גלוריה אלרד

ראשית חייה והשכלתה

גלוריה רייצ'ל נולדה למשפחה יהודייה ממעמד הביניים מפילדלפיה ב-3 ביולי 1941. אביה, מוריס, היה איש מכירות. אמה סטלה, ילידת בריטניה, הייתה עקרת בית. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון פילדלפיה לבנות, החלה את לימודיה באוניברסיטת פנסילבניה, שם הכירה את בעלה הראשון פייתון בריי. הם הביאו לעולם את בתם היחידה ליסה בלום, וכמעט מייד לאחר מכן התגרשו. בלום היא גם פרקליטה וידועה בעיקר כמנחת טלוויזיה לשעבר.
גלוריה בלום עברה חזרה לבית הוריה והמשיכה את לימודיה. בשנת 1963 היא סיימה בהצטיינות תואר ראשון באנגלית.
למרות התנגדויות נוקשות מהמרצה שלה, היא כתבה את התזה שלה על מחברים כהי עור.
היא התנסתה במגוון משרות לפני שהחליטה להפוך למורה והתקבלה לתפקיד בתיכון בנג'מין פרנקלין.
היא התחילה ללמוד לתואר שני באוניברסיטת ניו יורק, שם התחילה להתעניין בתנועת זכויות אזרח. ב-1966 היא עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה.
היא עבדה בהסתדרות המורים העירונית, והורתה בתיכון ג'ורדן ובתיכון פרמונט.
באוטוביוגרפיה שלה היא תיארה כיצד בזמן חופשה באקפולקו היא נאנסה לאחר איומי אקדח. לכשגילתה שהיא בהיריון היא רצתה לעשות הפלה.
בה בעת הפלה הייתה מחוץ לחוק, ולכן היא עשתה הפלה באופן לא חוקי ולא ממסדי. לאחר שעברה את ההליך היא התחילה לדמם ונדבקה בזיהום. היא החלימה רק לאחר שאושפזה בבית חולים. היא לא דיווחה על האונס מפני שלא חשבה שיאמינו לה.
בשנת 1968 היא נישאה לוויליאם אלרד. היא נטלה חלק באוניברסיטה הדרום מערבית למשפט, ובהמשך הועברה לאוניברסיטת לויולה למשפט בלוס אנג'לס. אלרד התקבלה ללשכת עורכי הדין של קליפורניה ב-1975. בשנת 1987 התגרשה אלרד והשאירה את שם הנישואין של בעלה.

חוק

במהלך הקריירה המשפטית שלה שנמשכה כ-4 עשורים, ייצגה אלרד מגוון רחב של לקוחות בתביעות זכויות אדם שכללו הטרדה מינית, זכויות נשים, הפרת זכויות העובד והפליית תעסוקה. מגזין הניו רפובליק כינה אותה "המומחית במסיבות עיתונאים מאז ומתמיד". בד היא ייצגה תביעות עם עניין רב לציבור, תוך שימוש במסיבות עיתונאים והופעות בטלוויזיה על מנת להגביר את ההשפעה. אלרד ייצגה לקוחות רבים בתביעות נגד ידוענים, כמו מתופף להקת מוטלי קרו, ארנולד שוורצנגר, הרמן קיין, דוויד בורינז, סקוט לי כהן, אנטוני ווינר, סשה ברון כהן ואיסי מורלס.

שנות ה-70 וה-80

בינואר 1976 הקימה אלרד את משרד עורכי הדין אלרד, מרוקו וגולדברג עם עמיתיה ללימודיה בלויולה מייקל מרוקו ונייתן גולדברג.
בשנת 1979 ייצגה אלרד 7 ילדים והוריהם בתיק נגד רשת בתי המרקחת סאב-און כדי למנוע הפרדת מחלקת צעצועי הבנים מצעצועי הבנות.
ב-1981, כאשר הוביל הסנאטור ג'ון ג. שמיט את דעת קהל על מנת להוציא מחוץ לחוק הפלה, אלרד הציגה אותו כאדם עם חגורת צניעות.
שמיט הגיב עם הודעה לתקשורת ותיאר אותה כעורכת דין ערמומית.
היא תבעה אותו על הוצאת דיבה, ולבסוף הם סיכמו על פשרה של סך 20,000$ והתנצלות.
ב-1985, אלרד, ביחד עם קטרין מקינון, הוציאה אלרד גרסה של צו זכויות האזרח האנטי פורנוגרפיות למחוז לוס אנג'לס. החקיקה נכשלה בדירקטוריון המפתחים. ב-1987 יצאה אלרד נגד מועדון הנזירים של בוורלי הילס אשר היה מיועד לגברים בלבד, בגלל מדיניות אפליית קבלת החברים בה.
מועדון הנזירים לבסוף איפשר לאלרד ול-5 נשים נוספות להשתמש במתקני הרפואה שלו, זאת לאחר שאלרד הציגה כישורי שימוש אפקטיבי בתקשורת כרצונה.

שנות ה-90

בשנת 1992 כתבה אלרד מכתב לוועדת האתיקה של הסנאט, בבקשה לחקור את פעולות סנאטור מדינות אורגון בוב פקווד, אשר היה נושא של כתבה שתיארה את עברו בהטרדות מיניות. היא המשיכה ללחוץ על הוועדה ודרשה מפקווד להוציא לאור את יומניו. לבסוף הצביעה הוועדה בעד סילוקו והוא התפטר מתפקידו.
בשנת 1995, ייצגה אלרד את קטרינה יאו בפרשת יאו נגד תנועת הצופים של אמריקה, תביעה על מנת לקבוע האם לארגון הצופים היה את הזכות
לא לכלול בנות מחברות בארגון. באותה שנה היא ייצגה את המשפחה של ניקול בראון סימפסון במהלך משפט הרצח של או. ג'יי. סימפסון.
בשנת 1997 היא ייצגה את הדוגמנית קלי פישר כשהיא תבעה את דודי פייד בטענה לביטול האירוסין לטובת רומן מתוקשר עם דיאנה, נסיכת ווילס.
התביעה נמשכה מעט לאחר שדיאנה ופרייד מתו.
בשנת 1997 ייצגה אלרד את הנטר טיילו, שחקנית מרלוס פלייס כאשר המפיק ארון ספלינג פיטר אותה כי הייתה בהיריון. השופט פסק לטובתה פיצויים בסך 4.8 מיליון דולר.
התיק היה חשוב בביסוס זכויות של שחקניות להמשיך לעבוד אם נכנסות להיריון.

שנות ה=2000

לאחר שזמר הפופ מייקל ג'קסון החזיק את בנו מעל מרפסת מלון בברלין ב-2002, אלרד כתבה מכתב לשירותי רווחת הילד בקליפורניה, בבקשה לחקור את בטיחות ילדו של ג'קסון, ודיברה עם הCNN על הנושא. היא גם ייצגה למשך זמן קצר ב-1993 ילד אשר האשים את מייקל ג'קסון בהתעללות מינית. מאוחר יותר ב-2002, אלרד ייצגה את המשפחה של גוון אראוג'ו, טרנסג'נדר בגיל העשרה שהוכתה למוות באופן אכזרי כאשר נודע שהיא נולדה כגבר.
בשנת 2004, אלרד ייצגה את אמבר פריי כאשר פריי היה עד בתיק הפלילי נגד סקוט פטרסון. ב-24 בפברואר 2004, אלרד ומשרד עורכי הדין שלה; אלרד, מרוקו וגולדברג הגישו את התביעה הראשונה בקליפורינה נגד השלילה של נישואין לזוגות מאותו מגדר. היא לקחה את המקרה של רובין טיילר ודיאנה אולסון ללא עלות. התיק עבר לטיפולו של בית המשפט העליון של קליפורניה, כאשר ב-15 במאי 2008 נפסקה לטובתה החלטה אשר נותנת את הזכות לזוגות חד מיניים להתחתן בקליפורניה.
היא ייצגה 3 עובדים לשעבר ברשת חנויות אלקטרוניקה בתביעה נגד אותה הרשת, זאת לאחר שרשת החנויות פיטרה 3,400 עובדים שלה בכל העולם באפריל 2007.
במרץ 2008, אלרד ייצגה לקוחה בתלונה נגד רשות התעבורה האמריקנית, זאת לאחר שנאמר ללקוחה להוריד את עגילי הפטמות שלה בעזרת צבתות, בנמל התעופה בלובוק, טקסס.
באפריל 2008 דווח שהיא נשכרה על ידי משפחתה של צעירה אשר הוכתה וצולמה על ידי 8 מתבגרים מפלורידה.
היא גם הופיעה בתוכנית בוקר אמריקאית מפורסמת בשם טודיי עם ג'סיקה גיבסון אשר הגישה תביעת נגד בטענת התעללות מינית נגד רוב לוב.
ב-30 ביולי 2008, אלרד, יחד עם רשות האישורים הפדרליים האמריקאית, הגישה תלונה נגד איחוד החסכונות וההלואוות של העיר דאוני בנוגע לתהליכי פדיית צ'קים.
מארק רטמייר, חייל בצבא ארצות הברית בן 19, נהרג באפגניסטן ביוני 2008. איחוד החסכונות וההלוואות של העיר דאוני סירב לפדות באופן מיידי את צ'ק הפיצויים מהצבא, ומשפחתו של מארק הייתה צריכה לחפש דרך אחרת לממן את הלוויה שלו.
במאי 2009, אלרד הגישה תביעה בטענה שנדיה סולמן ניצלה את ילדיה.
אלרד הגישה בקשה לאפוטרופוס מטעם בית המשפט בטענה שאם הילדים לא חושבת על טובת הילדים. בדצמבר באותה שנה, אלרד נשכרה על ידי רייצ'ל יוצ'יטל לאחר שמקורות בתקשורת טענו שהיא מנהלת רומן עם הטניסאי הנשוי טייגר וודס. אלרד ייצגה גם את ג'וסלין ג'יימס, שחקנית פורנו, ולכאורה שפחתו של טייגר וודס.

שנות העשרה במאה ה-21

ב-14 במאי 2010, במהלך מסיבת עיתונאים שנערכה במשרדה של אלרד, השחקנית האנגלית שרלוט לואיס, טענה שהמפיק רומן פולנסקי התעללה בה מינית בדירתו בפריז כאשר הייתה בת 16.
ביוני 2010 היא נשכרה על ידי דברלי לורנזנה, עובדת בנק לשעבר אשר עוררה עניין ציבורי רב לאחר שטענה שפוטרה עקב היותה מושכת מדי. באוגוסט 2010, אלרד ייצגה את ג'ודי פישר, אשר טענותיה להטרדה מינית חשפו אי-סדרים בחשבונות אשר הובילו להתפטרותו של מנכ"ל HP, מארק הרד.
ב-2010, במהלך מרוץ לממשלה בקליפורניה, אלרד הפכה באופן רשמי לעורכת הדין של ניקי דיאז, עובד לשעבר של המועמד הרפובליקני מג וויטמן. אלרד טענה שויטמן העסיק את דיאז במשך שנים, בידיעה שדיאז הוא מהגר לא מתועד.
ב-27 באפריל 2011, אלרד הופיעה במסיבת עיתונאים עם משפחתו של ג'סטין קווין, אשר לכאורה ספג אימים במהלך משחק בייסבול של קבוצת סן פרנסיסקו ג'יינטס על ידי מאמנם של קבוצת אטלנטה ברייבס, רוג'ר מקדוול. קווין הביע התנגדות לאמירותיו ההומופוביות של מקדוול, ולכך שלכאורה הוא השתמש במקל בייסבול על מנת לדמות אקט מיני בנוכחות בנותיו.
ב-8 באוקטובר 2011, אלרד זכתה באישור מבית המשפט כדי לייצג 9 מלצריות לשעבר בגיל המעבר, אשר פוטרו מעבודתם בקזינו באטלנטיק סיטי, לאחר שהן לא נראו טוב מספיק. בקזינו ביקשו לדחות את אלרד מהתביעה נגד האפליה, וטענה בעיתוני בית המשפט כי "התנועות ה"מתנפנפות" שלה לא יוסיפו דבר למקרה.
ב-9 במרץ 2012, אלרד נקרתה לחקירה, בנוגע להאם צריך להעמיד לדין את שדר הרדיו רוש לימבו בפלורידה, עקב חוק מהמאה ה-19 נגד "גינוי אישה והאשמתה בחוסר צניעות",עקב דברי גנאי שאמר בנוגע לסנדאה פלוק, אשר תמכה בפני בית הדמוקרטים בנוגע לזכות לעשות הפלה.
אלרד הגיבה כך: "מר לימבו מיקד את ההתקפה שלו על סטודנטית צעירה למשפטים, שפשוט הפעילה את זכותה להעיד בפני הקונגרס על נושא חשוב מאוד למיליוני נשים אמריקאיות והוא השמיץ אותה. ... הוא צריך להתמודד עם ההשלכות של התנהגותו בכל דרך שהיא בעלת משמעות ". אלרד לא ייצגה את פלוק ולא היה לה קשר איתה בזמן דבריה, ולא הגיבה לפרקליטות המדינה לבקשת תגובה.
עוד ב-2012, אלרד לקחה את המקרה של ג'נה טלקובה, אישה טרנסג'נדרית קנדית, אשר ערערה על החלטה של תחרות " מיס יוניברס קנדה" לא לתת לה להשתתף בתחרות מכיוון שלא נולדה כאישה. הם שינו את החלטת לבסוף, לפני שהתיק עבר להחלטת בית משפט. ביוני 2012 אלרד אישרה שהיא מייצגת את החברה לשעבר של רודי יוג'ין, אשר נחשב לקניבל של תקרית הקניבליזם ב-2012 של מיאמי, זאת כאשר יוג'ין מת באותו הזמן.
ב-4 באוקטובר 2013, אלרד קיבלה את התיק של אדווין מיסז, אופנוען אשר נפצע באופן קשה מדריסה על ידי אלקסיאן ליאן במהלך הופעת תעלולים לאחר שנכנס איתו לעימות. ליאן דרס את מיסז עם הג'יפ שלו בעוד שליאן היה מוקף ומאוים על ידי מיסז וחבורת האופנוענים שלו בכביש המהיר במנהטן. מאוחר יותר חבריו של מיסז תקפו את ליאן בפעולת נקם. אלרד סיפרה לתקשורת שמיסז, שסבל מפציעות בעמוד השדרה ושתי רגליים שבורות, היה קרבן תמים אשר ניסה להרגיע את הרוחות.
אלרד מייצגת לכל הפחות 28 נשים אשר האשימו את ביל קוסבי בתקיפה מינית, הטרדה מינית, או התנהגות מינית בלתי הולמת. בנוסף לכך, היא מייצגת שלוש נשים אשר האשימו את דונלד טראמפ בהתנהגות מינית בלתי הולמת - טענות אשר טראמפ הכחיש, ועלו לשיח הציבורי לראשונה במסע הבחירות לנשיאות בבחירות 2016.
ב-2017, קייל האנטר, לקוח לשעבר של אלרד, הגיש תלונה רשמית, הן ללשכת עורכי הדין של קליפורניה והן ללשכת עורכי הדין של וושינגטון הבירה, אשר טען לניגוד אינטרסים מפני שאלרד הייתה במשא ומתן עם CBS באותו זמן שייצגה אותו נגדם, עבור אפליה תעסוקתית. אלרד הכחישה כל מעשה פסול וטענה כי סיבת החקירה היא ניסיון סחיטה כושל.
ב-11 בנובמבר בשנת 2017, אלרד ערכה מסיבת עיתונאים המייצגת את הלקוח בוורלי יאנג נלסון, ושחררה הצהרה הטוענת לתקיפה מינית אשר בוצעה על ידי רוי מור, כאשר הייתה בת 16.

בידור

אלרד שידרה בשתפות עם מארק את תוכנית האירוח ברדיו בערוץ KABC בלוס אנגלס למשך 14 שנים. בנוסף, היא הייתה חברת פאנל בהפקה המחודשת של השעשועון "לספר את האמת". במרץ 2000, נעשתה פרודיה על אלרד בתוכנית הטלוויזיה המצוירת "איש משפחה",
עם דמות בשם גלוריה קופסת-מתכת בקול של קנדיס ברגן. אלרד הופיעה בדמות עצמה בסרט "מרוץ עכברים" ב-2001. ב-21 במאי 2001, נעשתה עליה שוב פרודיה בתוכנית המצוירת "משפחת סימפסונס", כאשר תוארה כעורכת דין עבור אחת הדמויות. ב-27 ביוני 2001 נעשתה עליה פרודיה בפעם השלישית בתוכנית "סאות'פארק".
ב-12 בספטמבר ל-2011, אלרד ביצעה הופעת בכורה עם תוכניתה "אנחנו העם עם גלוריה אלרד", תוכנית אשר השתמשה בשחקנים על מנת לדמות תרחישים מבוימים. באפריל 2013 הופיעה אלרד בתוכנית הריאליטי "המירוץ לדראג של רו פול", שם ראיינה וייעצה לשלישייה הסופית של המתמודדות כיצד לשווק את עצמן כ"מלכת הדראג הבאה של אמריקה". ב-27 בנובמבר 2016, אלרד הופיעה בדמות עצמה בתוכנית
"גרייבס".

חייה האישיים

גלוריה התגרשה מבעלה ויליאם אלרד (1968–1987). בתה ליסה בלום היא ילדתה היחידה מנישואיה הראשונים. למרות היותה יהודייה, היא אינה מחשיבה את עצמה דתייה במיוחד.

ביקורות

הצהרותיה והתנהגותה של אלרד בפומבי הובילו לביקורת. ב-2012 העיתון "אטלנטיק" תיאר אותה כרודפת אחר מקרי פמיניזם, זאת לאחר שהגנה על שתי נשים המעורבות בתיק הטרדה מינית נגד ג'ון טרבולטה. העיתונאית טריסיה רומנו מטעם העיתון "דיילי ביסט" ("The Daily Beast") כינתה אותה כרודפת פרסום.

בתרבות פופולרית

בשנת 2018 נטפליקס הוציאה לאור סרט תיעודי על חייה ועבודתה של אלרד בשם "המעקב אחרי אלרד" .

הוצאות לאור

גלוריה הוציאה ספר ביחד עם דבוריה קאופילד רייבק בשנת 2006. שמו של הספר :"Fight Back and Win: My Thirty-Year Fight Against Injustice and How You Can Win Your Own Battles"