לגליזציה של סמים קלים

לגליזציה היא אישור של פעולה לא חוקית או חקיקת חוק המתיר פעולה הנמצאת מחוץ לחוק. במקרה זה, לגליזציה של סמים קלים היא מתן אישור לשימוש, גידול ומכירה של סמים קלים, שהם חומרים פסיכו-אקטיביים המשפיעים על מצבו הפיזי והנפשי של האדם, לרוב מתוצרי צמח הקנאביס אולם יש הכוללים בהגדרה זו גם סמים סינתטיים מסוימים או מתאמפטמינים.

הדיון סביב לגליזציה

הטענות העיקריות הנשמעות בקרב התומכים בלגליזציה עוסקות הן בהיבט הבריאותי, לפיו שימוש בסמים קלים אינו מסוכן באופן משמעותי (בהשוואה לאלכוהול למשל); ובמקביל בהיבט הסביבתי, לפיו השימוש אינו מהווה סכנה לציבור. טענה נוספת עוסקת בפגיעה בחירות הפרט. עוד טוענים התומכים כי ניסיונות אכיפה ברחבי העולם התגלו כלא יעילים ועדיף להקצות את המשאבים לאפיקים אחרים. טיעון נוסף הוא כי לגליזציה של סמים קלים תאפשר הקמת עסקים חוקיים ומפוקחים לעיבוד וסחר בסמים אלו ובכך תפגע ההכנסה של ארגוני פשיעה וטרור שממנים את פעילותם בעזרת סחר לא חוקי בסמים.
המתנגדים ללגליזציה טוענים כי חשוב שתהיה חקיקה בנושא שתעביר מסר בדבר הסכנות הכרוכות בשימוש בסמים; טענה נוספת היא כי לגליזציה של סמים קלים תעודד קטינים להשתמש בהם, שם עלולות ההשפעות להיות חמורות הרבה יותר ולעודד התמכרות. מן הפן הרפואי טוענים כי אין הבדל משמעותי בין סמים "קלים" לסמים "קשים" והנזק הגלום בשימוש בהם רב, גם אם המשתמש אינו חש בכך או מודע לכך.

לגליזציה בעולם

קטע זה עוסק באירוע אקטואלי או מתמשך. הנתונים בנושא זה משתנים במהירות, ועל כן ייתכן שהם חלקיים, לא מדויקים או לא מעודכנים.
הולנד נחשבה ועדיין נחשבת לאחת המדינות הליברליות ביותר. האיסור על שימוש בכמה סמים הנחשבים "קלים" אינו נאכף, בשל מדיניות רשמית של העלמת עין, הולנד הייתה המדינה הראשונה בעידן המודרני באירופה בה נפתחו עסקים חוקיים העוסקים בסחר מורשה בסמים קלים לציבור הרחב, אותם בתי עסק (המכונים ״קופי שופס״) מהווים את אחת האטרקציות המוכרות בבירת הולנד, אמסטרדם.
מדינה נוספת שבה נראה שאין מניעה חוקית לצרוך מוצרי קנאביס היא קוריאה הצפונית (יש על נושא זה מגוון של דיווחים סותרים, ההנחה הרווחת היא שמאז הקמתה לא עסקו שלטונות קוריאה הצפונית במרדף אחר צרכנים ומגדלים פרטיים של קנאביס ויש דיווחים כי בשווקים במדינה נמכרים פרחי קנאביס ללא פיקוח).
ב-2013 אישר הפרלמנט באורוגוואי תוכנית חדשה להתמודדות עם הסחר הלא חוקי בקנאביס שכוללת ליגיליזציה לצד רגולציה מקיפה של הסחר בקנאביס בניסיון להעביר את השוק לשלטון המדינה, בכך הפכה אורוגוואי למדינה הריבונית הראשונה שמבצעת לגליזציה של סמים קלים באופן רשמי.
בשנים האחרונות, ממשלות במדינות ברחבי העולם נוקטות בגישות חדשות בנושא הסמים במדינות, כמו הפחתת ההחמרה בעונשים נגד המשתמשים בסמים והסברה וטיפולים למשתמשים בהם. מדינות כמו ארמניה, בלגיה, ג'מייקה, קולומביה, צ'ילה, צ'כיה, אסטוניה, פורטוגל, מקסיקו ועוד, אימצו מדיניות מסוימת של אי-הפללה (ביטול הענישה הפלילית).
בשנת 2012 חלה התקדמות משמעותית לעבר הלגליזציה כאשר היא הגיעה באופן חוקי גם אל יבשת אמריקה. מנהיגי מדינות בדרום ומרכז אמריקה כמו קולומביה כבר הכריזו בפומבי על כוונתם לשנות את חוקי הסמים על אף התנגדותה של ארצות הברית. עם זאת, בשנים האחרונות מספר הולך וגדל של מדינות בארצות הברית החלו לשנות את מדיניות הסמים שלהן. קולורדו ווושינגטון אישרו לגליזציה ב 2012, כאשר ב 2014 הצטרפו אליהן אורגון, אלסקה ווושינגטון הבירה. במשאלי עם שנעשו במקביל לבחירות לנשיאות בנובמבר 2016, הצטרפו אליהן גם קליפורניה, נבדה, מסצ'וסטס ומיין.

לגליזציה בישראל

עד לשנת 2018, בחוק הישראלי לא היה כל הבדל בין סמים קלים (מריחואנה) לקשים, והענישה שנקבעה בחוק זה תקפה וזהה לשני סוגי הסמים. פירוט העונשים מופיע בפקודת הסמים המסוכנים, המגדירה אילו חומרים מוגדרים כסם ואסורים בשימוש במדינת ישראל. הפקודה לא הבחינה בין "סמים קלים" לבין "סמים קשים", כפי שנהוג לכנותם בשפה היומיומית, אלא מבחינה בין סוגי החומרה של העבירות המתבצעות בסמים. ב-2018 חוקק תיקון לפקודת הסמים המחריג שימושים חד פעמיים במריחואנה, וקובע שיהיו עבירות קנס.
מפלגת עלה ירוק הוקמה ב-1998 על ידי בועז וכטל והייתה למפלגה הראשונה שרצה לכנסת והצהירה שתתמוך באי-הפללה של צרכני קנאביס, לפיה לא יואשם אדם ולא יירשם לו רישום פלילי על שימוש עצמי בסמים קלים. המפלגה רצה עד היום אך מעולם לא עברה את אחוז החסימה ונכנסה לכנסת.
מדי פעם עולה נושא הלגליזציה לדיון ציבורי, והנושא זוכה לתמיכה או לביקורת מצד המערכת הפוליטית. לדוגמה, במערכת הבחירות לכנסת העשרים הודה ינון מגל שהוא עישן סמים ותומך באי-הפללה של מעשני מריחואנה.
היועץ המשפטי לממשלה קבע בשנת 2003 את מדיניות התביעה כלפי מי שעוברים על איסור החזקת סמים והשימוש העצמי בהם. בהנחיה צוינה ההתנגדות לאי-הפללה (דה-קרימינליזציה) של השימוש בסמים, אולם נקבעו הנחיות מקלות לטיפול בעבירות של אחזקת סמים לשימוש עצמי ושימוש עצמי של קטינים ובגירים. בינואר 2017, לאחר שוועדה מיוחדת בחנה את הנושא ובעקבות הלחץ הציבורי שנוצר, הודיע שר הפנים גלעד ארדן על שינוי מדיניות ההפללה של משתמשים בקנאביס לצריכה עצמית ועל מיקוד המאמץ בתחום ההסברה והחינוך. למרות זאת, טלגראס, שירות אספקת הקנאביס הגדול בישראל, הפעיל כ-10,889 סוחרים פעילים ולמעלה ממאה אלף לקוחות.
ביולי 2018 חוקקה הכנסת תיקון ל"פקודת הסמים המסוכנים", כהוראת שעה (שתוקפה לשלוש שנים), במסגרתה אזרח ישראלי בגיר (מעל גיל 18), שאינו בעל הרשעות קודמות, ואינו בשירות צבאי פעיל, שנתפס מחזיק או משתמש במריחואנה בכמות המוגדרת לשימוש עצמי, לא יועמד לדין פלילי, ויוכל לשלם קנס של 1,000 ש"ח בפעם הראשונה שנתפס, ו-2,000 ש"ח בפעם השנייה. לאור כך, לפחות לגבי שתי הפעמים הראשונות, מדובר במודל של אי-הפללה. תיקון זה לחוק ייכנס לתוקפו ב-1/4/2019.
במערכת הבחירות לכנסת העשרים ואחת הצלחתה בסקרים של מפלגת "זהות", שהודיעה כי תקדם לגליזציה של סמים קלים, הביאה להתייחסות של מפלגות נוספות לסוגיה זו, שנחשבה לשולית ביותר במערכות בחירות קודמות. התייחסות חיובית נכללה בדבריהם של ראש הממשלה נתניהו והשרים נפתלי בנט ומשה כחלון (תמר זנדברג ואבי גבאי תמכו בלגליזציה עוד לפני תחילתה של מערכת הבחירות). לעומתם הביע בצלאל סמוטריץ' התנגדות נחרצת ללגליזציה.

לגליזציה בקנדה

בשנת 2018 עברה בקנדה הצעת חוק המאפשרת שימוש בקנאביס לצורכי פנאי, תחת ממשלתו של ג'סטין טרודו, אשר לגליזציה של קנאביס הייתה אחת מהבטחות הבחירות שלו. החוק נכנס לתוקף ב-17 באוקטובר 2018, ומאז הפכה קנדה למדינה השנייה בעולם (לאחר אורוגוואי), והראשונה ממדינות ה-G7, שמתירה באופן חוקי שימוש בקנאביס.
תחת החוק, אזרחים בוגרים יכולים להחזיק עד 30 גרם של מריחואנה בציבור. בנוסף, הם יכולים לגדל עד ארבעה צמחים לשימוש אישי בבית. עם זאת, הצרכנים יוכלו לרכוש מריחואנה מספקים אשר נמצאים תחת רגולציה של המדינה או המחוז (או הממשל הפדרלי אם אין כאלה). כמו כן חל איסור על מכירת מריחואנה באותו מקום שבו נמכר טבק או אלכוהול.
גיל השימוש המינימלי יהיה 18, וייצור, הפצה או מכירה של קנאביס אינם חוקיים עבור קטינים.