גטבורג

היסטוריה

לאורך תקופת האבן כבר ישבו אנשים באזור שפך הנהר יֶטָה ('נהר הגותים').
במאה ה-13 היה אזור זה שוודי, כאשר אזור החוף שמצפון לו (חבל בוהוסלן) היה בשליטת נורווגיה, ואילו החוף מדרום (חבל הלנד) בשליטת דנמרק. מציאות זו הקנתה לשוודיה מסדרון יחיד ויקר-ערך, באורך של 15 ק"מ, אל הים שממערב לה והאזור פוּתח כמוקד תחבורת-נהרות. במאה ה-14 נבנתה במים בסמוך לחוף מצודת אֵלבְסבּוֹרג, כדי להגן על ריבונותה של הממלכה. המאות ה-15 וה-16 אופיינו בניסיונות מצד המדינה להקים עיר שתשב בשפך הנהר; אלה בדרך כלל כשלו בשל אי-התאמת האתר הנבחר - ראשית לֶדֶסֵה (Lödöse), אחר כך לדסה-החדשה, ולאחריה ההתיישבות באֵלבסבורג.
המקום בו לבסוף נמצאת גטבורג כיום, סומן למעשה כבר ב-1253, אז עבר בו צבאו של בירגר יארל בדרכו אל מלך נורווגיה (בין היתר במטרה לעשות עמו יד אחת במלחמה מול דנמרק) - מקום זה שימש יעד מועדף להתיישבות קבע לראשונה באמצע המאה ה-16.
ב-1572 ציווה המלך יוהאן השלישי על הבנאי שלו להכין סקיצה עבור תוכנית לבנייתה של עיר מבוצרת, שתהיה בתבנית מרובעת, וגדולה בערך כמו העיר קאלמאר. התוכנית הוכנה, אולם בוששה לצאת אל הפועל. בין יתר הגורמים לכך נמנית העובדה שהצו הורה להשתמש לבנייה אך ורק בלבנים - ופשוט לא היו שוודים רבים שידעו לבנות בלבנים.
העיר הראשונה שקיבלה את השם "גטבורג" בשפך היטה הוקמה על ידי המלך קרל התשיעי ב-1603, על האי היסיניין (Hisingen), כשהיא פונה אל המצודה העתיקה. העיר, "מצודת יטה" - יטה-בורג, קיבלה במהלך העשור הראשון של המאה ה-17 מעמד הדרגתי וזכויות. בשנת 1611 היא נשרפה כה ביסודיות בידי הדנים, עד כי שרידי מבנים מתוכה נמצאו רק במהלך המאה ה-20. העיר של ימינו, שמרכזה על הגדה הדרומית (היבשתית) של הנהר, נחשבת כהמשכה ההיסטורי של העיר מהיסיניין. היא התפתחה תוך שהעניין השוודי הלאומי משחק תפקיד חשוב להקמתה כעיר מבוצרת, עד שב-1621 גטבורג, למודת תלאות, הייתה סופית לעיר. הצו שניתן מאת המלך גוסטב אדולף השני פתח למעשה פרק בהיסטוריה השוודית, וגטבורג של ימינו, של התעלות, הספינות, השערים האלגנטיים והתותחים, היא במידה רבה 'עיר גוסטב אדולף'. החג הפופולרי של העיר, "יום גוסטב אדולף", מצוין בכל 6 בנובמבר מאז ראשית המאה ה-19.
מצודת אלבסבורג נהרסה באמצע המאה ה-17. תחתיה נבנתה "אֵלפסבורג החדשה" - המצודה שבפתחו של הנמל של העיר. בשל סגנון תכנונה של העיר, במשך זמן רב קראו לה ההולנדים "אמסטרדם החדשה". האחרונים גם הביאו לגטבורג את הידע וטכניקת הבנייה, שהיו חסרים לה, בעיקר בבנייה בשטח רווי-מים. המסחר בשוודיה כולה קיבל תנופה. קארולוס ליניאוס, שביקר בעיר הצעירה במסגרת מסעו בחוף המערבי ב-1746, תיאר אותה ברישומיו כיָפה מכל ערי שוודיה. גטבורג פרחה וגדלה לאורך המאה ה-18, וצביונה כעיר תעשייה וסחר הוסיף להתחזק במאה ה-19, כאשר במאה ה-20 היא הייתה לעיר מספנות גדולה.

גאוגרפיה

גטבורג שוכנת במערב שוודיה, לאורך שתי גדותיו של הנהר יטה בסמוך לשפכו אל מצרי הים הצפוני. אורכה המרבי של העיר הוא 47 ק"מ, והיא תופסת חלקים משני חבלי ארץ שונים. החלק הבנוי שמצפון לנהר נמצא על היסיניין, האי הרביעי בשטחו במדינה. ממערב לשפך היטה אל הים הפתוח, משתרע ארכיפלג ובו איים קטנים רבים.
אקלימה של העיר, כנגזר ממיקומה, הוא אקלים ימי מתון, עם ימי קיץ ארוכים שנעים בין 18 ל-25 מעלות צלזיוס וחורף שבו הטמפרטורה לרוב נשארת סביב 0 מעלות. הקיץ בגטבורג הוא הארוך ביותר בשוודיה: 144 ימים בשנה.
מרכזה העתיק של העיר - הרובע ששמו Inom Vallgraven ("בין החפירים") - הוא שטח מוקף בסוללת-תעלות שנבנו במתכונת הולנדית במאה ה-17 ובו חיים נכון ל-2004 כ-3,700 תושבים והוא מספק מעל ל-26,500 מקומות תעסוקה.

אוכלוסייה

העיר גטבורג גדלה והתרחבה החל מהמאה ה-17, והתחברו אליה יישובים סמוכים לכדי רצף עירוני שבו נכללות המועצות (Kommuner) הבאות: גטבורג, מלנדל (Mölndal), פרטילה (Partille) והרידה (Härryda), שבכל אחת מהן מספר יישובים ועיר מרכזית אחת. בקומין גטבורג לבדה ישבו בראשית 2009 מעט יותר מחצי מיליון נפש.
בתחילת 2007 הייתה גטבורג ביתם של כ-133,900 תושבים ממוצא לא-שוודי.
בגטבורג קהילה יהודית ובה כאלף חברים.

דיאלקט גטבורג

תושבי העיר גאים בדיאלקט שלהם, "יטבורסקה", שכולל מבטא, ניבים והטעמה מוזיקלית המייחדת את "החוף המערבי" (Västkusten).

כלכלה

גטבורג היא משכנו של הנמל הגדול ביותר בסקנדינביה, מה שמעניק לעיר אופי מובהק של עיר נמל.
זוהי עיר תעשייה שוודית מובהקת. מרבית השטח התעשייתי נמצא על הגדה הצפונית, ואחד המוצרים המזוהים ביותר מגיע מכאן - וולוו, שהיא גם אחת מהמעסיקות הגדולות במשק המקומי. חברות שוודיות ידועות אחרות שבסיסן או ראשיתן בעיר, מונות את קונצרן התעשייה אס-קו-אף (SKF), יצרנית המצלמות האסלבלד א-בה (Hasselblad AB) וחברת המתכת אסאב (ESAB).
בנוסף על אלה, העירייה מפעילה 35 תאגידים שבבעלותה - ושותפה בשני קונצרנים הכוללים מספר חברות בתחומי האנרגיה והתשתיות לצד מיזמי תיירות ותרבות. "ביזנס ריג'ן יטבורי" (BRG) היא עמותה המקדמת את צמיחתן הכלכלית של חברות במטרופולין גטבורג ואת התעסוקה באזור.
חברות אופנה רבות קבעו את משרדיהן הראשיים בגטבורג. כמו כן, לאחר שמשקלה של התעשייה הכבדה פחת, רשתות בינלאומיות ביססו פעילותן בעיר הודות ליתרונות של המקום, ולכך שהעלויות בגטבורג זולות משמעותית מאשר בחוף המזרחי.
"נורדסטאן" הוא הקניון הגדול בסקנדינביה, וממוקם במרכז העיר.

מוזיקה

גטבורג התפרסמה בקרב חובבי הדת' מטאל המלודי כמקום לידתו של הז'אנר, שראשיתו בתחילת שנות ה-90 בגטבורג ובסטוקהולם. רבות מהלהקות שיצאו מהאזור, כמו At the Gates,‏ Dark Tranquillity ו-In Flames, מפורסמות כיום בעולם כולו. הרכב אחר שמוצאו בעיר הוא הצמד האלקטרוני החשוב The Knife, של האחים אולוף וקארין דרייר. קארין ידועה אף בשל קריירת הסולו שלה, תחת שם הבמה "Fever Ray"
להקה חשובה נוספת מהעיר גטבורג, היא להקת הפופ אייס אוף בייס (Ace of Base) שהתפרסמה בשנות ה-90 בזכות להיטים כמו All That She Wants ו- The Sign.
התזמורת הסימפונית של גטבורג קיבלה ב-1997 את התואר "התזמורת הלאומית של שוודיה".

תיאטרון

"התיאטרון העירוני של גטבורג" (Göteborgs Stadsteater), שנוסד ב-1934, הוא התיאטרון העירוני הוותיק בשוודיה.

ספורט

קבוצת הכדורגל אי-אף-קו גטבורג היא מהקבוצות הבכירות בשוודיה, עם 18 זכיות באליפות ליגת העל השוודית וחמש זכיות בגביע השוודי. מגרשה הוא האצטדיון נִיה אוּלֶווִי שבצפון מרכז העיר, שהוא האצטדיון הגדול בסקנדינביה.
גטבורג אירחה את אליפות העולם באתלטיקה ב-1995.