פרי

פרי הוא מונח מתחומי הבוטניקה והקולינריה. הפרי במובן הבוטני הוא אחד מהאמצעים של הפרח להפצת זרעיו, ומכיל בתוכו זרעים שמסביבם חומר עסיסי ומזין שעטוף בקליפה.
פירות רבים משמשים למאכל אדם ובעלי חיים אך ההגדרה הקולינארית מהו פרי נקבעה באופן תרבותי והיא מכילה רק חלק מהפירות (במובן הבוטני) האכילים. לרוב, שאר הפירות מוגדרים מבחינה קולינרית כירקות.

הגדרת המונח "פרי"

למונח "פרי" מספר הגדרות, כל אחת מהן בהקשר אחר ובעלת משמעות שונה.

בבוטניקה

בבוטניקה, הפרי הוא חלק מהצמח הנוצר מחלקי הפרח הפנימיים בעקבות הפריית הביציות שבתוך השחלה על ידי תאי המין הזכריים המגיעים מן האבקן דרך עמוד העלי. הגדרתו הבוטנית של הפרי היא חד משמעית, למעט המקרים בהם הפרי מטמיע בתוכו חלקים נוספים של הצמח מלבד הזרעים והמעטפת שסביבם, כמו למשל במקרה של תאנים ותותים.
לרשימת מונחים הנוגעים למורפולוגיה של הפרי ראו: מורפולוגיה של הפרי. ראו גם פרי (אנטומיה).

בקולינריה

בתחומי הקולינריה, שמהם מושפע השימוש במילה פרי בשפת הדיבור, הפרי מוגדר אחרת, כך שמספר פירות המוכללים בהגדרה הבוטנית, מוגדרים כירקות מבחינה קולינרית, כמו כן גם חלקים אחרים של הצמח (שורשים, פקעות, בצלים, גבעולים, עלים, פרחים וכדומה) מוגדרים כירקות מבחינה זו.
ההגדרה הקולינרית מתייחסת לפירות הניתנים למאכל בלבד. אלו מביניהם שטעמם נע בין מתוק לחמוץ ומרקמם בשרני - הם הפירות; האחרים, שאינם מתוקים או חמוצים - הם הירקות. מבחינה תזונתית לרוב נהוג להמליץ על פירות וירקות העונה ולא להסתפק רק בירקות או רק בפירות.
על פי הבחנה עממית נוספת בין פרי לירק, ההבדל בין השניים הוא בכך שהפרי מכיל בתוכו "גרעין" או "גרעינים" (זרעים) קשים, ואילו הירק הוא חלק מסוים בצמח המיועד למאכל ואינו מכיל זרעים קשים. לכן, על-פי הבחנה זו, עגבנייה, בננה ומלפפון הם "ירקות" מאחר שלמרות שהם מכילים זרעים, אותם הזרעים אינם קשים וניתנים לאכילה. זאת לעומת האפרסק המכיל גרעין קשה (-גלעין) שאיננו ניתן לאכילה ולכן נקרא "פרי".

לפי סוג הצמח

הגדרה אחרת מתייחסת לסוג הצמח עליו גדל הפרי. הפרי יהיה זה שגדל על עץ, שיח או מטפס, והצומח על הקרקע או מתחתיה מוגדר כירק. גם הגדרה זו חלה על הפירות הנאכלים. על פי הגדרה זו, ובניגוד להגדרה הקודמת ולשפת הדיבור, אבטיח ותות שדה הם ירקות, מפני שהם גדלים על הקרקע. על פי הגדרה זו השקד יהיה פרי, למרות שמבחינה בוטנית מדובר בזרע.

בהלכה

ההלכה היהודית מבחינה בין 'פרי העץ' ל'פרי האדמה' לצורך ברכות הנהנין, ונוקטת לצורך חלוקה זו גישה דומה לגישה האחרונה שהוזכרה: פרי העץ הוא כל חלק נאכל של העץ, וכל שאינו גדל בעץ הוא פרי האדמה. ההבחנה מהו עץ הוא מועד ההתחדשות של הענפים והגזע, האם הם מתחדשים מדי שנה (פרי האדמה) או שהם קיימים משנה לשנה (פרי העץ). בננה לפי הגדרה זו היא פרי האדמה מכיוון שהיא גדלה על צמח חד שנתי.
ירקות - ביהדות הם העלים הירוקים האכילים (ירק מלשון ירוק), אך למעשה אין משמעות הלכתית להבדל בין פרי האדמה לירק משום שנפסקה ההלכה שגם עליהם מברכים 'בורא פרי האדמה' שלא כדעת רבי יהודה שאמר לברך עליהם 'בורא מיני דשאים' (מסכת ברכות פרק ו' משנה א').

בחוק

שאלת הגדרתם של פירות וירקות עולה גם מלשונו של החוק, על פיה מוגדרים הירקות והפרות על פי רשימה ולא על ידי הגדרה מאלו המובאות כאן. בישראל, סעיף 30 לחוק מס ערך מוסף קובע מס בשיעור אפס על "מכירת פירות וירקות מסוגים שקבע שר האוצר, שלא נעשה בהם כל עיבוד; לעניין זה לא ייראו כעיבוד ניקוי, בירור, אריזה, הבחלה, החסנה וקירור". בהתאם לסמכות שניתנה לו בסעיף זה, קבע שר האוצר רשימה של ירקות ורשימה של פירות.
בארצות הברית, אופן ההבחנה היה שונה. השאלה האם עגבנייה היא פרי או ירק הגיעה בשנת 1893 לדיון בבית המשפט העליון של ארצות הברית, בתביעה שהוגשה נגד גובה המיסים של נמל ניו יורק בקשר למכסי מגן שהוטלו על יבוא עגבניות. בפסק דינו (ניקס נגד הידן) קבע בית המשפט שהעגבנייה היא ירק, בהתבסס על הדרך שבה משתמשים בה והתפיסה הכללית בקרב הציבור.

שימושי הפירות והירקות

פירות וירקות משמשים למאכל, בצורתם הטבעית או לאחר עיבוד. לא כל הפירות (הבוטניים) ראויים למאכל אדם כיוון שחלקם רעילים.
במטבח משמשים הפירות בעיקר להכנת עוגות וקינוחים. נהוג לשלב ירקות (ולעיתים גם פירות) בסלטים, מנות ראשונות, מרקים ומאכלי בשר ודגים.
כיום יש שמכינים חיתוכי פירות מעוצבים ומציגים באירועים לאורחים.
הפירות נמכרים בחנות ירקות, אותם מוכר הירקן.