google/wiki40b huggingface dataset:
אליעזר מלחי

אליעזר מלחי (13 באפריל 1917–1998) היה שופט בית המשפט המחוזי בתל אביב שהועמד לדין באשמת שוחד וזוכה, אך החליט להתפטר מתפקידו. פרשת העמדתו לדין עוררה עניין רב בציבור הישראלי.

ביוגרפיה

מלחי נולד בסנקט פטרבורג שברוסיה, בנם של ליובוב (אהובה) לבית גרייבסקי ושלמה זלצמן, מו"ל ועסקן ציוני ברוסיה ובארץ ישראל.
בשנת 1924 עלה לארץ ישראל עם הוריו. בשנת 1934 סיים את לימודיו בגימנסיה הרצליה, ולאחר שנה נסע ללמוד משפטים באוניברסיטת לונדון, שם קיבל בשנת 1939 תואר בוגר במשפטים, עבר את בחינות הלשכה ושב ארצה. בשנת 1941 עבר בארץ את הבחינה לעורכי דין זרים והוסמך כעורך דין על ידי שלטונות המנדט. הוא היה בריסטר, מונה לשופט שלום בארץ ישראל, וזמן קצר לאחר מכן מונה לשופט בית המשפט המחוזי. בנוסף פעל כמרצה בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה.
בין השנים 1963–1964 כיהן, במקביל לכהונתו כשופט, כנגיד של רוטרי ישראל.

המשפט

בשנת 1966 טענה עו"ד יונה סופר, שהכירה את מלחי בעת שלמדה משפטים בבית הספר שבו לימד, ולאחר מכן כמתמחה בבית המשפט המחוזי, שתיווכה במתן שוחד מנאשם למלחי. במהלך חקירתו בחר מלחי שלא לקיים כל קשר עם אמצעי התקשורת, חרף העניין הרב שאלה גילו בסיפור. עו"ד סופר קיבלה מעמד של עד מדינה, ומלחי הועמד לדין, וכפר בכל ההאשמות. משפטו התקיים בבית-המשפט המחוזי בירושלים החל מיוני 1966, ובמהלכו טענה ההגנה לקיום קשר רומנטי בין מלחי, שהיה נשוי, לסופר, ושקשר זה הוא הרקע לתלונתה.
במהלך המשפט התחוללה מלחמת ששת הימים, ובעקבותיה ניתנה חנינה כללית. למלחי הוצע ליהנות מחנינה זו, אך הוא בחר להמשיך במשפטו שנוהל על ידי השופט צבי עלי בקר בבית המשפט המחוזי בירושלים, על-מנת שיזוכה. ב-7 במרץ 1968 נפסק כי מלחי זכאי. אף על פי כן, הייתה כוונה להעמידו לדין משמעתי בהקשר לאותה פרשה, ועל כן ביקש מלחי מהוועדה למינוי שופטים שתאשר לו יציאה לפנסיה מוקדמת. משבקשתו נדחתה, שלח מלחי מכתב התפטרות וב-18 ביולי 1968 החליט שר המשפטים יעקב שמשון שפירא להכניסו לתוקפו למחרת היום, ובכך נמנעה פתיחת ההליך המשמעתי. במכתב ההתפטרות הסביר מלחי את החלטתו: "אין בכוחי - לא בבריאות ולא בכסף - לעבור שוב בנתיב היסורים, למרות שלדעתי הייתי יכול להסביר גם הפעם את הטעון הסבר."
מלחי המשיך לפעול כעורך דין וכבורר.
בנסיונותיה של המשטרה לאסוף מידע שיפליל את מלחי, נעשה שימוש גם בהקלטת סתר של מלחי. טענות על תקינותה של פעילות זו עכבו את קידומו של מי שעסק בה, בנימין זיגל, לימים מייסדה של היחידה הארצית לחקירות הונאה.
משפטו של מלחי עורר עניין עצום בציבור הישראלי. כחלק מעניין זה, כתב יגאל לב מחזה בשם "זעקת השתיקה", שעלילתו מבוססת במידה רבה על פרשת מלחי. המועצה לביקורת סרטים ומחזות התירה את הצגתו של המחזה, ובנובמבר 1966 החלה הצגתו. כשנודע העניין ליועץ המשפטי לממשלה, פנה אל המועצה שתבטל את ההיתר שנתנה, עד לסיום המשפט, בשל דמיונו של המחזה למשפט. המועצה דחתה דרישה זו, ובשל כך עתר היועץ המשפטי לבג"ץ. בג"ץ פסק כי הצגת המחזה עשויה להשפיע על מהלך משפט מלחי או על תוצאותיו, ולכן "המועצה חייבת הייתה לסרב לתיאטרון את מתן ההיתר המבוקש, ומשנתנה - חייבת הייתה לבטלו, ואם היא לא עשתה כן, ייעשה הדבר על ידי בית-המשפט". בהתאם לכך אסר בג"ץ את הצגת המחזה כל עוד לא ניתן פסק-דין סופי במשפטו של מלחי.
מרקו רהמר

אוניון ברלין

רהמר נולד בגרמניה המזרחית, ושיחק כנער באוניון ברלין, מועדון שהתקיים בברלין המזרחית. בשנת 1990 עלה לקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגה המזרח-גרמנית השנייה. עם איחוד גרמניה, עברה אוניון ברלין לשחק בליגת הבונדסליגה השנייה, ורהמר נשאר במועדון עד לחלון ההעברות של עונת 1996/97. רהמר עזב את המועדון לאחר שש עונות וחצי בקבוצה הבוגרת, בהן כבש 19 שערים ב-106 הופעות, ועבר להאנזה רוסטוק.

הנזה רוסטוק

המעבר של רהמר להנזה רוסטוק נחשב מבחינתו להתקדמות מקצועית, שכן רוסטוק שיחקה אז בליגת הבונדסליגה. רהמר שיחק במועדון שתי עונות וחצי, והפך לשחקן חשוב במערך ההגנתי של הקבוצה. בשנת 1999 עזב את האנזה רוסטוק, לאחר שכבש ארבעה שערים ב-81 הופעות, ועבר להרטה ברלין.

הרטה ברלין

רהמר חתם בהרטה ברלין בקיץ 1999, ושיחק במועדון במשך שש עונות, בהן צבר 107 הופעות והבקיע שישה שערים. רהמר הפך לאחד הבלמים היציבים בבונדסליגה, עובדה שהקנתה לו מקום בסגל נבחרת גרמניה ליורו 2000 ומונדיאל 2002. רהמר זכה עם הרטה ברלין בשני גביעי ליגה בשנים 2001 ו-2002, שניהם לאחר ניצחונות בתוצאה הזהה 4-1 על שאלקה 04. עם זאת, בשנותיו האחרונות במועדון סבל מפציעות רבות ומיעט לשחק, ובשנת 2005 עבר לאיינטרכט פרנקפורט.

איינטרכט פרנקפורט

רהמר שיחק שנתיים באיינטרכט פרנקפורט, אך המשיך לסבול מפציעות רבות. למרות זאת, בעונת 2007 סייע לקבוצה להינצל מירידה אל הבונדסליגה השנייה. בתום עונה זו פרש ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית

לרהמר 35 הופעות במדי נבחרת גרמניה, בהן הבקיע ארבעה שערים. רהמר זומן ליורו 2000 בו הודחה הנבחרת בשלב הבתים, ולמונדיאל 2002, בו פתח בהרכב ושיחק מחצית אחת במשחק שמינית הגמר נגד נבחרת פרגוואי, עקב הרחקתו של קארסטן ראמלו במשחק האחרון בשלב הבתים. רהמר היווה במונדיאל זה בעיקר גיבוי מהספסל, ונבחרתו הגיעה עד למשחק הגמר, בו הפסידה 2-0 לנבחרת ברזיל. הופעתו האחרונה של רהמר בנבחרת גרמניה הייתה בשנת 2003.
מדיין

היסטוריה


מגלה הארצות הספרדי חרונימו לואיס טחלו הגיע לאזור בו שוכנת מדיין ב-1541, אך לא התיישב בו. ב-2 במרץ 1616 הקים פרנסיסקו הררה אי קמפוסנו את היישוב הראשון, בשם סן לורנסו דה אבורה. ב-2 בנובמבר 1675 שונה שמו של היישוב לנואסטרה סניורה דה לה קנדלריה דה מֶדֶיִין. השם מדיין הוא כשמה של עיר באקסטרמדורה שבספרד.
בשנות ה-80 וה-90 של המאה העשרים, נודעה העיר כמרכז בינלאומי לסחר בסמים. במקום פעל קרטל הסמים של מדיין בהנהגתו של פבלו אסקובר. הפשע ששרר ברחובות הפך אותה לאחת הערים המסוכנות בעולם, וב-1991 לבדה נרצחו בה 6,349 בני אדם. לאחר מותו של אסקובר, ובמיוחד מאז ראשית המאה ה-21, ירדה רמת הפשיעה בעיר באופן ניכר. במקביל, השקיעה הממשלה בשיפור התשתיות ובהקמת ספריות ובתי ספר.

כלכלה

מדיין היא מקום מושבו של גרוּפּוֹ אֶמְפְּרֶסָרְיָאל אַנְטְיוֹקֶנְיוֹ, קבוצה שכוללת את הבנק הגדול בקולומביה, חברת ביטוח ותעשיות מזון ומלט. הקבוצה מגלגלת מחזור שנתי המוערך ב-17 מיליארד דולרים, ומעסיקה למעלה מ-80 אלף קולומביאנים.
פרט לכך, יש במדיין תעשיית פלדה, טקסטיל, מזון ומשקאות ותעשיות כימיות.

חינוך ותרבות

למעלה מ-30 אוניברסיטאות פועלות במדיין. עם החשובות שבהן נמנות אוניברסיטת אנטיוקיה והאוניברסיטה הלאומית של קולומביה.
מאז 1957 נערך בעיר מדי חודש אוגוסט פסטיבל הפרחים. הפסטיבל כולל מצעדים של כרכרות מעוטרות בפרחים ושל מכוניות עתיקות ומירוצי סוסים.
שני מועדוני כדורגל גדולים פועלים בעיר - אתלטיקו נסיונל ודפורטיבו אינדפנדיינטה מדיין, והעיר ידועה בקולומביה גם בשל מועדוני השחייה הפועלים בה.

תחבורה

נמל התעופה חוסה מאריה קורדובה המשרת את מדיין הוא נמל תעופה בינלאומי, ממנו ממריאות טיסות סדירות לערים המרכזיות בשכנותיה של קולומביה ואף לארצות הברית. רכבת קלה מחברת בין פרווריה של העיר, ובסוף העשור הראשון של המאה ה-21 נחנכו בה נתיבים מיוחדים לאוטובוסים המונעים באמצעות גז טבעי.
עשרים וארבעה ראשי איברים

עשרים וארבעה ראשי איברים הם כינוי לאיברים מסוימים בגוף, שעבד כנעני יוצא לחירות כשאדונו פצע אותו באחד מאיברים אלה.

מקור הדין

בתלמוד למדו דין זה מפסוק בפרשת משפטים: "וְכִי יַכֶּה אִישׁ אֶת עֵין עַבְדּוֹ, אוֹ אֶת עֵין אֲמָתוֹ, וְשִׁחֲתָהּ, לַחָפְשִׁי יְשַׁלְּחֶנּוּ, תַּחַת עֵינוֹ. וְאִם שֵׁן עַבְדּוֹ אוֹ שֵׁן אֲמָתוֹ יַפִּיל, לַחָפְשִׁי יְשַׁלְּחֶנּוּ, תַּחַת שִׁנּוֹ". 
אף שבתורה מדובר רק בפגיעה בעין או בשן, חז"ל קיבלו שמדובר באבות טיפוס לכל איבריו שאם נפגעו ונחתכו אינם חוזרים לגדול, והרחיבו זאת לכל 24 האיברים הדומים להם, שאף בהם כריתתם מחייבת את האדון לשחרר את עבדו.
בטעם שמנתה התורה דווקא שן ועין, ביאר רש"י בפירושו לתורה בשם המדרש, שן נכתבה ללמד - שאף אם הפיל שן יוצא לחירות אף שלא נולד עמה, ועין נכתבה ללמד - שכשם שעין אין לה תחליף, אף בשן חייב רק בשן ששוב לא תגדל (שן בשרית), אבל שן שיש לה תחליף (שן חלבית) אינו יוצא על ידה לחירות.

מהות הדין

במשנה מבואר שעבד יוצא לחירות מאדונו, בשלוש דרכים, או על ידי תשלום כסף לאדון, או על ידי קבלת שטר שחרור, ואפשרות שלישית היא במקרה והאדון פצע את עבדו וחיסר את אחד מאבריו, במקרה כזה חייב האדון להעניק לעבד שטר שחרור.
בנוסף לזה צריך העבד לטבול טבילה נוספת על טבילת העבדות שלו, ובטבילה זו הוא משתחרר והופך לגר יהודי לכל דבר ועניין: "כשישתחרר העבד, צריך טבילה אחרת בפני שלושה ביום, שבה תיגמר גירותו, ויהיה כישראל; ואין צריך לקבל עליו מצוות, ולהודיעו עיקרי הדת, שכבר הודיעוהו, כשטבל לשם עבדות"

זיהוי האיברים

במשנה מנו את כל 24 האיברים:
אצבעות הידיים והרגליים (20), ראשי האזניים (1), ראש החוטם (1) ראש הגווייה (1), וראשי הדדים שבאישה (1) לדעת הרב שמואל שטראשון ראשי האוזנים נחשבים כשני ראשי איברים כמו כן שני ראשי דדי האשה והמספר 24 המובא במשנה מדבר רק על ראשי איברים שבאיש, ובאישה ישנם עוד שנים.

נגע צרעת

דין נוסף הנוגע לראשי איברים הוא בדיני נגע הצרעת שאינו מטמא משום מחיה, במקרה והנגע הוא באחד מעשרים וארבעה ראשי איברים הללו.
מיראך

תכונות

מיראך הוא ענק אדום מסוג ספקטרלי M0 III שנמצא במרחק של כ-197 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כ-3.7 מסות שמש, רדיוסו כ-85 רדיוסי שמש - בערך כרדיוס המסלול של כוכב חמה, והוא מאיר בעוצמה של קרוב לפי 500 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה. בשל טמפרטורת פניו הנמוכה יחסית, שמוערכת בכ-3,800 קלווין, רוב קרינתו היא בתחום התת-אדום כך שעוצמת הארתו הכוללת גדולה פי 4 ועומדת על פי 1,900 מעוצמת ההארה של השמש. בהירותו של מיראך משתנה באופן סדיר למחצה בין דרגות בהירות 2.01 ו-2.1. למרות מרחקו יש למיראך תנועה עצמית של כחמישית שניית קשת בשנה, מה שגרם להנחה שהוא קרוב יותר ולכן נכנס לקטלוג גליזה לכוכבים קרובים תחת הציון גליזה 53.3.
למיראך יש בן זוג עמום מאוד עם בהירות מדרגה 14. מדובר ככל הנראה בננס אדום המקיף את מיראך במרחק של כ-1,700 יחידות אסטרונומיות, פי 40 מהמרחק של פלוטו מהשמש.
סבין מהמוד

סבין מהמוד (באורדו: صبین محمود; 20 ביוני 1975 - 24 באפריל 2015) הייתה פעילת זכויות האדם ואשת המגזר השלישי בפקיסטן. היא יסדה וניהלה בית קפה בקראצ'י בשם The Second Floor כדי שישמש בית-ועד לפעילויות תרבותיות, והייתה נשיאת סניף קראצ'י של ארגון היזמות TiE.
ב-24 באפריל 2015 נורתה למוות בידי מרצחים לא מזוהים בדרכה לביתה.

ביוגרפיה

פועלה של מהמוד התמקד במאבק באפליה ובאי-צדק. בראיון אמרה כי חלומה העיקרי הוא "לשנות את העולם לטובה דרך האינטרנט". היא יסדה ארגון בשם PeaceNiche, שמגדיר את עצמו "פלטפורמה חברתית" לתועלת הציבור. כמו כן יסדה חברת טכנולוגיה קטנה בשם bitsonline וארגנה האקתון בקראצ'י. מטרת ההאקתון הייתה לחבר בין אנשים מתחומים שונים כדי להעלות רעיונות לפתרון בעיות חברתיות.
בשנת 2006 הקימה את בית הקפה The Second Floor (בקיצור T2F) בהשראת ה-Pak Tea House בלאהור. בית הקפה אירח דיונים פומביים, הקרנות סרטים, ערבי שירה, ערבי סטנד-אפ, ומופעי תיאטרון. בין הדוברים הידועים שהתארחו בבית הקפה, הייתה ד"ר עיישה סידיקה, מומחית להרתעה גרעינית, אשר חיברה ספר שנוי במחלוקת על מימון כוחות הביטחון בפקיסטן. הרצאתה של סידיקה הובילה לפנייה למהמוד מצד ארגון הביון והמשטרה החשאית הפקיסטני, ISI.
בשנת 2013, אמרה בראיון לכתב העת Wired שאינה מציבה שומר חמוש בכניסה לבית הקפה: "אמרתי, זה המחיר שצריך לשלם עבור מקום ציבורי. אני לא רוצה שאנשים יצטרכו לעבור בידוק ולהחזיק טיפוס צבאי פה בגלל פחד חובק-כל." כמו כן אמרה: "קיראו את חומסקי. החיים מסוכנים ודברים רעים קורים. אבל אסור לתת לפחד למשול בך, או שלעולם לא תגשים שום דבר."

מותה

בשעה מאוחרת ב-24 באפריל 2015, נורתה מהמוד למוות ליד ספריית ה-Defence Housing Authority בקראצ'י. לדברי חוקר המשטרה, הרצח היה מתוכנן מראש והיא הייתה המטרה. הרצח נרשם ככזה במשטרה ונופל תחת הגדרת ה-Terrorism Act של פקיסטן. אמהּ של מהמוד אף היא נפצעה אנושות מיריות הרוצחים. ההרצאה שמהמוד סיימה להעביר בבית הקפה לפני שהלכה לביתה נקראה "Unsilencing Balochistan (Take 2)", והתמקדה בבלוצ'יסטן. בין הדוברים באותו אירוע הייתה גם פעיל זכויות הבלוצ'ים מאמא קדיר.
לדברי קדיר, האירוע נועד להיערך בתאריך ובמקום אחרים מלכתחילה, אך המארגנים נאלצו לשנות מקום ולדחות את האירוע בשלושה ימים, עקב קבלת איומים. השר האחראי על מחוז סינד גינה את הרצח ודרש חקירה. ראש הממשלה נוואז שריף הביע את תנחומיו למשפחה וקרא אף הוא לחקירה. גם אנשי ציבור אחרים הביעו זעזוע, בהם מלאלה יוספזאי.
ב-20 במאי, הודיע השר הממונה על מחוז סינד כי המשטרה עצרה חשוד בתכנון רצח מהמוד, אדם בשם סייד עזיז. עזיז אף הודה במעורבות בפיגוע נגד איסמעילים באוטובוס בקראצ'י בראשית שנת 2015.
המערך

היסטוריה

המערך השני הוקם בתחילת 1969, לקראת הבחירות לכנסת השביעית, כשנה לאחר יסוד מפלגת העבודה. הסיעות שהקימו את המערך השני בסוף הכנסת השישית מנו 55 חברי כנסת של העבודה (45 חברי המערך הראשון ועוד 9 חברי רפ"י ללא בן-גוריון שנשאר מחוץ למפלגת העבודה כסיעת יחיד וכן מנדט נוסף של יזהר הררי שפרש ממפלגת ליברלים עצמאיים והצטרף למפלגת העבודה) ושמונה חברי כנסת של מפ"ם. בבחירות לכנסת השביעית שהתקיימו בסוף השנה זכה המערך השני ב-56 מנדטים.
שתי המפלגות שמרו על עצמאות מפלגתית מוחלטת לרבות מוסדות נפרדים, רשימות מוניציפליות נפרדות, סיעות שונות בהסתדרות, עיתונים יומיים נפרדים, מערכות פיננסיות נפרדות וכו'.
הגוש הפרלמנטרי התבטא בכך ששתי המפלגות התמודדות לכנסת באותה רשימה מאוחדת (וכן בבחירות להסתדרות), בה שוריינו מקומות לנציגי שתי המפלגות כפי שסוכם בין מנהיגיהן, ופעלו כסיעה אחת בכנסת בכל הנוגע להצבעות, חקיקה, יוזמות פרלמנטריות, משאים ומתנים קואליציוניים, הצבעות בוועדות השונות ושאילתיות לממשלה.
יחסי הכוחות בתוך המערך היו ברורים, מפלגת העבודה שהייתה מטבע הדברים גדולה יותר ובעלת תמיכה ציבורית רחבה הייתה השותף הבכיר ומפ"ם שירדה מהישגה ההיסטורי של 19 מנדטים בבחירות לכנסת הראשונה ופחדה להפוך למפלגה שולית, מה שקרה בסופו של דבר, הצטרפה על תקן השותף הזוטר. הריצה המשותפת לכנסת שירתה את מטרות שני הצדדים - יו"ר מפלגת העבודה היה מועמד של גוש פרלמנטרי רחב לראשות הממשלה ולא של מפלגתו בלבד, ומפ"ם כאמור נהנתה ממקומות בכנסת שקיבלה כתוצאה משיריונים שנעשו במסגרת ההסכם עם מפלגת העבודה.
בתוך מפ"ם היו רבים, בעיקר בקרב הצעירים, שהתנגדו להליכה המשותפת עם מפלגת העבודה שנכפתה על התנועה בשל לחץ רב מהנהגת המפלגה]. מפ"ם, שהייתה שמאלית מהעבודה, התנגדה להתנחלויות, תמכה בהתערבות גדולה יותר של הממשלה במשק ובכלכלה, דגלה בשיתוף ערביי ישראל בחיי הממשל והתנגדה למלחמת לבנון הראשונה - עקרונות שסתרו את דרכה של מפלגה העבודה. מפאת לחצים כבדים שהופעלו מההנהגה בטיעון שמפ"ם לא תגיע להישגים של ממש מבחינה אלקטורלית בתור רשימה עצמאית, נשארה המפלגה חלק מהמערך].
בעקבות היחלשותה הפוליטית והאלקטורלית וגירעונות כספיים, הצטרפה המפלגה הליברלית העצמאית לישראל (ל"ע) למערך לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה. במהלך הכנסת העשירית הצטרפה תנועת רצ של שולמית אלוני אל המערך גם היא, אך פרשה לפני הבחירות.
בנוסף ללחץ הפנימי שהצטבר בתוך שורות מפ"ם, ולאחר שהתיקו בבחירות לכנסת האחת עשרה הביא להקמת ממשלת אחדות לאומית, פרשה מפ"ם באופן סופי מן המערך, ובבחירות שלאחר מכן התמודדה באופן עצמאי לכנסת. מפ"ם זכתה בשלושה מנדטים בלבד, מה שאימת את חששות מנהיגי המפלגה, והביא בהמשך הקדנציה לאיחוד בין מפ"ם, רצ ושינוי והקמת מרצ כגוש פרלמנטרי ולאחר מכן כמפלגה. במהלך הכנסת ה-11 התמזגה סיעת יחד של עזר ויצמן במפלגת העבודה.
מפלגת העבודה המשיכה לשמור על השם המערך כשם הרשימה בבחירות לכנסת ה-12 ב-1988 והשם נשאר בשימוש על ידי הסיעה בכנסת עד אוקטובר 1991, שאז שונה השם לסיעת העבודה.
התחנה המרכזית של צפת

היסטוריה

תאריך בנייתה הוא שנת 1969. היא נבנתה על ידי חברת נצבא, חברה שעסקה באחזקת מבנים (בעיקר בנייני-משרדים ותחנות מרכזיות) ובהשכרתם לאגד. לאחר פתיחת שוק ההיסעים הציבורי לתחרות החלה לפעול בתחנה חברת נתיב אקספרס.
בשנת 2014 עברה התחנה שיפוץ כללי .
מקאפה

גאוגרפיה ואקלים

העיר ממוקמת בגובה של 14 מטרים מעל פני הים, ואקלימה הוא אקלים טרופי. העיר ממוקמת על קו המשווה.

כלכלה

עיקר כלכלת העיר מתבססת על כריית מחצבים - בעיקר עפרות ברזל, זהב, מנגן וכן על כריתת עצים, עיבוד עורות ודיג. התעשיות העיקריות של העיר הן תעשיות הגומי והמכוניות.

היסטוריה

האזור בו נמצאת העיר התגלה לראשונה למתיישבים אירופאים בשנת 1544. במקום הוקם בשנת 1688 מוצב צבאי במטרה להגן על פתח נהר האמזונאס. העיר עצמה נוסדה ב-4 בפברואר 1758. העיר גדלה בהדרגה עד שהפכה לבירת המדינה בשנת 1944.

אתרים בעיר

המצודה העתיקה ממנה התפתחה העיר משמשת כיום כמוזיאון להתפתחות העיר.
יעקב אסייג

קריירה

אסייג החל את דרכו במחלקת הנוער של הפועל נצרת עילית, ובגיל 17 נכלל בסגל נבחרת הנוער. עם חזרתה לליגה הבכירה בעונת 1978/1979 החתימה בני יהודה תל אביב את אסייג כמחליף לרוני וסרשפרונג אשר עזב את הקבוצה. אסייג שיחק בבני יהודה במשך שתי עונות בסיומן עבר להפועל חיפה. ב-1980 רשם הישג חסר תקדים כשהצליח לשמור על רשת נקייה במשך 746 דקות ברציפות. בהמשך שיחק גם במכבי יבנה והפועל רמת גן.
בעונת 1984/1985 שב לבני יהודה כשזו שיחקה בליגת המשנה, ובתום עונה בודדת שבה הקבוצה לליגה הראשונה. בעונת 1989/1990 זכה אסייג עם הקבוצה באליפות היחידה בתולדותיה. אסייג המשיך בתור שוער הקבוצה עד לעונת 1991/1992. לאחר שמונה עונות רצופות בקבוצה, עבר אסייג לבית"ר ירושלים וזכה עמה בתואר האליפות.
בסיום העונה עזב את בית"ר ירושלים והחל לנדוד בין מספר קבוצות עד שפרש ממשחק פעיל בסיום עונת 1998/1999 במדי הפועל לוד. 
לזכותו של אסייג ארבע הופעות במדי הנבחרת ישראל אשר נערכו במסגרת משחקי ידידות.
אסייג הוא השוער הישראלי ששמר על רשת נקייה בהכי הרבה משחקים בהיסטוריה – 171 מתוך 445 משחקי הליגה הראשונה בהם הוא שותף.

לאחר הפרישה

לאחר פרישתו ממשחק פעיל עבר לאמן את הפועל נצרת עילית, אך ללא הצלחה יתרה. משם שב לבני יהודה לתפקיד מאמן השוערים הן במחלקת הנוער והן בקבוצת הבוגרים. לקראת סיום עונת 2000/2001, בגיל 42, שב לשער הקבוצה עקב יכולתו הדלה של השוער מוני שיקלי, אולם לא הצליח למנוע את ירידת הקבוצה לליגה השנייה.
במהלך עונת 2007/2008, הידרדרה בני יהודה לתחתית הטבלה, בעקבות כך החליט מאמן הקבוצה דאז, ניצן שירזי, להתפטר מתפקידו. אסייג הפך באופן זמני, ביחד עם חזי שירזי, למאמן הקבוצה עד להחתמתו של אלי כהן לתפקיד המאמן. לאחר התפטרותו של כהן כ-8 מחזורים לסיום העונה, מונו אסייג ושירזי למאמני הקבוצה עד לתום העונה. עד לסיום העונה ניצחה בני יהודה 8 מתוך 9 משחקיה והצליחה להישאר בליגת העל. אסייג הוסיף לשמש מאמן שוערים של קבוצת הבוגרים ומחלקת הנוער בקבוצת בני יהודה גם בתקופה זו.
באוקטובר 2016 מונה למאמן זמני בבני יהודה במקומו של אריק בנדו, אך לאחר כחודשיים בתפקיד מונו באופן קבוע יצחק שום כמנהל ספורטיבי וניסן יחזקאל כמאמן ראשי ואסייג שב לשמש מאמן השוערים של הקבוצה, אולם לקראת סיום העונה פוטרו השניים ואסייג מונה ביחד עם כפיר אדרי למאמן ראשי ואף זכה בגביע המדינה.
גריינדקור

גריינדקור (באנגלית: Grindcore) הוא סגנון מטאל קיצוני מאוד. הוא הקצנה של אחד מהז'אנרים - דת' מטאל או פאנק, כאשר ולעיתים שניהם. למרות שהגריינדקור צמח מן המטאל, הוא נחשב לסגנון עצמאי. 
המוזיקה מאופיינת בצורה לא מלודית וברוטאלית המלווה בצווחות וגראולינג. שירי הגריינדקור מאוד קצרים - לרוב בין עשרים שניות לדקה וחצי. בשיא התמצות מחזיק השיר "You Suffer" של נפלם דת', שזכה להיכנס לספר השיאים של גינס כשיר הקצר ביותר שהוקלט אי פעם (‏1.316 שניות).
הגריינדקור נחשב "סגנון פרוץ" אותו ניתן לערבב עם סגנונות שונים ומשונים, למרות שלז'אנר יש הגדרות, לרוב לא שומרים עליו בצורתו המטאלית והוא מתערבב עם סגנונות מוזיקה אחרים.

שורשים היסטוריים והשפעות

הגריינדקור החל בתחילת שנות השמונים בבריטניה על ידי להקות כמו נפלם דת' (Napalm Death), ובארצות הברית על ידי להקות הארדקור פאנק שהתקרבו לגריינדקור, כמו Siege וRepulsion.
רוב הלהקות הראשונות נדמו כחלק מסצנת ההארדקור פאנק והאנרכו פאנק, משום שלהקות רבות בז'אנרים אלו בבריטניה וארצות הברית כבר החלו לשלב אלמנטים של הבי מטאל במוזיקה שלהם.
רבים מחשיבים את הלהקה הבריטית נפלם דת' כלהקת הגריינדקור האמיתית הראשונה. השם "גריינדקור" הומצא על ידי ניק האריס, המתופף של הלהקה.
אפרים לב

אפרים לב (נולד ב-1958 בישראל) הוא פרופסור מן המניין בחוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה, המכהן גם כראש המחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות בטכניון וכראש המרכז למחקר הרב-תחומי של הגניזה הקהירית. לב מתמחה בהיסטוריה של הרפואה במזרח התיכון ובמיוחד בתקופת ימי הביניים וראשית העת החדשה.

קריירה אקדמית

פרופ' לב החל את לימודיו באוניברסיטת בר-אילן במחלקה ללימודי ארץ ישראל ובמחלקה למדעי החיים, וב-1987 סיים תואר ראשון. בהמשך, השלים את תאריו המתקדמים בבר-אילן (תואר שני בביולוגיה ושלישי בלימודי ארץ ישראל).
את הפוסט דוקטורט ביצע בלונדון במרכז המחקר להיסטוריה של הרפואה של Wellcome Trust Centre for the History of Medicine בהדרכת פרופ' רוי פורטר. החל מ-1999 מרצה אפרים לב באוניברסיטת חיפה. כיהן כעמית מחקר ושהה תקופות מחקר ארוכות במספר מוסדות בארץ ובחו"ל לדוגמה (Research fellow, T-S Genizah Research Unit, Cambridge University Library אשר באוניברסיטת קיימברידג').
פרופ' לב זכה במספר פרסים ומלגות מחקר יוקרתיות, ומהם ניתן לציין  את פרס משה איינהורן של עיריית תל אביב יפו שהוענק לו ב-2003 על ספרו "סממני המרפא של ארץ ישראל וסביבותיה בימי הביניים" ומלגות מחקר בקיימברידג' (Overseas Visiting Scholarships, St. John's College, Cambridge). כמו כן עמד במשך חמש שנים בראש מערך אשכול- המחלקה לתוכניות מיוחדות ורב-תחומיות לתואר ראשון של הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת חיפה. החל מ-2013, הוא מכהן כראש המחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות בטכניון. ב-2013 זכה במדליה היוקרתית- George Urdang Medal for pharmaco-historical writing.
Crazy in Love (שיר של פארוקו)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי פארוקו ונאטי נטשה. הוא הוא מעין שיר בסגנון הפופ הלטיני, המשלב בתוכו גם את הסגנון הטרופי, אשר מאפיין גם את סינגל הבכורה שלה, "Dutty Love". שיתוף פעולה זה הוא הראשון בין נאטי נטשה לפארוקו.
את השיר הוציאו בפורמט של הורדה דיגיטלית. בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה, ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה ליוטיוב ב-23 במאי 2013, שלושה חודשים לאחר צאתו כסינגל. בקליפ ניתן לראות את נאטי נטשה מציירת ציורים, בעוד פארוקו קונה עבורה מתנות, פרחים וכדומה.
בנוסף לכך, עלה הקליפ מחדש לערוצה הרשמי של נטשה באפריל 2017.
דניאלה מרקורי

ביוגרפיה

מרקורי נולדה בסלבדור, באהיה, לאב פורטוגזי מהעיר בראגה שבצפון פורטוגל ולאם שהיגרה מאיטליה. לתנועת הטרופיקליה יש השפעה חזקה עליה. המוזיקה שלה מונעת על ידי תיפוף עקשני (היא השתמשה בהרכב אולודום במספר שירים), ומבצעת אזכורים מקומיים באופן תדיר, כולל קרנבל וקנדומבלה (Candomblé).

אלבומה הראשון, הקרוי על שמה, היה הצלחה מיידית, אבל הלהיט הגדול ביותר שלה נכון לעכשיו הוא אלבומה השני, O Canto da Cidade, עם יותר מ-2 מיליון עותקים שנמכרו, הוא היה האלבום הנמכר ביותר בשנת 1993.
בשנת 2000, עם Sol da Liberdade, היא קיבלה את תואר אלבום הפלטינה האחרון שלה והאלבום שיצא בשנת 2001, Sou de Qualquer Lugar, מכר מעט עותקים בהשוואה לאלבומים האחרים, וקיבל רק תואר של אלבום זהב.
ב-24 ביולי 2003 הופיעה דניאלה מרקורי בישראל לראשונה במסגרת סיבוב הופעות בארצות הברית ואירופה.
בשנת 2004 היא שרה בקונצרט עם פול מקרטני, וקיבלה תשומת לב תקשורתית רבה בברזיל.
בשנת 2005 היא הוציאה את אלבום ההופעה החיה הראשון שלה, מסדרת Ao Vivo בMTV. הוא מכר טוב יותר מאשר האלבום שיצא בשנת 2001, אבל מכר פחות עותקים, בגלל משבר התעשייה הפונוגרפית, וקיבל תואר אלבום זהב בשבוע השני.
מרקורי השתתפה בקמפיין ממשלתי ללחימה במחלת האיידס ובעוד מחלות המעוברות באופן מיני במהלך חגיגות הקרנבל בברזיל בשנת 2005. היא הופיעה בתשדירי שירות בטלוויזיה המקדמים חלוקה של מיליוני קונדומים בחינם ומעודדים את השימוש בהם. התפקיד שלה כתומכת בקמפיינים של סקס בטוח ואיידס מנעו ממרקורי את ההזדמנות להשתתף בחגיגות חג המולד של הוותיקן ב-2005. הוותיקן הזמין אותה בעבר, אבל שינה את דעתו כאשר ראה שהיא מעדיפה את השימוש בקונדומים על פני הינזרות במלחמה נגד האיידס.
חממת מי ים

חממת מי ים היא מבנה של חממה שמאפשר הצמחת גידולים באזורים צחיחים, באמצעות מי ים ואנרגיה סולארית. הטכניקה כרוכה בשאיבת מי ים (או הזרמה, במקרה של מיקום מתחת לגובה פני הים) למיקום צחיח ולאחר מכן חשיפתו לשני תהליכים: ראשית, הוא משמש כדי ללחלח ולקרר את האוויר, ושנית, הוא מתאדה על ידי חימום בחום השמש והתפלתו לייצור מים מתוקים. לבסוף, אוויר הלח הנותר משוחרר מהחממה ומשמש לשיפור תנאי הגידול לצמחים באוויר הפתוח. הטכנולוגיה הוצגה על ידי הממציא הבריטי צ'רלי פאטון בתחילת 1990 והוא פותחה על ידי חברתו בבריטניה חממת מי ים בע"מ. למלח הנוצר מהתהליך, כמו גם חומרים נוספים, ישנם שימושים נוספים. חממת מי-ים היא פתרון למשבר המים העולמי.

היסטוריה

רעיון חממת מי ים נחקר לראשונה ופותח בשנת 1991 על ידי חברתו של צ'ארלי פאטון Light Works בע"מ, פרויקט הפיילוט הראשון החל בשנת 1992 עם חיפוש  אחר אתר מבחן שנמצא לבסוף באי הקנרי טנריפה. אבטיפוס של חממת מי ים הורכב בבריטניה ונבנה באתר בטנריפה. התוצאות מפיילוט זה אישרו את הרעיון והוכיחו פוטנציאל לאזורים צחיחים אחרים.
העיצוב המקורי של הפיילוט התפתח לדגם בעלות נמוכה באמצעות שימוש במבנים קלים ובשימוש בחומרים חכמים. מבנה זה נועד להיות חסכוני ומתאים לחומרים הזמינים במקום הבנייה. העיצוב נבדק לראשונה ואומת באמצעות חממת מי ים שנייה שנבנתה בחופי האי אל איירם, אבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בשנת 2000. בשנת 2004 הושלמה בניית חממת מי ים שלישית ליד מוסקט, עומאן בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת סולטאן קאבוס. פרויקטים אלה אפשרו אימות של מודל סימולציה תרמודינמית, שבהתחשב בנתונים מטאורולוגיים מתאימים, יחזה במדויק ולכמת את ביצועי חממת מי הים בחלקים אחרים של העולם.
בשנת 2010, חממת מי ים נבנתה לצרכים מסחריים באוסטרליה. המפעל כעת פועל באופן עצמאי כחוות Sundrop Pty בע"מ.

תהליך

]
חממת מי ים משתמש בשמש, ים והאטמוספירה כדי לייצר מי שתייה ואוויר קריר. התהליך משחזר את המחזור ההידרולוגי הטבעי בסביבה מבוקרת. קיר החזית של הבניין מאייד את מי הים. הוא מורכב מסורג העשוי בצורת חלת דבש ופונה לכיוון הרוח הנושבת. מאווררים שולטים בתנועות הרוח. מי הים מחלחלים מבעד לסורג, מקררים וממלאים את האוויר בלחות, שעובר לאזור הנטיעות. אור השמש מסונן דרך גג שנבנה במיוחד
כשהוא לוכד אור אינפרא אדום, ובמקביל מאפשר לאור הנראה לעין לעבור, ליצירת פוטוסינתזה. דבר זה יוצר תנאים אופטימליים לגדילה - קרירות ולחות יחד עם אור בעצמה גבוהה. מי ים שחוממו בגג עוברים דרך מאייד שני ליצירת אוויר חם ורווי, אשר לאחר מכן זורם דרך מעבה המקורר על ידי מי ים הנכנסים. הפרש הטמפרטורות גורם למים מתוקים להתעבות על זרם האוויר. כמות המים המתוקים נקבע על ידי טמפרטורת אוויר, הלחות היחסית, קרינת השמש ושיעור זרימת האוויר. תנאים אלה יכולים להימדד עם נתונים מטאורולוגיים מתאימים, המאפשרים לתכנן מראש כדי להתאים את המודל לכל מקום בהתאמה.
חממת מי ים מאדה הרבה יותר מים מאשר היא מעבה בחזרה למים מתוקים. אוויר לח זה אובד בגלל שיעור גבוה של אוורור כדי לשמור על היבולים קרירים ולספק להם חמצן. פליטת האוויר הלח הגבוהה מספקת תועלת מסוימת לטיפוח גידולים בסמיכות לחממה.