יעקב יוסף

נעוריו ותחילת דרכו הציבורית

נולד בירושלים, ילדם השני של הרב עובדיה ומרגלית יוסף. למד בישיבת פורת יוסף ובישיבת קול תורה. נישא לנצחיה, בת הדיין הרב עמרם אזולאי, בטקס חופה וקידושין שסידר הרב יוסף שלום אלישיב. לאחר נישואיו למד בכולל קול יעקב ובמוסד הרב קוק בירושלים, שם הוסמך לרבנות. החל משנת 1968 החל לשאת בקביעות דרשות שבועיות בשכונות שונות בירושלים, שהתאפיינו בסגנון עממי.
בשנים 1983–1984 היה חבר מועצת העיר ירושלים מטעם מפלגת ש"ס בבחירות הראשונות בהן התמודדה התנועה. לקראת הבחירות לכנסת ה-11 שובץ ברשימת ש"ס, שהתמודדה לראשונה בבחירות לכנסת, ונבחר במסגרתה לכנסת. היה חבר בוועדת חוקה, חוק ומשפט, ועדת החינוך והתרבות, וכן בוועדת החקירה הפרלמנטרית לתאונות דרכים. פעל למען תיקון חוק מיהו יהודי.

התנתקות מש"ס

בשנת 1988, בתום ארבע שנות כהונה כחבר בכנסת ה-11, הרב יוסף הוצא מהרשימה בעקבות חוסר פעילות פרלמנטרית ורצונו לשוב לשליחות חייו - הפצת התורה. כמו כן התנגד נחרצות לעיקרון "שטחים תמורת שלום" שבו תמך אביו.
כשנתיים לאחר שפרש מהכנסת, בעיצומה של חקירה משטרתית כנגד תנועת ש"ס, האשים בנאום פומבי אחדים מנציגי ש"ס בזיוף חתימות על המחאות ובמעילה בכספים, ואף קרא לנוכחים לדרוש מאביו להחליף את הנציגים שמוליכים אותו שולל. אביו הגיב על דברי בנו מבלי לנקוב בשמו, כי "כל מה שנאמר הוא שקר מוחלט". מאוחר יותר חזר בו הרב יעקב יוסף מרוב האשמותיו.
בשנת 1994, לאחר שנפטרה אמו, לא ישב שבעה בבית אביו עם כל משפחתו ובחר לשבת שבעה בביתו. אחיו הרב אברהם יוסף אמר ש"הרב יעקב יוסף אינו מתייעץ עם אבינו שליט"א בשום עניין, וכל דעותיו הן אישיות".
בשנת 2008 תקף את ש"ס ואמר שהמפלגה "איבדה את זכותה המוסרית להתקיים", וכי היא לא תוכל לומר "ידינו לא שפכו את הדם הזה" אם תתמוך בוויתורי אהוד אולמרט לערבים.
הרב יעקב יוסף, יחד עם הרב מרדכי אליהו, גם היה מהבולטים שבחולקים על פסיקות הרב עובדיה יוסף. כך למשל, כשאביו התיר אכילה בפסח של עוגיות "מצה עשירה" (עוגיות העשויות מקמח למצות בצירוף שמן ויין), פסק בנו כדעתם של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו והראשון לציון הרב אליהו בקשי דורון, שהעוגיות הללו הן חמץ גמור.
בשנת 2004 דחה אביו פסק הלכה שלו, שאסר על חיילי צה"ל אכילת מזון שמספק הצבא במקרה של אי ודאות באשר ליהדותם של הטבחים, עקב המספר הגדל של חיילים דרוזים ולא יהודים מעולי רוסיה. אביו כינה את הפסיקה "מסיתה".

רבנות

הרב יעקב יוסף ייסד ועמד בראשות ישיבת "חזון יעקב", הקרויה על שם סבו יעקב עובדיה. היה רב השכונות גבעת משה ותל ארזה בירושלים, והתגורר בשכונת שמואל הנביא בעיר. היה חבר בגוף הכשרות "בד"ץ ישא ברכה" ודיין בבית הדין של קהילת היראים בראשות הרב שווארץ.
לאחר שאביו נתמנה כרב הראשי בתל אביב העביר אליו את הנהגת בתי הכנסת בשכונת הבוכרים ואת מסירת שיעורי התורה שם. הוא הקים בבית הכנסת "בורכוב" את ישיבת חזון יעקב, על שם סבו יעקב עובדיה.
העביר במשך השנים שיעורי הלכה והשקפה יומיים, אף בבתי כנסת נוספים. רוב שיעוריו משנותיו האחרונות הוקלטו.
במשך שנים קבע את תפילתו בקבר שמעון הצדיק בירושלים. היה רב המקום וכובד בהדלקה המרכזית שם בליל ל"ג בעומר.

פעילות ציבורית

הרב יוסף היה הרב היחיד שתמך בגלוי בפעילות עמותת "נוער כהלכה" ואף עודד את פניותיה לבתי משפט. בקיץ 2010, מספר ימים לאחר שניתנה הוראת מאסר להורים שהפרו את פסק הדין בבג"ץ עמנואל, אמר אביו הרב עובדיה יוסף כי "מי שפונים לערכאות כאילו הרימו יד בתורת משה, מחרפים ומגדפים ואין להם חלק לעולם הבא". על אף שבנו הצהיר כי הפנייה נעשתה רק לאחר שמוצו כל האפשרויות האחרות, לרבות פנייה לבתי דין רבניים, התפרשו דברי אביו כמתקפה מפורשת עליו. למחרת הצהיר על משיכת ידו מהפרשה, בנימוק שבני משפחתו נחשפו לאיומים הולכים וגוברים. למרות זאת בציבור החרדי המשיכו לראות בו אחראי לפרשייה, ודוד נחמן בלוי, שהרב יעקב יוסף היה תלמידו בילדותו, אף פעל לבטל את מינויו כרב שכונת גבעת משה. לאחר פטירתו, במהלך הלווייתו מסר ידידו הרב יעקב עדס כי כחלק מצוואתו ביקש ממנו הרב יוסף להודיע כי הגיע למסקנה ש"אסור לערב בעניין את מערכת המשפט, את השלטונות, בכל צעד שהוא". כמו כן הודיע כי יש לאסור שירות לאומי לבנות.
נמנה עם רבני המטה להצלת העם והארץ, אך בסוף 2012 פרש ממנו. לקראת הבחירות לכנסת ה-18 הודיע על תמיכתו באיחוד הלאומי, ושימש כחבר מועצת הרבנים של המפלגה. בתקופת תוכנית ההתנתקות הצטרף לקוראים לסרב פקודה. נתן הסכמה לספר "תורת המלך", ובעקבות כך זומן לחקירה במשטרה. לאחר שסירב להתייצב עוכב לחקירה ב-3 ביולי 2011 על ידי המשטרה בשעת בוקר בדרכו חזרה מתפילה בקבר שמעון הצדיק, ושוחרר לאחר חקירה קצרה. הרב יעקב יוסף היה חבר באיחוד הרבנים למען ארץ ישראל ואף היה חתום בקביעות על הכרוזים שלהם.

אחרית ימיו

בינואר 2012, לאחר שהתגלה בגופו סרטן הלבלב, הרב בניהו שמואלי הוסיף לו את השם "חי" כסגולה. בתקופת חוליו ביקר אצל אביו, שהתבטא על גדולתו בתורה וקרא להתפלל לרפואתו.
הרב יעקב יוסף נפטר חצי שנה לפני פטירת אביו, בב' באייר ה'תשע"ג (12 באפריל (2013) ונקבר בהר המנוחות בירושלים. על מצבתו נכתב על פי צוואתו: "פ"נ עבדך בן אמתך יעקב בן מרגלית יוסף", בלבד. אביו ובניו ספדו לו בהלוויתו.

ספריו

הרב יוסף השאיר אחריו מאות הקלטות של שיעורי תורה. ההקלטות יצאו בדיסקים מסודרים לפי סדר השולחן ערוך.
לאחר גילוי מחלתו החל לערוך את סדרת ספריו בהלכה, לה העניק את השם "בעתה אחישנה" שערכו בגימטריה שווה לערכו של שמו. את ספריו ערך יחד עם בנו הבכור, הרב עובדיה. כשבוע לפני מותו יצא לאור הספר הראשון בסדרה, מועדים חלק א'. בספר גם הערות וחידושי בנו בשם "אמרי עובדיה".
מאז פטירתו עורכים את שאר ספרי הסדרה בהלכה על פי הקלטות שיעוריו.

משפחתו

אלמנתו הרבנית נצחיה נפטרה אף היא מסרטן מעט אחרי בעלה, בי"ז באב ה'תשע"ד (בגיל 64). לזוג היו שמונה ילדים:
בנו הרב עובדיה משמש כראש כולל בבית שמש ורב קהילה ברמת בית שמש ג', מחבר ספר "אמרי עובדיה", וממלא מקום אביו בראשות ישיבת חזון יעקב ובשיעוריו בבית הכנסת בורכוב. בנו יהונתן  חבר מועצת העיר ירושלים, פעיל ימין וראש מכינה תורנית במבשרת ציון. בניו הרב משה, והרב עמרם מעבירים שיעורי הלכה בבית המדרש "חזון יעקב" כמסורת אביהם.