google/wiki40b huggingface dataset:
שטפן ביינליך

קריירת מועדונים

ביינליך נולד בגרמניה המזרחית, וכנער שיחק בדינמו ברלין ובמועדון ברגמן-בורזיג, ממנו עלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1990. כעבור שנה, חתם ביינליך באסטון וילה מהפרמייר ליג, בצוותא עם חברו לקבוצה מתיאס ברייטקרויץ. שני השחקנים שיחקו שלוש שנים באסטון וילה, אך ערכו הופעות מעטות ולא הותירו חותם.
בקיץ 1994 עבר ביינליך, שוב בצוותא עם ברייטקרויץ, להנזה רוסטוק מהבונדסליגה השנייה. בעונתו הראשונה בקבוצה, הבקיע ביינליך 15 שערי ליגה, וסייע להנזה רוסטוק להעפיל אל הבונדסליגה. בעונת 1995/96 היה ביינליך חלק מעונה מפתיעה במיוחד של הנזה רוסטוק, שסיימה במקום השישי בבונדסליגה בעונת החזרה שלה לליגה. ביינליך הבקיע בעונה זו 11 שערים. בעונת 1996/97 הבקיע ביינליך שמונה שערים, והנזה רוסטוק סיימה את העונה במקום ה-15, אך במרחק ביטחון של שבע נקודות מהקו האדום.
בקיץ 1997 עזב ביינליך את הנזה רוסטוק וחתם בבאייר לברקוזן, שם חבר בקישור לקארסטן ראמלו, יאן היינצה, הנס-פיטר לנהוף ואמרסון. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1997/98, הבקיע ביינליך שבעה שערים, וסיים עם הקבוצה במקום השלישי. בעונת 1998/99 סיימה לברקוזן במקום השני, בעונה טובה מאוד של ביינליך, בה הבקיע שישה שערים ובישל תשעה. בעונת 1999/00 ביינליך הבקיע 11 שערים ובישל שמונה, ובאייר לברקוזן סיימה את העונה שוב במקום השני, רק בגין הפרש שערים נחות משל האלופה באיירן מינכן, על אף שהתקפת הקבוצה הייתה הטובה ביותר בעונה זו.
בקיץ 2000 עזב ביינליך את באייר לברקוזן לאחר שלוש עונות מוצלחות, וחתם בהרטה ברלין המתחדשת, שם חבר בקישור לדריוש ווש, מיכאל טרטשוק, פאל דרדוי וסבסטיאן דייסלר. ביינליך לא הצליח לחזור למספרים אותם הציג בבאייר לברקוזן, כאשר הבקיע בעונתו הראשונה חמישה שערי ליגה, ובשתי העונות הבאות שלושה שערים במצטבר. עם זאת, ביינליך היה חלק מקבוצת צמרת באותם ימים, וזכה עם הרטה ברלין פעמיים ברציפות בגביע הליגה הגרמנית, כאשר הקבוצה ניצחה בשנים 2001 ו-2002 את שאלקה 04 בגמר בתוצאה הזהה 4-1. ביינליך שיחק 90 דקות בגמר הראשון, אך לא שותף בשני. 
בקיץ 2003 עזב ביינליך את הרטה ברלין וחתם בהמבורג, שם שיחק שלוש עונות, וחבר לדוד יארולים, רפאל ויקי, קולין בנג'מין וכריסטיאן ראן בקישור. בשתי העונות הראשונות של ביינליך בהמבורג, הקבוצה סיימה במקום השמיני. בעונת 2005/06 ביינליך והמבורג סיימו במקום השלישי, שהקנה לקבוצה מקום בליגת האלופות לעונת 2006/07. עם זאת, פחתה בעונה זו כמות ההופעות של ביינליך, והוא שב למועדון בו פרץ, הנזה רוסטוק, ששיחק אז בבונדסליגה השנייה. ביינליך העפיל עם הנזה רוסטוק לבונדסליגה בפעם השנייה בקריירה תוך עונה אחת, אך הקבוצה שרדה בבונדסליגה עונה אחת בלבד, ובתום עונת 2007/08 נשרה בחזרה לבונדסליגה השנייה. 
בקיץ 2008 הודיע ביינליך על פרישה ממשחק פעיל, לאחר שסבל מבעיות בברכיים.

קריירה בינלאומית

ביינליך ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה בספטמבר 1998, במשחק ידידות מול נבחרת מלטה, בו ניצחה גרמניה בתוצאה 2-1. ביינליך ערך בסך הכל חמש הופעות במדים הלאומיים, האחרונה הייתה בשנת 2000. ביינליך היה מועמד לזימון ליורו 2000, אך לא זומן לבסוף.
יחסי לטביה–פולין

היסטוריה

לאחר מלחמת העולם הראשונה שיתפו פעולה כוחות פולניים ולטביים, בלחימה נגד הצבא האדום. פולין הכירה בעצמאות הלטבית ב-27 בינואר 1921, ובאותה העת שתי המדינות חלקו גבול משותף. שתי המדינות כוננו ברית בשנת 1922, אולם היא התבטלה בעקבות כיבוש פולין עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הייתה לטביה חלק מברית המועצות, אשר שיתפה פעולה עם פולין במסגרת ברית ורשה. לאחר נפילתה של ברית המועצות, כוננו שתי המדינות מחדש את יחסיהן הדיפלומטיים ב-30 באוגוסט 1991. ישנם כ-57,000 פולנים המתגוררים בלטביה.
כיום, שתי המדינות הן חברות במועצת הים הבלטי, בנאט"ו ובאיחוד האירופי.

יחסים דיפלומטיים

לטביה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה, ו-5 קונסוליות בגדנסק, בקטוביץ, בקרקוב, בלודז' ובורוצלב. מאידך, פולין מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה בלבד.
חסידות קליבלנד

חסידות קליבלנד הוא שמה של חצר חסידית אשר מקורה בעיר קליבלנד בארצות הברית.
החסידות הוקמה בידי האדמו"ר הנוכחי, הרב יצחק אייזיק רוזנבוים, בנו של הרב ישכר בער רוזנבוים מסטרוז'ניץ. 
רבי יצחק אייזיק הקים בית מדרש חסידי בקליבלנד וכונה האדמו"ר מקליבלנד. לאחר מכן בשנת תשל"ו עלה לישראל והשתקע ברעננה בהוראת אביו, כדי להשפיע על תושבי העיר. הקים את בית המדרש היכל הברכה על שם סבו בעל ההיכל הברכה מקאמרנא. בכוללים שהקים לומדים עשרות אברכים המגיעים מדי יום מבני ברק. מאוחר יותר הוקמו שני בתי מדרש של החסידות בביתר עלית בראשות בנו, הרב אורי לייב. 
החסידות מוציאה עלון פרשת השבוע בשם "יעלזו חסידים" המופץ ברעננה. בשנת 2007 הוציאה החסידות את ניגוניה באלבום המוזיקה 'שמעה תפילתי', מפי הזמר משה רוזנברג. את המנגינות הלחין בנו הרב אורי לייב. 
הרב יצחק אייזיק רוזנבוים עורך טישים בסעודה שלישית בבית מדרשו בהשתתפות חסידיו ואורחים. בשבת שלפני יום השנה לפטירת אביו באים חסידים רבים לשבת התוועדות.
טרקטור משוריין חרקוב

טרקטור משוריין "חרקוב" (ברוסית: ХТЗ-16) היה רכב קרבי משוריין סובייטי מימי מלחמת העולם השנייה. בעקבות אבידות גדולות של טנקים בתחילת מלחמת העולם השנייה, באוגוסט 1941 הוחלט על ייצור כ-2000 טרקטורים משוריינים. הוא נבנה על שלדת טרקטור זחלילי ונקרא על שם מפעל הטרקטורים של חרקוב. בתחילת ספטמבר הטרקטורים הללו נבנו בחרקוב. לאחר שגרמנים החלו להתקדם לכיוון העיר החל פינוי המפעל לאזורים הפנימיים של ברית המועצות, והיצור עבר בחלקו לסטלינגרד. לא יותר מ-100 טרקטורים כאלו נבנו, על אף שהתכנון היה ליותר מ-800 כלים. חלק מהכלים שימש בלחימה ליד חרקוב, אולם הם הושמדו במהרה. יחידה של כלים אלו שימשה גם בלחימה בסביבת מוסקבה. הכלים האחרונים אבדו בקרבות באביב 1942 סביב חרקוב.
הכלי תופעל בעזרת צוות של שני אנשים. חימושו כלל תותח בקוטר 45 מ"מ ומקלע DT, שהורכב על החלק העליון של הכלי.
אוניית מטען כבד

אוניית מטען כבד (באנגלית: Heavy lift ship) היא אונייה שנועדה לשנע מטענים גדולים מאד אשר לא ניתן לשנעם באוניות משא רגילות. קיימים שני סוגים של אוניות מטען כבד: אוניות המסוגלות לשקוע במים, להרים מתוכם אוניות ומטענים ימיים גדולים אחרים, ולהעבירם ליעדם; ואוניות המצוידות במנופים כבדים המסוגלות להעביר מטענים גדולים בין נמלים חסרי ציוד פריקה מתאים.

היסטוריה

בשנות ה-20 זיהתה חברת DDG Hansa, מברמן שבגרמניה, צורך גובר בשינוע קטרים שלמים להודו. לצורך זה בנתה את אוניית המטען הכבד הראשונה בעולם, MV Lichtenfels, אשר הייתה מצוידת בעגורן בעל כושר הרמה של 120 טון ארוך. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה חברת DDG Hansa לחברת הספנות הגדולה בעולם המתמחה באוניות מטען כבד. החברה הגיעה לשיאה בשנת 1978, לאחר שהתקינה שני עגורנים על אוניית צובר יפנית, MV Trifels, בעלי כושר הרמה של 320 טון ארוך, כל אחד. בשנת 1980 התפרקה החברה, והותירה אחריה רק שתי חברות ספנות הולנדיות, Jumbo ו-Mammoet, המתמחות בתחום אוניות מטען כבד בעלות עגורנים, אף שקיימות חברות ספנות נוספות המחזיקות באוניות מסוג זה.

אוניות שוקעות

אוניות המסוגלות לשקוע ולהתרומם במים, מכונות flo/flo (באנגלית: float-on/float-off) הן אוניות ארוכות בעלות סיפון שטוח ונמוך, בעל מפלס אחיד בין מבנה עילי, הנמצא בירכתיים ומכיל מכונות ולעיתים אף את גשר האונייה, לבין חרטום האונייה. במבט ראשון, בעת שהסיפון מעל קו המים, למבנה אוניית מטען כבד מסוג זה קווי דמיון לאוניית צובר או למכלית נפט. באונייה זו ניתן להציף מכלי זבורית כדי להנמיך את הסיפון אל מתחת לקו המים, ובכך לאפשר להציב מעל הסיפון בציפה, אוניות, אסדות קידוח וכל מטען צף אחר, לצורך הטענתו. לאחר הצבת המטען נשאבים המים מתוך מכלי הזבורית, הסיפון מתרומם, ועליו המטען המיועד לשינוע. איזון האונייה לאחר הטענה נעשה אף הוא בעזרת מכלי הזבורית.
הלקוח הגדול ביותר של אוניות מטען כבד שוקעות הוא תעשיית הנפט. אוניות מטען כבד שוקעות משנעות באופן קבוע אסדות נפט מן המספנות אל אתרי הקידוח, ובין אתרי קידוח שונים. מהירות השינוע של אוניית מטען כבד הוא פי שלושה עד ארבעה מן המהירות שבה אסדות המצוידות במנועים מסוגלות לנוע. חיסכון זה בזמן הוא משמעותי ביותר בתעשיית הנפט. אוניות אלה אף משנעות כלי שיט מגדלים שונים.
אלברכט הראשון, מלך גרמניה

חייו

אלברכט נולד ב-יולי 1255 לרודולף הראשון, מלך גרמניה וגרטרוד מהוהנבורג, בתו של בורקהארד החמישי, רוזן הוהנבורג. גם לאחר בחירתו של אביו רודולף למלך, אוטוקר השני, מלך בוהמיה ואלפונסו העשירי, מלך קסטיליה, סירבו לקבל את הכרעת הנסיכים ושלחו שליחים עם מתנות לשכנע את האפיפיור להתערב. בתגובה שלח רודולף שליח משלו עם מכתב לאפיפיור ששכנע אותו לתמוך בו.  אוטוקר המשיך בסירובו ופעל להרחבת ממלכתו תוך כיבוש אוסטריה, שטיריה וקרינתיה. ב-1274 סירב אוטוקר להופיע בפני האספה הכללית הרומית כדי להסביר את כיבושיו. בעקבות כך החרים רודולף את אוטוקר בשם האימפריה הרומית הקדושה והכריז עליו מלחמה, בה ניצח ב-1276. ב-1278 פתח אוטוקר במתקפת נגד בניסיון להשיב את אדמותיו, אך ניסיון זה נכשל, והביא למותו של אוטוקר בקרב דירנקרוט ב-26 באוגוסט. 
ב-1282 קיבל אביו רשות מנסיכי גרמניה להעניק לאלברכט ולאחיו רודולף ולגיסו ונצל את האדמות שכבש מידיו של אוטוקר, ואלו הפכו בהמשך לטריטוריה גרעינית של ממלכת הבסבורג.
בשנת 1290 ניסה אביו להבטיח לאלברכט את הכתר הגרמני, אולם נכשל בעיקר בעקבות התנגדויותיו של וצלאב השני, מלך בוהמיה, בנו של אוטוקר השני, מלך בוהמיה, וכן נכשל בניסיונו להשיג לו את כתר הונגריה במקום לסלו הרביעי, מלך הונגריה שנרצח באותה שנה. משום כך אחר מותו של רודולף הראשון, מלך גרמניה, נבחר אדולף, רוזן נסאו-ויילבורג למלך גרמניה. בשנת 1295 חלה אלברכט בהרעלת קיבה חמורה, ועל אף שהתאושש ממנה, איבד את ראייתו באחת מעיניו כתוצאה מכך.
בשנת 1298 הסתכסך אדולף, מלך גרמניה עם הנסיכים הבוחרים, ומשום כך החליטו על הדחת אדולף, ובחרו באלברכט למלך גרמניה. אדולף שזעם על ההחלטה ניסה להילחם באלברכט עם צבאו, אך הובס ונהרג בקרב גלהיים.
למרות היות אלברכט אדם קשה, הוא היה אדם ישר, והיכן שלא היה לו אינטרס אישי, הוא היה מתערב לטובת העם נגד הנסיכים ובני האצולה.
בתחילת שלטונו הסתכסך אלברכט עם פיליפ הרביעי, מלך צרפת, אולם מכיוון שהאפיפיור בוניפקיוס השמיני לא הכיר בבחירתו כמלך גרמניה, חתם אלברכט על ברית עם פיליפ ובה סיכמו שבנו רודולף יתחתן עם בלאנש בתו של פיליפ. אולם בשנת 1303 הכיר האפיפיור בבחירתו, בתמורה להסכמת אלברכט לכך שרק האפיפיור יכול להעניק את כתר האימפריה הרומית הקדושה, ואלברכט ניתק את קשריו עם פיליפ.
בשנת 1299 נכשל אלברכט בכיבוש רוזנויות הולנד וזילנד לאחר מותו של וילם הראשון, רוזן הולנד, וכן נכשל בכיבוש רוזנות תורינגיה. בשנת 1306 מת וצלאב השלישי, מלך בוהמיה, ואלברכט ניצל את ההזדמנות והשיג את הכתר הבוהמי לבנו רודולף.
ב-1 במאי 1308 נרצח אלברכט על ידי אחיינו יוהאן רוצח האב, שזעם על כך שאלברכט הפקיעו מנחלתו, בשעה שהיה בדרכו לדכא מרד בשוואביה.
אלכסיי ריקוב

חייו

ריקוב נולד בסרטוב שעל גדות הוולגה. למד משפטים באוניברסיטת קאזאן, אך לא סיים את לימודיו. בשנת 1899, בגיל 18, הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פועלי רוסיה (לימים המפלגה הקומוניסטית), ולאחר הפילוג בכנס ב' שלה (1903) הצטרף לסיעה הבולשביקית. שימש סוכן של המפלגה בערים שונות ברחבי האימפריה הרוסית ונטל חלק פעיל במהפכה של שנת 1905. נבחר לוועד המרכזי של המפלגה בכנסים ג' וד', ולמועמד-לחבר בו בכנס ה' (1907). בשנים 1910–1911 ריקוב גר בצרפת, והתנגד לכוונתו של לנין להפוך את הסיעה הבולשביקית מפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פועלי רוסיה למפלגה עצמאית (כוונה שמומשה בוועידת פראג של שנת 1912).
בשנת 1917 ריקוב שב והצטרף לבולשביקים, אף שלא ראה בעין יפה חלק מדעותיהם, שהיה "רדיקלי" לטעמו; נבחר תחילה לסובייט של מוסקבה, ומאוחר יותר - לזה של פטרוגרד. בנוסף לכך, בכנס ו' של המפלגה שנערך באותה שנה, נבחר לוועד המרכזי. עם הקמת הממשלה הבולשביקית מיד עם ההפיכה של ה-7 בנובמבר 1917 ריקוב מונה להיות שר הפנים בממשלה הבולשביקית החדשה. ברם, לאור סירוב הוועד המרכזי לאשר את הצטרפותם של נציגים ממפלגות שמאל אחרות לממשלה, פרש ממנה ומהוועד יחד עם לב קמנייב, זינובייב, מיליוטין ונוגין כעבור 10 ימים. ב-3 באפריל 1918 ריקוב ממונה לראש המועצה העליונה לכלכלה לאומית (ВСНХ). ב-1920 ריקוב - חבר הוועד המרכזי, במאי 1921, לאחר התפטרותו ממועצת הכלכלה הלאומית - סגנו של ראש ממשלת הפדרציה הרוסית (РСФСР) לנין וסגן ראש המועצה לעבודה והגנה (СТО). ב-1922 ריקוב - חבר הפוליטביורו, ב-1923 הוא שוב ממונה לעמוד בראש המועצה לכלכלה הלאומית, ונהיה לסגן ראש ממשלת ברית המועצות. כיוון שראש הממשלה לנין כבר היה חולה מאוד בזמן זה, ריקוב היה למעשה ראש הממשלה.
לאחר מותו של לנין ב-24 בינואר 1924 ריקוב התפטר מהמועצה לכלכלה לאומית ונהיה לראש ממשלת ברית המועצות ולראש הוועדה לעבודה והגנה. יחד עם ניקולאי בוכארין ומיכאיל טומסקי, המתונים שבמפלגה, התנגד לאופוזיציה משמאל של טרוצקי, קאמנייב וזינובייב, וסייע לסטלין לנשלם מכוחם במנגנון המפלגתי בכנסים י"ד וט"ו של המפלגה בשנים 1925–1927. כשסטלין אימץ חלק מרעיונותיו הרדיקליים של טרוצקי והתבטא כנגד מדיניות הנא"פ ובשבח הקולקטיביזציה הכוחנית והאצת התיעוש, ריקוב התנגד לדעותיו אלה של שסטלין וגונה על "נטייתו ימינה" על ידי הפוליטביורו (1928). בשנה שלאחר מכן ריקוב הודח על רקע זה מתפקידו כראש ממשלתה של הרפובליקה הרוסית, ובשנה שלאחריה - מהפוליטביורו ומתפקידיו כראש ממשלת ברית המועצות ויושב ראש הוועדה לעבודה והגנה (תפקיד שמילא לאחר הדחתו של קאמנייב).
בינואר 1930 ריקוב חתם על צו שהכשיר את הפעלת מדיניות חיסול מעמד הקולאקים. בדצמבר 1930 ריקוב מונה לשר הדואר והטלגרף, ובשנת 1934 הודח, יחד עם בוכארין, מחבר הוועד המרכזי למועמד-לחבר בו. ב-1936, לאור עדויותיהם של קאמנייב וזינובייב במשפט הראווה שלהם, פוטר מתפקידו בממשלה, ובשנת 1937 סולק מהמפלגה, נאסר ונשפט יחד עם בוכארין ושאר ה"אופוזיציה מימין" במשפט ראווה. הוא נמצא אשם בבגידה ובקשירת קשר כנגד ברית המועצות והוצא להורג בירייה ה-15 במרץ 1938. גזר הדין והסילוק מהמפלגה בוטלו בעת שלטונו הליברלי יותר של מיכאיל גורבצ'וב ב-1988.
קרטגו

היסטוריה

העיר נוסדה ב-1563 על ידי הקונקיסטדור הספרדי חואן ואסקס דה קורונדו, והיא הייתה התיישבות הקבע הראשונה בקולוניה של קוסטה ריקה. קרטגו הייתה גם בירת הקולוניה ומקום מושב המושל הספרדי עד עצמאות מדינות מרכז אמריקה ב-1821. בשנים הראשונות לאחר מכן הבירה עברה בין קרטגו וערים אחרות, כמו סן חוסה, עד שב-1823 הבירה עברה סופית לסן חוסה.
רעידות אדמה שאירעו בשנים 1822, 1841 ו-1910 גרמו לנזקים כבדים לעיר.

כלכלה

כלכלת העיר מבוססת על תוצרת חקלאית מהאזורים הכפריים באזור. ישנו גם פארק תעשייתי שבו נמצאות חברות קוסטריקניות ובינלאומיות. למרות זאת, חלק גדול מתושבי העיר עובד באזור המטרופולין של סן חוסה הסמוכה.
בעיר נמצאים מספר אתרים תיירותיים, כמו בזיליקת נואסטרה סניורה דה לוס אנחלס והריסות כנסיית סנטיאגו אפוסטול.

חינוך

העיר היא מקום משכנו של מכון קוסטה ריקה לטכנולוגיה, אחד ממוסדות החינוך היוקרתיים ביותר בקוסטה ריקה, ואחד ממוסדות החינוך להנדסה החשובים ביותר במרכז אמריקה.

ספורט

בקרטגו משחקת קבוצת הכדורגל קרטחינס, המשחקת בליגת העל של קוסטה ריקה. הקבוצה זכתה שלוש פעמים באליפות קוסטה ריקה והגיעה לגמר גביע אינטראמריקנה ב-1994. הקבוצה משחקת באצטדיון חוסה רפאל "פייו" מסה איבנקוביץ' בעיר.
רבי אביתר

רבי אביתר הוא אמורא בדור השני לאמוראי ארץ ישראל.
בתלמוד מובא כי הוא שלח לרב חסדא: "גיטין הבאים משם לכאן אין צריך לומר בפני נכתב ובפני נחתם", בתלמוד הוסבר כי התקנה לפיה צריך לומר בפני נכתב ובפני נחתם כאשר שליח נושא בידו גט ממדינה למדינה, אינה אקטואלית בגט הבא מארץ ישראל מבבל, שבה בקיאין בדין כתיבת הגט לשמה (שזה הוא החשש לפי דעת רבה) וגם יש שיירות בין שתי מדינות אלו ועדים מצויים לקיימו (דבר הפותר את הבעיה שיש בקיום הגט שלכן נתקנה תקנת אמירה זו לפי דעת רבא).
בעקבות פסק מחודש זה של רבי אביתר, התקיים בישיבת פומבדיתא דיון אודות סמכותו של רבי אביתר. 
רב יוסף פקפק בסמכותו של רבי אביתר, ואף הביא ראיה לכך ממעשה שהיה: רבי אביתר שלח לרב יהודה אגרת ובה כתב: "בני אדם העולין משם לכאן הן קיימו בעצמן "וַיִּתְּנוּ הַיֶּלֶד בַּזּוֹנָה וְהַיַּלְדָּה מָכְרוּ בַיַּיִן וַיִּשְׁתּוּ"". למרות שבאגרת זו הוא כתב שבע מילים שהם ציטוט מפסוק, שעל פי ההלכה יש לכותבו עם שרטוט, הוא כתב את הפסוק ללא שרטוט, הלכה המנוגדת לדעת רבי יצחק הפוסק, שאסור לכתוב שלוש מילים מפסוק ללא שרטוט שורות על גבי הקלף. 
אביי דחה את תמיהתו של רב יוסף, והתפלא: וכי אמורא שלא יודע את דבריו של אמורא אחר אינו בר סמכא? הרי לא מדובר בדבר הנלמד מסברא, אלא בהלכה למשה מסיני, שהוא לא קיבל אותה מרבותיו. בנוסף, אביי הביא ראיה לסמכותו של רבי אביתר, ממעשה שהיה:  החכמים נחלקו בפירוש הפסוק"וַתִּזְנֶה עָלָיו פִּילַגְשׁוֹ". רבי אביתר פירש שהפילגש הכינה לבעלה מאכל והוא מצא בו זבוב, ורבי יונתן פירש שהיא לא גזזה את שער הערווה שלה, דבר העלול לגרום לסכנה לאבר המין של הבעל. לאחר אותה מחלוקת, מצא רבי אביתר את אליהו הנביא ושאל אותו: מה עושה כעת אלוהים? ענה לו אליהו: הוא עוסק בסוגיא זו, של פילגש בגבעה. שאל רבי אביתר: ומה הוא אומר? סיפר אליהו: הוא אומר: " אביתר בני כך הוא אומר, יונתן בני כך הוא אומר". אליהו הנביא הסביר לרבי אביתר, כי אמנם "ליכא ספיקא קמי שמיא", לא קיים ספק בשמים, אבל  אלו ואלו דברי אלהים חיים, כל מה שנאמר בבית המדרש נחשב לתורה, והאמת היא ששניהם צודקים: הוא מצא זבוב בתבשילה אלא שעל כך לא הקפיד, ועיקר הקפדתו הייתה על השערה שמצא לה ב"אותו מקום", שהיא סכנה.
בתלמוד הירושלמי מובא כי היו לו שני בנים.
עמותת הורות משותפת = טובת הילד

ביטול הגדרות הוריות

"חזקת הגיל הרך" והענקת תואר "משמורן" לאם, יוצרים הגדרה הורית שונה לכל אחד מההורים.
אין זה נכון לתת להורה אחד עדיפות הגדרתית על פני ההורה האחר. גם לאחר הגירושים, אמא נשארת אמא, ואבא נשאר אבא.
ההגדרה ההורית היא מרכיב רב חשיבות לאחר גירושי/פרידת ההורים. להגדרה זו השפעה מהותית על האופן בו תופס הילד את כל אחד מהוריו הגרושים/הפרודים ועל האופן בו תופס כל הורה את תפקידו ומקומו בחיי הילד. הימנעות מהנוהג הפסול של מתן הגדרת הורה מועדף ("משמורן"), תשים קץ למאבקי המשמורת שמתנהלים ללא כל צורך לאחר גירושי/פרידת ההורים ואשר מהווים אחד ממוקדי החיכוך המרכזיים והכואבים בתהליך הפרידה. פועל יוצא של וויתור על מאבק זה, הוא שיתוף פעולה טוב יותר בין הורים גרושים או פרודים, בעניינים הנוגעים לילדיהם. כאשר אין על מה להילחם, פשוט מפסיקים לעשות זאת. מנקודת מוצא זו קל יותר לשתף פעולה בעניינים הנוגעים לילד.
עמדת העמותה היא כי יש לעשות הפרדה מוחלטת בין הגדרת ההורים, ככל שתהיה, לבין חלוקת "זמני השהות" של הילדים אצל כל אחד מהוריהם. בעוד שהורה נשאר הורה, ללא קשר למצבו המשפחתי, ואין סיבה או הצדקה לשנות את הגדרתו כאב או אם, הרי שחלוקת הזמנים בין ההורים תיעשה על פי תנאיה של כל משפחה.
נקודת המוצא הראויה היא ששני ההורים הם נורמטיביים וראויים לגדל את ילדם. לכן חלוקת האחריות ביניהם צריכה להיות שוויונית או קרובה מאוד לכך. מנקודת מוצא זו, יש לבחון כל תא משפחתי, את מורכבותו ואת הצרכים של החברים בו, ובהתאם לכך לקבוע את חלוקת האחריות ההורית המתאימה, כולל חלוקת זמני השהות. (נקודת מוצא זו היא הפוכה לזו האומרת שהילד יהיה אצל ובאחריות אמו, ועל האב להסתפק בפגישות במסגרת מה שנקרא בעבר, "הסדרי ראייה")
החלת מדיניות זו תשקף את התמורות והשינויים שחלו בחברה הישראלית בעשורים האחרונים מבחינת חלוקת הטיפול בילדים, במשק הבית ובפרנסת המשפחה, תמזער את התסכול וחוסר האונים של אבות רבים משלילת הגדרתם ההורית, תפחית את המקרים בהם אחד מההורים משתמש בילד ככלי ניגוח נגד ההורה האחר, ותנחיל את ההכרה ששני ההורים חייבים לקבל כל החלטה מהותית יחדיו, נושא שלא מוכר לכלל הציבור, ואף לא לחלק משמעותי מאנשי המקצוע, ולכן בעייתי מאוד וגורם לסכסוכים רבים ומיותרים.

פעילות

העמותה פועלת לקידום המלצות ועדת שניט, אשר כלולות בתזכיר החוק "הורים וילדיהם", קידום המלצות ועדת שיפמן, קידום חוקים הקובעים שמידע הנוגע לילד יגיע לשני הוריו וכן ייזום וקידום חוקים ותקנות נוספים למען הורים גרושים או פרודים.
העמותה מפרסמת באמצעות אתר האינטרנט שלה, בקבוצת הפייסבוק שלה וכן באמצעות רשימת תפוצה בדוא"ל לכל המעוניין בכך, מידע נרחב ומקיף להורים בהליכי פרידה וגירושים​, על תהליך הפרידה ועל הכלים והאפשרויות העומדים לרשותם. מאחר שידע מצמצם את אי הוודאות ותורם לביטחון, יש בו כדי לסייע לדין ודברים פחות חשדני ויותר רגוע ונינוח בין בני הזוג, אשר יאפשר להם להגיע לתוכנית הורות שתפעל לטובת כל הצדדים ובעיקר לטובת הילדים.
באתר העמותה ניתן גם למצוא ולהוריד "תוכנית הורות", אשר נכתבה מתוך מטרה לעזור להורים הגרושים, להיות ערים לכל הנושאים לקראת כתיבת הסכם הפרידה, אם בעצמם ואם בסיוע גורם שלישי.
כמו כן נמצא באתר מידע רב ועדכני בנושאים כגון: אפוטרופסות, משמורת משותפת, כלכלת ילדים (מזונות), מעבר מקום מגורים, פסקי דין עדכניים בנושאים רלוונטיים, מידע על ועדות ממשלתיות בתחום, והסברים כיצד להתמודד עם נושאים בירוקרטיים שונים, כמו קבלת מידע מגופים ומוסדות שונים, ובהם העירייה, בית הספר, קופת החולים והמוסד לביטוח לאומי.
בנוסף פועלת העמותה להפצת מידע רלוונטי על ידי אמצעי התקשורת השונים.
סדנת תל אביב למדע, טכנולוגיה וביטחון

סדנת תל אביב למדע, טכנולוגיה וביטחון (ע"ש יובל נאמן) היא סדרה מתמשכת של כנסים וימי עיון המוקדשים לתחומים שונים של מדע, טכנולוגיה וביטחון - בהקשר הישראלי והמזרח תיכוני.
הסדנה החלה את פעילותה בשנת 2002, והיא יוזמה של פרופסור יצחק בן ישראל, העומד בראש הסדנה מיום הקמתה. הסדנה מאורגנת על ידי בית הספר לממשל ומדיניות, התוכנית ללימודי ביטחון והמכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן, הפועלים במסגרת אוניברסיטת תל אביב.

חשיבות הסדנה

סדנת ת"א למדע, טכנולוגיה וביטחון משמשת כבמה פומבית לליבון בעיות שונות הנוגעות לביטחון ישראל, לשילוב הטכנולוגיה בצבא ובחברה, והיא מעלה סוגיות ראשונות במעלה הקשורות בסדר היום הלאומי של מדינת ישראל. מסמכים שנכתבים בעקבות הכנסים משמשים את קובעי המדיניות ברמות השונות. חסות קבועה לסדנה מוענקת על ידי משרד הביטחון באמצעות מפא"ת, על ידי התעשייה האווירית ורפא"ל. בסדנה נוטלים חלק בכירים מהנהגת המדינה וצה"ל ומומחים בעלי שם מהתחום הציבורי, האקדמי, הביטחוני, הכלכלי והמדעי.

פרסומי הסדנה

בעקבות כנסים נבחרים יוצאים לאור פרסומים, ניירות עמדה ומונוגרפיות של הסדנה המפורסמים באתר הסדנה.

ספרים

ספר ראשון המרכז נושאים שונים שהועלו בסדנה יצא לאור בהוצאת מערכות, וכותרתו: מהאדם בקרב עד החלל החיצון. בספר כלולים מאמרים המבוססים על הרצאות שנישאו בסדנת תל אביב למדע טכנולוגיה וביטחון, בתקופה הראשונה לפעולתה. המאמרים שנבחרו מציגים את מגוון הנושאים שנדונו בסדנה, מגוון הנפרס על כל הספקטרום של החשיבה והעשייה הביטחונית: החל מהרמה הגבוהה ביותר של תורת הביטחון, עבור דרך טכנולוגיות ביטחוניות המיושמות במיזמים בתחום החלל החיצון וכלה בפיזיולוגיה של האדם בקרב. נבחנת השפעת הטכנולוגיה המודרנית על שדה הקרב ונידון מקומה במתארים של עימות בין מדינה לארגוני טרור, ומוצגת תרומתן הייחודית של התעשיות הביטחוניות לביטחון ישראל.
אדם מת'יוס

קריירת מועדונים

מת'יוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קארדיף סיטי אליה הצטרף בגיל 8. בינואר 2009 חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון. ב-21 באפריל 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד צ'רלטון אתלטיק. בתחילת עונת 2009/2010 פקדה מכת פציעות את המועדון ומת'יוס הפך לשחקן מפתח בהרכב של המועדון. ב-3 באוקטובר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-4 נגד ווטפורד. במהלך חלון העברות של ינואר 2010 מנצ'סטר יונייטד הביעה עניין בשחקן, אך קארדיף סירבה לשחרר את השחקן.
ב-25 בפברואר 2011, חתם בסלטיק ל-4 שנים והוא הצטרף אליה בסיום העונה. ב-7 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסלטיק בניצחון 0-1 נגד אברדין. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופאית בהפסד 2-0 לאתלטיקו מדריד. ב-12 בדצמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בסלטיק נגד ארבורת' במסגרת הגביע הסקוטי.
ב-5 ביולי 2015 חתם בסנדרלנד תמורת 2 מיליון פאונד. ב-8 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 4-2 ללסטר סיטי. כעבור שבועיים נפצע בקרסול ונעדר שלושה חודשים. מת'יוס חזר להתאמן אך נפצע שוב כעבור חודש ונעדר כחודשיים. ב-7 במרץ 2016 הושאל לבריסטול סיטי עד לסיום העונה. עם תום העונה הושאל לעונה נוספת בקבוצה.
בקיץ 2019 מת'יוס חתם בצ'רלטון את'לטיק.

קריירה בינלאומית

מת'יוס שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של ויילס ואף שימש כקפטן. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הבוגרת ב-25 במאי 2011, נגד סקוטלנד במסגרת גביע האומות.
לוויניה מילושוביץ'

ביוגרפיה

מילושוביץ' נולדה בלוגוז', להורים ממוצא סרבי. אמה, הייתה שחקנית כדורעף ואביה היה מתאבק בנבחרת הלאומית. היא החלה להתאמן בהתעמלות בגיל 6.

אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית בשנת 1991 זכתה מילושוביץ' ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב, בתרגיל קפיצות. מדליות ארד, בתחרות קבוצתית ובתרגיל קורה.

אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה מילושוביץ' ב-4 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בתרגיל קפיצות ביחד עם הנרייטה אונודי מהונגריה בתוצאה של 9.925 נק', לפני טטיאנה ליסנקו מהמשלחת המאוחדת (9.912 נק') ובתרגיל קרקע עם הציון המושלם של 10.00 נק', לפני הנרייטה אונודי (9.950 נק') ו-3 מתעמלות שזכו כל אחת במדליית ארד, שאנון מילר מארצות הברית, טטיאנה גוצו מהמשלחת המאוחדת ובת ארצה כריסטינה בונץ (9.912 נק'). מדליית כסף, בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 395.079 נק', אחרי המשלחת המאוחדת (395.666 נק') ולפני ארצות הברית (394.704 נק') ומדליית ארד בתחרות הקרב רב אישי בתוצאה של 39.687 נק', אחרי טטיאנה גוצו (39.737 נק') ושאנון מילר (39.725 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בתרגיל מקבילים מדורגים (9.912 נק') ובמקום שמיני בתרגיל קורה (9.262 נק').
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה מילושוביץ' בשתי מדליות ארד, בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 388.246 נק', אחרי ארצות הברית (389.225 נק') ורוסיה (388.404 נק') ובתחרות קרב רב אישי ביחד עם בת ארצה סימונה אמנאר בתוצאה של 39.067 נק', אחרי ליליה פודקופייבה מאוקראינה (39.255 נק') ובת ארצה ג'ינה גוג'אן (39.075 נק'). נוסף לכך היא סיימה במ'ום שמיני במקבילים מדורגים (9.750 נק').
דניאל דגן (קצין)

ביוגרפיה

דגן נולד בירושלים, ב-27 בנובמבר 1921, לפרץ ורחל קורנפלד. במהלך מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי. בקיץ 1944 נשלח לקורס קצינים מטעם הבריגדה היהודית, ומינואר 1945 כיהן כקצין בבריגדה בפעילויות לחימה שבהן השתתפה.
בתחילת מלחמת העצמאות פיקד בחטיבת אלכסנדרוני על פלוגה של אנשי חי"ש מרמת גן שהתמקמה במחצבות מגדל צדק. הפלוגה השתתפה במבצע נחשון בגדוד של חיים לסקוב, השתתפה בכיבוש דיר מוחיסין ושייח' מוסא
לאחר המלחמה היה מפקד בית הספר לקצינים של צה"ל.
לאחר סיום שירותו למד כלכלה בתל אביב. בשנת 1960 החל לעבוד בחברת החשמל בה עסק בהקמת תחנות כוח.