google/wiki40b huggingface dataset:
לי שייניין

ביוגרפיה

לי הצטרף למפלגה בשנת 1927 ושימש כקפטן צבאי וקומיסר פוליטי עבור הצבא הסיני הקומוניסטי במהלך "המצעד הארוך". לאחר ניצחון הקומוניסטים במלחמת האזרחים הסינית בשנת 1949, מונה לי לאחד המפקדים של הכוחות הקומוניסטיים במחוז חוביי. בשנת 1950 נבחר לי לראש הממשלה של המחוז ובהמשך גם למפקד הכוחות הצבאיים בכל האזור.
בשנת 1954 התמנה לשר האוצר של סין ובאותה השנה נבחר גם לראש ממשלה, תפקיד שהחזיק עד שנת 1980. במהלך המהפכה התרבותית איבד את תפקידו כשר אוצר. בשנת 1976 מילא לי תפקיד מרכזי בחיסול כנופיית הארבעה. עם עלייתו לשלטון של חואה גוופנג, הפך לי ליועצו הכלכלי הראשי והפך לאחד הפקידים החזקים בסין. תקופה זו התאפיינה במתיחות על זהותו של המנהיג העליון- לי או דנג שיאופינג. בשלב מסוים לי אף עזר לדנג לעלות לשלטון. לי האמין בנחרצות בתכנון מרוכז, ולכן לא אהב את הרפורמות הכלכליות של דנג. הוא אף ניסה ליצור תוכנית כלכלית שנויה המחלוקת הדומה לזו של ברית המועצות, המבוססת על פיתוח של התעשייה הכבדה. 
בשנת 1983 אומצה חוקה חדשה, ולי מונה לנשיא בגיל 74, לאחר שהתפקיד לא היה מאויש במשך 8 שנים. לפי החוקה, תפקידו של הנשיא היה סמלי ,אך מעניק כבוד אל מול חברי המפלגה. לי ביקר בארצות הברית ביולי 1985, והיה ראש המדינה הסיני הראשון שמבקר כך בארצות הברית. בסוף העשור, לי שהתנגד לסגנון חיים מקובע, החליט לפרוש מהנשיאות ולשכנע את שאר מנהיגי השלטון המבוגרים לעשות כמוהו. במהלך אירועי כיכר טיין-אן-מן שאירעו בשנת 1989, תמך לי בשימוש אלים מאוד כנגד המפגינים. הוא המשיך לשרת בממשלה עד מותו בשנת 1992.
ללי היו 3 בנות ובן. הוא נפטר ב-21 ביוני 1992, כמה ימים לפני יום הולדתו ה-83. הלוויתו התקיימה כשבוע לאחר מכן.
NGC 4395

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה סביב 10.1 והיא התגלתה ב-2 בינואר 1786 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שהכניס אותה לרשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1789 תחת הציון V.29, ותיאר אותה כעמומה ביותר, גדולה מאוד ועם מרכז עמום בהרבה משוליה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1252 כשהיא מתוארת כזוג ערפיליות צמודות, עמומות ביותר וגדולות מאוד כאשר המזרחית מעט בהירה יותר מהמערבית. בתצפית מאוחרת יותר שיער ג'ון הרשל שייתכן ומדובר בערפילית אחת עם גרעין כפול ומרכז עמום מאוד, והוא גם הוסיף שרטוט שלה. בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 הוא פיצל את הערפילית לשתי ערפיליות שונות תחת הציונים GC 2958 ו-GC 2962 וציין שתי ערפיליות נוספות, GC 2959 ו-GC 2960 שנמצאות בסמוך ויוצרות צורה של טרפז עם השתיים הראשונות. בשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס את כל ארבע הערפיליות לקטלוג הכללי החדש, תחת הציונים NGC 4395,‏ NGC 4399,‏ NGC 4400 ו-NGC 4401 כאשר כולן מתוארות כעמומות ביותר, והשתיים שיוחסו לויליאם הרשל תוארו גם כגדולות מאוד, עם מרכז עמום יותר מהשוליים וצויין גם שהן חלק מערפילית כפולה. כיום הציון NGC 4395 מציין את הגלקסיה עצמה, בעוד ש-NGC 4399,‏ NGC 4400 ו-NGC 4401 נחשבים לחלקים של NGC 4395.

תצפית

הגלקסיה נמצאת כ-5.2 מעלות מצפון לכוכב γ בשערות ברניקי וכ-7.75 מעלות מדרום-מערב לכוכב קור קרולי. כ-3.5 מעלות מצפון-מערב לה נמצאת NGC 4214 וכ-4.5 מעלות מצפון-צפון-מערב לה נמצאת NGC 4244, שתיהן שייכות גם כן לקבוצת M94.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4395 הוא כ-13 דקות קשת, מעט פחות מחצי קוטרו של הירח המלא, שממרחקה שקול לקוטר של כ-53,000 שנות אור, כחצי מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎1.44×10¹⁰‎ מסות שמש, כ-2.5% ממסת שביל החלב, כאשר רק כ-‎8×10⁸‎ מסות שמש או כ-5.5% ממנה היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, ומסת גז המימן החופשי בגלקסיה היא בערך פי 3 מכך, או כ-‎2.27×10⁹‎ מסות שמש, ומהווה כ-16% מהמסה הכוללת. שאר המסה של הגלקסיה, קרוב ל-80%, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. בשנת 1989 התגלה שלגלקסיה יש גרעין גלקטי פעיל והיא סווגה כגלקסיית סייפרט מסוג I. זאת הגלקסיה הקטנה ביותר ועם הגרעין העמום ביותר (באופן מוחלט) שמוגדרת כגלקסיית סייפרט. במרכז הגרעין של הגלקסיה נמצא חור שחור, אך גם מסתו קטנה יחסית לחורים שחורים שיוצרים גרעין גלקטי פעיל ומסתו מוערכת בפחות מחצי מיליון מסות שמש. למרות שחלק משמעותי ממסת הגלקסיה היא גז מימן חופשי, קצב היצירה של כוכבים חדשים בגלקסיה הוא נמוך מאוד ונע בין אלפית מסת שמש בשנה במרכז הגלקסיה ובין שתי מאיות של מסת שמש בשנה בחלקיה החיצוניים.
הראמיש

תחילת הקריירה

הראמיש נולד בסאו טומה שבסאו טומה ופרינסיפה. הוא שיחק במחלקות הנוער של סיישל ושל ריאל ספורטינג קלובה, קבוצות מהליגות הנמוכות בפורטוגל. לאחר מכן החל הראמיש לשחק בקבוצות בוגרות מהליגות נמוכות בפורטוגל: או אלבאס, מיניירו אלז'וסטרלנסה ואוניאו מונטמור.

בנפיקה

בחודש יוני 2013 חתם הראמיש בבנפיקה ליסבון, ששילמה עבורו 15 אלף אירו. הוא החל לשחק בקבוצת המילואים של בנפיקה ליסבון, בנפיקה ליסבון ב', שמשחקת בליגה הפורטוגלית השנייה. ב-10 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד טרופנסה במסגרת המחזור הראשון. ב-21 באוגוסט 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, שער בדקה ה-79 בתיקו 2-2 נגד ביירה מאר במסגרת המחזור השלישי בליגה.

ההשאלה לספורטינג פארנסה

ב-31 באוגוסט 2014 הושאל הראמיש לספורטינג פארנסה מהליגה הפורטוגלית השנייה לעונה אחת. ב-13 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-54 בניצחון 1-0 על פורטו ב', קבוצת המילואים של פורטו, במסגרת המחזור השישי בליגה. ב-4 בינואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-65 בתיקו 2-2 נגד אוליביירנסה במסגרת המחזור ה-21 בליגה. הוא סיים את עונת 2014/2015 עם 33 הופעות ו-8 שערים, 6 מהם בחודש האחרון של העונה. השאלתו הוארכה גם לעונת 2015/2016.

קריירה בינלאומית

ב-5 בספטמבר 2015 ערך הראמיש את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סאו טומה ופרינסיפה, כששיחק 90 דקות בהפסד 3-0 לנבחרת מרוקו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017.
אנקדוטה

אֲנֵקְדוֹטָה היא סיפור קצרצר שבא להמחיש היבט כלשהו בתיאורה של אישיות או בתיאור של מאורע היסטורי. האנקדוטה עוסקת בפרטים שוליים של האישיות או המאורע, אך יש בה כדי להאיר פרטים מהותיים יותר, ובפרט להוסיף צבע ועניין בתיאורן של עובדות יבשות.
קריל צ'רצ'יל

קריל צ'רצ'יל (באנגלית: Caryl Churchill; נולדה ב-3 בספטמבר 1938 בלונדון) היא מחזאית בריטית.

חיים

צ'רצ'יל נולדה בלונדון. במהלך מלחמת העולם השנייה היגרה משפחתה למונטריאול בקנדה. היא חזרה לאנגליה לאוניברסיטה וסיימה בשנת 1960 ספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד. כבר בזמן הלימודים היא כתבה שלושה מחזות. 
בשנת 1961 היא נישאה לדייוויד הרטר, עורך דין מאוקספורד, וגידלה שלושה בנים. היא גם כתבה תסכיתים ל-BBC.
בשנת 1972 כתבה צ'רצ'יל את המחזה "בעלי רכוש", בה בולטות השקפותיה הסוציאליסטיות. היא מבקרת בו את הערכים הקפיטליסטיים: לתקוף, להתקדם, להצליח.
אחרי עבודה בתיאטרון רויאל קורט היא פנתה לשיתוף פעולה עם קבוצות פמיניסטיות.
קריל צ'רצ'יל מזדהה פוליטית עם האתוס הפלסטיני ומשמשת כפטרונית של ה-Palestine Solidarity Campaign. ב-2009, בעקבות מבצע של צה"ל ברצועת עזה, כתבה מחזה קצר שנוי במחלוקת בשם "שבעה ילדים יהודים, מחזה לעזה".

יצירות

המחזה הראשון שזכה לתהודה רחבה, היה "ברקיע התשיעי" (1979), שמשחק בחלקו הראשון בקולוניה בריטית בתקופה הוויקטוריאנית. היא בדקה במחזה זה באופן קומי את החיבור בין קולוניאליזם לתפקידי מגדר.  
עם מחזותיה הידועים נמנה גם המחזה נשים בצמרת (1982).
ונדיקט ירופייב

קורות חייו

ירופייב נולד בעיירה הקטנה פויאקונדה באובלאסט מורמנסק. אביו נכלא בטיהורים הגדולים אך שרד 16 שנים בגולאג. רוב ילדותו עברה עליו בקירובסק שבקרליה. הוא התקבל ללימודי בלשנות באוניברסיטת מוסקבה אך סולק לאחר שנה וחצי משום שסירב להשתתף באימוני החובה הצבאיים. הוא המשיך ללמוד במספר מוסדות בערים קולומנה וולדימיר, אך לא סיים תואר שכן לרוב סולק בשל "בעיות התנהגות" והתבטאויות שלא עלו בקנה אחד עם הדעות השליטות בברית המועצות. בין השנים 1958-1975 התגורר ללא רישום רשמי ("פרופיסקה") באוקראינה, בלארוס, ליטא, אוזבקיסטן וטג'יקיסטן תוך שהוא עובד בעבודות דחק שונות. כתביו, אותם החל לכתוב מגיל 17, לא נתקבלו אפילו בספריות ציבוריות.
ירופייב מת מסרטן הגרון בשנת 1990.
פדיון

פדיון הוא מונח בכלכלה המתאר את ההכנסה הגולמית של חברה כתוצאה מפעילותה העסקית הרגילה לאורך תקופה מוגדרת, הנמדדת על פי רוב בשנים, רבעונים או חודשים, ללא ניכוי העלויות שנדרשו לשם יצירת הכנסה זו. על פי רוב מתאר המונח הכנסות ממכירות של מוצרים או שירותים ולכן לעיתים קרובות נעשה שימוש במונח כשם נרדף להכנסות ממכירות. בדוח רווח והפסד מופיע הפדיון בדרך כלל בשורה הראשונה, ולכן הוא מכונה לעיתים "השורה העליונה", בהקבלה לכינוי "השורה התחתונה", המתייחס לרווח של החברה.
פוטובומב

פוטובומב (מאנגלית: Photobomb) הוא מושג מתחום הצילום, המגדיר כניסה לא-צפויה של אדם לתוך הפריים של המצלמה ברגע פעולת הצילום, כמעשה קונדס או אקראי, באופן שהורס את התמונה. פעולת התפרצות של אדם לפריים בלי שהוזמן נקראת "פוטובומבינג" (Photobombing), ואדם העושה זאת הוא "פוטובומבר" (Photobomber).
המופע הלשוני המוקדם ביותר המוכר של המילה הוא במילון הסלנג המקוון Urban Dictionary, לשם הועלה ב-6 במאי 2008 על ידי משתמש שכינויו היה U8IK. המילה נבחרה כ"מילת היום" של המילון ב-20 ביוני באותה שנה, וכעבור שלושה ימים נפתחה קבוצת "פוטובומברים" באתר שיתוף התמונות פליקר. המילה נבחרה פעמיים נוספות כ"מילת היום": ב-5 בדצמבר 2008, וב-28 בספטמבר 2012. בחודש אוגוסט 2012 הוכנס המושג למילון אוקספורד המקוון, ובשנת 2014 הכתיר מילון קולינס את "פוטובומב" בתואר "המילה של השנה".
מאז שהומצאה, הוצעו הגדרות שונות למילה.

מקור המושג

המילה פוטובומב היא הלחם של המילים פוטו (photo) שמשמעה תצלום (שם העצם) וגם צילום (שם הפועל), ובומב (bomb) שמשמעה הפצצה, ובסלנג: כישלון מוחלט, "פיאסקו".
לפי מילון אוקספורד, ייתכן שהמילה "פוטובומב" מבוססת על המושג "הפצצת גוגל" (באנגלית: Google Bomb), תופעה שבה מנוע החיפוש גוגל מציג אתר מסוים שדפי אינטרנט רבים מפנים אליו לפי טקסט אחיד כתוצאה של מניפולציה, גם כאשר טקסט זה לא מופיע באתר המוצג.

היסטוריה

על אף שתרבות הפוטובומב מזוהה בעיקר עם האינטרנט והרשתות החברתיות, תצלומים מפורסמים מוכרים כבר משנות ה-70 של המאה ה-20: בין היתר, תצלומים אותנטיים שבהם נראים חברי להקת הביטלס מותחים זה את זה, ובשנות ה-70 וה-80 היה מוכר בעולם הספורט של ארצות הברית הפוטובומבר רולן סטיוארט (Rollen Stewart), שנהג להופיע באצטדיונים בארצות הברית ומחוצה לה, כשהוא חובש פאה נכרית בסגנון אפרו בצבעי הקשת.
בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 חלה עלייה בתפוצת תצלומי פוטובומב, בעקבות המעבר משיטות צילום מסורתיות לצילום דיגיטלי והתפתחותן של קהילות שיתוף תמונות באינטרנט, אך עד שנת 2008, ההתעניינות במילה הייתה מועטה (לפי נתוני חיפושים של גולשים בארצות הברית בגוגל). הייתה עלייה ניכרת בהתעניינות במושג בין השנים 2009–2011, וזינוק משמעותי נרשם בשלהי שנת 2012, עם פרסומו של תצלום "פוטובומב הטריגון" (“the stingray photobomb”) שיש הרואים בו אבטיפוס של תצלומי פוטובומב. על פי המסופר, בשנת 2007 יצאו שלוש נשים לשיט באיי קיימן, וקפצו מספינת הטיולים לצלול יחד עם נופשים נוספים. כאשר הצטלמו במים, גבר שהיה מאחוריהן, השליך על כתפיהן דג טריגון גדול באופן לא צפוי. שלוש הנשים ניסו לעניין את מפיקי תוכנית הטלוויזיה של אלן דג'נרס בתצלום ולפרסם אותו בתוכנית, אך המפיקים לא גילו עניין. לאחר שהתצלום התפרסם באינטרנט כעבור חמש שנים, הוא הופץ במהירות והפך ויראלי.
כיום ניתן למצוא אין-ספור תצלומי פוטובומב ברשתות החברתיות, אתרי אחסון, בלוגים נושאיים, ועוד.
סילבסטר מקוי

ביוגרפיה

פרסי ג'יימס פטריק קנט-סמית נולד בשנת 1943 לאמא אירית ואבא אנגלי. אביו נהרג בקרב במהלך מלחמת העולם השנייה, כחודש לפני שהוא נולד.
הוא הופיע לראשונה ב"תוכנית הדרכים של קן קמפבל", שהונחתה בידי מגלה כישרונות צעיר בשם קן קמפבל. תפקידו הבולט ביותר באותה תקופה הייתה דמות של פעלולן המכונה ״סילבסט מקוי״, במחזה בשם "ערב אחד עם סילבסטר מקוי". בתוכנית ביצע פעלולים ביזאריים למדי, כאשר הוא, בין השאר, דחף חמוסים למכנסיו, והצית את ראשו באש. לאחר שהשם סילבסט מקוי החל להיות מזוהה במיוחד עמו בקרב הקהל, קנט-סמית אימץ את השם כשם הבמה שלו. כמה שנים מאוחר יותר, הוא הוסיף את האות 'R' בסוף השם הפרטי, וכך הוא הפך לסילבסטר מקוי. בשנים שלאחר מכן הוא הופיע במספר סדרות נוספות, כולל קסים קסם, "פאזל" וההפקה הבריטית של "הרוזן דרקולה" ב-1979.

דוקטור הו (1987–1989, 1993, 1996)

מקוי קיבל את תפקידו של הדוקטור השביעי לאחר שלקח את התפקיד הראשי בסדרה מידיו של קודמו, קולין בייקר. הוא נשאר בסדרה עד סיומה ב-1989. מאחר שקולין בייקר סירב לצלם את סצנת ההתחדשות, מקוי חבש לרגע קצר פאה בלונדינית וגילם את דמותו של הדוקטור השישי. הוא חזר לגלם את דמותו של הדוקטור במערכון של ״יום ילדים נזקקים״ הבריטי בשנת 1993, ושוב בשנת 1996 בסרט הטלוויזיה של דוקטור הו בכיכובו של פול מקגאן. מקוי ידוע כשחקן שהחזיק בתפקידו של הדוקטור את הזמן הממושך ביותר .
בעונה הראשונה של דוקטור הו בכיכובו, מקוי, בתור קומיקאי ובדרן, גילם את הדמות בתור ליצן מטופש. בסוף העונה, עורך התסריט אנדרו קרטמל החליט לשנות זאת מאחר שמעריצי הסדרה התלוננו שהדמות, ומאחר זאת גם העלילות, הפכו לקלילות ולא מאתגרות מדי. הדוקטור השביעי התפתח לדמות אפלה ומסתורית הרבה יותר מכל קודמיה, שמצליחה לתמרן אנשים כאילו היה חלקים במשחק שח. עוד הבדל של הדוקטור של מקוי לעומת דוקטורים קודמים הייתה צורת הדיבור שלו. הוא השתמש במבטא הסקוטי הטבעי שלו, בניגוד לשחקנים הסקוטים שיבואו לפניו ואחריו, שיסתירו את מבטא זה). הדוקטור השביעי נבחר בשנות ה-90 לדוקטור הטוב ביותר מאז ומעולם, והצליח להביס את הדוקטור הרביעי, טום בייקר, שזכה בתואר זה כל שנה ברציפות בעשור שקדם לבחירתו של מקוי. מקוי הוא הדוקטור האחרון שפניו הופיעו בכתוביות הפתיחה של הסדרה עד מאט סמית ב-2012, והשחקן האחרון שעל תלבושתו נתפר סימן שאלה.
מקוי המשיך להופיע מאוחר יותר בהפקות האודיו של "הפקות ביג פיניש", בתור הדוקטור השביעי. הוא גם חזר להופיע בדמותו בהפקות במה שמבוססות על הסדרה.
ב-2013 השתתף בפרק פארודיה לספיישל 50 שנכתב על ידי פיטר דיווידסון- The Five(ish) Doctors Reboot לצד פיטר דיווידסון וקולין בייקר.

ההוביט

ב-2010 הוכרז שהוא יופיע בטרילוגית "ההוביט" של פיטר ג'קסון, בדמותו של הקוסם רדגסט החום. ב-2012 גילם את דמות הקוסם רדגאסט, בסרט "ההוביט: מסע בלתי צפוי", בתפקיד שהורחב מאוד בהשוואה לספר "ההוביט".
דונה ויליאמס

חייה האישיים

ב־9 בדצמבר 2000 נישאה באנגליה לכריס סמואל (יליד ויילס, 1969). בסוף 2002 הם עברו לגור במולדתה, אוסטרליה. סמואל עובד כאחראי מערכות ורשתות בחברה הוויקטוריאנית למחשוב מתקדם. בנוסף הוא עוסק במערכות לינוקס ורשתות אלחוטיות, וסייע לרעייתו בתחזוק האתר auties. דונה ויליאמס נפטרה מסרטן ב-2017.
יושיוקה יאיוי

יושיוקה יאיוי (29 באפריל 1871 - 22 במאי 1959, ביפנית: 吉岡 彌生) הייתה רופאה ופעילה לזכויות נשים, הידועה בעיקר כמייסדת של האוניברסיטה ללימודי רפואה לנשים בטוקיו בשנת 1900, שהיה בית הספר הראשון לרפואה המיועד לנשים ביפן.
קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג

ביוגרפיה

קרולינה נולדה ב-19 במרץ 1819 בבאד הומבורג, לגוסטב, רוזן הסן-הומבורג וללואיזה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו ואמליה, רוזנת הסן-הומבורג.
ב-1 באוקטובר 1839 התחתנה קרולינה בבאד הומבורג עם היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ, ממנו היו לה חמישה ילדים. בשנת 1859 מת בעלה, ובנה היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס-גרייץ ירש את נחלותיו ותאריו. מכיוון שהיה קטין שלטה קרולינה כעוצרת הנסיכות עד לבגרותו. קרולינה, שהייתה בתו של גנרל אוסטרי ואשתו של קצין אוסטרי, שנאה את פרוסיה, ובשל כך הצטרפה במלחמת אוסטריה-פרוסיה לצד אוסטריה. עד מהרה נכבשה נסיכות רויס-גרייץ על ידי הצבא הפרוסי, ונשארה תחת כוחות כיבוש עד לאחר תשלום של 100,000 טאלרים. בשנת 1867 תפס בנה את השלטון, וב-18 בינואר 1872 מתה קרולינה בגרייץ.
יוהאן גאורג השני, נסיך אנהלט-דסאו

ראשית חייו

יוהאן גאורג נולד ב-17 בנובמבר 1627 בדסאו, ליוהאן קזימיר, נסיך אנהלט-דסאו ולאגנס מהסן-קאסל, בתם של מוריץ, רוזן הסן-קאסל ויוליאנה מנסאו-דילנבורג.
ב-9 בספטמבר 1659 התחתן יוהאן גאורג בחרונינגן עם הנרייטה קתרינה מנסאו, בתם של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' ואמליה מזולמס-בראונפלס, ממנה היו לו עשרה ילדים.

שלטונו

בשנת 1660 מת אביו, ויוהאן גאורג עלה לשלטון במקומו. הוא גם ירש את תביעת המשפחה על אשרסלבן, אשר הייתה בשליטת ברנדנבורג-פרוסיה מאז 1648.
יוהאן גאורג עשה את הקריירה הצבאית שלו בשירות הצבא הפרוסי, ובשנת 1670 העלה אותו פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג לדרגת גנרל-פלדמרשל. אחרי שצרפת פלשה לדוכסות קלווה, שהשתייכה לפרידריך וילהלם, ניהל יוהאן גאורג ביוני 1672, משא ומתן בווינה בין לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ופרידריך וילהלם, שבו התחייב כל אחד לספק 12,000 חיילים לשמור על גבולות שלום וסטפליה מפני תוקפנות הצרפתים. יוהאן גאורג נבחר להוביל את המערכה, אשר ברובה לא הייתה מוצלחת, ואף הובילה את גאורג פון דרפלינגר להתפטר באופן זמני כמחאה.
במהלך המערכה נגד הצרפתים על השליטה אלזס בשנת 1674, רוב הצבא הפרוסי נכנס למחנות חורף בשוויינפורט הפרנקונית. כמשנה לשליט (סטאדהאודר), יוהאן גאורג פיקד על החיילים הנותרים בברנדנבורג. לואי הארבעה עשר, מלך צרפת שכנע את קרל האחד עשר, מלך שוודיה לפלוש לברנדנבורג, אותה לא הצליח יוהאן גאורג למנוע עם כוחותיו הדלים, אולם בקיץ 1675 הוא לחם בקרב פהרבלין, שבו הביסו הפרוסים את השוודים.
בשנת 1683 יוהאן גאורג נסע לפסאו, כביכול על מנת לדון במעורבות ברנדנבורג במלחמה נגד העות'מאנים עם הקיסר לאופולד, למרות שמטרתו העיקרית הייתה לייעץ נגד מלחמה נוספת עם צרפת. בנוסף, הנסיך חזר ואישר את הברית של ברנדנבורג עם אוסטריה.

מותו

ב-7 באוגוסט 1693 מת יוהאן גאורג בברלין, ובנו לאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו עלה לשלטון במקומו.
ניצנה

מבנה הכפר ותושביו

בניצנה אכסניה וחדרי אירוח, חאן אירוח בסגנון מדברי, בריכה, מרפאה אזורית, חדר אוכל מרכזי משמש את כל תושבי הכפר הקבועים והאורחים. ב"בית אורי" (על שם אורי גורדון) פועל מרכז הדרכה וסימפוזיונים. ב-2017 נחנך "בית הסופר" (על שם אלי עמיר). דיירי הכפר כיום הם בעיקר עובדי החינוך והמנהלה הקשורים לתוכניות הכפר.

שכונה קהילתית - ניצנה

ביוזמת דויד פלמ"ח חברו הסוכנות היהודית והמועצה האזורית רמת הנגב, להקים את השכונה הקהילתית - ניצנה. השכונה מתוכננת לקליטת כ- מאה משפחות, אשר ירכשו מגרשים ויבנו את ביתם במקום. תושביה יעבדו בעיקר בכפר החינוכי שלצידה והיא תהווה יישוב קהילתי בתחום המועצה האזורית רמת הנגב. השכונה והכפר ינהלו חיי שיתוף בתחומים המוניציפליים, החינוכים והערכיים.
סנהדרין

סַנְהֶדְרִין (או סנהדרֵי גדולה או בית דין הגדול) היא בית דין של שבעים ואחד (ולדעת רבי יהודה שבעים) דיינים שהיווה ערכאה עליונה לפסיקת הלכה ומשפט בעם היהודי.
הסנהדרין פעלה בעם ישראל עד שנת 425 לערך. בדרכי וכללי פעולתה עוסקת מסכת סנהדרין.

מקור השם

מקור המילה ביוונית: συνέδριον (תעתיק: סִינְהֶדְרִיוֹן), ופירושה המקורי "מועצה" או "מקום כינוס" (מילולית: ישיבה ביחד). כך נקראו מועצות ובתי דין שפעלו בשווקים של ערי יוון העתיקה. המילה התקבלה בלשון חז"ל, שהושפעה מהלשון היוונית, ומבחינה דקדוקית נוקטים לגביה לשון נקבה ("הסנהדרין יושבת", "הסנהדרין דנה" וכדומה).  בתקופות מאוחרות יותר, נדרש השם כנוטריקון של "שונא הדרת-פנים בדין".

ייסודה ומיקומה

הסנהדרין, או בשמה המקורי "מועצת הזקנים", הייתה המוסד הדתי העליון ביהודה בימי בית שני, אך שימשה גם כהנהגה מדינית. המוסד התפתח ממוסד קדום לו – הכנסת הגדולה. בידיה רוכזו סמכויות משפטיות ומדיניות. היא הנהיגה את העם וייצגה אותו, והיוותה גם בית מדרש עליון ללימוד תורה. את הבסיס לסנהדרין נטלו חז"ל מ־70 הזקנים שסייעו ביד משה רבנו במשפט (במדבר, י"א, ט"ז-י"ז).
מקומו של בית דין הגדול (של 71 חכמים) היה בתחילה בלשכת הגזית אשר בבית המקדש; מלבדה, ישבו שתי סנהדריות קטנות (23 חכמים כל אחת) בפתח העזרה ובפתח הר הבית. 40 שנה לפני חורבן בית המקדש השני גלתה הסנהדרין ממקומה, ומאותו זמן ואילך בטלה סמכותה להוציא עבריינים להורג, מפני שרשאים בתי־הדין לפסוק גזר־דין מוות רק כשבית־הדין הגדול יושב במקומו בלשכת הגזית.

גלותה וביטולה

לאחר החורבן נדדה הסנהדרין ממקום למקום:
גלתה סנהדרין… מלשכת הגזית לחנות ומחנות לירושלים, ומירושלים ליבנה, ומיבנה לאושא, ומאושה ליבנה, ומיבנה לאושה, ומאושא לשפרעם, ומשפרעם לבית־שערים, ומבית־שערים לציפורי, ומציפורי לטבריא.
— תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף ל"א, עמוד א'-עמוד ב
הדעה הרווחת היא שהסנהדרין הפסיקה לפעול סמוך לזמן ביטול הנשיאות, בשנת 425 בהסתמך על חקיקה רומית שביטלה את סמכותה. עם זאת, ישנן ראיות המרמזות על שרידי סנהדרין עד לפחות המאה השמינית.
לאחר חורבן הבית, ישבה הסנהדרין ביבנה עד מרד בר כוכבא (הסתיים ב־135), בעקבות המרד והגזרות שגזרו הרומאים בעקבותיו על יהודה, עברה הסנהדרין לגליל. היא ישבה בכפרים קטנים כמו אושא ושפרעם, כדי להרחיק ממנה את עינה של הקיסרות הרומאית. רבי יהודה הנשיא - נשיא הסנהדרין, שישב בבית שערים, העביר לעירו את הסנהדרין, וכאשר חלה ועבר לציפורי, עברה אתו לשם גם הסנהדרין. בימי רבי יהודה נשיאה, עברה הסנהדרין לטבריה למשך תקופה ארוכה.
לצד חוקרים המצדדים בהמשך קיום הסנהדרין לאחר ימי מרד בר כוכבא, קיימים גם חוקרים הטוענים כי אין כל ראיה לקיומו של גוף מרכזי הקרוי "סנהדרין" לאחר המרד. י' לוין טוען: "השם 'סנהדרין' כמעט שאיננו מופיע בתיאורי תקופה זו. השימוש במונחים העשויים להעיד על קיומו של מוסד כזה הוא נדיר למדי, ואף מוגבל לסוף המאה הראשונה או לראשית השנייה.". לטענתו, לא נזכר במקורות גוף עליון דתי או שיפוטי, ומונחים, כגון ועד, בית הוועד, בית מדרש ועוד ביטויים דומים - מכוונים כולם להתכנסויות של בתי דין מקומיים, או להתכנסויות חכמים לשם לימוד.
71 חברי הסנהדרין היו העילית הרוחנית של העם היהודי. רבן גמליאל השני הוא מהבולטים שבחברי הסנהדרין הגדולה, ולפי המסורת מרדכי היהודי היה בין חברי כנסת הגדולה, גלגולה הקודם של הסנהדרין.
דיוויזיית הפאנצר ה-155 מילואים (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזה הוקמה ב-1 באוגוסט 1943 בצרפת, וכמפקדה הראשון מונה פרנץ לנדגראף. הדיוויזיה הוצבה ככוח עתודה ברן ולאחר מכן הועברה לנים. ב-30 באפריל 1944 פורקה הדיוויזיה וביחידותיה השתמשו כדי לתגבר את דיוויזיית הפאנצר התשיעית.
מגדלי הצעירים

מאפיינים

המגדלים נמצאים בחלקה הצפוני של תוכנית מרכז העסקים הראשי הצפוני של תל אביב בין נתיבי איילון ודרך בגין, בסמוך לקו האדום של הרכבת הקלה בגוש דן. הם תוכננו על ידי משרד האדריכלים יסקי מור סיון. הם בעלי חתך אליפטי, ומבנה משותף בחמש הקומות הראשונות בעל חתך גלי. מאפיין בולט בעיצוב המבנה הן קורות לבנות אופקיות העוטפות את המבנה בכל קומה. שני המגדלים מחוברים ביניהם בגשר בקומות 35–37.
סך כל שטח המבנה הוא 91,000 מטר רבוע והוא כולל 486 יחידות דיור בנות שניים עד חמישה חדרים, משרדים, שטחי מסחר, גני ילדים ובריכת שחייה. 48 יחידות דיור הוקצו לדיור בר-השגה.

היסטוריה

תוכנית מרכז העסקים הראשי הצפוני של תל אביב אושרה לראשונה ב-2009, וב-2010 החלה התארגנות של קבוצת רכישה שנוהלה על ידי קבוצת חג'ג' וענבל אור. ב-2011 נבחרה חברת דורי בנייה לביצוע הפרויקט.
הבנייה שהייתה אמורה להסתיים עד 2016 החלה ב-2012, אך התעכבה, בין השאר בגלל המתנה להיתר בנייה, העתקת תשתיות חשמל ועקב קשיים כלכליים של חברת דורי בנייה. במקביל, רכשה קבוצת חג'ג' את חלקה של ענבל אור. כמו כן, במקום ארעה הצפת מי תהום בגובה ארבעה מטרים. ב-2016, לאחר המשך העיכוב בעבודות, החליטו חברי קבוצת הרכישה להעביר את ביצוע העבודות לחברת דניה סיבוס, ומועד הסיום עודכן לסוף שנת 2020.
מוחמד סידר

מחמד איוב מחמד צדר (סידר) (2003-1977) היה ראש הג'יהאד האסלאמי בחברון.
החל פעילותו ב-1999 כראש "אלג'מאעה אלאסלאמיה", אגודת הסטודנטים של הג'יהאד האסלאמי בפוליטכניקום בחברון. בסוף אותה שנה נעצר בשל מעורבותו בפעילות צבאית. לאחר שחרורו מהכלא ביוני 2000 הניח סידר את תשתית הג'יהאד האסלאמי באזור חברון, התארגנות שהייתה אחראית לשורה של פיגועים קטלניים בהם נהרגו ונפצעו חיילי צה"ל, אזרחים ישראלים ומשקיפי או"ם.
הפיגוע הבולט ביותר בתקופתו הוא הפיגוע בציר המתפללים שאירע ב-15 בנובמבר 2002. באותו מקרה פתחה חוליה בת שלושה מפגעים  בירי לעבר כוחות הביטחון ב"ציר המתפללים" בחברון, שכתוצאה ממנו נהרגו 12 אנשים, בהם מח"ט יהודה אל"ם דרור וינברג, ונפצעו 14.
באוגוסט 2003 נהרג סידר בדורא בידי כוח של חטיבת הנח"ל ודחפור D9 משוריין שהרס את ביתו, אשר הכיל מעבדת נפץ.
עוזי סלנט

ביוגרפיה

נולד בישראל לדבורה וחיים סלנט, צאצא לרבה של ירושלים שמואל סלנט. שירת בחיל התותחנים, והשתחרר בדרגת אלוף-משנה. בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 נבחר למנכ"ל קופת חולים מאוחדת ושימש בתפקידו קרוב לשלושים שנה. בשנת 2008 התמודד על ראשות עיריית רחובות אך הפסיד לראש העירייה שוקי פורר. כעבור שנה, בשנת 2009, לאחר שפורר הואשם בעבירות שיש עמהן קלון, נערכו בחירות נוספות, אך גם הפעם לא נבחר והפסיד לרחמים מלול.
סלנט נשוי לבתיה לבית הויכרך. הוא אב לארבעה וסב לעשרה, ומתגורר ברחובות.
יחסי כווית–סן מרינו

יחסים כלכליים

בשנת 2015 ייצאה סן מרינו לכווית סחורה בסך 435 אלף דולר אמריקאי, החלק הגדול ביותר בסחורה היה מוצרי יופי וקוסמטיקה. מאז 2010 אין סחורה כווייתית שהגיעה לסן מרינו.
תיק דבקה

על האתר

תיק דבקה פועל בגרסאות עברית ואנגלית. האתר מתעדכן בדרך כלל פעם-פעמיים ביום או בתדירות גבוהה יותר בזמנים של אירועים פתאומיים ומלחמות. גיורא שמיס הוא העורך הראשי והמנכ"ל, ואשתו, דיאנה שלם, היא העורכת בשפה האנגלית וראש המחקר.
מדיניות האתר היא לא לפרסם את שמות כותבי המאמרים, בטענה שהעבודה על כתבה משקפת מאמץ משותף של מספר כותבים ומקורות מודיעיניים. רבות מהידיעות המתפרסמות נושאות אופי סנסציוני. למעשה, לעיתים קרובות החומר המפורסם באתר הוא שכתוב או תרגום של כתבות שפורסמו בכלי תקשורת אחרים.] 
הקו של תיק דבקה הוא נאו-קונסרבטיבי. הוא נוטה לקו אקטיביסטי ומתנגד לפשרות בדרך כלל עם עולם האסלאם. בשל העמדות, הידיעות והתחזיות שלו, קמו לו לצד אוהדים גם חוג מתנגדים הטוען כי חלק מהמידע באתר אינו אמין וקרוב ברוחו לתאוריות קונספירציה מופרכות.
האתר פרסם מספר ידיעות חשובות לפני שהתפרסמו בכלי תקשורת אחרים. במלחמת לבנון השנייה לדוגמה, פרסם תיק דבקה פרטים מדויקים על מהות הפגיעה באח"י חנית ועל מספר הנפגעים, שעות מספר לפני שעיתונים אחרים פירסמו מידע זה. במבצע עמוד ענן פרסם פרטים על הסכם האש שהתגבש בין ישראל לחמאס למרות שפרטי הסכם זה נשארו חסויים ולא פורסמו באמצעי תקשורת אחרים גם לאחר שההסכם נחתם.
ב-11 באוגוסט 2007 תוגברו אמצעי הביטחון בניו יורק בעקבות דיווח באתר על כוונה של ארגון אל-קאעידה לבצע פיגוע באמצעות פצצה מלוכלכת.

אמינות האתר

יש הטוענים שהמוניטין של תיק דבקה כמקור חדשותי אמין מוטל בספק. לצד סקופים בלעדיים, תיק דבקה נחל כשלונות בתחזיותיו לעתיד ובמקרים מסוימים הדיווחים היו לא מדויקים או לא נכונים. לדוגמה, פרסם תיק דבקה שאוסאמה בן לאדן וסדאם חוסיין תיאמו ביניהם שימוש בנשק גרעיני כדי למנוע את הפלישה לעיראק, אף שלאחר המלחמה התברר כי לאף אחד מהם לא היה נשק גרעיני. דוגמה נוספת היא הטענה שלארצות הברית לא היו מספיק כוחות לכבוש את עיראק ועקב אלפי האבדות הצפויות, ארצות הברית שקלה שימוש בנשק גרעיני. בפועל, בעלות הברית איבדו 183 חיילים בזמן כיבוש עיראק ולא היה להם מחסור בכוח אדם. בזמן הפלישה לאפגניסטן, טען תיק דבקה כי כוחות הטליבאן קשורים לסין. לפני מבצע עופרת יצוקה טען כי צה"ל לא מתכוון לתקוף ולאחר תחילת המבצע הוריד את הכתבה.
האתר נוהג להבליט את הסקופים שהתבררו כנכונים ולהעלים את הדיווחים שהתבררו כשגויים, ואף ניהל קמפיין נגד מתנגדיו, ששיאו באיום בהגשת תביעה.