ג'קלין לפט הנד בול

קורות חייה עד הצטרפותה לדת הבהאית

ג'קלין נולדה לרוברט ריצ'רד פרון וקורין בורדו, למשפחה בת 6 ילדים וגדלה בשמורת אינדיאנים של שבט הרוזבאד באופן מסורתי. דודה היה אדם בורדו, מחנך תרבותי ידוע ומנהיג רוחני בשמורת רוזבאד שאותו היא מתארת ​​כ"קדוש בעל כוחות ריפוי". בנוסף לכך שגדלה במסורת האינדיאנית, היא חונכה כקתולית, מה שהוביל להתנגשות פנימית בין הקתוליות שהיא התחנכה עליה והחוויות האינדיאניות של שנות ילדותה. היא למדה בתיכון קתולי וסיימה את לימודיה התיכוניים בשנת 1961, בזמן שגרה עם אמה בדקוטה הדרומית לאחר שהוריה התגרשו. את לימודי התואר הראשון בפיתוח קהילתי (community development) היא למדה באוורגרין סטייט קולג' וסיימה אותם בשנת 1974, בזמן שגרה עם אביה באולימפיה, וושינגטון. אחד מאחיה נהרג באותו הזמן, דבר אשר השפיעה עליה והיא מעידה עליו שהוא היווה אתגר גדול לרוחניות שלה. ג'קלין התחתנה זמן קצר לאחר מכן והביאה שני בנים, אשר גדלו כקתולים והתגוררה עם משפחתה במונטנה. כשעברה חזרה לאולימפיה היא התרחקה מהכנסייה הקתולית ולמדה על האמונה הבהאית מעיתון בסוף שנות השבעים.

חייה ופעילותה כבהאית

בשנת 1981 המירה ג'קלין את דתה והצטרפה לדת הבהאית לאחר שנפגשה עם מספר מאמינים שונים. האמונות הבהאיות החשובות עבורה כאשר למדה את הדת היו עמדותיה ותורתה של האמונה הבהאית על שוויון בין המינים והתגלות מתמשכת, במיוחד לאור מורשתה האינדיאנית ואמונותיה כקתולית. מבחינתה, השוויון המגדרי הוא חשוב ביותר ומאמינה בכך שהשלום העולמי יגיע רק לאחר שהשוויון בין הנשים לגברים יהיה מבוסס באופן מלא. הקשר הרשמי הראשון שלה עם הקהילה הבהאית היה דרך נציג, אשר הרגיש שפעילותה מעוררת מחלוקת. אדם זה הרגיש ככה עקב פעילותה בתנועות נשים, מאבק לזכויות האינדיאנים והתנגדות לסטריאוטיפים אינדיאנים. יתר המפגשים הראשונים שלה השאירו אותה מעורערת לגבי הדת. רק לאחר שנפגשה עם חברה ועלתה לרגל בשנת 1983 היא קיבלה יותר אמונה אישית בדת. זמן לא רב לאחר הצטרפותה לדת והעלייה לרגל, היא התגרשה, אך היא טוענת שהגירושים לא היו קשורים להצטרפותה לדת הבהאית, אף על פי שמשפחתה המיידית והמורחבת לא קיבלה את שינוי האמונה שלה. ג'קלין החלה לעבוד במרכז הלאומי הבהאי ומונתה לוועדה ללימודי אינדיאנים אמריקאים, שם עזרה לאינדיאנים רבים אשר הצטרפו לדת הבהאית. בשנת 1984 השתתפה ב"שביל האור" שבו בהאיים אינדיאנים מצפון אמריקה עוברים בקהילות בהאיות אינדיאניות בדרום ומרכז אמריקה עם בהאים אינדיאנים מאותן מדינות. בשנת 1987 השתתפה באירוע בבית התפילה הבהאי בווילמט שבאילינוי, לציון 75 שנה למסעו של עבד אל-בהאא' למערב. בשנת 1988 היא התמנתה ליועצת יבשתית, אחד מהתפקידים הגבוהים ביותר של הפרט העומד בדת. באותה שנה היא גם השתתפה במועצת הילידים הבהאים, ובסבב נוסף של "שביל האור", והפעם כתבה יומן אירועים של המסע, בזמן שהם עברו במדינות אמריקה הלטינית. בשנת 1989 היא כיהנה כיו"ר שותף בוועידה של האגודה ללימודים בהאים בקנדה.
בשנת 1993 השתתפה ב"פרלמנט הדתות העולמי". במהלך הפרלמנט היא הכריזה על אמונתה האישית כי "White Buffalo Calf Woman", נביאה אינדיאנית, חזרה, אך לא באותה צורה שהיא הגיעה בפעם הראשונה, אלא בתורת בהאא אללה". היא חזרה על אמונות אלה בעוד מספר ראיונות והזדמנויות. בפרלמנט, ג'קלין וחברתה שהייתה נציגה אינדיאנית נוספת, פטרישה לוק, ניסו להוביל אימוץ של עמדה הנקראה "הצהרת החזון האינדיאני אמריקאי של 1993". ההצהרה כללה בקשה לעזרה והגנה על האמונות האינדיאניות והכרה בשליחי האל הרבים אשר נשלחו למערב כדור הארץ. ההצהרה כמעט ואומצה, אך לבסוף לא אומצה.
בשנת 2001 נבחרה לאספה הרוחנית הלאומית בארצות הברית בעקבות זאת נאלצה לעזוב את תפקידה כיועצת יבשתית. באספה הרוחנית הלאומית היא כיהנה בתפקיד סגנית היו"ר כ5 שנים ובשנת 2007 נבחרה לתפקיד היו"ר, ובכך נהייתה האישה האינדיאנית הראשונה שנבחרה לכהן בתפקיד זה. היא כיהנה בתפקיד זה עד שנת 2012, בה נבחרה שוב לכהן כסגנית היו"ר, תפקיד בו היא עדיין מכהנת.

פעילותה המקצועית

עבודותיה השונות כללו עבודה מגוונת עם קווין לוק, בנה של חברתה פטרישה לוק, בין היתר באלבום מוזיקלי שהקליט. בשנת 1998 כתבה ג'קלין ספר ילדים בשם "Lakota Hoop Dancer", על עבודתו של לוק כרקדן חישוקים. פעילותה ועבודתה המקצועית כללו תפקוד כמנהלת פרויקט "התחלה בריאה" בשנת 2005, בו פעלה לעידוד הנקה טבעית והסבר על חשיבות ההנקה. בשנת 2007 עבדה כאחראית מנהלתית של "מועצת בריאות השבטים" של אזור אברדין, ובשנת 2010 עבדה כאחראית מנהלתית של מועצת הבריאות האינדיאנית של צפון מערב פורטלנד.