google/wiki40b huggingface dataset:
ירוחם משל

ביוגרפיה

משל נולד בפינסק, באימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), למד בחדר מתוקן ובגימנסיה העברית ”תרבות” בפינסק. תופעת העזרה ההדדית והסולידריות היהודית שחווה בחיים בפינסק נטעה בו את שורשי הדאגה לרווחה סוציאלית. היה חניך תנועת "השומר הצעיר" וחבר בהכשרה חלוצית.
עלה ארצה ב-1933 והיה תושב תל אביב במשך כל חייו. בראשית דרכו בארץ עבד כפועל בניין לאחר השתלמות מקצועית במסגרת מועצת פועלי תל אביב. הוא עבד בטפסנות בניין, ונטל חלק בבניית מבנים בעיר. בעתות משבר נמנה אף הוא על מחוסרי העבודה בעיר, שהתרכזו ב"מרתף" של בית ברנר, שם ניהלו ויכוחים סוערים בנושאי עבודה. בימים אלה של מחסור ומצוקה התפתחה רגישותו לצרכיו של האדם העובד והמובטל. כתוצאה מהאבטלה בתל אביב, מצא בשנת 1940 עבודות בנייה ונמנה עם הפועלים שעסקו בהקמת המחנה הבריטי הגדול בסרפנד, צריפין של היום. לאחר מכן המשיך בעבודות בנייה בהקמת מחנות הצבא הבריטי בדרום הארץ, בכלל זה ברפיח. במסגרת זו נקלע לפעילות ציבורית, עת נבחר לוועד העובדים של פועלי הבניין במחנות הצבא הבריטי, ושימש כנציג מרכז העבודה וההסתדרות במחנות אלה.
עם סיום העבודות במחנות בשנת 1945 ועל רקע הניסיון שצבר, התמנה למזכיר אגודת פועלי המתכת. בתקופה זו כבר עמד בראש מאבקים להבטחת שכרם וזכויותיהם של עובדי תעשייה זו. בעקבות הישגי אגודה מקצועית זו, נבחר ב-1950 לכהן כמרכז המדור לפועלי התעשייה במחלקה לאיגוד מקצועי בוועד הפועל של ההסתדרות. במסגרת תפקידו חתם על הסכמי עבודה רבים שסללו את הדרך במרוצת השנים להסכמים קיבוציים בענפי התעשייה השונים. בעקבות זאת נבחר לעמוד בראש האגף לאיגוד מקצועי ולחבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות.
בנוסף למאבקיו להבטחת צורכי העובדים, גילה רגישות לנושאי הביטחון הסוציאלי, יזם את הקמת קרן הפנסיה "מבטחים" שהחלה פעילותה בחדרו והפכה לקרן הפנסיה הגדולה בישראל (עד שהולאמה עקב משבר קרנות הפנסיה הגרעוניות).
בשנים 1970–1973 שימש כיושב ראש המחלקה לאיגוד מקצועי ומ"מ מזכיר ההסתדרות ולאחר מכן מזכ"ל ההסתדרות במשך 10 שנים (1984-1974). בתפקידו כמזכ"ל ההסתדרות התמודד עם מצב כלכלי מאתגר במשק, בכלל זה אינפלציה שהגיעה לשיעור של מאות אחוזים.
במקביל כיהן כחבר כנסת מטעם סיעת המערך בכנסות התשיעית והעשירית (1977 - 1984).
בשנים 1984–1993 עמד בראש מכון לבון לחקר תנועת העבודה.
במקביל לפעילותו בהסתדרות כיהן כחבר לשכת מפלגת העבודה במשך שנים רבות וכן כסגן נשיא של ה-ICFTU - הקונפדרציה העולמית של האיגודים המקצועיים החופשיים. במסגרת זו היה מעורב בפעילות בינלאומית ובמפגשים בלתי אמצעיים עם עמיתים ונושאי משרות בכירות במדינות אחרות, גם כאלה שלישראל לא היו קשרים דיפלומטיים עמן.
TensorFlow

DistBelief

בשנת 2011 פיתח צוות Google Brain את ספריית DistBelief כתוכנה סגורה ללמידה עמוקה ורשתות עצביות. מהר מאוד הספרייה התפשטה בחברות רבות ב-Alphabet לצרכים מחקריים ופיתוח מסחרי. לאחר ההצלחות הראשונות, חברת גוגל החליטה להביא את הפרויקט לרמה חדשה, ואספה צוות מדעני מחשב, וביניהם ז'ף דין, במטרה לפשט ולשפר את הקוד למהיר ועמיד יותר. התוצאה היא TensorFlow. ב-2013 לצוות הצטרף ז'פרי הינטון, שבשנת 2009 צוות תחת ניהולו יצר קוד לפעפוע לאחור מורחב, ושיפורים נוספים שאיפשרו יצירת רשתות עצביות איכותיות יותר באופן משמעותי, לדוגמה שיפור של 25% במשימת זיהוי דיבור.

TensorFlow

ב-9 בנובמבר 2015 נפתח TensorFlow לשימוש חופשי תחת רישיון אפאצ'י 2.0. ורק ב-11 בפברואר 2017 יצאה הגרסה 1.0.0. TensorFlow המשמשת כמערכת ללמידה ממוכנת מדור שני של צוות Google Brain. בעוד שהמימוש הישן איפשר הרצה על מכשיר אחד בלבד, כיום מסוגלת TensorFlow לרוץ על מספר מעבדי CPU וגם על GPU. ספריית TensorFlow זמינה על מערכות 64-ביט של Linux, macOS, Windows, וכמו כן גם מערכות מובייל הכוללות את Android ו-IOS. 
החישובים ב-TensorFlow מיוצגים על ידי זרימת מידע דרך גרף מצבים. המידע שזורם בגרף מיוצג ביחידות של טנזורים, מערכים רב-ממדיים. מכאן גם נובע השם כהלחמה של המילה Tensor, מערך רב ממדי, והמילה Flow, זרימה. ב-2016, ז'ף דין ציין ש-1,500 רפוזיטורים ב-GitHub הסתמכו על TensorFlow, ורק חמישה מתוכם היו של גוגל.

Tensor processing unit

במאי 2016 הכריזה גוגל על שימוש לחישובי למידה עמוקה ב-TensorFlow של חומרה להאצה פרי פיתוחם - מעבד טנזורים (TPU) בתצורת ASIC. מעבד ה-TPU עוצב כדי להביא תוצאות טובות עבור חישובים בדיוק נמוך (כגון, 8-ביט), ומכוון יותר לשימוש ברשתות מאומנות מאשר אימון שלהם. דווח מגוגל ששימוש ב-TPU הביא לשיפור בסדר גודל בביצועים לוואט בלמידה ממוכנת. 
בפברואר 2018 הכריזה גוגל על פתיחת שימוש ב-TPUs על שירות הענן שהם מציעים Google Cloud Platform.
ג'וזף ברקלי פנטלנד

ביוגרפיה

פנטלנד נולד באירלנד, התחנך בעיירה ארמה ולמד באוניברסיטת פריז. בפריז הוא נפגש עם חוקר הטבע ז'ורז' קיווייה שהתרשם מהידע שהפגין פנטלנד באנטומיה השוואתית והם הפכו לידידים.
בשנים 1826–1827 נלווה פנטלנד לחוקר הטבע הבריטי (והדיפלומט לעתיד) וודבין פאריש (Woodbine Parish‏; 1882-1996) במסעו בהרי האנדים של בוליביה בחלקים שאירופאים כמעט שלא ביקרו בהם. הוא ערך תצפיות נרחבות על קו שלג העד וחישב את גובהם של ההרים, מרביתם הרי געש רדומים. הוא היה ראשון למדוד את גובהם של ההרים גולטיירי (Gualtieri), ארקיפה (Arequipa), צ'ירקויבמבה (Chirquibamba), אילימני (Illimani) וסוראטה (Sorata), אם כי חוקרים שבאו אחריו סבורים כי התוצאות שאליהן הגיע גבוהות מהמספר הנכון. כמו כן הוא קבע את הגובה הממוצע של שלג העד באנדים על 16,990 רגל (5,178 מטרים), וכי רכס הרי האנדים כה גבוה עד שהגובה הממוצע של מעברי ההרים עולה על 14,650 רגל (4,465 מטרים). במהלך מסעותיו הוא מצא מאובנים מתקופת הסילור בגובה 5,180 מטרים, ואבן גיר מתור הקרבון בגובה 4,300 מטרים מעל פני הים. בביקורו באגם טיטיקקה גילה פנטלנד כי הנהר דסאגואדרו (Desaguadero) מנקז את האגם בניגוד לציון בכל המפות של תקופתו שלפיהם הוא נשפך לאגם. את מסעותיו הוא סיכם בספר "דו"ח על בוליביה" (Report on Bolivia) שיצא לאור ב-1827.
ב-1827 התמנה פנטלנד למזכיר בקונסוליה הכללית של בריטניה בפרו, ובין השנים 1836 ל-1839 הוא שימש כקונסול הכללי של בריטניה בבוליביה. ב-1838 סייר בחלקה הדרומי של פרו, כולל הבירה העתיקה קוסקו ואת רשמיו סיכם במאמרים ובאיורים ששלח לביטאון החברה הגאוגרפית המלכותית.
מ-1845 ואילך הוא נהג להתגורר ברומא בתקופת החורף. מסיוריו בעיר הוא הפך למומחה לעיר ועתיקותיה ולכן נבחר לשמש כמדריך לנסיך מוויילס בשני ביקוריו ברומא. הוא ערך כמה ממהדורות מדריכי הטיולים של המו"ל ג'ון מורי (John Murray) בנושאי רומא, צפון איטליה ודרום איטליה. כמו כן סייע לארכיטקט ג'יימס פרגסון (James Fergusson‏; 1886-1808) בספרו "איורים של עתיקות קוסקו" (Sketches of the Antiquities of Cusco ולחוקרת הטבע מרי סמרוויל (Mary Fairfax Somerville‏; 1872-1780) בספרה "גאוגרפיה פיזית" (Physical Geography) במידע על הגאולוגיה של אמריקה הדרומית.
ג'וזף ברקלי פנטלנד מת ב-12 ביולי 1873 ונקבר בבית הקברות ברומפטון (Brompton).
Vnav

ניווט בציר ורטיקאלי (באנגלית: Vertical NAVigation) הוא מושג בתעופה - שיטת ניווט אוטומטית במטוסי נוסעים, המבצעת את הנתונים והמגבלות שהוזנו (בדרך כלל על ידי מחשבי הטיסה והנתונים שהוזנו בהם על ידי הטייס) ובאה לביטוי בגורמי הגובה והמהירות.
שיטה זו לא תעבוד טרם כיול נכון של מחשבי הטיסה (ה-FMS) וגם לא תעבוד אילו הטייס נתן פקודה שאינה ניתנת לביצוע, כגון הנמכה מגובה 10,000 רגל ל-5,000 במרחק מייל אחד.

שיטות מקבילות

השיטה המקבילה היא LNAV .
הצרפתים הדגולים ביותר

הצרפתים הדגולים ביותר (מצרפתית: Le Plus Grand Français) הייתה תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ France 2 בשנת 2005, והתבססה על התוכנית 100 הבריטים הגדולים של הBBC. התוכנית שאלה את אזרחי צרפת, מי לדעתם הוא הצרפתי או הצרפתיה הדגולים ביותר בהיסטוריה. מנחי התוכנית היו מישל דרוקר ותיירי ארדיסון. הפרק האחרון של התוכנית שודר בסנאט הצרפתי.
יום המודעות העולמי לאוטיזם

יום המודעות העולמי לאוטיזם (באנגלית: World Autism Awareness Day) הוא מועד בינלאומי שהוכר על ידי האו"ם, ונועד לקידום ההסברה והמודעות לאוטיזם, לטיפול בו ולהגברת המודעות לאנשים עם אוטיזם.
הסמל של יום המודעות לאוטיזם הוא תצרף בצורת לב צבעוני והצבע שנבחר לייחד את היום הוא כחול.

תאריך

יום המודעות לאוטיזם מצוין בכל שנה ב-2 באפריל. ההחלטה לציון יום זה התקבלה ב-1 בנובמבר 2007 על ידי האו"ם, ותאריכו נקבע ב-18 בדצמבר באותה שנה בעצרת הכללית של האומות המאוחדות.
יום המודעות לאוטיזם צוין לראשונה בשנת 2008.
The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars

היסטוריה

בתקופה בה החל בואי לעבוד על "זיגי סטארדסט" הוא עבר תהליך בו נפרד מהאופטימיות שאפיינה את שנות השישים, ולצד העיסוק באיבוד התמימות של העשור החדש, חזר לעסוק בנושא שהיווה מוטיב חוזר על עצמו מתחילת הקריירה המוזיקלית שלו: החלל החיצון. בעוד שבעבר הנושא זכה לנגיעות דרך שירים שונים כמו "Space Oddity" ו-"Life on Mars", האלבום החדש היה אפוף בו כולו, דרך הלחנים ועלילת האלבום, שהציגה את סיפורו המעורפל של זיגי סטארדסט, חוצן אדרוגני ממאדים המבקר בכדור הארץ בתקופה בה הגיעה לבני האדם הבשורה כי כוכבם יושמד כליל תוך חמש שנים. זיגי מגיע על מנת לשחרר את בני האדם מהשעמום בו הם אחוזים באמצעות מוזיקת הרוקנ'רול. זיגי הוא כוכב הרוק האולטימטיבי: הוא בעל מיניות מתירנית ומוחצנת, צורך סמים ואלכוהול דרך קבע ובעל מסר של שלום ואהבה, אך הוא הורס את עצמו בשל התמכרותו לכל אלו ונקרע ממעריציו.
עם יציאתו לחנויות הפך האלבום להצלחה אדירה, והעלה את בואי למעמד של כוכב על. גדולותו של האלבום, בעיני רבים, היא היכולת לשלב בין מצבי רוח שונים שעולים מתוכן ולחני השירים, אשר מתחלפים וחוזרים על עצמם בכל האלבום: יש בו עגמומיות, כמו בשיר הראשון "Five years" בו מסתבר כי כדור הארץ יושמד תוך חמש שנים, תחושת ריחוף בשיר "Moonage Daydream", אופטימיות בשיר "Starman", קצביות בשיר "Hang On to Yourself" ועגמומיות החוזרת על עצמה בשיר החותם את האלבום, "Rock n' Roll Suicide".
למרות שהיו לבואי מעריצים רבים גם לפני אלבום זה, המוזיקה שלו הייתה בלתי נגישה ואוונגרדית ברובה עבור הקהל הרחב. זיגי סטארדסט היה עדיין חדשני וחלוצי אך קל יותר להאזנה, עם גיטרות רועשות ופזמונים קליטים, והנגיש את בואי לקהל רחב הרבה יותר.
אם המוזיקה של האלבום לבדה הביאה להצלחה כבירה, השינוי החיצוני שעבר בואי הוסיף לכך, כאשר החל להציג את עצמו בתור זיגי סטארדסט, עם בגדים מאובזרים ותסרוקת פרועה, כאשר השיא הגיע עם צביעת שערו לאדום בוהק, גילוח גבותיו וכיסוי פניו באיפור כבד. בשילוב בין מאפיינים חזותיים בולטים עם מוזיקה קליטה ומילים רב משמעיות בשיריו, ייסד בואי את הז'אנר המוזיקלי, הגלאם רוק.
בואי עצמו סיפר מספר סיפורים סותרים אודות תולדות השם. האחד, לפי מקורו בשם חנות בגדים לונדונית העונה על השם "Ziggy's" ואחר בו סיפר כי זיגי הוא אחד השמות הנוצריים הבודדים שמצא המתחילים באות Z. סטארדסט הוא כינוי של זמר קאנטרי שהיה חבר באותה חברת תקליטים של בואי, נורמן קרל אודום, שכונה "Legendary Stardust Cowboy". דמותו של גיבור שיר הנושא באלבום מבוססת על דמותו של וינס טיילור , הזמר של להקת "הפלייבויז" האמריקנית שפעלה בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60.
האתר המופיע על עטיפת האלבום הפך למוקד עלייה לרגל למעריצים, בדומה ל-"Abbey Road" של הביטלס. רבים נוהרים לראות את הנקודה המדויקת ברחוב האדון בה צולם הצילום. תא הטלפון המופיע בצילום העטיפה האחורית הוסר בשנת 1998.
טובלרון

טובלרון (Toblerone) הוא ממתק שוקולד המיוצר על ידי חברת קראפט שווייץ (המסונפת לתאגיד קראפט העולמי). טובלרון מוכר בעיקר בגלל צורתו: גושי שוקולד דמויי משולש ומנסרה (המסמלים את הר המטרהורן שבהרי האלפים השווייצריים). כמו כן, הוא ידוע באריזתו הצהובה ובנוכחותו הבולטת בדיוטי פרי בשדות תעופה.
הטובלרון הוכן לראשונה על ידי תיאודור טובלר ואמיל באומאן בברן, שווייץ, ב-1907. השניים פיתחו שוקולד חלב בשילוב עם נוגט, שקדים ודבש בצורת משולש. שם המוצר הוא הלחם של שם משפחתו של טובלר והמילה האיטלקית "Turrón" (סוג של נוגט). על צורתו הייחודית של השוקולד נרשם פטנט.
מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 יוצרו גרסאות נוספות של הטובלרון. ביניהן טובלרון בטעם שוקולד חלב באריזה צהובה; בטעם שוקולד מריר באריזה שחורה; בטעם שוקולד לבן באריזה לבנה; בטעם אגוזים וצימוקים באריזה צהובה-סגולה; בטעם יערת דבש פריכה באריזה צהובה-לבנה. גודל החטיף נע בין כעשרה סנטימטרים עד לכמטר.
פסגה בודדת של טובלרון נקראת "אלפּ", יחיד של אלפים. בציור המטרהורן שעל האריזה חבוי איור של דוב (bear), המרמז על עיר הולדתו של טובלר, ברן.
ארכיפ קוינג'י

חייו

קוינג'י נולד במריאופול (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחת סנדלר ממוצא יווני. מועד לידתו אינו ברור, וקיימות גרסאות לפיהן הוא נולד בשנת 1841 או בשנת 1843. בידיו היו שלושה דרכונים ובהם שנת לידה שונה. הוריו נפטרו בהיותו ילד, ולכן היה צריך לעבוד בעבודות מזדמנות שונות לפרנסתו. הוא לא הלך לבית ספר, ולמד אצל מורה יווני. כבר מגיל צעיר אהב לצייר, וניצל לצורך כך כל פיסת נייר. בשנים 1860-1865 עבד קוינג'י בסטודיו לצילום בטגנרוג (עיר על שפת ים אזוב כ-70 ק"מ מרוסטוב על הדון). בשנת 1865, לפי המלצות קרובי משפחה שהכירו את איוון אייווזובסקי, הוא נסע לפאודוסיה. (עיר בחצי האי קרים), אך לא התקבל יפה אצל הצייר הידוע ולאחר מספר חודשים קוינג'י חזר לטגנרוג.
בשנת 1866 קוינג'י נסע לסנקט פטרבורג וניסה להתקבל לאקדמיה לציור, אך ללא הצלחה. הסיבה העיקרית לכך הייתה בכך שלקוינג'י לא הייתה שום השכלה פורמלית והוא לא היה יכול לעבור בחינות בנושאים כלליים. לאחר שהציג באחת התערוכות את הציור שלו, הוא התקבל לאקדמיה תוך הסכמת הנהלה לבחון אותו רק בנושאי ציור. קוינג'י סיים את לימודיו בשנת 1872. כבר בשנת 1873 הוא קיבל מדליות על ציוריו בתערוכות בלונדון ובווינה. החל משנת 1874 החל להציג את עבודותיו במסגרת תערוכות של "הנודדים", ובשנת 1877 התקבל כחבר בארגון זה. במשך מספר שנים השתתף בתערוכות ה"נודדים" באופן קבוע.
בשנת 1880 אורגנה לו תערוכת ציור אחד "ליל ירח על הדנייפר". התערוכה נחלה הצלחה בלתי רגילה. בשנת 1882 אורגנה תערוכה אחרונה של ציוריו. משנה זו קוינג'י לא היה מוכן להציג את ציוריו באף תערוכה. יחד עם זאת, הוא המשיך בציורי נוף. ציורים רבים מאותה תקופה נחשפו לאחר מותו.
בשנים 1894-1897 הוא היה מורה לציור באקדמיה לציור בה למד. הוא פוטר מהאקדמיה עקב תמיכתו בהפגנות סטודנטים נגד המשטר.
בשנת 1901, לאחר כשני עשורים, הציג קוינג'י בפני חבריו ציור נוסף שלו, "ישו בגת שמנים".
בשנת 1904 תרם קוינג'י לאקדמיה לציור 100 אלף רובל להענקת 24 מלגות כל שנה. בשנת 1909 הוא תרם את כל הונו להקמת ארגון הציירים באחוזתו בחצי האי קרים. ארגון זה פעל עד לשנת 1930.
קוינג'י מת מדלקת ריאות בשנת 1910 בסנקט פטרבורג.
רוב יצירותיו רוכזו במוזיאון הרוסי ובגלריית טרטיאקוב.
אחמד סעדאת

ביוגרפיה

נולד באל בירה למשפחת פליטים מהכפר דיר טריף. ב-1969 נעצר לראשונה בידי ישראל על רקע פעילותו בחזית העממית. ב-1981 נבחר לוועד המרכזי של החזית. בשנים 1993-1989 היה במעצר מנהלי במשך שנתיים במצטבר. ב-1994 נבחר לראש החזית בגדה המערבית. סעדאת מונה למזכ"ל החזית העממית באוקטובר 2001 לאחר שצה"ל חיסל את קודמו בתפקיד אבו עלי מוסטפא. כנקמה על חיסולו של אבו עלי מוסטפא הוא תכנן את רציחתו של רחבעם זאבי. לאחר ההתנקשות ב-17 באוקטובר אותה שנה, נמלט למתחם המוקטעה ברמאללה. יאסר ערפאת סירב להסגירו ובתגובה צרה ישראל על המתחם. לאחר שיחות שהתנהלו בין הצדדים בשיתופן של ארצות הברית ובריטניה, הושג הסדר שכונה "הסכם רמאללה" ובמסגרתו סעדאת הובא למשפט צבאי פלסטיני ולאחריו נכלא בכלא ביריחו בפיקוחם של סוהרים בריטיים ואמריקנים.
ב-2002 נהרג אחיו, מוחמד, מאש צה"ל במהלך ניסיון מעצר באזור ראמאללה.
ב-2003 הביע את התנגדותו למפת הדרכים.
לאחר ניצחונו בבחירות למועצה הפלסטינית המחוקקת בינואר 2006, הכריז חמאס על כוונתו לשחרר את רוצחי זאבי ובהם סעדאת. ב-14 במרץ 2006 בשעה 09:00 בבוקר, יצאו הסוהרים הבריטים והאמריקאים מהכלא מחשש לחייהם. בתגובה החל צה"ל במבצע הבאת ביכורים במסגרתו צר על הכלא בו הוחזק סעדאת. לאחר 10 שעות מצור, הוא נלכד והובא לכלא בישראל. בדצמבר 2008 נגזרו עליו 30 שנות מאסר בבית משפט צבאי.
ב-2011 סרבה ישראל לשחרר את סעדאת במסגרת עסקת שליט.
מוחמד אלק

ביוגרפיה

אלק התמודד במשחקים הפאראלימפיים לראשונה באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996). הוא התחרה בריצת 400 מטר, אך לא הצליח לסיים את התחרות. בריצת 100 מטר הוא זכה במדליית זהב כשקבע שיא עולם של 12.03 שניות (קטגוריה T36), לפני הגרמני פיטר האבר (12.45 שניות) והמצרי אחמד חסן מחמוד (12.65 שניות) בריצת 200 מטר קבע אלק שיא עולם במקצה המוקדם עם 24.61 שניות, אותו שיפר במקצה הגמר כשזכה במדליית זהב נוספת עם תוצאה של 24.32 שניות.
באולימפיאדת הנכים סידני (2000) הגיע אלק לשיאו. הוא זכה במדליית הזהב בריצת 100 מטר עם שיא פאראלימפי של 11.99 שניות, במדליית זהב נוספת בריצת 200 מטר עם תוצאה של 24.39 שניות, ובמדליית זהב שלישית בריצת 400 מטר עם שיא עולם של 54.66 שניות.
באולימפיאדת הנכים אתונה (2004) השתתף אלק בריצת 200 מטר בלבד, וזכה במדליית הארד עם תוצאה של 25.10 שניות, אחרי צ'ן יאנג הסיני ומאט סלייד הניו זילנדי. הוא חזר והתחרה גם באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) אך לא הצליח להעפיל לריצות הגמר ב-100 וב-200 מטר.
וינסן פוארייה

צרפת

לאחר מספר שנים בליגות חובבים ונוער צרפתיות, חתם פוארייה בשנת 2013 על חוזה בפריז לבלואה מליגת העל הצרפתית, ממנה הושאל בשנת 2014 לקבוצת הייר-טולון מליגת המשנה הצרפתית (LNB Pro B). בעונת 2015/2016 חזר לשחק עבור פריז לבלואה, ושיחק במקביל גם עבור קבוצת "סנטר פדרל דה באסקטבול" מליגת המשנה. את עונת 2016/2017 סיימה פריז במקום השלישי בליגה הצרפתית – ההישג הגדול בתולדותיה – בין היתר הודות ליכולת מצוינת של פוארייה אשר רשם ממוצעים של 10.7 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק.

סאסקי בסקוניה

ביוני 2017 חתם פוארייה על חוזה בקבוצת סאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית והיורוליג. בעונת 2017/2018 סייע לבסקוניה להעפיל לגמר הליגה הספרדית לראשונה מזה 8 עונות, אך בסדרת הגמר הפסידה הקבוצה מול ריאל מדריד בתוצאה 1–3. בעונת 2018/2019 הוביל פוארייה את שחקני קבוצתו ביורוליג עם 11.9 נקודות בממוצע למשחק, והיה "מלך הריבאונדים" של היורוליג עם ממוצע של 8.3 ריבאונדים למשחק. בסיום אותה עונה, בה הודחה בסקוניה בשלב רבע הגמר, נבחר פוארייה לחמישייה השנייה של העונה ביורוליג.

בוסטון סלטיקס

לקראת עונת 2019/2020 חתם פוארייה על חוזה בבוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA.

נבחרת צרפת

בטורניר גביע העולם בכדורסל 2019 זכה פוארייה במדליית הארד כחבר נבחרת צרפת. לאורך הטורניר קלע 5.4 נקודות בממוצע למשחק.
סוללה (הנדסה אזרחית)

סוללה היא ערימה מלאכותית של עפר, אדמה או מצע היכולה לשמש כביסוס לדרך, כאמצעי להסדרת ניקוז, לבידוד אקוסטי מפני רעש, כאלמנט לפיתוח נופי ולשימושים רבים נוספים.
בדרך כלל אורכה של הסוללה גדול משמעותית מגובהה ורוחבה ואילו החתך של הסוללה טרפזי. 
בהנדסה הצבאית יש שימוש רב לסוללות כאמצעי מיגון (מגנן או חומת מפגע) או כמחסום נגד רכב קרבי משוריין. 
הגורם המרכזי בתכנון ובביצוע הסוללה הוא זווית החיכוך הפנימית של החומר ממנו בנויה הסוללה, זו הזווית שקובעת את השיפוע הנדרש כדי שהסוללה תישאר יציבה ולא תתמוטט. לכל סוג קרקע או מצע זווית חיכוך פנימית האופיינית לו.
בישראל נעשה שימוש בעבר בסוללות עפר כתחליף לגשרי כביש בנקודות חצייה של נחלים עמוקים, כדוגמת כביש 85 (מעבר נחל עמוד ונחל עכברה, הסוללות הוסרו במסגרת עבודות שדרוג הכביש ב־2013), ודרך פרויד בחיפה (מעבר נחל אחוזה). מילוי נחל בסוללת עפר מאפשר את חצייתו ללא צורך בגשר בעל ניצבים גבוהים שלבנייתו נדרשים מאמצים הנדסיים גדולים, אך פוגע בנחל עקב חסימתו למעבר בעלי חיים ומטיילים.
אלנה אקסלרוד

קורות חיים

אקסלרוד, ילידת מינסק, היא בתם של הצייר מאיר אקסלרוד ושל הסופרת רבקה רובין. היא אחייניתו של המשורר היהודי שכתב ביידיש, זליג אקסלרוד.
היא סיימה את לימודיה בפקולטה לספרות של "מגפי" (МГПИ) בשנת 1954. בשנת 1955 החלה את עבודתה כמתרגמת וב-1961 החלה לכתוב ספרי ילדים. היא הוציאה 8 ספרי שירה, ספרי ילדים, ספרי אלבומים על אביה וספרי זיכרונות (כמו "Двор на Баррикадной"). היא גם תרגמה שירה ופרוזה מיידיש, עברית, גרמנית, אנגלית, נורווגית, דנית, רומנית ושפות נוספות. בברית המועצות, אסקסלוד התפרסמה בעיקר כמשוררת ילדים ומתרגמת, אך מדי פעם בפעם התקבלו גם בקשות לתרגומים של משוררים "למבוגרים".
החל מ-1991, היא מתגוררת במעלה אדומים שבישראל. היא מפרסמת רבות גם בארצות הברית וברוסיה. היא הייתה מועמדת לפרס של איגוד הסופרים דוברי הרוסית הישראלים בקטגוריית הספר הפואטי הטוב ביותר של שנת 1995 בשפה הרוסית. כמו כן, היא גם הייתה חברה בארגון הסופרים הבינלאומי.
בשנת 2008, היא הוציאה במוסקבה ספר המכיל זיכרונות ומכתבים.
בנה של אלנה הוא הצייר מיכאיל יאכילביץ'(Яхилевич, Михаил Фритиофович).
Diamond Cut

רקע

תחילה טיילר הודיעה שאלבומה ה-3 עתיד לצאת ב-1979, וכך היה. לאחר מכן הוציאה טיילר את הסינגל הראשון והפותח מן האלבום הנקרא "My Guns Are Loaded", והוא זכה להצלחה נאה ברחבי העולם כאשר מכר כמויות עותקים נאות והצליח להיכנס למצעדים.  
לאחר מכן, יצאו שלושה סינגלים נוספים אשר לא זכו להצלחה רבה, ולאחר מכן יצא הסינגל החמישי והאחרון מן האלבום אשר נקרא "Too Good to Last", וגם הוא הצליח להיכנס למצעדים רבים ולמכור כמויות עותקים נאות.
ארצות השפלה

ארצות השפלה הן ארצות אירופה הנמצאות במישור הנמוך של הדלתה של הנהרות ריין, סכלדה ומז. המדינות הנכללות בימינו בכינוי זה הן הולנד ובלגיה, אם כי יש הכוללים בכינוי גם את לוקסמבורג. הולנד, בלגיה ולוקסמבורג ידועות גם בשם בנלוקס.

היסטוריה


במאה ה-12 נוסדו בארצות השפלה ערים סביב הייצור והמסחר של בגדי צמר, התעשייה הראשונה באירופה. בערים אלה נכללות לייז', אנטוורפן, בריסל, גנט ואוטרכט.
ארצות השפלה התרכזו במאות ה-13 וה-14 תחת שלטונם של דוכסי בורגונדיה ובעקבות נישואי מארי מבורגונדי למקסימיליאן האוסטרי, עברו לשליטתם של בית האבסבורג תחילה לבנם פיליפ הראשון מלך קסטיליה (עקב נישואיו לחואנה המשוגעת - בתם של פרדינאנד ואיזבל המלכים הקתולים), ואחר מכן לבנם קרלוס הוא הקיסר קרל החמישי.

אטימולוגיה

קל להתבלבל בשמות השונים של המדינות המודרניות וההיסטוריות באזור. דוברי הולנדית מתייחסים לישויות הפוליטיות ההיסטוריות ולפדרציה של הולנד, האנטילים ההולנדים וארובה בלשון רבים (Nederlanden), ולארצם כיום בלשון יחיד (Nederland). באנגלית נקראות גם הולנד של ימינו וגם הישויות ההיסטוריות בשם Netherlands, בלשון ריבוי; האזור שבו כלולות הולנד ובלגיה כיום נקרא לעיתים The Low Countries, אך בשם זה נעשה שימוש בעיקר בהקשרים היסטוריים (בהולנדית קיים הביטוי המקביל, De lage landen, המתייחס לבלגיה והולנד המודרניות). גם בשפות אירופיות אחרות פירוש שמה של הולנד המודרנית הוא "ארץ נמוכה" או "ארצות נמוכות", מה שמגדיל את הבלבול בין המדינה המודרנית לבין המדינות ההיסטוריות.
השפה העברית אינה מאפשרת יצירת שם-תואר מהצירוף "ארצות השפלה", אם כי בשיח האקדמי מקובל שם-התואר "נדרלנדי".
יוסף פנחסי

ביוגרפיה

מגיל צעיר מאוד אהב לעסוק במדע החשמל והאלקטרוניקה, ובנערותו השתתף בקורסים לנוער שוחר מדע בפיזיקה, במתמטיקה ובאלקטרוניקה. 
למד הנדסת החשמל ואלקטרוניקה במסגרת העתודה האקדמית של צה"ל, באוניברסיטת תל אביב. 
בשרותו הצבאי כקצין, עסק במחקר ובפיתוח בתחום התקשורת. 
במהלך שרותו, סיים תואר שני והשלישי בהנדסת חשמל ואלקטרוניקה באוניברסיטת תל אביב. 
עבודת הדוקטורט עוסקת בתחום של מקורות קרינה אלקטרומגנטית רבי עוצמה. 
בסוף שנת 1995 הצטרף למחלקה להנדסת חשמל ואלקטרוניקה במכללה האקדמית יהודה ושומרון, 
ועמד בראשה בשנים 2004 ועד 2007. 
בפברואר 2010 מונה לדיקן הפקולטה להנדסה
.
משמש בנוסף כראש המרכז למחקר וטכנולוגיה ביטחוניים (Homeland security), עומד בראש החוג לתקשורת וטכנולוגית מידע של התאגדות מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה  והוא מזכיר האגודה הישראלית למדעי הפלסמה.
פרופ' פנחסי הוא מהמובילים את המחקר והפתוח לייזר אלקטרונים חופשיים בישראל במתקן מאיץ ייחודי המצוי באריאל. 
הוא מהפועלים להכרה בביתו האקדמי כאוניברסיטה השמינית במדינת ישראל 
.
פרופ' פנחסי הוא חובב רדיו פעיל בעל אות קריאה 4Z1VC. 
בתחנת הרדיו שלו הוא עושה שימוש במכשירי קשר אותם בנה בילדותו.
כמו כן, מנגן בפסנתר ובקלידים.
פרופסור פנחסי נשוי לשלומית ואבא לשנים. אחותו ד"ר יוכבד פנחסי-אדיב היא מנהלת המכללה הטכנולוגית הנדסאים באריאל ואחיו וד"ר גדי פנחסי הוא מרצה להנדסה באוניברסיטת אריאל.

פעילותו המדעית

תחום התמחותו של פרופ' יוסף פנחסי הוא בנושאים של עירור קרינה אלקטרומגנטית ושימושיה לתקשורת אלחוטית, חישה מרחוק והדמיה. 
מחקריו עוסקים בפיתוח תאוריות במרחב התדר לניתוח אינטראקציות רחבות סרט ומפולגות בין שדה אלקטרומגנטי ותווך, כפי שהן מתבטאות במקורות קרינה רבי עוצמה, לייזרים ומייזרים ובהתפשטות קרינה בחומרים דיאלקטריים, במוליכי גלים, בקווי תמסורת ובאטמוספירה. 
במסגרת זו, הוא בוחן את השפעות התווך על הביצועים של מערכות תקשורת ומכ"ם אלחוטיות הפועלות בתחום תדרים רחב, כולל גלים מילימטרים ותת-מילימטרים (Tera-Hertz) ופיתח טכניקות פאסיביות ואקטיביות לגילוי מרחוק של עצמים מוסתרים 
.
הוא כתב שלושה ספרים בהם מוצגים היסודות התאורטיים וההיבטים הפיזיקליים הקשורים בעיבוד והעברה של אותות במערכות תקשורת.
משה ניסני

משה ניסני (28 במרץ 1908 - 10 ביולי 1989) היה איש חינוך ותרבות ישראלי, מקים ומנהל בית ספר בנתניה.

ביוגרפיה

משה ניסני נולד בעיר שיראז שבממלכת פרס בשנת 1908, למלכה ומרדכי ניסני, משפחת סוחרים בת שלושה ילדים. בשנת 1911, בהיותו כבן 3, עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בירושלים. בעיר זו עברו עליו ימי ילדותו ונעוריו שם גם הכיר את מי שהייתה לימים אשתו, מרים קרקובסקי. משה ומרים התחתנו בשנת 1932 והתיישבו בירושלים. 
ניסני למד בסמינר למורים "בית הכרם" וסיים בשנת 1930. תוך כדי לימודיו היה פעיל בארגון הנוער הפרסי בירושלים, היה בין מייסדי תנועת הנוער "הנוער העובד" וכן פעל בשירות ה"ההגנה". ניסני גם היה פעיל של מפא"י בקרב עדת הפרסים ובקרב המורים. 
את ראשית דרכו בחינוך עשה משה ניסני כמורה בהר-טוב וכן בעיר שכם כמורה קהילת השומרונים.
בהיותו בקיא בשפה הערבית נשלח למספר חודשים לדמשק כדי לאסוף מידע ולעקוב אחר הלך הרוחות בעולם הערבי. הדיווחים שלו סייעו להצגת הטיעון היהודי בפני ועדת פיל.
המשך דרכו של משה ניסני כמחנך הייתה ניהול בית הספר היסודי בכפר יהושע בשנת 1941. בשנת 1942 עברה משפחת ניסני למושב אביחיל שם לימדו וחינכו משה ומרים את ילדי הכפר. משה ניסני היה מבין הוגי ומייסדי זרם העובדים בחינוך בירושלים ובתל אביב-יפו. בשנת 1940 הוא ייסד בנתניה בית ספר ברוח תנועה זו, את בית הספר "בארי" על שמו של ברל כצנלסון. את בית הספר הזה ניהל במשך 35 שנים עד יציאתו לגמלאות. 
בד בבד עם פעילותו כמנהל בית הספר "בארי" היה משה ניסני פעיל בתנועת העבודה ובמרכז הסתדרות המורים כיו"ר ארגון מנהלי בתי הספר היסודיים בישראל. במסגרת זאת תמך בדרישה להצמדת משכורות מורי בתי הספר היסודיים לזאת של התיכוניים. ניסני כתב עשרות מאמרים בענייני חינוך בבטאונים המקצועיים השונים והיה חבר בוועדות רבות בנושאי חינוך.
בשנת 1981 קיבל את אות יקיר העיר נתניה. 
גם לאחר צאתו לגמלאות המשיך משה ניסני בפעילות ציבורית, והוא ניהל את מועדון הגמלאים של הסתדרות המורים עד לפטירתו בישראל בשנת 1989.
אחריו השאיר משפחה ענפה המונה מעל ל-30 נפשות והוא נקבר בבית העלמין במושב אביחיל.