google/wiki40b huggingface dataset:
מצר האסקל

מצר האסקל (באנגלית: Haskell Strait. Antarctica) הוא שמו של מעבר אוקיינוס בדרום מצר מקמרדו, הנמשך בין כף ארמיטאז', האי רוס וכף ספנסר-סמית, וייט איילנד, אנטארקטיקה. מבחינה אוקיינוגרפית, הוא מבדיל את מצר מקמרדו מאגן האוקיינוס (מכתש מדף הקרח) מתחת למדף הקרח רוס. רוחב המצר עצמו הוא בסביבות 25 ק"מ ועומקו מגיע במקומות מסוימים ליותר מ-900 מטרים. זרמים של קרוב לחצי קשר נמדדו במצר, אף כי זרמים טיפוסיים נמוכים יותר. המצר מכוסה ברובו הקרח ממדף הקרח מקמרדו וקרח מוצק בדרום מצר מקמרדו. לעיתים רחוקות נפרץ הקרח וחושף את הפינה הצפון-מערבית של מימי המצר, ואז יכולים כלי שיט לעגון ממש ליד בסיס סקוט.

שם

המצר נקרא ב-2009 על שם ד"ר טימותי ג. האסקל, מדען קוטב ניו זילנדי. לא ברור מדוע לא כונה קודם כמצר. ייתכן, שהסיבה היא שהמצר מכוסה על פי רוב בקרח וחוסה בצל חומת מדף הקרח מקמרדו. עם זאת, הוא עולה במידה רבה בגודלו על מצרים אחרים באזור.

היסטוריה

המצר היה זירת דרמה כבירה בתקופת העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה. אפסלי צ'רי-גארארד מתאר את מאמצי האנשים בקבוצות המשלחת של סקוט להעביר את עצמם ואת סוסי הפוני שלהם מעבר לקרח עם מתפורר, על פני מארבים של לווייתנים קטלניים ומעלה אל חומת הקרח. בסיס סקוט, תחנת המחקר המדעי של ניו זילנד, נוסד במהלך השנה הגאופיזית הבינלאומית 1957 ומשקיף אל מצר האסקל.

אוקיינוגרפיה

בהיותו אחד המצרים הגדולים הדרומיים ביותר בעולם, מצר האסקל מושפע במידה רבה מאד מסיבוב כדור הארץ. הוא גם המוצא המערבי אל מכתש מדף הקרח רוס - גוף מים ענקי, בלתי נודע מעיקרו. המכתש הוא מקור עיקרי של מים בצינון-על, כלומר, מים שהצטננו בעומק רב מתחת למדף הקרח ובהשתחררם נמצאים קרים יותר מן הטמפרטורה המקפיאה. מים כאלה משפיעים על צמיחת קרח ים המשפיע, בתורו, על תהליכים אקלימיים בסדר גודל כלל-עולמי.
פשיטת רגל

פשיטת רגל היא הליך חדלות הפרעון החל על חייבים שהם יחידים. להבדיל מחברות בע"מ שם מתקיים הליך פירוק, בהכרזת החייב כפושט רגל יש יתרונות וחסרונות עבור החייב ונושיו; ברוב המקרים, החייב הוא המבקש הגנה מנושיו על ידי כניסה להליך זה. פשיטת רגל מצטרפת להליכי חדלות הפרעון הרלוונטיים לתאגידים: פירוק והבראה.

היסטוריה

ניתן לראות בשמיטת כספים התנ"כית מקור לחקיקה בנושא פשיטת רגל. יש הטוענים כי שמיטת הכספים המקראית ביטלה את כל החובות, ולא רק את חובותיהם של אלו שאינם יכולים להחזיר, במועד קבוע אחת לשבע שנים. על פי ראייה זאת, שמיטת כספים המקראית היא מרחיקת לכת הרבה יותר מפשיטת הרגל המודרנית. אולם, על פי ההלכה, שמיטת כספים משמטת רק חובות אשר מועד פרעונם כבר הגיע ובעל החוב לא הצליח לגבותם (או שכח לגבותם). בהתאם לראייה זאת, שמיטת הכספים דומה לפשיטת הרגל המודרנית ומטרתה העיקרית היא למנוע נגישׂה אינסופית של החייב אף על פי שאיננו יכול לשלם את חובו. שמיטת הכספים גרמה לבעלי הממון למעט בהלוואות, ועל כן בתקופת בית שני תיקן הלל הזקן את הפרוזבול המאפשר למעשה לעקוף את שמיטת החובות.
בניגוד לחוק המקראי, החוקים הראשונים שנחקקו בנושא באירופה ראו בפושט הרגל עבריין. באנגליה נחקק ב-1542 החוק הראשון, שהטיל סנקציות על החייבים ממאסר בבית כלא מיוחד לחייבים ועד עונש מוות. בארצות הברית נחקקו חוקים במהלך המאה ה-19 שהובילו בהדרגה לגישה יותר סלחנית כלפי החייבים והגנה עליהם.
חיל הספר

חיל הסְפָר היה גוף ביטחוני דמוי ז'נדרמריה, שהוקם בישראל עם קום המדינה והיה אמור להיות מופקד על שמירה וביטחון באזורים שמחוץ לערים ובאזור הגבול ("סְפָר"). המשטרה, לעומתו, הייתה אמורה רק לעסוק בפענוח פשיעה ובמניעתה. הגוף הוקם ב-1949 ופעל עד 1951 כיחידה עצמאית בצה"ל, אז הפך לחלק מן המשטרה. ב-1953 שונה שמו למשמר הגבול. 
במובן מסוים, "חיל הספר" היה אמור להוות המשך של ארגון השומר והפועלים במסגרתו היו אמורים, בדומה לשוטרים אך בניגוד לצבא הסדיר, להיות אנשי מקצוע. ראשוני חיל הספר היו אמורים להיות מגויסים משורות אנשי משטרת המנדט. בתקופת המנדט היה "חיל הספר העבר-ירדני" (שבו חיילים מקומיים, יהודים וערביים) מופקד על השמירה על הסדר הציבורי והגבולות של המנדט. 
באוקטובר 1949 יזמה ועדה בראשות האלוף דוד שאלתיאל, המפכ"ל ושר הביטחון את הקמת חיל הספר, להתמודדות עם חדירות גבול שמהן סבלה מדינת ישראל בראשית דרכה. שאלתיאל מונה למפקד החיל ואילו את ההקמה בפועל הוביל גיורא שנאן. שנאן פיקד בתחילה על הגדוד היחיד בו, ומאוחר יותר על החיל כולו.
כחלק מהניסיון לגבש "גאווה יחידה" בין המגויסים, הוחלט להתיר להם לחבוש "כובע אוסטרלי" (הייתה גם הצעה להפוך את החיל לחיל פרשים). לחיל יגויסו גם "בני מיעוטים" אשר יהיו מעוניינים בכך. 
בעיות ארגון, תקצוב וכוח אדם גרמו לכך שלא כל התוכניות לגבי תפקודו של חיל הספר יצאו לפועל. ב-1950 החליט דוד בן-גוריון בעצה אחת עם שאלתיאל להכפיף את הכוח למשטרה. באפריל 1953, לאחר שחדל לתפקד כגוף עצמאי, שונה גם שמו בהתאם ל"משמר הגבול".
הליוס

במיתולוגיה היוונית המוקדמת השמש הואנשה ותוארה כישות בשם הליוס ("שמש" ביוונית), אותה הומרוס משווה לטיטאן היפריון, על אף שבמיתולוגיה יוונית מאוחרת יותר הליוס מתואר כבנם של היפריון ואחותו תיאה. להליוס שתי אחיות, אאוס אלת השחר, וסלנה אלת הלבנה. הליוס רוכב מדי יום לאורך השמיים במרכבה מפוארת רתומה לארבעה סוסים, ואז יכול לראות כל המתרחש על פני הארץ ולעת לילה הוא שב מן המערב הרחוק, אל שוליו המזרחיים של העולם, בתוך גביע מוזהב. במיתולוגיה הרומית מקבילו של הליוס הוא סול.
מוצאו של הליוס, בניגוד לרוב האלים הראשיים במיתולוגיה היוונית, הוא אינדו-אירופאי.

הליוס במיתולוגיה היוונית

הסיפור המפורסם ביותר בנוגע להליוס הוא זה של בנו פאיתון ("זורח/נוצץ" ביוונית), שרכב על מרכבת השמש עד לאובדנו.
הליוס לעיתים מתואר עם שם התואר פנופטס, שפירושו "הרואה הכול".
שמות הסוסים שמסיעים את מרכבתו הם פרואיס, אאוס, אאנטון ופלגון.
רודוס הוא אולי המקום היחידי בו הייתה להליוס כת משמעותית של מאמינים, ובעקבות הסרת מצור עז שהטיל על העיר דמטריוס פוליורקטס בשנת 306 לפנה"ס, הזמינו תושבי רודוס פסל ברונזה ענק ממדים של "הליוס הגואל" לכבוד האל המגן על עירם, הוא הקולוסוס של רודוס. הוא מתואר בדרך כלל כנער צעיר אפוף הילה, כשעל ידו כפפת זהב, והוא מחזיק שוט וגלובוס. לרוב הוא מתואר כשהוא רכוב על קוודריגה אשר צוללת במהירות דרך השמיים אל הים. תרנגולים ונשרים מיוחסים אליו.
אנשיו של אודיסאוס שחטו בני בקר מן העדרים המקודשים לו שרעו באי תרינאקיה, אף על פי שאודיסאוס הזהיר אותם לבל ייגעו בבקר המקודש לשמש, ולכן לא שב איש מהם הביתה מלבד אודיסאוס (אודיסיאה XII 419-261).
כאשר הרקולס הלך לאריתיה להשיב את עדרי גריאון, הוא חצה את המדבר הלובי, וכשמאס באל השמש הקופח עליו, איים עליו עם חציו ודרש להשתמש באותו גביע מוזהב, שבו הליוס משתמש לחזור מהמערב למזרח כל לילה. הליוס נענה בחוסר רצון ובעזרת הגביע הגיע הרקולס לאריתיה.
בסיפור אחד, כשאפרודיטה ניהלה רומן עם ארס, בעוד בעלה היה הפייסטוס, הליוס צפה בהם וסיפר על כך להפייסטוס, אשר כלא את שני האוהבים בתוך רשת מזהב והזמין את כל האלים ללעוג להם.
על שמו גם נקראת הבינה המלאכותית הנשגבת המכונה "הליוס" במשחק המחשב העתידני Deus Ex.

אפולו והליוס

הומרוס מתאר את אפולו כאל עם קשת כסופה, ללא שום מאפיינים סולריים.
האזכור הקדום ביותר של זיהוי אפולו כהליוס מופיע בשרידי מחזהו של אוריפידס, פאיתון, בנאום לקראת סופו בו אמו של פאיתון מקוננת על כך שהליוס הרס את ילדה, ועל כך שגברים קוראים לו בצדק אפולו (השם Apollo  פירושו Apollon "המשמיד").
עד הזמנים ההלניסטיים אפולו נעשה קשור בצמידות לאל השמש בפולחן.
ההתייחסות אל אפולו כאל השמש הפכה לנפוצה בכתבי פילוסופיים, ומופיעה בכתביהם של פרמנידס, אמפדוקלס, פלוטארכוס ועוד רבים אחרים.
מצולמים

רקע עלילתי

שלישיית מה קשור מגלמת שש דמויות הנמצאות בנקודות מפנה בחייהן, המתבססות בחלקן על חוויותיהם האישיים של בני השלישייה. כמו ב"מחוברים", שש הדמויות השונות מתעדות את חייהן בסיטואציות קיצוניות ומונולוגים חושפניים למצלמה.
ארנון בן-דוד

אודות

בן-דוד הוא נכדם של המהנדס יעקב אורנשטיין והרקדנית והכוריאוגרפית מרגלית אורנשטיין. הוא בנם של הרקדנית והכוריאוגרפית יהודית אורנשטיין והצלם והגרפיקאי שלמה בן-דוד, ואחיה של הרקדנית והמשוררת נעמי בן דוד. הוא קיבל תואר ראשון (B.F.A.) מבצלאל בשנת 1977 ותואר שני (M.F.A.) ממכללת הנטר בניו יורק בשנת 1983. הוא זוכה פרס שר החינוך והתרבות. בשנת 1997 נסע בן-דוד לניו יורק, שם השלים ב-2009 את לימודי הדוקטורט בפילוסופיה.
בשנת 1996 נערכה לבן-דוד תערוכת יחיד בביתן הלנה רובינשטיין של מוזיאון תל אביב שנקראה "עבודות חדשות". בשנת 2011 אצר דורון רבינא בגלריה קונטמפוררי את תערוכת ״חזית אחת״ בה השתתפו קארסון פיסק-ויטורי, מתיאו לאבאנשי, יצחק דנציגר, וארנון בן-דוד. ב-2016 הציג בן-דוד תערוכת יחיד בגלריה 'המדרשה' שכותרתה PRT - ראשי תיבות של Provincial Reconstruction Team - שעסקה ביחסי ברוקלין-תל אביב, על רקע הדיון ביחסי ארצות הברית-ישראל.
ג'יימס ג'וזף סילבסטר

תולדות חייו

סילבסטר נולד בלונדון כג'יימס ג'וזף, בנו של אברהם ג'וזף, סוחר יהודי. בשנת 1833 החל ללמוד באוניברסיטת קיימברידג', אך לא סיים את לימודיו מחמת סירובו כיהודי להשבע אמונים לעיקרי הכנסייה האנגליקנית. הוא ניגש לבחינות המתמטיקה הנודעות של האוניברסיטה והגיע למקום השני. בשנת 1841 שהה בארצות הברית, כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת וירג'יניה, ולאחר תקופה קצרה חזר לאנגליה.
היה הראשון שהשתמש במונחים מטריצה (ב-1850) ודיסקרימיננטה (ב-1851). ב-1869, בגיל 55, פרש ממשרתו כמרצה למתמטיקה ב- Royal Military Academy at Woolwich, ופרסם את ספר השירה היחיד שלו, The Laws of Verse. ב-1877 עבר שוב לארצות הברית, כדי לכהן כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. ב-1878 ייסד את כתב העת American Journal of Mathematics, אחד מכתבי-העת המתמטיים הראשונים שיצאו לאור בצפון אמריקה. 
ב-1883 חזר לאנגליה, ונתמנה לפרופסור באוניברסיטת אוקספורד, משרה שבה החזיק עד למותו ב-1897.

תרומתו למתמטיקה

סילבסטר זכור כמתמטיקאי בזכות עבודתו בתורת המטריצות, ובמיוחד משפט ההתמדה שלו, הקובע כי מספר המקדמים החיוביים והשליליים בתבנית ריבועית אלכסונית מעל הממשיים אינו תלוי בבסיס. במלים אחרות, כל מטריצה סימטרית ממשית חופפת למטריצה אלכסונית יחידה שרכיבי האלכסון שלה .
משפט ידוע אחר של סילבסטר עוסק בגאומטריה: לכל קבוצה סופית של נקודות במישור, שאינן כולן על ישר אחד, קיים ישר העובר דרך בדיוק שתיים מן הנקודות. (נתבונן בכל הישרים העוברים דרך שתי נקודות או יותר, ונבחר את הישר הקרוב ביותר לנקודה A שאינה עליו. אם יש על  יותר משתי נקודות, אפשר למצוא שתיים, B,C, הנמצאות מאותו עבר של האנך מ- A על ; נניח ש- C קרובה יותר לאנך. אז מרחקה של C מהקו העובר דרך B ו- A קטן מן המרחק של A מ-, בסתירה לבחירת .)
יחסי לוב–קטר

יחסים פוליטיים

היחסים שבין לוב בשליטת מועמר קדאפי לבין קטר התאפיינו בשיתוף פעולה הדדי. קדאפי וחמד בן ח'ליפה אאל ת'אני היו חברים טובים לפני הידרדרות היחסים משנת 2011 ומעברה של קטר לתמיכה במועצת המעבר הלאומית. היחסים בתקופה זו היו מאופיינים גם בדואליות ובחוסר ידיעה, רק כשקטר הבינה את מעשי הזוועה שנעשים בלוב היא התפקדה לעזרת המורדים.
כאשר קטר הבינה את מעשי הזוועה שנעשים בלוב היא התפקדה לצד המורדים ולחמה לצדם נגד אנשי קדאפי, קטר הטילה אט אט סנקציות על משטר קדאפי דוגמת אי קניית גז מאזורים בשליטתו והכירה במועצת המעבר הלאומית כישות הממשלתית הבלעדית בלוב.
יוסף קארה

יוסף קארה (1769 - 4 בספטמבר 1849, י"ז באלול התר"ט) היה מגדולי רבני תימן, הרב הראשי וראש בתי הדין בתימן במשך 40 שנה עד לפטירתו. קארה נולד בצנעא, בירת תימן, ולמד אצל ראש רבני תימן המהרי"ץ. אחר כך לימד בבתי המדרש "בית אלאוסטא" ו"בית אלכוחלאני". ב-1809 נתמנה לראב"ד והמשיך את דרכו של רבו המהרי"ץ. 
הרב יוסף קארה חיבר את הספר "זבחי אלקים" על הלכות שחיטה, שהיה נפוץ מאוד בתימן], תשובות בהלכה ופסקי דין רבים המפוזרים בידי יחידים.
קארה החשיב רבות את מוסדות הלימוד ולימוד התורה ונתן לבו עליהם. כמו כן קבע ישיבה בביתו בכל לילה כשתי שעות לפני עלות השחר כדי ללמד גמרא עם רש"י ותוספות. קארה שלט בתלמוד כולו ואת רוב סוגיות התלמוד עם פירוש רש"י היה מעביר בעל פה.   
בין תלמידיו המפורסמים היו הרב חיים קורח, הרב שלום חבשוש, הרב שלמה צאלח, ושלושת בניו שהיו גדולי תורה בפני עצמם, הרב סלימאן קארה שנבחר אחריו לראב"ד, הרב יחיא והרב אברהם.
מריה, נסיכת דנמרק

חיים

הנסיכה נולדה בפריז, צרפת ב-6 בפברואר 1976 בשם מריה קבלייה. היא בתם היחידה של אלן קבלייה ופרנסיס גרסיוט. כשהייתה ילדה, התגרשו הוריה, והיא עברה עם אמה לז'נבה, שווייץ. הן אמה והן אביה נישאו בשנית לאחר הגירושין, כך שלמריה יש שני אחים למחצה מאמה ושני אחים למחצה מאביה. היא למדה מנהל עסקים בשווייץ ובארצות הברית, ועם סיום לימודיה החלה לעבוד בסוכנויות פרסום וידיעות בארצות הברית (למשל DoubleClick), צרפת ושווייץ. 
בשנת 2005 היא נפגשה עם יואכים, נסיך דנמרק, בנם של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק והנריק, נסיך דנמרק. יואכים התגרש זמן קצר לפני כן מאשתו הראשונה אלכסנדרה, והוא ומריה הפכו לאוהבים. הם התגלו לראשונה בידי העיתונות הדנית במהלך חופשה באביניון. היא ויואכים חגגו את השנה החדשה 2006/2007 יחד עם אשתו לשעבר של יואכים ושני בניו. בינואר 2007 ליוותה מריה את הנסיך יואכים ובניו בחופשת סקי, ובחג הפסחא של אותה שנה, הציג אותה יואכים בפני אמו בארמון מרסליסבורג. הם התארסו רשמית ב-3 באוקטובר של אותה שנה, ונישאו ב-24 במאי 2008. לצורך הנישואים, החליפה מריה את אזרחותה הצרפתית באזרחות דנית, והמירה את דתה מקתוליות ללותרניות. כמו כן היא החלה ללמוד דנית. 
ב-28 באוקטובר 2008 היא ערכה את הביקור המלכותי הראשון שלה, כאשר נסעה עם הנסיך יואכים לרבאט, מרוקו, וחילקה צעצועי לגו לילדים יתומים. ב-17 בנובמבר 2009 היא הוכרזה כפטרונית הוועדה הדנית לאונסק"ו. כמו כן היא פטרונית של אגודת האפילפסיה הדנית, קרן האיידס וקרן האוטיזם. היא דוברת צרפתית, אנגלית, ספרדית איטלקית ודנית.

תואר

עם נישואיה לנסיך יואכים קיבלה מריה את התואר: "הוד מעלתה המלכותית מריה מדנמרק רוזנת מונפזאט". התואר "רוזנת מונפזאט" הוסף לתוארו של יואכים (כמו גם לתוארו של אחיו הנסיך פרדריק) רק ב-29 באפריל 2008. התואר עובר בירושה לצאצאיהם. כמו כן היא אבירת מסדר הפיל, מפקדת בכירה בלגיון הכבוד, ומחזיקה בעוד שלל עיטורים ממדינות שונות ברחבי העולם.
היריון ולידה בישראל

היריון ולידה בישראל מתייחס לתהליכים ולתנאים שמדינת ישראל מעניקה ומאפשרת לזוגות בהתייחס ובהקשר להיריון וילדים במדינת ישראל.

בעיות פוריות

לעיתים מתגלים בעיות פוריות אצל זוגות, ניתן לטפל בזה דרך רופא נשים וטיפולי פוריות, כמו שימוש בתרומת זרע או תרומת ביציות ואם פונדקאית, במקרים חריגים אף בהפריה חוץ גופית. במקרי ההפריה חוץ גופנית יש לבצע בדיקת אבחון גנטי טרום השרשה.
זוגות הקהילה הגאה לרוב משתמשים בתרומת זרע מבנק זרע או באם פונדקאית, לעיתים גם בחברים או מכרים לצורך כך. מאחר שמדינת ישראל אינה מאפשרת שימוש באם פונדקאית לזוגות הומואים בישראל, הדבר מתאפשר רק מחוץ לישראל (ראו גם: פונדקאות להומוסקסואלים בישראל).
הקפאת זרע מתאפשרת במקרה של מוות בגיל צעיר או חלל צה"ל, לארבעה חודשים או יותר. במקרים מסוימים בהעברה להקפאה עמוקה בתנאים מיוחדים, ובין היתר בטמפרטורה של מינוס 196 מעלות. תנאים אלו יבטיחו כי הזרע יישמר במצב טוב למשך זמן רב – גם לחמש שנים ויותר.

שיקום לאם

מדינת ישראל מממנת את הוצאות הלידה.
לעיתים מתגלים אצל האם תסמינים של דיכאון אחרי לידה ובדידות לאור כך שבן הזוג ממשיך לעבוד והיא נשארת לבדה בבית. בנוסף, בטן נפוחה, סימני מתיחה ונפילת חזה. המדינה וקופת החולים מממנים חלק מהוצאות השיקום והניתוחים הפלסטים. במקרה של לידה קיסרית, קופת החולים מממנת גם את כלל הוצאות העלמת הצלקות.
תפוקה שולית

בכלכלה, תפוקה שולית היא העלייה בכמות המיוצרת שנוצרה כתוצאה מהוספה של היחידה האחרונה של גורם הייצור.
דוגמה: התפוקה השולית של עובד חמישי במפעל נעליים היא כמות הנעליים הנוספת שהצליחו הפועלים לייצר בעקבות הצטרפותו של העובד החמישי. אם ארבעה פועלים מייצרים 10 נעליים וחמישה פועלים מייצרים, באותו פרק זמן, 11 נעליים, התפוקה השולית של גורם הייצור 'פועלים' באותו המפעל היא 1.

היחס בין התפוקה השולית לשכר העבודה

לפי התאוריה הכלכלית  הנאו-קלאסית בשוק שמקיים תחרות משוכללת, התפוקה השולית של עבודה שואפת להיות שווה למשכורת הריאלית. הדבר נובע מכיוון שמנקודת מבט של מעסיק רציונלי ששואף למיקסום רווחים כל עוד התפוקה השולית גדולה מהשכר, משתלם להעסיק עוד עובדים. עם זאת כל עובד חדש מעמיס על המערכת מה שבא לידי ביטוי בתפוקה שולית פוחתת, עד למצב בו התפוקה השולית שואפת  לשוויון עם השכר הריאלי. כלומר, המשכורת של עובד שואפת בהפשטה לערך התפוקה השולית שהוא מייצר.
לשם המחשה: במפעל לנעליים יש עובד אחד שמייצר נעל אחת בחודש ומנהל מפעל ששולט באמצעי הייצור. המנהל נדרש להחליט אם לצרף עובד נוסף, לשם כך הוא מחשב את התפוקה השולית של הוספת עובד נוסף ומגלה שהיא שוות ערך לנעל נוספת בחודש, כעת נשאר לו לחשב את השכר שיאלץ לשלם לעובד חדש. כל עוד ההכנסות המגיעות מהרווח של מכירת נעל נוספת בחודש גדולים מההוצאות המגיעות מהשכר של העסקת עובד נוסף, להעסיק עובד נוסף יוביל לגידול ברווחים, משמע למנהל משתלם להעסיק אותו. כיוון שהגדלת מספר העובדים יוביל לירידה בתפוקה השולית לכל עובד עקב תפוקה שולית פוחתת, הרי שהרווח הנובע מצירוף עובד חדש יפחת בהדרגה עד שישאף לאפס, כאשר רווח שלילי מוביל מעסיק רציונלי לפיטורים. באופן דומה, תחת אותם התנאים, התפוקה השולית של הון שווה לשיעור הרווח על השקעתו.

אמפירית

ממצאים אמפיריים מרחבי העולם ומארצות הברית מראים כי בעוד בעשרות השנים האחרונות, התפוקה של העובדים (פרודוקטיביות) גדלה בעשרות אחוזים, השכר של העובד החציוני כמעט ולא השתנה. ההסברים לתופעה זו רבים, אך הם לא עולים בקנה אחד עם תאוריה זו.
שמשון חיים נחמני

ביוגרפיה

נולד במודינה לנחמן מיכאל נחמני. אמו היא בתו של רבי יהודה מצליח פאדובה, רב הקהילה במודינה. למד מפי רבי אפרים כהן ליפשיץ מאוסטראה, המו"ץ במודינה. בהמשך למד במנטובה מרבי דוד פינצי, חמיו של הרמח"ל, ומרבי אביעד שר שלום באזילה, בעל ה"אמונת חכמים". קבלה למד מפי רבי בנימין הכהן ויטאלי ("הרב"ך") ברג'ו אמיליה.
לאחר לימודיו במנטובה, עבר לפיזה, החל ללמד שם תלמידים, ולהפיץ תורה ברבים. בהמשך עבר לסיינה, ובהמשך חזר לעיר הולדתו מודינה, שימש בה כרב קהילה, ועמד בראש בית כנסת.
בשנת ה'תצ"ד (1733), נישא לדבורה בת הרב אברהם פונטאנילה. ילדיהם נפטרו בקטנותם.
בשנת ה'תצ"ט (1739), לאחר פטירת הרב ישעיהו מרדכי באסאן, רב העיר רג'ו אמיליה, החל לכהן במקומו. ברג'ו אמיליה שקד על חיבור ספריו שעסקו גם בקבלה.
הרב נחמני כיהן כאמור כרב בכמה ערים באיטליה, ובהן גם סיינה. הוא נחשב לבקי בכל חלקי התורה, נגלה ונסתר. גישתו הכללית בהלכה הייתה מחמירה, ולדעתו נטייה להקל היא מ"כח הטומאה".
לימד תלמידים רבים, ביניהם אחיינו, רבי דוד זכות, מגדולי רבני איטליה, ורבי ישראל בנימין באסאן, בנו של רבי ישעיהו באסאן. במשך חייו פעל רבות להפצת יהדות ולהעמדת תלמידים. בעיקר דאג לתלמידיו שפנו לעסוק במלאכה, שימשיכו בקיום היהדות כראוי.
בלט כדרשן. עסק גם בשירה, וחלק משיריו נדפסו על ידי תלמידיו. בין השאר ידוע על שיר שחיבר לכבוד חתונת הרמח"ל.

פטירתו וקברו

בתשעה באב ה'תקל"ט (יולי 1779) הרב נחמני נפל ונפצע, וכחודש לאחר מכן הוא נפטר ברג'ו אמיליה. בצוואתו ציווה לחלק את ממונו לעניים, ושלא יספרו כלל בשבחו, מלבד זאת - שרצה לזכות את הרבים, להעמיד תלמידים, ולחדש חידושי תורה אמיתיים. רבני איטליה במדינה כולה עסקו בהספדיו. הוא נקבר ברג'ו אמיליה, אולם כ-30 שנה לאחר פטירתו, הועברו כל העצמות לבית קברות אחר, ובו לא צויין מקום קבורתו.
אאוגניוס השני

ביוגרפיה

אאוגניוס נולד בשנת 780, וב-4 ביוני 824 על ידי אצילי רומא, אשר נתמכו על ידי האימפריה הפרנקית. לואי החסיד שלח את בנו לותר הראשון לרומא כדי לחזק את ההשפעה הפרנקית. האצילים הרומיים שגורשו בימי שלטונו של האפיפיור הקודם, פסקליס הראשון, ונמלטו לצרפת חזרו, ורכושם הוחזר להם. בשנת 824 נחתם הסכם רומנה בין האפיפיור לקיסר, אשר קידם את היומרות הקיסריות בעיר רומא, אך חיזק גם את כוחם של האצילים, והביא בכך להקטנה לא מבוטלת של זכויות היתר שהוענקו לאפיפיור פסקליס הראשון. הסכם זה כלל את החוק כי לא יהא ניתן להכתיר אפיפיור חדש לאחר בחירתו, עד לאחר קבלת אישור של הקיסר הפרנקי. הוא קבע כי אלה שהיו תחת חסות מיוחדת של האפיפיור או הקיסר יהיו בלתי ניתנים להפרעה, וכי רכוש הכנסייה לא יישדד לאחר מותו של אפיפיור. בסתיו 826 נערך סינוד ברומא, אשר כלל 62 בישופים מכל רחבי איטליה, והתקבלו בו צעדים כדי לשפר את המשמעת ואת החינוך של הכמורה. ב-27 באוגוסט 827 מת אאוגניוס ברומא, וולנטינוס נבחר לאפיפיור במקומו.
גז פרמי

גז פרמי הוא גז המורכב מפרמיונים. התפלגות האנרגיה של הפרמיונים בשיווי משקל תרמודינמי נקבע על ידי צפיפותם, הטמפרטורה שלהם, והמצבים האנרגטיים הפנויים, לפי התפלגות פרמי-דיראק.
לפי עקרון האיסור של פאולי, בכל מצב קוונטי לא יכול להימצא יותר מפרמיון בודד (עם אותם מספרים קוונטיים), ולכן גז פרמי, בשונה מגז בוז אינו יכול לעבור עיבוי בוז-איינשטיין. לכן האנרגיה הכוללת של גז פרמי בטמפרטורת האפס המוחלט גדולה מסכום האנרגיות של הפרמיונים הבודדים ברמת היסוד, כיוון שעקרון פאולי פועל בדומה לאינטראקציה שמשאירה את הפרמיונים מובחנים ובתנועה. מסיבה זו, הלחץ של גז פרמי אינו אפס אפילו בטמפרטורה אפס, בניגוד לגז אידיאלי קלאסי. תופעה זו נקראת לחץ ניוון, והיא המייצבת כוכב נייטרונים (שהוא גז פרמי של נייטרונים) או כוכב ננס לבן (גז פרמי של אלקטרונים) כנגד כוח המשיכה, אשר יכול למוטט את הכוכב לכדי חור שחור. כוכב שמסתו גדולה דיה להתגבר על לחץ הניוון יקרוס לחור שחור.
חרות צמח

קורות חיים

חרות צמח נולד בירושלים בשנת 1928, וכתינוק ניצל ממוות בעת מאורעות תרפ"ט, כשהוחבא בעליית הגג. למד בטכניון הנדסת אלקטרוניקה (שנקראה אז "הנדסת חשמל זרם חלש"). במלחמת העצמאות השתתף בקרב בבלד א-שיח'. עבר לשרת בחיל הקשר, ועם סיום לימודיו עבר לחיל הים. בתחילת שנות ה-60 השתתף בצוות הפיתוח של טיל ים-ים "גבריאל".

באזרחות

לאחר יציאתו לגמלאות עבד צמח בחברת תדיראן שם ניהל את תחום המוצר הצבאי.

משפחה

צמח היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה חוה לבית הכט נולד לו בן. רעייתו השנייה היא האמנית חביבה צמח.
חרות צמח נפטר ב-2010 ונטמן בבית העלמין ברמת השרון.
מייקל דאגלס

ביוגרפיה

דאגלס נולד בניו ברנזוויק, ניו ג'רזי, הבכור מתוך שני בניהם של זוג השחקנים קירק דאגלס ודיאנה דיל. סבו וסבתו מצד אביו היו מהגרים יהודים מצ'אבוסי (כיום בבלארוס, אז חלק מהאימפריה הרוסית), ואביו נולד בשם איסר דניאלוביץ'. אמו נולדה בברמודה למשפחה נוצרית ממוצא בריטי, צרפתי והולנדי. הוריו התגרשו כשהיה בן 7 ואימו נישאה שנית. הוא התגורר עימה ואביו החורג עד גיל 16. יש לו עוד שני אחים מנישואיו השניים של אביו.
בשנת 1966, כשהיה בן 22, החל דאגלס את קריירת המשחק שלו בתפקיד זוטר של נהג ג'יפ בסרט "הטל צל ענק", בו כיכב אביו קירק דאגלס שגילם את דמותו של האלוף דוד מרכוס. מגיל 28 עד 32 שיחק בסדרת הטלוויזיה "רחובות סן פרנסיסקו".
בשנת 1975 הפיק את הסרט "קן הקוקייה", שזכה בחמישה פרסי האקדמיה האמריקנית לקולנוע (אוסקר), בכיכובו של ג'ק ניקולסון.
זכה בפרס אוסקר בשנת 1987 על משחקו בסרט "וול סטריט". סרטים ידועים נוספים בהם כיכב: "חיזור גורלי" לצד גלן קלוז, "אינסטינקט בסיסי" לצד שרון סטון, "טראפיק" ועוד.
בשנת 2009 זכה בפרס על מפעל חיים.
בשנת 2013 זכה בפרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך על תפקידו בסרט "חיי עם ליברצ'ה".
בשנת 2018 זכה בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית, על תפקידו בסדרה "שיטת קומינסקי" של נטפליקס.

חיים אישיים

דאגלס נישא לדיאנדרה לוקר ב-20 במרץ 1977. לזוג נולד בן אחד, קמרון (נולד ב-13 בדצמבר 1978). בשנת 1980 היה דאגלס מעורב בתאונת סקי קשה שבעקבותיה נאלץ לקחת פסק זמן מקריירת המשחק למשך שלוש שנים. בספטמבר 1992 הוא נאלץ ללכת למרכז טיפול למכורים לאלכוהול. בשנת 2000, לאחר 23 שנות נישואים, דאגלס ודיאנדרה התגרשו.
דאגלס נישא לשחקנית הוולשית קת'רין זיטה-ג'ונס ב-18 בנובמבר 2000. לזוג שני ילדים, מייקל דילן (נולד ב-8 באוגוסט 2000) וקאריס זיטה (נולדה ב-20 באפריל 2003). בשנת 2013, לאחר 13 שנות נישואים, דאגלס וזיטה-ג'ונס החליטו להיפרד, אך ב-1 באוקטובר 2013 הם חידשו את הקשר.
דאגלס רואה עצמו כיהודי רפורמי, אף כי איננו נחשב ליהודי על פי ההלכה מאחר שאמו הייתה נוצרייה-אנגליקנית. הוא אף חגג לבנו הצעיר דילן בר מצווה בירושלים.
במהלך אוגוסט 2010 הודיע דאגלס כי הוא סובל מסרטן בגרונו, אולם בינואר 2011, הוא הודיע שנרפא.
בינואר 2015 הכריזה קרן פרס בראשית (Genesis Prize) על בחירתו של דאגלס לחתן השני של הפרס, המגיע למיליון דולר. הפרס הוענק לדאגלס ב-18 ביוני 2015 בירושלים. דאגלס הודיע על כוונתו לתרום את כספי הפרס לעידוד הפעילות להגברת המודעות לחשיבות הגיוון והפתיחות בחיי העם היהודי, ולמציאת פתרונות חדשניים לבעיות קיומיות ברמת הקהילה והעולם כולו.
ב-17 באוגוסט 2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה, הופיעה מודעה על עמוד שלם ב-"לוס אנג'לס טיימס" בה הוא היה חתום על גינוי מפורט נגד הטרור שגורמים ארגוני החמאס והחזבאללה, והובעה בה תמיכה גם באזרחים התמימים שנפגעו בישראל ובלבנון. על מודעה זו היו חתומים גם ניקול קידמן, סילבסטר סטאלון, דני דה ויטו, ברוס ויליס, ג'יימס וודס, סם ריימי ורידלי סקוט.