google/wiki40b huggingface dataset:
חנן אילתי

חנן אילתי (קלנבורט) (‏ 1910 –  1992), סופר עברי. ביידיש נכתב שמו קלענבורט, וכינוי נכתב איאלטי.

תולדותיו ויצירתו

חנן אילתי (קלנבורט) נולד בסופוצ'קיניה שבבלארוס. את הלשון העברית ספג בביתו ובבית הספר. בעת מלחמת העולם הראשונה ברחה המשפחה לרוסיה, וחנן למד בבית ספר רוסי. בשנת 1918 חזר לסופוצקין, למד בישיבה בגרודנה, ושנתיים בגימנסיה עברית בעיר ביאליסטוק. בשנת 1928 סיים את לימודיו והתכונן לעלות ארצה.
עלה לארץ ישראל בשנת 1929, בעקבות אחיו הגדול יהודה, שהיה ממייסדי קיבוץ איילת השחר. יהודה שינה את שם המשפחה לאילתי וחנן - חונקה - הצעיר קיבל את השם. היה בתנועת "השומר הצעיר" ובמסגרתה הצטרף לקיבוץ "בנימינה", לימים גן שמואל ועין שמר.
בארץ ישראל נתפס לרעיונות המהפכניים של המפלגה הקומוניסטית הפלסטינית, פק"פ, השתתף בכמה פעולות טרור שלה, נחשד ונרדף על ידי הבולשת הבריטית, ונמלט מישראל לפריז בשנת 1933. שם הצטרף לחוגי השמאל היידישאי, וכתב בעיתונות השמאל היהודי.
בשנת 1936 התנדב למלחמת ספרד, קודם כעיתונאי יידיש, ואחר כך כלוחם. לחם בחזיתות השונות עד כניעת הבריגדות הבינלאומיות ופינויין. בצבא הרפובליקאי עלה בדרגה עד למפקד של גדוד מתנדבים יהודים ופולנים. היה גם עיתונאי צבאי ופרסם כתבות ממלחמת ספרד בעיתוני יידיש בעולם.
בחודש יוני 1940, עם הכיבוש הנאצי ברח אילתי לצרפת הכבושה. שם נכלא לזמן קצר במחנה מעצר. ידידיו הקומוניסטים בצרפת וספרד סייעו לו לברוח מאירופה למונטוידאו, אורוגוואי שבדרום אמריקה. שם המשיך בכתיבת ספריו ביידיש ומאמריו בעיתונות היהודית. משנת 1946 עד מותו ישב בניו יורק.
ספרו העברי הראשון של חנן אילתי, "במחילות", רומן מחיי החלוצים, יצא בשנת תרצ"ד 1934. הספר עורר בשעתו עניין, כיוון שנידונו בו, בגילוי לב, יחסי המין בין צעירי החלוצים. חנן אילתי פרסם גם סיפורים עבריים קצרים בירחון "מולד". וכן כתב ביידיש. יצירותיו נתפרסמו בכל רחבי התפוצות, במונטוידאו ובבואנוס איירס, בפריז ובטורונטו, במונטריאול ובמקסיקו, בווילנה ובוורשה.
ספריו תורגמו לספרדית ולאנגלית, ומהן שוב לאחר שנים, לעברית. חנן אילתי נפטר בניו יורק בשנת 1988, וזכה להיכנס לאחד הרומנים של יוסל בירשטיין, בספרו "פנים בענן", בדמותו של סופר יידיש מזדקן. במותו היה בן 81.
לאחר מותו, נדפס בשנת 1997, ויצא לאור, קובץ סיפוריו האחרונים, באנגלית, על ידי בנו וכלתו. הספר נדפס במונטגומרי, במדינת אלבמה שבארצות הברית. הספר אינו מצוי בקטלוג של בית הספרים הלאומי.
עם העלאת היומון "דבר" לרשת, נמצא שחנן אילתי ניסה לחזור אל העיתונות העברית, בראשית שנות החמישים. הוא פרסם ב"דבר" כמה רשימות מסע מאירופה ההרוסה שלאחר מלחמת העולם השנייה. בעיקר מגרמניה, מולדתה של אשתו.
חסידת מגווארי

מאפיינים

גובהה של חסידה זו 97–120 ס"מ ומוטת כנפיה 150–180 ס"מ. משקלה מגיע ל-3.5-4 ק"ג בממוצע. החסידה בעלת נוצות לבנות עם קצוות שחורים בכנפיים והזנב. היא בעלת עיניים צהובות וסביבם עור אדום, המקור אפור ארוך ומעט מעוקל ורגליים אדומות.
החסידה חיה בחלקים הצפוניים של ונצואלה, צפון קולומביה, גויאנה, מזרח בוליביה, ברזיל (לא כולל את אגן האמזונאס), פרגוואי, אורוגוואי וצפון ארגנטינה. ייתכן שהיא נמצאת גם באי טרינידד. החסידה חיה בערבות, ביצות, מקווי מים רדודים וסוואנות לחות ואינה מצויה ביערות. היא בולטת בעיקר בשטחי הלוס יאנוס של צפון ונצואלה ונפוצה גם בביצות הפנטנאל.
החסידה ניזונה מדגים שונים, חסרי חוליות כמו חרקים, סרטנים ושלשולים, דוחיים, נחשים, לטאות, מכרסמים קטנים וביצי עופות. היא מחפשת מזון במים הרדודים ונועלת את מקורה על טרף שנתפס. לעיתים היא עושה שיטה זו בצוות. באזורים יבשים החסידות אוכלות גם נבלות וצואה ולעיתים גם יחטפו מזון לעופות אחרים.
החסידה היא ציפור מונוגמית המקננת על הקרקע.
פרץ וזרח

פֶּרֶץ וְזָרַח הם דמויות תנ"כיות, בניו התאומים של יהודה מתמר כלתו, בעקבות מעשה יהודה ותמר. כנאמר בספר דברי הימים א', פרק ב':
וְתָמָר, כַּלָּתוֹ, יָלְדָה לּוֹ, אֶת-פֶּרֶץ וְאֶת-זָרַח; כָּל-בְּנֵי יְהוּדָה, חֲמִשָּׁה.
פרץ זכה לשמו לאחר שזרח, הוציא את ידו מהרחם, והמיילדת קשרה עליה חוט שני, כאשר זרח החזיר את ידו, ואחיו יצא, אמרה לו המילדת: "מה פרצת עליך פרץ?". (בראשית, ל"ח, כ"ט).
לפי ספרות חז"ל, הם נולדו בשנת ב'רכ"ח.
הרמב"ן, בפירושו לסיפור לידת התאומים, מביא מדבריו של רבי נחוניא בן הקנה, המספר כי פרץ מייצג את הלבנה, הנפרצת ונחסרת לעיתים, וזרח את החמה, הזורחת. לפי פרשנות זו, זרח ופרץ מייצגים שני כוחות הפעילים תמיד בתוך העם היהודי, הכוח היציב והקבוע של זרח מול הכוח התוסס והפעיל, המחפש מאבק מתמיד, המיוצג בידי פרץ.
פרץ הוא אביו של חצרון והוא הראשון בשושלת רבת דורות המוליכה, לפי ספר דברי הימים וסוף מגילת רות, מיהודה אל דוד המלך. 
בניו של זרח הם זמרי, איתן, הימן, כלכל ודרע, ונכדו מאיתן הוא עזריה.
הדמות המוכרת ביותר שיצאה מזרח היא עכן שהעז למעול בחרם שהטיל יהושע לאחר כיבוש יריחו. על-פי המדרש התנגד שבט יהודה כולו להסגרת עכן בידי יהושע, ורק לאחר הפצרות רבות של יהושע כלפי זקני השבט, עכן הסגיר את עצמו.
קבוע הגזים

משוואת הגז האידיאלי

קבוע הגזים מופיע במשוואת המצב הפשוטה של גז אידיאלי, המשוואה מתארת יחס ישר הקיים בין לחץ הגז לבין הטמפרטורה שלו, ויחס הפוך בין הלחץ לנפח. הקבוע R הוא מקדם היחס במשוואה זו.
משוואת המצב הפשוטה של גז אידיאלי נראית כך:
כאשר   הוא הלחץ,  הטמפרטורה,  הנפח, ו  מספר המולים של הגז. 
מהמשוואה מתחייב כי שיהיו ל R יחידות של אנרגיה למול למעלה.
ממשלת ישראל השמינית

הקמת הממשלה

לאחר התפטרותו מממשלת ישראל השביעית, בן-גוריון החליט להרכיב ממשלה חדשה, שנתמכה על ידי מפא"י, המפד"ל, מפ"ם, אחדות העבודה, המפלגה הפרוגרסיבית והמפלגות הערביות. סך הכל תמכו בממשלה 80 חברי כנסת.

סיום כהונת הממשלה

המפד"ל פרשה מהממשלה ב-1 ביולי 1958 עקב המחלוקת על רישום יהודים בתעודת הזהות, לאחר ששר הפנים ישראל בר יהודה הוציא הנחיה לרשום כיהודי כל מי שמצהיר על יהדותו, ללא התייחסות הלכתית. בן-גוריון התפטר ב-5 ביולי 1959, אחרי שמפ"ם ואחדות העבודה הצביעו נגד החלטת הממשלה למכור נשק לגרמניה המערבית (המפלגות תמכו באי הזדהות עם אחד מהגושים במלחמה הקרה ולכן התנגדו לתהליכי ההתקרבות שהוביל בן-גוריון אל מדינות אירופה, כל שכן גרמניה). בן-גוריון לא הצליח ליצור ממשלה חדשה והחליט לפנות אל הבוחר.
ז'אן זואלארט

קטעים

תיאורו את בית לחם:
« Bethléem moderne, qui est à present en pauvre estat, et mal habitée, n’y ayant plus que des petites cabanes, et vieux edifices ruinez: les Bethlehemites et habitans d’icelle sont tous pauvres gens Mores, c’est-à-dire Arabes Mahometistes et Chrestiens Suriens faisans des chapeletz et croix de bois, qu’ilz nous vendent, et pour ceste cause ilz ont accoustumez, d’enseigner à leurs enfans la langue Italienne »
בית לחם המודרנית, שנמצאת במצב ירוד, והיא מעט מאוכלסת, אין לה אלא צריפים קטנים וחורבות של בתים ישנים: אנשי בית לחם ותושביה הם כולם מורים מסכנים, כלומר ערבים בני דת מוחמד ונוצרים סורים המייצרים חרוזים וצלבי עץ, אותם מוכרים, ומסיבה זו התרגלו ללמד איטלקית את ילדיהם
 - (בתרגום חופשי)
על התחנות בויה דולורוזה
לגבי כל המקומות הקדושים האלה לא יכולנו אלא להתנחם שראינו אותם בדרך, מפני שאסור לעצור או להתפלל על ידם ללא כיסוי ראש, אף לעשות בקרבתם כל מעשה אחר, להביט בהם זמן ממושך, או לכתוב או לרשום בפומבי
(בתרגום חופשי)
מצר מסינה

מצר מסינה (איטלקית Stretto di Messina) הוא מצר ים שנמצא בין הקצה המזרחי של סיציליה לבין הקצה המערבי של קלבריה באיטליה. רוחבו של המצר הוא 3,100 מטר במקום הצר ביותר, וליד העיר מסינה רוחבו 5,100 מטר. שיבולת טבעית שנוצרת במצר היא המקור לאגדת המיתולוגיה היוונית אודות סקילה וכריבדיס. 
ב-1957 הוקם קו מתח חשמלי שחיבר בין שתי גדותיו של המצר, אך מאוחר יותר הוחלף בקו תת-ימי. עמודי קו המתח עדיין ניצבים במקומם.
את המצר חוצות מעבורות ורחפות, והרעיון להקים גשר שיקשר את שתי גדותיו הועלה כבר על ידי הרומאים. בתחילת שנות האלפיים החל תכנונו של גשר מעל למצר אך הפרויקט הוקפא בשנת 2006 על ידי ממשלת איטליה.
A Star Is Born (פסקול)

רקע

במהלך חודש מרץ 2015, הודיע חברת האולפנים האחים וורנר שגאגא וקופר שיככבו בגרסה המחודשת של הסרט "כוכב נולד". במהלך שנת 2017, החלו גאגא וקופר להקליט ולצלם את הסרט ואת הפסקול במקביל.
הפסקול הופק על ידי בלייר דייב, קוב, בראדלי קופר, ליידי גאגא, ניק מונסון, לוקאס נלסון, בריאן ניומן, מארק נילמן ורייס.

הצלחת הפסקול

הפסקול זכה להצלחה רבה כאשר כבש עשרות מצעדי אלבומים בכל רחבי העולם, ובין היתר כבש את פסגות מצעדי האלבומים שבאוסטרליה, פלנדריה, קנדה, צ'כיה, ניו זילנד, סלובקיה, אירלנד, ארצות הברית, בריטניה,}} וכולי.
כמו כן, הסינגל הראשון מתוכו "Shallow", זכה בפרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב, שני פרסי גראמי, פרס סטלייט ועוד עשרות פרסים נוספים.
אצנדל

תפוצה ומקום חיות

מוצאו של האצנדל הוא אזור הים התיכון, אולם הוא התפשט למקומות נוספים וכיום נפוץ באסיה, אירופה וצפון אמריקה.
מחוץ לבתים, מעדיפים האצנדלים לשכון במקומות לחים וקרים. הם נפוצים תחת אבנים, בין ערמות עצים ובחריצים קטנים בקרקע. בבתים הם עשויים להימצא כמעט בכל מקום במבנה: הם שוכנים במרתפים, חדרי אמבטיה ושירותים, שבהם כמות רבה של מים, אך עשוים להימצא גם במקומות יבשים בבתים כדוגמת משרדים, חדרי שינה ובמטבחים.

תיאור המין

לאצנדל בוגר יש בממוצע 15 זוגות רגליים עדינות וארוכות וגוף קשה. אלו מאפשרים לו לטפס במהירות מפתיעה על קירות ותקרות ולנוע במהירות על קרקע. לאצנדל בוגר 18 פרקי גוף. צבע גופו אפור צהבהב. על גבו שלושה פסים כהים שנמתחים לכל אורך גופו; גם על הרגליים מצויים פסים כהים.
כפעולת הגנה מסוגל האצנדל לשחרר באופן רפלקטיבי רגל תפוסה, וזאת במטרה להסיח את דעתו של התוקף. הרגל מתנתקת בנקודה מיוחדת בין קטעים מסוימים ברגל, בעקבות תגובה מהמרכז העצבי של פרק הגוף הנושא את הרגל. גם לאחר ניתוקן של מספר רגליים הוא מסוגל לנוע במהירות. האצנדל עובר התנשלויות בהמשך, שבהן מתחדשות הרגליים החסרות.

תזונה

האצנדלים ניזונים מפשפשים, טרמיטים, תיקנים, דגיגי כסף הסוכר, עכבישים וחרקי בית אחרים. הם הורגים את טרפם באמצעות הזרקה של ארס דרך שיניהם ואז אוכלים את הטרף המת.

רבייה ומחזור חיים

האצנדל מגורה על ידי קולות ופרומונים. הם מטילים את ביציהם באביב. בניסוי מעבדה שכלל 24 אצנדלים, הוטלו בממוצע 63 ביצים, כשהמקסימום הגיע ל-151. הצעירים בבוקעם מן הביצה הם בעלי 4 זוגות רגליים בלבד, אך בהמשך הם עוברים סדרת התנשלויות כשבכל אחת מהן הם רוכשים זוג רגליים נוסף. במשך כשבועיים לאחר הבקיעה מן הביצה חיים הצעירים בקרבת אמם.
הם חיים בין שלוש לשבע שנים, תלוי בסביבתם.

האצנדל והאדם

בניגוד לקרוביו הטרופיים שנעדרים רגליים ארוכות אך הגדולים ממנו בהרבה, האצנדל יכול לחיות את מלוא חייו בתוך מבנה. האצנדלים נחשבים לייצורים מועילים למשקי בית, שכן הם ניזונים ממזיקים ביתיים. ואולם מעטים הם הרואים אותם כרצויים בביתם, זאת מפאת המראה המאיים שלהם, מהירותם המבהילה ונשיכתם המכאיבה. הם אינם גורמים נזק למזון ולריהוט.
אצנדל מסוגל לנשוך אדם, אולם הדבר קורה לעיתים נדירות. נשיכתם אינה מכאיבה יותר מעקיצה קטנה של דבורה. נשיכתו מכאיבה במקצת וצורבת במקום הנשיכה, אולם אלו חולפים לאחר מספר שעות. עם זאת, הנשיכה עלולה לגרום לבעיות בריאות אצל אנשים האלרגים לארסו של האצנדל, אשר דומה לזה של נדלים אחרים. ארסו של האצנדל חלש מכדי לגרום נזק רציני לחיות מחמד גדולות כדוגמת כלבים וחתולים.
ג'ון דה מול

יוהנס "ג'ון" הנדריקוס הוברט דה מול (בהולנדית: Johannes "John" Hendrikus Hubert de Mol; נולד ב-24 באפריל 1955) הוא איש טלוויזיה הולנדי, הידוע במיוחד בשל פיתוח הפורמט לתוכנית "האח הגדול" ולאחרונה גם את התוכנית The Voice. דה מול ייסד את חברות ההפקה אנדמול וטלפה. בשנת 2005 העריך המגזין פורבס כי דה מול הוא אחד מחמש מאות האנשים העשירים בעולם, והונו מוערך ב-2.5 מיליארד דולר.

קריירה

דה מול התחיל את הקריירה שלו כטכנאי בתחנת רדיו, ובשנת 1979 ייסד חברת הפקות בשם "John de Mol Productions" שהפיקה תוכן עבור תחנות טלוויזיה מקומיות. ב-1994 חבר למפיק העל ההולנדי יופ ואן דן אנדה להקמת חברת אנדמול. בשנות קיומה הפיקה החברה פורמטים מצליחים לטלוויזיה בכל העולם כאחד נגד מאה או דיל או לא דיל, אך עיקר פרסומה ביצירת פורמט הטלוויזיה "האח הגדול", העוקב אחר חבורת אנשים המסוגרים בבית בו מותקנות מצלמות העוקבות אחר מעשיהם עשרים וארבע שעות ביממה.
הצלחת החברה הביאה להנפקתה בבורסה ההולנדית לפי שווי שוק של 109 מיליון יורו בשנת 1996, עוד בטרם הצלחת "האח הגדול" אותה הפיקה בין 1997 ל-1999. בשנת 2000 מכר דה מול את מניותיו באנדמול לחברה הספרדית "טלפוניקה" שרכשה את כל החברה עבור 11 מיליארד מארק גרמני. הוא המשיך לשמש בתפקיד מנהל יצירתי בחברה עד 2004.
בשנת 2005 ייסד דה מול את ערוץ הטלוויזיה טלפה שרכש את זכויות השידור של ליגת העל ההולנדית בכדורגל והפיק גם תוכנית ברוח תוכנית הטלוויזיה השוודית "משלחת רובינסון", פורמט דומה וקודם ל"הישרדות". התחנה שידרה בתחילה רק בערבים, ובשעות הבוקר שודר בערוץ ניקלודאון. הערוץ החל לשדר תוכנית מלאה ב-16 בדצמבר 2006 ושינה את שמו ל"טיין" (Tien). שידורי הערוץ כשלו מבחינה מסחרית, והוא נמכר לחברת RTL בהולנד, שסגרה את הערוץ, והעבירה חלק מתוכניות הטלוויזיה שבו כגון שידורי ליגת העל ההולנדית לתחנות שהיא מפעילה.
בשנת 2007 שב ורכש דה מול את אנדמול כחלק מקבוצה לה שייכים גם החברה האיטלקית מדיה-סט וסילביו ברלוסקוני, ששילמה 4.6 מיליארד על מנת לרכוש את אנדמול.
דה מול הרחיב את עסקיו אל מחוץ לתחום הטלוויזיה. הוא בעל מניות עיקרי בחברת ספייקר יצרנית המכוניות, בית השקעות בשם CYRTE, חברת הטלקומוניקציה ורסטל ומועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד.
דה מול הוא גרוש מהזמרת וילקה אלברטי, שהיא אם בנו השחקן ג'וני דה מול.
פיזור רמאן

פיזור רמאן (הגייה:[rə.mən]) הוא פיזור לא אלסטי של אור מחומר. תופעה זו התגלתה על ידי ונקאטה רמאן בנוזלים ועל ידי גריגורי לנסברג ולאוניד מנדלשטאם בגבישים. 
כאשר אור מפוזר מחומר, רובו מפוזר בצורה אלסטית (פיזור ריילי) זאת אומרת שתדירותו וכן אורך הגל, אינם משתנים, ומכאן שלפוטונים המפוזרים אנרגיה זהה לפני ולאחר הפיזור. לעומת זאת בקירוב אחד ל-10 מיליון פוטונים מפוזר בצורה לא אלסטית בה מתבצעת החלפת אנרגיה עם החומר. הפרש האנרגיות בין הפוטון המקורי לפוטון המפוזר מספק מידע לגבי דרגות החופש הפנימיות של החומר (רוטאציות, ויברציות וכן רמות אלקטרוניות).
בשנת 1922, הפיזיקאי ההודי צ'נדרסקהארה ונקאטה רמאן פרסם את עבודתו על "נפיצה מולקולארית של אור", מאמר ראשון בסדרה בה הוצג מחקרם שלו ושל עמיתיו שהוביל לבסוף (28 בפברואר 1928) לגילוי האפקט הקרינתי שעל שמו. בשנת 1930 זכה רמאן בפרס נובל בפיזיקה על עבודתו. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הציג ג'ורג' פלאצ'ק חישובים תאורטיים יסודיים המאפשרים לחשב את מידת הפעילות של אופני-תנודה (modes) שונים. מקדמי פלאצ'ק, הקרויים על שמו נמצאים גם כיום בשימוש נרחב למטרה זו.
יגאל יוסף

ביוגרפיה

יוסף שירת כצוללן בחיל הים (מחזור ראשון לאחר טביעת הצוללת אח"י דקר). הוא בוגר לימודי משפטים במרכז הבינתחומי הרצליה ובוגר המדרשה למורים בגבעת וושינגטון.

כראש עירייה

בתפקידו כראש עירייה, חולל יוסף בראש העין מהפיכה אורבנית, כלכלית וחברתית.
בפרק זמן של פחות מ-10 שנים הצליח יוסף להפוך את ראש העין מעיירת עולים בשולי גוש דן, אשר סבלה מתדמית ירודה והגירה שלילית ומנתה כ-10,000 תושבים, לעיר המאכלסת למעלה מ-40,000 תושבים מכל גוני החברה. יוסף שכנע עמותות של אנשי קבע וגמלאי צה"ל, מחתך סוציו-אקונומי גבוה, להתגורר בראש העין, ואנשיהן (ביניהם דמויות ידועות; בני גנץ, שלמה אהרונישקי ), בחרו להשתכן בשכונות החדשות שיזם; נווה אפק וגבעת טל, תוך שילוב תושבים חוזרים שנולדו בעיר. ביולי 1994 הוכרזה ראש העין כעיר.
בתקופת כהונתו של יוסף נבנו כ-5,000 יחידות דיור בשכונות החדשות, ועוד 1,000 יחידות דיור בראש העין הוותיקה (במסגרת פרויקט רחב היקף של פינוי בינוי, בנה ביתך, דיור לזכאים וחסרי דיור). הוא הכין תוכנית אב שבמסגרתה עתידה אוכלוסיית ראש העין למנות עד שנת 2020 כ-100,000 תושבים. יוסף פעל להגדלת שטח השיפוט של ראש העין מ-13 אלף דונם לכ-40 אלף דונם.
במסגרת תפקידו הקים 20 בתי ספר, ביניהם קריית החינוך לחטיבות ביניים על שם יצחק רבין, ו-80 גני ילדים ומעונות יום. בנוסף, הקים מכללה להשלמת בגרויות ולהכשרה מקצועית.
בתקופת כהונתו הנהיג מדיניות "דלת פתוחה".

במשרד התמ"ת

יוסף כיהן בשנים 2005 - 2013 כמנהל מינהל אזורי פיתוח במשרד התמ"ת. בתפקיד זה היה אחראי על פיתוח אזורי תעשייה ומסחר באזורי עדיפות לאומית, וכך סייע ביצירת מקומות תעסוקה בפריפריה.

פעילותו בפרשת ילדי תימן הנעדרים

יוסף השתתף כנציג המשפחות בפרשת ילדי תימן בוועדת שלגי ובוועדות אחרות. אחותו של יוסף, אסתר, נעלמה אף היא במסגרת אותה פרשה.

חייו הפרטיים

יוסף נשוי ואב לארבעה. הוא מתגורר בראש העין.
אשור-דן השלישי

אשור-דן השלישי היה מלך אשור בתקופת האימפריה האשורית החדשה הוא מלך בין השנים 773‏-755 לפנה"ס.
אשור-דן היה בנו של המלך אדד-ניררי השלישי, הוא מלך לאחר אחיו שלמנאסר הרביעי. מעט מאוד ידוע על תקופת מלכותו. שלטונו הוגבל על ידי השפעתם החזקה של נכבדים חשובים ובמיוחד מפקד הצבא האשורי  הסריס שמשי-אילו . שלטונה של אשור נחלש מאז מותו של אבי סבו שלמנאסר השלישי ותקופת שלטונו המשיכה מגמה זו.
על פי הקאנון האפונימי של אשור בשנת 765 לפנה"ס פגעה מגפה באשור, ובשנים שלאחר המגפה המלך לא היה יכול לצאת למסעות מלחמה. (הנוהג האשורי היה שהמלך מוביל אחת לשנה מסע מלחמה). בשנת 763 לפנה"ס פרץ כנגדו מרד שנמשך 4 שנים עד שנת 759 לפנה"ס כשמגפה נוספת פגעה באשור.
יורשו של אשור-דן היה אחיו אשור-ניררי החמישי.
בשנת מלכותו התשיעית של אשור-דן, אירע ליקוי חמה אשר לפי חישוב אסטרונומי-מתמטי אירע בשנת 763 לפנה"ס. ליקוי חמה זה איפשר את תיארוכה של כל רשימת הלימו האשורית בין השנים 893 לפנה"ס – 666 לפנה"ס, ובכך תרם לקביעת הכרונולוגיה של המזרח הקרוב העתיק.
נקודת כמישה

נקודת כמישה (באנגלית: Wilting point) היא סף מינימלי, שמתחתיו הצמח כמש ומאבד מלחץ הטורגור ונובל, לעיתים עד לנקודה שאין ממנה חזרה גם אם יועבר הצמח לסביבה רוויה למשך 12 שעות. מתחת לנקודה זו, כמות המים המוחזקת בקרקע אינה זמינה לצמחים משום שמים אלה צמודים לחלקיקי הקרקע. 
במונחים פיזיקליים, נקודת הכמישה (מסומנת כ- θwp) היא תכולת המים בקרקע בנקודה בה הלחץ שווה לזה שהצמח יכול להפעיל כדי לשאוב מים מהנקבובים. לכל צמח תהיה נקודת כמישה שונה, אבל את הממוצע או הסטנדרט מגדירים כ-15 בר. במעבדה, בעזרת עקום תאחיזה על ידי אחוז הלחות תחת לחץ של 1.5k Pa.
פועל יוצא מכך הוא, שהמים הזמינים לצמח הם ההפרש בין כמות המים בקרקע לבין כמות המים בקרקע  בנקודת הכמישה. עובדה זו מקנה חשיבות רבה למושג נקודת הכמישה בתחומי החקלאות. חישוב המים הזמינים לצמח בקרקע חשוב עבור השקיה מדויקת יותר ולא בזבזנית. בעזרת נתוני כמות מים זמינים בקרקע, וכן קצב שאיבת המים על ידי הצמחים, ניתן לקבוע את תדירות השקיה הנדרשת על מנת שלא להגיע לנקודת הכמישה, שכן מצב זה יפגע ביבולים, אך גם לא להשקות ביתר. בנוסף, מידע זה יכול להיות שימושי גם במידול של גידול היבול וחיזוי התוצרת.
בעוד שמושג נקודת הכמישה רלוונטי מאוד עבור צמחים הגדלים בעציצים במעבדה, ישנם מחקרים המראים כי אינו משקף את אשר נמצא בשדה, שכן הוא אינו מתחשב בכך שבתנאי יובש מיצוי המים מפרופיל קרקע אינו אחיד. גידולים הגדלים בתנאי יובש כאלה משאירים את שכבות פני השטח יבשות יותר מאלו הנמצאות בקרבת קרקעית השורש, כנראה משום שצפיפות השורשים גדולה יותר סמוך לפני הקרקע. גורמים נוספים כמו ריכוז מלחים גבוהה בקרקע תורמת גם היא לחוסר האחידות ביניקת המים.

היסטוריה

ב-1912 הציגו Lyman Briggs ו Homer LeRoy Shantz לראשונה את המושג מקדם הכמישה (wilting coefficient) המוגדר כאחוז המים בקרקע כאשר הצמחים הגדלים באדמה נובלים לראשונה למצב שממנו לא יוכלו לחזור למצבם הרגיל בעזרת אוויר לח בסביבתם, אלא רק בעזרת תוספת מים לקרקע.
מאוחר יותר Frank Veihmeyer  ו  Arthur Hendrickson מאוניברסיטת דייביס בקליפורניה מצאו כי מקדם הכמישה הוא קבוע (מאפיין) של הקרקע ואינו מושפע מתנאים סביבתיים. לבסוף היה זה  Lorenzo A. Richards שהציע כי הוא נלקח כתכולת המים בקרקע כאשר היא נמצאת תחת לחץ יניקה של 15 בר.
ברט בראון

נעורים ומכללות

בראון נולד בעיר פורטלנד הדרומית שבמיין, ובשנתו האחרונה כתלמיד ב"תיכון פורטלנד הדרומית" הוביל את נבחרת הכדורסל שלו לזכייה באליפות התיכונים של מדינת מיין, תוך שהוא נבחר לחמישיית העונה של ליגת התיכונים. מאמן קבוצת התיכון באותה תקופה היה בוב בראון, אביו של ברט.
בין השנים 1979–1983 למד בראון באוניברסיטת בוסטון, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן ריק פיטינו, חבר היכל התהילה לעתיד. בעונת 1982/1983 היה שותף להעפלתה של אוניברסיטת בוסטון לטורניר אליפות המכללות לראשונה מאז שנת 1959. בארבע עונותיו כרכז בקבוצה רשם ממוצעים צנועים של 5.3 נקודות ו-3.2 אסיסטים למשחק.
בעונת 1983/1984, בסיום לימודיו האקדמיים, היה חלק מצוות האימון של ג'ון קיוסטר באוניברסיטת בוסטון.

ליגת ה-NBL

בשנת 1987 יצא בראון לטייל באזור אוקיאניה, ובעת שהותו באוסטרליה יצר קשר עם מאמן קבוצת מלבורן טייגרס המקומית, לינדסי גייז, אשר בסופו של דבר צירף אותו לצוות האימון של הקבוצה. ב-5 השנים הבאות שימש כעוזר מאמן של הטייגרס, ובשנת 1993 קיבל את תפקיד המאמן הראשי של קבוצת נורת' מלבורן ג'איינטס. כבר בעונתו הראשונה כמאמן ראשי זכה בתואר "מאמן העונה", לאחר שהוביל את קבוצתו לזכייה השנייה בתולדותיה באליפות ליגת העל האוסטרלית. 
בקיץ 1998 חזר בראון לארצות הברית, ועבד ללא תשלום במחלקת התפעול של קבוצת סן אנטוניו ספרס בעונת 1998/1999, בסיומה זכתה הקבוצה באליפות ליגת ה-NBA.
בין השנים 2000–2002 אימן את קבוצת סידני קינגס האוסטרלית, מה שהקל על עבודתו במקביל כעוזר מאמן נבחרת אוסטרליה.

נבחרת אוסטרליה

בין השנים 1995–2003 היה בראון עוזר מאמן בנבחרת אוסטרליה בכדורסל, במקביל לעבודתו עם נורת' מלבורן ג'איינטס, סידני קינגס וסן אנטוניו ספרס. בשנת 2009 מונה למאמן הראשי של הנבחרת, ותחתיו סיימה הקבוצה במקום העשירי באליפות העולם בכדורסל 2010. באולימפיאדת לונדון (2012) העפיל עם נבחרת אוסטרליה לשלב רבע הגמר, בו הודחה על ידי נבחרת ארצות הברית אשר זכתה בהמשך במדליית הזהב. נבחרתו של בראון סיימה את הטורניר במקום השביעי, עם מאזן כולל של 3 ניצחונות ו-3 הפסדים.

סן אנטוניו ספרס

לקראת עונת 2002/2003 מונה בראון לתפקיד "מנהל פיתוח שחקנים" בסן אנטוניו ספרס, ובחמש העונות הבאות הופקד בעיקר על פיתוח שחקני הספסל של הקבוצה. בשנת 2007 קודם לתפקיד עוזר מאמן בסן אנטוניו, ועד 2013 המשיך לשמש כעוזר מאמן בכיר, לצד מייק בודנהולצר, תחת גרג פופוביץ' אשר הפך לאחד מחבריו הקרובים ביותר. בעונות 2003, 2005 ו-2007 זכה עם הספרס ב-3 אליפויות NBA נוספות.

פילדלפיה 76'

בעונת 2013/2014 עזב את סן אנטוניו לאחר 13 עונות בסך הכול, כשקיבל את תפקיד המאמן הראשי של קבוצת פילדלפיה 76'. באותה תקופה הייתה פילדלפיה בשיאו של תהליך "בנייה מחדש", כקבוצה צעירה וחסרת ציפיות אשר פרשנים רבים אף העריכו שמנסה לנצל את שיטת הדראפט ולהפסיד כמה שיותר משחקים במטרה להשיג בחירות דראפט גבוהות. הגיל הממוצע של שחקני הקבוצה בעונתו הראשונה של בראון עמד על 23.4 – ממוצע הגילים הנמוך בליגה באותה עונה, והממוצע השישי הכי נמוך לקבוצה בתולדות ה-NBA. לקראת סיום אותה עונה רשמה פילדלפיה 26 הפסדים רצופים, ובכך השוותה את שיא ה-NBA.
בכל אחת מארבע עונותיו הראשונות של בראון כמאמן ראשי (2014–2017) סיימה קבוצתו באחד מארבעת המקומות האחרונות בליגה מבחינת מאזן ניצחונות, ולאורך תקופה זו רשמה פילדלפיה מאזן כולל של 75 ניצחונות לעומת 253 הפסדים (22.9%). לקראת עונת 2017/2018 בחרה פילדלפיה את מרקל פולץ עם הבחירה הראשונה בדראפט, וכן חזרו מפציעות שני כוכבי הקבוצה המיועדים ג'ואל אמביד ובן סימונס, מה שהפיח תקווה לשיפור של הקבוצה בעתיד.
בור (אב נזיקין)

מקור מקראי

המקור המקראי לדין בור הוא בפרשת משפטים
וְכִי יִפְתַּח אִישׁ בּוֹר, אוֹ כִּי יִכְרֶה אִישׁ בֹּר וְלֹא יְכַסֶּנּוּ, וְנָפַל שָׁמָּה שּׁוֹר אוֹ חֲמוֹר – בַּעַל הַבּוֹר יְשַׁלֵּם, כֶּסֶף יָשִׁיב לִבְעָלָיו, וְהַמֵּת יִהְיֶה לּוֹ.
.
במקרא מפורטות שתי דרכים ליצירת מפגע – כריית בור חדש בלא לכסותו, או פתיחת בור שהיה מכוסה. בכל מקרה, האחריות על הנזק שנגרם בנפילת בהמות לבור מוטלת על יוצר המפגע.

תולדות הבור

חז"ל נקטו בפרשנות מרחיבה למושג המקראי בור, כך שיכלול כל מפגע שהוא. הבור נקרא משום כך 'אב נזיקין', מכיוון שיש לו 'תולדות' – מקרים דומים שדינם כמותו. התולדות הקלסיות של בור הם מפגעים שונים שהונחו ברשות הרבים כגון אבן או סכין, ואפילו הניח שם את משאו. תולדות ייחודיות המוזכרות במשנה הן החלקה על מים שנשפכו לרשות הרבים, דקירה מגדר קוצנית הבולטת לתוך רשות הרבים, וכן היתקלות באדם הניצב ברשות הרבים.

אדם וכלים

בעניין אחריות יוצר המפגע לנזקים אחרים מלבד פגיעה בבעלי חיים, נקטו חז"ל בפרשנות מצמצמת, ודרשו את המקרא: "שור" – ולא אדם, "חמור" – ולא כלים. לכן, על פי ההלכה, אם נפל חמור טעון משא לבור, חיוב הפיצוי הוא רק על הנזקים שנגרמו לחמור ולא על הנזקים שנגרמו למשא. לעומת זאת, אין כוונת הביטוי "שור – ולא אדם" לפטור על נזקים הנגרמים לאדם הנופל לבור, אלא רק כאשר האדם נהרג כתוצאה מנפילתו לבור.

עומק הבור

המשנה קובעת שיש שיעור מינימלי של עשרה טפחים (כשמונים סנטימטרים) לעומק הבור "שיש בו כדי להמית", ובבור שעומקו פחות מכך אין חיוב אלא במקרה שהבהמה הנופלת נפצעה ולא מתה. האמורא שמואל קובע שיש חיוב אם נהרגה הבהמה מנפילה בבור שעומקו רק שמונה טפחים, בתנאי ששני טפחים מעומק הבור מלאים במים. התלמוד מסתפק אם כך יהיה הדין גם בבור בעומק תשעה טפחים כשטפח אחד מלא מים, וכן בבור בעומק שבעה טפחים כששלושה טפחים מלאים מים. התלמוד תולה את הדיון הזה בכך שעומק הבור וכמות המים משפיעים על ההבל שבבור.
תיארוך

תיארוך הוא פעולה, במגוון שיטות, לשם קביעת גילם של שרידים מהעבר – כגון סלעים, מינרלים, מאובנים, ממצאים ארכאולוגיים וביולוגיים; אירועים – כמו רעידת אדמה, שבר או מחדר; או תהליכים – הצפה (של ים), המסה, או התמרה.
הפועל גזור השם "תִּאֲרֵךְ" (במובן קבע תאריך) הוא חידושו של המילונאי ראובן אלקלעי (לפי הכתוב במילונו).
משפחת טננבאום

ביקורת

הסרט קיבל ביקורות חיוביות. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 75%, המבוססת על ידי 100 מבקרים.
אנרגיה חולנית

חברי הלהקה

להקת אנרגיה חולנית הוקמה בראשית שנות התשעים. חברי הלהקה ניסו למצוא דרך עצמאית בסגנון מוזיקלי לא מקובל: הם יצרו שירים מקוריים ששמותיהם ואווירתם לקוחים מעולם הקולנוע - מסרטי אימה ומדע בדיוני של שנות החמישים דרך מחזות זמר, סרטי הרפתקאות וריגול ועד אופרות הרוק של שנות השבעים. הייחוד הזה משך את תשומת לבו של דב זעירא, מחברת "התקליט חיפה", והוא החליט להחתים את הלהקה על חוזה הקלטות של חמש שנים.
הלהקה כללה שלושה חברים: הזמרת לילך נסטוביץ, והנגנים אריק טיקמן לגרקוויסט ואריה פיין. בעיבוד והפקה מוזיקלית של יוג'י גבאי (שגם ניגן בכלים רבים) הקליטו השלושה 13 שירים שהלחין אריה פיין ושאת מילותיהם כתבה אורטויה לנדר, לעיתים עם שותפים. ובראשית 1993 יצא אלבום הבכורה של הלהקה "קומדיה של סיוטים". הלהיטים הגדולים מהאלבום היו: "הכדור האחרון", "הציפור עם כנפי הבדולח", "הייתי אשתו של החתול מהירח", "נוסע עובר בגשם" ו"בלילה הדובה" (דואט עם שרון ליפשיץ). התגובות הפושרות לאלבום ואי הצלחתו גרמו ללהקה לצאת לחופשה ארוכה.
על אף שהלהקה הקליטה מספר אלבומים נוספים אחרים עם סולניות אחרות, הלהקה לא הצליחה להשאיר להיטים נוספים מאותם אלבומים אלו.
היות שההרכב משתנה לעיתים קרובות, קשה לומר מהו בדיוק ההרכב. עם זאת, ב"גרעין הקשה" של ההרכב ניתן לציין את אורטויה לאנדנר על "צעקות" וכלים שונים, את נגן האורגן אריה פיין ואת האחראי על "פסיכדליה" (הקרנות שונות שמשמשות את ההרכב בהופעותיו) יונתן גוטסמן.
שם הלהקה מתורגם לעיתים כ-THE ENERGYA PSYCHOTRINICS ולעיתים כ-THE ENERGY SICKERS.