google/wiki40b huggingface dataset:
בוני גינצבורג

קריירה ככדורגלן

גינצבורג נולד, גדל והתחנך בתל אביב. אביו נפטר מהתקף לב כשהיה בן שמונה. כבר מגיל צעיר הייתה בו התשוקה לספורט בכלל, ולמשחק הכדורגל בפרט, כאשר כבר מגיל שמונה החל לשחק במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. כשהיה בן 16 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בליגה הבכירה.
גינצבורג החל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת מכבי תל אביב. במהלך הקריירה שלו שיחק גינצבורג בליגה הבכירה גם בקבוצות מכבי פתח תקווה, מכבי חיפה, בית"ר ירושלים, מכבי יבנה, בית"ר תל אביב, מכבי עירוני אשדוד ובני יהודה. גינצבורג זכה פעמיים בגביע המדינה: ב-1987 עם מכבי תל אביב וב-14 ביוני 1989 כשעמד בשערה של בית"ר ירושלים.
בזכות יכולתו הטובה כשוער הגיע גינצבורג לנבחרת ישראל הבוגרת בגיל 19 וערך את הופעת הבכורה שלו נגד נבחרת ויילס. המשחק הנחשב לטוב ביותר בו השתתף גינצבורג במדי הנבחרת היה במוקדמות מונדיאל 1990, שבו שיחקה ישראל במשחקי הפלייאוף בחוץ נגד נבחרת קולומביה, גינצבורג הציג תצוגה הירואית עם יכולת מצוינת ועצר כדורים רבים שנבעטו לשערו, והמשחק הסתיים בהפסד מינימלי של ישראל בתוצאה 1:0.
לאחר המשחקים, שבהם הציג יכולות מצוינות במדי הנבחרת הישראלית, התעניין בו מועדון הפאר הסקוטי גלאזגו ריינג'רס והוא הוחתם בקבוצה, שנחשבה לאחת הקבוצות הגדולות באירופה. גינצבורג שימש במשך שנתיים כשוער משנה לשוער נבחרת אנגליה כריס וודס. משחקיו הזכורים היו מול באיירן מינכן בגביע אירופה לאלופות ומול סלטיק בדרבי של גלאזגו.
לקראת סיום הקריירה שלו שיחק גינצבורג גם בקבוצות מהליגה השנייה. תחילה שיחק עונה אחת בהפועל אשקלון, ואת עונתו האחרונה בקריירה עשה בהפועל כפר סבא. בשנת 2001 פרש גינצבורג ממשחק פעיל, בגיל 36, כשלזכותו 68 הופעות במדי נבחרת ישראל.

אחרי הפרישה ממשחק

בראשית שנות האלפיים כיהן גינצבורג כיושב ראש ארגון שחקני הכדורגל בישראל, כאשר המיזם העיקרי שהפעיל היה מחנה קיץ לשחקנים חופשיים, במטרה לסייע להם לשמור על כושר ולחשוף אותם לקבוצות ליגת העל.
בשנת 2007 השתתף גינצבורג בעונה השלישית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" לצידה של הרקדנית מאשה טרויאנסקי.
גינצבורג שימש במשך 11 שנים מגיש בערוץ הראשון, בין היתר בתוכניות "היום בספורט" ו"הראשון בשער", והנחה את שידורי מונדיאל 2010 ואולימפיאדת לונדון 2012 בערוץ זה.
ביולי 2013 פרש מתפקידו בערוץ הראשון, ועבר לשמש כפרשן ומנחה בערוץ הספורט.
גינצבורג מרצה על התמודדות עם כשלונות והצלחות, קבלת החלטות בתנאי לחץ ואי וודאות. בנוסף, הוא שותף ברשת מועדוני הקטרגל "גולטיים".
ביולי 2013 מונה על ידי שרת התרבות והספורט לימור לבנת, לנציג שחקני העבר במועצה למניעת אלימות בספורט בראשות השופטת בדימוס עדנה בקנשטיין.

חיים אישיים

גינצבורג גרוש ואב לשתי בנות. אחותו היא מנחת ערוץ הקניות, סיגל גינצבורג.
מעין זה

להקת "מעֵין זה" הייתה להקת הזמר והבידור של הבריגדה היהודית. 
הלהקה נוסדה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. קדמה לה "הלהקה הצבאית" שהוקמה ב-1942 על ידי צבי פרידלנד, פעלה כמעט שנה והיוותה את הבסיס ל"מעין זה". 
הלהקה נקראה באנגלית The Palestinians והייתה נתונה תחת תחום הסמכות של ה-ENSA, התאחדות השירות הלאומי לבידור, שנועדה לספק בידור לכוחות הצבא הבריטיים במשך המלחמה. שם הלהקה, "מעין זה", היה משחק-מילים על צליל שמו של ארגון ENSA.
מקימה של הלהקה היה השחקן והבמאי אליהו גולדנברג, והיא הייתה מורכבת מחיילים ומחיילות שהתנדבו ליחידות הארצישראליות בצבא הבריטי, בעלי רקע אמנותי של שירה ומשחק. בין חבריה היו חנה מרון (מאירצ'ק), יוסי ידין (סוקניק), יעקב לוין צ'פיפו (היה מנחה ובדרן), צבי בן יוסף (שהיה מנהלה המוזיקלי), יצחק יצחק ומרדכי זעירא. בן יוסף, יצחק, זעירא, יעקב אורלנד ונתן אלתרמן  כתבו ללהקה קטעי בידור ופזמונים. היא הופיעה בהצלחה מרובה לפני מתנדבי הבריגדה באירופה, היכן שהחיילים התאמנו ונלחמו (בין היתר באמסטרדם, נאפולי בריסל ופריז) ואף בבתי החולים הצבאיים בו שהו הפצועים היהודיים. בסך הכל העלתה הלהקה שלוש תוכניות: "מזמרת הארץ", "חומה ומגדל" ו"דרישת שלום מתל אביב".
קונצרט גדול נערך בעיר פיוג'י ליד רומא. על רומא נכתב גם השיר הידוע ביותר של הלהקה, "כל הדרכים מובילות לרומא", המספר על זוג חיילים ארץ-ישראלים מאוהב שמגיע לשער טיטוס לקראת סוף המלחמה, מתפעל מהמעמד ("על יד השער שאז בנית, זוג חיילים מארץ ישראל!") אך גם מתגעגע הביתה. שני שירים מוכרים נוספים מרפרטואר הלהקה היו "את חכי לי ואחזור" שהלחין וביצע שלמה דרורי ו"שלכת" ("עמוק העצב בעיניים") שבוצע בידי הזמרת לאה סיטין (אמה של נורית גלרון) וכן ביצעה שירים ארצישראליים מוכרים כמו "ליל גליל" ו"כלניות".
הלהקה הופיעה גם בפני ניצולי שואה שזה עתה שוחררו מהמחנות. הופעה מרגשת במיוחד הייתה להם במחנה הריכוז לשעבר ברגן בלזן שבגרמניה בחג החנוכה של שנת 1945. הניצולים שרו בעברית, בירכו על הנרות ובכו מהתרגשות אל מול החיילים הארצישראלים. לדברי אחד מחברי הלהקה, רפאל בלגור, "מי שלא ראה תמונה זו - לא חזה בהתרגשות עצומה כל-כך בחייו".
גלובליזציה פוליטית

במסגרת השינויים החלים בעולם מאז השליש האחרון של המאה ה-20, המכונים "גלובליזציה", חלו שינויים במבנה המדינה ובהיחסים בין המדינות.
השינוי המרכזי בגאופוליטיקה העולמית בתקופה זו הוא קריסתה של ברית המועצות ובעקבותיה של כל הגוש הסובייטי. שינוי זה גרר בעקבותיו מספר שינויים נוספים.

דמוקרטיזציה

פרט לשינויים שלעיל, ובמידת מה בעקבותיהם, הביאה עמה הגלובליזציה גם גל של דמוקרטיזציה. ראשיתו של גל זה בשורת המהפיכות הדמוקרטיות בדרום אמריקה במהלך שנות ה-80 והמשכו בקריסת המשטרים הקומוניסטיים במזרח אירופה. פרט לגלים מסיביים אלה, ניתן לראות דמוקרטיזציה, חלקית לפחות, ברוב המדינות הדיקטטוריות בעולם.
לדמוקרטיזציה חלקית זו מספר סיבות: ראשית, הליברליזציה של הכלכלה גוררת אחריה, במקרים רבים, גם תהליכי דמוקרטיזציה. שנית, השינויים הטכנולוגיים מצמצמים את יכולתה של המדינה לשלוט במידע שבידי אזרחיה, ובכך גורמים לביזור של המידע ובכך גם של הכוח הפוליטי, לפחות במידה מסוימת. לבסוף, סופה של המלחמה הקרה מאפשר לארצות הברית לשים דגש על דמוקרטיזציה ולא רק על שמירת נאמנותן של מדינות בעולם השלישי.

שינוי באופי המלחמות

סופה של המלחמה הקרה והתפוגגותו של המתח הבין גושי איפשרו לאו"ם, בסיוע גורמים נוספים, למלא את תפקידו המקורי כשומר השלום העולמי. עקב כך, מלחמות בין מדינות הפכו לעניין מסוכן ולא כדאי, שכן המדינה היוזמת הסתכנה במגוון סנקציות, החל מכלכליות ועד להתערבות צבאית.
עם זאת, שינויים אלו לא השפיעו על היתכנותם של סכסוכים מקומיים בתוך גבולותיהן של מדינות, ולכן תקופה זו מאופיינת בריבוי של סכסוכים כאלה, שאף לובשים לעיתים אופי אלים במיוחד (דוגמת רצח העם ברואנדה והמלחמה ביוגוסלביה לשעבר). כוחות בינלאומיים ניסו להתערב גם במלחמות מסוג זה, אך לרוב עשו זאת בצורה חלקית ביותר ובחוסר הצלחה. (יוצא דופן בולט לטענה זו הוא הסכסוך ביוגוסלביה לשעבר, שם הראו כוחות נאט"ו נחישות רבה בדיכוי מלחמת האזרחים. ליוצא דופן זה הסברים רבים, אך רובם מתמקדים במוצא האתני האירופאי של הנלחמים ובקרבתם למרכז אירופה.)
לאחר פיגועי 11 בספטמבר הכריזה ארצות הברית מלחמה על הטרור, מלחמה זו גרמה לנסיגה משמעותית בתהליך זה. לקראת מלחמת עיראק אמנם עשתה ארצות הברית מאמצים לזכות בתמיכה בינלאומית אולם כשמאמצים אלו נכשלו, היא לא נסוגה ויצאה בכל זאת למלחמה.
שאול מזרחי

ביוגרפיה

מזרחי גדל והתחנך בחולון, הוא בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב.
ב-1985 גילם את סעיד דנגור בסרטו של הלל דמרון "חסמבה ושודדי הסוסים". ב-1986 גילם את טוביה, מפקד פלוגה בדרום לבנון, בסרטו של אלי כהן "שתי אצבעות מצידון". ב-1986 גילם מחבל שבא לפוצץ בית מלון, בסרט הקומדיה של אילן מושינזון "סוף שבוע מטורף".
ב-1989 גילם את המלאך הלבן בסרטו של אורי ברבש "אחד משלנו". ב-1993 גילם את זוהר ארגוב בסרטו של ערן ריקליס "זהר". על תפקידו בסרט זה זכה מזרחי בפרס אופיר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1993. ב-1996 שיחק בסרטם של ארנה ויוחנן רביב "כלבים לא נובחים בירוק". ב-2003 גילם את אמיל אוחנינה בסדרת הטלוויזיה שביימו שי כנות ונתי אדלר "תיק סגור". ב-2004 גילם את הרב גבאי בסרטו של רפאל נג'ארי "אבנים", וגילם את אליהו סקורפיו בסרטו של גידי דר (על פי תסריט של שולי רנד) "האושפיזין". ב-2005 גילם אבא פלסטיני בסרטו של ראדו מיכאילאנו "תחיה ותהיה". ב-2006 גילם את משיח בסרטו של פליקס גרצ'יקוב "ילדי CCCP. 
בין השנים 2007 - 2013 גילם את דמותו של יוסי אסולין כדמות משנה במשך ארבע עונות בסדרת הדרמה שביים שי כנות וכתב רשף לוי "הבורר".
בשנת 2018 הופיע בסרט "כל הכבוד" בבימויו של עופר בן סימון לצידם של חנה אזולאי הספרי, יפית אסולין ועוד.
בשנת 2019 השתתף בסדרה "תיק נעדר" המשודרת בערוץ כאן 11.

חיים אישיים

מזרחי היה נשוי לסטנדאפיסטית נולי עומר ובשנת 1994 השניים התגרשו. להם בן אחד.
רווק

רווק הוא מצבו המשפחתי של אדם שלא נישא מעולם. להלכה זהו מצבו המשפחתי של אדם מרגע לידתו ועד לנישואיו, אך ההתייחסות העיקרית למצב זה היא רק משעה שאדם הגיע לגיל הנישואים.
בחברות שונות, הרואות בזוגיות את המצב המשפחתי הראוי, רווק השומר על מצבו זה שנים לאחר שהגיע לגיל הנישואים נחשב לחריג. דוגמה לכך היא האמור במסכת פסחים: "אמר רבי יוחנן: שלשה מכריז עליהן הקב"ה בכל יום: על רווק הדר בכרך ואינו חוטא, ועל עני המחזיר אבידה לבעליה, ועל עשיר המעשר פירותיו בצינעה". בציבור החרדי האשכנזי, בחור ישיבה שנשאר רווק בגיל מבוגר יחסית קרוי אלטער בחור. רווק המעוניין בזוגיות נכלל בקבוצה הקרויה פנויים פנויות. 
ביהדות האורתודוקסית יש מהאשכנזים הנוהגים להתעטף בטלית רק אחרי החתונה. לפי מנהג זה, רווק מתעטף בטלית רק במקרים מיוחדים, כגון שליח ציבור, עלייה לתורה, או ברכת כהנים. מקורו של המנהג, הוא לימוד מן סמיכות הפרשיות של "גדילים תעשה לך" ו"כי יקח איש אשה".
רווק המצוי בזוגיות מבלי שנישא קרוי ידוע בציבור, ולפי אחדים מחוקי מדינת ישראל דינו כנשוי.
דייוויד זינמן

השנים הראשונות

אחרי לימודי כינור בגיל צעיר בקונסרבטוריון אוברלין, למד תאוריה וקומפוזיציה באוניברסיטת מינסוטה וניצוח בטנגלווד. אחר עבד במיין עם פייר מונטה (1958 - 1962) והיה עוזרו מ-1961 עד 1964. זינמן היה מנצח ראשי של התזמורת הקאמרית ההולנדית משנת 1965 עד 1977, מנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של רוצ'סטר משנת 1974 עד 1985 ומנצח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם משנת 1979 עד 1982.
אחרי שנתיים כמנצח אורח ראשי, התמנה זינמן למנהל מוזיקלי של תזמורת בולטימור בשנת 1985, משרה שבה כיהן עד 1998. עם תזמורת זו עשה הקלטות חשובות (ביניהן סדרת הסימפוניות של שומאן והרבה מוזיקה אמריקאית) והפך הרכב אזורי למוסד אמריקאי מן השורה הראשונה. לכשרונותיו המוזיקליים תרמו גם נועם הליכות, מחויבות עמוקה לחינוך מוזיקלי וקשרים בקהילה, שימוש יעיל באמצעי התקשורת ויכולת ללגלג על עצמו בהומור ("אני מל ברוקס של הכינור", הצהיר פעם).
זינמן הופיע גם עם תזמורות מובילות ובפסטיבלים בארצות הברית, קנדה ואירופה. הוא ניצח על ביצועי בכורה רבים מספור בבולטימור ובמקומות אחרים, ביניהם יצירות משל אדמס, בולקום, דניאלפור, דוהרטי, קרניס, קירשנר, ראוס וטורקה. הניצוח שלו על הסימפוניה השלישית של הנריק גורצקי עם הסינפונייטה של לונדון היה רב-מכר בינלאומי. זינמן התמנה למנהל מוזיקלי של תזמורת טונהאלה בציריך בשנת 1995 ובשנה שלאחריה התמנה למנהל מוזיקלי של פסטיבל המוזיקה ובית הספר של אספן וקיבל את פרס פיבודי מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס. הוא ממשיך לנצח על תזמורת טונהאלה בציריך ועל פסטיבל המוזיקה באספן.

כיום

זינמן השלים עם תזמורת טונהאלה את הקלטת הסימפוניות של בטהובן (2004) ואת הפתיחות של בטהובן (2005) על גבי תקליטורים. הקלטות אלה נהנו משבחים בחוגי מוזיקה נרחבים. הרפרטואר המוקלט שלו מוסיף לגדול בד בבד עם שמה הבינלאומי של התזמורת השווייצרית.
אחרי השלמת מחזור בטהובן, שכלל גם את המיסה סולמניס, הקונצ'רטו המשולש, הקונצ'רטי לפסנתר והקונצ'רטו לכינור בעונת 2005–2006, זינמן מתחיל להקליט את יצירותיו של מאהלר עם תזמורת טונהאלה. שני הקונצרטים שלו עמה בסדרת קונצרטי הפרומס של ה-BBC, האחרון
בשנת 2005, התקבלו בהתלהבות והקונצרט המאוחר יותר שודר בטלוויזיה בבריטניה והציג את בקיאותו המוזיקלית, את רבגוניות פרשנותו ואת שליטתו המרשימה, אם גם ללא הבלטה, בכל היבט של התזמורת ונגינתה.
דייוויד זינמן חי בניו ג'רזי, ארצות הברית ובציריך, שווייץ. נוסף לקונצרטים והקלטות עם תזמורת טונהאלה, שהאריכה את החוזה שלו כמנהל מוזיקלי עד 2010, הוא מנצח על רוב התזמורות המובילות בעולם, ביניהן, לאחרונה, התזמורת הסימפונית של וינה, התזמורת הסימפונית של שיקגו, הפילהרמונית של ניו יורק והפילהרמונית של ברלין. בשנת 1993 ניצח על התזמורת לגרסה המוסרטת של הפקת מפצח האגוזים בבלט ניו יורק סיטי, למוזיקה של צ'ייקובסקי והכוראוגרפיה של ג'ורג' בלנשיין.
בינואר 2006 קיבל דייוויד זינמן את פרס תיאודור תומאס מאת אגודת המנצחים.
קוונטינה

קוונטינה (Coventina) הייתה אלת המעיינות והבארות במיתולוגיה הקלטית.
פולחנה של קוונטינה היה נפוץ בבריטניה בתקופה הרומית. מספר רב של כתובות המוקדשות לאלה התגלו בנורת'מברלנד, בסמוך לחומת הדריאנוס.
ישנה מחלוקת האם כתובת שהתגלתה בהיספניה (ספרד של ימינו) ובגאליה נארבוננסיס (בצרפת של ימינו) מוקדשות אף הן לקוונטינה.

אתרים מקודשים

אתר מרכזי המוקדש לאלה היה מעיין שנקרא על שמה של האלה, בקארווברג של ימינו, בסמוך לחומת הדריאנוס. באתר התגלו גם נימפאום ומיתראאום (מקדש לאל מיתרס). מקדש זה נבנה ככל הנראה בעת בניית המצודה הרומית באתר (בין השנים 128–133).
האתר נחקר על ידי הארכאולוג הבריטי ג'ון קלייטון (John Clayton) בשנת 1876. מבחינת הממצאים שהתגלו באתר התגלה כי הפולחן הופסק בשנת 388 - ככל הנראה בשל עלייתו לשלטון של הקיסר הרומי תיאודוסיוס הראשון.

תיאור האלה

בפסלים שהתגלו באתר בקארווברג מתוארת האלה בדמות נימפה רומית.
Cooperative Gameplay

Cooperative gameplay (מכונה בקיצור גם Co-Op), המכונה בעברית משחק שיתופי, הוא תכונה במשחקי וידאו המאפשרת לשחקנים לשתף פעולה כחברים בקבוצה אחת נגד יריבי בינה מלאכותית, כך שהצלחתו של שחקן אחד היא הצלחת כולם. סגנון משחק זה שונה, ואף נחשב למנוגד למידה מסוימת, מסוגי משחקים מרובי משתתפים אחרים, בהם השחקנים מתחרים זה בזה, ועליהם, בדרך כלל להכשיל זה את זה כדי להצליח.
תכונה זו מזוהה עם משחקי מלחמה, ועשויה לאפשר לשחקנים לסייע זה לזה בדרכים רבות, כמו החלפת חפצים, ריפוי הדדי, מתן אש חיפוי בחילופי אש, או ביצוע תמרונים משותפים שמטרתם לחזק את עוצמתו של חבר קבוצה מסוים. ישנם משחקים שבהם ניתנת לשחקן אפשרות לשחק לבדו או כחלק מקבוצה, ואם מספר השחקנים עולה, כך עולה גם רמת הקושי של המשחק.
משחקים שיתופיים יכולים להתבצע בחיבור מקומי של שחקנים הנמצאים באותו המקום, או בין שחקנים הנמצאים במקומות מרוחקים ונפגשים ביניהם על גבי האינטרנט. לרוב, חיבור באופן מקומי יעיל יותר מפני שהוא חוסך בעיות הנגרמות בשל חיבורי אינטרנט לקויים ובשל מרחקים גדולים. לדוגמה, אם המשחק מופעל משרת ישראלי ושחקן מארצות הברית יתחבר אליו, ייתכן ויחווה לאגים, שהם ניתוקים מזדמנים ברציפות המידע שמגיע מהאינטרנט. מסיבה זו, מומלץ לשחק לפי אזורים: EU - אירופה, המזרח התיכון, רוסיה והסביבה. NA - צפון אמריקה, מקסיקו. JP - המזרח הרחוק. AUS - אוסטרליה, ניו זילנד.
מחקר מאוניברסיטת חיפה והאוניברסיטה הפתוחה השווה בין השפעתם של משחקים מלחמה שיתופיים על שחקנים לעומת משחקים מלחמה תחרותיים. שחקנים ששיחקו במשחק השיתופי תיארו עלייה במספר החברים ובכמות האינטראקציות החברתיות שנוצרות במהלך המשחק. שתי הקבוצות דווחו שהמשחק סייע להם לפרוק מתח ועזר להם להיות רגועים יותר בחיים שמחוץ למשחק. עם זאת, שתי הקבוצות הראו סימנים של התמכרות לגבי השימוש במשחק. מחקר נוסף (דובי, עדן ועשת-אלקלעי, 2012 ; Eden & Eshet-Alkalai, 2014) הראה שרמת התוקפות של השחקנים ששיחקו משחק תחרותי עולה לאחר המשחק, לעומת רמת התוקפנות של השחקנים ששיחקו במשחקים השיתופיים, שיורדת.
לואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין

ביוגרפיה

לואיזה שרלוטה נולדה ב-19 בנובמבר 1779 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין וללואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג.
ב-1 בנובמבר 1795 התארסה לואיזה שרלוטה עם גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה, אולם עד מהרה ביטל גוסטב את האירוסין, מכיוון שהופעלו עליו לחצים להתחתן עם אלכסנדרה פבלובנה, הדוכסית הגדולה של רוסיה בתה של יקטרינה הגדולה, ומכיוון שנאמר לו על לואיזה שרלוטה שאינה יפה. עקב ביטול האירוסים דרש אביה פיצוי, ובשנת 1803 העבירה שוודיה לדוכסות מקלנבורג-שוורין את העיר ויסמר.
ב-21 באוקטובר 1797 התחתנה לואיזה שרלוטה עם קרובה הרחוק אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אולם, הנישואין לא היו מאושרים, ועל אף שלואיזה שרלוטה רצתה לעזוב אותו, היא נאלצה על ידי משפחתה להישאר עמו.
ב-21 בדצמבר 1800 ילדה לואיזה שרלוטה את בתה היחידה לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, שהתחתנה עם ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, אולם, כתוצאה מסיבוכים בלידה, מתה לואיזה שרלוטה שבועיים לאחר מכן ב-4 בינואר 1801.
שיכחון למאוחר

סיבות

המחלה בדרך כלל נרכשת על ידי שתי דרכים: שימוש בסמים (בנזודיאזפינים לסוגיהם כמו: רוהיפנול, דורמיקום ורסטוריל הידועים בהשפעתם הגורמת לשכחה), או שהיא נגרמת כתוצאה מפגיעה קוגניטיבית במערכת הזיכרון באזור ההיפוקמפוס ( "השער", אזור פנימי במוח, באונות הרקתיות (טמפורליות), שתפקידו קידוד אינפורמציה חדשה).
אמנזיה אנטרוגרדית נצפת גם בחולים שבמסגרת מחלתם נאלצו להסיר אזורים המערבים אגירת זיכרונות חדשים כמו: פגיעה באונה הרקתית שבה מתרחש כל תהליך אגירת הזיכרונות. בדרך כלל חולים עם התקפי פרכוס שהתחילו מהאונה הרקתית, יצטרכו להסיר אזורים אלו במוח, חולים עם גידול באזור זה של המוח יתאפיינו גם הם באמנזיה אנטרוגרדית.

תסמינים

חולים באמנזיה אנטרוגרדית יכולים להתאפיין ברמות שונות של שכחנות, מקרים נדירים נרשמו שבהם נפגעו אנשים בצורה משולבת של אמנזיה אנטרוגרדית ואמנזיה רטרוגרדית, מחלה זו נקראת אמנזיה כללית שבהם מתקיים איבוד זיכרון מוחלט.
במקרים שבהם האמנזיה נגרמת על ידי שימוש בסמים, המחלה היא קצרת טווח והחולים יכולים להשתקם ממנה. בפגיעה באונה הרקתית, במקרים אלו שנחקרו לעומק מתחילת שנות ה-70, חולים התאפיינו בנזק תמידי, למרות ששיקום הוא אפשרי זה תלוי בנסיבות ובמצב החולה.
שיזף רפאלי

ביוגרפיה

רפאלי נולד בקיבוץ מעגן מיכאל. הוא בנם של אליעזר רפאלי ושל דבורה רפאלי (אשכול), בתו של לוי אשכול. למד בבית הספר הריאלי בחיפה. שירת בצה"ל ביחידות שונות, והמשיך בשירות קבע כקצין שריון, קמב"ץ ומפקד פלוגת טנקים.
שימש כרכז חינוכי של הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה. לאחר מכן ריכז פעילות של משרד החוץ במערב התיכון ובחוף המערבי של ארצות הברית.
רפאלי הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת חיפה, תואר שני מאוניברסיטת המדינה של אוהיו (OSU) ותואר שני ודוקטור מאוניברסיטת סטנפורד. קיבל מינוי פרופסור גם באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה, באוניברסיטת מישיגן בארצות הברית ובאוניברסיטת סידני באוסטרליה.
בשנות השמונים והתשעים של המאה העשרים שימש מרצה בבית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה העברית. לימד כפרופסור אורח באוניברסיטאות אוהיו סטייט, קליפורניה (ברקלי), וירג'יניה, ומישיגן בארצות הברית, וב-Essec, ו-CIIM, במרכז הבינתחומי הרצליה, באוניברסיטה הפתוחה בישראל ובטכניון.
רפאלי היה מעורב בהקמת מספר מיזמים בתחום האינטרנט בישראל ובעולם, כולל כתבי עת מדעיים מקוונים, אתרי שיתוף ידע, שימושי אינטרנט בממשל על בסיס ויקי ובמשחקי מחשב לצורכי למידה ומטרות ארגוניות.
רפאלי עוסק בייעוץ לגופים ממשלתיים ובינלאומיים, בהם משרדי החוץ, משרד המסחר והתעשייה וארגון אונסק"ו. הוא חבר בוועדות העריכה של מספר כתבי עת מדעיים ודירקטור במספר חברות לתועלת הציבור ובמלכ"רים, בהם שירות ייעוץ לאזרח, להב"ה - לצמצום הפער הדיגיטלי בחברה הישראלית, StartUpSeeds ו-NPTech. בשנת 1990, ביחד עם יורם מיתקי וזאב מעוז היה בצוות מומחים שמינה צה"ל לאבחון עבודת החמ"לים (חדרי מלחמה) ולפיתוח תורה וכלים לשיפור תפקודם ופעילותם מול יחידות ומול חמ"לים אחרים, תוך התמקדות באיסוף מידע, תקשורת וקבלת החלטות. הצוות סיים פעילותו בשנת 1994 ומסקנותיו יישומו ביחידות צה"ל השונות.
החל מדצמבר 2013, הוא חבר הוועד המנהל של עמותת ויקימדיה ישראל.
שיזף רפאלי הוא חבר ההנהלה המדעית של מרכז המצוינות לחקר למידה בעידן המידע (LINKS).
רפאלי מתגורר בחיפה, נשוי לפרופ' ענת רפאלי ואב לשלושה ילדים.

פרסומים

בשנת 1989 הוציא לאור יחד עם שלמה לזר את הספר "לוטוס 3-2-1", שהיה ספר חלוצי בתחום הגיליון האלקטרוני בשפה העברית. הוא היוצר של תוכנת ניתוח הנתונים הסטטיסטי וספר הלימוד המלווה אותה, "ננס".
ב-1995 הקים וערך את כתב העת המדעי בתחום תקשורת מתווכת מחשב,"The Journal of Computer Mediated Communication", אחד מכתבי העת המדעיים הראשונים והמובילים בתחומו, אשר יצא לאור במהדורה מקוונת בלבד, ללא מקבילה מודפסת. תכניו היו פתוחים לכל בגישה חופשית.
במרוצת השנים כתב טורים שבועיים בנושאים שונים בעיתוני העסקים "גלובס" ו"כלכליסט", בעיתון "הארץ" ובאתר החדשות ynet. כתב וערך מספר ספרים, בהם הספר על קהילות וירטואליות "NetWork and NetPlay", ועשרות מאמרים מדעיים.
פרסם סדרה של 24 הרצאות מוקלטות לפודקאסט תחת הכותרת: "המחשב, הרשת ועידן המידע: מסע רדיופוני בין טכנולוגיה, תרבות וכלכלה".
ביחד עם דפנה רבן יצר את סימולציית משחק העסקים: "דוכן הלימונדה".
רפאלי עוסק בחקר תרבות, עסקים וארגונים בהקשרים דיגיטליים.

פרסים

רפאלי זכה בפרס החוקר הצעיר המצטיין של ה-AERA בשנת 1985. על עבודתו ופועלו בתחום מערכות אינטרנטיות חלוציות כמו כפיות, שוונג ומקום. היה שותף לתג "מלאכים ברשת" בשנים 2005–2008.
אוהב אותך, ניו יורק

הכנסה וביקורות

הסרט גרף 1,588,015 דולר בארצות הברית והגיע להכנסות כלליות של 8,049,666 דולר ברחבי העולם.
הסרט התקבל בביקורות מעורבות ממבקרי סרטים וקיבל ציון של 49/100 ("ביקורות מעורבות או ממוצעות") באתר Metacritic, בהתבססות על 26 ביקורות. באתר Rotten Tomatoes, דווח ש-39% מהביקורות נתנו לסרט ביקורת חיובית בהתבססות על 50 ביקורות עם ציון ממוצע של 6/10.
איגרת מקדונלד

אגרת מקדונלד היא אגרת ששלח ראש ממשלת בריטניה, רמזי מקדונלד, לחיים ויצמן בשנת 1931 ובה חזר בו מכמה סעיפים שנכתבו בספר הלבן של 1930.

רקע

לאחר פרסום הספר הלבן של פאספילד, שסתר את הנאמר בכתב המנדט ובהצהרת בלפור והגביל את צעדיהם של היהודים בישראל, החלו הפגנות בארץ ובכמה ממדינות העולם. ההסתדרות הציונית פנתה בתלונה לחבר הלאומים, שהסכים על כך שיש סתירה בין הכתוב בספר הלבן לבין התחייבויותיה הקודמות של בריטניה. היהודים יצאו להפגנות נגד הספר הלבן והראו מסמכים המעידים על כך שקנו את אדמותיהם באופן חוקי, ולא גזלו אותן מבעליהן הקודמים. יושב ראש ההסתדרות הציונית, חיים ויצמן, התפטר מתפקידו. העיתונים בבריטניה וחלק גדול מחברי הפרלמנט הבריטי, התנגדו גם הם לספר הלבן. ממשלת בריטניה חששה מכך שבעקבות התפטרותו של ויצמן תבחר לעצמה ההסתדרות הציונית מנהיג פחות מתון.

השפעה פוליטית

לאחר פרסום אגרת מקדונלד, היהודים בארץ הביעו את שמחתם. ויצמן חזר בו מהתפטרותו והיחסים בין היהודים לבריטים הלכו והשתפרו. הערבים בארץ אשר קיבלו בשמחה את הספר הלבן השני, קראו לאגרת מקדונלד בשם "האגרת השחורה". הם הודיעו שבגלל האגרת הם ימשיכו להלחם נגד היהודים ונגד הבריטים. בעקיפין, האיגרת הייתה אחד הגורמים לפריצת המרד הערבי הגדול.
צב קרינתי

מאפיינים

צב קרינתי מגיע לאורך 41 ס"מ ולמשקל של עד 16 ק"ג. צב זה הוא בעל שריון יפה ומוקשת כלפי מעלה והגבשושיות בו צהובות על רקע חום-אפור מבריק. הגוף עצמו כתום. לצידי השריון משורטטים קווקווים דקים בצבע צהוב היוצרים צורת משולשים והראש עצמו קטן ושחור ובעל צוואר קצר. לצבים הזכרים הזנבות גדולים יותר, אך מלבד זאת אין הרבה הבדלים בין המינים.
זהו צב החי באזורים מיוערים טרופיים במדגסקר והוא ניזון בעיקר מעלי קקטוסים, בייחוד מהסוג Opuntia. כמעט 90% מתזונתם מבוסס על עשבים קרקעיים ונוסף הם יאכלו פירות, עלים וצמחים סוקולנטיים. הם רועים את סביבתם ומעדיפים צמחייה צעירה ועשירת חלבונים על צמחייה מבוגרת.
הצבים הללו כמעט נכחדו עקב פגיעה ביערות הקקטוס המדגסקריים וכן עקב ציד לא חוקי וגידול כחיות מחמד. נחשב למין מוגן במדגסקר, אך הממשל אינו מצליח לעצור את המסחר הלא חוקי בשריונותיהם ובצבים למטרת מחמד.
מיכאל גל

מיכאל גל (12 בדצמבר 1932 – 21 בנובמבר 2006) היה איש חינוך ישראלי, זוכה פרס החינוך. הקים, הנהיג והוביל כמה מערכות חינוכיות בישראל.
גל נולד במינכן. עלה לישראל בגיל שנה וגדל בקיבוץ יגור. שירת כמפקד בסיירת אילת בשנות החמישים והיה חברו הקרוב של יאיר פלד, מפקד סיירת צנחנים, שנרצח בשנות החמישים על ידי בדואים. ב-1962 הקים יחד עם יהושע כהן ויורם יום-טוב את בית ספר שדה שדה בוקר והיה למנהלו הראשון.
הקים את אגף הנוער במשרד החינוך ועמד בראשו שבע שנים. במהלך תקופה זו הפך את הגדנ"ע לתוכנית של"ח. לאחר לימודים לתואר שני באוניברסיטת הרווארד, נקרא על ידי הרמטכ"ל, רפאל איתן להקים את פרויקט מקא"מ (מרכז לקידום אוכלוסיות מיוחדות - "נערי רפול"), ניהל אותו מספר שנים. התמנה בהמשך לסגן קצין חינוך ראשי. בשנת 1985, בהיותו מנהל אגף החינוך בעיריית ירושלים, הקים את מנח"י בשיתוף עם שמשון שושני מנכ"ל משרד החינוך. ראש העיר דאז, טדי קולק, מינה אותו ב-1990 למנכ"ל העירייה. 
בשנים 1992–1997 ניהל את בית הספר למנהיגות חינוכית מייסודו של מכון מנדל. רבים מתלמידיו ובוגריו משמשים בתפקידים בכירים במערכת החינוך במדינת ישראל.
בשנת 1999, היה גל בין המייסדים של המרכז הבין-תרבותי לירושלים, ושימש כיו"ר הראשון של המרכז. 
בשנת 2008 הוקמה על שמו של מיכאל המכינה הקדם צבאית מכינת גל - המדרשה להכשרת מנהיגות, בעכו.
גבעת יונה

גבעת יונה או גבעת יפה, היא גבעה בצפון-מערבה של העיר אשדוד המתנשאת לגובה של 53 מטרים מעל פני הים‏, והיא הנקודה הגבוהה בעיר. הגבעה צופה צפונה אל נחל לכיש, נמל אשדוד ועד פלמחים, מערבה אל הים התיכון ואל שפכו של נחל לכיש, דרומה אל רובע א' ועד אשקלון, ומזרחה אל אזור התעשייה של העיר.
מקור שמה של הגבעה הוא ככל הנראה במסורת מקומית, לפיה במקום זה פלט הלוויתן את יונה הנביא אל היבשה. במפת מידבא מסומנת הגבעה בכיתוב "הקדוש יונה". לפי מסורת אחרת הנביא נקבר באתר, אם כי קיימות מסורות אחרות המייחסות את מקום קבורתו לעיר נינוה, לכפר משהד בגליל ולמקומות אחרים. מסורות אלו, הן מסורות עממיות של שבטי הבדואים באזור. לכן ראוי להתייחס לשמה של הגבעה כמקום לכבודו ועל שמו של יונא הנביא בלבד. על הגבעה המכונה בערבית "א-נבי יונס" נמצאים שרידי קבר שייח' שהוקם בסוף המאה ה-8 או בתחילת המאה ה-9. הגבעה מכונה גם בשם "גבעת יפה", על-שמה של יפה בן-עמי, אשתו של עובד בן עמי, אשר הקים את אשדוד במקביל לתפקידו כראש עיריית נתניה.
במקום נתגלו שרידים מתקופת הברונזה ועד התקופה הערבית. בתקופת המנדט שכנה במקום תחנת תצפית שנועדה לאתר ספינות מעפילים. על הגבעה שוכן המגדלור של נמל אשדוד, שהאיר, כאשר היה בשימוש, עד למרחק של 27 ק"מ ובראשו מתקן מכ"ם. עוד שוכנים במקום שני מגדלי מים, שהוקמו, יחד עם המגדלור, בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. סביב המבנים ועל מורדות הגבעה משתרע גן ובו שבילי הליכה, מרפסות תצפית ומסעדה.