google/wiki40b huggingface dataset:
אנדרטת משמר הגבול

הקמה

האנדרטה ניצבת על גבעה מעל מחלף עירון על כביש 65, מול קיבוץ ברקאי, בשטח המועצה אזורית מנשה. היא נבנתה בעקבות החלטה של מפקד מג"ב דאז, ניצב צבי בר, להחליף את אנדרטת מג"ב עד לאותה תקופה ששכנה בתוך בסיס ליד קיבוץ אייל, האנדרטה המקורית מבסיס אייל הועברה בשנת 2014 למתחם אנדרטת מג"ב. 
מיקום האנדרטה נבחר בשל קרבתו למשטרת כרכור, בו ישבה פלוגה ב', אחת מפלוגות משמר הגבול שהוקמו בשנת 1951, עוד בטרם הוקם מג"ב באופן רשמי. לאחר הקמת החיל ישבה במקום פלוגה ו' של משמר הגבול והיום יושבת מפקדת מג"ב חוף ליד היישוב חריש הסמוך. 
האנדרטה היא מגדל תצפית משולש (המסמל השתתפות לוחמים יהודים, מוסלמים ונוצרים) שראשו קטום, העשוי בטון חשוף. בתחתית המגדל חדר זיכרון שעל קירותיו חקוקים שמות נופלי החיל. בראשית שנות האלפיים נגמר המקום על קירות החדר ונבנה קיר הנצחה חדש הצמוד לאנדרטה. על הקיר החדש חקוקים על לוחות גרניט שמות 488 חללי משמר הגבול, וכן פסוק מספר ירמיהו: "ונתתיך לעם הזה לחומת נחושת בצורה ונלחמו אליך ולא יכלו לך". מסביב לאנדרטה משתרעת חורשה ובה עצי חרוב ושולחנות לעריכת פיקניק. 
מול האנדרטה נמצאת רחבת מסדרים בה נערכים הטקסים הרשמיים של החייל: טקסי השבעה, סיום קורס וטקסים לזכר חללי מג"ב.
במתחם האנדרטה קיים בית מורשת והנצחה על שם רב ניצב פנחס קופל, מפקד מג"ב הראשון. המתחם כולל מוזיאון, ארכיון, אודיטוריום, וחדרי הנצחה. כמו כן יושבת באתר יחידת ההיסטוריה של משמר הגבול. במקום נערכות סדנאות חינוך, ימי עיון ואירועים הקשורים לחיל.
ליד הכניסה לאתר נמצאת פינת הנצחה לשלושת שוטרי מג"ב ששרתו באתר ההנצחה ונהרגו בפיגוע בצומת כרכור ב-2002.
בית הקברות הצבאי הפולני בקאסינו

בית הקברות

בית הקברות ממוקם על גבי מדרון גבעה השוכנת כ-800 מטר מצפון-מערב למנזר מונטה קאסינו, בשטח שדרכו התנהלה ההתקפה הפולנית העיקרית על גבעת המנזר. הוא הוקם שם בחורף 1944-45 ביזמת חיילים ממשתתפי הקרב. המנזר (שהוקם מחדש) ובית הקברות ניצבים בצורה בולטת זה מול זה.
מתחם בית הקברות הוא שטח מלבני מוקף עצים, שאורכו כ-160 מטר ורוחבו כ-120 מטר. מוביל אליו שביל גישה המגודר בצמחייה שאורכו כ-250 מטר. משני עברי הכניסה לבית הקברות ניצבים עמודים, שעל גבי כל אחד מהם ניצב פסל אבן של הנשר הפולני. מעבר להם ניצבת כיכר אבן עגולה למחצה, המשתרעת לרגלי שטח הקבורה. על רצפתה נחרת הצלב הצבאי הפולני, ובמרכזו נקבע לפיד אש-תמיד.
שטח הקבורה, המהווה כשליש משטח המתחם, ממוקם על גבי מדרון. על המדרון נבנו תשע מדרגות אבן מקושתות המשתרעות לרוחב בית הקברות. בכל מדרגה נטמנו חללים בשתי שורות. המדרגות מחולקות כל אחת לשש חלקות על ידי חמישה טורי מדרגות, המעפילים מתחתית שטח הקבורה אל ראשו. על המדרגות אין נטועה כל צמחייה. בראש שטח הקבורה ניצבים תרנים ועליהם דגלי פולין ואיטליה
על גבי קברי החללים הונחו לוחות אבן מלבניים, ולמראשותיהם הוצבו צלבי אבן. מצבות לוח הוצבו למראשות קברי החללים היהודים. 
בעורף אזור הקבורה משתרע מגרש בצורת טרפז, המכוסה דשא. במרכזו הותוותה על ידי טורי שיחים צורתו של צלב גדול. אורך צלעותיו הוא כ-75 מטר וכ-50 מטר.
בית הקברות תוכנן על ידי האדריכלים וצלאב חרינייביץ' (Wacław Hryniewicz) ויז'י סקולימובסקי (Jerzy Skolimowski). טקס ההקדשה שלו נערך ב-1 בספטמבר 1945 במעמד נציגי פיקוד בעלות הברית ונציגי הממשלה הגולה של פולין. מאז נערך במקום טקס אזכרה שנתי ב-18 במאי, יום השנה לכיבוש גבעת המנזר. השתתפו בו ותיקי הקרב – שרובם נותרו בגלות מחוץ לפולין הקומוניסטית, נציגי ממשלת איטליה ועיריית קאסינו. בשנת 1994 ביקר בבית הקברות לראשונה נשיא פולין (לך ואלנסה), בלוית משמר כבוד צבאי פולני.
ב-1970, לאחר מותו, נקבר במקום על פי בקשתו הגנרל אנדרס, מפקד הקורפוס הפולני השני, שחייליו כבשו את גבעת המנזר.
מסורן קצר-שן

אנטומיה

מסורן בוגר מגיע לאורך של 7.6 מטר. המסורן קצר-השן משתמש במסורו לאכילה. המסור בנוי מאלפי חיישנים שמאפשרים לו לקלוט תנועות סביבו באמצעות שדה חשמלי (בדומה לבטאים אחרים כגון החשמלן הפרסי) ולבנות תמונה תלת-ממדית של הסביבה. יכולת זו מאפשרת למסורן לראות ולקלוט קלטים מסביבתו כל עוד הוא נמצא קרוב לקרקעית האוקיינוס.

תזונה

הוא משתמש במסור גם לחפירה ולפינוי חול, במטרה לצוד סרטנים וחסרי חוליות קטנים שחיים בקרקעית החולית. הוא משתמש במסור גם כדי לצוד דגים קטנים.

אוכלוסייה

אוכלוסייתו של המסורן קצר-השן גדלה בקצב איטי, והוא נתפס לעיתים ברשתות דיג ונפגע מזיהום, מה שגורם לירידה דרסטית באוכלוסיית המין. בשל סיבות אלו מצוי המסורן קצר-השן בסכנת הכחדה חמורה.
אולפנת דולב

אולפנת דולב היא פנימייה, ובית ספר חינוך מיוחד (חטיבת ביניים ותיכון) לנערות בסיכון וקשיים רגשיים, האולפנה ממוקמת ביישוב דולב שבמטה בנימין ומשתייכת לרשת "בתי דולב לנוער".

תוכנית שלושת השלבים

באולפנת דולב פותחה בשיתוף גף מו"פ ומינהל טכנולוגיה של משרד החינוך תוכנית ואפליקציה בת שלושה שלבים להגברת העצמאות והאחריות של כל תלמידה. כאשר בשלב הראשון התלמידה נזקקת להגנה צמודה ובשלב השלישי התלמידה עצמאית, אחראית ותורמת. בתוכנית מתקיים אחת לשבוע שיח של איש צוות עם התלמידה לקביעת יעד אישי שבועי ומשוב על השבוע ועל העמידה ביעדים.
פריד אל-אטרש

ביוגרפיה

אל-אטרש נולד ב-1910 בעיר א-סוּוַיְדָא בדרום סוריה למשפחה דרוזית. באמצע שנות ה-20, עברה משפחתו למצרים, כבריחה מהכיבוש הצרפתי. מאוחר יותר, קיבלה המשפחה אזרחות מצרית.
אמו שרה וניגנה בעוּד, דבר שגרם לו להתעניין במוזיקה בגיל צעיר.
אל-אטרש החל לשיר באירועי בית הספר. הוא למד באקדמיה למוזיקה, והפך לעוזרו של המחבר המפורסם ריאד סאנבטי. בשנות ה-30, התחיל אל-אטרש את קריירת השירה המקצועית שלו כאשר עבד עבור תחנות רדיו פרטיות במצרים. אחר כך קיבל משרת נגן עוּד בתחנת הרדיו הממלכתית ומאוחר יותר אף החל לעבוד כזמר בתחנה.
הקריירה המוזיקלית של אל-אטרש נמשכה לאורך ארבעה עשורים וכללה את הלהיטים "עלשאן מליש ע'יירכ" ו"יה עוואזל פלפילוּ". הוא הלחין מבחר מגוון של שירים וזכה להערכה רבה כמלחין, זמר ונגן. אל-אטרש טען כי אף שבחלק מיצירותיו ניכרת השפעה מוזיקלית מערבית, הוא נותר תמיד נאמן לעקרונות המוזיקה הערבית. אף שרוב יצירותיו רומנטיות באופיין, הוא הלחין מספר שירים דתיים ולאומניים.
אחד ממאפייניו הייחודיים של פריד אל-אטרש היה קולו. בתחילת דרכו ניחן אל-אטרש בקול גבוה ורך, אשר התפתח בהמשך חייו למנעד רחב יותר וצליל עמוק יותר. לאלה שאינם מכירים שירתו קשה להאמין כי הזמר הנשמע בהקלטות משנות ה-30 הוא אותו זמר הנשמע בהקלטותיו משנות ה-60. שירתו של אל-אטרש התאפיינה בתשוקה שניכרה בה.
הוא השתתף ב-31 סרטים ערביים, בעיקר מוזיקליים, מ-1941 ועד למותו ב-1974. נחשב לאחד מהיוצרים הערבים המפורסמים והחשובים ביותר, כדוגמת עבד אל והאב או אום כולתום. בניגוד לחלק מהזמרים הערביים, הוא הלחין וכתב את מאות שיריו. כמו עבד-אל-חלים חאפז, אום כולתום, עבד אל והאב וזמרים אחרים, מנוגנים לחני שיריו בעברית למילות שירי קודש בשפה העברית.
אף אחותו אסמהאן הייתה זמרת מפורסמת ולזמן מה הם עבדו יחדיו, עד למותה המסתורי בשנת 1944, לאחר שמכוניתה התדרדרה לנהר הנילוס. בשנת 1941 הם כיכבו בסרטם הראשון ופריד הלחין את הפסקול לסרט.
אל-אטרש סבל מבעיות לב ב-30 שנות חייו האחרונות. בשנותיו האחרונות הוא רזה באופן קיצוני. ב-26 בדצמבר 1974, נפטר אל-אטרש מדום לב בביירות ונקבר בקהיר, לצד אחיו ואחותו.
פריד אל-אטרש מעולם לא נישא. במהלך השנים ניהל רומנים עם נרימן צאדק מלכת מצרים האחרונה, רקדנית הבטן המצרית סאמיה גמאל, השחקנית המצרית פאתן חמאמה, והזמרת הישראלית מאיה קזביאנקה.
ההסתדרות הציונית העולמית

היסטוריה

ההסתדרות הציונית נמנית עם המוסדות הלאומיים, שפעלו להגשמת מטרתה של התנועה הציונית – הקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל. ההסכמה בין כל חלקי התנועה הציונית להתאחד מאחורי התביעה להקמתה של מדינה יהודית בארץ ישראל התגבשה רק סמוך להקמת מדינת ישראל. בתחילת דרכה ייצגה ההסתדרות הציונית את היישוב היהודי בארץ ישראל אל מול השלטון העות'מאני ואחר כך את כל העם היהודי. בשנת 1929 עברה הפעילות הביצועית של ההסתדרות הציונית לידי הסוכנות היהודית, וההסתדרות הציונית נותרה כגוף קובע מדיניות.
החברות בהסתדרות הציונית הייתה פתוחה בפני כל יהודי שהסכים עם מטרותיה ורכש את "השקל הציוני".
 
בקונגרס הציוני ה-23, שהתכנס בירושלים בשנת 1951, הוגדרו מחדש מטרותיה של ההסתדרות הציונית, לאחר שמטרתה העיקרית עד אותה עת - הקמת מדינה יהודית, זכתה להגשמה.
ההסתדרות הציונית ממשיכה בפעילותה גם כיום, ומתמקדת בעיקר בעידוד העלייה, בהעמקת הקשר בין מדינת ישראל ויהדות התפוצות, בחינוך ציוני, יהודי התפוצות ומאבק באנטישמיות. 
מטה ההסתדרות הציונית העולמית נמצא בבית המוסדות הלאומיים ברחוב המלך ג'ורג' 48 בירושלים, בבניין משותף לסוכנות היהודית, להסתדרות הציונית העולמית ולקק"ל.
בעקבות הקמתה של מדינת ישראל הוסדר מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית במדינה בחוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל.
פיליפ השני, רוזן הנאו-מינצברג

עוצרות

פיליפ השני היה רק בן 11 כאשר ירש את תואר הרוזנות, ולכך היה נצרך עוצר למשך שבע שנים עבורו ועבור אחיו הצעיר בלת'זאר, בהמלצת אמו הוקמה מועצת רוזנות שכללה תחילה אותה ואת דודו של פיליפ השני, יוהאן החמישי, רוזן נסאו-דילנבורג, אמו של פיליפ מתה בשנת 1514, ויוהאן החמישי בשנת 1516, אז מונה לתפקיד בהמלצת פיליפ עצמו, בנו של יוהאן, וילהלם הראשון, רוזן נסאו-דילנבורג למשך חמש שנים אז הוכרז בשנת 1521 פיליפ בן ה20 כמבוגר.

שלטון

תחילת הרפורמציה הייתה בתקופת שלטונו של פיליפ, אך כמעט לא השפיעה על המחוז, גם מלחמת האיכרים הגרמנית באותה עת נגעה באופן מועט בהנאו-מינצברג, כאשר המנזר הבנדיקטיני של שלושטרן העמיד עצמו תחת חסות פיליפ השני, עקב התקרבות איכרים מורדים לאזור, מנזר סנט וולפנג הסמוך להנאו נהרס במהלך אירועים אלו.
ב-1528, החלה בניית חומה חדשה סביב לעיר הנאו, אוכלוסיית העיר גדלה מעבר לחומה הישנה שמימי הביניים, והתושבים החלו לגור בסמיכות מקום לרחוב בית החולים של ימינו, והחומה החדשה תקיף את החלקים החדשים של העיר, היה זה יישומה הראשון של מערכת ההגנה החדשה שתכנן אלברכט דירר, ובנייתה ארכה כמעט 20 שנה, במקביל טירת העיר הנאו הורחבה ופרויקט זה ימשך עד 1560.
פוטנציאל לסכסוך בין פיליפ השני לאחיו הצעיר בשבע שנים בלת'זאר עמד באוויר זמן רב, האם לציית חוקי הבכורה ולהעניק לאח הצעיר משרה או תפקיד כל שהוא עד מותו, או לחלק את הרוזנות ביניהם עם הגיעו לבגרות, עם הגיע בלת'זאר לגיל 20 החליטה מועצת העוצרות כאפשרות הראשונה, ונכתבה אמנה לצורך כך, אך הרוזן פיליפ השני מת קודם חתימתו עליה, נוצרה מכך בעיה משפטית כאשר ניסה בלת'זאר ליטול את השלטון מידי בניו של פיליפ כיוון שויתורו על זכות השלטון היה כלול בטיוטה זו.

מוות

פיליפ השני, רוזן הנאו-מינצברג מת בחג הפסחא של 1529, בגיל 28, מותיר אחריו שלושה ילדים ואלמנה הרה, הלוויתו נערכה יום למחרת בכנסיית סנט מרי של הנאו, על מנת לחסוך צער לאלמנתו שילדה יום למחרת ההלוויה את בתם יוליאנה.
רוזני הנאו-מינצברג מתו בדרך כלל בגילאי 20–40, מותירים אחריהם קטינים כיורשים, מן הסתם הם סבלו ממחלה תורשתית לא ידועה, תשעה רוזנים עוקבים שמתו קודם גיל 40 אינו מסתבר כצירוף מקרים.
הראשון שמת מוקדם היה ריינהרד השלישי, רוזן הנאו.
אליעזר שנוולד

ביוגרפיה

למד מכיתה י"א בישיבה הגבוהה מרכז הרב. לפני השירות הצבאי למד בישיבת הגולן, מפי הרב יהושע ויצמן, והתגייס לשריון. במהלך שירות המילואים היה מפקד פלוגה ומפקד גדוד ושימש כסמח"ט חטיבת יפתח שפעלה במבצע חומת מגן באזור שכם. לאחר שסיים קורס מפקדי חטיבות התמנה לקצין אג"ם גיס בדרגת אל"ם. שימש בתפקיד גם במלחמת לבנון השנייה במפקדת פיקוד הצפון.
הרב שנוולד היה ר"מ בישיבת הגולן. הוא פיתח בה שיטת לימוד המכונה "היקף בעיון" ומטרתה לאפשר ללומדים לזכור את לימודם לאורך זמן. יזם עם ראש ישיבתו, הרב שוגרמן, את "מסלול הפיקוד" בישיבות ההסדר, בעקבות בקשת הרמטכ"ל מראשי ישיבות ההסדר להגדיל את היקף תלמידי הישיבות היוצאים לפיקוד וקצונה. 
עסק גם בהגברת המוטיבציה לשירות מועיל בצה"ל, בקרב בני נוער, דתיים וחילוניים. לצורך כך, הקים את "מכון הראל", על שם תלמידו הראל שרם שנפל בלבנון. המכון מקיים שיחות מורשת קרב וסיורים באתרים שבהם התנהלו קרבות קשים ברמת הגולן. המכון הוא חלק מהמרכז התורני "נחלת ש"י" בראשותו של הרב שנוולד, אשר עוסק בחינוך לערכי היהדות, הציונות והדמוקרטיה ברמת הגולן ואזור הצפון מאז שנת 96. בשנת 2006 נפתח סניף של נחלת ש"י בעיר מודיעין. בסניף זה מעבירות בנות שרות לאומי תכנים בבתי הספר בסביבה.
בשנת 2005 (אלול תשס"ה) הקים הרב שנוולד את ישיבת ההסדר במודיעין, "מאיר הראל", על שם אחיו מאיר שנפל בעת שירותו בחטיבת גבעתי בפיגוע מכונית התופת בכפר דרום ועל שם תלמידו הראל שרם. הישיבה הוקמה בעצת ובהדרכת הרב אברהם שפירא. תלמידי הישיבה מתגייסים דרך מסלול "שסדר". הישיבה מגדירה את עצמה "קהילתית" ומדגישה את המחויבות האישית לתרומה תורנית לקהילה. 
הרב שנוולד מעודד את תלמידיו להמשיך במסלול הפיקודי המיועד לתלמידי ההסדר. רוב הרבנים בישיבה הם קצינים. 
מאז שנת תשנ"ז (1997) הרב שנוולד חבר בהנהלה הארצית של בני עקיבא. הוא מייעץ לגופי הרבנות הצבאית בסוגיות הלכתיות סבוכות של הפעילות המבצעית].הוא היה שותף להובלת המהלך של רבני הציונות הדתית מול המגמה לשילוב חיילות בתפקידי הלחימה, וייצג את ישיבות ההסדר בוועדת האלוף רון-טל שמונתה כדי לבחון את הנושא.
שנוולד הביע בעבר התנגדות נמרצת לסירוב פקודה אך בזמן ההתנתקות, סירב לעשות זאת בפומבי כדי לא להמרות את פי רבו, הרב אברהם שפירא.
כותב טור שבועי בעלון השבת שבתון.
סיקסטוס הרביעי

ביוגרפיה

פרנצ'סקו דלה רוברה, נולד ב-21 ביולי 1414, בסביבת העיר סאבונה שבצפון-מערב איטליה, היה בנו של סוחר בדים. בגיל 9 נכנס למנזר של מסדר הפרנציסקנים בסאבונה ונשבע אמונים למסדר זה. למד תאולוגיה באוניברסיטת בולוניה ובזו של פאביה. אחרי שהוסמך נתמנה לפרופסור לתאולוגיה, ללוגיקה ולפילוסופיה באוניברסיטת פדובה. שימש כדרשן וכמטיף ועלה בסולם הדרגות עד שנתמנה לראש מסדר הפרנציסקנים בשנת 1464. בשנת 1467 נתמנה לקרדינל על יד האפיפיור פאולוס השני.
בשנת 1471, אחרי דיון של ארבעה ימים בקונקלווה של חבר הקרדינלים, נבחר דלה רוברה לאפיפיור בשם סיקסטוס הרביעי. צעדיו הראשונים היו מכוונים נגד הטורקים העות'מאנים. הוא הכריז נגדם על מסע צלב שעבורו הצליח לגייס כספים רבים, אך ללא הצלחה מעשית. כמו כן ניסה לשווא להביא לאיחודן של הכנסיות המזרחית והמערבית.
סיקסטוס הרביעי הקדיש את זמנו בעיקר להתעשרות. הוא נקט בנפוטיזם (מינוי בני משפחה למשרות רמות בכנסייה), מינה את אחייניו לקרדינלים, ובהם ג'וליאנו דלה רוברה, שהפך מאוחר יותר לאפיפיור יוליוס השני, ואפשר את התעשרותם המהירה של בני משפחתו מהכנסות הכנסייה. הוא הרבה למנות בני אצולה לקרדינלים, ובהם ילדים, תמורת בצע כסף.
סיקסטוס הרביעי היה קשור בקשרים משפחתיים לבני משפחת פאצי, הבנקאים מפירנצה. הוא העדיף אותם על פני בני בית מדיצ'י ששלטו בעיר. ב-1478 הותקפו לורנצו דה מדיצ'י, שניסה לפגוע באינטרסים של בני משפחת פאצי, ואחיו ג'וליאנו בקתדרלה של פירנצה. ג'וליאנו נרצח אך לורנצו הצליח להימלט. בתגובה תלו אנשי פירנצה ארכיבישוף שצידד במשפחת פאצי, מה שגרם לסיקסטוס הרביעי להכריז על נידויו של לורנצו דה מדיצ'י ולהטיל חרם על פירנצה. עקב כך נפוצו שמועות שהאפיפיור היה מעורב ברצח בקתדרלה.
באותה שנה אישר סיקסטוס הרביעי את הקמת האינקוויזיציה בספרד על ידי תומאס דה טורקמדה.
כדי להאדיר את שמו שיקם סיקסטוס הרביעי את ספריית הוותיקן, פתח מחדש את האקדמיה של רומא והקים בית תפילה בארמון האפיפיור שבקרית הוותיקן. בית תפילה זה נקרא על שמו: הקפלה הסיסטינית. הוא הביא לרומא את גדולי הציירים של תקופתו, שקישטו בציורים את קירות הקפלה, ובהם: פייטרו פרוג'ינו, דומניקו גירלנדיו וסנדרו בוטיצ'לי.
סיקסטוס הרביעי מת ב-1484 ובמקומו נבחר לאפיפיור אינוקנטיוס השמיני.
שיקגו הופ

עלילה

הסדרה מתארת התמודדויות מקצועיות רפואיות ואתיות שונות של צוות בית החולים עם מטופלים מגוונים שמגיעים אליהם, במקביל להתמודדותם עם אירועים בחייהם האישיים ועם היחסים בינם לבין עצמם.
כוכב הסדרה בעונות הראשונות הוא ד"ר ג'פרי גייגר, מנתח מצליח, המתמודד עם הפרעתה הנפשית של אשתו, שהטביעה למוות את בנם. חברו הטוב ביותר הוא ד"ר ארון שאט, נוירוכירורג בעל שם עולמי. ד"ר דני נילנד הוא רופא ומנתח חדר מיון, שבהמשך מושעה מעבודתו לאחר שקיים רומן עם בת משפחה של אחד ממטופליו. דני מתעמת לעיתים קרובות עם ד"ר קית' ווילקס, הידוע בעמדותיו השמרניות והנוקשות. חברו של קית' הוא הרופא השחצן ד"ר בילי קרונק. מנהל בית החולים הוא ד"ר פיליפ ווטרס, ועורכי הדין המסייעים לצוות בבעיות משפטיות מקצועיות הם אלן בירץ' וסטיוארט בריקמן.
בעונה השנייה מצטרפת ד"ר קייט אוסטין, מנתחת לב מוכשרת ופמיניסטית, המתמודדת מול ג'פרי על ראשות צוות המנתחים. מר וילמט, בעלה לשעבר, עושה כל שביכולתו כדי ליטול ממנה את המשמורת על בתם המשותפת, ואף רוכש את בית החולים בסוף העונה השנייה, וגורם להשעייתה של קייט. שאר הרופאים מתנגדים לקיצוצי התקציב החדים של וילמט, הפוגעים במטופלים, ודורשים ממנו למכור את בית החולים ולעזוב אותו.
בסוף העונה השנייה מתפטר ג'פרי לאחר שלא הצליח להציל את אלן, שנורה בליבו ומת. ג'פרי מאמץ את בתו התינוקת של אלן. הוא חוזר לסדרה בעונה החמישית כיו"ר חבר הנאמנים של בית החולים, אז הוא מפטר מחצית מהרופאים.
ארון, שהופך לפסיכיאטר, מתמודד בעונה הרביעית עם בעיה זמנית במוחו שמונעת ממנו לתפקד בעבודה. בעונה השישית הוא חוזר לעסוק בנוירוכירורגיה, ועובד לצד המנתחת החדשה, ד"ר ג'ינה סימון.

תגובת הקהל

הסדרה החלה בשידוריה באותה תקופה בה החל שידורה של סדרת דרמה רפואית אחרת, "ER", ברשת המתחרה NBC. בתחילת העונה הראשונה התחרו שתי הסדרות על אהדת הקהל באותה רצועת שידור ובאותו יום בערב, אך לאחר ש-"ER" הגיעה לנתוני רייטינג גבוהים יותר, הועברה "שיקגו הופ" לרצועת שידור אחרת, ביום אחר בשבוע. בתקופה זו זכתה הסדרה לנתוני רייטינג טובים. לאחר עזיבתו של פטינקין בסוף העונה השנייה, והעברת הסדרה לימי שידור אחרים כדי לטפח סדרות חדשות כגון "ברוקלין סאות'", חלה ירידה בנתוני הרייטינג. לאחר עזיבתם של מספר שחקנים קבועים ומוערכים כגון לאטי, לא הועילו חזרתו של פטינקין וצירוף שחקנים ידועים כגון הרשי והולי, הרייטינג לא השתפר, והסדרה הופסקה בסוף העונה השישית.
הסדרה נרכשה ושודרה בארצות רבות ברחבי העולם, בהן ישראל. בממלכה המאוחדת שודרו עונות 1 - 2 ברשת BBC One, ובהמשך עברה לערוצי שידור אחרים ושודרה גם בשידורים חוזרים.

פרסים

הסדרה הייתה מועמדת לפרסים רבים. היא זכתה ב-7 פרסי אמי: ב-1995 זכו מנדי פטינקין בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה, וטים סורסטד על צילום הפרק "Over The Rainbow". ב-1996 זכו דבי מנווילר על הליהוק, וג'רמי קגן על בימוי הפרק "Leave Of Absence". ב-1997 זכה הקטור אליזונדו בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה. ב-1998 זכו ראסל פג'ר, ויליאם פריש וראסל סמית' על עריכת הקול בפרק "Brain Salad Surgery" וכריסטין לאטי זכתה בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
לאטי זכתה גם בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה לשנת 1997, על תפקידה בסדרה.
שדה (הרלדיקה)

המונח שדה בהרלדיקה מתייחס לרקעו של המגן. השדה מורכב לרוב מטינקטורה (צבע או מתכת) או פרווה.

תיאורי נוף

במקרים נדירים ביותר מתואר בשדה נוף כלשהו, על פי סופר ההרלדיקה ארתור צ'ארלס פוקס-דויס בספרו "אומנות ההרלדיקה", מציין כי על אף העובדה כי קיימים שלטי אצולה בריטיים רבים אשר רקעם מתאר נוף, ישנו שלט אחד, סמלה של לופז (Lopes) אשר השדה עצמו מתואר כ"בשדה נוף, מעיין, ממנו המניב עץ דקל, כולם הולמים". ישנם מספר דוגמאות לשימוש בתיאור נוף בשדה כגון שלטי האצולה של רוברט דינווידי מסקוטלנד ובית הספר הדרום אפריקאי "הורסקול בראנווג". תיאור נוף נחשב בידי כרוזים רבים כ"לא הרלדי" כיוון שאינו ניתן לשחזור אחיד.
התלקחות ספונטנית

התלקחות ספונטנית או בעירה אנושית ספונטנית היא מונח עבור מקרים של אנשים שעלו באש לכאורה ללא שיוצתו. חקירות שונות ניסו לנתח מקרים של התלקחות ספונטנית והגיעו למגוון השערות לגבי גורם ההתלקחות. צריכת אלכוהול של המוצת, תהליכים כימיים שונים וגם הסברים פסאודו-מדעיים הוצעו כפתרון לתופעה. הקונצנזוס המדעי לגבי התלקחויות ספונטניות הן שברוב המקרים ישנו מקור הצתה חיצוני שמסיבה כזו או אחרת נעלם מעיני העדים להתלקחות.

סקירה

המונח התלקחות ספונטנית הוצע לראשונה בשנת 1746 על ידי פאול רולי במאמר שפרסם במגזין פרוטוקלים פילוסופיים. גאווין ת'ורסטון כתב במגזין הבריטי לרפואה כי "התופעה מושכת לא רק את תשומת לבם של אנשי הרפואה אלא גם את תשומת לבם של ההדיוטות". בספר שכתב לארי א. ארנולד בשנת 1995, בשם ablaze! (תרגום חופשי: עולה באש) הוא טען כי במשך שלוש מאות השנים האחרונות נרשמו למעלה מ-200 דיווחים על התלקחות ספונטנית ברחבי העולם.

חקירה משפטית

פרויקט נרחב של מחקר שנמשך במשך שנתיים מ-1984 עד 1986 נערך על ידי החוקר המדעי ג'ו ניקל והמשפטן ג'ון פ. פישר. הדו"ח שלהם סיכם מעל שלושים מקרים של התלקחות ספונטנית. החקירה העלתה כי הקרבנות היו תמיד בקרבת מקורות הצתה סבירים: נרות, מנורות, אח וכן הלאה. לרוב המדווחים התעלמו ממקורות אלו כדי להוסיף על מסתוריות ההתלקחות. החוקרים גם גילו שרוב הקרבנות היו חסרי זהירות או חסרי יכולת להגיב כראוי להתלקחות. כאשר לא נגרם נזק רב, החומר המצית היה בבגדיו או בגופו של הקרבן. במקרים בעלי הרס נרחב היו מקורות הצתה נוספים בסביבה, כמו מילויי כיסאות, כיסויי רצפה וכדומה. החוקרים תיארו כיצד שומן מומס בגוף ניצת, ובמהלך הבעירה שומן נוסף בגוף נמס ושימש כדלק נוסף. זה מכונה "אפקט הפתילה".
על פי החקירה של ניקל ופישר, חפצים קרובים לקרבן נשרפו וגרמו לאש להתפשט יותר ויותר. במקרים בהם לא היו חפצים דליקים קרובים הבעירה הייתה קטנה וממוקדת. עם זאת, כמו עם תעלומות אחרות, ניקל ופישר הזהירו מפני "הסבר יחיד ופשטני לכל מקרי המוות שנגרמו מהתלקחויות ספונטניות" והאמינו בחקירה פרטנית של כל מקרה לגופו.

הסברים חלופיים

השערות שונות ניסו להסביר כיצד תיתכן התלקחות ספונטנית ללא מקור בעירה חיצוני. רבים פקפקו על האפשרות של התלקחות ספונטנית על טבעית. בנימין רדפורד, סופר המדע, הטיל ספק בסבירות של תופעה כזו. "אם התלקחות ספונטנית היא תופעה אמיתית (ולא פשוט קשיש שהתקרב לאש)," שאל, "מדוע היא לא מתרחשת לעיתים קרובות יותר? יש כמה מיליארדים של אנשים בעולם, ואנחנו בכל זאת לא רואים אף אחד מהם עולה בלהבות כשהוא הולך ברחוב, משחק כדורגל או שותה קפה."

מקרים בולטים

הנרי ת'ומאס, בן 73, נמצא שרוף בסלון של האחוזה שלו בוויילס הדרומית בשנת 1980. כל גופו נשרף, למעט ראשו וחלקים מרגליו. גם מחצית מכסאו נשרפה. החוקרים קבעו שמותו נגרם כתוצאה מ"אפקט הפתילה".
מרי ריזר נמצאה שרופה בביתה בפלורידה ביולי 1951. החוקרים לא הבינו כיצד גופה נהפך כמעט כולו לאפר, בעוד החדר בו נמצאה לא הכיל כמעט עדויות לשריפה. 
בדצמבר 2010 הדוקטור קיארן מקלוגין תיעד את מותו של מיכאל פהרטי באירלנד כ"נובע מהתלקחות ספונטנית."אף הסבר אחר אינו מתאים לאירוע", כתב הדוקטור.
אודן (מרק)

אודן (ביפנית: おでん) הוא מרק מהמטבח היפני המכיל ביצה קשה, דאיקון, קוניאקו ועוגת דגים. המרק עצמו מתובל ברוטב סויה ודאשי.
תוכן המרק משתנה מאזור לאזור ביפן, ויש המוסיפים למרק קאראשי, טופו, גזר, פטריות שיטקי, תפוחי אדמה, תמנון, או מיסו.
המרק נמכר ביפן בדוכני רחוב.

גרסאות מקומיות

באזור נגויה מכונה המרק "קאנטו-ני" (関東煮); באזור קאנסאי מכונה המרק "קאנטו-דאשי" (関東炊き); באזור שיזואוקה המרק כהה יותר, ועשוי ציר בקר.
טסט טרק

טסט טרק (באנגלית: Test Track) הוא ביתן המצוי בפארק השעשועים אפקוט בדיסניוורלד שבפלורידה.
המתקן ממומן על ידי ג'נרל מוטורס והוא אחד משלושת המתקנים הפופולריים ביותר בפארק (יחד עם המשימה: חלל וסוארין).
המתקן נפתח לציבור ב-19 בדצמבר 1998 לאחר עיכובים רבים, והחליף את מתקן עולם התנועה שקדם לו (הפתיחה הרשמית נערכה ב-17 במרץ 1999).

תיאור המתקן

המבקרים במתקן רוכבים על מכוניות ניסוי של ג'נרל מוטרוס הבודקת את תגובת המכונית דרך סדרת מבדקים הכוללת האצה, האטה, פניות, חימום וקירור. החלק הפופולרי במתקן הוא מבדק ההאצה למהירות של 105 קמ"ש המתרחש מחוץ למתקן.
קייל אנדרסון

קריירת תיכונים

אנדרסון נולד בעיר ניו יורק, וגדל בצפון מדינת ניו ג'רזי. בשנים 2010–2012 למד ב"תיכון סנט אנתוני" אשר בג'רזי סיטי, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל בוב הרלי. בשתי עונותיו בסנט אנתוני רשמה הקבוצה מאזן ניצחונות מושלם 65–0, וזכתה פעמיים באליפות התיכונים של ניו ג'רזי. בקיץ 2012 נבחר להשתתף הן במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן והן בנייקי הופ סאמיט.

קריירת מכללות

בשנת 2012 החל אנדרסון ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA"), ובעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 9.7 נקודות, 8.6 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק כפאוור פורוורד הפותח. בעונת 2013/2014, מאמן הקבוצה הנכנס סטיב אלפורד הציב את אנדרסון בעמדת הרכז, ממנה מסר 6.5 אסיסטים בממוצע למשחק – הנתון הגבוה ביותר במחוז ה-Pac 12, והשישי בליגת המכללות כולה. כמו כן קלע אנדרסון 14.9 נקודות למשחק, וסיים את העונה במקום השלישי במחוז בממוצעי ריבאונדים (8.7) וחטיפות (1.8) למשחק. במשחק מול אוניברסיטת המדינה של מורהד ב-22 בנובמבר 2013 קלע אנדרסון 13 נקודות, הוריד 12 ריבאונדים ומסר 11 אסיסטים, ובכך רשם את הטריפל דאבל הראשון של שחקן UCLA מזה 18 שנים. באותה עונה העפילה UCLA לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות ("Sweet Sixteen") לראשונה מזה 6 עונות, אך הפסידה בו מול אוניברסיטת פלורידה, אותה הוביל סקוטי וילבקין, בתוצאה 68–79.

סן אנטוניו ספרס

בדראפט ה-NBA‏ 2014 נלקח אנדרסון בבחירה ה-30 על ידי סן אנטוניו ספרס, אלופת העונה הקודמת. לאורך מרבית עונת הרוקי שלו שיחק עבור קבוצת הבת של סן אנטוניו בליגת הפיתוח – אוסטין ספרס – וב-26 משחקים במדיה רשם ממוצעים של 21.3 נקודות, 8.7 ריבאונדים ו-4.8 אסיסטים למשחק. לקראת עונתו השנייה השתתף עם הספרס בליגת הקיץ של ה-NBA, וזכה בפרס ה-MVP של הטורניר, בו קלע 21.0 נקודות בממוצע למשחק. בשתי העונות הבאות מיצב את מעמדו כשחקן רוטציה קבוע, כשהשתתף ב-150 מתוך 164 משחקי קבוצתו, וזכה לכ-15 דקות בממוצע למשחק.
בעונת 2017/2018, בהיעדרו של קוואי לאונרד הפצוע, שימש אנדרסון כסמול פורוורד הפותח של הספרס וקבע שיאי קריירה בממוצעי נקודות (7.9), ריבאונדים (5.4), אסיסטים (2.7) וחטיפות (1.6) למשחק.

ממפיס גריזליס

ביולי 2018, לאחר 4 עונות בסן אנטוניו, חתם אנדרסון על חוזה ל-4 עונות בממפיס גריזליס, עבור כ-37 מיליון דולר. בעונתו הראשונה בממפיס השתתף ב-43 משחקים בלבד, בשל פציעות בקרסולו ובכתפו הימנית.
נפטון (מיתולוגיה)

במיתולוגיה הרומית נפטון היה אל הים, מקבילו הרומי של האל היווני פוסידון. כיוון שכוחם הצבאי של הרומאים היה בעיקר כוח צבאי יבשתי, ברומא העתיקה לא נודעה לנפטון חשיבות רבה, והוא תואר כאל חלש ולא דומיננטי. 
המיתוסים הרומיים המתארים את דמותו של נפטון, מוצאו ומעלליו שאובים כולם מן המיתולוגיה היוונית. בין היתר, תואר נפטון כחי בארמון ששכן בקרקעית הים, ושהיה עשוי כולו זהב, אלמוגים ואבני חן, וכרוכב במרכבה הרתומה לסוסים בעלי זנב דג (היפוקמפוס). הוא יוצג, על פי רוב, מחזיק קלשון בעל שלוש שיניים, ששימש גם ככלי נשקו. 
בניגוד ליוונים שהוקירו וכיבדו עד מאוד את פוסידון, הרומאים תיארו את נפטון - הוא פוסידון היווני - בעיקר כאל הסוסים ("נפטון אקוויסטר"; Neptune Equester). נפטון נחשב לפטרונם של מרוצי הסוסים, ואחד ממקדשיו הוקם ליד מסלולי המרוצים ברומא. מקדש נוסף לכבודו הוקם בשדה מרס (25 לפנה"ס) ושם נחגגה הנפטונאליה, יום החג החשוב ביותר של נפטון, ב-23 ביולי. 
על שמו של האל הרומי קרוי כוכב הלכת השמיני במרחקו מן השמש, נפטון, שנתגלה ב-23 בספטמבר 1846.