חסידות בויאן

חסידות בויאן (בכתיב מסורתי: באיאן) היא חצר חסידית מהעיירה בויאן בבוקובינה (כיום באוקראינה) שנוסדה על ידי רבי יצחק פרידמן מבויאן, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין. חסידות בויאן מנתה ב-2016 כ-2,000 בתי-אב והיא כיום הגדולה ביותר מבין חצרות בית רוז'ין.

הדור הראשון

מייסד חסידות בויאן היה רבי יצחק פרידמן, ה"הפחד יצחק", בנו הגדול של רבי אברהם יעקב מסדיגורה (הראשון). רבי יצחק כיהן באדמו"רות מתרמ"ג (1882) עד פטירתו, בי"ז באדר תרע"ז (1917). לאחר שלוש שנים בהן הנהיג את החצר יחד עם אחיו הצעיר רבי ישראל מסדיגורה, החליטו שני האחים להיפרד ולחלק את הירושה. רבי ישראל קיבל את הנכסים בסדיגורה, כולל ביתו המפואר של סבם רבי ישראל מרוז'ין וכן את חלקת הקבר בה נקברו אבותיהם, ואילו רבי יצחק קיבל את נשיאות כולל ווהלין ואת בית הכנסת 'תפארת ישראל' בעיר העתיקה ואת זכות הדלקת מדורת ל"ג בעומר בקבר רבי שמעון בר יוחאי. בי"ח בחשוון תרמ"ז (1886) רבי יצחק העתיק את משכנו לעיירה בויאן הסמוכה, בה הקימו עבורו חסידיו בית מדרש ובית מגורים ובהם ניהל את עדתו.
רבי יצחק היה חתנו של רבי יוחנן מרחמסטריווקא. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר לווינה, כמו שאר אדמו"רי בית רוז'ין, כיוון שפחדו מהשלטון הרוסי, שעדיין שמר טינה למייסד השושלת, רבי ישראל מרוז'ין. הרוסים החריבו את ביתו ובית מדרשו בבויאן. בווינה המשיך האדמו"ר לנהל את חצרו. לאחר פטירתו נתמנו ארבעת בניו לאדמו"רים, תחילה בווינה ואחר כך התפזרו.

החסידות בארץ ישראל

אבי השושלת, רבי יצחק פרידמן, ויתר על החצר בסדיגורה לאחיו הצעיר רבי ישראל, בתמורה לקבלת נשיאות כולל ווהלין וזכות הדלקת המדורה בל"ג בעומר במירון. חסידי רוז'ין בארץ ישראל, בהם העסקן ניסן ב"ק, השתייכו לחסידות בויאן. גם רובם של מתפללי בית הכנסת תפארת ישראל בעיר העתיקה היו חסידי בויאן וזאת בין היתר בשל העובדה שאת כספי החלוקה של כולל ווהלין קיבלו החסידים בארץ דרך חצר הקודש בבאיאן. כמו כן לחסידות היו בתי כנסת בצפת ובטבריה. בשל מרכזיותה של החסידות ביישוב הישן, הצטרפו לחסידות חסידים רבים, כמו משפחת רבינוביץ (צאצאי אדמו"רי פוריסוב) ומשפחת ברים (במקור חסידי צאנז שהתנגדה בהתחלה לחסידות רוז'ין), שהיוו את אבן היסוד לתקומת החסידות לאחר שנכחדה באירופה בשואה. ארבעת בניו של רבי יצחק ביקרו בארץ ישראל, ואחד מהם, רבי ישראל, אף התגורר בה בסוף ימיו.
בשנת תרס"ח נבנתה שכונת בתי אורנשטיין לטובת כולל וואהלין. הנדיב היה חסיד בויאן, ומשכך חסידי בויאן קיבלו חלק גדול מבתי השכונה, וכן בית המדרש ('קלויז') השכונתי היה שייך להם. קלויז זה היווה את מרכז החסידות לאחר חורבן בית הכנסת תפארת ישראל בשנת תש"ח בנוסף לבית מדרש שהתקיים בבתי התימנים ולאחר מכן בישיבת חיי עולם, ובו גם התיסדה ישיבת תפארת ישראל (שנוסדה בשנת תשי"ג), ובהמשך הועברה לבית המדרש בשכונת בתי אורנשטיין בו שכנה עד לבניית המרכז הגדול והמפואר ברחוב מלכי ישראל בשכונת גאולה (נחנך בט"ו באב תשכ"ז), בו כיום מרכז החסידות.
בחודש ניסן בשנת תשע"ח (2018) עברה הישיבה הגדולה של החסידות למעונה החדש והמרווח בפאתי העיר מודיעין עילית. שם נבנו לצד היכל גדול עם 300 מקומות, מבנים נוספים לחדרי השיעורים, אגפי חדרי הפנימיה, חדרי אוכל ועוד.
מחוסר מקום בישיבה במודיעין נפתחה בחודש אלול תשע"ט ישיבה גדולה נוספת בעיר אלעד.
בה בעת החלו עבודות השיפוץ וההרחבה של בנין הקלויז הוותיק אשר ברחוב מלכי ישראל בירושלים, אשר אמור להכיל בסופו של התהליך, קרוב לארבעת אלפים מקומות ישיבה מרווחים, ויהפוך בכך לבית הכנסת השלישי בגדלו בעיר ירושלים.
בסמוך לקלויז בבתי אורנשטיין נמצאת הישיבה הקטנה של החסידות. פליטי העיר העתיקה, יוצאי בתי הכנסת "ווארשעווער שול", הקימו בית כנסת בשם "תפארת ישראל" בקטמון. בית כנסת זה נסגר לאחר התמעטות החסידים בשכונה.
בחסידות ישנו דגש על אחווה בין החסידים, ובעקבות זאת נהוג בחסידות לפתוח בתי כנסת רבים ("קלויז'ן"), כך שבתי הכנסת לא יהפכו להמוניים. בירושלים נסגרו חלק מבתי הכנסת הקטנים עקב מגוריו של האדמו"ר הנוכחי בירושלים, אך חלקם עדיין פעילים בתפילות ואירועים אליהם האדמו"ר לא יוצא לבית הכנסת המרכזי. לאדמו"ר עצמו ישנו בית כנסת ליד ביתו בו הוא מתפלל בימות החול.
תלמוד התורה של החסידות (נפתח בשנת תשל"ג) נמצא כעת במבנה ברחוב אביגדורי שליד שכונת זיכרון משה. בסוף שנות ה-80 נפתח תיכון לבנות החסידות בשם "בית חוה" (על שם אשתו של האדמו"ר רבי מרדכי שלמה). תיכון זה אף שמקבל תקציבים ממשלתיים, דומה במתכונת הלימודים ובאופיו לסמינרים של העדה החרדית ואין בו לימודי מסלול (שנים ה' ו').
החסידות מונה כיום אלפי בתי אב בארץ ובעולם, כשרובם הגדול מתגוררים בישראל. מרכז החסידות הוא בירושלים אך הקהילה הגדולה של החסידות היא בביתר עילית, אליה פנו האברכים הצעירים מיום היווסדה, והיא מונה כ-600 משפחות. בביתר קיימת רשת של כוללים המאוגדים תחת ארגון "תלפיות" ומוסדות חינוך נוספים כתלמוד תורה וישיבה קטנה. קהילות נוספות קיימות בבני ברק, מודיעין עילית, בית שמש, קריית גת ואלעד, בארצות הברית בבורו פארק, ויליאמסבורג ובמונסי באירופה בלונדון, מנצ'סטר, אנטווערפן ובמקומות נוספים. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 הוקם גוף בשם 'מרכז מוסדות רוז'ין - באיאן', שהוא ארגון על המאגד בתוכו את כל המוסדות הקהילתיים של החסידות.
כאמור, החסידות התבססה לאחר השואה על ידי החסידים מהיישוב הישן. מרבית החסידים בארץ ישראל מוצאם מבני היישוב הישן, וחלק גדול שימר את הלבוש השבתי הירושלמי. הלבוש הירושלמי לימות החול, נמצא במגמת ירידה, ומרבית החסידים לובשים את הלבוש החסידי הרגיל.
לחסידות מכון הוצאה לאור "משכנות הרועים", בראשות הרב דב בער רבינוביץ', גבאי האדמו"ר והיסטוריון החצר, המוציא ספרים ועלונים על תולדות האדמו"רים והחסידים. בין הספרים שהוציא המכון, אגרות הרה"ק מרוז'ין שלושה כרכים, משכנות הרועים על חצר בויאן באירופה, בקודש חזיתיך אודות ביקורי האדמו"ר מבויאן נ.י. בארץ ישראל.
בז' ניסן שנת תשע"ח הו"ל המכון 4 כרכים של אמרי קודש מהרבי ה"פחד יצחק" - האדמו"ר הראשון לבית בויאן, אשר הועתקו ופוענחו לראשונה מכת"י של הגבאי רבי יוסף בילליג. כת"י אלו נקנו בהון רב על ידי הנגיד רבי שלמה אהרן ברכפלד, והוגשו כתשורה לרבי כמתנה ליום הולדתו. כשלאחר מכן עובדו והוקלדו, ונאספו ל4 ספרים, 2 על התורה, ו2 על המועדים.

השתייכות פוליטית

מבחינה פוליטית זוהתה חסידות בויאן בעבר עם סיעת שלומי אמונים שבתוך מפלגת אגודת ישראל, וחבר הכנסת מטעם סיעה זו מאיר פרוש היה נמנה עם חסידי בויאן עד לפרשת הבחירות בעיר החרדית ביתר עילית, שאז פרץ ויכוח ביניהם. פרוש בחר לתמוך במועמדותו של הרב מאיר רובינשטיין שהתמודד נגד הרב יצחק פינדרוס נציג דגל התורה שזכה לתמיכת האדמו"ר מבויאן, ובחסידות בויאן ראו בכך פגיעה באדמו"ר. השקפת האדמו"ר והחסידים היא שמרנית מאוד והיא מצטרפת כמעט באופן גורף לעמדותיה של חסידות גור שהיא הגדולה ביותר והמובילה את הקו השמרני והמחמיר בציבור החרדי. כמו כן, חסידות בויאן זוכה לסיקור אוהד ומחמיא בעתון "המודיע".
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הוצב נציג החסידות הרב בנימין הרשלר במקום ה-6 בתוך אגודת ישראל, לאחר חסידות גור (2 נציגים) שלומי אמונים ויזניץ ובעלזא ובכך הצהירה על חזרתה המלאה לחיק שלומי אמונים.