוצאי שבת

אליהו הנביא עשוי בהופעתו לבשר על בוא הגאולה, כפי שנכתב בספר מלאכי: "הִנֵּה אָנֹכִי שֹׁלֵחַ לָכֶם אֵת אֵלִיָּה הַנָּבִיא לִפְנֵי בּוֹא יוֹם ה' הַגָּדוֹל וְהַנּוֹרָא. וְהֵשִׁיב לֵב אָבוֹת עַל בָּנִים וְלֵב בָּנִים עַל אֲבוֹתָם..."
בתלמוד הבבלי נאמר "כבר מובטח להן לישראל שאין אליהו בא לא בערבי שבתות ולא בערבי ימים טובים מפני הטורח." (עירובין מ"ג ע"ב) בעקבות המדרש התקבל כי דמותו של אליהו הנביא ניצבת במרכזה של סעודת מלווה מלכה הנערכת במוצאי השבת.
במהרי"ל כתב "שבמוצאי שבת יושב אליהו זכור לטוב תחת עץ החיים וכותב זכויות של שומרי שבת." (מהרי"ל, סוף הלכות שבת)

תוכן הפיוט

קורות חייו של הנביא אליהו הנביא, כפי המסורת היהודית, נחרזו בפיוט לפי אקרוסטיכון אלפבית, ולפי סדרו של ציר הזמן.
מרכיב נוסף הוא השימוש החוזר במילה "איש". יש הסוברים כי הדבר בא להדגיש את העובדה, שלמרות חייו המופלאים ופטירתו שהיו רצופים בניסים רבים, אליהו הנביא היה בן אנוש.

הפיוט בתרבות

יחד עם פתיחתם של הפיוטים "שבוע טוב" ו"המבדיל בין קודש לחול", גם הבית הראשון ב"אליהו הנביא", בביצועו של אפרים די-זהב, פתח במשך עשרות שנים את שידורי מוצאי השבת של קול ישראל. ב-2005 החזירה רשות השידור את רצף הפיוטים בביצועו של די-זהב לתוכניות מוצאי השבת של רשת ב'.
הפיגוע בקו 32א

הפיגוע

את הפיגוע ביצע פעיל החמאס מוחמד אל-ראל, תלמיד השריעה (חוק איסלאמי) באוניברסיטת א-נג'אח שבשכם הידועה כמעוז של אסלאמיזם קיצוני ובפרט של תנועת החמאס. 
אל-ראל נסע משכם אל בית לחם, ומשם הוסע לאבו דיס בסיוע האחים רמאדאן ופהמי משאהרה, שניהם תושבי סחווארה בעלי תעודת זהות ישראלית. השניים גם סייעו בבחירת מקום הפיגוע ובהסעת אל-ראל לתחנת האוטובוס שנבחרה בשכונה הערבית בית צפאפא בהנחה שבמקום זה לא יזוהה כחשוד.
בשעה 7:50 בבוקר הוא עלה על אוטובוס קו 32א שיצא מגילה ועצר בתחנה. מיד לאחר שעלה על האוטובוס - שהיה עמוס בקשישים היוצאים לקניות ותלמידים בדרכם לבית ספר - פוצץ אל-ראל את חגורת הנפץ שנשא עליו. הפיצוץ החזק השמיד את חציו הקדמי של האוטובוס ופיזר רסס מתכת שהיה חלק מהמטען. מהפיצוץ והרסס נהרגו 19 אנשים וכ-74 נוספים נפצעו, מהם 6 קשה. רוב ההרוגים היו אנשים זקנים מאוד או נערים צעירים, 17 מהם היו תושבי שכונת גילה.
ארגון הטרור חמאס נטל אחריות לפיגוע. באוגוסט 2005 נגזרו על האחים משאהרה 20 מאסרי עולם.

תגובות

למחרת בוצע פיגוע התאבדות נוסף בירושלים: מחבל מתאבד מגדודי חללי אל-אקצא פוצץ את עצמו בגבעה הצרפתית ורצח 7 ישראלים. בעקבות פיגועים אלה פתח צה"ל במבצע דרך נחושה שכלל כניסה מחודשת לערי יהודה ושומרון וביצוע מאות פשיטות, מעצרים ומארבים על מנת לנקות את תשתית הטרור והמחבלים שנותרו או צצו אחרי מבצע חומת מגן.
הר שלטון

היסטוריה

ההר מופה לראשונה על ידי משלחת החקר של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרי מחקר ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1963.
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם ג'ון אי שלטון (John E. Shelton), שהיה מטאורולוג בתחנת האלט במסגרת תוכנית המחקר האנטארקטית של ארצות הברית בין השנים 1964–1965.
חביב תומא

אודות

תומא למד בקונסרבטוריון דוניה ויצמן בחיפה ואחר כך בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב, שם סיים את לימודיו בשנת 1962. הוא למד הלחנה אצל אלכסנדר אוריה בוסקוביץ' ואחר כך אתנומוזיקולוגיה אצל קורט ריינהרד (Kurt Reinhard) בברלין והשלים בשנת 1968 דוקטורט באתנומוזיקולוגיה באוניברסיטה החופשית של ברלין, אשר עסק בנושא מקצבי המקאם. באירופה למד בין השאר אצל אוליביה מסייאן ואצל שטוקהאוזן. בשנת 1970 החל לשמש כפרופסור באוניברסיטה החופשית בברלין. 
בשנת 1975 פרסם בגרמנית את ספרו "המוזיקה של הערבים", הספר זכה להצלחה ותורגם לצרפתית ולאנגלית.
בין יצירותיו, "רפסודה אוריינטלית - יצירה לשני חלילים ותוף" משנת 1957. נישא למוניקה קירכברגר (Monika Kirchberger) והיה אב לבת.