google/wiki40b huggingface dataset:
אוליבר ליס

תחילת דרכו

ליס נולד ב-27 באוקטובר 1894, לסר ויליאם הארגריבס ליס, הברון השני, והתחנך באיטון קולג'. בשנת 1914 התגייס ליס לצבא בריטניה, והצטרף לרגימנט משמר קולדסטרים, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה אף נפצע 3 פעמים.
לאחר המלחמה מילא ליס תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1930 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. בשנת 1938 הועלה לדרגת קולונל, והוצב כמדריך בצפון-מערב הודו.

מלחמת העולם השנייה

במרץ 1940 חזר ליס לבריטניה, והיה אמור לקבל פיקוד על חטיבה בבריטניה, אולם בעקבות הפלישה הגרמנית לצרפת, נשלח לצרפת כקצין מטה במטהו של ג'ון גורט, ולאחר מכן הוטל עליו להקים את החטיבה ה-29. בדצמבר 1940 מונה ליס למפקד דיוויזיית מחוז מערב ססקס והועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ובינואר 1941 מונה למפקד הדיוויזיה ה-15 (הסקוטית). ביוני אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת של המשמר, ובספטמבר 1942 מונה למפקד הקורפוס ה-30, עמו לחם בקרב אל-עלמיין השני ובקרבות בתוניסיה, בסיציליה ואיטליה. ב-29 בדצמבר 1943 מונה ליס למפקד הארמייה השמינית במקומו של ברנרד מונטגומרי שחזר לבריטניה לתכנן את מבצע אוברלורד, ופיקד עליה על אוקטובר 1944, ובכלל זה בקרב על מונטה קאסינו. בנובמבר אותה שנה מונה ליס למפקד קבוצת הארמיות ה-11, ופיקד עליה במהלך הקרבות בבורמה.
עם סיום המערכה על בורמה הודיע ליס לויליאם סלים, כי הוא לא ימשיך בתפקידו כמפקד הארמייה ה-14 בפלישה המתוכננת למלאיה, אלא יטול את הפיקוד על הארמייה ה-12, עליה הוטלה משימת טיהור בורמה. סלים סירב למינוי זה, באומרו כי הוא מעדיף לפרוש. כשהתפשטה השמועה בארמייה ה-14, זעמו אלן ברוק, ראש המטה הכללי הקיסרי, וקלוד אוקינלק, ראש פיקוד הודו, על שליס לא התייעץ עמם בנושא והחלו להפעיל לחץ לשינוי ההחלטה. בסופו של דבר, הורה לורד לואי מאונטבטן לליס לבטל את החלטתו. סלים קיבל קידום לדרגת גנרל ב-1 ביולי 1945 ונאמר לו כי יחליף את ליס כמפקד כוחות הקרקע של בעלות הברית בדרום מזרח אסיה, אך עד שנכנס לתפקידו החדש - הסתיימה המלחמה.

אחריתו

בעקבות הסכסוך עם סלים, חזר ליס לבריטניה, אך קידומו נחסם על ידי הפיקוד הבכיר, ובשל כך פרש ליס מהצבא בשנת 1947.
ב-22 בינואר 1978 מת ליס, כתוצאה מהתקף לב.
וסילי ז'וקובסקי

וסילי אנדרייביץ' ז'וקובסקי (ברוסית: Василий Андреевич Жуковский;‏ 9 בפברואר 1783 - 24 באפריל 1852) היה משורר רוסי, בין טובי המשוררים בתחילת המאה ה-19, מייסד הסגנון הרומנטי בשירה הרוסית ומחבר ההמנון הלאומי של האימפריה הרוסית (אל, נצור את הצאר!)

ביוגרפיה

וסילי ז'וקובסקי נולד בכפר בגוברניית טולה. הוא היה בן מחוץ לנישואים של בעל אחוזה מקומי ושבויה מטורקיה. את שם המשפחה קיבל הילד מאיכר מקומי שאימץ אותו. 
לקידום הקריירה העתידית, רשמו ההורים את הילד לשרות צבאי, ובשנת 1789 הוא נרשם גם בספר האצילים של הגוברניה. בשנת 1797 הוא נשלח למוסקבה להמשך לימודים. באותה שנה הוא פרסם את השיר הראשון שלו. בשנת 1802 הוא הכיר את ניקולאי קרמזין והושפע מיצירותיו. הוא המשיך בפרסום שירים וגם תרגם מספר שירים מאנגלית.
החל משנת 1805 הפופולריות שלו גדלה והגיעה לשיא בשנים 1808–1812. בשנת 1808 הוא פרסם את אחד השירים המפורסמים - "לודמילה".
בשנת 1812, במהלך המלחמה נגד נפולאון, הוא התנדב לצבא מתנדבים. שיריו בתקופה זו הפכו לפופולריים מאוד בצבא. בשנת 1815 הוא היה אחד מהחברים הבולטים בחבורה הספרותית "ארזמס". בשנת 1816 הוא חיבר את המילים ל"יה מלכנו נצור", ההמנון הרוסי הראשון.
בשנת 1816 הוא התקרב למשפחת הקיסר, ובשנת 1826 התמנה למורה הפרטי של אלכסנדר, הקיסר העתידי. בשנים 1837–1839 הוא נסע לאירופה ביחד עם יורש העצר. בשנת 1841 הוא יצא לגמלאות. באותה השנה, הוא התחתן בדיסלדורף עם בחורה צעירה שהייתה בת אחד מחבריו. בהמשך חייו הוא התגורר בגרמניה.
בשנת 1842 הוא התחיל בתרגום האודיסיה. הכרך הראשון פורסם בשנת 1848 והשני ב-1849.
הוא נפטר בבאדן-באדן והוטמן במנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג.
יחידות החילוץ של חיל האוויר האמריקאי

הכשרה

הקורס הידוע באופן בלתי רשמי כ"בית ספר סופרמנים", נמשך קרוב לשנתיים, והוא בין קורסי ההכשרה המיוחדים ביותר בעולם.
אחרי קורס הכרות ראשוני, החניכים עוברים שורה ארוכה של הכשרות מקצועיות כולל צלילה, עבודה עם מסוקים, קורס חובשים, הישרדות וצניחה חופשית. לאחר מכן עוברים פרק הכשרה ייעודית. עם סיום הכשרתם הלוחמים מוצבים לצוותי חילוץ טקטיים וממשיכים בקורס אימון מבצעי במסגרות אלה.
פטרולול פלוישט

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1924 תחת השם "יובנטוס בוקרשט", לאחר איחוד בין רומקויט בוקשרט וטריומף בוקרשט. במהלך השנים שמו של המועדון השתנה מספר פעמים לפלאקרה, קומפטרול, פרטיזנול ופטרולול. בשנת 1952 עבר המועדון לעיר פלוישט תחת השם "פלאקרה פלוישט". בשנת 1957 השתנה השם ל"פטרולול פלוישט". בשנת 1992 השתנה השם שוב ל"פ.צ. פלוישט", ולאחר שנה המועדון חזר לשמו הקודם שנשאר עד היום.
בקיץ 2016 הכריז המועדון על פשיטת רגל, ולאחר מכן הוקם מחדש בליגה הרביעית ברומניה. בתום עונת 2017/2018 חזרה הקבוצה לליגה השנייה.
סינטרקלאס

סינטרקלאס (בהולנדית Sinterklaas או Sint-Nicolaas או De Goedheiligman; בצרפתית Saint Nicolas) הוא דמות של חג מסורתי הנחגג בהולנד ובלגיה בערב של יום הקדוש ניקולאס (ה-5 בדצמבר) או בבוקר למחרת. החג נחגג גם במספר מחוזות בצרפת, שווייץ, לוקסמבורג, גרמניה, אוסטריה, פולין, הונגריה, קרואטיה, רומניה, סלובקיה, סלובניה, צ'כיה, ואיטליה.
דמות הקדוש ניקולאס היא דמות פטרון הילדים ובהולנד ובבלגיה זהו מועד חלוקת המתנות העיקרי. דמותו של סינטרקלאס היא המקור לדמותו של סנטה קלאוס במסורת הצפון אמריקאית.
במסורת המקורית סינטרקלאס מגיע כל שנה בסירה ממקום מושבו הקבוע בספרד מלווה בעוזרו  Zwarte piet (פיט השחור). ילדים נוהגים לבוא לקבל את פניו על גדות הנהר ולהתחפש לעוזריו.
החג מציין את יומו של ניקולאס הקדוש, אשר חי בין השנים 280 ל-342, היה הבישוף של העיר מירה במקום בו שוכנת טורקיה של היום וב-1087 הועברו שרידיו לבארי.
בשנות ה-2000 הפכה דמותו של פיט השחור לשנויה במחלוקת.
גברת דאוטפייר

עלילה

אשתו של דניאל הילארד, גיבור הסרט ומדבב קולות המתגורר בסן פרנסיסקו, מחליטה להתגרש ממנו לאחר סכסוכים רבים ביניהם. במסגרת הדיונים בגירושים, מחליט בית המשפט שהילארד לא יכול לגדל את ילדיו ומותיר לו להיפגש עמם רק פעמיים בשבוע לשעות בודדות, בגלל שנמצא שהוא לא מתאים להיות אב. הילארד מסרב להשלים עם הגזרה שהטיל עליו בית המשפט, והוא מחליט להפר את פסק הדין ולפגוש את ילדיו בדרך לא שגרתית. הוא מתחפש לאלמנה אנגלייה בת 60 בשם "גברת דאוטפייר" ומתקבל לעבודה בבית גרושתו בתור השמרטפית. אחיו, שידוע כמומחה להכנת תחפושות, עוזר לו בהכנת התחפושת.
במסגרת עבודתו החדשה מתנסה הילארד בתחומים רבים בהם לא התנסה בעבר כמו בישול, ניקיון וטיפול בילדים. כעבור זמן לא רב מגלים ילדיו הגדולים את סודה של ה"מטפלת" החדשה, אולם הם מחליטים לשתף פעולה עם אביהם ולשמור על סודו. כ"גברת דאוטפייר" מנסה הילארד בכל הזדמנות אפשרית לשבח את בעלה לשעבר בשיחות עם אשתו לשעבר ובנוסף מנסה להשפיל את חברה החדש של גרושתו ולגרום לכך שיפרדו.
ההתחזות באה לסופה כאשר יוצאת משפחתו של הילארד לארוחת ערב בה הם חוגגים את יום ההולדת של גרושתו. באותו ערב ובאותה מסעדה יש להילארד גם ארוחה עסקית עם המעביד שלו. בערב זה נאלץ הילארד לתמרן ביו השולחנות ובין הזהויות שלו. בסופו של דבר מתגלה התרמית כאשר הילארד נחלץ לעזרת ארוסה של גרושתו שנחנק.
גרושתו ההמומה מתלוננת בבית משפט על ההתחזות ועל ההתעלמות מצו המשמרות. העונש שמקבל הילארד הוא שלא יוכל עוד לראות את ילדיו והוא מקבל צו הרחקה מגרושתו.
בסופו של דבר גרושתו של הילארד מגלה כי היא לא יכולה להעסיק שמרטפית יותר מתאימה וטובה מ"גברת דאוטפייר" ומבטלת את צו ההרחקה. הם מחלקים מחדש את המשמרות על ילדיהם והילארד מתחיל להגיש תוכנית טלוויזיה חדשה כ"גברת דאוטפייר".
הוראס ורנה

ביוגרפיה

ורנה נולד במוזיאון הלובר בפריז חמישה חודשים לפני שאביו, הצייר קלוד ז'וזף ורנה, נפטר בחדר עבודתו במוזיאון זה.
ורנה השתייך לשושלת מכובדת של ציירים. את הכשרתו המוקדמת קיבל בבית. כתומך של נפוליאון גויס כפרש לליגיון הכבוד ב-1814. למרות דעותיו הליברליות נתמך על ידי המלך שארל העשירי, שמינה אותו כפרופסור בבית הספר לאמנויות יפות ב-1826. המוניטין שלו התבסס ב-1833, כשנסע בפעם הראשונה לאלג'יר עם הצבא הצרפתי. מסעות נוספים למזרח התיכון ערך ב-1837, 1839-1840, 1845 ו-1853. ורנה היה בין הראשונים שהשתמש בצילום ככלי עזר בעבודתו. הוא ידוע בזכות סצנות הקרב הגדולות שצייר, סצנות מחיי הצבא, ציורים תנ"כיים ועוד. יצירותיו התאפיינו בדיוק ריאליסטי.
מנסבדר

מנסבדר (מפרסית: منصبداری) הייתה דרגה ממשלתית שניתנה בתקופת האימפריה המוגולית לאריסטוקרטיית הלוחמים כחלק מהשיטה האדמיניסטרטיבית באימפריה. 
הדרגה שהייתה אישית ולא הועברה בירושה, כללה אחריות למספר חיילי רגלים או פרשים הכפופים למנסבדר והיה עליו להעמידם לרשות הקיסר בכל עת שנדרש לכך, הדרגה מנסבדר כללה הקצאת מנסב - נחלה שגודלה מספיק לתחזק את כוח האדם, הסוסים והציוד הנדרשים בכמות שהוגדרה.
השיטה, שמקורה בפרס, אומצה על ידי באבור, הפכה לנפוצה בימי הומאיון ומוסדה על ידי הקיסר המוגולי אכבר. בתקופת אכבר נקבעו 33 דרגות מנסבדר, החל באלו שקיבלו שטח אדמה המספיק לכלכלת 10 חיילי רגלים וכלה באלו (ממשפחת המלוכה או מקורביה) שקיבלו שטח שיספיק לכלכל 10,000 חיילי רגלים ופרשים (ובמקרים נדירים אף נחלות גדולות יותר). גם פקידים בכירים בממשל קיבלו דרגות מנסבדר והיו צריכים להעמיד חיילים לרשות הקיסר, אם כי לא היו חייבים לעמוד בראש הכוח בעת מלחמה.
להבדיל מהנהוג בשיטה הפיאודלית, הלוחמים לא היו חייבים להיות בני הנחלה שבשליטת המנסבדר והמנבסדר גייס אותם בכל מקום שרצה או שקיבל משר-הצבא מכסת חיילים ואותם צייד ותחזק. 
על מנת לאפשר למנסבדר להחזיק את החיילים והסוסים, קיבל המנסבדר מהקיסר ג'אגירים (כפרים ששילמו מס) שלא עברו בירושה. המנסבדר היה גובה מיסים מהכפרים שבשטח המנסב (לרוב על ידי אחוזים מהיבול) חלק מהכסף שנגבה שימש אותו ובו היה מחזיק את צבאו ואת חצרו הוא וחלק הועבר לחצרו של אכבר. מנסבדר שפיקד על פחות מ-1,000 לוחמים נקרא אמיר; מנסבדר שפיקד על 1,000 לוחמים או יותר נקרא "אמיר-י כביר" (אמיר גדול); וכאלו שפיקדו על 5,000 לוחמים ויותר כונו "אמיר אל-אומראא'" (אמיר האמירים). מאחר שעלות אחזקת פרש וסוסו גבוהה בהרבה מעלות אחזקת חייל, המנסבדרים ומעמדם הובחנו גם על פי היחס שבין מספר הפרשים ומספר חיילי רגלים שתחת פיקודם.
קידום, השעיית או פיטורי מנסבדר היו מסורים בלעדית בידי הקיסר, לרוב תיגמל הקיסר נאמנות והצטיינות בהגדלת המנסב. השיטה לא כללה הורשת התארים והאדמות אם כי הרכוש הצבור בידי המנסבדר היה עובד בירושה. במקרה של נפילת האב בשדה הקרב או פטירתו הייתה המשפחה מנושלת מיידית מנכסיה ואלו היו מועברים למנסבדר חדש שמונה על ידי הקיסר. בסיס השיטה קבע כי כל בן של מנסבדר היה צריך להתחיל מחדש ולנסות לקבל מהקיסר הקצאת מנסב, אם כי היו שושלות של מנסבדרים נאמנים, שבהן כל דור חדש של בני המנסבדר המתאימים, שהוכיחו את נאמנותם וחשיבותם, קיבלו הקצאת אדמות מנסב ומונו כמנסבדר.
המנסבדר היה המושל המקומי של השטח אותו קיבל אולם למניעת צבירת כוח רב מדי, העבירו את המנסבדרים מעת לעת ממקום למקום. בפועל, לא היו מרידות של מנסבדרים נגד השלטון המרכזי כך שהשיטה יכלה להמשיך להתקיים.
גדר-גאוגרפית

יכולות

גידור-גאוגרפי, בחיבור עם שירותי בקרת הורים, יכול להודיע להורים אם הילד עוזב את האזור המתוחם.
בחברות מסוימות, גידור-גאוגרפי משמש את מחלקת משאבי אנוש המחלקה לפיקוח על עובדים שמבצעים עבודה במיקומים מיוחדים, במיוחד אלה שמבצעים עבודות שטח. באמצעות שימוש בכלי גידור-גאוגרפי, העובד יכול לרשום ביומן הנוכחות שלו או שלה באמצעות ה-GPS המופעל המכשיר כאשר בתוך המתחם המיועד.
יכולות אחרות כוללות שליחת התראה אם רכב נגנב והודעה לפקחים, כאשר חית בר תועה נכנסת לשטח חקלאי.
גדר-גאוגרפית יכולה לשמש עבור הודעות מבוססות מיקום לתיירים בנושאי בטיחות ותקשורת.
פוליטיקאי ומומחה בתחום מערכות אבטחה עם מיקום גלובלי, הציע שהממשלה תעודד את יצרני הכטב"מים לבנות תשתית גידור-גאורפי לתוך מערכות הניווט של כלי טיס בלתי מאוישים. המערכת המוצעת הזו אמורה למנוע מהכלי לטוס לתוך אזורים מוגנים במרחב האווירי ומסוגלת לפעול בניגוד לפקודות של המפעיל.
צלב חיל האוויר (ארצות הברית)

תיאור

העיטור מורכב מצלב ארד עם גימור מבריק. במרכז העיטור יש עיטם לבן-ראש מסמל ארצות הברית, על רקע ענן. העיטור מקושט בזר עלי דפנה ירוקים שקצותיהם זהובים. צידו האחורי של העיטור ריק ומתאים לחריתה.
קדשים קלים

קדשים קלים הם סוג מסוים של קרבנות שקדושתם קלה יותר מקרבנות קדשי קדשים. בקדשים קלים יש בהם חלק שנאכל לבעלי הקרבן, לאחר שהאימורים עולים למזבח. ולרוב קדשים קלים יהיו שלמים. 
קרבנות הקדשים הקלים הם: שלמי נדבה, שלמי חגיגה, שלמי שמחה, חגיגת ארבעה עשר, שלמי ביכורים, קרבן תודה, איל נזיר (וכן לחם הבא עם התודה ואיל הנזיר)
, קרבן פסח, מעשר בהמה, בכור בהמה טהורה. כאשר כולם שלמים פרט לבכור, מעשר ופסח.
קרים (סרט)

תקציר עלילת הסרט

הסרט מספר על מערכת היחסים בין תושב העיר סבסטופול סשה ועיתונאית מקייב בשם ילנה התומכת במהפכת יברומאידן. השניים נפגשים בחצי האי קרים בשנת 2014 ונלחמים לשמור על אהבתם על רקע האירועים הפוליטיים של סיפוח חצי האי קרים לרוסיה.

הפקה

יוזם הרעיון של הסרט היה שר הגנה הרוסי סרגיי שויגו, שהציע במרץ 2014 לאלכסיי פימאנוב לעבד את האירועים לסרט. הרעיון קיבל גם את תמיכת הנשיא ולדימיר פוטין.
על הפקת הסרט עבדה חברת "פימאנוב ושותפיו", בתמיכת "הערוץ הראשון", חברת החזקות התקשורת "הכוכב האדום", משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית, משרד התרבות, קרן הקולנוע, החברה הרוסית להיסטוריה צבאית, משרד הנציג הנשיאותי במחוז הפדרלי של חצי האי קרים, ממשלת הרפובליקה של חצי האי קרים, ממשלת העיר סבסטופול. הסרט זכה לסטטוס "סרט לאומי", משמעות הדבר, שהסרט זוכה לסיוע מהמדינה והפיקוח על שלבי ההפצה וההפקה נתונים בידי משרד התרבות.
אלכסיי פימאנוב הקדיש את הסרט לקצינים הרוסים והאוקראינים אשר במרץ 2014 בחרו שלא לירות אחד בשני . על פי פימאנוב, זהו "סרט שמצולם באהבה עצומה לסבסטופול, לאנשי קרים ולאוקראינים". לפי תיאור הסרט, יוצגו לקהל האירועים מנקודת מבט רוסית .
שמו המקורי של הסרט היה "מלכות תיאודור". הצילומים התקיימו במוסקבה, סנקט פטרבורג וסבסטופול. את התפקידים הראשיים גילמו השחקנים האלמוניים יבגניה לאפובה, רומן קורצין, כמו גם בוריס שצ'רבאקוב, פאבל טרובינר, פאבל קראינוב וגנאדי יאקובלב (שחקן מקרים שאף נטל חלק באירועים המכונים "האביב של קרים"). בסצינות שדרשו קהל רב השתמשו בניצבים מקומיים, מתושבי חצי האי קרים.

שחרור

מתחילה פירמאנוב רצה לשחרר את הסרט ביום השנה השלישי לסיפוח מחדש של חצי האי קרים וסבסטופול עם רוסיה, אבל בסופו של דבר תאריך היציאה לאקרנים ברוסיה נקבע ל-28 בספטמבר 2017 (שישה חודשים לפני הבחירות לנשיא הפדרציה הרוסית ב-18 במרץ, שהוא יום השנה לסיפוח חצי האי). אירוע הבכורה נערך ב-27 בספטמבר 2017 בארמון הקרמלין הממלכתי.
הסרט תוכנן לצאת בספטמבר גם בבלארוס ומאז יולי 2017 הוצגו בבתי הקולנוע המקומיים הטריילר לסרט, דבר שהביא את השגרירות האוקראינית בבלארוס לשלוח מכתב מחאה אל משרד החוץ של בלארוס.
עודד פלוס

עודד פלוס (נולד ב-27 בפברואר 1960, כ"ט בשבט ה'תש"ך) משמש כמנכ"ל המשרד לשירותי דת מיוני 2015.

ביוגרפיה

נולד בחולון, בן לבלה ואריה, תעשיין, שבתפקידו האחרון, קודם שפרש לעסקים פרטיים שימש כמנהל חטיבת ההנדסה בכור מתכת מקבוצת כור תעשיות.
לאחר שירות צבאי פיקודי בחיל השריון, סיים תואר במשפטים באוניברסיטת בר-אילן והוסמך בשנת 1986 כעורך דין.
פלוס, תושב רעננה, נשוי לעו"ד ברכה שוירמן-פלוס (פרקליטה בכירה בפרקליטות מחוז תל אביב) ואב לארבעה.

שירות ציבורי

פלוס היה בעלים של משרד עורכי דין (קלמר-פלוס) במסגרתו שימש מאז 1993 ועד מינויו למנכ"ל המשרד לשירותי דת, כיועץ משפטי בלמעלה מ-20 רשויות מקומיות, ועדות תכנון ובניה, חברות כלכליות עירוניות (יעד-החברה לפיתוח גבעתיים) ומועצות דתיות ובכלל זה היה מעורב בהקמתן של הערים אלעד, מודיעין עילית וחריש. 
ביוני 2015 מונה עודד פלוס לתפקיד מנכ"ל המשרד לשירותי דת.
בזבוז אירופי

אזור תפוצה

מוצאו של הבזבוז האירופי בצפון הים התיכון, וזה היה אזור התפוצה שלו עד 1800 בערך. מאז הוא התפשט וב-1960 הוא דגר גם ברוסיה ובדרום שוודיה.

גודל

אורך גופו של הבזבוז האירופי 11–13 סנטימטרים, אורך כנפו 6.6–7.3 סנטימטרים ומשקלו 8–11 גרם.
גודל ביצתו 16 על 12 מ"מ ומשקלה בין 10 ו-14 גרם.
פאבלו דה לוקאס

קריירה

פאבלו דה לוקאס, נולד וגדל בעיר אלש שבמחוז אליקטנה שבספרד. דה לוקאס החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של קלמה ממנה עבר אל מחלקת הנוער של ספורטינג חיחון והיה חלק מקבוצת הנוער המוכשרת ביותר של המועדון. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הראשונה, ערך דה לוקאס ב-4 בספטמבר 2005, כשרשם שלוש דקות בניצחון קבוצתו 4-0 כשהייתה בליגה הספרדית השנייה. דה לוקאס כבש את שער הבכורה שלו במדי ספורטינג במהלך עונת 2007/08 בניצחון 2-1 של ספורטינג על אלבסטה. דה לוקאס לקח חלק בעוד 12 משחקים במדי הקבוצה הראשונה ובתום העונה סייע לה לשוב לליגת העל הספרדית אחרי היעדרות של 10 שנים.
בתחילת חודש ינואר של שנת 2009, הושאל דה לוקאס לדפורטיבו אלאבס, אך לא סייע לקבוצה להימנע מירידה לליגה השלישית. לאחר מכן, חתם דה לוקאס בקבוצת ויאחויוסה מהליגה השלישית בספרד. את המשך הקריירה שלו, העביר דה לוקאס בליגה השלישית בספרד. הוא חתם בסן רוקה ממנה עבר לראיו ואיקאנו ב' וב-2011 חתם בסלמנקה.
בקיץ 2013, עזב דה לוקאס לראשונה את ספרד וחתם בפטרולול פלוישט מהליגה הרומנית. דה לוקאס כבש את השער השלישי של פטרולול בניצחון החוץ 4-1 על ויקטוריה פילזן במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האירופית, ובתקופתו בקבוצה היה לשחקן הרכב קבוע כשרשם 52 הופעות בהן כבש שני שערים.
ב-7 ביולי 2015, אחרי שבחן הצעות ברוסיה, הגיע דה לוקאס לישראל וחתם לשנתיים בבית"ר ירושלים. ב-17 ביולי 2015, ערך דה לוקאס הופעת בכורה במדי בית"ר ירושלים כשעלה כמחליף בהפסד 5-1 של בית"ר לשרלרואה הבלגית במסגרת הסיבוב השני של מוקדמות הליגה האירופית. באותו המשחק, ספג דה לוקאס כרטיס אדום והורחק. ב-24 באוגוסט 2015, ערך דה לוקאס את הופעת הליגה הראשונה שלו עם בית"ר ירושלים בתיקו 0-0 נגד הפועל תל אביב. ב-27 בינואר 2016, לאחר שלא השתלב בקבוצה, שוחרר דה לוקאס מבית"ר ירושלים וסיים את דרכו בקבוצה לאחר שערך 9 הופעות ליגה. ב-29 בינואר 2016, חתם דה לוקאס בויטורול קונסטנטה מליגת העל הרומנית. ב-2 ביוני 2016 חתם בסקודה קסנתי היוונית.
דה סוטו סוב-אורבן

חטיבת דה סוטו

חטיבת דה סוטו של חברת קרייזלר עסקה בייצור ובשיווק רכב אמריקאי משנת 1928–1968. חטיבת דה סוטו בנתה יותר מ-2 מיליון כלי רכב מאז שנת 1928.
חטיבת המכוניות דה סוטו קרויה על שם הרננדו דה סוטו - החוקר הספרדי שהוביל את המסע האירופי הראשון לשטח עליו משתרעת כיום ארצות הברית, היה האירופי הראשון שגילה את נהר המיסיסיפי.

בתרבות

דגם "דה סוטו סוב-אורבן הופיע בסרטים וסדרות טלוויזיה כגון ימים מאושרים
אריה לייב ברוידא

הרב אריה לייב ברוידא (ר' לייבצ'יק; תקצ"ד, 1834 - תרפ"ח, 1928) היה איש תנועת המוסר, ניהל את התלמוד תורה בקלם לאחר פטירת אחיו הסבא מקלם. בנו הוא הרב צבי הירש ברוידא, חתנו של הסבא מקלם, שהחליפו בתפקיד.

ביוגרפיה

נולד בקלם בשנת תקצ"ד, לישראל ולחיה ברוידא. התחנך אצל אביו וכן אצל אחיו שמחה זיסל, לימים "הסבא מקלם", שהיה מבוגר ממנו בעשר שנים. בצעירותו לקחו אחיו לישיבתו של רבי ישראל מסלנט ששכנה בבית המדרש נבייזר בקובנה.
בגיל עשרים נישא, ועבר להתגורר בטולה. כחניך תנועת המוסר מבית מדרשו של אחיו עסק במסחר, אך בד בבד שמר על עקרונות המוסר על פי שיטת קלם. זמנו היה מחושב והוא הקפיד על שמירת סדרי הלימוד שלו. כמו כן הקפיד על הופעה מהודרת, אך עם זאת נמנע מלהביט במראה.
בשל עסקיו התגורר בטולה, אך את בניו שלח אל אחיו בקלם. עם זאת שמר על קשר הדוק עם אחיו והיה מתכתב עמו בענייני תורה ומוסר. כעבור זמן עזב בעצמו את טולה ועבר לקלם. לאחר פטירת אחיו, בשנת תרנ"ח (1898), מילא את מקומו בניהול התלמוד תורה במשך כשלוש שנים.
בשנת תרס"ג (1903) עלה לארץ ישראל והתיישב בחצר שטרויס בירושלים, בחברתם של גדולי המוסר שהתגוררו במקום. את עסקיו מסר לבנו נחום יצחק והוא עצמו הקדיש את כל זמנו ללימוד תורה ומוסר, ואף עסק בקבלה. לעיתים היה משמיע שיחות מוסר בבית המדרש שבחצר שטרויס.
בשנת תרס"ז (1907) עלה בנו צבי הירש לארץ ישראל כדי לשהות עמו. לאחר תקופה קצרה הוא הורה לו לשוב לקלם כדי להמשיך ולנהל את התלמוד תורה.
ר' לייב ברוידא נפטר בי"ח באב תרפ"ח, בגיל 94, ונקבר בהר הזיתים.

צוואתו

ר' לייב ברוידא הותיר צוואה ארוכה, מלאה דברי מוסר ויראת שמים. את הגרסה הראשונה כתב בשנת תרס"ה, ובה כתב בין השאר:
"...ובמה תוכלו להוציא את אביכם מהצרה הזאת (של הגיהנום) - רק בעסק התורה ובמעשים טובים..." לאחר פטירת בנו צבי הירש הוסיף: "ועתה כאשר אבדנו את אחיכם הצדיק היקר מכל... ועל כן בני החביבים הנני מבקש מכם: בדרכיו תלכו ובהנהגתו תתנהגו גם אתם, שתהיה ביניכם תמיד אהבה ואחוה." לאחר שעלה בנו זאב (וועלווע) לארץ ישראל, הוסיף וכתב לו בצוואתו: "ואתה וועלווע בני, תדע נא כי אתה חביב עלי מאוד ממש כבן חדש הנולד לי לעת זקנותי... ואני מקווה לה' יתברך כי כבר יצא מלבך רעיוני אמריקה..."
אליפות ארצות הברית (WWE)

היסטוריה

אליפות ארצות הברית הייתה ידועה במקור כ"אליפות ארצות הברית במשקל כבד של NWA". האליפות נוצרה בארגון MACW ב-1 בינואר 1975, על ידי ג'ים קרוקט הבן, הבעלים של ארגון ה-MACW. האלוף הראשון בתולדותיה של החגורה היה הארלי רייס. בשנת 1988, טד טרנר (הבעלים של הארגון ההיאבקות הגדול ביותר בזמנו, ה-WCW) קנה את האליפות והפך אותה לאליפות המשנית של ארגון ה-WCW. במרץ 2001 הארגון WWE רכש את הארגון WCW ובכך האליפות עברה ל-WWF ושמה שונה ל"אליפות ארצות הברית של WCW". בסדרת ההישרדות 2001, אליפות ארצות הברית התאחדה עם האליפות הבין יבשתית ואליפות ארצות הברית הושבתה זמנית. ביולי 2003, האליפות הוחזרה לפעילות והאליפות הפכה להיות כאליפות משנית בתוכנית סמאקדאון.
פריצ'ר

עלילה

פריצ'ר מספר את סיפורו של ג'סי קאסטר, כומר צעיר מאנוויל, עיירה קטנה ודמיונית בטקסס. על גופו של ג'סי משתלטת בטעות ישות על טבעית חזקה בשם ג'נסיס ("בריאת העולם"), והתקרית מחסלת את כל אנשי הקהילה ומשטחת את כנסייתו עד חורבות.
ג'נסיס היא תוצר של הזדווגות אסורה בין מלאך לבין שד, ולמעשה היא עולל ללא כל כוח רצון משלה. אולם, היות שהיא מורכבת גם מטוב טהור וגם מרוע טהור, יש בכוחה להתנגד לכוחו של האל. במילים אחרות, ג'סי קאסטר המאוחד עם ג'נסיס הופך לישות העוצמתית ביותר אי פעם.
ג'סי מונע בידי דחף חזק לטוב ורע, והוא יוצא למסע לאורך ארצות הברית בניסיון למצוא את אלוהים, אשר עזב את גן עדן ברגע שג'נסיס נוצרה. הוא גם מגלה את האמת אודות כוחותיו החדשים - הם מאפשרים לו לפקד על אלה שמקשיבים לדבריו. מצטרפים אליו למסע שני חברים - חברתו טוליפ אוהרה וקאסידי, ערפד אירי שמכור לאלכוהול.
במהלך המסע, השלושה נתקלים באויבים ובמכשולים קדושים ומחוללים, אשר כוללים את קדוש כל הרוצחים - מתנקש בלתי מנוצח, שלפן מהיר בעל יכולת צליפה מושלמת ומלאך המוות שעונה לסמכותו של אלוהים בלבד; "הגביע" - אגודת סתרים אשר שולטת על כל ממשלות העולם ומגנה על השושלת ישו; הר סטאר, אב-כל מגלומן ומדומה של ארגון "הגביע", בעל משיכה לפרוצות המבקש להשתמש בג'סי למטרותיו הנלוזות; מלאכים אשר נפלו; משפחתו הדרומית של ג'סי עצמו, בפרט סבתו הנבזית; שומר ראשה האימתני ג'ודי וטי. סי. חובב החיות.

תמות והשפעה

פריצ'ר לוקח השראה מסרטי קולנוע, בפרט מערבונים לכמה מהאלמנטים הסגנוניים שבו. כך למשל, ג'ון ויין הוא דמות משנה חוזרת ומשמשת כמורה רוחני או כמצפון לג'סי. מוניומנט ואלי וקרב אלמו משרתים כרקע בחלק מהמסע. למשך זמן מסוים, ג'סי מתפקד כשריף עיירה קטנה בטקסס, וחייב להגן על התושבים מרע. דמותו של קדוש כל הרוצחים - פורע חוק שהשתקם וחזר לצד הרעים, במיטב המסורת כדמותו של ויליאם מוני מהסרט בלתי נסלח של קלינט איסטווד - היא מחווה ישירה לאיפיון הנבל במערבונים, כלומר, ישיר, נאמן ואיום.
סדרת הקומיקס שופעת גם ברעיונות מרבי מכר כדם קדוש, גביע קדוש. הטענות לפיהם קיים קשר דם בין ישו למרים המגדלית דומות לאלה שברב המכר. הר סטאר אומר לקאסידי שלישו היו ילדים, ושהוא לא מת על הצלב אלא בגיל המעבר בתאונת פגע וברח. לאחר מותו, שומרי הגביע לקחו את צאצאיו, אשר אולצו להתחתן אחד עם השני כדי לשמור על כוחו האלוהי של ישו דרך קרבת הדם. במשך אלפיים שנה, נישואי התערובת האלה הנציחו גילוי עריות באילן היוחסין, מה שהוביל לאחרון בשושלתו של ישו - ילד בעל עיכוב התפתחותי, שבו תולים השומרים את תקוותיהם.
העלילה המקורית של פריצ'ר התפתחה מכיוון כתיבה אחר של גארת' אניס - הקומיקס הלבלייזר, שהסיק מה יתרחש במידה ומלאך ושד יזדווגו יחדיו, ואשר רוח צאצאם תיפול על בן אנוש. כמו חוברות קומיקס רבות שהמשיכו את יצירותיה של חברת DC משנות ה-90 של המאה ה-20, הסדרה משלבת את הרעיון של אל נוצרי כאנטגוניסט, כיוצר אשר עזב את יצירתו. קומיקסים אחרים שקשורים לנושא הם סאנדמן והיצור מן הביצה.

סדרת הטלוויזיה

ב-16 בנובמבר 2013 הכריזה חטיבת הטלוויזיה של רשת AMC האמריקאית על הפקת פיילוט טלוויזיוני לפריצ'ר כאשר סת' רוגן אחראי על הפרויקט. בדצמבר 2014, הפרויקט אושר רשמית. בסדרה מככבים דומיניק קופר כג'סי קאסטר, רות נגה כטוליפ אוהייר, ג'ו גילגן כקאסידי, ויליאם ארל בראון כשריף הוגו רוט, טום ברוק כפיור בתפקידים ראשיים בנוסף לשחקנים איאן קולטי, לוסי גריפית'ס, אליזבת פרקינס, ג'יימי אן אולמן, דרק וילסון וג'קי ארל היילי בתפקידים חוזרים. הסדרה עלתה לשידור במאי 2016.
אוניברסיטת חברון

היסטוריה

אוניברסיטת חברון נוסדה בשנת 1971 בשם "המכללה האסלאמית בחברון", ביוזמת ראש עיריית חברון דאז, מוחמד עלי אל ג'עברי. בשנת הלימודים הראשונה למדו בה 43 סטודנטים. באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20  אימצה מדינת ישראל מדיניות ליברלית בשטחים, במסגרתה ניתנו לתושבים אישורים לפתוח אוניברסיטאות, בשנת 1977, הפכה המכללה למוסד מוכר ובהמשך ממכללה לאוניברסיטה ב–1980.

הפיגוע במכללה האסלאמית

ב-26 ביולי 1983, ביצעה המחתרת היהודית פיגוע במכללה האסלאמית בחברון (כפי שהאוניברסיטה נקראה אז), ובו התקיפו כמה מחברי המחתרת את המקום בירי ורימונים, רצחו שלושה סטודנטים ופצעו שלושים נוספים. הפעולה באה לאחר רצח תלמיד ישיבה בחברון באותו החודש.

תחת הרשות הפלסטינית

מאז 1995,  התפתחה וגדלה האוניברסיטה תחת הרשות הפלסטינית, נפתחו חוגי לימוד נוספים ומספר סטודנטים הלומדים בה גדל בצורה משמעותית. בשנת 2003, נסגרה האוניברסיטה  על ידי צה"ל לשמונה חודשים.
מאז שנות ה-2000 לומדים באוניברסיטה כמה מאות סטודנטים ערבים ישראלים, בעיקר מהמגזר הבדואי בנגב.

פקולטות

פקולטות האוניברסיטה כוללות: לימודי שריעה, אמנות, מדע וטכנולוגיה, חקלאות, חינוך, כלכלה ומנהל עסקים ורוקחות.
קמפוס האוניברסיטה ממוקם בצפון מערב העיר, בשכונת ביר אל מהג'ר, וכולל מספר מבנים המאכלסים את הפקולטות והמחלקות השונות בשטח כולל של כ-14,850 מ"ר.
שנות ה-60 של המאה ה-8

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.