google/wiki40b huggingface dataset:
האלכימאי (פאולו קואלו)

עלילה

הספר מגולל את סיפורו של הנער סנטיאגו, רועה צאן שחולם על אוצר הטמון על יד הפירמידות במצרים. הוא מחליט לעזוב את העדר, שדות המרעה והעולם שהכיר עד כה וללכת בעקבות חלומו. בדרכו הוא פוגש באנשים מגוונים ונקלע למצבים שונים ומשונים שעוזרים לו לבסוף להגיע אל ייעודו. מכל אדם ומכל מצב שהוא נקלע לתוכו, הוא לומד סודות נסתרים לגבי העולם הסובב אותו ודרך התנהלותו, ובסוף המסע מגלה שהאוצר היה כל אותו הזמן בנקודת המוצא שממנה התחיל מסעו.
הסיפור הוא משל המבקש לטעון כי כל הכלים לחיפוש ייעודו של האדם בעולם נמצאים בתוכו, ועליו רק להסתכל פנימה ולגלות אותם.
רבים משווים את האלכימאי לספר הנסיך הקטן, בעיקר מאחר ששניהם מאופיינים בפשטות סגנון, קוצר יריעה וניסיון להעביר מסרים על החיים והעולם.

המקורות היהודיים

דמותו של מלכיצדק, המקבל מעשר חקלאי מן הגיבור, מהווה איזכור למלכיצדק מלך שלם, אשר קיבל  מעשר מאברם (כך במקור, כפי שאברהם נקרא אז בטרם נשתנה שמו).
ייתכן שמבנה הסיפור נלקח מסיפור מפורסם - סיפור של רבי שמחה בונים מפשיסחא, בשם "האוצר מתחת לגשר". בשניהם מסופר על איש שחולם חלום על אוצר הטמון במקום מסוים, ויוצא למסע על מנת למצוא את אוצרו. בשניהם האוצר לא נמצא, ומתברר לבסוף על ידי אדם אחר שהאוצר היה כל הזמן בנקודת המוצא, בביתו של האיש. שני הסיפורים מעבירים מסר דומה - ייעודו של אדם בעולם לא נמצא במקום רחוק וחיצוני לו, אלא בתוכו פנימה.
אזכור נוסף למקרא ניתן להבחין כאשר באחד מטיוליו במדבר המקיף את נווה המדבר בו שהה סנטיאגו, הוא מבחין בשני נשרים תוקפים זה את זה בזמן מעופם בשמיים, הוא חווה חיזיון ובו הוא רואה את נווה המדבר מותקף על ידי אחד השבטים המשתתפים במלחמה. הוא מספר זאת למוביל הגמלים, שמייעץ לו לעדכן בחזון את מועצת השבט של נווה המדבר. הוא עושה זאת, וכשאלו מסיימים להתדיין בדבר, מספר לו זקן המועצה שישב במרכזם של זקני השבט, סיפור עתיק שקרה גם הוא במצרים, על עבד שנמצא בתוך בור ונמכר בתור עבד למצרים, וגם הוא היה רואה חזיונות וחלומות ומפרש אותם, ולימים נהיה יועץ למלך בזכות יכולותיו. סיפור זה הוא אזכור לסיפורו של יוסף.
בנוסף מתואר בספר כי "אורים ותומים" הן שתי אבנים, שחורה ולבנה, המסמלות 'כן' ו'לא' בהתאמה, ומשמשות לקבלת החלטות וקריאת סימנים (Omens).

תפוצת הספר

הספר נכתב בשנת 1988. מהמהדורה הראשונה נמכרו רק 900 עותקים והמוציא לאור החליט אז שלא להדפיס אותו יותר. קואלו מצא אז מוציא לאור גדול יותר שהתעניין ביצירה, ורק אז התפרסם הספר.
הספר זכה לעיבודים תיאטרליים מגוונים: מחזות זמר, אופרות, תיאטרוני בובות ואף הצגת תיאטרון בברודוויי.
האלכימאי שבר את כל שיאי המכירות של סופרים ברזילאים ושל ספרות שמקורה בשפה הפורטוגזית, ונכנס לספר השיאים של גינס. ב־1993 פרסמה ההוצאה האמריקאית HarperCollins מהדורה ראשונה של הספר באנגלית שכללה 50,000 עותקים, כמות שכבר שברה שיא של מכירת ספר ברזילאי בארצות הברית. עד היום (ינואר 2012) נמכרו ברחבי העולם 65 מיליון עותקים מהספר. אולפנים רבים בהוליווד חפצו בזכויות על הסרט, שעדיין לא ראה אור, וב־1993 רכשה חברת האחים וורנר את הזכויות עליו.
אילן גור זאב

עמדותיו הפוליטיות

אילן גור-זאב הציג את עצמו ברוב חייו כאנטי-ציוני ודגל בתפיסה פוסט-ציונית. כתביו על הפילוסופיה של הגלותיות משקפים תפיסה אנטי-ציונית במהותה, שרואה בישראל "ספרטה של מנוולים".
בשנים האחרונות לחייו עבר מהפך אידאולוגי, שבו התקרב לישראל, לציונות וליהדות. בין השאר נאבק באנטישמיות החדשה ובהיסטוריונים החדשים.

חיים אישיים

בסוף שנת 2011 גילה כי הוא חולה בסרטן סופני וזימן את כל חבריו ותלמידיו להרצאת פרידה שנערכה ב-4 בינואר 2012 בפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה. למחרת נפטר גור-זאב בבית החולים האיטלקי בחיפה. 
נטמן בבית העלמין "גן עדן" בקיבוץ עין כרמל. על קברו נחקקו המילים "באומץ ובאהבה" המייצגות את המוטו הפילוסופי שלו.
הניח אחריו אב, רוברט וילצ'אק בן ה-92, אישה (אלונה פרץ, מורה לאימפרוביזציה) ושלושה ילדים: הדס ונמרוד (מנישואיו הראשונים לנחמה), וקילא (מנישואיו לאלונה).
גיורא ירון

שנותיו המוקדמות

בנעוריו עברה משפחתו של ירון מקיבוץ מנרה לרחובות, שם נמנה אביו, פרופסור דן ירון, עם מקימי המחלקה לכלכלה בפקולטה לחקלאות. אמו, גיזה ירון, הייתה מורה.

בצבא שירת כמפקד פלוגה בגדוד 12 (ברק) של גולני, לאחר שסיים קורס קצינים בהצטיינות. בעל תואר ראשון בפיזיקה ומתמטיקה ותואר שלישי בפיזיקה יישומית מהאוניברסיטה העברית. המנחה שלו בעבודת הדוקטורט היה פרופסור דב פרוהמן.

בבתר-דוקטורט עסק בהשפעת קרינה גרעינית על מכשירים אלקטרוניים.
בשנת 1978 עבד כפיזיקאי בחברת השבבים נשיונל סמיקונדטור, בסנטה קלרה, בעמק הסיליקון. בשנת 1979 הקים בהרצליה פיתוח את מרכז המו"פ של נשיונל סמיקונדטור בישראל, ועמד בראשו. לימים, הפכה פעילות יצור השבבים של החברה, במגדל העמק, לחברת טאואר סמיקונדקטור; מרכז הפיתוח נמכר במחיר נמוך לחברת ISD, והמשיך לפעול בישראל תחת שמה של חברת האם הטיוואנית Winbond . 

בשנת 1992 ניהל בנס ציונה את חברת הדפוס הדיגיטלי אינדיגו (שהקים בני לנדא), וב־1994 הוביל אותה להנפקה בנאסד"ק.

משפחתו

אחיו של גיורא ירון, איתמר, נהרג במלחמת יום הכיפורים, במהלך הקרב על כיבוש החרמון, בעת ניסיון לחלץ פצוע מהמחלקה עליה פיקד. על מעשהו זה קיבל את עיטור העוז. איתמר מדיקל, שהקים ירון, קרויה על שמו של איתמר.
אח נוסף, ד"ר אורי ירון, מכהן כסגן נשיא בחברת ג'ונסון אנד ג'ונסון.
ירון מתגורר בקיסריה עם אשתו, צילה, אספנית אמנות ומעצבת פנים. לבני הזוג שלוש בנות.
טליה לבני

טליה לבני היא עורכת דין ישראלית, כיהנה כיו"ר נעמת משנת 2002 ועד שנת 2012.

ביוגרפיה

לבני נולדה בתל אביב למשפחת פועלים. לאחר לימודי תואר ראשון במשפטים ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב הוסמכה כעורכת דין בשנת 1967.
החלה לעבוד כיועצת משפטית ברשות לפיתוח אמצעי לחימה. כעבור שנתיים יצאה בשליחות הסוכנות היהודית והייתה שליחת עלייה בארצות הברית. עם שובה לארץ, בשנת 1975, הצטרפה למחלקה המשפטית של משרד הביטחון. בין תפקידיה במשרד לבני הייתה משנת 1984 סגנית בכירה ליועץ המשפטי במשרד ומשנת 1992 מנהלת היחידה לכוח אדם והדרכה.
במקביל לעבודתה, בשנת 1990 סיימה לימודי תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת חיפה, מטעם המכללה לביטחון לאומי.
בשנת 1996 עברה לשמש יועצת המשפטית להסתדרות, תפקיד במסגרתו הייתה שותפה לייזום חקיקה ומאבקים בנושאים חברתיים.
בשנת 2002 נבחרה ליו"ר תנועת הנשים "נעמת" וכהונתה נמשכה עד מאי 2012, שאז הוחלפה על ידי גליה וולוך. התנועה בתקופתה הובילה את המאבק הציבורי להחלת חינוך חינם לגיל הרך, ולהתאמת עולם העבודה להורות. מאבקה התמקד בהשגת מעמד כלכלי שווה לנשים ולגברים, בצמצום הפערים בשכר, בקידום נשים בתפקידים ניהוליים וייצוגיים ובניצול הקשר הטוב והזיקה להסתדרות להובלת קמפיין ארצי למניעת אלימות במשפחה באמצעות מקומות העבודה. 
לבני יזמה והביאה לידי מימוש אמנה בעניין התאמת עולם העבודה להורות ולקידומם ועידודם של עובדים, המשלבים בין עולם עבודה תחרותי לבין הקמת משפחה וגידול ילדים. האמנה נחתמה באפריל 2007 על ידי  עופר עיני, יו"ר ההסתדרות, ושרגא ברוש, יו"ר לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים. יוזמה נוספת שלה מתבססת על הדרישה לשלב נשים בצוותי משא ומתן מדיניים.
מדצמבר 2006 היא חברה בדירקטוריון של חברת לומניס.
לבני היא גרושתו של אשר ידלין.
מגדלי YOO

אדריכלות ושיווק

את התכנון הכללי של הבניינים הגה המעצב פיליפ סטארק ביחד עם משרד יסקי מור סיוון אשר תיכננו בפועל את הבניינים. חדשנותו של הפרויקט היא באופן שבו תוכננו החללים הציבוריים (לובי כניסה, מועדון דיירים, ספא ובריכת שחייה) וכן באופן בו תוכננו ושווקו הדירות. חללי המגורים נטולי העמודים אפשרו חופש עיצובי בתכנון הדירה הפנימי ובגודלי דירה הנעים בין 88 מ"ר לדירות על קומה שלמה בשטח של כ-800 מ"ר.
עיצובם החיצוני של המגדלים הוא גליל גבוה אשר מעטפתו העגולה היא מקטעי רצועות לבנות המושלמות על ידי העין לכדי צורת גליל שלם המודגש גם על ידי כותרת הבניין שמעטפתה שלמה. על אף המראה החיצוני העגול, התכנון הפנימי כולו אורתוגונלי (מבוסס על קווים בזויות ישרות בלבד) והצורה המעוגלת מתקבלת ממרפסות חיצוניות בעלות דופן עגולה ורווחים מרובעים בין דירות שכנות התחומות על ידי קורות מרחפות.
בניית המגדלים החלה בשנת 2004 ואכלוסם החל בשנת 2007. קבלן הבנייה היה חברת "יילמזלר" הטורקית.
פול בגאלה

פול אדוארד בגאלה (באנגלית: Paul Edward Begala; נולד ב-12 במאי 1961) הוא יועץ פוליטי ופרשן אמריקאי. שימש כיועץ בכיר לקמפיין המוצלח של ביל קלינטון בבחירות לנשיאות 1992. משמש גם כפרשן ברשת CNN וכן כפרופסור חבר למדיניות ציבורית באוניברסיטת ג'ורג'טאון.

ביוגרפיה

בגאלה נולד בניו ג'רזי, בנם של אם אירית-אמריקאית, מרגרט (לבית קאס) ואב ממוצא הונגרי, דייוויד בגאלה. הוא גדל במיזורי סיטי שבטקסס, פרוור של יוסטון, שם עבד אביו באזור בשוק מכירות הנפט. הוא סיים תואר ראשון בממשל ותואר .J.D במשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין.
בגאלה, לצד שותפו העסקי ג'יימס קארוויל, עזר למושל ארקנסו דאז ביל קלינטון לנצח בבחירות לנשיאות ב-1992. הוא שימש כיועץ אסטרטגי בכיר של הקמפיין, שזכה לניצחונות ב-33 מדינות והביא את הדמוקרט הראשון לבית הלבן מאז 1976. לאחר מכן שימש בגאלה כיועץ לנשיא במהלך ממשל קלינטון, ועסק בתיאום מדיניות, פוליטיקה ותקשורת. עוד קודם לכן הריצו בגאלה וקארוויל מסעי בחירות מוצלחים רבים של מועמדים דמוקרטים למושל ולסנאט. בשנים 1999–2000 הנחה תוכנית פוליטית בערוץ MSNBC, ובשנים 2002–2005 תוכנית פוליטית דומה ב-CNN. בגאלה כתב חמישה ספרים פוליטיים.
הוא תמך בקמפיין של הילרי קלינטון במרוץ לנשיאות 2008, ולאחר מכן הביע את תמיכתו במועמד הדמוקרטי דאז ברק אובמה. הוא תומך בקלינטון גם בבחירות לנשיאות 2016.
בגאלה נשוי ואב לארבעה, ומתגורר בווירג'יניה. הוא קתולי באמונתו.
ברידג'ט רגן

קריירה

מאז 2006 רגן הופיעה במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בשנת 2007 שיחקה בתפקיד קטן בסרט העצמאי "השמרטפיות" לצד ג'ון לגוויזאמו. בשנת 2008 היא התחילה להשתתף בסדרה אגדת המחפש, שם גילמה את קאהלן אמנל. בשנת 2009 היא ביימה את המחזמר Camp Wanatachi בניו יורק.
בשנת 2011 שיחקה תפקיד קצר בפרק אחד מעונתה הראשונה של סדרת הטלוויזיה מבוקש.
בשנת 2013 כיכבה בעונות החמישית והשישית של הסדרה צווארון לבן בתור רבקה לואו/רייצ'ל טורנר. באותה שנה שיחקה בסדרה היפה והחיה בתור אלכס.
בשנת 2014 רגן הצטרפה לסדרה ג'יין הבתולה בתור רוז סולנו/סין רוסטרו ומשחקת בסדרה עד היום. באותה שנה היא השתתפה גם בסרט ג'ון וויק.
בשנת 2015 רגן השתתפה בסדרת הטלוויזיה הסוכנת קרטר וגילמה את הדמות דוטי אנדרווד.
בשנת 2016 רגן הצטרפה לסדרה הספינה האחרונה ומשחקת שם את סשה קופר.

חיים אישיים

רגן נולדה בסן דייגו וגדלה במשפחה אירית- אמריקאית וקתולית, היא התחילה לשחק בגיל צעיר במספר הפקות באזור מגוריה וסיימה את אוניברסיטת צפון קרולין לאומנויות.
רגן התחתנה עם אמון אוסאליבן אותו פגשה בניו זילנד כשהצטלמה לאגדת המחפש. לזוג שני ילדים שנולדו ב-2010 וב-2018.
לייב מוסקוביץ

פרופסור לייב מוסקוביץ (נולד ב-1955) שימש כראש החוג לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן. תרומתו העיקרית היא לחקר התלמוד הירושלמי.

ביוגרפיה

מוסקוביץ נולד וגדל בארצות הברית, ולמד לימודי לטינית, יוונית ותולדות עם ישראל בישיבה אוניברסיטה. את עבודת הדוקטור שלו כתב בהדרכת פרופ' יעקב זוסמן, באוניברסיטה העברית בירושלים.
החל משנת ה'תש"ן מלמד מוסקוביץ באוניברסיטת בר-אילן ובבית מורשה בירושלים. תחומי המחקר שלו מתמקדים בחקר התלמוד הירושלמי (נוסח, עריכה ופרשנות) ובחקר תולדות ההלכה. מוסקוביץ עוסק רבות בכתיבה מדעית וחבר במערכות של כתבי עת ושיפוט מדעי של כתבי עת מדעיים שונים. בין היתר חבר בוועדה המייעצת לפרויקט השו"ת, בדבר ספרים ותחומים שיכללו בו.
תחום המחקר המרכזי בו הוא מתמקד, החל מעבודת הדוקטור ועד היום, הוא ניסיון להגדיר הגדרה מדויקת של כל מונחי המפתח בתלמוד הירושלמי. בתלמוד הבבלי והירושלמי יש מילות מפתח שמשמשות כ"תמרורים" בסוגיה: פתיחה לקושיה, פתיחה לתירוץ, פתיחה למובאה מדברי תנא, פתיחה למובאה מדברי אמורא, הכרעה הלכתית בסיכום הסוגיה, ועוד. בלימוד הירושלמי שוררת מבוכה רבה לעיתים קרובות, האם משפט מסוים הוא קושיה או תירוץ, וכדומה. פעמים רבות הלומד יודע רק מה הנושא המדובר, אבל מסקנת הסוגיה עשויה להתפרש באופנים הפוכים לחלוטין. לכן יש חשיבות עליונה להגדרה מדויקת של המושגים (בעיקר על רקע העובדה שהיו מפרשני הירושלמי שהתאימו את הפרשנות באופן אוטומטי למינוחי הבבלי, הידועים ומוכרים יותר). ספרו, "הטרמינולוגיה של הירושלמי - המונחים העיקריים", מהווה מילון מקיף של המונחים העיקריים והנפוצים בירושלמי, דן בהגדרת כל ערך, במופעיו השונים, ומשמעויותיו השונות, בהתייחס לכל מופעיו בתלמוד, ולספרות מחקרית ענפה הקשורה בו. ספר זה מהווה פריצת דרך של ממש, ומאפשר לימוד שיטתי ומסודר של הירושלמי באופן שהיה שמור למעטים בלבד עד היום.
ביבליוגרפיה של חנוך לוין

רשימה ביבליוגרפית של כתבי חנוך לוין

כל כתבי חנוך לוין

כתבי חנוך לוין הוצאו לאור על ידי הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה ב-1999 בסדרה בת 16 כרכים. ב-2003 נתווסף הכרך אחרון שאיגד את רוב היצירות שלא נאספו עד כה וב-2005 יצא לאור המחזה הגנוז הרטיטי את לבי. כמה יצירות מוקדמות שאינן כלולות בסדרה זו הופיעו ברבעון מטעם 19 - ספר חנוך לוין הצעיר. מעבר לכך התסריט שלוין כתב עבור הסרט פלוך מעולם לא יצא לאור, וספר הילדים של לוין מסע הדוד מקס גם כן נפקד מסדרה זו (הטקסטים של לוין מספר הילדים הנוסף שלו - הילדה חיוּתה רואה מַמוּתה - כלולים בכרכים מה אכפת לציפור ואחרון).
תהליך הספרציה-אינדיבידואציה

תהליך ה"ספרציה-אינדיבידואציה" הוא תהליך שתואר על ידי הפסיכולוגית מרגרט מאהלר והפסיכואנליטיקאי פיטר בלוס, המתאר את תהליך התעצבות אישיותו של התינוק הבריא כאישיות עצמאית ונפרדת. תהליך זה מתאר שלבים של התפתחות רצויה של תינוק עד גיל 3 שנים, בו הוא נפרד מהאם ויוצר אגו וזהות עצמית מובחנים משלו.
בניגוד לרוב הגישות הפסיכואנליטיות הנשענות רק על ניסיון טיפולי, התבססה מאהלר על תצפיות שיטתיות בילדים, שסבלו מאוטיזם קלאסי או קשר סימביוטי (קשר תלותי מאוד ובלתי ניתן לניתוק מהאם). בהתחלה חשבה ששתי הפרעות אלה שונות זו מזו, אך מאוחר יותר הבינה שמדובר בשתי דרכי התמודדות שונות עם אותו קושי בסיסי.

שלבי התהליך

לפי מאהלר, ישנם שני שלבים מקדימים וארבעה שלבים נוספים לתהליך ההפרדות והאינדיבידואציה:

אוטיזם נורמלי

תקופה של חודש שבו הילד שקוע אך ורק בעצמו ובצרכיו. טרם נוצרה אצלו ההבנה שצרכיו מסופקים על ידי גורם חיצוני ואינו מסוגל להבחין בין "אני" ל"לא אני".

סימביוזה נורמלית

בחודש השני מתחיל התינוק להבחין בסובב אותו, ומכאן מתחיל קשר סימביוטי עם אמו לתקופה בת כחצי שנה, בה שניהם "מותאמים" להפליא, אך עדיין הוא אינו מסוגל להבחין מתי הוא מבצע פעולה לבין פעולה שאמו מבצעת עבורו.

הבחנה

בתום חצי השנה הראשונה לערך ללידתו של התינוק, הוא מתחיל ביציאה מהסימביוזה. הוא פחות תלוי באמו, מתחיל לזחול, לטפס ולהזדקף והתיאום בין תנועות רגליו, פיו ועיניו הולך ומשתכלל – דבר המאפשר לו לשאוב הנאה מהעולם הסובב אותו. הוא מקפיד לשמור על קרבה לאם וחוקר את פניה וגופה, והאם חייבת להתאים את עצמה לצרכיו החדשים.

אימון

מגיל 10 עד 15 חודשים, הילד מתחיל להתרחק יותר מאמו ומתחיל ללמוד ללכת. הוא מקבל יפה גם אנשים אחרים מוכרים, לעיתים הוא כל כך שקוע בענייניו, עד שנראה שהוא שכח את קיום האם, אך מדי פעם הוא מתדלק את עצמו על ידי מגע האם.

התקרבות מחדש

שלב ההתקרבות מחדש, שנקרא גם רפרושמאן (מצרפתית, Rapprochement), מתרחש בגיל 14–24 חודשים. הילד מסוגל להתרחק מאמו, אך הוא מעדיף לחפש את קרבת האם באופן פעיל בדומה למחזר המנסה לגרום לאהובתו עניין. כעת הוא רכושני כלפיה, ונהנה מקשרים חברתיים. בהיעדר האם הוא נעשה פעלתני מאד, כנראה על מנת להגן מפני רגש העצב. שלב זה מכיל משבר, "משבר ההתקרבות מחדש", שבו הילד מבין שלא תמיד רצונותיו חופפים לאלה של אמו. העימות מתמקד לעיתים קרובות בחינוך לניקיון הסובב את השליטה בצרכים. והילד שבשלב הקודם הרגיש חלק ממערכת זוגית כל-יכולה תופס כעת את ההכרח שבפרידה הרגשית מהאם וזאת דווקא בתקופה של התמודדות עם אתגרים שלעיתים קשים מדי עבורו. הילד בקונפליקט חזק בין הצורך באוטונומיה, לבין הפחד מאובדן אהבתה של האם – מה שגורם לו להתקפי זעם ויחס אמביוולנטי כלפיה.

גיבוש העצמיות

2-3 שנים. בגיל זה התינוק מצליח להשיג אינדיבדואליות ומידה מסוימת של קביעות רגשית של האובייקט – הוא מפנים את האם באופן חיובי ויציב וכך הוא מצליח לתפקד בנפרד לאמו. ישנה אינטגרציה בין "האם הטובה" לבין "האם הרעה", על ידי תהליך ארוך ומסובך המותנה ברכישת אמון ויכולת לייצוג סמלי וביטוי מילולי. בהדרגה הוא מפתח גם ייצוג פנימי של עצמו. 
בעיות רגשיות מוסברות על ידי מהאלר כקשורות לכשל בתהליכי הסימביוזה וההיפרדות. מחד ישנם ילדים אשר לא למדו לייחד את האם על פני זר, הם רואים בה "אובייקט ניתן להחלפה". מאידך ישנן בעיות כמו פחד גדול ללכת לבית ספר, שיכולות להעיד על קושי בהתנתקות.

ביקורת

הביקורת על מהאלר נוגעת להיעדר דגש על הצד הקוגניטיבי, בניגוד חריף לתיאור שנותן ז'אן פיאז'ה לתהליכים באותה תקופה, וכן להתעלמותה מתפקידו הפעיל של הילד בתהליך זה.
הווארד שור

ראשית דרכו

שור נולד בטורונטו, אונטריו, קנדה. הוא למד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר תיכון. בשנים 1969–1972 הופיע עם הרכב בשם Lighthouse. ב־1970 היה המפיק המוזיקלי של תוכנית טלוויזיה קצרה בשם The Hart & Lorne Terrific Hour. שור כתב מוזיקה לקוסם דאג הנינג ב־Spellbound בשנת 1974. בשנים 1975–1980, היה למפיק המוזיקלי של התוכנית הנצפית סאטרדיי נייט לייב, והופיע במערכונים מוזיקליים רבים.

1979–2000

הסרט הראשון לו הלחין שור היה סרט האימה הקנדי של קרוננברג The Brood‏ (1979). בהמשך יכתוב את המוזיקה של כל סרטיו, למעט The Dead Zone‏ (1989). הסרט הראשון לו כתב שור שלא היה שייך לקרונברג היה שגעון של לילה, של מרטין סקורסזה.
במהלך 1991 כתב שור את פסקול הסרט המוערך שתיקת הכבשים, אשר ככבו בו ג'ודי פוסטר ואנתוני הופקינס, וביים ג'ונתן דמי. שור קיבל את המועמדות הראשונה שלו לפרס באפט"א בעקבות הסרט. הסרט היה לשלישי והאחרון שזכה בחמשת פרסי האוסקר העיקריים (הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר, והשחקנית הטובה ביותר). בהמשך הלחין עוד סרטים רבים שהיו להצלחה, כגון פילדלפיה, שזיכה את טום הנקס באוסקר הראשון שלו.

2001–2005

ההצלחה העיקרית של שור הגיעה בשנת 2001, עם המוזיקה שכתב לסרט שר הטבעות: אחוות הטבעת, הסרט הראשון בטרילוגיית שר הטבעות. השמועות ששור יהיה אחראי למוזיקה בסרט הפתיעה מעט, כיוון שהלחין בדרך כלל לסרטים אפלים ומפחידים, ולא לסרט בסדר גודל כזה. הסרט היה להצלחה גדולה וזיכה את שור באוסקר הראשון שלו, פרס גראמי, ומעמדות לגלובוס הזהב ובאפט"א.
ב־2003 כתב שור את המוזיקה לסרט השלישי והאחרון בטרילוגיית שר הטבעות, שר הטבעות: שיבת המלך, שהיה הסרט המצליח ביותר בטרילוגיה, והמצליח ביותר באותה שנה. שור זכה בפרס האוסקר השני שלו לפסקול של הסרט, והשלישי שלו לשיר הסיום של הסרט, Into the West, יחד עם פרן וולש ואנני לנוקס. הסרט זכה בסך הכל ל־11 פרסי אוסקר, שיא למספר פרסי האוסקר הגדול ביותר לסרט יחיד, שיא אותו הוא חולק עם בן חור (1959) וטיטאניק (1997). נוסף על כך זכה שור לפרס גלובוס הזהב הראשון שלו, פרס הגראמי השלישי והרביעי שלו. הפסקול של הסרט היה מהמצליחים ביותר אי פעם, וההצלחה הגדולה ביותר בקריירה של שור.
ב־2004 זכה בפרס גלובוס הזהב השני שלו לסרט הטייס, השני ברציפות. ב־2006 כתב לסרט השתולים, שהיה להצלחה רבה וגרף כ־4 פרסי אוסקר.

2006–היום

ב־2008 הלחין שור את הסרט ספק, שהיה מועמד לחמישה פרסי אוסקר. ב־2010 כתב שור את הפסקול של הסרט השלישי בסדרה הפופולרית דמדומים, דמדומים 3: ליקוי חמה, לאחר שקרטר בורוול ואלכסנדר דספלה כתבו את השניים הראשונים, בהתאמה. ב־2012 הלחין את הפסקול של הסרט "ההוביט: מסע בלתי צפוי", ב־2013 הלחין את הפסקול של הסרט הבא בסדרה "ההוביט: מפלתו של סמאוג" וב־2014 את הסרט "ההוביט: קרב חמשת הצבאות."
Mr. Brightside

היסטוריה

בנובמבר 2001 הקליטה הלהקה גרסת דמו של השיר יחד עם עוד שלושה שירים: "Desperate", "Replaceable" ו-"Under the Gun". ארבעת השירים הופיעו באלבום הדמו של הלהקה. גרסה זו הופיעה גם באלבום הלהיטים של הלהקה, Direct Hits. השיר, בגרסתו הסופית, מופיע גם בפסקול לסרט "החופשה". גרסת רמיקס לשיר מופיעה באלבום האוסף הראשון של הלהקה, Sawdust. רמיקס זה נכלל בסיבוב ההופעות של סולן הלהקה ברנדון פלאוורס.
השיר מתאר קנאה ופרנויה של אדם שחושד שבוגדים בו. השיר מושפע מבת זוגו לשעבר של פלאוורס שבגדה בו.
בושידו

בושידו (武士道) שמשמעותו ביפנית היא "דרכו של לוחם", הוא קוד התנהגות של הסמוראים, הלוחמים היפנים לפני תקופת מייג'י במאה ה-19.
קוד ההתנהגות, שפותח בימי הביניים במאות ה-9 עד ה-12, דורש נאמנות וכבוד עד המוות. כשהסמוראי נכשל בשמירת כבודו, הדרך היחידה להשיבו היא על ידי ביצוע "ספוקו" - התאבדות טקסית המבוצעת על ידי נעיצת חרב בבטן.
בצורתו הטהורה ביותר הבושידו דורש מההולכים בדרכו לבחון את המציאות מנקודת המבט של מותם העתידי.
הבושידו היווה גם את הבסיס הרוחני לאלו אשר ביצעו התקפות "קאמיקאזה" במהלך מלחמת העולם השנייה. מסיבה זו, לאחר כניעת יפן אסרו האמריקאים על היפנים לבצע כל סוג של אימון באמנויות לחימה ששורשיהן נעוצים בבושידו.
הספורט המודרני "קנדו" נסמך על בסיס הפילוסופיה של הבושידו, בעיקר בהתבססותו על העקרון "מכה אחת-הריגה אחת". שלא כמו אמנויות לחימה אחרות, מגע ממושך עם היריב או חבטות רבות בו נמנעות לטובת מכה אחת "נקיה" בגופו או בראשו של היריב.
סינדרום הסטודנט

סינדרום הסטודנט או תסמונת התלמיד (באנגלית: Student syndrome) מתייחסת להתמהמהות מתוכננת, כאשר, לדוגמה, סטודנט יתחיל ליישם את עצמו למשימה ברגע האחרון האפשרי לפני המועד האחרון. סינדרום הסטודנט מבטל את שולי הבטיחות הפוטנציאליים ומייצר לחץ מול משימה.  התסמונת מופעלת על ידי האדם באופן מודע או לא מודע.  על פי מקור אקדמי אחד, אדם מכניס את עצמו לסינדרום הסטודנט הוא על מנת לעורר רמת דחיפות גבוהה מספיק כדי להבטיח שכמות נכונה של מאמץ מתבצע על מנת לסיום המשימה. 
המונח משמש לתיאור סוג זה של סחבת באופן כללי, ולא רק על ידי סטודנטים, למשל בתחום הנדסת תוכנה: "מחקר ראשוני זה חוקר שלושה נושאים התנהגותיים אשר עשויים להשפיע על הפרודוקטיביות של חברי הצוות הן בפרויקט המתנהל במתודולוגיית מפל מסורתי והן ב Scrum: ניהול של מתח, השימוש בזמן פנוי (slack) ותסמונת התלמיד." 
המונח הוטבע לראשונה על ידי אליהו גולדרט בספרו שרשרת קריטית.
פרונטיר איירליינס

היסטוריה

החברה נוסדה בפברואר 1994, במטרה לנצל את המחסור בטיסות בנמל התעופה של דנוור, שנוצר לאחר סגירת בסיס חברת קונטיננטל איירליינס בשנה הקודמת. החברה החלה את פעילותה בחודש יולי של אותה השנה באמצעות מטוסי בואינג 200–737, שהופעלו בין דנוור לערים בצפון דקוטה.
בתחילת שנות ה-2000 עבר צי המטוסים של החברה חידוש, ולשירות הוכנסו מטוסי איירבוס A318, איירבוס A319, ובואינג 300–737. באותה תקופה כבר נפרסה רשת הקווים של החברה לאורך כל ארצות הברית. בשנת 2005 הוציאה החברה את מטוסי הבואינג 737 האחרונים משירות, וצי המטוסים שלה עבר להתבסס על מטוסי איירבוס בלבד.
בשנת 2008 נקלעה החברה לקשיים כלכליים, ועברה תהליך של פשיטת רגל (צ'פטר 11), במסגרתו, נרכשה החברה על ידי חברת ההחזקות "ריפבליק איירוויז". בשנת 2010 אוחדה החברה עם חברת בת אחרת של ריפליק איירוויז - "מידווסט איירליינס", בשם של פרונטיר איירליינס.
בשנת 2013 נרכשה החברה על ידי חברת האחזקות "אינדיגו פרטנרס", שהסבה את החברה לחברה לטיסות חסך.
פדרציית הכדורסל האיטלקית

פדרציית הכדורסל האיטלקית (באיטלקית: Federazione Italiana Pallacanestro או בקיצור: FIP) היא הגוף הממשלתי האחראי על הכדורסל באיטליה. הפדרצייה חברה בפדרצייה הבינלאומית של כדורסל (פיב"א).
פדרציית הכדורסל אחראית על תחרויות הכדורסל באיטליה ועל נבחרת הכדורסל הלאומית כמו גם על ליגת העל האיטלקית בכדורסל.
בראש הפדרצייה עומד נשיאה דינו מנגין, שמונה לתפקיד בפברואר 2009.
מיאמי ביץ'

דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, התגוררו בעיר 87,779 תושבים. והיו בה 67,499 משקי בית. צפיפות האוכלוסייה הייתה 4,444.5 נפש לקמ"ר.
האוכלוסייה בעיר התחלקה ל-87.4% לבנים, 4.4% שחורים, 0.3% אינדיאנים, 1.9% אסיאתים, 3.2% מגזעים אחרים ו-2.7% משני גזעים או יותר.
לאימדוטה סטראויומה

ביוגרפיה

לאחר סיום בית הספר למדה מתמטיקה באוניברסיטת לטביה בריגה וסיימה אותה בשנת 1973. היא עבדה במוסדות הממשל והתמחה בתחום הכלכלה. בשנת 1992 סיימה את עבודת הדוקטורט בתחום זה.
מ-2000 עד 2006 היא כיהנה כמזכירת המדינה של המשרד לחקלאות, ומ-2007 עד 2010 כיהנה כמזכירת המדינה של המשרד לפיתוח אזורי. לפני היבחרה לראש הממשלה כיהנה כשרת החקלאות מ-2011 עד 2014.
בשנת 2014 הייתה סטראויומה מועמדת מפלגת "האיחוד" לראשות הממשלה, עקב התפטרותו של ואלדיס דומברובסקיס (שהיה ראש הממשלה הקודם). היא זכתה עקב תמיכה של מפלגת "הרפורמה", מפלגת "הברית הלאומית" ומפלגת "איחוד הירוקים והחקלאים".
ב-7 בדצמבר 2015 התפטרה מתפקידה כראש ממשלת לטביה.
אנדרטאות גבולות גטו ורשה

אנדרטאות גבולות גטו ורשה בעיר ורשה בירת פולין היא מערכת של 22 אנדרטאות המציינת אתרים שונים לאורך התוואי שבו התמשכה חומת גטו ורשה במהלך קיומו. האנדרטאות הוקמו בשנים 2008-‏2010.

הקמת האנדרטאות

מערכת האנדרטאות הוקמה ביוזמת המכון ההיסטורי היהודי ועיריית ורשה על מנת להנציח את מקומו של הגטו, שכל חלקיו נהרסו על ידי הגרמנים. האנדרטאות הוצבו באתרים שונים לאורך תוואי חומת הגטו שנבחרו משום המשמעות שנודעה להם במהלך תקופת קיומו.
האנדרטאות נבנו במהלך שנת 2008. רובן נחנכו ב-19 בנובמבר 2008 על ידי ראש עיריית ורשה האנה גרונקייביץ-ואלץ (Hanna Gronkiewicz-Waltz). האנדרטה ה-22 נחנכה ב-27 בינואר 2010, ביום הזיכרון הבינלאומי לשואה.
האנדרטאות עוצבו על ידי אלאונורה ברגמן (Eleonora Bergman) ותומאש לץ (Tomasz Lec) ביחד עם אווה פוסטולה-קוזלובסקה (Ewa Pustoła-Kozłowska) ויאן יגיילסקי (Jan Jagielski). הקמתן מומנה על ידי עיריית ורשה ומשרד התרבות והמורשת הלאומית של פולין.

מבנה האנדרטאות

האנדרטאות הוקמו ברובן על גבי פאותיהם של כני בטון בגובה של 230 סנטימטרים, שהוקפו בריצוף. במקרים אחדים הן הוצמדו אל קירות מבנים. כולן כוללות שלושה מרכיבים כמפורט להלן.

מפת גבולות הגטו

כל אנדרטה כוללת מפת תבליט של מרכז ורשה בימי קיום הגטו, בגודל של 60X70 סנטימטרים. עליה נקבע תבליט נוסף של שטח הגטו בגבולותיו המקוריים (שהשתנו מספר פעמים במהלך שנות קיומו). מסמר מרובע על גבי תבליט הגטו בכל אנדרטה מצביע על מיקומה של אותה אנדרטה ביחס לגבולות הגטו.

סימון גבולות הגטו

על גבי הקרקע בקרבת האנדרטאות נקבעו פסי בטון ברוחב של 25 סנטימטרים, שעליהן נקבעו בברזל יצוק הכתובות MUR GETTA/GHETTO WALL 1940-1943. אלו מסמלים את המיקום המדויק של תוואי חומת הגטו.