הכהנים בני צדוק

רקע

בתורה מסופר כי לעת פטירתו של אהרן הכהן (בהר ההר), עלה איתו להר, בנו המבוגר אלעזר יחד עם משה רבנו. בעת שנכנסו יחד למערה בה נפטר אהרן, ראה אהרון בעיניו את הלבשת בנו בבגדי כהונה גדולה על מנת שירותו ככך. מפרשי התורה מדייקים כי מאז הוחלט שהכהן הגדול יהיה מבני אלעזר הכהן ולא מאחיו הצעיר איתמר הכהן.
בתורה מסופר שכאשר הרג פינחס בן אלעזר את זמרי בן סלוא זכה לברכת הקדוש ברוך הוא; "פִּינְחָס בֶּן אֶלְעָזָר בֶּן אַהֲרֹן הַכֹּהֵן..הִנְנִי נֹתֵן לוֹ אֶת בְּרִיתִי שָׁלוֹם, וְהָיְתָה לּוֹ וּלְזַרְעוֹ אַחֲרָיו בְּרִית כְּהֻנַּת עוֹלָם תַּחַת אֲשֶׁר קִנֵּא לֵאלֹהָיו וַיְכַפֵּר עַל בְּנֵי יִשְׂרָאֵל" . פרשני התורה מסבירים כי שלשלת הכהונה הגדולה אמורה ונחלטת אל בני פינחס מאלו הפסוקים.

בספר שמואל

יש מפרשים הגורסים, שפנחס הכהן איבד את תפקיד הכהן הגדול בגלל חטאיו: הוא נמנע מללמד תורה בזמן מעשה פילגש בגבעה, וגם לא הלך אחרי יפתח הגלעדי כדי להתיר לו את נדרו. לכן הועברה ממנו הכהונה הגדולה וניתנה לצאצאי איתמר הכהן, שהם עלי הכהן ומשפחתו. אולם, כאשר חטאו חפני ופינחס, בני עלי, ניבא אלקנה (אב שמואל הנביא) את חזרת הכהונה הגדולה אל בני אלעזר. " וַהֲקִימֹתִי לִי כֹּהֵן נֶאֱמָן כַּאֲשֶׁר בִּלְבָבִי וּבְנַפְשִׁי יַעֲשֶׂה וּבָנִיתִי לוֹ בַּיִת נֶאֱמָן וְהִתְהַלֵּךְ לִפְנֵי מְשִׁיחִי כָּל הַיָּמִים" .
נבואתו של אלקנה התקיימה בימי דוד המלך כאשר נבחר צדוק - מזרע פנחס בן אלעזר - לכהן גדול. לפי פרשני התורה, מעשי צדוק הכהן ובניו היו רצויים לאל, בעוד שמעשי רוב העם לא היו רצויים לו.
במדרש רבה כתוב, שצדוק ובניו היו צדיקים במעשיהם ועבודתם במקדש, עד כי לולא היו אהרן ובניו קיימים, היו צדוק ובניו גדולים מהם. הפרשנים הסבירו כי כיוון שצדוק כיהן ראשון בבית המקדש (שהיה משכן קבע, ולא במשכן שהיה נייד), וגם עסק בקביעת משמרות כהונה, זכה שיקראו למשפחות בני אלעזר הנבחרות בשמו, וכך גם משמרות הכהונה והכהנים.

מרד העם

בספר יחזקאל מסופר אודות מרד כללי בו מרדו בני ישראל בהקדוש ברוך הוא. פרשני המקרא פירשו כי מדובר על מרד ירבעם בן נבט ועשרת השבטים במלכות בית דוד וכהונת בני צדוק. הפרשנים האריכו להסביר כי בעת מרד ניתן להכיר נאמנות אוהבי המלך באמת ובעת שקיטת המרד מתגלה את ההערכה בו מעריך המלך את עבדיו ששמרו על נאמנותם אליו.
כתשלום גמול לבני צדוק על אי-השתתפותם באליליות וקדושת שם שמים ברבים, הוועד להם כמה הבטחות בעת בניית בית המקדש השלישי לעתיד לבא. יש מפרשני התורה שהשוו את מעשי בני צדוק בעת מרד העם כמעשה בני לוי לעת מעשה של חטא העגל.
בפרשנות על דברי הנביא הוסבר שבני צדוק נמשלו לאיש אשר יש לו כעין חסינות (רפואה) למחלה של עבודה זרה, בכך מובטח שיכול לפעול את פעולתו בביטחון אפילו בסביבה בו לוקה אנשיה במחלה זו.
הרב המשורר שמואל הנגיד טווה את נאמנותם של בני משפחת צדוק הכהן בין שורות שיריו;
נדיבה, נבלה לא מדברת
ולא בוז להוריה מגלגלת
בחורת בני צדוק -ברית רעים
תחלל, והאב לא מחללת
— שיר רב שמואל הנגיד, הובא ב"חקרי לשון" דף קט
לפי דעתו של המלבי"ם, לעומת הכהנים בני צדוק שלא עבדו עבודה זרה בזמנם, שאר הכהנים שכן נכשלו בו לא יזכו לעבודת המזבח אלא לשאר העבודות במקדש -כולל לשירה. באשר אכילת תרומה וקודש, גם שאר הכהנים יזכו בו לעתיד לבא.

"כעין" כהנים גדולים

הפרשנים הסבירו שלכהנים בני צדוק ניתן הגדרה של "כעין" כהנים גדולים, ואכן התורה מקדימה - בציוויה לכהן גדול ודברי יחזקאל לבני צדוק - את היתר היטמאות להאב עוד לפני האם (וזאת בניגוד לכהן הדיוט שהכתוב מקדים האם).
ההגדרה שכל בני צדוק נחשבים ככהנים גדולים איננה שוללת עמידת כהן גדול אחד מבין בני צדוק, ואכן יש פרשנים המגדילים או משווים את גדולת הכהן הגדול העתידי מבני צדוק מעלה אפילו כלפי המלך המשיח.

מנחת חינוכם

בין הנבואה על העתיד לבא מבואר שהקרבת מנחת חינוך (קורבן) של המזבח המחודש על ידי הכהנים בני צדוק יהיה פר שבדרך כלל הוועד הקרבת פר רק לכהן המשיח.

עבודות עיקריות

תפקידם של הכהנים בני צדוק הוא לבצע את עבודות החשובות במקדש; הקרבת חלב ודם למזבח וסידור לחם הפנים;
"וְהַכֹּהֲנִים הַלְוִיִּם בְּנֵי צָדוֹק..הֵמָּה יִקְרְבוּ אֵלַי לְשָׁרְתֵנִי וְעָמְדוּ לְפָנַי לְהַקְרִיב לִי חֵלֶב וָדָם נְאֻם אֲדֹנָי ה'. הֵמָּה יָבֹאוּ אֶל מִקְדָּשִׁי וְהֵמָּה יִקְרְבוּ אֶל שֻׁלְחָנִי לְשָׁרְתֵנִי וְשָׁמְרוּ אֶת מִשְׁמַרְתִּי" . הפרשנים הסבירו הקרבת החלב והדם - מסוגה ה"חי" - בעלי חיים - כסמלי לחיבור של גשמיות ורוחניות, (וזאת בניגוד להקרבת קורבן מנחה שהוא מסוג ה"צומח" בלבד). בנוסף, ההקרבה כלפי השולחן - המונחת לצפון המקדש - מסמלת שליטה על כספים וממון ללא חשש של הכשלה בשוחד וסניפיה.

הוראת התורה והקדשת שבת

לבני צדוק מיועדות גם סמכויות מיוחדות בעניין הוראת הלכות התורה "וְהַכֹּהֲנִים הַלְוִיִּם בְּנֵי צָדוֹק..אֶת עַמִּי יוֹרוּ בֵּין קֹדֶשׁ לְחֹל וּבֵין טָמֵא לְטָהוֹר יוֹדִעֻם. וְעַל רִיב הֵמָּה יַעַמְדוּ לשפט [לְמִשְׁפָּט] בְּמִשְׁפָּטַי ושפטהו [יִשְׁפְּטוּהוּ] וְאֶת תּוֹרֹתַי וְאֶת חֻקֹּתַי בְּכָל מוֹעֲדַי יִשְׁמֹרוּ וְאֶת שַׁבְּתוֹתַי יְקַדֵּשׁוּ" .
הפרשנים הסבירו כי על הכהנים הללו לשמור על קדושת שבת שמירה מיוחדת, מכיוון שהותר להם עבודת המקדש בשבת ויש חשש שיקלו בקדושת שבת מחוץ למקדש. בנוסף, כיוון שעליהם מוטל תפקיד שפיטת צדק בין העם יש חשש שיבואו לכתוב בשבת. כמו כן יש צורך להזהירם שלא יגזרו עונש מוות בשבת. המקובלים הסבירו כי מכיוון שלעתיד לבא לא יהיה מציאות של לילה וחושך ולא יהיה סימן התחלת השבת על ידי שקיעת השמש יהיה מוטל על בני צדוק להקדיש את התחלת השבת. רבי צדוק הכהן מלובלין מסביר כי שמירת השבת על ידי הכהנים -שבין כה וכה שובתים ממלאכה כי מתפרנסים על ידי המתנות כהונה- היא גורמת תוספת קדושה לכל העם כולו ומצילם מהכנעות ליצר הרע.

העמדה על ריב

המינוי לכהנים בני צדוק בהוראות התורה נראה כתוספת הידור לאשר תיאור הכהן כאיש מורה בתורה;
"וידבר ה' אל אהרן לאמר..אתה ובניך אתך..לֲהַבְדִּיל בֵּין הַקֹּדֶשׁ וּבֵין הַחֹל וּבֵין הַטָּמֵא וּבֵין הַטָּהוֹר ולהורת את בני ישראל את כל החקים אשר דבר ה' אליהם ביד משה" (ויקרא י ח-יא).
בנוסף, ישנם מקראות שמציינות פקידות הכהנים כדיינים על ענייני ריב, נגעים, עגלה ערופה, ואשה סוטה. אם שתפקידם בתחומים הללו הובררו בדברי חז"ל, אין דרשת חז"ל משמעותי המחייבת התמסרותם של הכהנים לענייני ריב ממונות.
אמנם, החיד"א -בנוי על דברי הרב שמשון מאוסטרופולי- מפרש שאכן על הכהנים בני צדוק להתמסר לתחום ריבי ממונות, והתברכו בכוחות עליונות מיוחדות להתגבר על מידת השכחה ולדון כדת אמת.

לשכות מיוחדות

עקב כי עבודת המזבח יהיה מסור רק לבני צדוק, הוקדש להם לישכה מיוחדת באדריכלות של בית המקדש השלישי כפי שמובא בספר יחזקאל. המקרא מתארת את שוני לישכה זו בכך שפתחה פתוחה לכיוון צפון (ולא לדרום כשאר הלישכות). פרשני המקרא מבארים כי על בני צדוק לעבוד על המזבח, לכך לישכתם יהיה בדרום כבש המזבח עם פתיחה לצפון לאפשר להם כניסה קלה וישרה אל הכבש. לפי המקורות לא נתפרש את גודל הלישכה וגם לא אם נחלק לכמה חדרים או נשאר בן חדר אחד.

אישים בני צדוק

באיגרת רב האי גאון אל כהני ג'רבה, כתב כמה סימנים לתועלת זיהוי כהנים אמיתיים ובו מסמן סימנים של הכהנים מזרעו של צדוק הכהן;
"כל כהן תמים בדרכיו, מצוין באורחותיו, ומיושר במעשיו, משכים ומעריב בבתי כנסיות ובבתי מדרשות, ושומר עצמו מכל דבר רע ומכל טומאה -הרי זה מבני צדוק הכהן ומבני יהוידע הכהן, וראוי שתשרה עליו רוח הקדש" (אגרת רבינו האי גאון, גנזי קדם כרך ד דף נד)
אישים מוכרים מבני צדוק כוללים את אחימעץ בן צדוק ואת עזרא הסופר, וקרובו יהושע בן יהוצדק כהן גדול. בין צאצאי עזרא הסופר נמנה רבי אלעזר בן עזריה כדור עשירי לעזרא הסופר. בתלמוד בבלי מופיע רבי עזרה בר בריה דרבי אבטולס ככהן בן דור עשירי לרבי אלעזר בן עזריה. כיהן הרב רפאל זיסקינד כרבה של המבורג. הרב הנזיר מוכר מנכדי הרב רפאל זיסקינד. ומרבני דורינו נמנים הרב יואל כהן, והרב שאר ישוב כהן (כצאצאי הרב רפאל זיסקינד).
על פי המסורת, משפחות הכהנים מבני צדוק הם משפחות הכהן-סקלי וביניהם הרב דוד הכהן-סקלי ש-בעת גירוש סביליה בשנת ה'קנ"א- התיישבו בעיר הכהנים דבדו שבמרוקו.

ההשערה לצמיחת כת הצדוקים

יש משערים שכת ה"צדוקים" שואבים את שמם מצדוק הכהן ונמנו ראשי הכת בין הכהנים בני צדוק.
אמנם, מהמקורות בדברי חז"ל הוסד שמקים כת הצדוקים היה איש בשם צדוק מבני דורו ומתלמידיו של אנטיגנוס איש סוכו -שחי כ-13 דורות אחרי תקופת דוד המלך וצדוק הכהן. התייחסותם של חז"ל לכת ה"צדוקים" הייתה נגטיבי לא רק בגלל זילזלם בשמירת התורה ותורה שבעל פה אלא גם מחמת ניסיונם להכשיל ולשכנע המון העם ללכת בדרכם.
הרמב"ם, בפירושו למסכת אבות, מתייחס אל הצדוקים כגונבי דעת לב המון העם וכחולקים על פירוש חז"ל לפסוקי התורה. ואכן, בחיבור משנה תורה מבאר שהצדוקים "מצירין לישראל ומסירין את העם מאחרי השם".