google/wiki40b huggingface dataset:
בורמזי (חתול)

החתול הבורמזי הוא גזע של חתול הבית.

היסטוריה של הגזע

ישנה סברה כי חתולים אלו שמרו על המקדשים הבודהיסטים בבורמה העתיקה. הבודהיסטים האמינו כי חתולים אלו משמשים תחנות מעבר לנשמות של מתים ושהם מגנים על בעליהם מפני הרוע.
מאמינים כי הבורמזיים הם צאצאיהם של החתולים החומים שהוחזקו בארמונות ומקדשים בבורמה העתיקה (כיום מיאנמר).
בשנת 1930 רכש ד"ר ג'וזף טומפסון מסן-פרנסיסקו גורת חתולים חומה מבורמה וקרא לה וונג מאו. כאשר וונג מאו גדלה, מצאו כי היא בעצם הכלאה של סיאמי עם גזע חדש, כהה פרווה. באמצעות תוכנית גידול בררנית שכללה חתולים סיאמיים, הצליחו לבודד את הגזע החדש וניתן לו השם "בורמזי" הודות למוצאה של וונג מאו.

מזג

חתול אינטליגנטי מאוד, שופע חיבה, חברותי וקשור מאוד לבני המשפחה. אנרגטי, אוהב מאוד לשחק וטוב עם ילדים, ובעלי חיים אחרים. בעל קול עמוק ורועם, ולא מהסס להשמיע אותו.

מבנה כללי

בעל עיניים גדולות ועגולות, מלאות הבעה, שקשה לעמוד בפניהם. חתול שרירי, עם משקל מפתיע, לעיתים, ביחס לממדי גופו הלא גדולים.
לא מומלץ לתת לבורמזי להסתובב מחוץ לבית. הוא נוטה לבטוח באחרים יתר על המידה, וכמעט ולא ניחן ביצר הישרדות.
בעל שלל צבעים כגון:חום, פלטינה, דבש וכו'.
אבו אל בנאת

תמצית העלילה

שבתאי אלפנדרי (שייקה אופיר) הוא ספרדי טהור ירושלמי, אב לתשע בנות, שמייחל לבן, שבבוא העת יאמר עליו קדיש. אלפנדרי חולם על הבן ומשחק אתו בחלומותיו. הוא נועץ במכשפים לשם הסרת הקללה המונעת ממנו בן. הוא משיא את בתו הבכורה לעוזרו בתקווה שייוולד בן זכר במשפחה, אך נולדת עוד בת.

הקרנת הסרט

הקרנת הסרט החלה שבוע לפני מלחמת יום הכיפורים. בשבוע זה זכה הסרט להצלחה רבה, וצפו בו כ-50,000 צופים. פריצת המלחמה הביא לירידה תלולה במספר הצופים. באוגוסט 1974 חודשה הקרנת הסרט בבתי הקולנוע, אך הפעם לא זכה להצלחה. 
באביב 1974 השתתף הסרט בתחרות של פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן ונבחר על ידי קהל הצופים לסרט הפופולרי בפסטיבל.

דבר המבקרים

זאב רב-נוף, מבקר הקולנוע של העיתון "דבר" כתב על הסרט: "כסרט בידור הוא רציני ועצוב מדי, כסרט בעל משמעות הוא מצחיק מדי וכסרט חשוב הוא פשטני מדי. אף-על-פי-כן הוא סרט בעל טעם רב ואין מה להתבייש בו, גם אם אין הוא מבטא את היכולת הטמונה באנשים שיצרוהו".
כביש 75

תולדות הכביש

הכביש מחיפה לנצרת, באורך של 35 קילומטר, נסלל בימי מלחמת העולם הראשונה באחריותו של מוחמד רושדי. קטע הכביש מחיפה לרמת ישי (שאז נקראה ג'דה) נסלל על ידי גדוד שומריה וגדוד העבודה בשנים 1920–1921 וסלילתו הושלמה בתחילת 1922. עד לסלילת קטע הכביש בין הצ'ק פוסט למחלף יגור, עבר קטע כביש זה במסלול של כביש 752.
בתחילת שנות ה-70 עברו בכביש מדי יום כ-7,000 כלי רכב, והוא נשא עליו את עיקר התנועה בין חיפה וטבריה.
ג'יימס ויטמור

ביוגרפיה

ויטמור נולד בעיר וייט פליינס שבניו יורק לפלורנס בל ולג'יימס אלן ויטמור האב.
למד במכללה הפרטית "צ'וט רוזמרי הול" ולאחר מכן ב"אוניברסיטת ייל" שם היה חבר באחוות הגולגולת והעצמות
ויטמור שירת בתור קצין בחיל הנחתים האמריקני במהלך מלחמת העולם השנייה והוצב באזור תעלת פנמה.

קריירה

לאחר שחזר מהמלחמה שיחק בברודוויי במחזה הצבאי "החלטת פיקוד" וקיבל על הופעתו פרס טוני לשחקן החדש הטוב ביותר.
תפקידו הראשון של ויטמור בקולנוע היה ב-1949 בדרמת המלחמה של ויליאם ולמן, "שדה הקרב", בה גילם את סמל יחידה הרגלים האמריקאית קיני. על הופעת בכורתו קיבל ויטמור את פרס גלובוס הזהב והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ויטמור עלה על גל ההצלחה המוקדם שלו והתפרסם בדרמת המתח הקלאסית של ג'ון יוסטון "ג'ונגל האספלט" בה שיחק בעל מסעדה שמגויס להיות נהג מילוט בשוד, ובסרטים "מעל ומאחור" בתור קצין הביטחון מייג'ור ביל אונה ו"הם!" בתור שוטר משטרת ניו מקסיקו סמל בן פטרסון.
ב-1955 שיחק בסרט המלחמה "זעקת הקרב" לפי ספרו של לאון יוריס.
שיחק בסרטים המוזיקליים "אוקלהומה", "נשקיני קייט", "כי את שלי" ובדרמה הביוגרפית-מוזיקלית "סיפורו של אדי דוצ'ין".
ב-1968 שיחק בסרט המדע הבדיוני האפוקליפטי "כוכב הקופים" בתפקיד ד"ר זאיוס ראש מועצת המחוקקים.
ב-1970 גילם את סגן האדמירל ויליאם הלסי בדרמת המלחמה "טורה! טורה! טורה!".
ב-1975 היה לשחקן היחיד בהיסטוריה שהועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב על סרט בו הוא היה השחקן היחיד. היה זה על תפקידו בסרט "תעשה להם את המוות, הארי", בו גילם את נשיא ארצות הברית הארי טרומן.
ב-1994 שיחק בדרמת בית הכלא "חומות של תקווה" בתור ברוקס האטלן הספרן ואחד האסירים הוותיקים ביותר של כלא שושנק.
ב-1997 שיחק במותחן האימה "הרליק" בתפקיד ד"ר אלברט פרוק, המורה הרוחני של הביולוגית ד"ר מרגו גרין.
בשנת 2000 זכה בפרס אמי על הופעת האורח שלו בסדרת הדרמה "הפרקליטים".
ב-2001 הופיע בתור סטן קלר המוצא את התסריטאי ו"גיבור מלחמת העולם השנייה" פיטר אפלטון (ג'ים קארי) בדרמה הקומית "מג'סטיק".

חיים אישיים

ויטמור נישא והתגרש ארבע פעמים במהלך חייו: פעמיים לננסי מייגט איתה גידל את שלושת ילדיהם, פעם לשחקנית אודרה לינדלי ולבסוף לסופרת נורין נאש, לה היה נשוי עד למותו.
ויטמור, שסבל בשנותיו האחרונות מסרטן הריאה נפטר בשנת 2009 מהמחלה כשהוא בן 87 בביתו שבמליבו. על פי בקשתו האחרונה גופתו נשרפה ואפרו פוזר באוקיינוס השקט.
תדירות קוריוליס

הסבר

נתייחס לגוף (למשל אלמנט נפח של האטמוספירה) הנמצא בקו הרוחב  ונע במהירות  במערכת הייחוס המסתובבת של כדור הארץ. במערכת הייחוס המקומית של הגוף, הכיוון האנכי הוא מקביל לרדיוס וקטור המצביע ממרכז כדור הארץ למיקומו הנוכחי של הגוף בעוד שהכיוון האופקי ניצב לכיוון האנכי הזה ועשוי להיות כל כיוון במישור המשיק לכדור הארץ בנקודה זו. כוח קוריוליס (היחסי ל-) הוא מאונך למישור המכיל את וקטור המהירות הזוויתית של כדור הארץ  (כאשר ) ואת וקטור המהירות העצמית  במערכת הייחוס המסתובבת של כדור הארץ. לפיכך, כוח קוריוליס הוא תמיד בזווית  ביחס לכיוון האנכי המקומי. הרכיב האופקי של תאוצת קוריוליס הוא על כן תמיד  (באופן כללי, לתאוצת קוריוליס יהיה גם רכיב אנכי, השואף להטות את הגוף מעלה או מטה).
יחסי אוסטריה–קזחסטן

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים המתקיימים בין רפובליקת אוסטריה לרפובליקת קזחסטן הם יחסים דיפלומטיים מלאים. אוסטריה הכירה בעצמאותה של קזחסטן מברית המועצות ב-18 בינואר 1992, כשלושה חודשים לאחר שזכתה בה. החל מההכרה האוסטרית בעצמאות עד חודש לאחר מכן התקיימו מגעים בין נציגי שתי המדינות שבסופם, ב-19 בפברואר, כוננו היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות.
שתי המדינות הקימו וועדה קבועה אוסטרית-קזחית הממונה על היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות ואחראית לשיתוף הפעולה שלהן בנושאים: כלכלה, חקלאות, אקולוגיה, תעשייה, טכנולוגיה וסחר. הוועדה נוהגת לקיים ועידות שונות בשתי המדינות ולקיים בהן דיונים רבים בנושאים שונים. בין שתי המדינות גם שיתוף פעולה תרבותי כאשר אוסטריה וקזחסטן מקיימות פרויקטים תרבותיים שונים במדינה השנייה.
בית אסטרהאזי

בית אסטרהאזי  "גלנטאי" או בשמה המלא אסטרהאזי-גאלאנטאי (בהונגרית: -galánthai Eszterházy  או Esterházy) הוא משפחת אצולה הונגרית שנודע בממלכת הונגריה מאז ימי הביניים. נציגיה היו ברונים, רוזנים ואחר כך נסיכים אסטרהאזי-גאלאנטאי, לפי שם העיירה הסלובקית גאלאנטה. החל מהמאה ה-17 נמנו בני משפחת אסטרהאזי עם בעלי האחוזות הגדולות ביותר בממלכת הונגריה, שהייתה אז חלק מן האימפריה ההבסבורגית ולאחר מכן, עד 1918,  חלק מאוסטרו-הונגריה.

משכנים

בני אסטרהאזי קיבלו את שמם ממשכן ראשון הנמצא באזור הקרוי אסטרהאזי, ליד דונאיסקה סטרדה בממלכת הונגריה של פעם, כיום בסלובקיה. משכן זה אינו קיים יותר ואין לבלבלו עם טירה הנושאת את אותו השם בה גרו בני אסטרהאזי מאז ימי הביניים. החל מ-1421 הפכו בני המשפחה למחזיקי הרכוש בגאלאנטה. 
משכן חשוב נוסף של אסטרהאזי, טירת אסטרהאזי, נמצאת באייזנשטט. הארמון נבנה במאה ה-14 ושופץ בין השנים 1663-1672. אייזנשטט נמצאת כיום באוסטריה במחוז בורגנלנד, אך בימיה של הנסיכות (עד 1920), היא השתייכה מבחינה חוקית לממלכת הונגריה. משפחת אסטרהאזי החזיקה מספר בתים נוספים ברחבי ממלכת הונגריה ובטרנסילבניה. הנסיכים אשר אהבו את סגנון החיים שהציעה בירת האימפריה התגוררו רוב הזמן בווינה. הנסיך ניקולאוס אסטרהאזי, שכיהן בין השנים 1761-1790 לא חיבב את השהיה בבירה, ובנה לעצמו בשנות השבעים של אותה מאה ארמון מפואר באזור פרטד של ימינו (איחוד של היישובים אסטרהאזה ושיטר), שהיה אז בממלכת הונגריה. הארמון, הנקרא "אסטרהאזה" נבנה על האתר שבו שכן קודם בית הציד של הנסיך. הוא המבנה המרשים ביותר שברשות המשפחה, וכונה לעיתים "ורסאי ההונגרי"

שפות ושמות משפחה

השושלת העיקרית של המשפחה דברה שתי שפות: הונגרית (שפת אימם, ברוב המקרים) וגרמנית (בהיותם אצולת האימפריה האוסטרית). בני המשפחה אשר חיו בחלקים אחרים של הממלכה ההונגרית דיברו גם בשפות המקומיות, בייחוד שפות סלאביות באזורים הסלאביים. כמה בני משפחה נהגו להתכנות הן בשמם ההונגרי והן בזה הגרמני. לכן, פאל אנטאל (בהונגרית) הוא פאול אנטון (בגרמנית), ומיקלוש יוז'ף הוא ניקואלוס יוזף. איות שם המשפחה משתנה גם הוא בהתאם לשפה. בהונגרית הוא נכתב Eszterházy, ובגרמנית עם קריצה הונגרית Esterházy. שם המשפחה המלא שלקחו בני המשפחה מן המאה ה-16 הוא אסטרהאזי גאלאנטאי  (או אסטרהאזי פון גלנטה או אסטרהאזי דה גאלאנטה).

היידן

משפחת אסטרהאזי נודעת, אולי, בעיקר בזכות קשריה עם המלחין המפורסם יוזף היידן, אשר שרת כקאפלמייסטר  בחצרם של שלושה מנסיכי המשפחה. בשנת 1761 שכר לראשונה הנסיך פאול אנטון את היידן, אשר עבד במשך רוב שנות כהונתו שם תחת יורשו של פאול אנטון, הנסיך ניקולאוס. במהלך כהונתו של הנסיך אנטון (1790-1794) יורשו של ניקולאוס, פוטרו נגני החצר במסגרת קיצוצי התקציב, והיידן הופרש לגמלאות, כאשר הוא מבלה את מרבית זמנו במסעותיו ללונדון. שירותו בתקופה זו הסתכם במטלות חד פעמיות בעבור החצר. לבסוף, בזמן כהונתו של הנסיך ניקולאוס השני (שהחלה בשנת 1794), מילא היידן בעיקר תפקיד טקסי, אשר כלל בעיקרון הלחנה של מיסה מדי שנה לכבוד יום השם של הנסיכה מריה יוזפה הרמנגילד (1768-1845) אשר גם הייתה ידידתו של היידן. היידן המזדקן המשיך למלא את חובתו זו עד 1802, עד אשר בריאותו הרופפת מנעה זאת ממנו.
כוחו של גורל

היסטוריה

האופרה הוזמנה על ידי בית האופרה בסנקט פטרבורג, וורדי נסע בחורף לרוסיה להצגת הבכורה. שנה לאחר מכן הוצגה האופרה תחת השם "דון אלווארו" ברומא ובמדריד בנוכחות סאבדרה, כותב המחזה המקורי. מאוחר יותר, ורדי שינה מעט את האופרה, עם תוספות מאת אנטוניו גיזלנצוני. גרסה זו, שהוצגה לראשונה ב-27 בפברואר 1869 בלה סקאלה במילאנו, היא הגרסה המקובלת כיום. ההבדלים העיקריים בין הגרסאות הן האוברטורה החדשה (במקום פרלוד קצר), סצנה נוספת במערכה השלישית, הדו-קרב של אלווארו וקרלו, וכן אלווארו נשאר בחיים לעומת הגרסה המוקדמת בה התאבד. המוזיקולוג פיליפ גוסה יצר גרסה המחברת בין הגרסאות, והיא הוצגה לראשונה באופרה של סן פרנסיסקו בשנת 2005.
זמרים רבים מהאסכולה האיטלקית הרגישו כי האופרה מקוללת. בשנת 1960 בהופעה של האופרה במטרופוליטן אופרה (עם רנאטה טבאלדי בתפקיד לאונורה), נפל הבריטון לאונרד וורן, מיד משסיים לשיר Morir, tremenda cosa - "המוות, דבר עצום" ומת מאירוע מוחי. גם הזמר לוצ'אנו פבארוטי נמנע מלשיר את התפקיד באופרה.
עלאא אבו סאלח

קריירה

אבו סאלח החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בני סכנין. ב-13 בדצמבר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3–4 למ.ס. אשדוד במסגרת גביע הטוטו. במחזור האחרון של עונת 2005/2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול מכבי חיפה שהסתיים בתיקו 2-2. בעונת 2006/2007 החל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת באופן קבוע, וב-30 בדצמבר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–0 נגד הפועל נצרת עילית.
בעונת 2007/2008 רשם 14 הופעות בליגה, רובן כמחליף, ובעונה שלאחר מכן שותף ב-13 משחקים. בעונת 2009/2010 תפס מקום בהרכב הפותח של המועדון ורשם 25 הופעות, ובעונת 2010/2011 רשם 31 הופעות, וגם הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–3 למכבי נתניה. בפברואר 2015 התגלו סדק ושני נקעים בקרסולו, והוא נדרש לתקופת החלמה ארוכה.
ביולי 2016 חתם אבו סאלח בקבוצת שבאב אל-ח'ליל מליגת העל הפלסטינית, ובעקבות כך זומן לנבחרת פלסטין וערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 בספטמבר 2016 בתיקו 1-1 נגד טג'יקיסטן.
ב-10 ביולי 2017 חזר לקנדציה שנייה בבני סכנין, וחתם לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת.
ב-22 ביוני 2018 חתם בהפועל אכסאל מהליגה הלאומית.
ויליאם בייקוול

ויליאם לינקולן בייקוול (באנגלית: William Lincoln Bakewell, נולד ב-1888 ונפטר ב-1969) היה ממשתתפי המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית. משלחת זו פעלה בשנים 1914–1916 והייתה הראשונה שניסתה לחצות ברגל את יבשת אנטארקטיקה. המשלחת כשלה בניסיונה זה, אך הוכרה כסמל להתמדה ודבקות במטרה.
המשלחת הייתה תחת הנהגת סר ארנסט שקלטון ובייקוול היה האמריקאי היחיד בה. הרפתקותיו של בייקוול, לרבות אלו שעברו עליו ב"אנדיורנס", ספינת המשלחת, מתועדות בספר זכרונותיו, "האמריקאי על האנדיורנס".

הרפתקות נעורים

בייקוול נולד בעיר ז'ולייט, במדינת אילינוי, שבארצות הברית.
חייו של ויליאם בייקוול לא נעדרו הרפתקאות והעזה רומנטית עוד לפני הצטרפותו למשלחת לאנטארקטיקה. כבר בגיל 11 ברח מביתו בז'ולייט, ומצא עבודה כפועל חוה במיזורי. בגיל 15 יצא למסע נוודות ברכבות משא, שלקחוהו עד מישיגן, שם התגלה וסולק מן הרכבת. לאחר עבודה במחנה של חוטבי עצים, המשיך בדרכו אל קנדה ומשם הגיע אל חוה במונטנה.
בשנת 1914 החל את הקריירה שלו כמלח כשיר. לאחר שהספינה השנייה שבה עבד נטרפה ליד חופי מונטוידאו, המשיך בייקוול להדרים עד שהגיע אל בואנוס איירס, שם התרועע עם פרס בלקבורו, שנתקע גם הוא בנמל ללא ספינה להפליג בה, עד שהגיעה אנדיורנס. בייקוול הצטרף לצוות האנדיורנס בבואנוס איירס, ארגנטינה יחד עם בלקבורו, שאותו הגניב אל הספינה כנוסע סמוי בעזרת וולטר האו, שסבר כי צוות הספינה לוקה בחסר לאחר פיטורי כמה מן הימאים עקב הפרות משמעת. בייקוול הציג עצמו כקנדי, משום שסבר, שהספינה הבריטית תגלה יתר נכונות לקבל אותו כנתין של האימפריה הבריטית. בייקוול היה אהוד על חבריו ושקלטון ראה אותו כ"עולה על יתר המלחים...".
בייקוול היה חלק מהקבוצה שנשארה באי הפיל בחורף למעלה מארבעה חודשים, בזמן ששקלטון ועוד חמישה אחרים שטו לאיי ג'ורג'יה הדרומית להזעיק עזרה.

לאחר המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית

לאחר המשלחת, עשה בייקוול תקופת-מה בניהול חוות כבשים בארגנטינה ואחר הצטרף לצי הסוחר הבריטי במלחמת העולם הראשונה. פעמיים הוטבעו ספינותיו בטורפדו ובאחת מהן שהה ימים אחדים על רפסודה בלב ים לפני שחולץ.
בשנת 1921 שב בייקוול אל עיר הולדתו ז'ולייט, שם בנה סירה שכינה "שמרוק" ועליה שייט בין ז'ולייט לשיקגו, אך כבר בסוף השנה יצא שוב לנדודיו והודיע למשפחתו במכתב על כוונתו להצטרף שוב אל שקלטון במשלחתו החדשה, אך בני משפחתו הניאוהו מכך והוא עשה את דרכו אל מדינות הדרום של ארצות הברית ואל הים הקריבי, שם עבד כימאי בצי הסוחר.
בין 1923 ל-1945 עבד בייקוול בחברות רכבות. בשנת 1925 נשא אישה והיה לאב לבת, אליזבת. ב-1945 קנו בני הזוג חוה במישיגן, שם חי ויליאם עד סוף חייו. הוא מת בשנת 1969 בגיל 80 ונקבר בבית הקברות הלותרני בסקנדיה, מישיגן.
כאשר הוענקו מדליות הקוטב לחברי המשלחת, בשנת 1918, אי אפשר היה לאתר את בייקוול, ורק בשנת 1964, כאשר הקשר עמו חודש, נוצקה מדליה מיוחדת לכבודו ונמסרה לו זמן קצר לאחר שהשתתף בחגיגת יובל החמישים להפלגת ה"אנדיורנס", שהתקיימה בלונדון, יחד עם בתו אליזבת. כמו כן היה חבר במועדון האנטארקטי של המשלחות הבריטיות ובאגודה האנטארקטית של ארצות הברית.
בייקוול נפטר בעיירה סקנדיה, שבמישיגן, בארצות הברית.
הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה

הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה או אג'ריה א.א.ס.ס.ר הייתה רפובליקה אוטונומית סובייטית סוציאליסטית בתוך גאורגיה הסובייטית, ונוסדה ב-16 ביולי 1921. לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1991 היא הקימה את הרפובליקה האוטונומית של אג'ריה של גאורגיה.

ייסוד

אחרי כיבוש זמני על ידי הטורקים ויחידות בריטיות בשנים 1918–1920, אג'ריה אוחדה עם גאורגיה בשנת 1920. לאחר קונפליקט צבאי קצר במרץ 1921, הממשלה באנקרה העבירה את השטח לגאורגיה על פי פיסקה 6 להסכם קארס על בסיס ההבנה כי גאורגיה מתחייבת לתמוך באוטונומיה של האוכלוסייה המוסלמית של המחוז. רוסיה הסובייטית ייסדה את האוטונומיה האג'רית ב-16 ביולי 1921 בהתאם לפיסקה זו. מאחורי ההסכמה הרוסית עמדה הכוונה שלא לאפשר לגאורגיה שליטה מלאה על נמל הים השחור, בתומי, וניסיון לחזק את הנטיות הקומוניסטיות של האג'רים המוסלמים המתגוררים בטורקיה.
שמואל בן-דוד

ביוגרפיה

שמואל בן-דוד נולד בסופיה שבבולגריה בשנת 1884 בשם שמואל דוידוב. הוא למד בבית הספר אליאנס של "כל ישראל חברים" בבולגריה ובגימנסיה ממשלתית. את לימודי האמנות החל באקדמיה לאמנות בסופיה, שם היה תלמידו של בוריס שץ.
עם הקמת "בצלאל" עלה בן-דוד לארץ ישראל, בהזמנתו של שץ, והיה אחד מן התלמידים במחזור הראשון של בית הספר. בבית הספר עבד במחלקת השטיחים כתלמיד בכיר ואחר כך כמורה. בשנת 1907 נבחר לראש ועד התלמידים והעובדים של "בצלאל". בשנת 1909 החל ללמד פרספקטיבה ועיטור בבית הספר.
בשנת 1907 נשא לאשה את יהודית בת נחמן קיפֶּר מרוסיה (אחותו של המחנך משה נחשון (קיפר)), לבני הזוג נולדו שלושה ילדים. בשנים 1912–1913 למד באקדמיה ז'וליאן בפריז. עם שובו מצרפת חזר והמשיך להורות ב"בצלאל" ובמקומות נוספים כגון הגימנסיה העברית ובבית המדרש למורים ובבית-הספר לבנים בירושלים.
במהלך שנות העשרים של המאה ה-20 היה חבר ב"אגודת אמנים עברית" ואף היה היו"ר וחבר הוועד של האגודה.
מטוס מטען

מטוס מטען או מטוס תובלה הוא כלי טיס שעוצב ותוכנן במיוחד לצורך הובלת מטענים, להבדיל מהובלת נוסעים. התאמת המטוס לתפקידו מצריכה מספר מאפיינים העוזרים בזיהוי מטוס מטען: גופו של המטוס נראה "עבה" יותר ממטוסי נוסעים, כנפיים עליונות מאפשרות לקרקעית המטוס להיות קרובה יותר לקרקע, מספר גדול של גלגלים המאפשרים גם נחיתה במסלולים מאולתרים, זנב גבוה המאפשר פתיחת דלת מטען אחורית. חלק ממאפיינים אלה אינו קיים במטוסים מטען אשר נבנו במקור להטסת נוסעים ועברו הסבה לשימוש כמטוסי מטען.
כבר בשנת 1911 החל השימוש במטוסי מטען, בתחילה היו אלה מטוסי דואר אוויר. מטוסים אלה לא תוכננו כמטוסי מטען. בתחילת שנות ה-20 החלו לראשונה יצרני מטוסים לבנות מטוסי מטען ייעודיים.
רבים רואים במטוס אראדו Ar-232, אשר נבנה לשימוש חיל האוויר הגרמני במלחמת העולם השנייה, כמטוס המטען "האמיתי" הראשון, זאת כיוון שמטוס זה נושא רבים מן המאפיינים המודרניים של מטוס מטען. רוב מטוסי המטען במלחמת העולם השנייה, בחיל האוויר הגרמני ובחילות אוויר אחרים, היו מטוסי נוסעים שהוסבו לתצורת מטען. בחילות האוויר של בנות הברית בלט בתפקיד זה מטוס ה-DC-3 דקוטה.
עם תום מלחמת העולם השנייה החלו יצרני מטוסים שונים לייצר מטוסי מטען, חלקם בעלי מאפיינים "ניסיוניים". פיתוח מנוע הטורבו-פרופ איפשר תכנון מטוסי מטען כבדים ויעילים יותר, הבולט ביניהם הוא מטוס ה-C-130 הרקולס המשמש עד היום כאמת מידה למטוסי מטען.

מטוסי מטען מוסבים

מטוסי מטען מוסבים הם מטוסים שנבנו כדי לשמש מטוסי נוסעים ועברו הסבה למטוסי מטען. בתהליך ההסבה הוסרו מן המטוסים כל מאפייני הנוחיות והאביזרים הדרושים למטוס נוסעים ונבנתה בהם דלת מטען, או דלתות מטען, רחבה וגדולה לצורך טעינה ופריקה.
רוב הסבות מטוסי נוסעים למטען מתבצעות על מטוסים מיושנים יחסית שאינם מתאימים עוד להטסת נוסעים, אם בגלל שיקולי בטיחות ועלות ואם בגלל היותם רועשים. יחד עם זאת קיימת אף דרישה בשוק למטוסי מטען מוסבים חדשים. כך, ניתן להזמין מן היצרן מטוס מדגם בואינג 747 בתצורת מטען, שבו דלת גדולה הנפתחת מעלה באף המטוס וחלל המטען מותאם לגודל התקני של מכולה, כך שניתן להעמיס עליו שתי מכולות לגובה ושתיים לרוחב.
התעשייה האווירית לישראל היא בין החברות הבולטות בעולם בתחום הסבת מטוסי נוסעים למטוסי מטען. התעשייה האווירית מתמחה בהסבת מטוסים מן הדגמים בואינג 747, בואינג 737 ובואינג 767. לאחר ההסבה נוספות לשם דגם המטוס האותיות BDSF שמשמעותן "(מטוס) מטען מיוחד (תוצרת) בדק" (Bedek Special Freighter).
מטוסי מטען מופעלים על ידי חברות תעופה אזרחיות העוסקות אף בהטסת נוסעים וכן על ידי חברות תובלה אווירית העוסקות בהטסת מטענים בלבד. מטוסי מטען מופעלים אף בחילות האוויר של צבאות רבים בעולם.
המכון הפלסטיני לחקר מדיניות כלכלית

המכון הפלסטיני לחקר מדיניות כלכלית הוא מכון חשיבה פלסטיני אשר הוקם במאי 1994 בירושלים ומנהל הראשון היה הכלכלן הפלסטיני רדוואן שבן. מטרת המכון היא לקיים מחקר כלכלי יישומי ולספק ייעוץ מקצועי וניתוח של מדיניות כדי לקדם את הפיתוח הכלכלי ברשות הפלסטינית.
המכון מפרסם מסמכי עמדה בנושאים שונים הקשורים לכלכלה, מדיניות ולחברה. כמו כן מקיים המכון מדי שנה כנס מרכזי.
סותו

סוּתוּ (Sutu) היו שבטים נוודים שחיו במסופוטמיה. הם מוזכרים לראשונה במחצית השנייה של המאה ה-18 לפנה"ס בעת הופעתם בגבולות בבל בתקופתו של חמורבי. הסותו מוזכרים בתעודות מארי ביחד עם בני ימין. הם חיו בתקופתם של החבירו. לעיתים שימש השם סותים ככינוי כללי לנוודים או לשכירי חרב ממוצא נוודי.
הסותו מופיעים גם בכתובתו של אד-רימי מלך אללח' המופיעה על פסלו. על פי הכתובת הסותו שכנו במדבר באזור סוריה הצפונית.
במכתבי אל עמרנה הסותו מוזכרים שש פעמים. על פי מכתבים אלה הסותו סיכנו את הדרכים שבין אשור למצרים. במכתב 169 מתלונן בן עזירו מלך ממלכת אמורו על הנזק לממלכה בעקבות מעצרו של אביו במצרים בכותבו " וכל הארצות וכל חיילי הסותו אמרו כך, "עזירו איננו יוצא מארץ מצרים". ועתה הסותו עוזבים את הארצות ומודיעים לי שוב ושוב אביך יושב במצרים, ואנחנו נצא אליך למלחמה".
במכתב 292 מתלונן מושל גזר 'פחי' על אנשי הסותו בכותבו "הייתי לכלי נחושת בגלל אנשי הסותו".
הסותו מופיעים גם במכתבים נוספים המזכירים אותם ואת החבירו גם יחד, במכתב 195 פוקד "ביריאווזה" (בריוז) מושל מקומי מכֻּמִדֻ/דמשק שבאזור סוריה את צבאו והוא מתייחס ל״חבירו שלי״ וה״סותו שלי״. מושל אחר בשם "דַגַנתַכַּלַ" פונה במכתב 318 למלך מצרים ומבקש "הצילני מהאויבים העזים מידי החבירו השודדים, ומידי הסותו הצילני, המלך הגדול אדוני".
במכתב מס' 16 פונה אשורבלט מלך אשור לאמנחותפ הרביעי ובין היתר כותב " [אתה תוהה] ששליחיך התמהמהו אליך, הסותו מדריכיהם מתו. עד שכתבתי ועד שהובאו אלי סותו - מדריכים (אחרים), [עיכב]תי אותם"
במכתבים 123-122 מתלונן רִבּהַדַּ מושל גבל למלך מצרים על פּחֻרַ נציב מצרי ששלח את הסותו והם הרגו את השִרדַנֻ.
הידיעה האחרונה על הסותו מופיעה במאה ה-8 לפנה"ס בתקופתו של סרגון מלך אשור.
ג'וליאן אובנדן

ביוגרפיה

אובנדן נולד בעיר שפילד שביורקשייר. הוא בן למשפחה בת שלושה ילדים של הכומר ג'ון אובנדן שהיה בעבר כומר של המלכה אליזבת השנייה. כילד שר אובנדין במקהלה של קתדרלת סנט פול. בהמשך קיבל מלגה ללימודי מוזיקה באיטון קולג'. הוא למד מוזיקה בניו קולג' באוניברסיטת אוקספורד.
את הכשרתו המוזיקלית כזמר אופרה הפנה אובנדן לקריירה של הופעות במחזות מוזיקליים. הוא השלים את השכלתו האקדמית באקדמיה לאמנות הדרמה ובר דאגלס.

קריירה

בתיאטרון הופיע אובנדן במחזמר "Merrily We Roll Along" בתפקיד פרקלין (2000). בשנת 2004 שיחק במחזמר "Grand Hotel" בתפקיד הברון בתיאטרון דונמאר ורהאוס. ב-2009 גילם את באטלר ב"אנני אוקלי אשת לפידות" עבור ריצ'רד ג'ונס בתיאטרון יאנג ויק. ב-2008 שיחק בתפקיד ארמנד במחזמר "מרגריט" מאת מישל לגראן עבור ג'ונתן קנט בתיאטרון היימרקט. ב-1999 הופיע בתפקיד כרוז במחזה "המלך ליר" עם הלהקה השייקספירית המלכותית. ב-2006 שיחק במחזה "Butley" בדמות ג'וזף קייסטון בתיאטרון בות' בברודוויי לצדו של נייתן ליין. ב-2011 גילם את המוות במחזה "Death Takes a Holiday" עבור להקת התיאטרון ראונדאבאוט בניו יורק. ב-2003 שיחק במחזה "A Woman of No Importance" בתפקיד ג'רלד עבור אדריאן נובל בתיאטרון היימרקט. ב-2011 גילם את דמותו של ג'. מ. בארי במחזה "למצוא את ארץ לעולם לא" עם להקת התיאטרון ויינשטיין. ב-2013 הופיע בהצגת הבכורה בפריז של המחזמר "Sunday in The Park With George". ב-2015 שיחק במחזה "ספינת השעשועים" במרכז לינקולן בניו יורק. ב-2014 שיחק בתפקיד ג'ון במחזה "My Night with Reg".
אובנדן שר פעמים אחדות בקונצרטים של הפרומס, בעיקר בקונצרטים משיריהם של סטיבן סונדהיים ושל רוג'רס והמרשטיין.
הופעת הבכורה של אובנדן בטלוויזיה הבריטית הייתה בתפקיד אנדרו פויל במשך חמש עונות של הסדרה "המלחמה של פויל" לצדו של מייקל קיצ'ן. הוא השתתף בשתי עונות של הסדרה "אחוזת דאונטון" בדמות צ'ארלס בלייק. עוד בטלוויזיה הבריטית הופיע בסדרה "ההגדה לבית פורסייט" בתפקיד ואל דארטי, במיני-סדרה "Any Human Heart" בדמות ויליאם בויד, ובתפקיד ד"ר דייוויד צ'ריטון בסדרה "The Royal". בטלוויזיה האמריקאית השתתף אובנדן בסדרה "מבוקש" בעונות השלישית והרביעית בתפקיד ג'רמי למברט. עוד הופיע בסדרה "מאפיית הקשמיר" בתפקיד אריק ברדן, בסדרה "קרובות" בדמות ג'ייסון גרינשטיין ובסדרה "סמאש" בדמות ג'ון פ' קנדי.
בקולנוע שיחק אובנדן בתפקיד רומן בסרט "המושבה" לצדם של אמה ווטסון ודניאל בריהל. הוא גילם את מתיו פרייס בסרט "The Confessions" יחד עם דניאל אוטיי, טוני סרווילו וקוני נילסן. בסרט הבריטי "Allies" שיחק בתפקיד קפטן גבריאל ג'קסון.
כזמר סולן הופיע אובנדן עם התזמורות המובילות בעולם בהן התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק, תזמורת ניו יורק פופס, Northern Sinfonia, והתזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, התזמורת הפילהרמונית המלכותית, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, התזמורת של ג'ון וילסון, תזמורת הקונצרטחבאו ו-BBC Concert Orchestra. עוד הופיע באלברט הול בלונדון במופע הפרומס, שם הוא מופיע בקביעות. ב-2014 הופיע אובנדן לראשונה בקרנגי הול, והופיע שם שוב ב-2015.
ב-2013 הקליט אובנדן את אלבום הבכורה שלו "If You Stay" בחברת התקליטית "דקה". עוד הקליט משירי רוג'רס והמרשטיין יחד עם המנצח ג'ון וילסון בחברת וורנר קלאסיקס, ואלבום לחג המולד של הסדרה "אחוזת דאונטון" בחברת וורנר מיוזיק גרופ. בסוף 2015 חתם על חוזה עם חברת איסט וסט רקורדס ואלבום חדש שלו יצא לאור באפריל 2016.

חיים אישיים

אובנדן נשוי לזמרת האופרה קייט רויאל. להם בן, ג'וני בו, ובת אודרי. בני הזוג התחתנו ב-20 בדצמבר 2010. הטקס נערך על ידי אביו של אובנדן אשר גם ערך את טקס ההטבלה של בנם.