הספרייה הלאומית של צרפת

היסטוריה

מקורה של הספרייה הלאומית של צרפת בספרייתו של המלך, שנוסדה בארמון הלובר במאה ה-14, בתקופת שלטונו של שארל החמישי. הספרן הראשי של המלך היה ז'יל מלה (Gilles Mallet). ספרייה זו פוזרה לאחר מותו של שארל השישי (1422). בתקופת מלכותו של נכדו לואי ה-11 הוקמה ספרייה חדשה שעברה בירושה ממלך לבא אחריו, אולם רק מאז תקופתו של שארל השמיני, בסוף המאה ה-15, החלה להישמר רציפות כלשהי באוספי הספרייה, מבלי שחלקים מהם ייעלמו מעת לעת. שארל השמיני היה הראשון להכניס לאוספים דברי דפוס. הספרייה הועברה לאמבואז ומאוחר יותר פוצלה, על ידי המלך פרנסואה הראשון, לספרייה מלכותית נוספת בבלואה שבפונטנבלו. ב-1544 אוחדו שתי הספריות בפונטנבלו. פרנסואה הראשון חוקק את "חוק מונפלייה" בשנת 1537. חוק זה, שחייב מסירת עותקים של מסמכים שנכתבו בצרפת לספרייה, במטרה ליצור אוסף לאומי, היה חוק ההפקדה הראשון בתקופה המודרנית. הספרייה הוחזרה לפריז בשנת 1568. היא עברה התפתחות משמעותית תחת לואי ה-14, ונפתחה לציבור ב-1692. לאחר מספר מעברים נוספים התמקמה הספרייה בשנת 1720 ברחוב רישלייה, שם נמצא כיום "אתר רישלייה" שלה. עם שינויי המשטר שעברו על צרפת החל מ-1789, הפך המוסד ל"ספרייה הלאומית", ואחר כך ל"ספרייה הקיסרית", שעברה לשכון במבנה שהוקם על ידי אנרי לברוסט (Henri Labrouste) ב-1868.
השינויים שעברו על המוסד באו לידי ביטוי גם במעברי מיקום, כשהמעבר האחרון, לאתר טולביאק (Tolbiac) היה החשוב ביותר, ואליו נלווה גידול בשטחי השימוש, בנייה חדשה, הרחבת מבנים קיימים, ואחסון האוספים בעומק האדמה (באתר רישלייה) או בגובה (באתר טולביאק). במרוצת המאות ידעה הספרייה התפתחויות טכניות רבות, אליהן הגיעה לעיתים באיחור מה. התפתחויות אלו הביאו עמן את הופעתן של תעודות מגוונות יותר. טכנולוגיות שונות הוכנסו לשימוש עם כינונם של קטלוגים מורכבים יותר ויותר (קטלוגים בכתב יד ובדפוס, ומאז 1987 קטלוגים דיגיטליים). מעמדה של הספרייה התפתח גם הוא, מספרייה ריבונית לשירות של המדינה ועד למוסד ציבורי אוטונומי. כמו כן, הספרייה גיוונה מאוד את פעילויותיה, בראש ובראשונה בארגון תערוכות, כנסים ואירועים תרבותיים נוספים. היא כוננה, בנוסף, שיתוף פעולה עם ספריות נוספות, ראשית עם מקורות צרפתיים ושנית עם מקורות מחוץ לצרפת.
מעל לכל, עיקר ההיסטוריה של הספרייה הוא צמיחה בלתי פוסקת של אוספים. ההפקדה על-פי חוק הגדילה ברציפות אוספים של מסמכים מסוגים שונים, והיא המקור החשוב ביותר לצבירת האוסף. הספרייה הלאומית נהנית גם מתרומות רבות, לעיתים תרומות של פריטים בודדים, אך גם של אוספים שלמים. החלפות ספרים הן מקור נוסף לספרים, במיוחד של פרסומים שמקורם מחוץ לצרפת. פרסומים מארצות אחרות נרכשים בכסף (מדובר בעיקר בפרסומים חדשים, אך לעיתים גם ברכישה של מסמכים נדירים במכירה פומבית). על הגדלת האוסף באמצעות רכישה ניתן דגש רב או מועט, בהתאם לתקופה ובתקציב שניתן לספרייה.
הספרייה הלאומית של צרפת מקבלת מדי פעם פריטים שמקורם בהחרמות ועיקולים. אוספיה התעשרו באופן זה במיוחד בזמן המהפכה הצרפתית. הספרייה קיבלה, כמו כן, מימון מקיף, במקור בעיקר ממנזרים, מקולז'ים ומאוניברסיטאות שנסגרו או דוכאו, רובם באזור פריז. בנוסף, קיבלה הספרייה מסמכים שהוחרמו ממדינות שכנות.
משנת 1988 עברה הספרייה הלאומית של צרפת תקופה של שינויים חשובים. ב-14 ביולי, נשיא צרפת, פרנסואה מיטראן, בעצתו של ז'אק אטלי, הכריז על "הקמתה והסדרתה של אחת הספריות הגדולות והחשובות בעולם... שתכסה את כל תחומי הידע, תהיה ברשות הכול, תשתמש בטכנולוגיות המודרניות ביותר לשיגור נתונים, בה ניתן יהיה להיוועץ ממרחק, ולה יהיו קשרים עם ספריות אירופאיות אחרות". האתר שנבחר היה ברובע טולביאק החדש (שברובע השלושה-עשר של פריז) שבגדה השמאלית, אזור שעבר את ההתחדשות העירונית הנרחבת ביותר בעיר. הפרויקט האדריכלי של דומיניק פרו (Dominique Perrault) נבחר. הספרייה הלאומית החדשה של צרפת נפתחה לציבור ב-20 בדצמבר 1996, ולאחר העברת האוספים המרכזיים מאתר הספרייה שברחוב רישלייה, נפתח האתר, באוקטובר 1998, בפני חוקרים.

סטטוס ויעדים

הספרייה הלאומית של צרפת היא מוסד ציבורי בעל אופי אדמיניסטרטיבי (établissement public à caractère administratif) תחת פיקוח משרד התרבות הצרפתי. כשאר הספריות הלאומיות, תפקידה לבנות אוספים, בעיקר סביב ההפקדה על פי חוק, לדאוג לשימורם ולהנגישם לציבור. הספרייה מפיקה קטלוג מצאי, משתפת פעולה עם מוסדות לאומיים ובינלאומיים אחרים ומשתתפת בתוכניות מחקר. היא מארגנת, בנוסף, תערוכות מתחלפות בתחומי הספרות, ההיסטוריה והאמנות (תערוכות בנושאי בולים, הדפסים, צילום, ועוד) שקשורות לכנסים או אירועים נוספים שנערכים בה.
קומת הגן העליונה - או-דה-ז'רדן - שבאתר טולביאק פתוחה בתשלום למבקרים מגיל 16 ומעלה. תחתית הגן, כמו גם חדרי ההרצאות של שאר האתרים, אינם נגישים ללא אישור למחקר, והכניסה אליהם היא בתשלום.
מאז נובמבר 2005, הספרייה הלאומית של צרפת דואגת להספקת שירותי מקורות וירטואליים, שנקרא סינבד (Sindbad).

הפקדה-על-פי-חוק

הספרייה הלאומית של צרפת מופקדת על איסוף ושימור ההפקדות שהיא מקבלת בתוקף ההפקדה-על-פי-חוק (כוננה בימי פרנסואה הראשון במאה ה-16), בעזרתו של המכון הלאומי האודיו-ויזואלי והמרכז הלאומי לסינמטוגרפיה והמוקדים האזוריים (pôles régionaux) של ההפקדה-על-פי-חוק. היא מקבלת את מרבית המסמכים ואת מרב הכניסות שמגיעות הודות לחוק זה. אך בעוד שהספרייה משמשת כאתר להפקדת ספרים ושאר דברי הדפוס, ספריית ההפקדה עבור קומיקס היא במרכז הלאומי לקומיקס ותמונות (CNBDI) שבאנגולם.

פעילות תרבותית

לספרייה הלאומית של צרפת מסורת ארוכה של תערוכות סביב תחומי אוספיה השונים, ואולם לעיתים קרובות הן מיובאות במלואן מבחוץ. מאז הקמתו של המוסד הציבורי החדש, הגבירה הספרייה את פעילותה באירוח אירועים מדעיים, כמו גם קולוקוויום, ועידות ולעיתים נדירות יותר, הקרנות סרטים וקונצרטים.
הספרייה הלאומית משמשת גם כבית הוצאה לאור. היא מפרסמת בעיקר קטלוגים מאוספיה, קטלוגים של תערוכות ומסמכים לא ערוכים. כמה מפרסומיה paraisse לאחר עריכה משותפת עם עורכים פרטיים.
הספרייה דואגת לפרסם שני כתבי עת: כרוניקה של הספרייה הלאומית של צרפת (Chroniques de la Bibliothèque nationale de France, שבה ניתן לצפות גם באופן מכוון, ראו כאן), המספרת על חיי המוסד, וסקירת הספרייה הלאומית של צרפת (Revue de la Bibliothèque nationale de France), הכוללת מאמרים על ההיסטוריה של הספרייה, על אוספיה, כמו גם על ההיסטוריה של אמצעי התקשורת ושל ספריות ככלל.

שיתוף פעולה בינלאומי

הספרייה הלאומית של צרפת נמצאת בקשר עם ספריות שונות ומוסדות אחרים מחוץ לצרפת. שיתוף הפעולה הבולט ביותר הוא עם "הספרייה האירופית" , ספרייה וירטואלית המופעלת במשותף בידי מספר ספריות אירופיות, ברובן ספריות לאומיות בעצמן.
שיתוף פעולה זה הוליד את המיזם "הספרייה האירופית המקוונת" (BnuE), פרויקט שמאגד את מרבית הספריות הלאומיות של היבשת, למעט זו של בריטניה. במסגרת זו, פיתחה הספרייה הלאומית של צרפת מאז קיץ 2006 מודל של "הספרייה האירופית המקוונת" שנחנכה בשם "אירופיאנה"  ונפתחה לציבור בחודש מרץ 2007.
הספרייה הלאומית של צרפת מעורבת גם בקשרי שיתוף עם ספריות של מדינות דוברות צרפתית, מתוך שאיפה להקים ספרייה מקוונת פרנקופונית שמתוכננת להיות מוצגת לקהל בקיץ 2008.
בנוסף, הספרייה הלאומית נמצאת בקשר עם ספריות ממדינות אחרות, בעיקר מדינות אפריקאיות שבהן דוברים צרפתית ומדינות מדרום אמריקה. לבסוף, היא משתתפת ב"פדרציה הבינלאומית של איגודי הספרנים והמוסדות" (Fédération internationale des associations de bibliothécaires et d'institutions). בתוך הפדרציה משתתפת הספרייה בקבוצות העבודה העוסקות בקביעת נורמות קיטלוג ואחראית בפרט על תיאום תוכנית השימור (PAC-Preservation and conservation), שמוקדשת לשימור ואבטחת מסמכים עתיקים או שבריריים.
בשנת 2009 כאשר ברונו ראסין היה מנהל הספרייה היא יזמה פרויקט רחב של סריקהת ספרים במטרה לא להיות תלויה בחברת Google.

ארכיטקטורה ומיקום

האתר ההיסטורי של הספרייה הלאומית של צרפת (שנקרא כיום, לעיתים, "הספרייה הלאומית לפני הבנייה והמעבר של האוספים לאתר טולביאק") מתפרס על פני רובע רישלייה, שגובל ברחובות פּטִי-שָאן (בדרום), רחוב ויוְיאן (במזרח), לובואה (בצפון) ורישלייה (במערב). הפרט הישן ביותר במתחם זה נבנה עבור הקרדינל מזראן בידי האדריכלים פייר לה מואה (Pierre Le Muet) ופרנסואה מנסר (François Mansart), לו מייחסים את תכנון שתי הגלריות, המשמשות כיום כגלריות לתערוכות. המבנים עברו שיפוצים ושינויים חדשים החל משנות העשרים של המאה ה-18 תחת ניהולם של רובר דה קוט (Robert de Cotte) ושל האב בינו (Jean-Paul Bignon). מהמחצית השנייה של המאה ה-18 ועד אמצע המאה ה-19 נוספו שינויים מעטים בלבד. בשנת 1854 החל שלב שיפוצים גדול חדש תחת אנרי לברוסט: שינוייו המרכזיים היו בחזית החצר ובחדר הגדול שכונה "חדר לברוסט". חזית המבנה המרכזי עוטרה בפסלים של שארל דז'ורז' (Charles Degeorge) שמציגים את "הגאונים בשירות המדע". את לברוסט החליף ז'אן-לואי פסקל (Jean-Lois Pascal), שהמשיך את העבודות בחצר ובנה ב-1916 את החדר הסגלגל, שנחנך רק בשנת 1936. בשל המחסור במקום, הספרייה הלאומית נאלצה להתרחב ולחרוג מעבר למתחם רישלייה. היא תפסה, לפיכך, חלקים מגלריה ויויאן ושיכנה שם את שירותי ספריית ההפקדה, ואולם אתר זה ננטש עם חנוכת אתר פרנסואה מיטראן של הספרייה הלאומית. עם זאת, הספרייה הלאומית משתמשת עדיין בבית מספר 61 שברחוב רישלייה למטרות אדמיניסטרטיביות, וכן בבית שברחוב לבואה, שנבנה בשנת 1964 בידי אנדרה שטלן (André Chatelin) עבור מחלקת המוזיקה. המתחם רישלייה/לבואה מורכב ברובו מחדרי הרצאות, חנויות ומשרדים. ניתן למצוא שם גם שלושה חללי תצוגה: גלריה מזראן - עבור תערוכות נושא, הגלריה לצילום (המוכרת גם כגלריה מנסר) והקריפטה - המיועדת להצגת תערוכות קטנות.

אוספים

אוספי סניף טולביאק של הספרייה הלאומית תופסים שטח מדף בן 385 ק"מ. האוספים אליהם יש גישה חופשית, שמוצגים לעיתים בקומת הגן העליונה (קומת הספרייה הלימודית) ולעיתים בקומת הגן (קומת ספריית המחקר), מכילים כ-575,000 כרכים בערך. אוספי המורשת (collections patrimoniales) מפוזרים במחלקות השונות של אתר טולביאק, למעט מחלקת המחקר הביבליוגרפי (DRB).
גם למחלקה האודיו-ויזואלית, יורשת המחלקה הפונוטקית הלאומית (Phonothèque nationale), ישנם אוספים עתיקים, והיא מתייחדת התחזוקה ותמיכה ספציפיים של 900,000 מסמכים קוליים בקירוב, 90,000 קטעי וידאו, 250,000 דימויי סטילס דיגיטליים ו-50,000 מסמכי מולטימדיה.
המחלקה המכובדת והיוקרתית ביותר היא מחלקת שימור הספרים הנדירים, בה מצויים כ-200,000 פריטים בקירוב. מחלקת השימור כוללת ספרי אינקונבולה, יצירות ייחודיות בפורמט שלהן (גדולות או קטנות במיוחד), מסמכים שמעידים על התפתחויות הטכניות של ייצור הספרים והמסמכים, מסמכים שבריריים ועדינים במיוחד, ספרים שהשתייכו בעבר לאנשים מפורסמים, ולבסוף, ה"גיהנום" של הספרייה, שמורכב מיצירות שהוכרזו כ"מופקרים".
בנוסף ישנם כ-100,000 טקסטים דיגיטליים נגישים. חלק מהם בלבד מרכיב את אתרי הספרייה המקוונים "גליקה" ו"אירופאנה", משום שאין עוד בעיות חוקיות להציגם שם.

אתר הספרייה ברחוב שטרסבורג

"המרכז הלאומי לספרי ילדים" (Centre national du livre pour enfants), שנקרא גם "ההנאה שבספרים" ושוכן ברחוב שטרסבורג מאז שנת 2005, היה מסונף בעבר למנהלת הספרים והקריאה. ב-1 בינואר 2008 צורף כחלק מהספרייה הלאומית של צרפת. ואולם, אוספיה ומשרדיה נותרו לעת עתה במקומם. המרכז מורכב מחדר קריאה אחד בעל 24 מושבים, והוא מכיל כ-20,000 מסמכים אליהם יש גישה חופשית וכן 190,000 עיתונים.

בית ז'אן וילאר באביניון

באביניון מחזיקה בבעלותה הספרייה הלאומית של צרפת את בית ז'אן וילאר (Jean Vilar), שמסונף למחלקת האמנויות והמופעים. ספרייה זו מכילה ארכיבים מהפקות של פסטיבל אביניון.

המרכז הטכני בסבלה-סיר-סרט

לספרייה הלאומית של צרפת סניף בקומונה סַבְּלֶה-סיר-סָרְטְ (Sablé-sur-Sarthe), המשותף לה ולמרכז ז'ואל לה טול (Joël Le Theule), המוקדש לרסטורציה של מסמכים עדינים.

אגף ורסאי

הספרייה הלאומית של צרפת הקימה את הבניין הראשון שלה שבורסאי בין השנים 1932–1934, ומבנה שני ב-1954, במטרה להקדישם לשימור כתבי עת ואוספים כפולים. מאז 1998 אין שימוש במבנים אלו.

המרכז הטכני הישן של פרובן

מרכז לרסטורציה הוקם בקומונה פּרוֹבָן (Provins) במטרה לשקם ולהעביר עיתונים לפורמט של מיקרופילם. האתר נסגר בשנת 2002.

קטלוגים


הספרייה הלאומית של צרפת מפתחת אספקת משאבים דיגיטליים המיועדים הן לציבור שמבקר באתרי המוסד והן לציבור המרוחק. להלן המשאבים העיקריים העומדים לרשות הציבור בנוסף לקטלוגים אחרים שהוזכרו לעיל.

BNF-קטלוגים כלליים

הקטלוג הכללי של הספרייה הלאומית הוא הקטלוג הממוחשב הראשי. הוא נגזרת של הקטלוג BN-אופל (BN-Opal), ששימש בעיקרון כמרשם של כל אוספי המורשת. הוא נוצר עבור הספרים שבאו מספריית ההפקדה והרכישות החדשות מאז 1987; לאלו נוספו הרישומים של קטלוג התדפיסים שהומרו מחדש לפורמט דיגיטלי, וכן ההשלמות שלו. מאוחר יותר הוא קיבל לשמו את התוספת "פלוס" (BN-Opale Plus), כשנוספו לו תרומות אחרות: קודם כל פרטי הרישום של המסמכים שהגישה אליהם חופשית באתר טולביאק, אחר כך אלו מהמחלקה האורקולית (כולל המולטימדיה), ולבסוף תדפיסי המחלקות המתמחות מאתרים אחרים.

BNF - ארכיבים וכתבי יד

BNF - ארכיבים וכתבי יד הוא קטלוג אוספי הארכיב וכתבי-היד של הספרייה הלאומית של צרפת. מאז אוקטובר 2007 הקטלוג נגיש באופן מקוון. הוא כולל תיאור אוספי כתבי היד של מחלקת אומנויות הבמה כמו גם של כתבי היד של מחלקת כתבי היד של הספרייה הלאומית, אך אלו האחרונים מצויים עדיין בתהליך בנייה. לאחרונה נוספו אליו גם את כתבי היד של ספריית הארסנל. הקטלוג משתמש בפתקן XML.

מדריך החיפוש בספרייה

מדריך זה מפרט את השלבים למחקר יעיל בספרייה. הוא מציע דרכים לחיפוש וקריאה על פי הצורך: חיפוש מונחה למתחילים, וקורס חינם עבור אחרים. מדריך זה מועשר בקביעות בגיליונות מתודולוגיים אשר מסווגים תחת הסעיף "BNF Miscellanea".

בנק תמונות

לספרייה הלאומית של צרפת בנק תמונות ממנו היא מספקת רפרודוקציות בתשלום. שימוש חוזר בתמונות אלו כפוף גם הוא תמלוגים.

כוח אדם של הספרייה הלאומית

הספרייה הלאומית מעסיקה, בכל סניפיה, כ-2,700 איש בקירוב. שני שלישים מכוח האדם הם עובדי ציבור, שרובם (בערך מחצית מסך העובדים) שייכים למשרד ההשכלה הגבוהה והמחקר. העובדים שאינם עובדי ציבור נחלקים לחצי שמועסקים בחוזה וחצי שמקבלים שכר לפי שעה. האחרונים הם סטודנטים ברובם. נתון זה אינו כולל את כוח האדם שעובד במיזמים פרטיים בזיכיון (עובדי הביטחון, הקפיטריה וכדומה) ואת נציגי מכבי אש של פריז הנמצאים בספרייה באופן קבוע.

קהל

בשנת 2005 הקים או שיפץ המוסד קרוב ל-40,000 כרכים עבור קומת הגן העליונה ו-18,000 כרכים עבור קומת המחקר. הקהל של הספרייה הלאומית מורכב ברובו מסטודנטים: על-פי סקר שנערך בספרייה, מבין הקוראים שמוסמכים להיכנס לאולמות המחקר, כ-60% בקרוב מצהירים שהגיעו "למטרת לימודים", בעוד שבקומת הגן העליונה מצהירים כ-84% שבאו ללמוד. קומת הגן העליונה משמשת בעיקר סטודנטים הלומדים לתארים ראשונים (Licence), ואילו רוב הדוקטורנטים משתמשים באולמות המחקר. תלמידי התואר השני (Master) נחלקים בין הקומות השונות. מורים וחוקרים מהווים את הקבוצה השנייה בגודלה, לאחר הסטודנטים. מעט יותר מ-30% מהקוראים שמוסמכים להיכנס לאולמות המחקר מצהירים שבאו "מסיבות מקצועיות" ורבים מהם מחפשים חומרים במסגרת עבודת ההוראה שלהם. לצד שתי קטגוריות אלו, הספרייה הלאומית עושה מאמצים למשוך אליה את כלל הציבור המשכיל (פחות מ-10% מהקהל שמגיע לאולמות המחקר מצהיר שבא "מסיבות אישיות"), שהוא אחד מיעדיה המקוריים של הספרייה. בקומת הגן העליונה היחסים בין הקבוצות השונות דומים בקירוב, עם 84% סטודנטים.
מעל 80% מהקהל שמקבל אישור מחקר הם בעלי אזרחות צרפתית; מבין הזרים בולטים בנוכחותם אזרחים אמריקאים ואיטלקים.
היחס בין הגברים והנשים שמבקרים בספרייה הלאומית נחלק כמעט שווה בשווה, הן בקומת הגן העליונה והן בקומת המחקר.
את השוני העונתי בתדירות הביקורים בספרייה ניתן לתלות בראש ובראשונה בהרכב הקהל, עם הבדלים בין קומת הגן העליונה לקומת המחקר. המחזור בקומת הגן העליונה דומה לזה של ספרייה אקדמית: תפוסה גבוהה במהלך שנת הלימודים שגוברת ככל שמתקרבת תקופת המבחנים, ונוכחות חלשה של קוראים במהלך יולי-אוגוסט. הנוכחות הדלילה במהלך חודש אוגוסט הביאה את רשויות הספרייה הלאומית לפתוח במבצע נסיוני של כניסות אינדיבידואליות בחינם. בניגוד לכך, קומת הגן זוכה לביקורים דחופים במהלך הקיץ, שהוא התקופה היחידה בה חוקרים ממקומות מרוחקים בצרפת או שמתגוררים בחו"ל יכולים להגיע לפריז: לא נדיר לראות בעונה זו את קומת הגן מלאה כולה. מעבר לנקודת השיא הזו, תדירות הביקורים בחללי המחקר קבועה יחסית.
תדירות הביקורים בקומת הגן העליונה משתנה גם במהלך השבוע, כשהזמנים הצפופים יותר הם ימי סוף השבוע ויום שלישי, בו סגורה ספריית המידע הציבורית שבמרכז פומפידו. לא פעם אתר טולביאק מלא עד גדותיו ביום זה.

תקציב

מבנה תקציב של הספרייה הלאומית של צרפת שונה ב-1 בינואר 2007, והמוסד שילם החל מתאריך זה ישירות כמעט לכל הסגל שלו. בשנת 2008 הסתכם תקציב הספרייה ב-280.6 מיליון אירו. שלושה רבעים מן המשאבים (כ-208,1 מיליון אירו) הגיעו מסובסידיות מן המדינה, שניתנו בעיקר על ידי משרד התרבות. המשאבים העצמיים הסתכמו ב-12.75 מיליון אירו.

ביקורת על הספרייה

הספרייה הלאומית של צרפת זוכה לעיתים קרובות בביקורת. ביקורת זו, שמגיעה מכיוונים שונים, לובתה בעיקר על ידי התקשורת הצרפתית בתחילה. הרעש התקשורתי נחלש, אך חלק מהביקורת נותר עדיין תקף. ניתן לחלק את הביקורת לשלושה נושאים מרכזיים.

ביקורת נגד האיגוד

אחד מגורמי הביקורת הוא איגוד עובדי הספרייה. הספרייה ידעה מספר מאבקים חברתיים, מהם אחד, שהתחולל מספר ימים לאחר חנוכת קומת הגן, התבטא בשביתה ארוכה שזכרה עדיין חרוט בזיכרון הציבורי בצרפת.