google/wiki40b huggingface dataset:
מרדכי גפני

מרדכי גפני (נולד כמארק מרדכי ויניארז, בפיטסוויל, מסצ'וסטס ב-1960, ידוע כיום כמארק גפני), הנהיג את קהילת בית חדש בישראל עד להגשת תלונות נגדו בגין ניצול מיני של נשים בקהילה.

שנותיו הראשונות

גפני נולד בארצות הברית להורים אורתודוקסים שקיימו אורח-חיים חרדי. לאחר שסיים את הישיבה התיכונית "אור התורה" (Manhattan Hebrew High School) בניו יורק, החל ללמוד לקראת סמיכה לרבנות בישיבה יוניברסיטי ובמקביל ב"קווינס קולג'" לקראת תואר ראשון בפילוסופיה. הרב גפני קיבל הסמכה מכמה מקורות ומחזיק בתעודת "כושר" לכהן כרב מהרבנות הראשית לישראל. כמו כן קיבל הסמכה מהמוסדות "אור תורה" של הרב שלמה ריסקין, אך ראה עצמו מתרחק מדרכו והחזיר לריסקין את ההסמכה בטענה שאינו רואה עצמו קשור או מחובר לדרכו הרוחנית. גפני מחזיק אף בתואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת אוקספורד. 
כבר במהלך לימודיו לקראת הסמכה, ערער על חלק מן המוסכמות ביהדות האורתודוקסית ופנה לכיוונים המוגדרים על ידיו כ"פוסט אורתודוקסיה". במקביל, הקים רשת של לימודי יהדות בבתי הספר התיכון הציבוריים בעיר ניו יורק. לאחר שהוסמך כרב, מונה כרב בקהילה במחוז פאלם ביץ' בפלורידה.

פעילות בישראל

ב-1989 עלה לישראל כדי לכהן כרב היישוב צופים. לאחר כמה שנים החליט גפני לקחת פסק-זמן כדי לבדוק את השקפותיו הפנימיות, בזמן זה עבד גפני כראש אגף בחברת היי-טק, כשבמקביל העביר הרצאות ושיעורי תורה פופולריים בירושלים ובתל אביב. הוא מונה לראש מכון מיל"ה בירושלים, שם הזמין את אוהד אזרחי (איתו פרסם מאוחר יותר את הספר "מי מפחד מלילית"), דב ברקוביץ', יוסי חיות ועמיחי לאו לביא לעבוד אתו יחדיו. גפני עזב את מכון מיל"ה בעקבות מחלוקת עם התורם המרכזי של המכון. גפני ואזרחי הקימו ביחד את תנועת "מנעד" שבמסגרתה הוקם "הישיבאשראם" שלאחר מכן הוליד את קהילת "המקום" של אזרחי.

פעילות בעולם

בנוסף לקהילת "בית חדש", הרב גפני לימד ושיתף פעולה עם מורים, מרכזים וקהילות בעולם. כיהן כמורה ב"אלת חיים" - מרכז הרוחני בארצות הברית בתחום היהדות המתחדשת. היה מורה ב"מרכז להתדיינות ולגישור רוחני באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית". כיהן כאיש הקתדרה ב"SSWT" ללימודי יהדות בארצות הברית.

טענות לניצול מיני

בשנת 2006 הוגשו נגד גפני תלונות של שלוש נשים על אינוס, הטרדה מינית ומעשים מגונים. בעקבות זאת עזב את ישראל לארצות הברית. כעבור זמן הוא שיגר מארצות הברית מכתב חרטה לחברי קהילתו, ובו כתב כי הוא נוטל על עצמו אחריות לפגיעה בנשים והביע חרטה על מעשיו. בשנת 2016 נטען נגדו כי בהיותו בן 19 אנס בת 13 בביתה.
גפני גרוש בשלישית, אב לשני ילדים מנישואיו השניים ולילד אחד מנישואיו הראשונים.
נורמליזציה

נורמליזציה (normalization נקראת גם נירמול) היא תהליך של שינוי, שבמהלכו הופך מושא התהליך לנורמלי יותר, כלומר - הוא נמצא פחות במצב של אי-יציבות, ותואם יותר את המנהגים והחוקים המקובלים באותו תחום.
דדלי פאונד

מלחמת העולם הראשונה ואחריה

ב-מאי 1915 קיבל פיקוד על אוניית המערכה קולוסוס אתה השתתף בקרב יוטלנד. בקרב זה הטביע שתי סיירות קלות גרמניות והצליח לצאת מהקרב עם פגיעות קלות באונייתו. לאחר מכן הצטרף לאגף המבצעים של הצי והשתתף בתכנון הפשיטה על זבריחה.
ב-1923 צורף ליחדת התכנון של הצי וב-1925 מונה למפקדה. ב-16 בינואר 1933 הועלה לדרגת אדמירל. ב-מרץ 1936 התמנה למפקד שייטת הים התיכון. ב-31 ביולי מונה ללורד הראשי של הימייה הממונה על כל פעולות הצי המלכותי והועלה לדרגת אדמירל הצי. הוא מונה גם ליושב ראש המטה המשולב הקיסרי (דרג ביניים בין ראש הממשלה ושלושת מפקדי המטות: הים, היבשה והאוויר).

מותו

פאונד סבל מגידול במוח ובעיות בפרק הירך. פעמיים עבר אירוע מוחי וב-5 באוקטובר 1943 התפטר. החליף אותו אדמירל הצי אנדרו קנינגהם. בעת שהיה מאושפז במצב קשה העניק לו המלך ג'ורג' השישי את מסדר ההצטיינות.
הוא נפטר ב-21 באוקטובר 1943. טקס האשכבה נערך בכנסיית ווסטמינסטר. גופתו נשרפה והאפר הועבר בטקס צבאי לאוניית הצי ופוזר בים.
משאבת דיפוזיה

משאבת דיפוזיה היא סוג של משאבת ואקום. המשאבה משתמשת בסילון של שמן הזורם במהירות גבוהה על מנת לנתב את מולקולות הגז החוצה דרך צינור הפליטה. המשאבה מאפשרת לקבל ואקום עם לחץ של עד  טור. החיסרון של משאבה זאת הוא בזרימה חוזרת של שמן לתוך תא הוואקום ולכן היא אינה משמשת כאשר נחוצה סביבת ואקום נקייה. על מנת להתגבר על חיסרון זה ניתן להשתמש במלכודות קרות, אך זה מוריד את יכולת השאיבה.
קוד גאוס

בתורת הקשרים, קוד גאוס הוא שיטה לתיאור הדיאגרמה המישורית של קשר נתון באמצעות סדרה של מספרים או אותיות. הוא תואר לראשונה על ידי קרל פרידריך גאוס במספר כתבים לא מפורסמים. 
קוד גאוס דומה לסימון Dowker, אלא שבמקום לייצג כל צומת על ידי שני מספרים שונים (כמו בסימון Dowker), בקוד גאוס כל צומת מיוצגת על ידי מספר יחיד, עד כדי סימן שתלוי באם חולפים מעל לצומת או מתחת לה. באיור משמאל מוצגת עקומה מישורית יחד עם סימון Dowker שלה כדי להדגים את שיטת הקידוד, זאת שכן העיקרון של קידוד גאוס זהה.

תיאור

בעבור דיאגרמת קשר עם n צמתים, קוד גאוס מתאים לה סדרה של 2n מספרים הנבחרים מהקבוצה {}. תהליך ההתאמה נעשה בצורה הבאה:
נבחר על העקום נקודה שרירותית שאינה צומת, ואז נתחיל "לטייל" לאורך הקשר במגמה קבועה מסוימת. כאשר נחלוף על פני הצומת הראשונה, נתאים לה את המספר 1. בדומה לכך, בכל פעם שנחלוף על פני צומת, נרשום לידה את המספר הסידורי שמתאים לה. עם זאת, כאשר נחלוף על פני צומת שכבר התאמנו לה מספר, נרשום מספר השווה לנגדי של המספר הסידורי שכבר קיים לצומת. הסימן של המספר למעשה מייצג האם העקומה חולפת "מתחת" או "מעל" לצומת. במקביל לרישום המספרים המתאימים לנקודות הצומת, נרשום סדרה של מספרים שמייצגים את המספרים הסידוריים של הצמתים שחלפנו על פניהם. כיוון שעל פני כל צומת אנו חולפים פעמיים, קיבלנו איפה סדרה של 2n מספרים, אשר בה כל אחד מהערכים המוחלטים של המספרים הסידוריים המתאימים לצמתים (הווה אומר, מספר מ-1 עד n) מופיע פעמיים. 
למשל, לקשר התלתן יש קוד גאוס: 3-, 2, 1-, 3, 2-, 1, ואילו לקשר השמונה מתאים קוד גאוס: 4+, 2-, 3+, 4-, 1+, 3-, 2+, 1-.
באופן כללי, כאשר אין חשיבות לסימן, מספר הרצפים האפשריים עבור דיאגרמת קשר עם n צמתים הוא המקדם המולטינומי: .

תנאי הזוגיות

בכתביו הלא מפורסמים, גאוס העלה את השאלה אילו רצפים של מספרים או אותיות יכולים לייצג דיאגרמות קשר אמיתיות, ועשה אבחנה לא טריוויאלית בנוגע לאפיון הרצפים ברי המימוש. למעשה הוא שאל שאלה קשה יותר - אילו רצפי סמלים נטולי סימן יכולים לייצג דיאגרמות קשר אמיתיות? והאבחנה שעשה, שנקראת תנאי הזוגיות, מתייחסת לשאלה הזאת:
תנאי הזוגיות: שתי ההופעות של כל סמל בקוד גאוס של עקומה שחותכת את עצמה מופרדות על ידי מספר זוגי של סמלים.
הוכחה לטענה זאת ניתנה לראשונה על ידי המתמטיקאי Julius Nagy ב-1927. עם זאת, גאוס עצמו הבחין גם כי תנאי הזוגיות אינו מספיק כאשר , וכמות רבה של מאמרים נכתבו על אפיון הסדרות שמייצגות עקומים אמיתיים.
פרוטופלאסט

פרוטופלסט (מאנגלית: Protoplast) הוא תא צמחי או כל תא אחר שבצורתו הטבעית מכיל דופן, אשר הוצא מתוך הדופן שלו באופן חלקי או מלא. הרחקת הדופן מהתא פוגעת בתא והוא עלול להתפוצץ אם מכניסים אותו לסביבה היפוטונית (סביבה בעלת ריכוז מלחים נמוך). דופן התא שומרת על חוזק התא על ידי כך שלא מאפשרת חדירה של מים בדיפוזיה אל תוך הממברנה מכיוון שהיא מפעילה לחץ על התא המתנגד ללחץ האוסמוטי. 
לפרוטופלסטים ישנה חשיבות גדולה במדע משום שבאמצעותם ניתן לחקור את ממברנת התא הצמחי ואת התכונות המאפשרות לממברנה לפעול באופן סלקטיבי כנגד וירוסים ופתוגנים אחרים. לאחר מספר ימים אם לא יפגעו הפרוטופלסים, הם יגדלו דופן תא חדשה. תהליך הסרת הדופן נעשה באמצעות שימוש באנזימים שמפרקים את דופן התא.
מוז'דיי

מוז'דיי (רומנית: Sos de usturoi או mujdei) - רוטב שום רומני מתובל, העשוי משיני שום מעוכות ומרוסקות, המעורבב עם מלח ומים. הרוטב די נוזלי וחריף. לעיתים הרוטב כולל שמנת או יוגורט באזורים מסוימים.
הרוטב מוגש בדרך כלל: על דג מטוגן, על קבבים רומניים, על עוף בתנור (פויי לה צ'און) וממליגה, ועל כל בשר צלוי.
קיימות גרסאות רבות להכנתו, בחלקן השום קצוץ דק או כתוש ומעורב בשמן, ואילו באחרות המרקם משחתי ותהליך ההכנה מזכיר את זה של מיונז - קיצוץ השום (עם מלח), ואז הוספה איטית מאוד של שמן תוך כדי ערבוב בלתי פוסק, ליצירת אמולסיה.
יש המוסיפים גם חומץ, אשר מקנה למשחה צבע לבן מובהק.
פלאש איירליינס

תולדות החברה

החברה הוקמה בשנת 1995 בשם הליופוליס איירליינס, ובשנת 1996 היא קיבלה את אישור הרשויות. בתחילת דרכה הפעילה החברה מטוסי איירבוס A310, בואינג 737-3Q8, ומקדונל דאגלס MD-83. בשנת 2000 נרכשה הליופוליס איירליינס על יד קבוצת התיירות פלאש, שמכרה את מטוסי האיירבוס והמקדונל דאגלס, ונשארה עם מטוס בואינג 737-300 אחד. בשנת 2002 היא רכשה מטוס נוסף מדגם זה.
בשנת 2002 ערך המשרד הפדרלי לתעופה אזרחית השווייצרי ביקורת פתע במטוס החברה בעל הרישום SU-ZCF. בבדיקה התגלה כי אין מסכות חמצן בתא הטייס, וכי מכלי הדלק ורכיבים בקוקפיט אינם תקינים. מספר ימים לאחר מכן, נאסר על החברה לטוס בשמי שווייץ ופולין. החברות הנורווגיות עימם הייתה בקשרי מסחר, ביטלו את החוזים עם פלאש.
בשנת 2004 התרסקה טיסה 604 של החברה. הטיסה בוצעה במטוס בעל הרישום SU-ZCF, בו ערכו השווייצרים שנתיים קודם לכן בדיקות. התקרית החמורה בה נהרגו כל 148 נוסעים ואנשי הצוות, גרמה לחברה לפשוט את הרגל מספר חודשים לאחר מכן.
בית הכנסת זיכרון משה

קורות בית הכנסת

בית הכנסת נבנה בשנת ה'תר"ע (1910) במרכז שכונת זיכרון משה הירושלמית (כיום רחוב חפץ חיים 8). תחילה הוא נקרא "אוהל יעקב" על שם התורם העיקרי של המבנה - יעקב דוד ברנט. לוח זיכרון לזכרו של ברנט מספר כי הוא תרם 3,000 פרנק לבניית בית הכנסת. השלמת מבנה עזרת הנשים בסך 40 לירות מצריות נתרמה על ידי יעקב יוסף ברוידא. נוסח התפילה בבית הכנסת נקבע לנוסח אשכנז, כמנהג הפרושים, מייסדי היישוב האשכנזי הישן בירושלים.
עם השנים הפך שמו של בית הכנסת ל"אהלי יעקב". חדרי תפילה נוספו בצמוד לאולם התפילה המרכזי, והחלו להתפלל בו ברציפות, מניין אחר מניין. כיום קיימים עשרה חדרי תפילה וניתן למצוא בבית הכנסת מניינים לתפילת שחרית מלפני הנץ החמה ועד סמוך לחצות היום. מיד לאחר מכן ניתן למצוא מניינים לתפילת מנחה, שנמשכים ברצף עד שקיעת החמה ואף לאחריה. בד בבד מתחילים המניינים של תפילת ערבית, אשר נמשכים עד סמוך לעלות השחר. במניינים השונים אין הקפדה על נוסח התפילה המקורי של בית הכנסת, נוסח אשכנז.
בית הכנסת נודע שנים רבות בהיותו מקום דרשנות לדרשנים רבים, המפורסם שבהם הוא הרב שלום שבדרון שהיה דורש בו מדי ליל שבת. הרב שבדרון נמנה עם "חברת עיתים לתורה", שתרמה את אחד מחדרי בית הכנסת. דרשן מפורסם נוסף שהיה דורש בו, הוא הרב בן ציון ידלר, המגיד הירושלמי, שדרש גם בבתי כנסת אחרים בירושלים. דרשן אחר שהיה דורש בבית הכנסת מדי שבת בשבתו היה הרב מרדכי דרוק. וכן הרב שמואל רפפורט.
בצמוד לבית הכנסת פועל "המרכז העולמי להפצת הדף היומי". שיעורים בדף היומי נמסרים בבית הכנסת בכל שעות היממה, לצד שיעורים בנושאים נוספים. מדי יום נלמדים למעלה מארבעים וחמישה שיעורי הדף היומי בחדריו השונים של בית הכנסת.
בכניסה לבית הכנסת נמצאים בקביעות רוכלים ועניים המבקשים צדקה. בבית הכנסת נמצאים גם חסרי בית שבהוראת הרב לא מוציאים אותם משם. חלקם ישנים במקום.
כרב בית הכנסת כיהן הרב ישראל יעקב פישר, ראב"ד העדה החרדית. כיום מכהן בנו הרב אהרן פישר.
גביע ציד

בציד ספורטיבי, גביע ציד או גביע ציידים (באנגלית: Trophy hunting) הוא חלק או מזכרת מבעל חיים שניצוד על ידי הצייד ומוצג לראווה כהוכחה להצלחת הציד. ציידים ספורטיביים המחפשים גביע ציידים מחפשים בדרך בעלי החיים גדולים ומרשימים, כגון פריים או אייליים בעלי קרניים גדולות, דובים ואריות גדולים, פילים ענקיים עם חטים ארוכים, קרנפים והיפופוטמים. במסגרת זו נכלל גם דיג ספורטיבי ובו הגביע הוא דג מפוחלץ, כאשר הדגים הנחשקים הם דגים גדולים במיוחד או דגים מרשימים דוגמת דג-חרב ומפרשנים.
בדרך כלל רק חלק מבעל החיים נשמר כגביע, לרוב הראש, העור והקרניים (שאר חלקי הגוף והבשר בדרך כלל מעובדים למזון), אם כי לעיתים כל בעל החיים נשמר כפוחלץ. גביעי ציד בדרך כלל מוצגים לראווה בביתו או משרדו של הצייד, לעיתים בחדר מיוחד לשם כך, שנקרא "trophy rooms" או "game rooms" (באנגלית, game פירושו הוא גם בעל חיים המשמש מטרה לציד) או "gun rooms", שם מוצגים לצד גביעי הציד גם כלי הנשק (רובה ציידים מסוג רובה ציד או רובה צלפים בדרך כלל) של הצייד.
לציד ספורטיבי למטרת השגת גביעי ציד יש תומכים ומתנגדים. המתנגדים מנמקים את התנגדותם לציד שכזה בכך שמלבד התנגדות כללית לציד והריגת בעלי חיים, צד למטרת השגת גביע פוגע באוכלוסיית בעלי החיים ובמיוחד בזכרים הכשירים גנטית, ובכך מדלל את האוכלוסיות ומסכן את המשך קיומן. פתרון חלקי לבעיה זו הוא ציד ספורטיבי בחוות או שמורות פרטיות, בהן בעלי חיים מגודלים כדי להוות מטרה לציד.
טריינטה אי טרס (מחוז)

היסטוריה

ההתיישבות בשטח המחוז החלה לפני אלפי שנים, כפי שמעידים השרידים בסריטוס דה אינדיוס (cerritos de indios, גבעות האינדיאנים) המפוזרים במחוז. המחוז נוסד ב-1853, בשטחים השייכים למחוז סרו לארגו ולבאז'חה. והשם מציין את שלושים ושלושה האוריינטליים (אורוגוואי של היום נמצאת במזרחה, או בספרדית אוריינטה (Oriente), של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה ובהמשך - ארגנטינה), בפיקודו של חואן אנטוניו לבאז'חה (Juan Antonio Lavalleja), אשר נלחמו למען העצמאות של הפרובינציה האוריינטלית (Provincia Oriental) שהייתה אז תחת כיבוש ברזילאי.

גאוגרפיה

המחוז משתרע על מישור מגדת לגונת מירים מערבה. השטח מבותר על ידי מערכת של רכסים נמוכים, כגון רכס דיוניסיו (Dionisio) ורכס לאדרונס (Ladrones), אשר מסתעפים מהרכס הגדול בצפון מזרח המחוז. השיפוע המתון של המישורים המזרחיים יצר את לגונת מירים וביצות ולגונות נרחבות. על גדות הנהרות ולגונת מירים מגדלים אורז לתצרוכת מקומית ואף ליצוא, ובנוסף, באזורים גבוהים יותר עם אדמה פורייה יותר, מגדלים דגנים אחרים כמו חיטה, שיבולת שועל, שעורה, תירס וסוכר. במידה פחותה קיים גידול של בעלי חיים, במיוחד לצמר, וכן בקר לבשר.

טופוגרפיה

השטח של המחוז שטוח ברובו. במערב קיימות גבעות גבוהות כגון גבעת אולימר (Cerro del Olimar) וגבעת צ'אטו (Cerro Chato). הרכסים המרכזיים באזור זה הם רכס גרנדה והרכסים והמשניים שיוצאים ממנו רכס פאלומקה (cuchilla de Palomeque) ורכס אולימר (cuchilla Olimar). במחוז נמצאת שמורת הטבע הראשונה שהוכרזה באורוגוואי, קבראדה דה לוס קוארבוס (Quebrada de los Cuervos).

הידרוגפיה

מבחינת נתיבי מים, במחוז נמצאים נחלים רבים, נהרות ואגמים. הנהרות החשובים ביותר הם נהר סבוז'טי (río Cebollatí) ונהר טאקוארי (Río Tacuarí). לסבוז'טי נשפכים נהר אולימר (río Olimar) והנחלים אולימר צ'יקו (río Olimar Chico), ז'רבאל גרנדה (arroyo Yerbal Grande), פאראדו (Parao o Parado), אוטאסו (Otazo) ולאונצ'ו (Leoncho). לנהר סבוז'טי חשיבות רבה לאוכלוסייה המקומית כי ממנו מספקים מים ליישובים הסמוכים. אל נהר טאקורי נשפכים קנייאדה דל בואז' (cañada del Buey), בנייאדו דה סטירלינג (Bañado de Stirling), בנייאדו דה נבארו (Bañado de Navarro) ובנייאדו דה לאס נוטריאס (Bañado de las Nutrias).

כלכלה

הכלכלה של המחוז מתבססת בעיקר על גידול בעלי חיים וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, אורז ודגנים אחרים. גם התעשייה המקומית מתבססת על אלה והמידה פחותה על ייצור נייר.

דמוגרפיה

אוכלוסייתו של המחוז הייתה בשנת 2004 49,318 תושבים, מתוכם 24,282 גברים ו-25,036 נשים, 1.5% מכלל האוכלוסייה של המדינה.
בכ-33% מבתי אב מתגוררים 5 או יותר נפשות.
הילודה הצטמצמה ב-25% בין 1996 ו-2004, ונשארה יציבה ב-14.7 לידות על כל אלף בשנת 2004. בניגוד לכך, תמותת ילדים ירדה ב-10% באותה תקופה.

בריאות

בשנת 1986 היו 970 לידות והגידול בין השנים 1974 ו-1985 היה 2.46%.
בשנת 1994, תמותת תינוקות הייתה 24.6 מכל 1,000.
בשנת 1991 נפטרו 434 אנשים, בגלל מחלות נשימה (32.5%), סרטן (3.5%) ותאונות דרכים (22.8%).
הבריאות הציבורית מתנהלת בשלושה מרכזים, אחד בבירה, השני בסרו צ'אטו (Cerro Chato) והשלישי בברגרה (Vergara). סך הכל קיימות 197 מיטות.
בשנת 1993, במרכזים האלה נרשמו 3,023 מטופלים ו-115 מיתות, כך ששיעור התמותה הוא 2.9%.

אתלטיקה

במחוז טריינטה אי טרס פועל "איגוד אולימרניה באתלטיקה" (Federación Olimareña de Atletismo (FOA)) שנוסד בשנת 1991.
סייטן

סֶייטָן הוא מזון העשוי מחלבון הגלוטן המצוי בחיטה. הכנתו נעשית על ידי שטיפת בצק העשוי מקמח חיטה עד להמסת העמילן. הסייטן נפוץ בעיקר כתחליף בשר, בשל דמיונו לבשר בטעם ובמרקם, אולם הוא נפוץ פחות ממאכלי הסויה למיניהם (ובעיקר הטופו).
מקורו של הסייטן הוא בסין, שם הומצא על ידי נזירים בודהיסטים שדתם אוסרת אכילת בשר ונזקקו לתחליף למוצרי הסויה שהיו במחסור. משם התפשטה הכנת הסייטן לשאר מזרח אסיה ובמיוחד ליפן, שם הפך הסייטן לפופולרי יחד עם מוצרים דומים רבים (הידועים בשמם הכללי - פו (Fu)).
השם סייטן (Seitan) הוא חידוש לשוני מהמאה ה-20. ג'ורג' אוסווה, מייסד המקרוביוטיקה, המציא את המילה, שפירושה המילולי "עשוי מחלבון", בשנות ה-60, ובעקבות התפשטות המקרוביוטיקה הפך השם לנפוץ ביותר בעולם המערבי, זאת אף על פי שביפן אינו משמש כמעט כלל.
הסייטן נפוץ כיום בקרב בודהיסטים וכן בקרב צמחונים וטבעונים רבים. בישראל ניתן להשיגו ברוב המרכולים בצורתו המוכנה, והכנתו העצמאית אינה שכיחה בשל הזמן והמאמץ הנדרשים למכינים שאינם מיומנים.
השימוש בסייטן נפוץ בקהילת העבריים מדימונה אשר עלו מארצות הברית (שם היה מוכר הסייטן בקרב טבעונים כבר בשנות ה-60) ושומרים על אורח חיים טבעוני. במפעלם ביישוב אף מיוצר סייטן ומשווק ברחבי הארץ וניתן למצוא אותו במגוון אופנים, מוכן לאכילה.
אוניברסיטת אריזונה

היסטוריה

האוניברסיטה הוקמה בשנת 1885 והייתה לראשונה באזור. עיריית טוסון העדיפה להקים במקום בית חולים לחולי נפש ולקבל מענק יותר גדול אך לא הצליחה להשיג את המטרה. עיריית טוסון החליטה לא להעניק כסף על מנת לבנות את האוניברסיטה והתוכנית להקמתה התעכבה עד שמספר אזרחים בעלי ממון החליטו לתרום מכספם ושטח על מנת להקים בית ספר. פעילותו של בית הספר החל ב-1891 כאשר למדו בו 32 תלמידים.

האוניברסיטה כיום

הקמפוס הראשי ממוקם כ-2 קילומטרים צפונית למרכז העיר. בקמפוס יש 179 בניינים וביניהם גם הבניין הראשון של האוניברסיטה שהוקם ב 1885 המשמש עד היום ללימודים. 
האוניברסיטה בנויה כעיר בתוך עיר. בשטחה ישנם בנקים, חנויות, מסעדות, פאבים, בתי קפה ואפילו בית מלון בעל 9 קומות של רשת המלונות מריוט.

הארגון והנהלה

אוניברסיטת אריזונה כמו שתי האוניברסיטאות המקורבות לה אוניברסיטת המדינה של אריזונה הנמצאת בפיניקס ואוניברסיטת צפון אריזונה הנמצאת בפלאגסטאף מנוהלת על ידי 'מועצת המנהלים של אריזונה' המונה 12 חברים. 8 מהם ממונים על ידי מושל אריזונה לכהונה בת שמונה שנים, שני סטודנטים ממונים לתקופה של שנתיים כאשר בשנה הראשונה הם חניכים ואין באפשרותם להצביע. שני הנותרים הם המושל ומפקח להוראה הראשי של המדינה.

חיי הסטודנטים

כיום ישנן 44 אחוות סטודנטים המוכרות על ידי האוניברסיטה. נכון לשנת 2006, 10.3% מהגברים ו-10.8% מהנשים חברי אחוות. האחוות מפוקחות על ידי 4 מועצות שלטון.
עילי בוטנר וילדי החוץ

היסטוריה

בסוף שנת 2011 החל בוטנר בשיתוף פעולה עם הזמרים אדר גולד ואוהד שרגאי, שהתפרסמו שניהם מהשתתפות בתוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד". לאורך שנת 2012 יצאו חמישה סינגלים של ההרכב: "רץ אלייך", "תיתן לי יד", "תם ולא נשלם", "נעים עכשיו" ו"קדימה הלאה". שירים אלו זכו להצלחה רבה במצעדי הפזמונים השונים, והביאו לזכייתו של ההרכב בתואר "תגלית השנה" במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לשנת תשע"ב. בינואר 2013 יצא אלבום הבכורה של ההרכב, "תם ולא נשלם", בהפקתם המוזיקלית של הצמד גיא מנטש ויהל דורון. בוטנר כתב והלחין את כל שירי האלבום. בשיר "כל עוד נשאר לאהוב" השתתפה גולד בכתיבה. בוטנר עצמו אף שר שיר אחד באלבום, "נהר".
באוגוסט 2013 זכה האלבום "תם ולא נשלם" בתואר אלבום זהב. בספטמבר 2013 נבחרו עילי בוטנר וילדי החוץ - לאנשי השנה במצעד של גלגלצ ו-ynet, הרכב השנה ברשת ג' ברדיו קול רגע. בשנת 2013 זכה שירם "תם ולא נשלם" בטקס נבחרי הילדים (של ערוץ הילדים) בתואר שיר השנה.
בשנת 2014 התפרסמו שני סינגלים של ההרכב: "בוקר יעלה" ו"תצרח". בינואר 2015 יצא הסינגל "טיפות", בו בוטנר הוא הסולן. שירים אלו נכללו באלבום הכפול "מילים, לחן, גיטרות: עילי בוטנר" שיצא במרץ 2015. תקליטור אחד של האלבום כלל את השירים החדשים של ההרכב וכן אוסף של שירים מאלבומיו הקודמים של בוטנר, והתקליטור השני כלל הופעה חיה של "עילי בוטנר וילדי החוץ". מן השירים החדשים התפרסם כסינגל גם השיר "על קצות האצבעות".
בדצמבר 2016 הצטרפו להרכב שני זמרים נוספים: תום גפן וגל לוגסי. בספטמבר 2017 יצא אלבומם השני של עילי בוטנר וילדי החוץ, "בית". האלבום הוא אלבום קונספט הסובב סביב גירושי הוריו של בוטנר והשפעתם עליו. באפריל 2018 עזבה לוגסי את ההרכב.
אב

שמות וסמלי החודשים

שמו של החודש הובא, כשמות שאר החודשים, מגלות בבל. מקורו במילה האכדית אבו ("קנים"). על פי החוקרים, בחודש זה נהגו לקצור את הקנים לצרכים שונים. גם בבית המקדש היה חודש אב מסמן את סוף הזמן בו כרתו עצים לצורך המערכה שעל המזבח (בבלי, בבא בתרא קכא ע"א). בבבלית פירוש השם הוא אש, וזוהי משמעות נוספת לשם החודש, לפיה הוא נקרא על שום החום הכבד השורר בתקופה זו של השנה.
חודש אב מכונה גם "מְנַחֵם אָב", משום הבקשה לנחמה על כך שחודש זה נחשב כחודש הפורענות והאבלות בלוח העברי, ששיאן חורבן בית המקדש בתשעה באב. כינוי זה מקורו במקורות עבריים מימי הביניים.
בתלמוד ירושלמי מסכת ברכות פרק ב' הלכה ד' מובא הסיפור הבא: "עובדא הוה בחד יהודאי דהוה קאים רדי געת תורתיה קומוי עבר חד ערביי ושמע קלה א"ל בר יודאי בר יודאי שרי תורך ושרי קנקנך דהא חריב בית מוקדשא געת זמן תניינות א"ל בר יודאי בר יודאי קטור תוריך וקטור קנקניך דהא יליד מלכא משיחא א"ל מה שמיה מנחם א"ל ומה שמיה דאבוי א"ל חזקיה א"ל מן הן הוא א"ל מן בירת מלכא דבית לחם יהודה אזל זבין תורוי וזבין קנקנוי ואיתעביד זבין לבדין למיינוקא והוה עייל קרייה ונפקא קרייה עד דעל לההוא קרתא והויין כל נשייא זבנן ואימה דמנחם לא זבנה שמע קלן דנשייא אמרין אימיה דמנחם אימיה דמנחם איתיי זובנין לברך אמרה בעייא אנא מיחנקוניה סנאיהון דישראל דביומא דאיתיליד איחרוב בית מוקדשא א"ל רחיציא אנן דברגליה חריב וברגליה מתבניי א"ל לית לי פריטין א"ל והוא מה אכפת ליה איתיי זובנין ליה אין לית קומך יומא דין בתר יומין אנא אתי ונסיב בתר יומין עאל לההיא קרתא אמר לה מהו מיינוקא עביד א"ל מן שעתא דחמיתני אתון רוחין ועלעולי וחטפיניה מן ידיי."

בערך משיח מובאים מקורות למסורת על הולדתו בתשעה באב .לכן ייתכן שגם לאור מסורות אלו ולאור הסיפור בירושלמי על השם 'מנחם' נקרא חודש אב עם התחילית 'מנחם'.
במשנה נאמר עליו: "משנכנס אב, ממעטין בשמחה" (תענית ד, ו).
במסורת היהודית, מזלו של החודש הוא מזל אריה. מזל זה נקשר במסורת בעם ישראל, שעליו נאמר בברכת בלעם: "הן עם כלביא יקום וכארי יתנשא". קישור זה בא לרמז שלמרות הגזרות והצרות יקום העם מן החורבן ויצעד לגאולה. לפי מסורת אחת, בחודש אב נברא העולם.
דן ג'רוויס

ביוגרפיה

ג'רוויס נולד וגדל בנוטינגהאם. ב-1996 סיים תואר ראשון בלימודי אסטרטגיה ופוליטיקה בינלאומית באוניברסיטת אבריסטווית' וב-2011 סיים תואר שני קינגס קולג' לונדון. 
לאחר לימודי התואר הראשון התגייס לצבא הבריטי וסיים קורס קצינים באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. שירת כקצין ברגימנט המוצנח, במהלך מבצע כוח מאוחד שימש מפקד מחלקה שהוצבה בקוסובו ובהמשך שימש עוזרו של הגנרל מייק ג'קסון. לחם במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן. בתפקידו האחרון שירת כקצין בדרגת מייג'ור בגדוד הראשון של קבוצת סיוע הכוחות המיוחדים. 
ב-2011 נבחר על ידי מפלגת הלייבור להתמודד מטעמה בבחירות המיוחדות למושב מחוז מרכז בארנסלי בפרלמנט הבריטי שהתקיימו בעקבות הרשעתו בפלילים של חבר הפרלמנט המכהן. ג'רוויס התפטר משירות הקבע בצבא וניצח בבחירות ברוב של 60.8%. לאחר בחירתו כיהן כחבר בוועדה העסקים והיזמות בפרלמנט. באוקטובר 2011 מונה לשר זוטר לענייני תרבות ואמנות בממשלת הצללים של אד מיליבנד וב-2013 לשר זוטר למשפטים בממשלת הצללים. בבחירות הכלליות ב-2015 נבחר לתקופת כהונה נוספת ברוב של 55.7%. בבחירות ב-2017 הגדיל את יתרונו ל-63.9%.
ג'רוויס נישא ב-2000 לקרוליין שנפטרה ב-2010 ממחלת הסרטן, לזוג נולדו שני ילדים. ב-2013 נישא בשנית ולזוג ילד אחד משותף. ביוני 2011 מונה לחבר במסדר האימפריה הבריטית.
איוויה (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה איוויה 28,891 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 79.63% בלארוסים, 15.4% פולנים, 2.42% רוסים ו-1.84 טטרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (93.66%) ורוסית (5.67%).
פיג'ו פארס

ייצור

באיראן מיוצרים דגמי "פיג'ו פארס" על ידי יצרנית הרכב האיראנית IKCO (יצרנית מותגי רכבי נוסעים) חברת בת של Iran Khodro  (שם רשמי: Iran Khodro Corporation, שם בפרסית: ایران‌خودرو‎, שם לשעבר: Iran National).
במצרים יוצרו דגמי "פיג'ו פארס" על ידי יצרנית הרכב המצרית Arab American Vehicles .
בסנגל מיוצרים דגמי "פיג'ו פארס" על ידי יצרנית הרכב הסנגלית SenIran.
אברהם בן חנניה

חייו

נולד בסלוניקי, שם למד מפי רבי מרדכי קלעי. משם עבר לקושטא בה למד תורה מפי רבי יוסף מטראני, בן המבי"ט. התמנה לרבה של בלגרד, ובשנת ה'תי"ד לערך עלה לארץ ישראל. בתחילה גר בצפת ובשנים 1651-1650 יצא בשליחות העיר כשד"ר אל טורקיה וארצות הבלקן. בשלהי 1650 הגיע לבלגרד בה כיהן הרב שמחה בן גרשון הכהן כרב הקהילה. קיימות עדויות ל-4 תשובות אותן נתן בבלגרד ועסקו בדיני ירושה והתרת עגונות. הרב שמחה בן גרשון הכהן מציין כי קיבל מאברהם בן חנניה את חוברת שמות הגיטין של הרב יוסף מטראני. בהמשך עבר לגור בירושלים ונמנה בין חכמיה אשר חתמו בשנת 1657 על אגרתו המפורסמת של השד"ר ר' ברוך גד בעניין עשרת השבטים. בעקבות התעללות מושל העיר בתושבי וחכמי ירושלים נאלץ לברוח מהעיר ועבר יחד עם חכמים נוספים אל העיר רמלה ומאותה סיבה עבר אחר כך אל העיר חברון.
בשנת ה'תכ"ב פרצה מגפה בעיר חברון ולכן נאלץ לברוח אל העיר עזה, שם נפטר.
מכתביו וחיבוריו נשארו כתבי היד: "בית אברהם", "ברית אברהם" ו-"מים חיים".
ידוע שעסק גם בקבלה, כארבע שנים לאחר מותו של ר' אברהם, האשים ר' משה חגיז את נתן העזתי שהוא גנב את כתב ידו של ר' אברהם ורק משם למד את הקבלה מעשית.
חתנו של ר' אברהם בן חנניה היה ר' משה הלוי נזיר שיצא אף הוא כשד"ר בשליחות העיר חברון.
בידינו מצויות כמה וכמה תשובות שכתב ר' אברהם בענייני הלכה. ספרו בית אברהם העוסק בהלכות עגונות ובביאורים למסכת ברכות נדפס מחדש בשנת תשד"מ על ידי מכון אור המזרח.
ע"פ צוואתו הובא לקבורה בעיר חברון, הספד למעלתו וכבודו נכתב בסוף ספר בן הא הא לרבי דוד בן אהרן הכהן.