נטשה אטלס

מוצא, ילדות ונעורים

אטלס נולדה בבלגיה וגדלה בפרבר של בריסל בו גרו מהגרים רבים מצפון אפריקה. מוצאה מעורב: סבה היה מצרי, ואביה נולד וגדל בירושלים. אמה היא אנגלייה שהמירה דתה לאסלאם. נטשה עצמה היא מוסלמית. בתגובה לשמועה כי אביה הוא יהודי ספרדי, ענתה כי היא "אולי 10% יהודית". עוד אמרה כי "סבא של סבי היה יהודי. אבל יהודים תמיד היו חלק מהחברה הערבית, כך שאין זה נדיר לגלות שורשים יהודיים. בסופו של יום אנחנו כל כך מחוברים". באלבומה "גלות" מופיע שיר בשם "לייש נתעארק" (למה נילחם) המביע תקווה לפתרון הסכסוך הישראלי-ערבי בדרכי שלום.
אטלס טוענת כי אביה אמר לה שמשמעות שם משפחתה הוא הקשר להרי האטלס. אטלס התייחסה לעצמה כ"רצועת עזה" אנושית, וכי "הקונפליקטים בין שורשי האירופיים והערביים ימשיכו – הקוד הגנטי שלי הפך אותי לנוודית". 
בפרבר של בריסל בו גדלה התוודעה אטלס לאומנות ריקודי הבטן ולמוזיקת פופ מצרית המכונה "שעבי". היא למדה מספר שפות – אנגלית, צרפתית, ספרדית וערבית, והיא שרה בכולן (בשיר "סרנגטי" שהוקלט בתקופת "טראנסגלובל אנדרגראונד" שרה אטלס גם בעברית, אם כי ניכר שאינה דוברת את השפה). לאחר שהוריה התגרשו, עברה לנורתהמפטון עם אמה. לאחר מכן, משבגרה, שבה לבריסל שם שרה במועדוני לילה ובמסעדות בעלות אופי מזרח תיכוני. היא נדדה בעולם, וגרה בין היתר ביוון ובמצרים.
בשנת 1991 שבה לאנגליה והקליטה שיר בשם "טימבל" עם להקה בשם "בליאריק ביט". כן עבדה עם הגיטריסט ג'אה וובל, והלחינה חמישה שירים בתקליטו "Rising above Bedlam.". בתקופה זו פגשה את אנשי להקת "טראנסגלובל אנדרגראונד" אשר הביאו לפריחת הקריירה שלה.

טראנסגלובל אנדרגראונד

טראנסגלובל אנדרגראונד היה קולקטיב מוזיקלי רב אתני, שבסיסו בלונדון ששילב מוזיקה אלקטרונית עם מקצבים אתניים. בשנת 1991 הקליטה עמם כאורחת, אך בשנת 1993 הייתה כבר לחלק מן ההרכב, כזמרת המובילה, ורקדנית בטן בהופעותיהם.

קריירת סולו

בשנת 1995 הקליטה אטלס את אלבומה הראשון בקריירת הסולו "גלות" "Diaspora", אשר הופק על ידי אנשי טראנסגלובל אנדרגראונד. האלבום התמקד בצד הערבי של המוזיקה של אטלס, בניגוד להעדפותיהם של אנשי טראנסגלובל אנדרגראונד למוזיקה אפריקאית ובינלאומית יותר. האלבום היה להצלחה, ובעקבותיו באו "חלים" (1997) (על שם המלחין המצרי עבד-אל-חלים חאפז) אשר הוקלט בלונדון ובקהיר, "ג'דידה" (1999), אשר כלל לראשונה שיר באנגלית, ו"עיישתני" (2001) אשר כלל גם ביצוע לשיר "I Put a Spell on You" ולשירו של ז'אק ברל "אל תעזביני", כמו גם חומרים מקוריים משל אטלס.
בשנת 2002 הקליטה אטלס את האלבום "נבואה בשדה החלומות" עם מרק איגלטון אשר היה שונה מאוד מאלבומיה הקודמים. הדגש על הקצב המזרחי השתנה לטובת שירים בהשפעת השירה הערבית, הכתיבה של פאולו קואלו והפילוסופיה של גיאורג איבאנוביץ' גורדייף. באלבום "משהו מסוכן" משנת 2003 שבה ושילבה מוזיקת פופ מערבית עם מוזיקה ערבית. לאחר יציאת אלבום אוסף בשנת 2005 יצא בשנת 2006 אלבום בשם "מישמאעול", ובשנת 2008 אלבום נוסף בשם "אנא חינה".

שירתה של אטלס

בראיון לעיתון הצרפתי "ל'אפיש" אטלס הצהירה כי היא מגלה עניין רב בשורשיה, וזו הסיבה שהיא שרה בערבית, על מנת לגלות את זהותה ולהתחבר לשורשיה. עם זאת היא אוהבת מוזיקה מודרנית כסלסה או רגאיי. השירים שהיא שרה בצרפתית, ובמיוחד ביצועה לשיר של פרנסואז ארדי "Mon ami la rose" הפכו אותה לפופולרית בצרפת. באנגליה לא הצליחה עדיין לפרוץ לתודעה, והיא טוענת כי המוזיקה שלה אינה מתקבלת שם יפה. בישראל ידועה אטלס בעיקר בשל ביצועה לשיר "I Put a Spell on You” ששימש כרקע לפרסומת לחברת "קסטרו". 
אטלס תרמה שירים למספר סרטים מצליחים, ביניהם הסרט "הענק" (2003) של הבמאי אנג לי, "למות ביום אחר", סרט ג'יימס בונד משנת 2002 ו"סטארגייט" משנת 1994. בסרט "האמת על צ'ארלי" של ג'ונתן דמי משנת 2002, תרמה את קולה, המופיע ברקע כ"קולה של רוח". בשנת 2001 הלחינה את מוזיקת הרקע לסרט בשם "סנאפשוטס".
בשנת 2001 קיבלה אטלס מינוי של "שגרירה של רצון טוב" של האומות המאוחדות לוועידת האו"ם כנגד גזענות, מידי נשיאת אירלנד לשעבר, מרי רובינסון אשר שימשה כנציבת האו"ם לזכויות האדם. יחד עמה התכבדו בתואר השגריר אישים כחתני פרס נובל לספרות הניגרי וולה סויינקה והאירי שימוס היני וכן הסופר המרוקני-צרפתי טאהר בן ג'לון. בנימוקיה לבחירת אטלס לתפקיד השגרירה מסרה רובינסון כי היא "נושאת את המסר שישנו חוזק בשוני". בשנת 2005 תרמה שיר בשם "כמו חלום" מאלבומה "משהו מסוכן" לאלבום "קולות מאוחדים למען UNHCR", סוכנות האו"ם למען הפליטים.