google/wiki40b huggingface dataset:
הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית

הכוחות בשטח ותוכניות הפלישה

הארמייה שהוצבה בשטחי פרוסיה המזרחית הייתה הארמייה הגרמנית השמינית, עליה פיקד מקסימיליאן פון פריטוויץ. הפקודות שקיבלה הארמייה הייתה שעליה להגן על שטחי פרוסיה המזרחית ולא לסגת אלא אם כן קיימת סכנה ממשית שהארמייה תושמד לחלוטין ואז יש לסגת אל עבר קווי נהר הוויסלה ובכך לנטוש את פרוסיה המזרחית לידי האימפריה הרוסית. מלחמת העולם הראשונה נפתחה ב-4 באוגוסט עם תחילת קרב לייז'. על מנת להקל את הלחץ בחזית המערבית, הפצירו הצרפתים ברוסים לפלוש לשטחי גרמניה אף על פי שצבאם עדיין לא מאורגן בשיא כוחו לצאת למלחמה מול גרמניה ואוסטרו-הונגריה. לבסוף הרוסים החליטו להשמע לצרפתים ולצאת להתקפה על גרמניה ואוסטרו-הונגריה.
הכוח הרוסי שפלש לשטחי פרוסיה המזרחית הורכב משתי ארמיות - הארמייה הרוסית הראשונה בפיקודו של פאול פון רננקמפף והארמייה הרוסית השנייה עליה פיקד אלכסנדר סמסונוב. לפי תוכנית הפלישה הצבאית, הארמייה הראשונה תפלוש מכיוון צפון-מערב והארמייה השנייה תפלוש מכיוון דרום. הרוסים, כמו הגרמנים, ידעו שארמייה רוסית אחת לא תוכל להביס לבדה את הארמייה הגרמנית שכן לגרמנים היה ציוד חדיש יותר ושרשרת פיקוד מנוסה ויעילה יותר. לעומת זאת, אם תכנס הארמייה הגרמנית לקרב מול של שתי הארמיות הרוסיות לא יישאר לה כל סיכוי והיא תובס בקרב. המטרה הרוסית הייתה ששתי הארמיות (שמגיעות מכיוונים שונים) יאגפו את הארמייה הגרמנית השמינית ובתנועת מלקחיים יתקפו אותה, ללא כל אפשרות לברוח. חולשה אחת הייתה ידועה לשני הצדדים - בין המפקדים של הארמיות (רננקמפף וסמסונוב) היו קיימים יחסי איבה עקב סכסוך שנוצר ביניהם במהלך קרב מוקדן במלחמת רוסיה-יפן תשע שנים קודם לכן. חוסר האמון שבין המפקדים פגע בשיתוף הפעולה שלהם, דבר שהיה לטובת הגרמנים כיוון שתוכנית המתקפה הרוסית התבססה על שיתוף פעולה בין הארמיות.

המערכה על פרוסיה המזרחית

הארמיות הרוסיות נכנסו לשטחי פרוסיה המזרחית בלילה שבין 12 באוגוסט ל-13 באוגוסט. כאמור קודם לכן הארמייה הגרמנית השמינית קיבלה הוראה שלא ליזום התקפה כנגד האויב הרוסי וכתוצאה מכך העדיפה להחזיק בעמדות מוגנות ולא להלחם באופן מיידי מול הארמיות הרוסיות. מסיבה זו הרוסים לא נתקלו בהתנגדות בעת פלישתם לפרוסיה המזרחית ובמהלך ארבעת הימים הראשונים המשיכו לחצות את שטחי פרוסיה המזרחית בעודם מתרחקים יותר ויותר מקווי האספקה שלהם.
גלאוקון

הרפובליקה וגלאוקון

בספר השני של הרפובליקה הוא דן עם סוקרטס על היווצרות המדינה.
הדיון מתחיל מתוך הנחת היסוד ששותפות היא הכרחית כדי לספק את צורכי האדם, כך מפתח סוקרטס את שאלת המהות של כל אדם ואדם בקהילה.
בדיאלוג בספר השני של הרפובליקה גלאוקון נוטה בעיקר להסכים עם סוקרטס, בנסיבות שונות הוא אף מנסה להתעמת, אך סוקרטס מצליח להוכיח לו באמצעות שורה של שאלות לוגיות כי הוא טועה.
סטושי אומורה

השכלה

אומורה למד תואר ראשון באוניברסיטת יאמאנאשי, הוא קיבל את התואר השני במדעים מאוניברסיטת המדע של טוקיו , דוקטורט במדעי התרופות מאוניברסיטת טוקיו ב-1968 ותואר דוקטור בכימיה מאוניברסיטת המדע של טוקיו ב-1970. ב-1965 הוא התחיל את מחקרו במכון קיטסאטו שבטוקיו.

מחקרים

1965 הוא החל את מחקריו למצוא פעילות חומרים שיכולים לשמש נגד מיקרובים, אותם מייצרים חיידקים. הוא גילה מין חדש של Streptomyces, ‏Streptomyces avermitilis, שיש לו פעילות כזו. הוא בודד את החיידקים הללו. ויליאם קמפבל המשיך את מחקריו ופיתח את התרופה ivermectin, שמשמשת היום לטיפול בעיוורון הנהרות, באלפנטיאזיס ובפרזיטים נוספים. התרופות נמצאו כבטוחות מאוד לשימוש וכעוזרות נגד המחלות הללו.
אליאטס

אַליַאטֶס (Alyattes) היה מלך לידיה (619-560 לפנה"ס), בנו של סאדיאטס מבית מרמנדי, נחשב מייסד הממלכה הלידית.

חייו

למשך כמה שנים הוא המשיך את מלחמתו של אביו נגד מילטוס, אך לאחר מכן נאלץ להפנות את תשומת לבו אל מדי ובבל. המלחמה במדי הסתיימה כאשר בשעת קרב האליס, ב-28 במאי 585 לפנה"ס, התרחש ליקוי חמה. הצדדים הלוחמים פירשו את האירוע כאות מהאלים להפסקת המלחמה וכרתו שלום ביניהם, ונהר ההאליס נקבע כגבול בין שתי הממלכות.
אליאטס גירש את הקימרים מאסיה הקטנה. הוא גם הכניע את הקאריים, וכבש כמה ערים איוניות, בהם סמירנה וקולופון. סמירנה נבזזה והושמדה, ותושביה הוגלו לכפרים.
הוא היה כנראה הראשון לקבוע משקל אחיד למטבעות (שעד אז שמשו כמדליות, ולא היה להם משקל אחיד), וקבע את משקל הסטאטר למשקל של 168 גרעיני חיטה. על המטבעות שלו הוטבע ראש של אריה, הסמל של בית מרמנדי.
את כסאו ירש בנו קרויסוס. בתו אַרְיֶאנִיס מלידיה הייתה מלכתו של אסטיאגס מלך מדי.

אזכורים ב"היסטוריות" להרודוטוס

ב"היסטוריות", הרודוטוס מספר כיצד המשיך אליאטס את מלחמתו של אביו נגד מילטוס. על פי הרודוטוס, אליאטס פלש מדי שנה למילטוס ועל מנת לשרוף את היבולים במשך כמה שנים. כוחותיו לא פגעו בסוסים ובבתים, על מנת שהמילטים יוכלו לזרוע יבול חדש, אותו יוכלו הלידים לשרוף בשנה הבאה. כך נמשך הדבר עד לסיום המלחמה מקץ אחד עשר שנים.
סעיד אל-מופתי

ביוגרפיה

סעיד אל-מופתי נולד בעמאן בשנת 1898 למשפחה עשירה ממוצא צ'רקסי שברחה מרוסיה הצארית. השבטים הצ'רקסים תמכו בעבדאללה עם מינויו לאמיר עבר הירדן בידי בריטניה, וכך נסללה דרכו של אל-מופתי לפוליטיקה הירדנית למן שנת 1924. אל-מופתי נקט במדיניות בדלנית מבריטניה, וטען כי הבריטים מתערבים יותר מדי בנעשה בירדן. כהונתו הראשונה בתפקיד ראש ממשלת ירדן הייתה בחודשים אפריל-דצמבר של שנת 1950. במאי 1953 מונה לסגן ראש הממשלה. 
בסוף מאי 1955 התמנה בשנית לתפקיד ראש הממשלה, לאחר שהחליף את קודמו תאופיק אבו אל-הודא. ממשלתו התייחדה בכך שהיא כמעט לא כללה שרים מהממשלה הקודמת ובמקום זאת קידמה לחלק מהתיקים פקידים בכירים לתפקידי שרים. כהונתו השנייה ארכה פחות משנה, בעקבות משבר ברית בגדד. בספטמבר בריטניה חתמה על הסכם עם עיראק שמטרתו הקמת ברית הגנתית אנטי-סובייטית, שכללה גם את אפגניסטן וטורקיה. הבריטים ניסו לגייס את ירדן לברית, כחברה ערבית נוספת. אולם, אל-מופתי היה הססן ולא קיבל החלטה נחרצת בנושא. בעקבות עסקת הנשק הצ'כית-מצרית ב-21 בספטמבר 1955 נוצר גוש פרו-סובייטי בעולם הערבי שאותו הנהיג נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר. גוש זה היווה קונטרה לברית בגדאד הפרו-מערבית. בהשראת מצרים, השרים הפלסטינים בממשלת אל-מופתי התנגדו להשתתפות בברית הפרו-מערבית, וארבעה מהם התפטרו במפתיע. עקב זאת, וכן התעמולה הגוברת מצד מצרים וחברותיה, אל-מולקי התפטר ב-13 בדצמבר 1955. את מקומו של אל-מופתי תפס שר הפנים בממשלה היזאע אל-מג'אלי, שגם הוא לא האריך ימים בתפקיד.
אל-מופתי נקרא לשמש בשלישית כראש ממשלה ב-22 במאי 1956 בעקבות התפטרותו של סמיר א-ריפאעי. אולם בעקבות חוסר שביעות רצון ציבורי הממשלה הופלה מעט יותר מחודש אחר כך, והוקמה ממשלת מעבר בראשותו של אבראהים האשם עד לבחירות באוקטובר. בצמבר 1956 מונה אל-מופתי ליושב ראש הסנאט הירדני. באפריל 1957, מונה אל-מופתי לסגן ראש הממשלה ושר הפנים בממשלתו של חוסיין אל-ח'אלידי. לאחר נפילת הממשלה, ניהל אל-מופתי מגעים להקמת ממשלה בראשותו, אולם הדבר לא נסתייע. בהמשך שנת 1957 הוא שב לתפקיד יושב ראש הסנאט והמשיך לכהן בתפקיד זה עם הפסקות עד שנת 1974. במרץ 1963 הוא מונה לסגן ראש הממשלה, בממשלתו של סמיר א-ריפאעי. ביולי 1963 הוא כיהן לזמן קצר כסגן ראש הממשלה, בממשלתו של חוסיין בן נאסר. במהלך הקריירה הפוליטית שלו שימש גם בתפקידי שר התקשורת, שר הפנים ושר החוץ.
אל-מופתי נפטר ב-25 במרץ 1989 בעמאן. על שמו קרוי רחוב מרכזי בבירה הירדנית.
הקרקס של דולי

היסטוריה

סולנית הלהקה לירון רפאלי נהגה לנגן ולשיר בערבי במה פתוחה. ערב אחד, הגיעו אסף לסרי (לעתיד בסיסט הלהקה) ודרור דורינבאום (לעתיד גיטריסט הלהקה) לבלום בר, לערב במה פתוחה, שם נפגשו עם לירון. מאוחר יותר, הם נכנסו לאולפן חזרות ולאחר כמה חזרות הופיעו לראשונה על במת הבלום בר בתל אביב בנובמבר 2006.

מראה מראה

בשנת 2010, הוציאו הקרקס של דולי את אלבומם הראשון "מראה מראה", יחד עם המתופף דרור גולן בהוצאת NMC. האלבום זכה לביקורות חיוביות רבות. השיר "שינקין", מתוך האלבום, גם כן זכה לביקורות חיוביות רבות ולהשמעות רבות ברדיו, בנוסף, השיר הופיע בפס הקול של מספר תוכניות טלוויזיה.

?Who Cares if You Win

ביוני 2011 שחררו הלהקה סינגל ראשון מתוך האלבום בשם הזמני "Fuck Them Up". מאוחר יותר שחררו סינגל נוסף בשם "Paralyzed Sleep". כחודשיים לפני יציאת האלבום, פרסמו הלהקה קליפ לשיר "Marry Had A Little Lamb" ביוטיוב שזכה לצפיות רבות. בנוסף פרסמו הלהקה את השיר "Psychopatic Dictator".
רק כשלושה שבועות לפני יציאת האלבום חשפו הלהקה את שם האלבום "Who Cares If You Win?". הלהקה השיקה את האלבום בתאריך 27 בספטמבר 2012. האלבום יצא בהוצאה עצמית.
משה בן-מנחם

ביוגרפיה

משה בן-מנחם שלנגר נולד בשנת 1898 בכפר יארוטשין שבמחוז אולאנוב, גליציה, אוסטריה (כיום בפולין) במשפחה יהודית, ולאחר מכן למד לימודים כלליים. במלחמת העולם הראשונה שירת כחייל בצבא האוסטרי (כתב בעקבות חוויותיו קובץ סיפורים בשם "במעלה ההר", תרפ"ד). לאחר המלחמה עסק בהוראה בגליציה ובגרמניה. לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 עבר לצרפת, וב-1934 עלה לארץ ישראל עם משפחתו. בארץ התיישב במושבה רעננה, ובה חי כל ימיו. במשך כעשרים שנה שימש כמורה בבית הספר העממי במושבה.
בן-מנחם פרסם שירים, מסות, רשימות ומאמרי ביקורת בעיתונות העברית בארץ (כתבי העת הספרותיים "גליונות" ו"מאזנים") ובחוץ-לארץ ("המצפה", "הצפירה").
משה בן-מנחם נפטר ברעננה בשנת 1968 לאחר מחלה קצרה, בגיל 70. נקבר בעירו.
הותיר את אשתו חיה (לבית אפלבאום), ושלושה ילדים: ארי בן-מנחם (פיזיקאי, מתמטיקאי והיסטוריון של המדע), אסף בן-מנחם (אמן ומשורר) ויעל שנקר.
סרגיי פוליאקוב

ביוגרפיה

פוליאקוב נולד במוסקבה למגדל סוסים קירגיזי. למד ציור במוסקבה, בשנת 1918 הוא עזב את רוסיה ובשנת 1920, הגיע לקונסטנטינופול, ב-1923 עבר דרך סופיה, בלגרד, וינה וברלין עד שהחליט להשתקע בפריז. ניגן בגיטרה בקברט פריז.
ב-1929 הוא התקבל לאקדמיה "גראנד שומייר" ובשנים 1935–1937 הוא למד בלונדון בבית הספר סלייד לאמנות.
נפגש עם וסילי קנדינסקי, סוני ורובר דלונה, אוטו פרוינדליך ובהשפעתם התעסק בציור לא-פיגורטיבי. תערוכת יחיד ראשונה שלו נערכה בשנת 1945. בשנת 1947 הוענק לו פרס קנדינסקי. ב-1962 הוקצה חדר תצוגה לעבודותיו בביאנלה ונציה. באותה שנה קיבל אזרחות צרפתית.
נפטר ב-1969 בפריז.
מהדורה מוערת

מהדורה מוערת של ספר היא מהדורה המלווה בדברי פרשנות נרחבים על הטקסט המקורי של הספר, המופיעים בשולי כל דף, בצמוד לטקסט שאותו הם מפרשים.
פרסום מהדורה מוערת אינו נפוץ, ורק ספרים בעלי חשיבות רבה, מבחינה דתית או תרבותית, זוכים לכך.
הצורך במהדורה מוערת גדל כאשר חולפות שנים רבות ממועד צאתו לאור של הספר המקורי, ופער הזמן מרחיק את הקורא משפתו ומעולמו של מחבר הספר.

כתבי קודש

הספרים המוערים הנפוצים ביותר בקרב דוברי עברית הם כתבי הקודש: התנ"ך והתלמוד, שזכו למהדורות מוערות רבות, מהן המלוות בפרשנותו של פרשן יחיד, ומהן המקבצות יחדיו פרשנים אחדים, בני דורות שונים, כל אחד והערותיו. גם למשנה מהדורות מוערות אחדות.
התנ"ך יוצא לאור בתפוצה רחבה במהדורה לא מוערת (למשל תנ"ך קורן), ובמקביל זוכות לתפוצה רחבה מהדורות מוערות שלו. מהדורות מוערות נודעות של התנ"ך הן מקראות גדולות ודעת מקרא.
התלמוד הבבלי יוצא לאור רק בגרסה מוערת, בדרך כלל כזו המתבססת על מהדורת האלמנה והאחים ראם (הנקראת ש"ס וילנא), שבה משני צדי הטקסט מופיעים פירוש רש"י והתוספות ופרשנים נוספים.

תרגום

תרגום מעביר ספר לא רק משפה אחת לאחרת, אלא גם מתרבות אחת לאחרת, ולכן המתרגם חש לעיתים צורך להוסיף הערות לתרגומו, כדי לסייע לקורא.
תרגומו של פרופ' מיכאל שורץ לספרו של הרמב"ם, "מורה נבוכים", מלווה בהערות רבות. מרביתן הערות קצרות, ומחברן מעיד עליהן בהקדמתו: "ההערות שצירפתי בשולי התרגום מטרתן להקל על הקוראים את הבנת הספר. אין כאן יומרה לפרש את מורה הנבוכים".
בואה האי ראונד

מאפיינים

אורכו מגיע ל-150 ס"מ והוא בעל ראש גדול, לסת חזקה בעלת מפרקים היכולים להתפצל ולהתרחב, גוף צר ומוארך יחסית וקשקשים בצבע חום כהה מנומר עם כתמים בהירים.
הנחש חי רק באי ראונד ובאיים סביבו ביערות גשם וניזון בעיקר מציד לטאות שונות כמו שממיות וחומטים. בשבי הוא יסכים לקבל גורי עכברים או עוף.
נחש זה מצוי בסכנה בטבע עקב פגיעה ביערות בהם הוא חי, פגיעה בלטאות שהוא צד. בזמן האחרון המין התאושש מעט מהפגיעות, בעיקר בגלל סילוק הארנבות שהובאו לאי ופגעו בצמחייה שבו, אותה צריך הנחש כדי להסתתר מטרף ומטורפים.
תחות

מיתוסים

תחות משתתף במספר לא-מבוטל של מיתוסים ואגדות במיתולוגיה המצרית, והוא השתתף בכמה מהקרבות הגדולים במיתולוגיה המצרית. למשל, בקרב הראשון בין האל רע לבין הנחש אפפ, ובקרב הגדול שהתרחש בין האל הורוס ובין סת. בדרך כלל, אם אל נפצע בצורה קשה בקרב, תחות היה זה שמרפא אותו.
תחות השתתף באופן משמעותי בלידתם של האלים המלכותיים: אוזיריס, איזיס, סת ונפתיס.
לפי האגדה, אחרי שרע גילה על נשואיהם של גב ונות- אל האדמה ואלת השמיים, שהתקיימו בלי אישורו, הוא זעם וקילל את הזוג, שלא יוולד להם ילד במשך שנה, שכללה אז 360 ימים. נות, נחושה בדעתה ללדת ילדים, אתגרה את תחות למשחק סנת (משחק מצרי המזכיר קצת שחמט), ניצחה בעזרת תכסיס, ותחות נתן לה כפרס זכות להביע משאלה. נות ביקשה להוסיף עוד כמה ימים לשנה, ותחות מילא את בקשתה, והוסיף לשנה עוד חמישה ימים. כיוון שהם לא היו כלולים בלוח השנה המקורי, רע לא ידע עליהם, ובחמשת הימים הנוספים ילדה נות את האלים המלכותיים.
בסיפור מותו של אוזיריס, תחות, יחד עם נפתיס, עזר לאיזיס להקים את אוזיריס המת לתחייה. אחרי שאיזיס אספה את חלקי גופתו של בעלה, נתן לה תחות את לחש הקסם שיגרום לאוזיריס לקום לתחייה.
Everyday Is Christmas (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על והופק על ידי סיה וגרג קורסטין, שכתבו והפיקו יחד את שאר שירי האלבום. כמו כן, השיר הוא שיר בסגנון הפופ. השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות ואף חודש על ידי הקזחית דנאליה טולשובה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה סיה לערוץ ה-Vevo שלה את האודיו המלא של השיר, המציג לאורכו את מילותיו של השיר ואת עטיפתו של האלבום, Everyday Is Christmas.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-13 מיליון צפיות.
שיטת ספירה

שיטת ספירה היא שיטה להצגתם של מספרים באמצעות קבוצה נתונה של סימנים, הקרויים ספרות. שיטת הספירה המקובלת ביותר בימינו היא השיטה העשרונית המשתמשת בספרות הודיות-ערביות, אך בעבר היו מקובלות שיטות ספירה אחרות. מחשבים משתמשים בשיטת ספירה בינארית, המתאימה יותר למערכות האלקטרוניות שלהם.
המספר המוכר לנו 12, למשל, מוצג בספרות רומיות כ-XII, בספרות עבריות בתור י"ב, בספרות בינאריות הוא 1100, ובספרות הקסדצימליות הוא C. צורות ההצגה השונות אינן משנות את מהותו של המספר, ומבחינה מתמטית אין משמעות לבחירת הסימון.
השיטות המודרניות משתמשות במספר קטן מאד של ספרות, אולי בתוספת מעט סימנים נוספים, על מנת להציג תחום רחב מאד של מספרים. עיקרן בהצגה שבה למיקום היחסי של כל ספרה במספר יש חשיבות לקביעת הערך המוצג. בחלק מהשיטות הקדומות יותר יש ערבוב, או אף חוסר שימוש, במיקום של הספרה כדי לקבוע את ערכו של המספר. יתרונן של השיטות המודרניות הוא בתמציתיות, באחידות, וביכולת ההרחבה בהן ניתן להציג את המספרים. אך שיטת מיקום כזו דורשת לימוד, כי היא פחות טבעית. שיטת המיקום היא יתרונה העיקרי של מערכת ספרות הודיות-ערביות על מערכות אחרות.
קורפירסטנדאם

קורפירסטנדאם (Kurfürstendamm, "דרך הנסיכים הבוחרים"; בקיצור: הקודאם) היא שדרת הקניות המרכזית של ברלין יחד עם פרידריכשטראסה.

היסטוריה

הקודאם היה במקור מסלול רכיבה שחיבר את פארק טירגארטן עם יער גרונוולד מכיוון דרום-מערב. המסלול רוצף בשנות השמונים של המאה ה-19. אוטו פון ביסמרק, שהתרשם מהארכת השאנז-אליזה בפריז עד יער בולון, ביקש להאריך את ריצוף הקודאם עד יער גרונוולד. אולם היומרה הזאת לא הוצאה מעולם לפועל והשדרה קישרה לבסוף בין כנסיית הזיכרון לתחנת הרכבת האלנזה הצנועה. בתקופה בה ברלין הייתה מחולקת שימש הקורפירסטנדאם כרחוב הראשי של החלק המערבי של העיר.

מיקום

הקודאם משתרע לאורך 3.5 ק"מ בחלק המערבי של מרכז העיר ויוצר מובלעת משולשת התחומה על ידי ליצנבורגרשטראסה, הרדנברגשטראסה, לייבנצשטראסה וטאואנצינשטראסה.
הקודאם שוכן ברובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף.

הרחוב כיום

כיום איבדה השדרה כמעט את כל סממני אדריכלות היוגנדסטיל מימי הזוהר הווילהלמיניים שלה במהלך מלחמת העולם השנייה, ורק מעט מבנים מאותה תקופה שרדו בהפצצות ועומדים על תלם כיום. משום כך, הרחוב מתאפיין בבנייה מודרנית - מבני זכוכית נוצצים או מבני בטון ופלדה. הרחוב משמש אזור הקניות היוקרתי ביותר של ברלין, הכולל בתי כולבו, חנויות אופנה, בתי קולנוע, מסעדות, ברים ובתי קפה.
אנה ברנאביץ'

ביוגרפיה

אנה ברנאביץ' נולדה בבלגרד. סבה מצד האב, אנטון ברנאביץ', הוא קרואטי מן היישוב סטארה באשקה שבאי הקרואטי-דלמטי קרק וסבתה מצד אביה היא סרביה מן היישוב גורוביל על יד פוז'גה. סביה מצד אמה הם סרבים מן העיירה בבושניצה.
היא למדה בגימנסיה מס. 5 ברובע פאלילולה בבלגרד. אחר כך למדה מנהל עסקים באוניברסיטת נורת'ווד במדינת מישיגן בארצות הברית ואחר כך סיימה תואר שני בשיווק באוניברסיטת האל (Hull) באנגליה. בתום לימודיה עבדה במספר ארגונים בינלאומיים, ביניהם - בשנים 2011-2002 בסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי USAID, ובחברות ממלכתיות סרביות.
אחרי שובה לסרביה בשנת 2001 עבדה ברנאביץ' בתוכנית לפיתוח החקלאי של סרביה (בחסות האיחוד האירופי). אחרי 2011 עבדה בחברה האמריקאית Continental Wind Serbia, החל מינואר 2013 כמנהלת שלה. בשנת 2006 השתתפה ברנאביץ' בהקמת הברית הלאומית לפיתוח כלכלי מקומי NALED, החל משנת 2013 כסגנית יושב ראש  והחל מ-2016 כיושב ראש שלה.
ברנאביץ' כיהנה גם כיושבת ראש המועצה הממשלתית המיעצת לקידום היזמות וטכנולוגיית המידע וכיושבת ראש המועצה המיעצת בנוע למיעוטים הלאומיים וסגנית יושב הראש של המועצה המיעצת בנוגע לרפורמת המנהל הציבורי.
הרכב ממשלתה קיבלה אישור האספה הלאומית הסרבית אחרי יומיים של דיונים סוערים. ממשלתה קיבלה ב-29 ביוני 2017 את קולות "המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית" (SNS) מן הימין, המפלגה הסוציאליסטית הסרבית SPS מן השמאל, וכן של "האיחוד ההונגרי מוויבודינה" (VMSZ). 
בממשלה עצמה שבה מכהן איוויצה דאצ'יץ' כסגן ראש הממשלה ושר החוץ, נכנסו חברי המפלגות SNS ו-SPS, וכן נציגים קשורים למפלגות יותר קטנות - המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של סרביה, התנועה הסוציאליסטית, המפלגה המאוחדת של הגמלאים, מפלגת העם הסרבי וכמה נציגים אל-מפלגתיים.
אנה ברנאביץ' דוברת השפות אנגלית ורוסית.
בזמנה הפנוי היא אוהבת לבשל, לשחות, לשמוע מוזיקה (להקת דפש מוד למשל), לבקר בתערוכות ובארצות רחוקות ומגדלת שני כלבים. בפברואר 2019, בת זוגה, ד"ר מיליצה ג'ורג'יץ', שהיא רופאה רדיולוגית במקצועה, ילדה בן, וברנאביץ' הפכה לאם שותפה.
מונופול ממשלתי

מונופול ממשלתי הוא צורה של מונופול בה גוף ממשלתי הוא היחיד שמספק סוג מסוים של מוצר או שירות. זהו מונופול שנוצר על ידי הממשלה ומתאפשר בזכות איסור בחוק על תחרות.
קוז'וב גבגליה

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1961 כחלק מ"מועדון הספורט קוז'וב" שהוקם עוד בשנת 1922. הקבוצה מעולם לא השתתפה בליגה היוגוסלבית הראשונה. בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגה מקדונית הבכירה מהמקום השני. בעונת הבכורה סיימה הקבוצה במקום השמיני.
בעונת 2012/13 החל המועדון להשתתף ביורוהולד (הליגה הבלקנית). בסיום העונה הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע המקדוני ולגמר הפלייאוף, בו הפסידה לקבוצת מזט סקופיה 4-0.
בעונת 2014/15 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע והפסידה לקבוצת רבוטניצ'קי 74-66.
למועדון יש קהל אוהדים גדול עם ארגון הנקרא "Фантоми Север" (שדים מהצפון), התומך גם במחלקת הכדורעף וממלא את האולם העירוני בכל משחק.
דייגו דה סלינאס

ביוגרפיה

סלינאס אי רודריגס נולד במדריד, ספרד, לאביו פדרו גומס סלינאס (Pedro Gómez Salinas) ולאימו אוגוסטינה רודריגס דה בייארואל (Agustina Rodríguez de Villarroel), בני האצולה הזעירה (מבורגוס מצד אביו, ומואיאדוליד מצד אמו). הוא החל את שרותו הצבאי כמשרת אישי של איניגו פרננדס דה בלאסקו (Iñigo Fernández de Velasco), המשנה הצבאי למלך קסטיליה. הוא התקדם במהירות בקריירה הצבאית שלו, קודם לדרגת נושא דגל (דרגתו של קצין זוטר ברגלים או בצי, שהיה באופן מסורתי נושא את הדגל ומכאן הכינוי) ולאחר מכן לקפטן בחיל רגלים, זאת עוד לפני שהגיע לגיל 20. בשנת 1670 הוא מונה לקפטן בחיל הפרשים, לאחר מכן נטל חלק במלחמת צרפת-הולנד ונותר בהולנד עד לשנת 1673, אז חזר לספרד והועבר לצבא קטלוניה. בשנת 1675 הוא נפצע בקרבות שהתחוללו במתקפה צרפתית על העיר פגסרדה (Puigcerdà) הסמוכה לגבול עם צרפת. בדצמבר 1677 הוא חזר למורסיה.
בשנת 1685 שירת סלינאס אי רודריגס כמרשל בחיל הרגלים הספרדי בפמפלונה, ובתקופה זו הוא הגיש בקשה להצטרף למסדר סנטיאגו; בקשתו התקבלה לאחר חקירה מעמיקה של אילן היוחסין שלו. בפמפלונה השתתף בקרבות של מלחמת תשע השנים על הגבעות של אלדידה (Alduide), שם הצליח להדוף את הפולשים הצרפתים.
ביוני 1697, כעת בדרגת גנרל, פיקד סלינאס אי רודריגס על הכוחות הספרדיים שניסו להדוף את כוחותיו של הדוכס מוונדום הצרפתי, המתקדמים לעבר ברצלונה. אולם ב-7 ביולי נכנעה העיר וב-15 באוגוסט עזבו כוחותיו של סלינאס את האזור. בשנת 1698 מונה סלינאס למושל העיר ז'ירונה.
בדצמבר 1701 מונה סלינאס אי רודריגס למושל הצבאי של גיברלטר על ידי פליפה החמישי, מלך ספרד. עם פרוץ מלחמת הירושה הספרדית והתגברות האיום על גיברלטר מצד הצי האנגלו-ספרדי, דרש סלינאס תגבורות לגיברלטר אך תגבורות מעולם לא נשלחו. ב-1 באוגוסט 1704, נחתו מלחים אנגלים בפיקודו של גאורג, נסיך הסן-דרמשטט האוסטרי, באיסתמוס צפונית לצוק ממפרץ גיברלטר. לאחר הכנתה של תוכנית תקיפה על גיברלטר, שלח גאורג מסמך ובו דרישה לכניעת חיל המצב הספרדי; אך סלינאס לא נענה לדרישה וב-3 באוגוסט החלו ספינותיו של גאורג להרעיש את גיברלטר. לאחר שהבין את חומרת המצב וכי התנגדות נוספת איננה אפשרית, נכנע סלינאס בבוקר ה-4 באוגוסט.
למרות הביקורת שנמתחה על הכישלון בגיברלטר, שכעת נצטרף גם לכישלון בברצלונה ב-1697, בכל זאת החליט פליפה החמישי למנותו בשנת 1706 למושל בייאסקוסה דה הארו (Villaescusa de Haro) שבקואנקה, שם הוא נשאר כגולה מרצון כמעט עד ליום מותו. בסוף ימיו חזר למדריד וב-27 בנובמבר 1720 הוא מת שם, בהורישו את כל נכסיו לאחותו, פרנסיסקה.
צ'יקן ליטל

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתחילה כשנה לאחר האירוע בו גרם צ'יקן ליטל למהומה גדולה באוקי-אוקס, העיירה השלווה בה הוא גר, כאשר טען כי 'השמיים עומדים ליפול' וכי חתיכה מהם פגעה בו. בעקבות האירוע הוא הפך למושא צחוקם של תושבי העיירה.
כעת הוא מנסה להחזיר לעצמו את כבודו ולזכות מחדש בהערכת אביו, וזאת באמצעות הצטרפות לקבוצת הבייסבול המקומית. הוא מצליח להביא לניצחון גדול של הקבוצה ולזכות בהערכת תושבי העיירה.
יום אחד שוב נופל עליו משהו מהשמיים. הוא נלחץ וחש כי חייזרים עומדים לכבוש את כדור הארץ. הוא נעזר בחבריו - אבי הברווזה המכוערת, פיש הדג המצחיק וראנט החזרזיר - כדי לחקור את התופעה ולהציל את העיירה.
Rock The Casbah

תקציר העלילה

הסרט מתרחש בעיר טנג'יר שבמרוקו במהלך עונת הקיץ. בסרט, מתכנסת משפחה כדי להתאבל על מות האב שנפטר מהתקף לב, בהתאם למסורת האסלאם. הגיבוש המשפחתי משתנה כאשר באה למשפחה הבת הצעירה, סופיה, שיש לה קריירת משחק בניו יורק, אך היא תמיד מגלמת טרוריסטיות. הגעתה ונוכחותה מעוררים ריבים ישנים בינה לבין אחותה, מה שגרם למשפחה לריב ולקרוס.
קשת המשאלות

הרקע להקמת העמותה

הרעיון להקמת העמותה 'יובא' לישראל מהולנד על ידי גב' יעל גרא, הולנדית במקור שהקימה את ביתה בישראל.
בהולנד הוקמה עמותת 'Stichting Ambulance Wens' שמטרתה למלא משאלות לחולים סופניים. 
העמותה בהולנד החלה את עבודתה כשברשותה אמבולנס אחד. כיום לעמותה מעל 6 אמבולנסים שפועלים כל ימות השנה.
בישראל המודעות הנמוכה ל'סוף טוב' בחיי החולה וקיומו של טיפול פלאטיבי אינם מעודדים הוצאת חולים למילוי משאלות אחרונות ולפיכך שמה לה העמותה למטרה לקדם את המודעות לנושא.  
העמותה הוקמה בספטמבר 2012.
כ-99% ממחזור הפעילות מוקדש למילוי משאלות וביצוע פעולות לקידום מטרות העמותה.
העמותה מופעלת על ידי מתנדבים בלבד ואינה מעסיקה בעלי משרה בשכר.
השתלת צואה

השתלת צואה (באנגלית - Fecal Microbiota Transplantation ‏ - FMT) היא טיפול רפואי לדלקת מעי מקלוסטרידיום דיפיצילה נשנית. טיפול זה נבחן גם במחלות מעי דלקתיות.

הבסיס התאורטי להשתלת צואה

שינויים במיקרוביוטה של המעי הגס עקב טיפול אנטיביוטי והפרת שיווי המשקל בין החיידקים השוכנים דרך קבע למחוללי מחלות, עלולים לגרום לשגשוג של החיידקים מחוללי המחלות, בהם Clostridium difficile, העלול להביא לדלקת מעי בדרגות חומרה שונות. ב-25% מהאנשים הלוקים בדלקת מעי מקלוסטרידיום דיפיצילה חלה הישנות גם לאחר טיפול אנטיביוטי מתאים במספר קווי טיפול. מטרת השתלת הצואה היא לבנות מחדש את המיקרוביוטה של החולה על ידי השתלת מיקרוביוטה מצואת אדם בריא, ולהשיב את האיזון בין החיידקים שוכני הקבע לחיידקים שבתנאים מסוימים עלולים לגרום למחלה.

תוצאות

במאמר שפורסם בכתב עת ניו אינגלנד ג'ורנל אוף מדיסין נבדקו חולים שסבלו מזיהומים חוזרים בקלוסטרידיום דיפיצילה, והקבוצה שטופלה בהשתלת צואה היו תוצאות טובות יותר מאלה שטופלו בוואנקומיצין.
במחקר אחר שנערך בראשותה של פרופ' אליזבט הוכמן מבית הספר לרפואה באוניברסיטת הארוורד, באמצעות בליעת קפסולות של צואה קפואה, מתוך עשרים מטופלים שחלו בקלוסטרידיום דיפיצילה נרפאו 18 אנשים בתוך מספר ימים.
במחקר נוסף שנעשה ל-80 אנשים מדוכאי חיסון שלקו בזיהום בקלוסטרידיום דיפיצילה, נמצא כי שיטה זו בטוחה ויעילה גם כלפיהם, ושיעור הריפוי עמד על 89%.
השיטה נבדקת ונחקרת גם במחלות מעי דלקתיות כמו קוליטיס כיבית ומחלת קרוהן.
במחקר בעכברים משנת 2019 התגלה שהשתלות צואה תורמות לתוחלת החיים.

סיכונים

ביוני 2019 הזהיר מנהל המזון והתרופות האמריקאי מפני הסיכונים שבהשתלת צואה, ודיווח על מקרים של זיהום בעקבותיה, כולל מקרה מוות.