google/wiki40b huggingface dataset:
פארק אזורים

היסטוריה

הקמת הפארק החלה בשנת 1997 על ידי חברת "אזורים", שהחזיקה ב-51% מהפרויקט, וחברת "אזורי מל"ל תעשיות בע"מ" (שהחזיקה ב-49% מהפרויקט), על קרקע חקלאית שהייתה שייכת למושב כפר מל"ל. הקרקע הופשרה לבנייה בשנת 1995 במסגרת החלטה 717 של מינהל מקרקעי ישראל. הבניין הראשון בפארק אוכלס בסוף 1999.
ביוני 2001, מכרה חברת אזורים את נכסי הנדל"ן המניב שלה (חברת "נכסי אזורים"), כולל פארק אזורים, לחברת גנדן השקעות של נוחי דנקנר. באוקטובר 2003 מכרה גנדן את שליטתה ב"נכסי אזורים" תמורת כ-400 מיליון שקל לקרן ריט ישראל. בהמשך שונה שמה של חברת "נכסי אזורים" ל"בריטיש ישראל".
בשנת 2010, רכשה חברת מליסרון (שבבעלות ליאורה עופר) את חברת "בריטיש ישראל", ושם הפארק שונה ל"פארק עופר". בשנת 2016, רכשה חברת מליסרון  24% נוספים מהבעלות מידי חברת "אזורי מל"ל תעשיות בע"מ" של
כפר מל"ל תמורת עוד 192 מיליון שקל, כך ששיעור האחזקה של מליסרון עלה לכ-74%, ואילו המושב נותר עם אחזקה של 26%.

מבנה הפארק

בפארק, המשתרע על פני 40 דונם, בנויים 70,000 מ"ר משרדים והוא כולל 3,000 מקומות חניה. בין החברות הפועלות באזור התעשייה נמנות אינטל, אלקטל, מארוול טכנולוגיות, קודאק, אמות פלטינום והמשרדים הראשיים של IBM בישראל.
בפארק ניתן למצוא מסעדות, בית כנסת, גן ילדים, מספרה, חנות נוחות, חדר כושר, בריכה וספא. בסמוך למתחם, ממזרח לו, נמצאת תחנת הרכבת פתח תקווה קריית אריה וכן אצטדיון המושבה.
בסמוך לפארק נבנית תחנת אם המושבות של הקו האדום של הרכבת הקלה.
ריימונד אודיירנו

ביוגרפיה

אודיירנו גדל בעיירה רוקוויי שבניו ג'רזי. הוא החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הירשמו למכללה הצבאית באקדמיה הצבאית ווסט פוינט. בשנת 1976 סיים את לימודיו, הוסמך כקצין והתגייס לצבא. אודיירנו עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני תותחנים. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה באגד הארטיליריה ה-56. הוא השלים מספר תפקידי מטה ופיקוד ובהם מפקד סוללה בגדוד ה-1 שבאגד הארטילריה ה-73 וכקצין המבצעים של הגדוד. במלחמת המפרץ שירת כקצין האג"ם של הגדוד ה-2 באגד הארטילריה ה-3, ולאחר מכן בתפקיד זהה בדיוויזיית השריון ה-3. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד 2 באגד הארטילריה ה-8 של דיוויזיית החי"ר ה-7 וכמפקד הסיוע הארטילרי של דיוויזיית הפרשים הראשונה. 
בתפקידו הבא שימש כעוזר מפקד דיוויזיית השריון ה-3. במלחמת עיראק פיקד אודיירנו על דיוויזיית החי"ר ה-4, בין היתר במבצע ללכידת סדאם חוסיין. שימש מפקד הקורפוס ה-3 וב-2008 מונה למפקד הכוחות בעיראק. בשנים 2009–2011 פיקד על פיקוד הכוחות השלובים של ארצות הברית. בשנת 2011 מונה לראש מטה צבא ארצות הברית.
הקפת כף בוז'דור

רקע

האוקיינוס האטלנטי התיכון והאוקיינוס האטלנטי הדרומי היו האחרונים שבהם החלו לשוט. הפולינזים, במקור מדרום-מזרח אסיה, עברו אלפי קילומטרים באוקיינוס השקט והתיישבו באזור שהתפרש מאיי שלמה במרכז האוייקנוס השקט ועד לאי מדגסקר במערב האוקיינוס ההודי. הסינים הגיעו עד לחוף המזרחי של אפריקה בסביבות קניה, אך גם הסינים וגם הפולינזים לא עברו את מצר מוזמביק לכיוון הקצה הדרומי של אפריקה והאוקיינוס האלטנטי. הוויקינגים לעומת זאת הגיעו לגרינלנד ולקצה המזרחי של אמריקה הצפונית.
מלחים פחות הרפתקנים הקפידו לשמור על מרחק קטן מהחוף, כאשר נעו כמו סרטנים לאורך חופי האוקיינוסים. בסגנון שיט זה ספינות צלחו את חופי צפון אירופה, מזרח אפריקה, ודרום מזרח אסיה מבלי להיות יותר מיום אחד בלי לראות אדמה.
אף קבוצה של מלחים לא חצתה את מרכז האוקיינוס האלטנטי וחזרה, למרות 3,000 שנה של שיט מסביב לים התיכון ולמרות ההצלחה של הוויקינגים צפונה יותר. הפיניקים ניסו לחצות את המכשול, כאשר גם הם וגם היוונים והרומאים נכשלו. כך גם כל הערבים והאירופאים שניסו אחריהם.
השמועות על קושי החצייה נפוצו בכל ברחבי אירופה. כולם הבינו שלא ניתן לחצות את הכף דרומה. כל זה השתנה בתחילת המאה ה-15.
ז'יל איאנש היה נווט פורטוגלי בחצרו של הנסיך אנריקה הספן, אשר היה אחראי על תחילת מסעות הגילויים האירופאיים. הנסיך שלח את איאנש להקיף את הכף לראשונה ב-1424. לאחר מכן היו עוד ניסיונות כושלים רבים, עד להצלחה בשנת 1434.

נתונים גאוגרפיים

קו החוף של כף בוז'דור לא נראה כאתגר גדול מבחינת שיט סביבו. הכף לא בולט עמוק לאוקיינוס, וכפים לדרומו בולטים הרבה יותר.
אך הרוחות וזרמי האוקיינוס באזור הם הגורמים שהכשילו את השייטים עד אותה תקופה.
הרוחות מגיעות מפנים היבשת ונושבות בחוזקה בכיוון מערב מעל לכף וממשיכות דרומית לאיים הקנריים ועד לברזיל.
זרמי האוויר מכריחים כל ספינה אשר יעדה לשוט דרומה, לשוט במקום זאת מערבה.
חמור מכך, הרוחות סוחפות איתן חול ממדבר סהרה עמוק לתוך האוקיינוס ומונעות בכך מעבר בקרבת החוף.
בנוסף, המים בקרבת הכף רדודים לאורך 30 מיילים ימיים. כל הגורמים הללו הכריחו את הספינות לשוט מבלי לראות את החוף.
במרחק כזה מן החוף בעת ניווט באוקיינוס חובה להתחשב בגורם נוסף - זרמי הים.

טכניקת הניווט החדשנית של איאנש ומציאת נתיב שיט מסביב לכף

עד לתחילת המאה ה-15 טכניקות הניווט הימי התפתחו מאוד. מפות לניווט ימי פותחו בים התיכון ומצפן לניווט פותח על ידי הסינים. אך אלה לא יכלו לעזור לאיאנש להתגבר על זרמי הים החזקים והבלתי נראים. על מנת למדוד מרחק, ימאים היו מוכרחים להשתמש בשיטת הניווט המשוער (Dead reckoning) הבלתי מדויקת, שכללה את מדידת מהירות הספינה באמצעות מד דרך ימי וחישוב מקורב של הדרך שהיא עברה. אך שיטה זאת התעלמה מרוחות וזרמים.
כל זמן השיט, איאנש היה צריך לנווט את הספינה תוך כדי התחשבות בסטייה מהמסלול שהזרמים גרמו, אחרת היה נסחף מערבה מדי. שיט בכיוון הפוך לזרם לא היה אפשרי, בהתחשב במהירות הגדולה של הזרם.
תחילה, איאנש היה חייב למדוד את מהירות הזרם, על מנת לדייק בחישוב של כמות הסטייה הנגדית שהיה עליו לעשות כדי לפצות על הסטייה שנגרמה על ידי הזרם.
איאנש הבין שעל מנת למצוא את נתיב השיט המדיוק, עליו להשתמש במשולש זרם (current triangle), אשר בעזרת שימוש בטריגונומטריה מגלה את נתיב השיט שיש להשתמש בו. איאנש גילה שעליו לשוט צפונה יותר ממסלול שיט שלא היה מתחשב בזרם, וכך הצליח לשוט מסביב לכף, עלה על החוף ולקח משם כמזכרת, צמח מקומי.
בורג' אל-ערב

אדריכלות

המבנה האדריכלי בבורג' אל-ערב כולל גם את חלל האטריום הגבוה בעולם (180 מטר), שהוא לבדו יכול להכיל בקרבו את מרכז הסחר העולמי של דובאי, שהיה הבניין הגבוה בדובאי משנות ה-70 של המאה ה-20 המאוחרות ועד שנות ה-80 המאוחרות. הקיר החיצוני של האטריום צופה לים, ועשוי כולו אריג של טפלון ופיברגלס.
עיצוב הפנים עוצב על ידי המעצבת קאון-צ'ו. המלון עוצב בסגנון ערבי מלכותי הכולל קשתות, וילונות כבדים, זהב ונברשות קריסטל.
בניית הבניין הונצחה על ידי סרט של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.

חדרים

במלון אין חדרים רגילים כלל; תחת זאת הוא מחולק ל-202 יחידות דו-מפלסיות. היחידה הקטנה ביותר שניתן לשכור במלון מכסה שטח של 169 מטר רבוע, והגדולה ביותר מכסה שטח של 780 מטר רבוע. זהו אחד מהמלונות היקרים ביותר בעולם. עלות השהייה בו מתחילה בכ-1,000 דולר ללילה ומגיעה עד יותר מ-15,000 דולר ללילה; הסוויטה המלכותית היא היקרה ביותר, כ-28,000 דולר ללילה.
תיאודברט הראשון

חייו

תיאודברט הראשון עלה על כס המלוכה עם פטירת אביו, תיאודריך ה-1, בשנת 533. כבר בחיי אביו הוכיח תיאודברט עצמו כלוחם. ב-516 לערך הוא הביס את הצבא הגוטי בפיקודו של היגלק (Hugleikr). המוניטין שלו השתפר על ידי שורה של מבצעים צבאיים בדרום גאליה נגד הויזיגותים.
ב-531 או 532 תאודוריך, ובנו תיאודברט ה-1 יחד עם כלותר ה-1, תקפו את תורניגיה שנשלטה על ידי דודם, הרמנפריד (Hermanfrid) מלך תורינגיה האחרון, (בנה של בזינה מנישואיה לבזינוס מתורינגיה, ומכאן אחיו למחצה של כלוביס). הם ניצחו בקרב, הרמנפריד הצליח להימלט אבל הפרנקים תפשו את אחיינתו רדגונדיס (Radegund) (בתו של ברתאר, אחיו של הרמנפריד) ואת אחייניו. הרמנפריד הגיע לעירו של תיאודוריך אחרי שהובטח לו שיהיה בטוח שם, אולם הוא נדחף מעל חומת העיר ומת. רדגונד אולצה להנשא לכלותר ה-1 ואשתו של הרמנפריד, אמלהברגה נמלטה יחד עם ילדיה אל האוסטרוגוטים ומאוחר יותר הגיעה לקונסטנטינופול.
לאחר מות אביו, תיאודברט נאלץ להלחם עם דודיו כילדבר ה-1 וכלותר ה-1 על ירושת הממלכה, מיומנותו הצבאית שכנעה את כילדבר לנטוש את המחלוקת ולאמץ את תיאודברט כיורשו. הם נאבקו יחדיו נגד כלותר עד שצבאם נפגע על ידי סופה.
אחרי שהיחסים בין מלכי הפרנקים נרגעו, מצא את עצמו תיאודברט מעורב במלחמה הגותית. מלחמה זו החלה כאשר יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, ניסה להכניע את האוסטרוגותים באיטליה.
יוסטיניאנוס ראה בתיאודברט בעל ברית אידיאלי כי קרקעות ממלכת אוסטרזיה גבלו באדמות האוסטרוגותים בצפון איטליה. אף כי הקיסר שילם לתיאודברט תשלום נאה עבור עזרתו, תיאודברט התגלה כבעל ברית שאינו ראוי לאמון. הצבא הפרנקי ראה בסכסוך שבאיטליה כהזדמנות ליטול ביזה ולהעלות תביעות משל עצמם על שטחי צפון איטליה. כך נאלצו הביזנטים להלחם נגד הפרנקים במקביל למלחמתם באוסטרוגוטים.
עליית כוחו של תיאודברט גרמה לו להפר עוד מנהג שהיה נקוט עד אז ולהתחיל לטבוע מטבעות זהב עם דיוקנו עליהם. עד תיאודברט הנוהג היה שמלכים מטביעים מטבעות פחותי ערך, מנחושת וכסף ומטבעות מסוג זה הוטבעו אף על ידי מטביעים פרטיים (באישור השליט המרובינגי) ואילו מטבעות הזהב מוטבעים על ידי הקיסר (הרומי ואחר כך הביזנטי). בתקופת המלחמה נגד הקיסר, הביע תיאודברט את עצמאותו כמו גם קריאת תגר נגד הקיסר בכך שהטביע כמות מטבעות עם דיוקנו עליו. על חלק מהמטבעות ניתן לתיאודברט התואר הקיסרי "אוגוסטוס".
היסטוריונים בני התקופה העריכו אותו, כך למשל כתב גרגוריוס מטור על תיאודברט:
לאחר שהתבסס תיאודברט בממלכתו, הוא הוכיח עצמו כאדם בעל מעלה (מגנוס), שלטונו נעשה בצדק, הוא נתן לבישופים כבוד, העניק לכנסיות, סייע לעניים, בחסדו וניעימותו חילק מענקים לאנשים רבים ואף פטר כנסייה מתשלום המס המגיע מהם לאוצר המלך
— תרגום חופשי מתוך "היסטוריה", 3, 25
גם וננטיוס פורטונטוס מציין לשבח את אדיקותו.
כמלכים מרובינגים אחרים היו גם לתיאודברט נשים רבות. כיורש הממלכה, על מנת ליצור ברית פוליטית, אורס על ידי אביו לויזיגארד, בתם של ווקאו, מלך הלומברדים ושל אשתו השנייה אוסטריגוזה. תיאודברט נטש אותה לטובת דויטריה (Deuteria), גאלו-רומית שפגש בעת מסעו בדרום גאליה, תומכיו, כנראה בגלל הממד הפוליטי הכרוך בכך, לא היו שבעי רצון מיחסו לויזיגארד ושכנעו אותו לקחתה בשנית לאישה. ויזיגארד מתה במהרה והוא נישא פעם נוספת.
תיאודברט מת ב-547 או 548 אחרי כ-14 שנות שלטון. אחריו עלה על כס השלטון בנו מאשתו דויטריה, תיאודבלד בן ה-13 שנישא לאחותה של ויזיגארד - ולדראד.
דוד מועטי

ביוגרפיה

דוד מועטי נולד באלג'יר בשנת 1796 לאביו ר' שמואל, בן לשושלת ארוכה של רבנים. אחד מאבותיו היה הרב משה מועטי בעל "ישיר משה". 
בצעירותו למד תורה אצל רבני אלג'יר, בהם קרוב משפחתו הרב דוד בן אהרן מועטי. בהמשך מונה לדיין בבית הדין של אלג'יר ולראש ישיבת עץ החיים הגדולה. 
בשנת 1830 סופחה אלג'יריה לצרפת, מה שאילץ את רבני אלג'יר להתמודד עם אתגרים חדשים רבים בתחום ההלכה. הממשל הצרפתי צמצם באופן הולך וגובר את האוטונומיה הקהילתית של יהודי אלג'יריה והקהילה עברה תהליך מודרניזציה מואץ. הרב מועטי היה מחשובי הפוסקים שהתמודדו עם האתגרים החדשים שהתעוררו כתוצאה מתהליכים אלה, בין היתר באמצעות ספרי השו"ת הרבים שחיבר, בהם: "נאם דוד" (ליבורנו, 1844), "שלל לדוד" (ליבורנו, 1850), "יוסיף דוד" (ליבורנו, 1856), "לבב דוד" (ליבורנו, 1860) "אשר לדוד" (ליבורנו, 1876) ו"צוף דבש" (ליבורנו, 1876). ספרו "שלל לדוד" כולל גם חידושים על החלק הראשון והרביעי של היד החזקה לרמב"ם. 
בנוסף חיבר הרב מועטי שני ספרים נוספים שתלמידי חכמים באלג'יריה נהגו ללמוד בעיון רב, בהם ספרו "ידי דוד" (אלג'יר, 1856) העוסק בפרשנות למסכת נזיר ו"קדשי דוד" (ליבורנו, 1856), פרשנות לסדר קדשים.
דנב קאיטוס

תכונות

דנב קאיטוס הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K0 III, אך לעיתים מסווגים אותו כענק צהוב מסוג ספקטרלי G9.5 III שכן הטמפרטורה שלו, כ-4,800 קלווין קרובה לגבול בין שני הסיווגים. הוא נמצא במרחק של כ-96 שנות אור ממערכת השמש ובהירותו הנראית היא מדרגה 2.01 כך שקל לצפות בו. מסתו היא כ-3 מסות שמש ורדיוסו גדול פי 17 מרדיוס השמש. עוצמת ההארה שלו היא יותר מפי 100 מעוצמת ההארה של השמש. דנב קאיטוס סיים את שלב היתוך המימן שבליבתו והוא מתיך הליום לפחמן. באופן חריג עבור כוכבים מסוגו, דנב קאיטוס פולט קרינת רנטגן בעוצמה חזקה פי 2,000 מהקרינה של השמש בתחום זה. ההסבר לכך הוא כנראה טמפרטורה של יותר מ-100 מיליון קלווין בליבתו שנוצרת בזמן היתוך ההליום. בעתיד צפוי דנב קאיטוס להתנפח ולהתקרר עוד כך שיהפוך לענק אדום ולאחר שיכלה ההליום בליבתו הוא עתיד להפוך לננס לבן.
דינה שניידרמן

קורות חיים

שניידרמן הייתה תלמידתו של דוד אויסטרך במוסקבה. לאחר נישואיה למורה לכינור הבולגרי אמיל קמילארוב (2007-1928), עקרה שניידרמן לבולגריה. הזוג עזב את בולגריה בשנות ה-80 ועבר לאופסלה שבשוודיה, שם נשארו עד סוף ימיהם.
שניידרמן הייתה כנרת סולנית ומורה למוזיקה והרבתה לצאת למסעות קונצרטים באירופה, באמריקה ובמזרח אסיה, לעיתים קרובות עם אמיל קמילארוב כ"דואו דשקה". היא ניגנה בכינור "איל קאנונה גוארנריוס" פעמים אחדות, האחרונה בהן בשנת 1996 בקונצרט באופסלה.
שניידרמן זכתה בפרסים ראשונים בתחרויות כינור בברלין ובז'נבה. כמה מלחינים בני זמננו, בהם דמיטרי קבלבסקי, פאנשו ולאדיגרוב, דימיטר כריסטוב ואחרים כתבו והקדישו לה יצירות מוזיקליות.
בשנת 2002 הוענקה לשניידרמן מדליית איליס קוורום בזהב על "עבודתה ארוכת-הימים והחשובה בעולם המוזיקה השוודי". כמו כן, בשנת 1997 קיבלה שניידרמן תואר דוקטור לשם כבוד מן האוניברסיטה והאקדמיה למוזיקה של סופיה, בולגריה.
בשנת 2011 יזמה דינה שניידרמן את הקמתו של פסטיבל המוזיקה הבינלאומי להנצחת זכרו של פרופ' אמיל קמילארוב בסופיה, בולגריה, המעלה קונצרטים של יצירות מאת מלחינים ידועי-שם לצד תחרות רב-לאומית לכשרונות צעירים בכינור. הפסטיבל מתקיים מדי שנה, למשך שבוע החל ב-22 באוקטובר.
דינה שניידרמן נפטרה ב-9 באוגוסט 2016 באופסלה.
רות

רוּת המואבייה היא דמות מקראית, הגיבורה העיקרית של מגילת רות, והסבתא רבתא של דוד המלך.

יוחסין

עץ היוחסין (על פי מגילת רות, ספר שמואל ודברי הימים), מראה את מרכזיותה של רות, ששדרת המנהיגות בממלכת יהודה משתלשלת ממנה.
קטלינה דה אראוסו

קטלינה דה אראוסו (בספרדית: Catalina de Erauso‏; 1592, סן סבסטיאן - 1650, קואטלאשטלה (Cuetlaxtla), ספרד החדשה) הייתה דמות אגדתית למחצה בארץ הבסקים, ספרד ובאמריקה הספרדית במחצית הראשונה של המאה ה-17. דה אראוסו נשאה מספר שמות בדויים, ונודעה בכינוי La Monja Alférez, קרי הנזירה הסג"םית.

קורות חייה

כשמלאו לקטלינה ארבע שנים היא הוכנסה למנזר בעיר הולדתה בציפייה שתהפוך לנזירה, אולם בטרם נדרה את נדריה, עזבה את המנזר בגיל 15 לאחר שהוכתה בשעת מריבה עם נזירה טירונית בגינה נכלאה בתאה. בצאתה לעולם הגדול, בו התנהלה לראשונה בחייה, עטתה קטלינה מלבושי גבר, קיצרה את שערה, ואימצה לה מספר שמות גבריים בהם פדרו דה אוריבה, פרנסיסקו דה לויולה, אלונסו דיאס, רמירס דה גוסמאן, ואנטוניו דה אראוסו. מסן סבסטיאן יצאה קטלינה לואיאדוליד ובילבאו, ומשם הדרימה לסנלוקאר דה ברמדה, ממנה הפליגה לעולם החדש. בהגיעה לפרו (דהיום) התגייסה קטלינה כחייל--משלח ידם של אביה ואחיה גם כן--ושרתה תחת מפקדים שונים.
בשנת 1619 לקחה דה אראוסו חלק במלחמת האראוקו כנגד בני המפוצ'ה בדרום אמריקה הספרדית וצ'ילה דהיום מבלי לגלות את מינה. דה אראוסו נהנתה ממוניטין של אומץ לב ומיומנות גבוהה בשימוש בכלי נשק שהביאו לקידומה לדרגת קצונה זוטרה (alférez). לאחר שנפצעה אנושות באחד הקרבות גילתה קתלינה את מינה בוידוי על ערש דווי. אף על פי כן החלימה קטלינה לאחר כארבעה חודשים ועברה לאואמנגה.
בשנת 1623 נעצרה דה אראוסו באואמנגה בשל סכסוך, ועל מנת להימנע מביצוע גזר דינה ביקשה את חמלתו של הגמון נוסף, וחשפה בפניו את זהותה. לאחר שמינה, כמו גם בתוליה נמצאו תואמים את טענתה, זכתה דה אראוסו להגנת ההגמון, ששלח אותה לספרד בשנת 1624. דה אראוסו התקבלה בידי פליפה הרביעי, מלך ספרד, שהתיר לה להמשיך ולשאת בדרגתה הצבאית ולעשות שימוש בשמה הגברי, וכינה אותה "הנזירה הסג"מית". שמעה של דה אראוסו ועלילותיה נודעו ברחבי אירופה, וכאשר תרה באיטליה וברומא, קיבל אותה האפיפיור אורבן ה-8, שהתיר לה ללבוש בגדי גברים.
בשנת 1630 עזבה קאלינה את ספרד ועברה לספרד החדשה, והייתה לבעלת עסק להעברת מטען בין מקסיקו סיטי ווראקרוס על גבי אתונות. בשנת 1650 נפטרה דה אראוסו.
דה אראוסו כתבה, או הכתיבה, את זכרונותיה, שראו אור רק בשנת 1829 בפריז ותורגמו לשפות אחדות. פרשת חייה שימשה מקור השראה למספר יצירות ספרותיות.

לקריאה נוספת

* Eva Mendieta, In Search of Catalina de Erauso: The National and sexual Identity of the Lietenant Nun, Univ. of Nevada, Reno, 2009
דן סמית'

ילדות ונעורים

דניאל סמית' גדל בדרום לונדון ולמד בבית הספר קינג'ס קולג' שבווימבלדון. סמית' המשיך את לימודיו באוניברסיטת לידס, בה למד ספרות אנגלית.

קריירת הסולו

בעודו בן 15, החל סמית' לכתוב שירים על הפסנתר ובמחשב הנייד שבחדרו, ושמר זאת בסוד ממשפחתו וחבריו, עד שאחד מחבריו גילה על כך ורשם אותו לתחרות מקומית. סמית' לא זכה להצלחה רבה, אך עדיין המשיך בכתיבת השירים. בסיום לימודיו באוניברסיטה חזר ללונדון על מנת להמשיך בקריירת הסולו שלו.
בעקבות עלון שקיבל בדואר, הוא התקשר לכריס "וודי" ווד אשר חיפש תלמידים לנגינה בתופים. הוא נפגש איתו בתקווה לחבור לאחד מתלמידיו בהקמת להקה, אך ווד הציע את עצמו כמתופף בלהקתו של סמית'.

באסטיל

שם הלהקה מגיע מיום הבסטיליה, שנחגג ב-14 ביולי, התאריך בו נולד סמית'.
לאחר שניגנו ביחד כמעט שנה, צירפו אליהם סמית' וווד את ויל פרקוארסון, אותו פגש סמית' באחת מהופעותיו. לאחר מכן, קייל סימונס הצטרף לבאסטיל. סמית' לא ראה את עצמו כזמר סולו מפני שראה בכך לחץ גדול מדי, והעדיף להיות חלק מלהקה.
הופעתה הראשונה של באסטיל נערכה בתחילת 2011. יחד עם חברי להקתו זכה סמית' בפרס Brit Awards כפריצת הדרך הבריטית של שנת 2014, בנוסף לאלבום הבכורה שלהם שהגיע למקום הראשון ברשימת האלבומים של הממלכה המאוחדת.
אבי דהן

קורות חייו

אבי דהן נולד בחיפה. בצעירותו שיחק בקבוצת הכדורגל מכבי חיפה.

שירותו הצבאי

התגייס לצה"ל בשנת 1993, ושובץ בגדוד דוכיפת. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגת החוד בגדוד 931. לאחר מכן מונה למפקד פלחה"ן נח"ל. במהלך תפקידו כמפקד הפלחה"ן, שימש בשנת 2000 כמפקדו האחרון של מוצב הבופור, ופיקד על פינוי ופיצוץ המוצב בעת הנסיגה מלבנון. לאחר מכן מונה לסגן מפקד יחידת דובדבן.
בשנת 2005 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 931, ופיקד עליו במהלך פינוי חומש כחלק מתוכנית ההתנתקות. במלחמת לבנון השנייה הוביל את הגדוד בין היתר בקרבות כנגד החזבאללה בכפרים א-טייבה וחולא, בקרב על הסלוקי ובלחימה בכפר ע'נדוריה, את תפקידו סיים בשנת 2007. לאחר מכן מונה למפקד גדוד בבה"ד 1 בין השנים 2007–2008. בהמשך שימש כמפקד גדוד גפן בין השנים 2008–2009. לאחר מכן מונה לנספח צה"ל במארינס בין השנים 2009–2011.
לאחר שובו לישראל, הועלה לדרגת אל"ם ומונה במאי 2011 למפקד חטיבת שועלי מרום, ובמקביל לראש מחלקת הדרכה בזרוע היבשה, הוא פיקד על החטיבה בין היתר במהלך מבצע עמוד ענן, בתפקידיו אלו שימש עד אוגוסט 2013. ב-9 באוקטובר 2013 מונה למפקד חטיבת אילת, ושימש בתפקיד עד 26 באוגוסט  2015. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ג (2016-2015). באוגוסט 2016 מונה לסגן מפקד אוגדת איו"ש ובמקביל לראש מחלקת כושר קרבי בזרוע היבשה. בתפקידו כסגן מפקד אוגדת איו"ש שימש עד שנת 2018.
דהן נשוי ללימור ואב לשלושה.
היה לי חבר היה לי אח

רקע

השיר נכתב על ידי יורם טהרלב לפני מלחמת יום הכיפורים, ויצא לאור עם פרוץ המלחמה. הוא בוצע על ידי צוות בידור חיל האוויר, לאחר שסיים את תוכניתו "מסביב לעולם ב-80 דקות" והסולנית של השיר הייתה נתנאלה.
השיר עוסק בחברות ורעות, והפך למזוהה עם מלחמת יום הכיפורים.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תשל"ד-1974 הגיע השיר למקום השמיני.
השיר בוצע גם על ידי אמנים אחרים כשהביצועים המוכרים יותר הם של יגאל בשן, אבי פרץ שהקליט את השיר באלבום שהקדיש לשירי יאיר רוזנבלום ב-1997, ושל דודו טסה, שהקליט את השיר במסגרת אלבומו השלישי בשנת 2003.
Mein liebster Jesus ist verloren, רי"ב 154

Mein liebster Jesus ist verloren (בעברית: ישו היקר שלי אבד), רי"ב 154, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון הראשון שלאחר חג ההתגלות, 9 בינואר 1724.

רקע

באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה הרביעית בשנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 65. באך ביצע את היצירה לפחות פעם אחת נוספת ב-1737.
ב-1886 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 32 של פרסומיה.

הקלטות

היצירה הוקלטה במלואה 13 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1985), טון קופמן (ב-1998), ג'ון אליוט גרדינר (ב-2000) ומסאקי סוזוקי (ב-2001).
סוזי מילר

ביוגרפיה

מילר נולדה וגדלה בעיר סנטה מוניקה שבקליפורניה, ארצות הברית, בה נולדו גם אימה וסבתה. היא חונכה על ערכי ציונות, בד-בבד עם השפעות עמוקות של ערכי החוף המערבי של שנות ה-50 וה-60. לאחר שהדריכה בתנועת הבונים וסיימה את התיכון עלתה לישראל בשנת 1971. בתחילה גרה בקיבוץ מעיין צבי, שם התאחדה עם אחיה הגדול שהגיע מעט לפניה ולמדה באולפן עברית.
בשנת 1972 נרשמה מילר ללימודי תיאטרון ואנגלית באוניברסיטת תל אביב. באחת מההופעות הספונטניות בשירה אמריקנית עממית לפני סטודנטים, היא משכה את תשומת לבו של גידי קורן - סטודנט לרפואה ומוזיקאי, שצירף אותה כצלע הנשית החסרה ללהקת "האחים והאחיות", לצד מוני ארנון, נעמי רותם ושבי קציר. הלהקה זכתה להצלחה גדולה. מילר בת ה-18 וחצי הייתה הדמות החוצלארצית, וזוהתה עם הפרשנויות המוזיקליות החדשות לשירי נתן יונתן, שהיא המשיכה לשאת לאורך שנות ההרכב ששינה את פניו פעמים רבות.
בשנת 1975 הכירה את יצחק זמלר, ונישאה לו. מעט אחר כך יצאה מהלהקה, ופנתה לקריירת סולו במשדרים ללימוד השפה האנגלית בטלוויזיה הלימודית. בערוץ הישראלי היחיד של אותם ימים זכתה סדרת-הקיץ "Sing a song", בהשתתפות מילר וג'רי היימן, לצפייה אדוקה מצד צופים רבים. בתוכנית, שנועדה לחזק את אוצר המילים האנגלי בקרב התלמידים שבחופשה, עוברים סוזי וג'רי חוויות שונות ומשונות, כשהם מבצעים יחד את השירים האהובים מ-"Neighbours" ו-"Here we are" (שגם בהן השתתפה מילר בהופעות אורח, לצד הזמר דני מסנג). במיוחד זכורה דמותה של המריונטה "Susie Surprise" המדקלמת את הפעולות אותן היא מבצעת, וזו הפכה לדמות שדבקה במילר וזוהתה עימה יותר מכל מרצועת Sing a Song, ששודרה בשידורים חוזרים מדי קיץ עד לאמצע שנות ה-80.
סגנונה המוזיקלי הפרטי של מילר, מאידך, הוא הסגנונות שהיו חזקים באמריקה בשנות ילדותה: הקאנטרי והפולק, ומילר הופיעה איתם ברחבי הארץ בשירים מסורתיים שחידשה. רצונה לעסוק במשחק נדחק מפני העובדה שמבטאה היה כה חזק עד שאף תפקיד דרמטי בארץ לא יכול היה להינתן לה. היא אף קיבלה שיעורי היגוי פרטיים אצל מורה, על-מנת לנסות להשתחרר מהדיאלקט הקנוני המערב-אמריקני שעל שפתיה. את עתודות כשרונה הפנתה מילר לבסוף למשחק כאמצעי-לימוד אנגלית לילדים.
לאורך שנות ה-80 היא הופיעה בבתי-ספר, והנחתה סדרת-המשך ל-Sing a Song, עם היימן, תחת השם "Rent a Song". כמו כן, במהלך שנים אלו ניסתה את כוחה כזמרת סולנית והוציאה לרדיו סינגלים אחדים, ביניהם "לא רוצה לדאוג" ו"מיס פמיניסט". בנוסף, ב-1985 הושמעה ברדיו פעמים רבות הפרסומת לנקניקיות "מיס לוסי", בקולה של מילר. בשנות ה-90 היא הופיעה עם הרפרטואר המוזיקלי שלה במקומות שונים בארץ ואף באירופה כחלק מתוכנית עידוד עלייה של הממשלה, כשליקטה שירים ישראליים אהודים ושרה אותם באנגלית מול קהל יהודי. כך נולדו שירים מהז'אנר המזרחי וקלאסיקות ישראליות מוכרות כשהם מחודשים בשפה האנגלית, והגיעו לאלבום שלם שיצא ב-1998 בשם "חפלה ים תיכונית באנגלית". על הפיתוח הלימודי שלה היא זכתה בפרס מגלי צה"ל, ובראשית העשור הראשון של המאה ה-21 ייסדה בתל אביב חברה הנקראת על שמה, הממשיכה את קו לימודי השפה שלה באמצעים של שמיעה, קריאה והתבוננות, והיא כותבת ומפיקה את חומריה.
ב-2003 עשו "האחים והאחיות" "קאם-בק", ומילר שבה למסגרת הלהקה כשהפעם לצדה מוני ארנון, נמרוד פז וורדה שגיא-הדרי, והארבעה פעילים יחד עד היום.
כיום מילר עוסקת בין השאר בשיווק מוצרים ללימוד השפה האנגלית ומשחקים לילדים. בנוסף, היא מנחה אירועים באנגלית ברחבי הארץ ובעולם.
מילר אלמנה, ולה שני בנים ושתי בנות.
מתגוררת בתל אביב.
גליינור פלט

קריירה

פלט החל את הקריירה שלו ככדורגלן בקבוצות דן בוס (2005–2007) וליסה (2007–2008) מהליגות הנמוכות בהולנד. בעונת 2008/2009 עבר לטלסטאר מליגת המשנה. בעונתו השנייה סיים עם 20 שערים ומשך את עיניהן של הקבוצות הבכירות. ב-27 במאי 2010 חתם על חוזה לשלוש שנים עם אופציה לשנה נוספת בקבוצת הראקלס אלמלו מליגת העל ההולנדית. ב-7 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו ואף הבקיע שני שערים בניצחון 0:3 נגד וילם.
בינואר 2012 עבר פלט לטוונטה ואחרי חצי שנה הושאל לראסינג גנק מליגת העל הבלגית. ב-20 בספטמבר 2013 הגיע לישראל וחתם בקבוצת הפועל באר שבע. כעבור עשרה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק נגד בני יהודה תל אביב, והבקיע את שער הבכורה שלו בדרך לניצחון 1:2. בסך הכל כבש בעונה זו 11 שערי ליגה, וסייע לקבוצה לסיים במקום השני בליגת העל.
על אף שהחזיק בחוזה לעונה נוספת בבאר שבע, ב-8 ביולי 2014 הודיע פלט על ניצול סעיף היציאה מחוזהו, ולמחרת חתם לשלוש שנים בקבוצת זולטה ורכם מליגת העל הבלגית. ב-27 ביולי 2014, ערך פלט את הופעת הבכורה שלו במדי זולטה ורכם בניצחון קבוצתו 2:0 על קורטרייק. ב-10 באוגוסט 2014, כבש פלט את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיק 1:1 מול קלאב ברוז'. בינואר 2015 הושאל לגו אהד איגלס עד לסוף העונה.
ב-7 בספטמבר 2015 חזר פלט לישראל וחתם לשנתיים בקבוצת מכבי חיפה. ב-12 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשעלה כמחליף בדקה ה-69, אך הורחק בכרטיס אדום לאחר שפגע ללא כדור באברהם פאס לקראת סיום המשחק. בעקבות הפגיעה הורחק פלט משלושה משחקים על ידי בית הדין של ההתאחדות לכדורגל. ב-24 באוקטובר ערך את הופעתו השנייה בקבוצה, וכבש את שער הבכורה שלו בניצחון 0:4 על הפועל עכו. בתחילת ינואר 2016, במשחק נגד קבוצתו הקודמת בישראל, הפועל באר שבע, ספג פלט בפעם השנייה בעונה זו כרטיס אדום ישיר לאחר שפגע בפניו של השוער דודו גורש בניסיון להגיע לכדור שנמסר אליו. במהלך חצי גמר גביע המדינה כבש פלט צמד שערים בשתי דקות, אך לאחר הצמד נפצע והוחלף, כשקבוצתו מנצחת לבסוף 1–3. מכבי חיפה המשיכה וזכתה בגביע לאחר ניצחון 0:1 על מכבי תל אביב.
ב-10 בינואר 2017 חתם פלט באלניהספור הטורקית. פלט ערך את משחקו הרשמי האחרון ב-22 במאי 2017, ומאז נודה בקבוצה ולא שיחק, כשהוא מסרב לוותר על חוזהו ובקבוצה מסרבים להשלים את שכרו ולשחרר אותו.
ב-23 ביולי 2019 עבר בהעברה חופשית לטלסטאר מליגת המשנה ההולנדית, במדיה פרץ בצעירותו.