קונסטנס בייקר מוטלי

ביוגרפיה

קונסטנס בייקר נולדה ב-14 בספטמבר 1921 בניו הייבן, קונטיקט, ילד תשיעי מתוך שנים עשר ילדים. הוריה היו מהגרים שהגיעו מנוויס, שבאיים הקריביים. אמה הייתה עובדת משק בית, ואביה עבד כשף באיגודי סטונדטים שונים של אוניברסיטת ייל.
בייקר גדלה בניו הייבן, ולמדה בבתי הספר ציבוריים, שם הייתה לעיתים יעד לביטויי גזענות. בשתי תקריות נמנע ממנה להיכנס למגרש החלקה ולחוף מקומי. כשהגיעה בייקר לתיכון, היא כבר טיפחה מודעות עמוקה לגזענות, שדחפה אותה להיות מעורבת במאבקים לזכויות אזרחיות. נאום ששמעה בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל, מעורך הדין ג'ורג' קרופורד, נתן לה השראה ללמוד משפטים.
בזכות הסיוע הכלכלי של פילנתרופ מקומי, בשם קלרנס ו. בלייקלי, היא החלה את לימודיה באוניברסיטת פיסק, מכללה המיועדת לאפרו-אמריקאים בנאשוויל שבטנסי, אך מאוחר יותר חזרה צפונה כדי ללמוד באוניברסיטת ניו יורק, שם קיבלה ב-1943 תואר ראשון באמנויות, וב-1946 תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה.
באוקטובר 1945, במהלך השנה השנייה של בייקר בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה, החלה לעבוד כעוזרת משפט של ת'ורגוד מרשל בבית המשפט העליון של ארצות הברית. היא עבדה בבית הדין הצבאי בו הוגשו תביעות בעקבות מלחמת העולם השנייה.

זכויות אדם

לאחר סיום לימודיה בבית הספר למשפטים של קולומביה ב-1946, הועסקה בייקר על ידי הקרן להגנה משפטית וולחינוך (אנ') של האיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים כעורך דין לזכויות האזרח. בתור האישה הראשונה ששימשה כפרקליטה, היא מונתה ליועצת משפטית של הקרן, והפכה לעורכת דין מובילה במספר מקרים תקדימיים במאבק לזכויות אזרח.
בייקר ביקרה בכנסיות אשר הופצצו, שרה שירי חופש, וביקרה את מרטין לותר קינג בזמן שישב בכלא, וכן בילתה לילות עם פעיל זכויות האזרח מדגר אוורס.
ב-1950 היא הגישה תביעה לפסק דין בראון נגד מועצת החינוך. היא הייתה האישה האפריקאית-אמריקאית הראשונה שהופיעה כעורכת דין מול בית המשפט העליון של ארצות הברית. בעקבות עבודתה התקבל לראשונה סטודנט ממוצא אפרו-אמריקאי לאוניברסיטת מיסיסיפי ב-1962. היא ניצחה בתשעה מתוך עשרה מקרים שבהם טענה לפני בית המשפט העליון. היא הייתה דמות אסטרטגית במאבק המשפטי לביטול ההפרדה הגזעית בבתי ספר בדרום ארצות הברית, באוטובוסים ובבתי קפה.

בבית המשפט הפדרלי

מוטלי מונתה על ידי הנשיא לינדון ב 'ג' ונסון ב-26 בינואר 1966, לשופטת בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית של מחוז הדרום של ניו יורק. מינוי זה אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-30 באוגוסט 1966, וכך היא הפכה לשופטת הפדרלית האפרו-אמריקאית הראשונה. היא שימשה כנשיאת בית המשפט בשנים 1982-1982. היא המשיכה לעבוד, גם לאחר שהגיעה לגמלאות, בספטמבר 1986. שירותה הופסק ב-28 בספטמבר 2005, עקב מותה בניו יורק.

מקרה ראוי לציון

בייקר פרסמה החלטה פורצת דרך עבור נשים בשידורי ספורט ב-1978, כאשר פסקה שיש להתיר לכתבת להיות נוכחת בחדר הסגור של ה-MLB (Major League Baseball).

פרסים

היא קיבלה פרס Candace עבור שירותה בקואליציה הלאומית של 100 נשים שחורות בשנת 1984. ב-1993 היא נכנסה להיכל התהילה הלאומי לנשים. בשנת 2001, הנשיא ביל קלינטון העניק לה את מדליית הכבוד הנשיאותית.

חיים אישיים

ב-1946, קונסטנס בייקר התחתנה עם ג'ואל מוטלי, ג'וניור, שהיה סוכן נדל"ן וסוכן ביטוח. הם היו נשואים עד למותה שנגרמה מאי ספיקת לב ב-28 בספטמבר 2005, ארבעה עשר ימים לאחר יום הולדתה ה-84. היא הותירה בן אחד, ג'ואל וילסון מוטלי III, יו"ר של משמר זכויות האדם (Human Rights Watch), ושלושה נכדים.

מורשת

סרט תיעודי ביוגרפי עטורת פרסים, "Justice is a Black Woman: The Life and Work of Constance Baker Motley," שודר לראשונה בטלוויזיה הציבורית של קונטיקט ב-2012.
סרט דוקומנטרי קצר, "The Trials of Constance Baker Motley" הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים של טרייבקה ב-19 באפריל 2015.