google/wiki40b huggingface dataset:
דוד גרינברג

ביוגרפיה

למרות סרטו העלילתי היחיד כבמאי, "איריס", שלא זכה להצלחה מסחרית, השפעתו של גרינברג על היצירה הקולנועית הישראלית גדולה, הן בשל עשייתו הדוקומנטארית הייחודית בתקופת פעילותו (שנות השישים עד שנות השמונים); פעילותו כמבקר, דורות התלמידים שהעמיד בבית הספר בית צבי ובחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב וההקרנות השבועיות שהיה עורך בתל אביב של מיטב הקולנוע האירופי.
גרינברג השתייך לתנועה בקולנוע הישראלי, שמקובל לכנותה בשם "הרגישות החדשה" (את השם טבע הבמאי וההיסטוריון ג'אד נאמן) שחתרה לשחרר את הקולנוע הישראלי מקולנוע עם גוון הציוני-תעמולני בנוסח הסרט הם היו עשרה. גרינברג היה מהבולטים והראשונים שבחברי התנועה. יצירותיו חותרות לכיוון המודרניזם האירופאי, המנוגד הן ליצירה המגוייסת והן לקולנוע הישראלי הפופולרי באותה תקופה, "סרטי הבורקס". זהו קולנוע אישי יותר, נועז מבחינה צורנית.
דוגמה לכך ניתן למצוא בסרטו הדוקומנטארי מאותה תקופה של גרינברג, "מוכשר בלי ראש" העוקב באופן לאקוני, ולכן מחריד, אחרי שגרת יום במשחטת עופות. הסרט מייצר אנלוגיה חזקה בין המשחטה לחברה האנושית, מבלי לנסות להתעסק בנושאים ישראלים ציונים, ולכן חורג מהמקומי ונוגע באוניברסלי.
כמו סרט זה, כמעט כל סרטי התנועה, דוקומנטארים ועלילתיים, נוצרו בתקציבים דלים, הרחק מעיני הממסד, וצולמו בעיקר בתל אביב שאת חיי היום יום שלה תיארו, בלוקיישנים אמיתיים. רובם, כולל סרטו של דוד גרינברג "איריס", היו כישלונות מסחריים, הביקורות, לעומת זאת, כמעט תמיד התלהבו.
מלבד גרינברג ניתן למנות בין חברי התנועה במאים כמו אורי זהר, אברהם הפנר ודוד פרלוב. אריאל שוייצר כתב ספר שמוקדש כולו לתנועת הרגישות החדשה.
ב"איריס" אותו צילם דוד גורפינקל עקב גרינברג אחר מערכת יחסים יוצאת דופן בין נערה בת 16 לבין עיתונאי מתבגר בן 40 (אותו מגלם גדעון שמר) שהחליט לפתוח פרק חדש בחייו, עזב את משפחתו והחל במלאכת עריכת קובץ שירים מעיזבון אביו. העלילה מתרחשת בת"א של התקופה הסמוכה אחרי מלחמת ששת הימים. סיפור העלילה בא בהשראת איקא ישראלי, מעין סיפור ביוגרפי, ולכן ניתן לשייך גם אותו לשאר יצירותיו הדוקומנטאריות של גרינברג.
הנושא, קשר בין נערה לגבר מבוגר, היה סנסציוני באותה תקופה כמו גם העיסוק שנתפס אז כדקדנטי בהווי הבוהמה בתל אביב. את שיר הנושא כתבו אהוד מנור ודוד קריבושי.
בעקבות כישלון סרטו העלילתי התמקד גרינברג בעשייה דוקומנטארית, אבל יסודות עלילתיים חדרו גם לעשייה זו כמו בדוגמה המצוינת, הסרט "מאוריציו גוטליב", בו עוקב גרינברג אחרי דמויות אוטוביוגרפיות המופיעות בתמונה הידועה "יום כיפורים" של הציר היהודי בן המאה ה-19 מאוריציו גוטליב, ומתחקה אחריהן ואחרי הקשרים שלהן עם הציר ממש כמו בסרט בלשי. גרינברג נמנה עם חברי קבוצת "העין השלישית" שעל חבריה נמנו ז'ק קתמור, דפנה ערד, מישל אופטובסקי, אמנון סולומון ועוד.
באוגוסט 1977 הוא העלה את המופע "זהו בידור", בהשתתפותם של הכוכבים של אותה תקופה: אילי גורליצקי, ששי קשת, נירה רבינוביץ' ויונה עטרי.
בין ספריו של גרינברג ניתן למנות את "הקולנוע".
חלבון כימרי

חלבון כימרי או כימרה הוא חלבון מלאכותי שהונדס בשיטות ביולוגיה מולקולרית ממספר רצפי DNA השייכים לגנים המקודדים לחלבונים שונים, וייתכן אף שמקורם ביצורים שונים. מקור השם בכימרה מהמיתולוגיה היוונית, המתוארת כמורכבת מחלקי גוף של חיות שונות.
לחלבונים כימרים שימושים מדעיים וקליניים שונים. שימוש נפוץ ברפואה הוא נוגדנים כימרים, כמו אווסטין או הרצפטין. חלבונים אלו מורכבים מאזור קושר האנטיגן (Fab) עכברי ואזור קבוע (Fc) אנושי. על ידי שימוש בנוגדנים כימרים (או נוגדנים מואנשים) שומר הנוגדן על יכולת הקישור שלו לאנטיגן אך אינו מעורר תגובה חיסונית מצד הגוף כמו נוגדן עכברי רגיל.
מספר חסר

מספר חסר (deficient number) הוא מספר טבעי   אשר מקיים  כאשר  היא פונקציית המחלקים: סכום כל המחלקים החיוביים של , כולל  עצמו. הערך   נקרא החסרות של .
חלוקת המספרים ל"שופעים", "חסרים" ו"משוכללים" מופיעה לראשונה אצל ניקומאכוס, בסביבות שנת 100. המספרים החסרים הראשונים הם 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 13, ... .
ישנם אינסוף מספרים חסרים זוגיים ואי-זוגיים. לדוגמה, כל המספרים הראשוניים, כל החזקות של הראשוניים (עם מעריך טבעי) וכל המחלקים של מספרים חסרים או משוכללים הם מספרים חסרים.
גדי לופו

גדי לופו (באנגלית: Gadi Lupu; נולד ב-5 באוקטובר 1958) הוא משורר ישראלי שכותב שירי אהבה ושירה היסטורית, ועל העבר הצלבני והעות'מאני של העיר עכו.

ביוגרפיה

יליד עכו. בעל השכלה אקדמאית בתחום ההיסטוריה מאוניברסיטת חיפה. בלימודיו התמקד בהיסטוריה של יוון העתיקה ורומא.
כתב עד כה רומן היסטורי אחד ושלושה עשר ספרי שירה שהוקראו במהלך השנים בתוכנית "בימת שיר" של אורלי מורג בקול המוזיקה והוזכרו בעיתון הארץ, בעיתונים אחרים ובאתרים, בקבוצת השראה צפונית, המתכנסת אחת לחודש בקפה מנדרין במרכז הכרמל חיפה, ובמקורות שונים.
בשנת 2006 קיבל מלגה מקרן עמו"ס שליד לשכת נשיא המדינה.
גדי לופו נשוי לעכסה לבית נייגר, ד"ר לביולוגיה מולקולרית, ואב לשניים.

ייחודו הספרותי

בשירי אהבה וארוטיקה שחיבר מנסה גדי לופו להמשיך את דרכם של המשוררים אריה זקס ויעקב שטיינברג וליצוק לתוכם תכנים חדשים בתבניות עתיקות. את ההשראה לשיריו הוא שואב מנשים שונות ששימשו לו כמוזות במהלך חייו ומרקע היסטורי ומספרים שונים.
אחד המוטיבים המשפיעים על שירת האהבה של גדי לופו הוא מעשה שמשון המשמש כמודל על להשראה המחברת בין חלומות וחולמים, דבורים ודבש, ונשים. כל ספר הוא מעין מסע פואטי שעורך המשורר בגוף ובנפש, לתור אחר אמת נעלמת שהוא חפץ לגלותה. המוטיב השמשוני עובר כשתי וערב בספריו השונים החל מנשיקת הנחש דרך השירים לשמשון ועד יופי ודבש החולמים.
מוטיב אחר שמשפיע על שירתו הוא אישה כמוזה כמקור השראה. במוטיב זה ניכרת השפעה חזקה של תרבות יוון ורומא החל מהסיודוס והומרוס ועד לאובידיוס שכתבו את יצירותיהם בעידוד ובהשראת המוזות להן סגדו. מוטיב זה אף הוא עובר כשתי וערב בספריו השונים, החל ממתנות הלשון דרך האגם הכחול ועד ליופי ודבש החולמים.
המוטיב השלישי הוא השירים שנכתבים בעקבות הדמויות והנופים במיתולוגיה היוונית-רומית. למשל שירים על פרוטאוס, אודיסאוס, מנמוסינה, פנדורה, פלמדס, "גשם של זהב" ונהר הלתה בספרו מתנות הלשון, או הרמס, סירנות ו"מרכבות האלים" בספרו יופי, והילאס ואורפיאוס בספרו דבש החולמים.
המוטיב הרביעי – שירים שנכתבים בעקבות גיבורים היסטוריים: המלך הורדוס, נירון קיסר, גיום דה בוז'ה, טורקוואטו טאסו, קאראווג'ו וארטמיזיה ג'נטילסקי. גדי לופו מנסה להעלות מחדש לתודעה את השירה ההיסטורית  שהיא כמעט קול גווע בימינו אך קסמה בעבר לדורות רבים והיוותה מרכיב תרבותי חשוב. בשירתו ההיסטורית על עכו הצלבנית מנסה המחבר לצייר בצורה פיוטית ופלסטית את הגדולה שאפיינה את עכו כבירת הצלבנים במאה ה-13, לקראת נפילת העיר בשנת 1291, לתאר את העיר בגבול הדק שבין מציאות לדמיון ולבטא יופי – קולות שנדמו בימינו.
סלים בנאשור

קריירת מועדונים

בנאשור התחיל את הקריירה שלו בפריז סן-ז'רמן. בשנת 2001 עלה לבוגרים ונשאר במועדון עד לשנת 2005 במהלכם הושאל פעמיים בשנת 2002 למרטיג ובשנת 2003 לטרויה.
בשנת 2005 הוא עזב את פריז ועבר לויטוריה דה גימארייש הפורטוגלית, שנה לאחר מכן חתם ברובין קאזאן, ובשנת 2008 עזב את אירופה לאל-קאדסייה מכוויית.
בקיץ 2009 חתם במאלגה לשנתיים. לאחר שנה איחר המועדון לרשום אותו בהתאחדות ומשום כך נאלץ לעזוב את המועדון. ב-21 בינואר 2011, הוא חזר לפורטוגל וחתם במאריטימו.
ב-16 ביוני 2012, בנאשור חתם על חוזה לשנתיים עם המועדון הקפריסאי אפואל ניקוסיה. ב-23 באוגוסט 2012, הוא כבש את השער הראשון שלו באפואל נגד נפטצ'י באקו במסגרת מוקדמות הליגה האירופית במשחק שהסתיים בתיקו 1-1. בהמשך זכה עם המועדון בשתי האליפויות, בסוף עונת 2013/2014 עזב את הקבוצה. ב-28 ביולי 2015 חתם במומביי סיטי ההודית.

קרייה בינלאומית

בשנת 2002 זומן בנאשור לסגל נבחרת תוניסיה לקראת גביע אפריקה לאומות 2002 מאחר שלבנאשור שורשים תוניסאים. בנאשור היה עם הנבחרת גם במונדיאל 2002, גביע אפריקה לאומות 2004 בו זכתה תוניסיה, גביע הקונפדרציות 2005 ומונדיאל 2006. בשנת 2010 פרש מהנבחרת אחרי שצבר 44 הופעות וכבש 2 שערים.
פרווה (כשרות)

פַּרְוֶה (ביידיש: פאַרעווע, פאַרעוו),  סתמי או כשר למאכלי בשר או חלב, הוא מונח בתחום הכשרות ומשמעו: לא חלבי ולא בשרי, כלומר - מאכל או משקה שאינו מכיל מרכיבי בשר בהמה, בשר עוף, או חלב ומוצריו, ולכן מותר לאוכלם יחד עם בשר או עם חלב, מבלי לעבור על איסור אכילת בשר בחלב. המילה "פרווה" הושאלה גם כביטוי בעברית המדוברת, במשמעות- לא לכאן ולא לכאן.

מקור המונח

המילה פרווה מקורה ביידיש במילים פאַרעווע ופאַרעוו, וגזרונה אינו ברור. יש ששיערו שמקורה הראשוני באחת מהשפות הסלאביות.
ועד הלשון העברית כלל את החלופה העברית "סתמי" במילון כלכלת הבית שיצא לאור בשנת תרצ"ח (1938), אך השימוש בו לא נפוץ.
"כשר למאכלי בשר וחלב" הוא מונח המצוין לעיתים קרובות על אריזות מזון, ומשמעו היתר לאכילה יחד עם בשר או עם חלב. עם זאת משמעותו אינה זהה לחלוטין למונח "פרווה", שכן יש המגדירים כפרווה גם מאכלים שמעיקר הדין אינם בשריים או חלביים, אך אינם מותרים באכילה עם בשר או עם חלב משום מראית עין או מאכלים שאינם בשריים או חלביים אך מחמירים בהם לכתחילה כמפורט להלן.

כללים הלכתיים


מאכלי פרווה כוללים כל מזון שאין מקורו מן החי, וכן דגים, ביצים גמורות ודבש דבורים. אף חלב אישה (חלב אם) נחשב כפרווה, עם זאת נאסר לבשל או לאכול אותו ביחד עם בשר משום מראית עין. בניגוד למאכלי חלב, אם נפל חלב אם לתוך התבשיל הוא בטל גם בפחות משישים, ואין חובת המתנה בין אכילת בשר ושתייתו. 
קיימים כללים הלכתיים באשר למאכלי פרווה שנאפו או התבשלו בכלי בשרי או חלבי. במקרים מסוימים אף שהמאכל עצמו מוגדר כפרווה גם לאחר הבישול, נאסר לכתחילה לאכול אותו יחד עם בשר או חלב משום החשש לספיחת טעם ממה שנותר בלוע בדפנות הכלי מהבישול הקודם. המונח המקובל למאכלים אלה הוא "בחזקת בשרי" או "בחזקת חלבי".
רק כלבים רצים חופשי

תקציר העלילה

אוּרי (ליאור אשכנזי) הוא עורך דין תל אביבי מצליח אשר נקרא במפתיע למילואים כקצין ביחידה מובחרת על מנת לקחת חלק בלחימה ביהודה ושומרון. במהלך הפעילות, לאחר שנהרגים שלושה מאנשי היחידה, יורה מפקדה היחידה וחברו הטוב, נדב (יפתח קליין), בשני מחבלים שנכנעו ובילד פלשתינאי. בעוד אורי נדרש להעיד במשפט כנגד חברו, אשתו של אורי, תלמה (איילת זורר), עובדת סוציאלית המנסה לסייע למשפחת סיטון (נטע גרטי ויגאל עדיקא), עוברת אונס אלים על ידי חבורת עבריינים, ומתאבדת. אורי מחליט לנקום את מותה.
OEM

OEM (ראשי תיבות באנגלית של: Original equipment manufacturer - יצרן ציוד מקורי) הוא מונח המשמש בתחומי ייצור שונים, ומתאר יצרן המייצר מוצר או חלק הנרכש על ידי חברה אחרת ונמכר תחת שם המותג שלה. המונח משמש בתעשיית הרכב, בתעשיית המחשוב, הסלולר ועוד.
בתעשיית הרכב תיתכן משמעות מעט שונה ל-OEM ‏(כקיצור ל-Original equipment from manufacturer). במשמעות זו, הכוונה היא לחלק חילוף שיוצר על ידי היצרן המקורי של הרכב. עם זאת, בתעשייה זו ייתכן תחום אפור בהגדרת המונח כיוון שיצרני חלקים תחליפיים נוטים גם הם לסמן את תוצרתם ב-OEM על מנת לציין שהחלק זהה לחלוטין לחלק שיוצר על ידי היצרן המקורי.
גם בענפי הקמעונאות והמכירות השונים מוכר המונח היצרני, אולם בענפים אלו אין מדובר בציוד או חלקי חילוף, אלא המונח בא לתאר "מוצר מדבקה" (מוצר המיוצר תחת שם המשווק, הקמעונאי, המדביק עליו סימני מותג ושם) או כ"מותג פרטי" (Private label - מותג צריכה, ביגוד, מזון או משקאות, הנמכר מטעם ותחת שם החברה, הקמעונאי, המפיץ, היבואן או המשווק - המיוצר למענה ועבורה על ידי חברה יצרנית, בייצור ייעודי לא ממותג).

מחיצת OEM

במחשבים, מחיצת OEM היא מחיצה נסתרת בדיסק הקשיח המתקבלת ביחד עם המחשב מהיצרן, ומכילה את מערכת ההפעלה האמורה להיות מותקנת במחשב, לעיתים קיים יתרון במחיצה זו בשל אפשרויות השחזור הקימות בה. גישה אל מחיצה זו מבוצעת באמצעות מקשים מיוחדים המשתנים ממחשב למחשב.
סטניסלב סקלסקי

ביוגרפיה

סטניסלב סקלסקי נולד ב-27 בנובמבר 1915 בקודימה, מחוז פודוליה, האימפריה הרוסית (כיום חלק מאוקראינה). לאחר שסיים קורס טיס בשנת 1938 שובץ בטייסת הקרב ה-142. ב-1 בספטמבר 1939 תקף מטוס סיור גרמני מדגם הנשל Hs-126, אך את הפלת המטוס רשם דווקא חברו לטייסת. סקלסקי נחת ליד המטוס שהופל, עזר לחבוש את הטייסים וארגן את לקיחתם לבית חולים צבאי. כבר ב-16 בספטמבר סקלסקי זכה להיקרא "אלוף הפלות" - הוא הצליח להפיל 6 מטוסים גרמנים, ומבין כל טייסי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה הוא הראשון שקטף את התואר. 
לפי דיווחיו הפיל עד לפרק זמן זה מטוס יונקרס Ju 86, שני מטוסי דורניר Do 17, מטוס יונקרס Ju 87, שני מטוסי הנשל Hs-126 והפלה משותפת של מטוס נוסף מדגם זה. זמן קצר לאחר מכן, עזב את פולין יחד עם טייסי קרב פולנים נוספים לרומניה, ואז דרך ביירות  נכנס לשטחה של צרפת. משם המשיך לעבר בריטניה והצטרף לחיל האוויר המלכותי הבריטי.
באוגוסט 1940 סגן סקלסקי שובץ בטייסת הקרב ה-501 של חיל האוויר המלכותי. מ-30 באוגוסט עד 2 בספטמבר 1940 הפיל מפציץ היינקל He 111 ושלושה מטוסי מסרשמיט Bf 109. ב-5 בספטמבר הופל לראשונה ממטוסו. סבל מכוויות עזות שהובילו לאשפוזו במשך שישה שבועות, אך הוא חזר לטייסת כבר באוקטובר 1940. במהלך הקרב על בריטניה, זקף לזכותו ארבע הפלות נוספות והפלה אחת נוספת משותפת.
במרץ 1941 שובץ בטייסת 306 של החיל הפולני, וחג במעגלים מעל צרפת כדי למשוך את תשומת לבם של הגרמנים. ב-1 במרץ 1942 נהיה למפקד הטייסת ה-316 של פולין. ב-29 באפריל 1942, סרן סקלסקי מונה לתפקיד מפקד טייסת 317 של פולין למשך חמישה חודשים. מנובמבר 1942 שימש כמדריך טיס קרבי ביחידה 58.
באוקטובר 1942 קיבל פיקוד על טייסת שהורכבה כולה מטייסים ומתנדבים פולנים שכונתה "הקרקס של סקלסקי". הטייסים הפולנים הגיעו לשדה תעופה בקרבת טריפולי וחברו לטייסת 145 של חיל האוויר המלכותי. טייסתו של סקלסקי לקחה חלק בקרבות מעל טריפוליטניה וסיציליה. ב-6 במאי 1943 הטייסת לחמה את מלחמתה האחרונה ופורקה עם סיום המערכה בצפון אפריקה.
במהלך החודשיים בהן פעלה הטייסת, הטייסים הפולנים הצליחו להפיל 26 מטוסים גרמנים ואיטלקים. סרן סקלסקי הצליח להפיל ארבעה מטוסים, ואילו סגן בטייסת שלו הצליח להפיל חמישה מטוסים.
סקלסקי קודם ומונה למפקד טייסת 601 של חיל האוויר המלכותי, הייתה זו הפעם הראשונה בה טייס פולני קיבל פיקוד על טייסת של צבא אחר. לקח חלק בקרבות של פלישת בעלות הברית לסיציליה ושל פלישת בעלות הברית לאיטליה. מדצמבר 1943 עד אפריל 1944 סקלסקי פיקד על כנף 131 של חיל האוויר הפולני. ב-24 ביוני 1944 רשם שתי הפלות נוספות מעל רואן. 
מתוקף תפקידו, היה עליו לצאת למשלחת לארצות הברית בספטמבר 1944 ועל כן חזר לאירופה בפברואר 1945.
לאחר המלחמה חזר לפולין בשנת 1947 והצטרף לחיל האוויר של צבא פולין. בשנת 1948 נעצר באשמת שווא של ריגול. הוא נידון למוות, וחיכה להוצאתו להורג במשך שלוש שנים, אך אז "הומתק" הדין והוא נשלח למאסר עולם בכלא.
עם סיום הסטליניזם בפולין, הוא שוחרר ממאסר בשנת 1956, עבר שיקום והורשה לחזור לשורות הצבא. שירת במספר תפקידים במטה הכללי של חיל האוויר הפולני. על זכרונותיו מימי המלחמה חיבר ספר בשנת 1957 בשם "צלבים שחורים מעל פולין". ב-15 בספטמבר 1988 קודם לדרגת בריגדיר גנרל. בשנת 1990 נפגש עם הטיס הגרמני שהציל בימיה הראשונים של המלחמה. 
סטניסלב סקלסקי נפטר בוורשה ב-12 בנובמבר 2004.
יהושע דב בנינסון

ביוגרפיה

נולד בשנת 1846 בבוריסוב שבפלך מינסק שברוסיה (כיום בבלארוס) לחיים יצחק ובילה בנינסון. בצעירותו למד בישיבת וולוז'ין. בהיותו בן שבע עשרה נישא ליהודית לוין, בת הרב מרדכי לוין, ששימש ראש ישיבה במינסק. לאחר נישואיו מתו אביו ואמו ביום אחד במגפת טיפוס. אחותו הצעירה חסיה הייתה אז כבת שש. בנינסון מכר את בית הוריו ועקר עם כל משפחתו למינסק. למד עברית ומתמטיקה, ולאחר מכן עבד כמנהל חשבונות בבנק לוריא במינסק. כעבור זמן התמנה למנהל הבנק. 
באותה תקופה דגל ברעיון הסוציאליסטי, אולם הפרעות שנערכו ביהודי דרום-מערב האימפריה הרוסית בשנת 1881 חוללו אצלו תפנית אידאולוגית והוא נעשה ציוני נלהב. ביתו שימש מרכז לתנועת חיבת ציון במינסק וסביבתה. היה מחברי "אגודת האלף" וממייסדי אגודת "קיבוץ נדחי ישראל", שרבים מחבריה עלו לארץ ישראל והצטרפו לביל"ויים.
בשנת תרמ"ג (1883) עלתה לארץ ישראל אחותו חסיה, שנישאה לביל"ויי יהודה אידל צלליכין. בשנת תרמ"ה (1885) עלתה בתו לאה, שנישאה לביל"ויי צבי הורביץ. בשנת תרנ"א (1891) ביקר ביננסון בארץ ישראל כשליח של "אגודת האלף" ו"קיבוץ נדחי ישראל". הוא סייר בגדרה, שהייתה אז בראשית ימיה, וכן בעמק יזרעאל ובגליל. את בניו חיים יצחק ועמנואל שלח ממינסק ללמוד בבית הספר מקוה ישראל. 
בשנת תרס"ו (1906) חיסל את עסקיו ועלה לארץ ישראל עם כל משפחתו. הוא השתקע בראשון לציון ועבד בניהול האדמיניסטריבי של היקב. בין השנים תרע"ב-תרע"ז (1912–1917) היה חבר ועד המושבה. שינה את שם משפחתו ל"בן נון" והיה חותם בשם "יהושע בן נון".
בשנת תרע"ד (1914), לאחר מות אשתו, עבר לתל אביב. היה מקורב לראשי העיר ופרנסיה ובהם חיים נחמן ביאליק. 
נפטר בשנת 1931, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.
משטח יבשתי

היווצרות

לאחר שמסתיימת בניית השילד באמצעות אורוגנזה והוא חדל מלהתרומם, מתפתח בחלקו העליון מישור גידוע. מישור זה הוא תוצר סופי של סחיפה החלה על השילד בתנאים של ים רדוד. הסחיפה האיטית גודעת את הרכסים שהתהוו בשילד בשלבי היווצרותו, ומותירה פני שטח ישרים.
במישור הגידוע נחשפת התשתית הקריסטלינית של השילד המורכבת מסלעי יסוד וסלעים מותמרים. בהמשך השהייה בים הרדוד מצטברים על מישור הגידוע משקעים המצטברים לשכבות סלעי משקע.
משטח כזה החל להיווצר לקראת סוף הקמבריון בשילד הערבו-נובי, ועליו הורבדו במהלך הזמן סלעי משקע. משקעים קמבריים אלה נוצרו כנראה על ידי קרחון יבשתי נרחב, וכיום הם מוסרים בחלקם באמצעות סחיפה וחושפים את סלעי התשתית.

מאפיינים

בדומה לשילדים, גם המשטחים היבשתיים הם אזורי קרום יציבים מבחינה טקטונית ובעלי תבליט טופוגרפי שטוח למדי. משטחים אלה חסרי כיסוי משקעי או שהם מורכבים מכיסוי משקעי מועט שאינו עולה על קילומטרים ספורים. בסלעי המשקע המצויים על משטחים יבשתיים לא חל מעוות וגילם נע בדרך-כלל מהפרקמבריון ועד הקנוזואיקון. למשטחים היבשתיים מאפיינים סייסמיים דומים לאלה של שילד.
משטחים יבשתיים מרכיבים כ-35% מנפח הקרום ואת מרבית שטחו החשוף. המשטח הגדול ביותר מצוי בשטחה של אירואסיה ומשתרע על חלק גדול משטחה. משטח גדול נוסף הוא "אגן ויליסטון" (Williston basin) במרכזה של אמריקה הצפונית ובשוליו המערביים של השילד הקנדי.
אייר בוקרשט

היסטוריה

חברת התעופה הוקמה ב-2010, כשהטיסה הראשונה יצאה מקלוז' לאנטליה ב-3 ביולי.
קתרין מקינלי

ביוגרפיה

מקינלי קיבלה תואר ראשון במדעי המחשב והנדסה מאוניברסיטת רייס בטקסס ב-1985. לאחר מכן המשיכה לתואר שני ב-1990 ותואר דוקטור ב-1992 באותה אוניברסיטה, בעבודה משותפת עם קן קנדי.
ב-1993 החלה להרצות בפקולטת מדעי המחשב באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט, וקודמה לדרגת פרופסור חבר ב-1999. ב-2001 עברה לאוניברסיטת טקסס באוסטין וב-2010 קודמה לדרגת פרופסור במדעי המחשב. במאי 2011 הצטרפה לחברת מיקרוסופט מחקר כחוקרת ראשית.
החל מהעשור השני של המאה ה-21 עוסקת מקינלי בפיתוח מהדרים שמאפשרים למתכנתים להשתמש בשפות תכנות עיליות ושפות חדישות מבלי לאבד משאבי כוח על ידי שימוש במעבדים חד-ליבה ומרובי-ליבה, עם דגש על היררכיית וניהול זיכרון.
מקינלי חברה בוועידת DARPA ISAT ובוועדת CRA מ-2012, במרכז להערכת חקר המחשוב CERP-CRA מ-2013, ב-IEEE Micro top-picks מ-2014. השתתפה בוועידות ASPLOS 2014 ו-MICRO 2013. כיהנה כראש הוועידות ASPLOS 2004, PACT 2005, PLDI 2007, ISMM 2012, CGO 2013. כן שימשה כעוזרת עורך ACM Transactions on Programing Languages Systems (‏TOPLAS) בשנים 2008–2011. חברה באיגודים ACM ו-IEEE.
ב-14 בפברואר 2013 העידה מקינלי בשם חברת מיקרוסופט יחד עם אד לאזוסקה (UW) וקלי גאית'ר (מרכז מחשוב מתקדם של טקסס) בתת-ועדת המחקר והוראת המדעים של ועדת המדע, חלל וטכנולוגיה של בית הנבחרים של ארצות הברית, בנוגע ליצירתיות בטכנולוגיית המידע. העדות התמקדה במערכת האקולוגית האקדמית, תעשייתית וממשלתית אשר מנהיגה חידושים בענף טכנולוגיית מידע (IT); הצורך בהשקעות בתחומי עניין מסוימים כגון Big Data, פרטיות, מערכות מאובטחות וביצועי מחשוב; והצורך בהגדלת הגיוון והגדלת מספר העובדים האמריקאים כדי לקדם יצירתיות ולעמוד בדרישות המחשוב.
ב-2006 הוענק לה תואר מדען מובחר מטעם ACM. ב-2011 הוענק לה תואר ACM SIGPLAN על שירות יוצא דופן. כן הוענקו לה פרס NSF Carreer, חמישה פרסי IBM פקולטיים על מאמרים טובים ביותר, ופרס C-ACM על מחקר בולט. ב-2012 זכתה בפרס על השפעה מרבית של עבודתה משנת 2002 מטעם OOPSLA. ב-2012 זכתה גם בפרס SIGPLAN Programming Languages Award בשל תרומתה ל-Jikes RVM. כן זכתה ב-2012 בפרס IEEE Micro.
מקינלי נשואה לסקוטי סטרהאן ואם לשלושה ילדים.
סמובר

סמובר (ברוסית: Самовар) הוא כלי רוסי מסורתי להרתחת מים.
ברוסיה היה נפוץ סמובר עם שפופרת חימום בתוכו, המוסקת בפחמים, ובקצהו התחתון ברז, ששימש להכנת תה ומשקאות חמים אחרים. מרוסיה הגיע המתקן לארץ ישראל.
כיום כלים שמעוצבים כמו סמובר מסורתי עדיין נפוצים ברוסיה, אך ברובם פועלים על חשמל.
דמי משמרת

דמי משמרת הוא כינוי נפוץ לעמלה שנגבית על ידי בנק על ניהול תיק השקעות, שהחל משנת 2000 נקראת "דמי ניהול חשבון ניירות ערך". שם העמלה הוא שריד היסטורי לתקופה בה בנקים שמרו על ניירות ערך פיזיים בכספת והעמלה היוותה תשלום על שירות השמירה. הכינוי "דמי משמרת" עדיין בשימוש רחב, אולי מכיוון שדמי ניהול הם מונח רחב. עמלה זו ניתנת למשא ומתן ולפי מחקר של בנק ישראל מ-2015 קיימים פערים משמעותיים בין דמי המשמרת הנקובים בתעריפון הבנק לבין אלו המשולמים בפועל על ידי לקוחות הבנק.
ישיבת תל אביב

ישיבת תל אביב הייתה ישיבה לגילאי 10-14 שהוקמה על ידי הרב שלמה הכהן אהרונסון. הישיבה התייחדה כישיבה הראשונה בארץ ישראל בה שפת ההוראה הייתה עברית ושבה שילבו לימודי חול עם לימודי הקודש. הישיבה הייתה למודל להקמת כיתות ישיבתיות בתוך החינוך הממלכתי דתי.

היסטוריה

ישיבת תל אביב הוקמה על ידי הרב שלמה אהרנסון והרב זאב גולד ואגודת "תורה" שליד בית הכנסת הגדול של תל אביב. בשנים 1927-1928 למדו בישיבה כ-33 תלמידים בשלוש כיתות. בימי הרב אהרנסון והרב עמיאל נקבעה שבת פרשת נשא כשבת לאיסוף כספים עבור הישיבה, שבה כל התרומות של העולים לתורה נתרמו לישיבה.
כשנתמנה הרב עמיאל לרבה של תל אביב הוא ביקש להרחיב את הישיבה לכלול כיתות יותר גבוהות, אולם הנהלת הישיבה חששה לקחת על עצמה עול כזה וישיבת היישוב החדש הוקמה כמוסד נפרד. בשנת 1939 הוחלט על איחוד ישיבת תל אביב עם ישיבת היישוב החדש וישיבת תל אביב הייתה לסניף של ישיבת היישוב החדש. בשנת 1939 למדו בישיבה כ-110 תלמידים בארבע כיתות, שלכל אחת הייתה ר"מ. כן היו שישה מורים ללימודי חול במשרה חלקית. בשנות ה-60 הייתה ישיבת תל אביב בית ספר על אזורי בתוך החינוך הממלכתי דתי. הלימודים בה נמשכו מ-7 בבוקר על 5 אחר הצהריים, חמש שעות לימוד בבוקר במקצועות קודש ו-4 שעות אחר הצהריים בלימודי חול. בשנות ה-60 הובא הישיבה כדגם להקמת כיתות ישיבתיות בתוך החינוך הממלכתי דתי.

מבנה הישיבה

הלימודים בישיבה התקיימו בבית הכנסת הגדול ברחוב אלנבי. בשנות ה-30 נתקבל מגרש להקמת מבנה לבית הספר ברחוב טרומפלדור בצמוד לבית הכנסת "נחלת יצחק". בעקבות פטירתו של הרב אהרנסון הוחלט שהמבנה ייקרא על שמו. ב-15 במרץ 1936 הונח אבן פינה למבנה. במהלך שנות ה-30 הוקם שלד על המגרש, אולם בהיעדר אמצעים לסיימו הוא נשאר נטוש עד שנחנכה קומה אחת במרץ 1941 והלימודים הועברו לבניין החדש וישיבת היישוב החדש עברה לבית הכנסת הגדול.
בשנות ה-60 השתכן בבניין של הישיבה כולל "שבט מיהודה" של הרב אונטרמן. לימים עברה ישיבת תל אביב למבנה צמוד לישיבת היישוב החדש. במבנה ברחוב טרומפלדור שוכן בית ספר של רשת החינוך אנקורי.

צוות הישיבה

בשנת 1927 עמד בראש הישיבה הרב מאיר בן הרב אלחנן ברלין שהיה לפני כן רב קהילה ברוסיה, המשגיח היה הרב ברקובסקי וכר"מים כיהנו פרידמן וכרמלי. 
בשנות ה-40 עמד בראש הישיבה הרב דב כץ ולצדו לימדו הרב דב לאפין והרב אריה פאריז. בשנות ה-60 עמד הרב פריז בראש הישיבה.
תקרית דווימה

תקרית דווימה היא תקרית גבול שהתרחשה ב-10 בספטמבר 1956 בסמוך לקו הירוק באזור חורבות דווימה. כוח של חיילי צה"ל שהתאמן באזור הותקף בידי כוח של הלגיון הערבי. שישה מחיילי צה"ל נהרגו במקום, וכעבור ימים אחדים מת מפצעיו חייל נוסף.
הכוח הירדני ישב ברכס ששלט על השטח, ובשעות הצהריים תקף באש מרגמות ומקלעים את הכוח הישראלי, שהיה מצויד בנשק קל בלבד. היחידה הישראלית נסוגה, אך הותירה את חלליה בשטח. גופות החללים נגררו על ידי הירדנים אל הגדה המערבית ועברו התעללות. בשעות הערב של אותו יום הוחזרו הגופות לישראל. מרבית ההרוגים היו סטודנטים באוניברסיטה העברית שהיו בשירות מילואים.
גרסת הירדנים הייתה שהכוח הישראלי חצה את הגבול בסמוך לכפר אידנא, ולכן הכוח הירדני פתח באש. גרסה זו נדחתה על ידי ועדת שביתת הנשק, שקבעה שירדן אחראית לתקרית.
בתגובה לתקיפה הירדנית ערכה ישראל פעולת תגמול - מבצע יהונתן, שנערך ב-11 בספטמבר 1956 ובו פשט גדוד צנחנים על בניין המשטרה הירדנית בא-רהווה, בדרום הר חברון על כביש חברון-באר שבע ליד הקו הירוק, פוצץ את הבניין וגרם לכ-20 הרוגים ירדנים.
הרמן שוורץ

ביוגרפיה

שוורץ נולד בעיר הרמסדורף (כיום חלק מפולין). הוא נישא למארי קומר, בתו של המתמטיקאי ארנסט קומר ולזוג נולדו שישה ילדים.
את לימודיו החל דווקא בתחום הכימיה בעיר ברלין, אך קומר והמתמטיקאי קארל ויירשטראס שכנעו אותו להסב את לימודיו למתמטיקה. בין השנים 1867 ל-1869 עבד שוורץ באוניברסיטת האלה, ולאחר מכן בציריך. החל משנת 1875 עבד באוניברסיטת גטינגן, שם עסק בתחומים אנליזה מרוכבת, גאומטריה דיפרנציאלית וחשבון וריאציות. 
ב-1892 הצטרף כפרופסור לאוניברסיטת ברלין וכחבר באקדמיה למדעים של ברלין. בין תלמידיו המפורסמים: ליאופולד פייר וארנסט צרמלו.
נפטר בברלין ב-1921.
על שמו נקרא אי-שוויון קושי-שוורץ.