אריתה פרנקלין

ביוגרפיה

פרנקלין נולדה בממפיס. המשפחה התגוררה זמן קצר בבאפלו שבניו יורק ואז עברה לדטרויט, מישיגן. כשהייתה בת שש הוריה התגרשו ואמה, ברברה (זמרת גוספל), עזבה את המשפחה וארבע שנים לאחר מכן נפטרה. פרנקלין גדלה עם אביה הכומר, אשר נודע בשל יכולותיו המוזיקליות.
כילדה שרה אריתה עם אחיותיה, קרולין וארמה, בכנסייה בה היה אביה כומר, אביה לימד אותה לנגן בפסנתר משמיעה וצירף אותה אליו לסבב הטפות בסגנון גוספל בכל ארצות הברית. בעידוד אביה היא התחילה להקליט בגיל 14 בחברת צ'קר/צ'ס משיקגו. אחד משני אחיה, ססיל, שימש ביחד עם אביה כמנהל עסקיה של פרנקלין לזמן מה עד שהתמנה לכומר. האח השני, ווהן, היה לטייס מקצועי בחיל האוויר.
פרנקלין נישאה לטד וייט ב-1962 והוא הפך למנהל עסקיה בשנותיה עם תקליטי קולומביה. לזוג נולד בן אחד, תיאודור "טדי" וייט ג'וניור (1969). הנישואים תמו בשנת 1969. ניסיונות הכפשה תקשורתיים הניעו את אריתה פרנקלין לשמור ביתר שאת על פרטיותה, ובמשך שנים אחדות נמנעה מכל וכל ממתן ראיונות.
בדצמבר 2010 נמסר כי פרנקלין סובלת מסרטן ועוברת טיפולים. ב-13 באוגוסט 2018 חלה הידרדרות במצבה הרפואי כתוצאה מסרטן הלבלב, וב-16 באוגוסט 2018, הלכה לעולמה בגיל 76 בביתה בדטרויט.

קריירה

פרנקלין חתמה על חוזה עם "קולומביה רקורדס", אחרי שהתגלתה על ידי ג'ון האמונד. בראשית שנות ה-60 היו לה כמה שירים פופולריים, ואם כי חברת קולומביה רצתה לבנות אותה כזמרת ג'אז התוצאות לא העידו על כשרונותיה של פרנקלין במלואם. הישגיה הגדולים והחדשנים ביותר עוד היו שמורים לעתיד לבוא.
פרנקלין ילדה את שני בניה הראשונים בערך במועד זה. קלארנס נולד כשהייתה בת 15, ואדוארד, "אדי", שנה אחריו. נשרה מהלימודים בתיכון זמן קצר אחרי לידת בנה השני. סבתה לקחה אליה את הילדים, כדי שאריתה תוכל להמשיך בפיתוח הקריירה שלה.
אחרי שעברה ל"תקליטי אטלנטיק" בשנת 1967, עבדה פרנקלין עם המפיקים ג'רי וקסלר ואריף מארדין, והתוצאה
הייתה כמה מהקלטות ה-R&B המרשימות ביותר בשנות ה-60, ביניהן I Never Loved a Man (The Way I Love You)
שיר עתיר רגש ומלהיב פי כמה מרוב שיריה הקודמים. בסוף אותו עשור כבר דבק באריתה פרנקלין הכינוי "מלכת הנשמה", משהייתה לאמנית בעלת פרסום בינלאומי וסמל גאווה לקהילת האפרו-אמריקאים בארצות הברית. פרנקלין עצמה אמרה על תקופה זו, "כשעברתי לאטלנטיק, הם פשוט הושיבו אותי ליד הפסנתר והלהיטים התחילו לצאת."
היא הוציאה מספר רב של להיטי צמרת בסוף שנות ה-60 וראשית שנות ה-70: מוזיקת גוספל ופופ, מוזיקה פסיכדלית ורוקנרול, ביניהם גרסאות כיסוי לשירים של הביטלס ("אלינור ריגבי") וסיימון וגרפונקל ("גשר על מים סוערים"). Live at Fillmore West ו"חסד מופלא" היו שניים מפרסומיה המשפיעים ביותר באורך מלא. הלהקה שליוותה אותה בתקליט הראשון כללה את הנגנים קינג קרטיס, ברנרד פרדי ובילי פרסטון; התקליט היה אריך נגן כפול של מוזיקת גוספל חיה, שהוקלטה בכנסייה בפסטיסטית בלוס אנג'לס. פרנקלין לא הגיעה מעולם אל פסגת מצעד הפזמונים הבריטי - התוצאה הטובה ביותר שלה הייתה המקום הרביעי, בגרסה שלה ל"אני אומרת תפילה קטנה" של ברט בכרך ב-1968.
בראשית שנות ה-70 התמתנה המוזיקה שלה במידת מה, אם כי לא איבדה דבר מעוצמתה. המשיכה בקשריה עם וקסלר ומארדין, שקצרו הצלחה עצומה, ובמקביל החלה לקחת חלק גדל והולך בהפקת עבודתה. שותפות עם קווינסי ג'ונס הובילה לאלבום מאכזב בשנת 1973 (הצד האחר של השמים), אבל שיר אחד התבלט בו בכל זאת, "מלאך", שכתבה אחותה קרוליין והיה לשיר נשמה קלאסי.
היא חזרה לעבוד עם וקסלר, ותקליטם המשותף האחרון, "You", יצא באטלנטיק בשנת 1975. אחריו הוציאה עוד כמה תקליטים עם חברת אטלנטיק, האחרון שבהם בשנת 1976.
בסוף שנות ה-70 ובמהלך שנות ה-80 חלה ירידה בפופולריות ובהצלחה שלה בעיני המבקרים. רובם ביטלו את החומר שהפיקה בשנים שאחרי חברת אטלנטיק כנופל בהרבה מהקלטותיה במחצית השנייה של שנות ה-60.
פרנקלין החליפה בהתראה של הרגע האחרון את לוצ'אנו פבארוטי בשירת האריה "נסון דורמה" (Nessun Dorma) מתוך "טורנדוט" של פוצ'יני בשידור הטלוויזיוני של הגראמי בשנת 1998.
בתקופה האחרונה של חייה התגוררה בדטרויט. ב-5 בפברואר 2006 שרה עם ארון נויל וד"ר ג'ון, בלוויית מקהלה בת 150 זמרים, את ההמנון הלאומי לפני משחק אליפות בניו אורלינס, המשתקמת לאחר הוריקן קתרינה. ב-20 בינואר 2009 שרה במהלך טקס השבעתו של הנשיא ברק אובמה.