google/wiki40b huggingface dataset:
נוגדן עצמי

נוגדנים עצמיים (אנגלית: Autoantibody) הם נוגדנים המיוצרים על ידי מערכת החיסון ואשר מכוונים נגד מרכיבים נורמליים כגון תאים וחלבונים בגוף האדם. מחלות אוטו-אימוניות רבות, ביניהן מחלת הזאבת ומחלות ידועות נוספות, נגרמות כתוצאה מכך.

מחלות

קיימות מחלות שונות ורבות הנגרמות כתוצאה מייצור נוגדנים עצמיים. מחלות אלו כוללות מחלות כגון תת פעילות של בלוטת התריס- השימוטו, וכן מחלות יתר פעילות של בלוטת התריס, מחלות כגון זאבת, סקלרודרמה, סוכרת סוג 1, צליאק, סיורגן ומחלות ווסקוליטיות שונות. 
על מנת לאבחן מחלות אלו, ניתן להיעזר בין היתר בבדיקות דם למציאת נוגדנים עצמיים. בדיקת דם למציאת הנוגדן ANA (נוגדן אנטי-גרעיני, או anti-nuclear antibody) נלקחת במצבים לא ספציפיים, ומהווה מרקר לתהליך אוטו-אימוני. ANA הוא חיובי במגוון של תהליכים אוטו-אימוניים. אם ANA חיובי, לרוב נלקחות בדיקות נוספות כגון RF, מידת שקיעת הדם, רמת חלבון C בסרום (CRP) וקיום נוגדנים עצמיים נוספים כמפורט להלן. 
בדיקות דם לגילוי נוגדנים עצמיים משמשות גם כהערכה ליעילות הטיפול הרפואי הניתן במחלות אלו.
נשיפה

הנשיפה היא פעולה של פליטת אוויר מן הריאות - המנוגדת לשאיפה. מטרתה לסלק את האוויר העשיר בפחמן דו-חמצני (CO₂), ולרוקן את הריאות במטרה לתת מקום לחמצן חדש שייכנס (באמצעות שאיפה). השאיפה והנשיפה הן חלק מתוך פעולה נרחבת, הנקראת "נשימה".

פעולות נוספות עם הנשיפה

המוכרת ביותר היא הנגינה בכלי נשיפה כגון חצוצרה, סקסופון, חליל. גם תקיעה בשופר נעשית באמצעות נשיפה.
על ידי שינוי קצב הנשיפה ניתן לשלוט בצליל המופק מן הכלי (אך לא רק באמצעות דרך זו).
פעולה נוספת שמבוצעת באמצעות הנשיפה היא הירגעות. כאשר אנו נושפים, ולאו דווקא בשיטות מיוחדות, אנו נרגעים. כאשר אנו לחוצים, אנו לוקחים שאיפה עמוקה ולאחר מכן נושפים בחוזקה דרך האף. ישנן שיטות המנצלות את הנשיפה עד תומה, כמו יוגה.
באמצעות הגוף, שהוא חם יחסית, ניתן להפיק אדים באופן רצוני (דרך הפה). כאשר אנו רוצים לחמם את ידינו או לנקות עדשות למשל, אנו מנצלים את הנשיפה. ניתן להפיק אדים גם דרך האף באופן בלתי רצוני, במהלך מאמץ (בדרך כלל ספורטיבי).
מלון נורדאו

מלון נורדוי (נורדאו) נבנה בשנת 1925 וממוקם בגבולות השכונה ההיסטורית נחלת בנימין.
שכונה זו היא ההרחבה הראשונה של השכונה אחוזת בית שהפכה במרוצת הזמן לעיר תל אביב. הבניין מתפקד מאז בנייתו ועד היום כבית מלון והוא המלון הפעיל הוותיק ביותר בתל אביב ובין המלונות הוותיקים בישראל.
האדריכל, יהודה מגידוביץ, אשר תכנן את הבניין הוא מהאדריכלים הבולטים ביותר שבנו את העיר תל אביב בראשית ימיה ואף מילא את תפקיד מהנדס העיר הראשון בשנים 1920–1923. המונומנטליות של הבניין הנובעת ממיקומו בפינת רחובות (נחלת בנימין 27 פינת רחוב גרוזנברג 22), ממדיו, מורכבותו, ובמיוחד מהכיפה הבנויה בפינת הבניין המקנה לבניין את סימן ההיכר שלו, הפכו את הבניין כולו לנקודת ציון בתל אביב. מבנה המלון הוא מהמבנים החרוטים בזיכרון התל אביבי, מופיע על גלויות היסטוריות, ומככב בתערוכות צילומים רבות. דגם המלון מוצג באתר מיני ישראל.
המבנה מעוצב בסגנון אקלקטי, המשלב סגנון בנייה מרכז אירופי עם מוטיבים יהודיים ומזרחיים. בשל רצף בשימוש הבניין והבעלות עליו לא נעשו שינויים מהותיים בחזות הבניין מה שהפך את המבנה במרוצת השנים לאייקון חי לראשית ימיה של העיר תל אביב.
מלון נורדוי נוהל מימיו הראשונים על ידי מוריס (משה) וסופיה גרינברג ובהמשך על ידי בתם לאה וחתנם יצחק (יז'ו) מרכוס וילדיהם ולמעשה נוהל על ידי המשפחה במשך 90 שנה (2015-1925).
לאחר תהליך ארוך של הוצאת היתרים לשימורו והרחבתו של הבניין, החלו בחודש אוקטובר 2013, האחים משה, רן, שמעון, אמנון ועדלי מרכוס בעבודות שיפוץ הרחבה ושימור נרחבות של המלון. בשנת 2015 בעיצומן של עבודות השיפוץ והשימור, רכשה חברת אורי חיות יזמות בע״מ את המלון והשלימה עבודות אלו עד לפתיחתו המחודשת של המלון בחודש אפריל 2017.
במרץ 2018 נבחר המלון במקום הרביעי ברשימת 15 הבניינים היפים בתל אביב וביולי 2018 נבחר למלון היפה ביותר בתל אביב בהצבעה שנערכה על ידי תושבי העיר.
סטניסלאב פוניאטובסקי

ראשית חייו

סטניסלאב פוניאטובסקי נולד לסטניסלאב פוניאטובסקי שהיה מושל קרקוב ולקונסטנציה צ'ארטורייסקה ממשפחת צ'ארטורייסקי הידועה בפולין, באחוזה משפחתית בוולצ'ין (כיום מחוז ברסט של בלרוס). בשנת 1752 נבחר לסיים ובלט שם כנואם מוצלח. בבסיס קידום הקריירה שלו היו קשרים משפחתיים. בשנת 1755 הוא נשלח לסנקט פטרבורג כעוזר של שגריר אנגליה. כבר באותה שנה, בתמיכת יליזבטה, קיסרית רוסיה ושר החוץ שלה אלכסיי בסטוז'ב-ריומין הוא קיבל תפקיד של שגריר סקסוניה. בחצר הקיסרית הוא פגש את הנסיכה יקטרינה והם התאהבו, ומקשר זה נולדה להם ילדה.
באוקטובר 1763 מת אוגוסט השלישי, מלך פולין, ובתמיכת הכוחות הרוסים, ב-7 בספטמבר 1764 הוא נבחר למלך של האיחוד הפולני-ליטאי.

תקופת השלטון

ההכתרה הרשמית התקיימה בוורשה ב-25 בנובמבר 1764. כבר בתחילת שלטונו הוא נתמך על ידי מפלגה שהתבססה על חברי משפחתו, ובתמיכתם הוא הצליח להעביר בסיים מספר רפורמות שלטוניות. התלות ברוסים הייתה חזקה מאוד. בלחץ השגריר הרוסי ניקולאי רפנין הוא נאלץ להעביר מספר חוקים. כתוצאה מכך החל מאבק מזוין בין תומכיו למתנגדיו. פוניאטובסקי נתמך על ידי צבא של האימפריה הרוסית. בשנת 1770 מתנגדיו כבשו את ורשה וסטניסלאב פוניאטובסקי נעצר על ידם. הרוסים סכמו על ברית סודית עם פרוסיה ואוסטריה והמשיכו במלחמה. בסופו של דבר, מדינות שלחמו בפולין הצליחו להכריע את המערכה שהסתיימה בשנת 1772 בחלוקת פולין הראשונה. מחוסר ברירה פוניאטובסקי נאלץ לאסוף את הסיים ולאשר את ההסכם.
בשנת 1783 הוא התחתן. היו לו 8 ילדים מ-3 נשים שונות. צאצאיהם טוענים כיום לכתר של האיחוד הפולני-ליטאי.
בשנת 1788 נבחר סיים חדש עם רוב ברור למפלגה הפטריוטית שדגלה בשחרור התלות מהאימפריה הרוסית. בשנת 1791 אושרה חוקה חדשה שפוניאטובסקי תמך בה. מיד לאחר אישור החוקה החלה מלחמה פנימית חדשה באיחוד. מתנגדיו נקשרו ליקטרינה הגדולה וכוחותיה פלשו לתחום הממלכה. לאחר מספר קרבות והצטרפות פרוסיה ללחימה תומכי החוקה הובסו וסוכם על החלוקה השנייה של פולין.
בשנת 1794 פרץ מרד קושצ'ושקו. בשנת 1795 המרד הסתיים בקריסה מוחלטת של המדינה. היא חולקה בפעם השלישית, וב-25 בנובמבר 1795 פוניאטובסקי נאלץ להתפטר. הוא נלקח לסנקט פטרבורג והתגורר שם על חשבון מלגה שקיבל מיקטרינה הגדולה.
עם פטירתו הוא נטמן בכנסייה הקתולית בעיר סנקט פטרבורג. בשנת 1938 גופתו הועברה למקום הולדתו. בהמשך שטח זה הועבר לברית המועצות וקברו נשדד. בשנת 1988 השרידים המעטים שנותרו הועברו לפולין, ובשנת 1995 הוא הוטמנו מחדש בקתדרלת יוחנן הקדוש בוורשה.
פרדריק ויטאקר

ראשית חייו

ויטאקר נולד באחוזת דינרי שבבמפטון שבמחוז אוקספורדשייר, אנגליה. הוא היה בנם של פרדריק ויטאקר ושל אשתו סוזנה לבית המפרי. הוא רכש השכלה משפטית והוכשר כעורך דין בגיל 27. שנה לאחר מכן הוא הפליג לאוסטרליה ולאחר מכן לניו זילנד. ב-1843 הוא נשא לאישה את ג'יין אוגוסטה גריפית', בתו החורגת של אלכסנדר שפרד, שר האוצר של המושבה ניו זילנד.
ויטאקר חי באוקלנד ומונה להיות שופט מחוזי, עד שב-1844 בוטלה משרתו והוא שב לעסוק בעריכת דין. בין 3 במרץ עד 22 בדצמבר 1845 היה חבר במועצה המחוקקת (הבית העליון של ניו זילנד אז). בהמשך הוא מונה להיות חבר במועצה המחוקקת של מחוז ניו אלסטר, אך המועצה לא התכנסה לאחר שכוננה החוקה החדשה. הוא נכנס להיות חבר במועצה המחוקקת החדשה ממאי 1853 ועד להתפטרותו בדצמבר 1864. הוא מונה למועצה שנית באוקטובר 1879 וכיהן בה עד מותו, 12 שנים לאחר מכן. כמו כן הוא שימש כמייג'ור במיליציה.
באוקטובר 1854 נבחר למועצת מחוז אוקלנד וכיהן בה עד ספטמבר 1855. הוא מונה להיות חבר במועצה המנהלת של אוקלנד ממרץ 1854 ועד ינואר 1855 והיה הפקיד המשפטי של המחוז.

תובע כללי

ויטאקר מונה להיות התובע הכללי של ניו זילנד בממשלתו של הנרי סיוול ב-1856. בממשלתו הראשונה של ויליאם פוקס הוא לא שימש בתפקיד זה, אך החל מיוני אותה שנה, הוא שימש בתפקיד זה בממשלתו של אדוארד סטפורד עד לנפילתה של הממשלה ביולי 1861 ואז חזר לעריכת דין. באוקטובר 1863 נקרא ויטאקר להחליף את ראש הממשלה אלפרד דומט שממשלתו נפלה בהצבעת אי-אמון.

כהונה ראשונה כראש הממשלה

כהונתו הראשונה של ויטאקר כראש ממשלה ארכה קצת יותר משנה עד נובמבר 1864 כהונתו הסתיימה עקב חילוקי דעות בינו לבין המושל הכללי ג'ורג' גריי על ניהול מלחמות הקרקעות של ניו זילנד. הוא גם התפטר מהמועצה המחוקקת ולתקופה קצרה בין 1866 ל-1867 הוא היה חבר הפרלמנט.
באוקטובר 1865 הוא נבחר להיות נציב מחוז אוקלנד, משרה אותה החזיק עד 1867. בתשע השנים הבאות הוא התרחק מהחיים הציבוריים.

כהונה שנייה כראש הממשלה

ב-1876 נבחר ויטאקר מחדש לפרלמנט ולאחר מכן מונה להיות שוב התובע הכללי בממשלתו של הארי אטקינסון, שכיהנה עד אוקטובר 1877. ב-1879 איבד ויטאקר את מושבו בפרלמנט. כאשר ראש הממשלה ג'ון הול רצה שהוא ישמש כתובע הכללי בממשלתו, הוא מונה שוב כחבר במועצה המחוקקת. לאחר התפטרותו של הול באפריל 1882, מונה ויטאקר להיות ראש הממשלה בפעם השנייה עד לספטמבר 1883.
ב-1884 הוענק לוויטאקר תואר אביר מפקד של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש והוא שירת שוב כתובע הכללי וכיושב ראש המועצה המחוקקת בין השנים 1887 – 1890.
פרדריק ויטאקר מת ב-4 בדצמבר 1891.
דניאלה דורון

ביוגרפיה

דניאלה דורון נולדה בהרצליה ב-1977 וגדלה בעיר. אמה הייתה מגישת הרדיו שרה'לה דורון.
לאחר שירות צבאי בדובר צה"ל למדה בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בתסריטאות באוניברסיטה (את שניהם סיימה בהצטיינות). היא בעלת תעודת הוראה לספרות על יסודי מסמינר הקיבוצים.
במקביל ללימודיה עבדה ככתבת תרבות במהדורת החדשות של ערוץ 10, ביימה כתבות דוקומנטריות לתוכנית "העולם האמיתי מאחורי המודעות" (ערוץ 10), כתבה לאחת מתוכניות "משחק מכור" (רשת) ואף השתתפה בפאנל. בנוסף, הנחתה את סדרת הכתבות הסאטיריות "האמת האמיתית" (אתר msn) וערכה והפיקה את תוכנית המגזין ​"ברומטר".
מאוחר יותר הגישה פינות סאטיריות בתוכניות טלוויזיה ורדיו שונות (תוכנית הבוקר בערוץ 2 ו-10, רדיו תל אביב, רדיו צפון ו-103fm), כתבה למגזינים שונים, ומאז 2007 כותבת בעיתון "Time Out תל אביב" על תרבות, עניינים אורבניים ובעיקר על נושאים הנוגעים לילדים, כולל טור אישי שרץ במשך שנים ושמו "אמא יקרה לי".
כתסריטאית כתבה דורון לסדרות "שירות חדרים" (רשת)​ ​ו"אלישע" (ערוץ הילדים) ולפני כן כתבה תסריט לסדרות "אולי הפעם" (yes), "ראש גדול" (yes), "אגדת דשא" (ערוץ 10) ו"המזימה" (ערוץ 10). בשנת 2008 קיבלה מענק פיתוח ממפעל הפיס על התסריט לקומדיה ​ה​רומנטית "תקופות קצרות".
בנוסף, חיברה שאלות טריוויה לשעשועונים ​רבים (​"אחד נגד מאה", "משאבת הכסף", "לעוף על המיליון", "אל תפיל את המיליון", "המרדף"​ ועוד).
ב-2006 החלה דניאלה דורון ביצירת סדרת הטלוויזיה הקומית "מי נתן לך רישיון?", יחד עם טליה לביא ומיכל ויניק​, שם שימשה התסריטאית הראשית של הסדרה והשתתפה בתפקיד אורח בחלק מהפרקים. הסדרה, שהייתה מועמדת לפרס התסריט ולפרס הסדרה הקומית בתחרות פרסי האקדמיה, כוללת 11 פרקים ומגוללת את קורותיהן הפרועות של שלוש חברות – צעירה ערבייה שרוצה להיות נהגת מונית, מורה לנהיגה לסבית ויורשת מפונקת שהופכת את הלימוזינה שלה לשירות הסעות לחוגים עבור ילדי עשירים. ​
הסדרה שודרה בערוץ 1 ב-2014, וזכתה לביקורות נלהבות​.
לאחר שלימדה קורס כתיבת תסריט בבית הספר לאמנויות מנשר, הקימה דורון ב-2008 את סדנת כתיבת התסריט "דראפט ראשון" - סדנה שבה היא מלמדת תסריטאות לקבוצות של מתחילים ומתקדמים. מדי שנה מעבירה דורון את יסודות הכתיבה לעשרות תלמידים מבוגרים, ומלווה אותם בתהליך העבודה על היצירות שלהם. כמו כן, היא עורכת תסריטים וחברה בהנהלת איגוד התסריטאים.
דורון חיה בתל אביב עם בן זוג​ה​ ושני ילד​יה​ם, שזוכים בטוריה לכינויים "במבינו" ו"פיקולינו".
קוצ'אני

גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-71.5 ק"מ מסקופיה, בירת מקדוניה הצפונית. בנוסף, העיר ממוקמת ליד הנהר קוצ'אנסקה ‏(בשוודית)‏.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 12 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (-2 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,028 מילימטרים בשנה. חודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (132 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (37 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

העיר ממוקמת ליד הכבישים A3 ו-R1309.
דרום אמריקה באופנוע (סרט)

עלילה

הסרט עוקב אחר מסעם של גווארה וגראנדו ב-1952, עת יצאו מבואנוס איירס לכיוון מושבת המצורעים סן פבלו שבפרו. גווארה היה אז סטודנט לרפואה בן 23, וגרנאדו ביוכימאי בן 29, שעסק בטיפול בצרעת. המסע, שהחל כהרפתקה, עובר תפנית במהלך הדרך, עת נחשפים השניים לסבלותיהם של העניים ביבשת ולפערים החברתיים הקיימים בה. במהלך המסע מתגבשות השקפותיו של גווארה בנוגע לצדק חברתי ולאחדות הלטינו-אמריקאית, השקפות שיבואו לידי ביטוי בשנים הבאות, כאחד ממובילי המהפכה הקובנית, וכמהפכן במקומות שונים בעולם.
MP7

מלחמות

המלחמה היחידה בה נעשה שימוש בנשק היא מלחמת אפגניסטן. עם זאת, הנשק השתתף במספר פעולות מבצעיות של יחידות לוחמה בטרור, כמו יחידת GSG-9 הגרמנית.
סאמבורו

בית גידול

לאחר הכניסה לשמורה ניתן לראות שני הרים: הר קויטוגור (Koitogor) ואולולוקווה (Ololokwe. סאמבורו היא שמורה שקטה המושכת בעלי חיים רבים בשל הנהר החום שזורם בתוכה, עצי השיטה, הצמחייה על גדות הנהר, העצים הקוצניים וערבות העשב. הנהר זורם דרך השמורה על ביצת לוריאן. שלוות השמורה אינה מופרת בשל המרחק מהתעשייה ואי הגישה אל השמורה זמן רב. עם זאת, רועי צאן ובקר מקומיים מכניסים את המקנה שלהם אל תוך השמורה, ומהווים תחרות לבעלי החיים המקומיים.

פאונה

יש מגוון רחב של בעלי חיים וציפורים בשמורת סאמבורו. מספר מינים גדולים הנפוצים בקניה נמצאים בשפע שם, כולל את הפאונה שחיה באזורים הצחיחים יותר כגון: צבי ג'ירפי, זברת גרבי, ראם ביסה, וג'ירף מרושת. ניתן למצוא בשמורה אריה מסאי, ברדלס מזרח אפריקני ונמר בנוסף לתאו, פיל אפריקני והיפופוטם.
יונקים נוספים הנפוצים בשמורה הם: בבון זית, צבי גראנט, חזיר יבלות, דיקדיק קירקי, אימפלה וקובוס המים. הקרנף כבר לא חי בשמורה בשל ציד בלתי חוקי כבד.
בשמורה יש מעל 350 מינים של ציפורים. זה כולל את הצופיתיים, שרקרק, מרבו אפריקני, שלדג, עיט סוואנות, עיט שחור, חיוויאי להטוטן, פניניית החושן, פרנקולין צהוב גרון, כחל לילכי, לבלר, זהריר הדור, טוקוס נקוד ומספר מיני נשרים, בהם נשר הדקלים (אף שאינו נשר).
על גדות הנהר ניתן למצוא תניני יאור מתחממים.
איזבלה מאראגון, מלכת פורטוגל

ביוגרפיה

איזבלה נולדה ב-2 באוקטובר 1470 בדוניאס, פלנסיה, פרננדו השני, מלך אראגון ולאיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה. בילדותה נלחמו הוריה במלחמת הירושה הקסטיליאנית נגד בת דודתה חואנה, נסיכת קסטיליה, בתו של אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה, אשר נתמכה על ידי אפונסו החמישי, מלך פורטוגל. בעוד הוריה נלחמו בפורטוגל, איזבלה נותרה בסגוביה, בעוד העיר הונחה תחת שליטתם של ​​אנדרס דה קבררה ואשתו ביאטריס דה בובדילה. תושבי העיר, שלא היו מרוצים מהממשל הזה, קמו והתנפלו על העיר. איזבלה שהייתה אז בת 7 הייתה לכודה במגדל אלקאסאר זמן מה עד שאמה חזרה לסגוביה והשתלטה על המצב.
בשנת 1479 נחתם הסכם שלום בין הצדדים, ולפי ההסכם נאלצה איזבלה להתחתן עם אפונסו, נסיך פורטוגל, נכדו של אפונסו החמישי, מלך פורטוגל. בשנת 1490 נערך טקס הנישואין בין אפונסו, שהפך ליורש העצר הפורטוגזי בשנת 1481, בעת שהוכתר אביו כז'ואאו השני, מלך פורטוגל, ואיזבלה שהגיעה ב-19 בנובמבר אותה שנה לפורטוגל. הנישואים היו מוצלחים ואיזבלה התאהבה מאוד באפונסו, אולם ביולי 1491 נהרג אפונסו בתאונת רכיבה ואיזבלה חזרה לספרד. איזבלה התאבלה על מותו, והצהירה שלא תתחתן שוב. בשנת 1495 מת חמיה ז'ואאו השני, מלך פורטוגל, ואחיינו מנואל הראשון, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו. עם עלותו לשלטון ביקש מנואל את ידה של איזבלה, ולבסוף היא התרצתה להתחתן עמו בתנאי שיגרש את כל היהודים מממלכת פורטוגל. מנואל הסכים לבקשה, ובספטמבר 1497 התחתנו השניים. על אף הבטחתו, לא גרש מנואל את היהודים בממלכתו אלא הטבילם לנצרות בכפייה.
באותה שנה מת אחיה חואן, נסיך אסטוריאס, ואיזבלה קיבלה את התואר נסיכת אסטוריאס. אחותה הצעירה חואנה ובעלה פיליפ, ארכידוכס אוסטריה טענו לזכותם על הכתר, ובשנת 1498 כונס בית המלוכה בסרגוסה כדי לדון בטענות הצדדים. איזבלה שהייתה בהריון מתקדם הגיעה לסרגוסה, וב-23 באוגוסט ילדה את בנה מיגל דה פאש, נסיך פורטוגל. אולם, תלאות הדרך הרעו את בריאותה, ובעקבות כך היא מתה שעות ספורות לאחר מכן. בשנת 1500 מת בנה מיגל, מה שסתם את הגולל על תקוותיו של מנואל לאחד תחתיו את כל ממלכות חצי האי האיברי.
בשנת 1500 נישא מנואל לאחותה, מריה מאראגון, מלכת פורטוגל, אשר ילדה לו עשרה ילדים, בהם ז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל, שירש את הכתר אחרי אביו. בשנת 1580 כבש פליפה השני, מלך ספרד את פורטוגל, בשם טענת אמו איזבלה, נסיכת פורטוגל על הכתר, ופורטוגל נשארה תחת שליטת ספרד עד לשנת 1640.
איגור אילינסקי

ביוגרפיה

איגור אילינסקי נולד במוסקבה. בשנת 1917 החל ללמוד משחק וכבר בשנת 1918 החל להופיע. בשנת 1920 הוא התקבל לתיאטרון של וסבולוד מיירהולד ועבד בו עד לשנת 1935. בשנת 1938 הוא עבר לתיאטרון מאלי במוסקבה ועבד בו עד סוף חייו.
איליינסקי היה ידוע ביותר בשל הכישרון הקומי שלו. הוא הצטלם בתפקידים קומיים בסרטים רבים. הקריירה החלה עוד בתקופת הסרט האילם. במחצית שנות ה-20 הבמאי יעקב פרוטזנוב עשה מספר סרטים אילמים שאילינסקי היה בתפקיד ראשי. 
בשנת 1939 היה שיא נוסף בקריירה שלו - אילינסקי הצטלם בסרט וולגה וולגה של הבמאי גריגורי אלכסנדרוב שזכה בפופולריות רבה. לאחר הצלחה זו הוא המשיך להופיע בסרטים אך ללא הצלחה מרובה. בשנת 1956 הוא שיחק בסרט של אלדר ריאזנוב ליל הקרנבל והפופולריות רבה חזרה אליו.
במקביל לתפקידים קומיים בקולנוע, אילינסקי הופיע בתיאטרון מאלי בתפקידים טרגיים בהצגות קלסיות. בשנת 1960 הוא החל לביים הצגות.
הוא נפטר בשנת 1987 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'י.
הוא מעוטר בעיטור לנין (1967, 1971, 1974), עיטור הדגל האדום (1939,1949,1961) ו"גיבור העמל הסוציאליסטי" (1974)
סקרצו

סקרצו (מאיטלקית: scherzo; ברבים: סקרצי) הוא קטע, או פרק, מוזיקלי בסגנון מסוים, המהווה לעיתים חלק מיצירה גדולה יותר, כגון סימפוניה. פירוש המילה באיטלקית הוא "הלצה". לעיתים משתמשים במילה "סקרצנדו" כהוראה, לבצע פסקה מוזיקלית בהלך רוח משועשע.
הסקרצו התפתח מן המינואט ובהדרגה החליף אותו כפרק השלישי (או לפעמים השני) בסימפוניות, רביעיות מיתרים, סונאטות ויצירות דומות. הסקרצו משמר את מקצב 3/4 של המנואט ואת מתכונתו המשולשת, אבל נחשב למהיר יותר. במקרים רבים, אך לא תמיד, הוא חדור עליצות ומשובה. פה ושם אפשר למצוא דוגמאות לסקרצי שאינם במקצב 3/4 המסורתי, כמו בסונאטה מס' 18 של בטהובן. הסקרצו עצמו הוא צורה כפולה מעוגלת; אבל בדומה למינואט, מנוגן בדרך כלל עם הטריו (שלישייה) הנלווה אליו, שאחריו באה חזרה על הסקרצו ויוצרת צורת ABA, או צורה משולשת. מתכונת זו חוזרת על עצמה לפעמים פעמיים או יותר (ABABA). נושא B הוא הטריו, קטע קליל יותר למספר קטן יותר של כלים, אם כי לא בהכרח לשלושה כלים כפי שמשתמע משמו, אלא במוזיקה מתקופת הבארוק המוקדמת.
יוזף היידן כתב מינואטים, הקרובים מאוד בנימתם לסקרצי, אבל בטהובן ושוברט היו הראשונים לעשות שימוש נרחב בצורה זו. בטהובן, בייחוד, היסב את הקצב המנומס של המינואט למחול נמרץ הרבה יותר, עד כדי פראות, לעיתים.
רוב הסקרצי של בטהובן, כמו זה שבסימפוניה הפסטורלית כוללים שני מופעים של הטריו, שהשני בהם עובר לפעמים שינוי ואחריו, במקרים רבים, חוזר הסקרצו מקוצר בהרבה, בצורת קודה. שומאן, כפי שמציין סדריק תורפ-דייווי נהג גם הוא להביא שני טריו, אך שונים זה מזה.
הסקרצו נשאר פרק תקני בסימפוניה ובצורות הקרובות אליה במשך המאה ה-19. מלחינים החלו לכתוב סקרצי גם כיצירות נפרדות והרחיבו את ההגדרה המקובלת של הצורה. מתוך ארבעת הסקרצי המפורסמים לפסנתר של שופן, שלושת הראשונים קודרים ודרמטיים במיוחד וקשה לראות בהם הלצות. רוברט שומאן העיר עליהם, "באיזו אצטלה תתעטף הרצינות, אם בדיחות הדעת מצטעפת בשחורים?"
שימוש אחר ונבדל במילה בתחום המוזיקה מופיע במדריגלים קלי הדעת של תקופת הרנסאנס, שנקראו במקרים רבים "סקרצי מדריגלי". קלאודיו מונטוורדי, לדוגמה, כתב שני קבצים של יצירות בשם זה, הראשון בשנת 1607, השני ב-1632.
פיטר דינקלג'

ביוגרפיה

דינקלג' נולד עם אכונדרופלזיה, הגורמת לגמדות. גובהו הוא 1.35 מטר. נולד במוריסטאון שבניו ג'רזי, בארצות הברית. בנם של דיאן, מורה בבית הספר היסודי למוזיקה, וג'ון קרל, סוכן ביטוח בגמלאות. שני הוריו הם בגובה ממוצע. דינקלג' הוא בוגר בית הספר דלברטון בניו ג'רזי בשנת 1987 וסיים את לימודיו בקולג' בשנת 1991.

קריירה

בשנת 1995 שיחק בקומדיה העצמאית "חיים בשכחה" לצד סטיב בושמי. בשנת 1996 שיחק בתפקיד קטן בסרט הפשע "הקליע" בכיכובם של מיקי רורק וטופאק שאקור.
בשנת 2002 שיחק בדרמה "13 ירחים" לצד ג'ניפר בילס. בשנת 2005 שיחק כאיש יער בסרט "לאסי", שיחק בסרט הטלוויזיה "לבדוק את בוב" לצד ביזי פיליפס ובסדרת הטלוויזיה של CBS "על הסף". בשנת 2006 שיחק את הפרקליט בן קלאנדיס בסרט "משפטו של ג'קי די".  בשנת 2007 שיחק את דמות הנבל בסרט "אנדרדוג". בשנת 2008 שיחק דינקלג' בתפקיד טרמפקין בסרט "סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן". 
בשנת 2010 שיחק בקומדיה האוסטרלית "גם אני אוהב אותך" לצד השחקניות רוז ביירן ואיבון סטרהובסקי, בסרט "הטקסים האחרונים של כופר גאה" לצד ג'ון פוסטר, בסרט "ג'ון הקדוש של לאס וגאס" לצד סטיב בושמי ובסרט "פיט סמולס מת" לצד מארק בון ג'וניור.  
בשנת 2014 שיחק דינקלג' בתפקיד ד"ר בוליבר טראסק בסרט "אקס-מן: העתיד שהיה". ושיחק בסרט הביוגרפי "עוּבדוֹת אֲמִתִיוֹת" בכיכובו של ג'ון הוקס. בשנת 2015 שיחק דינקלג' לצד אדם סנדלר בתפקיד אדי פלאנט, אלוף במשחק דונקי קונג בסרט פיקסלים.
בשנת 2016 שיחק בקומדיה הפרועה "הבוס" בכיכובה של מליסה מקארתי.
בשנת 2017 שיחק בדרמת המסתורין של הבמאי מארק פלנסקי, "זיכרון מחדש" בתפקיד סאם בלום, ושיחק בדרמת זוכת הפרסים "שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי" שביים מרטין מקדונה, גם שיחק לצדו של ריצ'רד גיר בסרט "שלושה נוצרים". 
בשנת 2018, דינקלג' שיחק את דמותו של איטרי, בשובר הקופות "הנוקמים: מלחמת האינסוף", ובסרט "אני חושב שאנחנו לבד". שיחק גם בדרמת הטלוויזיה של HBO, "ארוחת ערב עם הרווה", לצד ג'יימי דורנן ואנדי גרסיה.  
בשנים 2011–2019 שיחק בסדרת הפנטזיה המצליחה של HBO "משחקי הכס" בתפקיד טיריון לאניסטר "השימדון". טיריון הוא גמד עוקצני וערמומי שמתעב יחס לא הוגן כלפי חפים מפשע. על תפקיד זה (אחד הראשיים בסדרה) זכה להערכה רבה, פרסום רב ופרסים בהם פרסי אמי וגלובוס הזהב.
באוגוסט וספטמבר של שנת 2018 כיכב בעיבוד המוזיקלי של המחזה סיראנו דה ברז'ראק. הוא צפוי לחזור לתפקיד בהפקה של אוף-ברודווי במהלך 2019-2020.

חיים אישיים

בשנת 2005 נישא לאריקה שמידט, במאית תיאטרון. לזוג שני ילדים.
מנהל אורח חיים טבעוני, ופעיל למען זכויות בעלי חיים.
כשנשאל על ההתמודדות עם גובהו בראיון ב-2003 אמר: "... כשהייתי צעיר יותר, כמובן, נתתי לזה להשפיע עליי. כנער מתבגר הייתי מריר וכועס. אבל ככל שאתה מתבגר, אתה מבין שאתה פשוט צריך חוש הומור. אתה יודע שזו לא הבעיה שלך אלא שלהם".
Revo Uninstaller

מהדורות

לתוכנה יש שתי גרסאות: גרסה חינמית (Free) וגרסה בתשלום (Pro).
הגרסה החינמית של התוכנה לא כוללת את האפשרות להסיר את ההתקנה של יישומי 64 סיביות.
שמואל אבא מזיכלין

רבי שמואל אבא מזיכלין (י"ט בכסלו ה'תק"ע - כ"ו באלול תרל"ט) היה אדמו"ר חסידי בדור החמישי לחסידות והאדמו"ר הראשון של חסידות זיכלין.

תולדותיו

נולד בשנת ה'תק"ע לרב זעליג (בן הרב איצקל ודבורה בת הרב פישל מסטריקוב) וליוטל בעיר לויביטש שבפולין. נקרא על שם סביו הרב שמואל מטשערנוויסק ועל שם דודו זקינו הרב אבלי חריף מקאליש. למד תורה אצל רבי אריה לייב צינץ, ואצל רבי משה יהודה לייב זילברברג. רבו לעבודת ה' היה סבו רבי פישל מסטריקוב, תלמידם של המגיד ממעזריטש, רבי אלימלך מליז'נסק ורבי לוי יצחק מברדיטשוב. כמו כן ביקר כמה פעמים אצל הרב שמחה בונים מפשיסחא. בהגיעו לפרקו נישא לגולדה רייצא, בת דודו הרב מרדכי מבודזאנוב (שהיה חתן אמו חורגתו דבורה). אחר חתונתו החל להנהיג עדה בלויביטש. אחר כמה שנים מחתונתו ירד אביו מנכסיו ועל כן לקחו חמיו לגור על ידו בבודזאנוב שם פתח בית כנסת חסידי ונהג באדמו"רות. בשנת תר"ד נולד לו בנו רבי משה נתנאל. באותה תקופה ירד חמיו מנכסיו ולכן עבר לזיכלין שם התגוררה דודתו ביילא, אחות אביו וחמיו שהבטיחה לו לספק לו את צרכיו.
רבי שמואל אבא התנגד מאוד לממשלת רוסיה עקב גזירותיה על היהודים ורדיפתה את רבי ישראל מרוז'ין, אותו החשיב מאוד. בעקבות כך הלשינו עליו מתנגדיו לשלטונות, על כך שהוא מעודד את תקומת מדינת פולין הכבושה, ועקב כך נאסר רבי שמואל אבא בחודש כסלו ה'תר"ה בכלא שבעיר לונטשיץ, שם ישב כשלושה שבועות עד שהגיעה הפקודה מורשא לשחררו.
נפטר בשנת תרל"ט בזיכלין ונקבר במקום. על פי המסורת החסידית, נעצר השעון בחדרו בשעת פטירתו. בנו יחידו, רבי משה נתנאל, מילא את מקומו באדמו"רות.

דרכו

נודע בדרכו העממית והפשוטה, עשיית מופתים וקירוב יהודים פשוטים. דרך זו הייתה חריגה בפולין החסידית, שם הייתה נפוצה דרך פשיסחא העמקנית והלמדנית.
כן התנגד לרופאים מכל סוג עליהם היה אומר את הפסוק (תהילים קמד, ח) "אשר פיהם דיבר שוא וימינם ימין שקר" - שדיבורם בפיהם הוא שוא, ומה שכותבים רפואות ביד ימינם הוא גם כן שקר.
גסטרוסקופייה

גַּסְטְרוֹסְקוֹפִּיָּיה (באנגלית: Gastroscopy, או Esophagogastroduodenoscopy) היא בדיקה שמתבצעת באמצעות צינור גמיש ודק אשר מוכנס דרך הפה שנקרא גסטרוסקופ. בקצה הגסטרוסקופ ישנם מקור אור ומצלמת וידאו זעירה באמצעותם יכול הרופא המבצע את הבדיקה לצפות באיברים השונים אליהם מוכנס הגסטרוסקופ. במהלך הבדיקה ניתן לבצע פעולות נוספות מלבד צפייה באיברים אלו, בין היתר נטילת ביופסיה.
גסטרוסקופיה היא סוג של בדיקה רפואית תחת הכותרת אנדוסקופיה שמתמקדת בדרכי העיכול העליונות : וושט, קיבה ותריסריון.

מגבלות

בעיות בתפקוד מערכת העיכול בדרך כלל לא מאובחנות היטב על ידי אנדוסקופיה כאשר יש תנועה או הפרשה מסוימת במערכת העיכול בהיותן לא נבדקות בקלות על ידי גסטרוסקופיה. עם זאת, ממצאים כגון תנועת נוזל או תנועה לקויה של המעי הדק במהלך אנדוסקופיה יכולים להיות רמזים של הפרעות בתפקוד. תסמונת המעי הרגיז וקלקול קיבה אינם מאובחנים על ידי גסטרוסקופיה, אבל היא עשויה להיות מועילה בנטרול מחלות אחרות המחקות הפרעות נפוצות אלה.
Univaque

Univaque היא להקה בריטית הממוקמת בשוודיה ויוצרת מוזיקת סינתפופ שמחה המשלבת נגיעות סיקסיטז בוואקלים ומושפעת מלהקת דפש מוד.
השם העתידני של הלהקה מקורו לקוח משמו של דיג'י שקרא לעצמו כך בשנות ה-50.

ביוגרפיה

מארק וולבורן וסטיב אלאם הכירו אחד את השני הרבה זמן כשהחליטו לייצור מוזיקה ביחד.

הם התחילו לייצור וזמן קצר אחרי הכירו את כריס קרוס שעזר להם להכין מוזיקה בעזרת הקלידים, הם הכינו דמואים והקליטו שירה בטייפ.

בשנת 1998 מארק עוזב את לונדון בעקבות פגישה עם בחורה שוודית ועובר איתה ל-שוודיה ששם ניהל מגעים עוד לפני שעבר.

את אלבום הבכורה שלהם "Lost in a Maze" הפיקו שני שלישים מהרכב הסינתפופ השוודי Elegant Machinery.
נפאל במשחקים הפאראלימפיים

היסטוריה

המשלחת הראשונה אותה שלחה נפאל למשחקים באתונה בשנת 2004 כללה רק את ספורטאית אחת, אתלטית שהתחרתה בהדיפת כדור ברזל. אל משחקי אולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) שלחה נפאל ספורטאי בודד גם כן, שלקח חלק במרוץ ל-100 מטר. הספורטאים הנכים אותם שלחה נפאל למשחקי הנכים מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.