google/wiki40b huggingface dataset:
אזור תעשייה עידן הנגב

אזור התעשייה עידן הנגב הוא אזור תעשייה שנמצא בשטח עיריית רהט והמועצה אזורית בני שמעון.

מיקום

אזור התעשייה עידן הנגב שוכן דרום-מזרחית לעיר הבדואית רהט, ליד צומת להבים-רהט משני צדדיו של כביש 310, בשטחה של מועצה אזורית בני שמעון. אזור התעשייה מתפרס על פני 4,500 דונם, בנוסף להקצאה של 270 דונם לבית חולים שני בנגב, ו-70 דונם למכללה המיועדת לקום באזור. הפארק סמוך לכביש 6, לתחנת הרכבת להבים ולכביש 40. צפוי שאזור תעשייה עידן הנגב ייצור מקומות עבודה חדשים לכ-3,000 עובדים בשלב הראשון ועוד כ- 6,000 נוספים באופן עקיף, רובם תושבי האזור.

רקע

פארק התעשייה עידן הנגב נולד ביוזמת משותפת של המשרד לפיתוח הנגב והגליל, המועצה האזורית בני שמעון, המועצה המקומית להבים ועיריית רהט. אך הרעיון המקורי נולד בסביבות שנת 2,000 על ידי עיריית רהט ובני שמעון. הוא בא מתוך רצון להרחיב את היצע התעסוקה באזור וכמובן, לייצר הכנסה נוספת לעירייה. 
פיתוח עידן הנגב מתבצע גם במסגרת התוכנית לקידום הצמיחה והפיתוח הכלכליים של האוכלוסייה הבדואית בנגב בהשקעה ממשלתית כוללת של 1.2 מיליארד ש"ח. התוכנית הלאומית האסטרטגית לפיתוח הנגב מציעה עבור אוכלוסייה זו מגוון פתרונות בשורה של נושאים שאחד המשמעותיים מביניהם הוא סוגית התעסוקה והפרנסה של אוכלוסייה זו. מקצת מהיזמים הם בדואים מהנגב שמבקשים להקים מפעלים שיעסיקו בין היתר צעירות וצעירים בדואים, אוכלוסייה הסובלת כידוע משיעורי אבטלה גבוהים.
טקס חנוכת פארק התעסוקה עידן הנגב נערך ב-27/04/10 בנוכחותם של שרי הממשלה: שר התמ"ת, בנימין בן אליעזר והמשנה לראש הממשלה, השר לפיתוח הנגב והגליל, סילבן שלום. באפריל 2, 2012 הגיע נשיא המדינה שמעון פרס לפארק התעסוקה עידן הנגב לביקור נשיאותי.
בינואר 2015 נחתם הסכם בין בני שמעון לרהט, לפיו שטח משמעותי שהיה שייך לבני שמעון יסופח לעיריית רהט, וכמו כן ניהול האזור יועבר מסיגל מורן ראש מועצה אזורית בני שמעון, לטלאל אלקרינאוי ראש עיריית רהט.

תוכן

פרט למפעלי תעשייה, יכלול הפארק גם מבני ציבור, כמו בית חולים (השני בנגב אחרי המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה) וקמפוס טכנולוגי להכשרת עובדים ואזור מסחרי ובו חנויות outlet.
הקמפוס יפעל בחסות משותפת של אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בין החברות שיקימו את מפעליהם באזור תעשייה זה וכבר רכשו בה שטחים - חברת סודה סטרים וחברת קרגל. מפעל של סודה סטרים יוקם בהשקעה של כ-130 מיליון שקל ובסיוע מרכז ההשקעות במשרד התמ"ת, הוא לבד עתיד להעסיק כ-1,000 עובדים. במאי 2012 מנהלת מרכז השקעות במשרד התמ"ת אישרה מענק של למעלה מ-20 מיליון שקלים להקמת מפעל חדש. עבודות העפר החלו במתחם סודה סטרים ביוני 2012. בנוגע לחברת קרגל מדובר בהעתקת מפעל גדול לייצור מוצרי קרטון מהעיר לוד שבמרכז הארץ דרומה לתוך אזור תעשייה עידן הנגב. צפויה המדינה להשקיע בהעתקת המפעל דרומה לאזור צומת להבים, יותר מ-30 מיליון שקלים לא כולל הטבות נלוות.
עידן הנגב נכלל באזור פיתוח א' לתעשייה, המעניק הטבות שונות וכן מסובסדות בו עלויות הקרקע וזה עושה אותו אטרקטיבי במיוחד לעסקים. 36 מפעלים, קטנים ובינוניים, נמצאים בשלבי התמקמות ובפארק נערכים לפיתוח של כ-200 דונמים נוספים.
קוראל רואן באסקט

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1937, בשם מועדון הכדורסל רואן. בשנותיו הראשונות, המועדון התחרה מול קבוצות מחוץ לצרפת, משום שבצרפת לא הייתה ליגה מסודרת. ב-1945 שונה שם המועדון לסיאוריאל רואן על שמו של ראש העיר לשעבר, קלוד סיאוריאל. ב-1961, המועדון התחרה לראשונה במסגרת ליגה מקצועית. תוך מספר שנים המועדון הדרדר לליגות הנמוכות ורק בתחילת שנות ה-70 עלה בחזרה לליגה הראשונה. 
משנות האלפיים המועדון נחשב לאחד ממועדוני הכדורסל החזקים בצרפת. המועדון זכה פעמיים באליפות צרפת, ופעם אחת הגיע לגמר הגביע הצרפתי. כמו כן, התחיל המועדון להשתתף במסגרות אירופיות, כמו מפעל היורוליג.
הקבוצה מארחת בהיכל אנדרה ושרס (Halle André Vacheresse), שעבר הרחבה ביוני 2010, ומכיל כעת 5,000 מקומות.
ראובן דב דסלר

הרב ראובן דב דסלר (תרכ"ג, 1935 - טבת תרצ"ה, 1863) היה ממנהיגי תנועת המוסר ומנהל התלמוד תורה בקלם.

ביוגרפיה

נולד בעיר ליבאו במחוז קורלנד שבלטביה, להינדה ולרב ישראל דוד דסלר. אביו היה מתומכי תנועת המוסר וממקורבי הרב שמחה זיסל זיו שעמד בראש התלמוד תורה בקלם. בגיל 11 נכנס ללמוד בתלמוד תורה בקלם ונותר תלמידו של הרב זיו שנים רבות. ב-1876 נסגרה הישיבה בקלם ואביו של הרב דסלר סייע בפתיחתה מחדש בעיירה גרובין הסמוכה לליבאו בלטביה.
בשנת 1891 נשא את פריידל גרודזינסקי, בתו של הרב אליהו אליעזר גרודזינסקי, שהיה חתנו של רבי ישראל מסלנט. בנו היחיד הוא הרב אליהו אליעזר דסלר שהיה משגיח בישיבת פוניבז'. אשתו נפטרה בדמי ימיה בשנת ה'תרמ"ה (1895). בתקופה זו התגורר בהומל והמשיך ללמוד בתלמוד תורה בקלם שנפתח מחדש, במקביל עסק לפרנסתו במסחר בעץ. מאוחר יותר הוא נשא בשנית את רחל רבינוביץ, בתו של הרב יעקב רבינוביץ מטלז, נהרגה בתאונת דרכים בתרפ"ג (1922).
בשנת תרע"ז (1916), לאחר פטירת רבי נחום זאב זיו, מונה הרב דסלר לעמוד בראשות תלמוד תורה קלם והוא מסר שיחות בישיבה לצד הרב דניאל מובשוביץ עד שנת תרצ"א (1931). בשנות מלחמת העולם הראשונה תרם מהונו כספים רבים לאחיו היהודים ועסק בהצלת רבנים מרוסיה הסובייטית. לאחר מכן הוא עבר לפריז שם שהה תקופה קצרה, משם המשיך ללונדון שם התגורר ליד בנו הרב אליהו אליעזר דסלר.
הרב דסלר נפטר בלונדון בחודש טבת שנת תרצ"ה (1935).
עבד א-רחים וכילי

קריירת מועדונים

וכילי החל את הקריירה האירופית שלו במועדון החובבים יונגסהיים מגרמניה. בשנת 1994 החל לשחק במיינץ 05, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. וכילי שיחק במועדון שלוש עונות וחצי, אך לא הצליח להעפיל עם המועדון לבונדסליגה, וסיים לרוב במרכז הטבלה. בעונתו השלישית בקבוצה, 1996/97, הבקיע וכילי 12 שערים והיה לאחד השחקנים החשובים בקבוצתו. וכילי פתח את עונת 1997/98 במיינץ, ובחצי העונה הראשון הבקיע עשרה שערים. יכולת זו גררה התעניינות מקבוצות הבונדסליגה, ובפגרת החורף של אותה עונה חתם במינכן 1860 מהבונדסליגה, אך הוסיף רק עוד שלושה שערים עד לתום העונה. וכילי נשאר עונה נוספת במינכן 1860, והבקיע שלושה שערים בעונה זו. בתום עונה וחצי במינכן 1860, עזב וכילי את הקבוצה, ועבר לטניס בורוסיה ברלין מהבונדסליגה השנייה. וכילי שיחק בקבוצה עונה אחת, בה הבקיע שבעה שערים. בקיץ 2000 חזר למיינץ 05, שעדיין הייתה בבונדסליגה השנייה. וכילי שיחק במועדון עונה אחת, בה מיעט להופיע והבקיע חמישה שערים. לאחר מכן חתם בסקודה קסנתי מליגת העל היוונית, שם היה לשחקן משמעותי בקבוצה, ובעונה וחצי הבקיע 14 שערים, וסייע לקבוצה להתמקם בחלק העליון של הטבלה. בפגרת החורף של עונת 2002/03 חתם וכילי בקרלסרוהה, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. וכילי שיחק במועדון שתי עונות וחצי, אך לא הצליח להעפיל איתו לבונדסליגה, ומיעט להבקיע. בתום עונת 2004/05 פרש וכילי ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית

לווכילי 11 הופעות במדי נבחרת מרוקו, בהן הבקיע שני שערים. וכילי השתתף עם נבחרת מרוקו בגביע אפריקה לאומות 1998, בו הודחה מרוקו ברבע הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת דרום אפריקה, ובמונדיאל 1998, בו הודחה מרוקו בשלב הבתים. בטורניר זה וכילי היה חלק מהסגל המרוקאי, אך לא שותף לדקה. לאחר מונדיאל 1998, וכילי לא זומן עוד לנבחרת.
חלוואן HA-300

רקע

נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, שאף להפוך את מצרים למרכז פיתוח וייצור של אמצעי לחימה טכנולוגיים ולהגדיל בכך גם את השפעתו על מדינות ערב והעולם השלישי. בראשית שנות החמישים הוא החליט להקים את מרכז הניסויים חלוואן שמוקם בבסיס חיל האויר "חלוואן", דרומית לקהיר. המרכז החל בייצור חלקי חילוף למטוסים שהיו בשרות מבצעי, בייצור רקטות אויר־קרקע, מכלי דלק ועוד.
בין היתר, שאף נאצר לפתח מטוסים מתקדמים וטילים. לצורך כך נעזר במהנדסים גרמניים, שווייצריים ואוסטריים. חלקם הגדול בעלי עבר נאצי. בין אלה היו גם פרופ' וילי מסרשמיט וקורט טאנק, המהנדס הראשי של מפעלי פוקה-וולף, שטיפלו בפיתוח מטוסים וצוות גרמני אחר אשר פיתח את טילי הניסוי מסוג "ורוניק", שהיו מבוססים על מנוע רקטי של הטיל V-2.

פיתוח המטוס

פיתוח המטוס החל במפעלי היספנו אוויאשן בספרד ומכאן האותיות בשמו. המטוס תוכנן להיות מטוס קרב סילוני על קולי קטן, למטרות יירוט ותקיפה, בעל כנפי דלתא וגוף צר שכונסי אוויר עגולים בצידיו.
בניסויים שנערכו במפעל הספרדי בדאון לא ממונע נתגלה כי המטוס סובל מחוסר יציבות ולכן הוחלט להוסיף לו זנב אופקי. לאחר מספר שנות פיתוח החליטו הספרדים כי הפרויקט יקר מדי ואינו בטוח מבחינה טכנולוגית. בעקבות כך הפסיקו את הפיתוח. בשלב זה החליטו המצרים לרכוש את התוכניות במצבן. המשך הפיתוח של המטוס נעשה ב״מפעל 36" שנועד לפתח מטוסי קרב בחלוואן. האותיות HA נותרו בשמו ויוחסו על ידי המצרים למילים "חלוואן אירקראפט".
במטוס תוכנן להיות מותקן מנוע בריטי בשם אורפיאוס E-300, אך נתגלה כי הבריטים הפסיקו את פיתוחו. בשלב זה החליטו המצרים לפתוח בתוכנית פיתוח יומרנית של מנוע סילון עבור המטוס. לשם כך הוקם בחלואן ״מפעל 135״ וגויסו מומחי סילון ממדינות אירופה ובהם, ד״ר פרדיננד ברנדנר האוסטרי. בשנת 1964 נבנו שני דגמי אבטיפוס של המטוס ומספר מנועים. מאחר שלמצרים לא היו טייסי ניסוי, פנה מפקד חיל האוויר המצרי, מוחמד סידקי מחמוד, למפקד חיל האוויר ההודי, וביקש ממנו לשלוח למצרים טייס ניסוי מנוסה. טיסת הניסוי הראשונה, שבוצעה ב-7 במאי 1964, הייתה קצרה ובמהלכה נתגלו בעיות רבות.

הפסקת הפיתוח

ביומה הראשון של מלחמת ששת הימים, במסגרת מבצע מוקד, הופצץ מרכז חלואן על ידי רביעיית מטוסי מיראז' 3 ישראליים מטייסת 101. בהפצצה נפגעו קל מתקנים ששימשו את פרויקט הפיתוח אך מטוסי האבטיפוס שלו לא נפגעו. בקרב אוויר שנערך במהלך המלחמה מעל מעבר המיתלה, הופל מטוסו של זוחיר שאלאבי, אחד מהטייסים המצריים שליוו את הפרויקט, על ידי הטייס הישראלי אהוד חנקין ושאלאבי נהרג.
לאחר המלחמה הואט מאד קצב הפיתוח, לנוכח הצורך הדחוף בשיקום חיל האוויר המצרי שהושמד במהלכה. הפרויקט נזנח בשנת 1969.
רבי יוחנן הסנדלר

רבי יוחנן הסנדלר‏ (נולד באלכסנדריה, מצרים; נפטר ב-150). תנא בן המאה השנייה. מתלמידי רבי עקיבא. רבי יוחנן היה דור רביעי לרבן גמליאל הזקן.

מתורתו

היה תלמידו של רבי עקיבא, והיה משמשו. בתלמוד הירושלמי מסופר כי בעת שנאסר רבי עקיבא בבית האסורים עלתה שאלה הלכתית ביחס לאישה שביצעה את מצוות חליצה, אך ללא עדים שנכחו בשעת המעשה, האם חליצתה כשרה או לא? החכמים היו מעוניינים לשאול את רבי עקיבא שאלה זו, אך נמנע מהם עקב שהותו בבית הסוהר. רבי יוחנן פתר בעיה זו בדרך מקורית: הוא התחפש לרוכל, והבליע את השאלה ההלכתית בהכרזתו על סחורתו: "מי מבקש מחטים? מי מבקש צינורים? חלצה בינו לבינה (בנוכחות החולצת והיבם בלבד) מהו?" ובהכריזו משפטים אלה עבר בסמוך למקום בו היה כלוא רבי עקיבא. ענה לו רבי עקיבא - "יש לך כושין? יש לך כשר?" - הבליע גם הוא את תשובתו ההלכתית לכך, "כשר" - כלומר, החליצה כשרה, בתוך שאלה תמימה לכאורה של התעניינות בסחורה.
במסכת אבות הוא מצוטט כאומר: "כל כנסייה (אספה) שהיא לשם שמיים, סופה להתקיים. ושאינה לשם שמיים, אין סופה להתקיים".
בעת גזירות אדריאנוס החליט לנסוע לנציבין שבבבל ללמוד תורה אצל רבי יהודה בן בתירה, ועמו רבי אלעזר בן שמוע. כשהגיעו לצידון תקפום געגועים לארץ ישראל, ושבו ארצה, באומרם: "ישיבת ארץ ישראל שקולה כנגד כל המצות שבתורה".

קברו ויחוסו

רבי יוחנן נפטר בערך בשנת 150. כיום מראים את קברו בהר מירון, ורבים העולים על הקבר, ביום כ"ט בתמוז, הוא יום פטירת צאצאו רש"י. בשנים האחרונות בתאריך זה, מתקיימת במקום הילולא גדולה וחגיגית.
ר' יוחנן הסנדלר הוא חוליה חשובה במגילות יוחסין רבות. על פי ספרי היוחסין, דרך אב סבו הלל הזקן] הוא צאצא לדוד המלך, ורש"י הוא צאצאו. כיום ישנם רבים הנמנים עם צאצאיו של רבי יוחנן הסנדלר.
במסגרת הדלקת המדורות בל"ג בעומר, נהוג להדליק מדורה גם על ציונו, בשעה שתיים בלילה.
הקבר נמצא על מערה שפתחה נסתם בעבר, במערה ישנם 3 קברים יש האומרים ששני הקברים האחרים הם של שני משרתי רבי יוחנן.

בתרבות

ברומן "הר אדוני" שכתב ארי דה-לוקה מוזכר רבי יוחנן כדמות רוחנית
קוונישי H8K

תכנון ופיתוח

ב-1938 הזמין הצי הקיסרי היפני מטוס סיור ימי בעל טווח טיסה ארוך. לאחר מספר דגמים ניסיוניים, רכש הצי לבסוף את ה-H8K1, שזכה לשם ספינה מעופפת של הצי מטיפוס 2, מודל 11, והזמין 14 פרטים שלו.
דגם ה-H8K2 הופיע זמן קצר לאחר מכן, והתאפיין בחימוש כבד שהסב נזק לכלי שיט של בעלות הברית, היה בעל מנוע חזק יותר, מיגון טוב יותר, ותכולת דלק גדולה יותר. למעשה התעלה הדגם החדש על קודמו בכל פן, וממנו יוצרו 112 יחידות.

היסטוריה מבצעית

הקוונישי H8K נכנס לשירות בראשית 1942, וב-4 במרץ נעשה בהם שימוש בפעם הראשונה. הצי היפני המשולב החליט לשלוח שתי ספינות מעופפות קוונישי H8K למשימת סיור מעל הוואי, במטרה לאסוף מודיעין ולשבש את פעילות התיקונים לאחר ההתקפה על פרל הארבור. למרות טווח הטיסה הארוך של ה-H8K, על מנת שישובו לבסיסם באיי מרשל בשלום היה על המטוסים לתדלק פעם אחת במהלך המסע. התוכנית היפנית קראה למפגש תדלוק בין הספינות המעופפות לצוללות בפרנץ' פריגייט, אטול מבודד כ-500 מילים ימיים צפונית-מערבית להוואי. מפגש התדלוק התנהל כשורה, אך בשל תנאי מזג אוויר קשים וראות מוגבלת, לא גרמו הספינות המעופפות לנזק משמעותי.
בהמשך המלחמה עשו היפנים שימוש נרחב ב-H8K למטרות סיור, הפצצה, ותובלה אווירית.
ארבעה מטוסי H8K שרדו עד סוף המלחמה, ואחד מהם נלקח שלל בידי ארצות הברית אך הוחזר לטוקיו ב-1979. שרידיהם של שני מטוסים נוספים נחים בעומק רדוד יחסית מול חופי סאיפאן ובלגונת טרוק, ומשמשים אתרי צלילה.
אריאל אטיאס (אתלט)

ביוגרפיה

אטיאס נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי. בילדותו עסק בענפי ספורט רבים, כגון שחייה, כדורגל וכדורסל, אך החליט להתמקד באתלטיקה כשהגיע לגיל 11, ובגיל 16 התחרה לראשונה בקרב רב, באליפות ישראל לקדטים בקרב עשר, בה זכה במדליית זהב בשיא ישראלי חדש לקדטים של 6143 נקודות. אטיאס זכה באליפויות ישראל רבות לגילאי קדטים ונוער, גם בקרב עשר וגם במקצועות אחרים, ושבר שיאים ישראליים רבים לגילאים אלה. הוא אף זכה במדליית כסף בקרב עשר בפסטיבל האירופי לקדטים, והתחרה גם באליפות העולם לקדטים ובאליפות אירופה לנוער.

2019

בחודש ינואר, באליפות איטליה בקרב שבע, אטיאס סיים במקום רביעי בשיא ישראל חדש של 5031 נקודות. במהלך התחרות קבע שיא אישי חדש בהדיפת כדור ברזל של 13.63 מטר, שיפור של שני סנטימטרים לשיאו הקודם.

אלוף ישראל

באליפות ישראל בקרב עשר שנערכה בחודש אפריל זכה אטיאס במדליית זהב בשיא ישראלי עד גיל 23 של 6939 נקודות, על אף שביום התחרויות הראשון מזג האוויר היה סוער, והקשה על השגת תוצאות טובות. הוא סיים לפני אדם יעקובי מהפועל חולון (6057 נקודות) ורומן שרגייב מלידר נתניה (4344 נקודות). במהלך התחרות שבר שלושה שיאים אישיים; בקפיצה לגובה שבר את שיאו בשני סנטימטרים כשקבע תוצאה של 1.95 מטר, בקפיצה במוט שיפר את שיאו בשישה סנטימטרים כשקבע תוצאה של 4.40 מטר, ובריצת 1500 מטר שבר את שיאו ב-6 שניות, כשקבע תוצאה של 4:50.62 דקות.
במחזור השלישי של תחרות הליגה הבינאגודתית שנערך ביוני, שיפר את שיאו בקפיצה במוט כשקבע תוצאה של 4.46 מטר.
מיצובישי A6M זירו

מיצובישי A6M זירו היה מטוס קרב שהופעל מנושאות מטוסים של הצי הקיסרי היפני מ-1940 ועד 1945.
הכינוי הרשמי של בעלות הברית למטוס היה "זיק" (Zeke), אך הוא נודע בשם "זירו" או "רֵיי-סֶן(רומאג'י: Reisen)" משום שהוא כונה בצי היפני "מטוס מטיפוס 0" (零式艦上戦闘機), על שם השנה הקיסרית 2600 (שנת 1940 לספירה הנוצרית).
הזירו הצטיין בכושר תמרון מעולה וטווח טיסה ארוך במיוחד, שהפכו אותו לאחד ממטוסי הקרב המעולים של זמנו ולבעל מוניטין אגדי כמעט. עם זאת, פגמים בתכנונו וחוסר קריטי במנועים חזקים חרצו את גורלו לעומת מטוסים אמריקאיים מתקדמים דוגמת P-38 לייטנינג ו-F-6F הלקט.

היסטוריית פיתוח

בשנת 1937 החל להיכנס לשירות הצי היפני המיצובישי A5M, קודמו של הזירו. מיד עם כניסתו לשירות הוחל באפיון מחליפו העתידי. במאי קיבלו החברות מיצובישי ונאקאג'ימה מפרט למטוס קרב חדש המיועד לנושאות מטוסים. שתיהן החלו בפיתוח תוך שהן ממתינות לפרטים מדויקים בחודשים הבאים.
על סמך הניסיון שנצבר בלחימה בסין, הצי עדכן את דרישותיו באוקטובר: נדרשה מהירות של 500 קמ"ש בגובה 4000 מטר ונסיקה ל-3000 מטר תוך 3.5 דקות. על המטוס לשהות באוויר שעתיים בפעולה רגילה, ו-6 עד 8 שעות במהירות שיוט חסכונית עם מכלי דלק נתיקים. החימוש נדרש להיות צמד תותחי 20 מ"מ, צמד מקלעי 7.7 מ"מ ושתי פצצות 30 או 60 ק"ג. כמו כן, דרש הצי לצייד את המטוס במכשיר קשר ואמצעי ניווט. כושר התמרון הנדרש ממנו היה להיות לפחות זהה לזה של ה-A5M, תוך הקפדה על כך שמוטת כנפיו לא תעלה על 12 מטר.
צוות התכנון של נאקאג'ימה סבר כי הדרישות החדשות הן מגוחכות ובלתי אפשריות ופרש בינואר מתכנון המטוס. המתכנן הראשי של מיצובישי, ג'ירו הוריקושי, סבר כי ניתן להשיג את דרישות המפרט, אך רק אם המטוס יהיה קל ככל האפשר. צוותו עשה שימוש בכל טכניקת הפחתת משקל אפשרית, וחלקים רבים נבנו מאלומיניום. התכנון הסופי, עם כנף תחתית משתפלת, כן נסע רחב ומתכנס ותא טייס סגור במלואו היה בזמנו חדשני ביותר.

פעילותו

בזמן המתקפה על פרל הארבור היו רק 420 מטוסי זירו בכל זירת האוקיינוס השקט. האמריקאים נתקלו בעיקר בדגם 21, לרוב הרבה יותר רחוק מנושאות המטוסים היפניות מאשר ציפו מלכתחילה, שכן טווח הפעולה של הזירו היה מעל 2,600 ק"מ. מטוסי הזירו היו עדיפים על כל מטוסי בעלות הברית ב-1941, ועד מהרה קנו לעצמם מוניטין מאיים. עם זאת, הזירו לא השיג עליונות אווירית מוחלטת הודות לפיתוח טקטיקות לוחמה מתאימות על ידי בעלות הברית, ובהן טיסה במבנים המחפים הדדית זה על זה.
כאשר הופיעו בזירת האוקיינוס השקט מטוסי גראמן F6F הלקאט, F4U קורסייר ולוקהיד P-38 לייטנינג, החל הזירו חלש המנוע לאבד את בכורתו, אם כי בידי טייס מיומן היה עדיין איום גם על המטוסים האמריקאיים החדישים ביותר. הגעת המטוסים החדישים שינתה את יחס ההפלות מ-1:1 ל-10:1 לטובת האמריקאים. בשל חוסר במנועים חזקים יותר, ובעיות שנתגלעו בתכנון מחליפו, נותר הזירו בייצור עד סוף מלחמת העולם השנייה ויוצרו ממנו כ-11,000 יחידות. 
כמטוס שתוכנן למתקפה, הזירו היה עדיף בתמרון וכוח אש על חשבון הגנה. לא היו בו מכלי דלק נאטמים או שריון כל שהוא, וכמעט כל פגיעה הביאה לאובדן המטוס. האמריקאים גם פיתחו תמרונים מיוחדים להתמודדות עם כושר התמרון העדיף של הזירו כתמרון "Thach Weave" המפורסם, בו שני מטוסים חולפים זה על פני זה, בתקווה שהזירו האויב יפנה בעקבות אחד מהם. או אז הם היו פונים חזרה זה לעבר זה, והזירו מצא עצמו ישירות מול המטוס השני שיכל להפילו בקלות. בתמרון זה נעשה שימוש רב ומוצלח בקרב ים האלמוגים ובקרב מידוויי.
ימת לדוגה

גאוגרפיה

ישנם בימה כ-660 איים בעלי שטח כולל של כ-435 קמ"ר. רוב האיים, כולל ארכיפלג וולאם, קילפולה וקונבץ מרוכזים באזור הצפוני-מערבי של הימה. ימת לדוגה נשפכת למפרץ פינלנד דרך נהר נייבה.
הימה נגישה לניווט כחלק מאפיק המים הוולגה-בלטי המחבר בין הים הבלטי לנהר הוולגה. תעלת לדוגה עוקפת את הימה מצדו הדרומי ומחברת בין הנייבה לנהר סוויר.
יחידות מידה לאורך

אורך הוא גודל במרחב המשמש למדידת המרחק בין שתי נקודות. במהלך השנים התפתחו בארצות שונות יחידות מידה שונות לאורך.

השיטה המטרית

יחידת המידה הבסיסית לאורך במערכת היחידות הבינלאומית היא המטר. מהמטר נגזרות יחידות נוספות בשיטה זו, לדוגמה: מטר רבוע וניוטון (ק"ג כפול מטר חלקי שנייה בריבוע).
ברבק

בּרבּק (באנגלית: Bareback) הוא ביטוי סלנג המתאר יחסי מין בהם יש חדירה ללא שימוש בקונדום. ברבק מתייחס ליחסי מין שבמתוכנן ובמודע נעשים ללא קונדום ולא כולל מקרים בהם נעשה שימוש שגוי או אי-שימוש בשוגג בקונדומים. מקור הסלנג מתחום רכיבה על סוסים ומתאר רכיבה ללא אוכף. הביטוי מיוחס לסקוט אוחרה (Scott O'Hara) שבשנת 1997 הציג אותו בספרו, Autopornography, שם הגדיר אותו כסקס ללא קונדום בין גברים המקיימים יחסי מין עם גברים החיים עם איידס. הביטוי ברבק תואר כביטוי כמקושר לסכנה מצד אחד וריגוש מהצד השני. בהמשך הזמן הביטוי התרחב והתייחס גם ליחסי מין שאינם בין גברים.

היסטוריה

אף על פי שקונדומים נתפסו בתחילה כאמצעי למניעת הריונות לא רצויים במהרה התפתח שימוש בהם כדי למנוע הידבקות במחלות מין. כאשר נגיף האיידס קיבל הכרה בשנות ה-80 והתחילו להבין כיצד הוא מועבר, השימוש בקונדום כאמצעי למין בטוח הפך לנפוץ הרבה יותר בקרב הומואים. בתחילת שנות ה-80, תקופת משבר האיידס, סקס מוגן על ידי שימוש בקונדום היה כה נפוץ עד שהשימוש בקונדום הפך לנורמה בקרב הומואים. בשנת 1995 מספר הומואים החיים עם נגיף האיידס הכריזו על סירובם ללבוש קונדום בעת קיום יחסי מין עם אחרים שגם הם חיים עם נגיף ה-HIV. ההכרזה הזו הובילה לפאניקה מוסרית סביב התיאור האירוטי של ברבק, כאשר החשש היה שהתופעה תתרחב מעבר לאנשים שחיים עם נגיף האיידס ותוביל ליחסי מין לא מוגנים גם בקרב כאלה שלא חיים עם נגיף האיידס.

ברבק בסרטי פורנו גאים

סרטי פורנוגרפיה היוו מוקד פעילות סביב סוגיית הברבק מתוך האמונה כי הם מהווים מודל לחיקוי ויעודדו את הציבור להתנסות בפרקטיקות סיכוניות. במהלך שנות ה-70 וה-80 לפני המודעות לאיידס הקונדום נתפס כלא רלוונטי להומואים שלא חששו מכניסה להריון ופרקטיקת הברבק הייתה הסטנדרט בפורנוגרפיה. משנות ה-90 כשהמודעות לאיידס גברה הופעלו לחצים על מפיקי פורנו להשתמש בסרטיהם בקונדומים וזאת הן מהטעם שהם מהווים מוקד לחיקוי והן מדאגה לשלומם של השחקנים. בתחילת שנות ה-90 רוב סרטי הפורנו שהציגו חדירה אנאלית כללו שימוש בקונדום אך החלו להפיע מספר הולך וגדל של סרטים בהם הופיע מין לא מוגן. במקרים מסוימים היה מדובר בחברות הפקה ייעודיות שהוקדשו לסרטי ברבק ובמקרים אחרים נוצרו סרטים בהם הצופים הניחו שמדובר בברבק אולם המצולמים היו זוגות בחיים האמיתיים או שעל ידי אמצעי עריכה הצליחו לטשטש את הקונדום שלבשו. מנגד למפיקים הללו יש אחרים שבניגוד אליהם שמתעקשים לתת מספרים הפוכים בעד לבישת קונדומים דרך כך שהם נותנים לקונדומים משקל ייחודי אם זה על ידי צילומי תקריב של פתיחת ולבישת הקונדום שמבהירים לצופים שאין בכלל ספק ומדובר ביחסי מין מוגנים.
דוגמה ייחודית לעיסוק בסוגיית הברבק בסרטי פורנו הופיעה בסרט הפורנו-פארודי "אוליבר טווינק", זוכה פרס הגרביז (Grabby Awards) בקטגוריית הסרט הפורנו הקומדי הטוב ביותר בשנת 2008. בסרט זה שלא כמו באחרים סוגיית אמצעי ההגנה נכנסו למרכז העלילה ולא הוצבו כשלב מבין שלבי יחסי המין המצולמים. במאי הסרט, פיטר ז. פן (Peter Z. Pan) מבסס את העלילה על הרומן אוליבר טוויסט של צ'ארלס דיקנס, ומספר על אוליבר שעבר מבית היתומים אל העיר הגדולה כדי לנסות את מזלו. אולם בשונה מן הקלאסיקה הספרותית בסרט אוליבר החל לעבוד בזנות ונחטף על ידי במאי סרטי פורנו ברבק מרושע שרוצח את האסיסטנטית הטרנסג'נדרית שלו לאחר שהיא נותנת לשחקנים קונדומים מבלי שישים לב ומתרה בהם לקיים יחסי מין מוגנים.
מסיפורי אבא בונה

תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתמקדת באבא בונה אשר מגדל לבדו שני בנים ובת.
בכל פרק בסדרה, אבא בונה נוהג לספר לילדים סיפורים שונים עם מוסר השכל. אלה, מיועדים ללמד אותם לקח הקשור לדילמה כלשהי אשר הוצגה בתחילת הפרק.
כל פרק מחולק לשני חלקים בהם מוצגים שני סיפורים שונים - משלים, מעשיות או סיפורי עם מרחבי העולם.
אלכסנדרי זוסלין הכהן

ספר האגודה

הרב אלכסנדרי הכהן כתב את "ספר האגודה" שבו הוא מסכם את המסקנה ההלכתית של כל סוגיא בתלמוד, כולל סוגיות העסקות בדיני טומאה וטהרה, קדשים והלכות זרעים -סיכום הלכתי שנחשב כנדיר לחכמי ישראל בזמן ההוא.
לרוב, כתובים סיכומיו על פי דעתם של גדולי הפוסקים שחיו לפניו - הרי"ף, ר"י הזקן, רבינו תם, הרשב"ם, המרדכי, הרא"ש, הראבי"ה הראב"ן. הרמ"א הסתמך עליו רבות בהגהותיו לשולחן ערוך.
ספר האגודה נועד להיות ספר הלכתי פרקטי, בדומה לספרו של הרא"ש, אבל הספר תמציתי יותר והמחבר מקצר ומשמיט את המשא ומתן התלמודי. הספר הוא בין הספרים הבודדים שנכתבו בזמנו שכללו הלכות שאינן נוגעות לזמן הגלות, כגון הלכות קרבנות ומצוות התלויות בארץ. אמנם, בהשוואה של ספר האגודה עם ספר הטורים, שנכתב על ידי בן דורו ר' יעקב בן אשר, ניכר הבדל גדול בשיטת העריכה. האגודה, בדומה לספר המרדכי, נכתב על סדר מסכתות התלמוד, וסוגייתיו, ומהווה שילוב של פרשנות תלמודית, מסורות פסיקה של חכמי אשכנז ותשובות הלכתיות בנושא. ספר הטורים לעומת זאת, מסודר לפי נושאים וסימנים, ומנותק מהסדר התלמודי המקורי, מה שמאפשר צמידות רבה יותר לנושא ספציפי על נגזרותיו.
ספר האגודה השפיע על הפסיקה האשכנזית מאוד, אבל לא היה ניכר בכתביהם של הפוסקים הספרדים בדורות שאחריו. הוא מובא פעמים לא מעטות על ידי הבית יוסף, אך לרוב בכלי שני. פוסקי אשכנז במאה ה-15, כגון  ר' יעקב בן משה מולין (מהרי"ל) ור' יעקב וייל (מהרי"ו) החשיבו מאוד את פסקי בעל ספר האגודה. המהרי"ו אף חיבר כעין "קיצור" של ספר האגודה שפורסם בשנת 1610 תחת השם "חידושי אגדה".
יורוצ'לנג'

MVP של הפיינל-פור

2014-15:ג'מאל שולר
2013-14:אנדראה צ'ינצ'ריני
2012-13:צ'סטר סימונס
2011-12:פופס מנסה-בונסו
2010-11:גוראן איקוניץ'
2009-10:טיילור רוצ'סטי
2008-09:קית' לנגפורד
2007-08:גיירדיוס גוסטס
2006-07:אריאל מקדונלד
2005-06:רודי פרננדז
2004-05:קלי מקארתי
2003-04:מרטין מואורספ
אנדרו סטנדלי

אנדרו סטנדלי (אנגלית: Andrew Standley) היה ראש משלחת האיחוד האירופי למדינת ישראל בשנים 2009–2013.
סטנדלי נולד בבריטניה ולמד תחילה בצרפת, אחר כך למד תולדות האמנות באוניברסיטת קיימברידג' ובהמשך סיים תואר מוסמך ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. הוא עבד בעבור ממשלת בריטניה באזור דרום האוקיינוס השקט ובעבור האומות המאוחדות בז'נבה ובבנגלדש.
בשנת 1986 החל לעבוד בנציבות האירופית. תחילה שירת באסיה ובאמריקה הלטינית ואחר כך גם במטה הראשי של האיחוד האירופי בבריסל. טרם הגעתו לישראל היה אחראי לתיאום וניתוח בתוך המנהלה הכללית של הנציבות לקשרי חוץ.
משלחת האיחוד האירופי למדינת ישראל (אנגלית: Delegation of the European Union to the State of Israel) היא נציגות דיפלומטית של האיחוד האירופי בישראל. שמה הקודם היה "משלחת הנציבות האירופית למדינת ישראל", והוא השתנה עם כניסת אמנת ליסבון לתוקף ב-1 בדצמבר 2009, במסגרתה אף הוכפפה המשלחת לנציגה העליונה קתרין אשטון.
סטנדלי הגיש את כתב האמנתו לנשיא פרס ב-9 בדצמבר 2009 וסיים את תפקידו בשנת 2013. מחליפו בתפקיד היה לארס פאבורג-אנדרסן. סטנדלי משמש מאז כשגריר האיחוד האירופי למקסיקו.
יצחק שוורץ

ביוגרפיה

נולד לצבי ולגיטה בחיפה. אביו היה בוגר ישיבת לומז'ה בפתח תקווה, ומתלמידי הרב משה קליערס מטבריה, עבד לפרנסתו כפקיד בנק. למד בבית הספר רמב"ם ובתיכון באור עקיבא. ב-1971 החל ללמוד בישיבת סלבודקה, והיה מתלמידיהם של הרב מרדכי שולמן ובנו הרב נתן שולמן.
בשנת תשל"ו (1977) נשא את יוכבד, בתו של הרב עמרם יצחק זקס. בתקופת אירוסיו למד במשך כשלושה חדשים בישיבת מיר בירושלים, מהרבנים חיים שמואלביץ ונחום פרצוביץ.
בחודש אלול תשמ"א (1981) החל הרב שורץ במסירת שיעורים לבני שיעור א' בישיבת סלובודקה ובהמשך מסירת שיעורים לבני שיעור ב'. באייר תשע"ג (2013), לאחר פטירת חמיו הרב עמרם יצחק זקס, החל הרב שורץ למסור שיעור כללי בהיכל הישיבה, תפקיד השמור לראשי הישיבה, לצד אמירת השיעורים היומיים לבני שיעור ב'. על אף זאת הוא אינו יושב בקדמת הישיבה כראשי הישיבה המבוגרים ממנו.
אשתו יוכבד, מנהלת סמינר אור החיים. לבני הזוג 16 ילדים.