google/wiki40b huggingface dataset:
קני סייף

קריירת מועדונים


סייף נולד בפנמה סיטי, פלורידה שבארצות הברית להורים דרוזים-ישראלים, ובגיל 4 שב איתם בחזרה לישראל. החל לשחק כדורגל מקצועי לראשונה בשנת 2011 עם בני סכנין. בעונת 2011/2012 חתם סייף בהפועל חיפה, אך עבר במהלך העונה לעירוני קריית שמונה. בעונת 2012/2013 הגיע עם קריית שמונה לגמר גביע המדינה, אך ערך 2 הופעות ליגה בלבד. בעונת 2013/2014 חתם סייף בהפועל ניר רמת השרון. סייף הציג יכולת גבוהה במדי רמת השרון, וכבש תשעה שערים במהלך העונה, אך נשר עם הקבוצה לליגה לאומית.
סייף משך את תשומת לבה של קבוצת הליגה הבלגית הבכירה, גנט, שהחתימה אותו על חוזה ל-3 שנים באוגוסט 2014. ב-29 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה של במדי גנט. ב-14 בספטמבר 2014 כבש את סייף שער הבכורה שלו בקבוצה. בסיום עונת 2014/2015 זכה סייף יחד עם גנט באליפות הליגה הבלגית, לראשונה בתולדות הקבוצה. סייף ערך 20 הופעות וכבש 2 שערים בעונה זו. ב-27 ביולי 2015, במחזור הראשון של עונת 2015/2016, כבש סייף בפנדל בתיקו עם 1:1 עם וסטרלו. בעונה זו הופיע סייף במדי גנט בליגת האלופות.
ב-5 בינואר 2018 חתם סייף בקבוצת אנדרלכט להשאלה עם אופציה לרכישה. ב-23 במאי 2018 חתם באופן קבוע באנדלכט.

נבחרות לאומיות

ב-14 במרץ 2016 זומן סייף לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת. ב-23 במרץ 2016 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בהפסד 2:0 לקרואטיה.
ביוני 2017 סייף זומן לנבחרת ארצות הברית, כחלק מהסגל המוקדם שלהם לקראת גביע הזהב של CONCACAF.
בצלאל ישעיה ברנשטיין

רבי בצלאל ישעיה ברנשטיין (כונה: ר' בצלאל דיין; נפטר: כ' בתמוז תרע"ז, 1917) היה דיין בבד"ץ כוללות החסידים בירושלים.

תולדותיו

נולד בירושלים לרבי בנימין יהודה לייב ברנשטיין, ראש ישיבת חיי עולם, ולברכה עלקא בת רבי יצחק דוד בידרמן בנו של רבי משה בידרמן מלעלוב. למד אצל אביו, אצל סבו ואצל אח סבו, האדמו"ר רבי אלעזר מנדל בידרמן מלעלוב.
בגיל שלוש עשרה נישא לביילה בת רבי ירוחם טייטלבוים מטורנא, נכדו של רבי אריה לייב ליפשיץ מווישניצא, מחבר הספר "אריה דבי עילאי".
כשיסד רבי שניאור זלמן פרדקין את בד"ץ כוללות החסידים בירושלים צורף רבי בצלאל ישעיה כחבר בו. עמד בקשר עם רבי נפתלי חיים מדז'יקוב ורבי שלמה הלברשטאם מבאבוב. 
נפטר בכ' בתמוז תרע"ז ונטמן בהר הזיתים.

משפחתו

בניו: יצחק דוד, ירוחם. בנותיו: רבקה, אשת רבי אריה מרדכי וקסלשטיין; ברכה עלקא, אשת רבי אשר נחמיה אדלר; רחל ציינוירט.
אתר הגבורה

אתר הגבורה הוא אתר אינטרנט ישראלי שאוסף ומתעד את מורשת הקרב וסיפורי הגבורה של חיילי צבא הגנה לישראל, שוטרי משטרת ישראל ומשמר הגבול ואנשי מערכת הביטחון וקהילת המודיעין הישראלית שקיבלו את אחד מעיטורי צה"ל, עיטורי משטרת ישראל, ציון לשבח, אות הצטיינות או תעודת הערכה. האתר הוקם ומתוחזק על ידי עופר דרורי, ומתבסס על מחקר אישי וליקוט חומרים. 
האתר כולל רשימה של מקבלי הצל"שים והעיטורים, ממוינת הן על פי סוג העיטור (עיטור הגבורה, עיטור העוז, עיטור המופת, צל"ש, עיטורי המשטרה וכו') והן על פי תקופה, מערכה (מלחמה), יחידות ופרמטרים נוספים. על כל מקבל עיטור או צל"ש מופיע שמו (אם הותר לפרסום), תיאור המעשה שבזכותו קיבל את העיטור/צל"ש (בדרך כלל לפי הנוסח שהופיע בעיטור/צל"ש עצמו) וכן קישור לכתבות נוספות המרחיבות את המידע על סיפור הגבורה וקבלת העיטור/צל"ש.
לדברי דרורי, מקים האתר:
אתר הגבורה מביא את סיפורם של חיילי צה"ל מקבלי צל"שים ועיטורים מקום המדינה ועד היום. המידע באתר הגבורה מבוסס על מחקר מתמשך שאני עורך בשנים האחרונות. האתר מאפשר לבני משפחות ומכרים להוסיף מידע לאתר, בעיקר לצורך הסיפור שמאחורי הסיפור. המידע באתר הגבורה מבוסס על מחקר מתמשך שאני עורך ובמסגרתו אני עושה מאמצים רבים באיתור צל"שים נשכחים, צל"שים לא ידועים או צל"שים שפורסמו רק בראשי תיבות של מבצעיהם. כל פעילות החשיפה נעשית בשיתוף פעולה של הצנזורה.
— עפר דרורי - יוזם המחקר ועורך אתר הגבורה, מארס 2007.
בשנת 2013 הוענק לדרורי פרס פינקלר למידע מטעם חברת טלדן על פעילותו בהקמת אתר הגבורה.
קלוד סוטה

ביוגרפיה

קלוד סוטה נולד במונרוז', הו-דה-סיין, צרפת. הוא למד בתחילה ציור ופיסול בטרם למד קולנוע באוניברסיטה בפריז, שם הוא החל את הקריירה שלו ומאוחר יותר נהיה מפיק טלוויזיה. הוא צילם את סרטו הראשון Bonjour Sourire ב-1955.
הוא עלה לתודעה הבינלאומית עם סרטו Les Choses de la Vie ב-1969, לו הוא כתב את התסריט ואותו ביים, כמו יתר סרטיו. הדבר היה ניכר בתחרות בפסטיבל קאן בשנת 1970, שם הוא זכה לקבלת פנים נלהבת. סרטו גם חידש את הקריירה של רומי שניידר, ששיחקה בהרבה מסרטיו של סוטה כגון מקס והגרוטאות (Max et les Ferrailleurs) ב-1971, שם היא גילמה את דמותה של זונה בעוד שבסרט סזאר ורוזאלי (César et Rosalie) מ-1972 היא שיחקה אישה נשואה שמאהבה הקודם שב לחייה.
הסרט ונסן, פול, פרנסואה והאחרים (Vincent, Paul, François, et les Autres) משנת 1974 הוא אחד מסרטיו של סוטה שנתקבלו באהדה הרבה ביותר. ארבעה גברים בגיל העמידה מבלים יחדיו בכפר בכל סוף שבוע בעיקר על מנת לדון אודות חייהם. הסרט מציג כמה מגדולי השחקנים של הקולנוע הצרפתי כמו מישל פיקולי, איב מונטן, ז'ראר דפארדיה וסטפאן אודראן.
הוא זכה לתשבחות נלהבות אפילו יותר מצד הביקורת עבור סרטו Mado משנת 1976.
סרטו Simple Story במקור (Une Histoire simple) היה מועמד לזכייה בפרס האוסקר כסרט הזר הטוב ביותר. הסרט הציג את שניידר שוב, בפעם הזאת כאישה עובדת שאינה רווחת נחת מחייה, המצויה בשנות הארבעים לחייה. היא זכתה על הופעתה בו לפרס הסזאר כשחקנית הטובה ביותר.
בשנות השמונים הוא עשה שני סרטים בלבד Garçon! ב-1983, דרמה בכיכובו של איב מונטן כסופר בגיל העמידה, והקומדיה Quelques Jours Avec Moi ב-1988.
ב-1993, זכה קלוד סוטה באריה הכסף בפסטיבל הסרטים של ונציה וזכה בפרס הסזאר כבמאי הטוב ביותר עבור סרטו לב בחורף (Un Coeur En Hiver). הוא זכה שוב בסזאר שלוש שנים לאחר מכן על סרטו נלי ומר ארנו. בשני הסרטים כיכבה עמנואל ביאר.
מלבד התסריטים שהוא כתב עבור סרטיו, סוטה גם כתב תסריטים עבור במאים אחרים.
קלוד סוטה הלך לעולמו בפריז בשנת 2000 ממחלת הסרטן ונקבר בבית הקברות מונפרנאס.
גרהרד שרדר (המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית)

ביוגרפיה

שרדר נולד במערב ממלכת פרוסיה. החל ללמוד משפטים באוניברסיטת קניגסברג, למד שני סמסטרים באוניברסיטת אדינבורו וסיים את לימודיו באוניברסיטת בון בשנת 1932. הוא עבר את המבחנים לאישור עבודה כעורך דין בגרמניה בשנים 1932 ו-1936. הוא קיבל דוקטורט בשנת 1934. במהלך לימודיו בבון הוא היה פעיל במפלגת העם הגרמנית השמרנית, אולם לאחר עליית הנאצים לשלטון הצטרף ב-1 באפריל 1933 למפלגה הנאצית. נטען ששרדר גם היה חבר האס אה, אולם שרדר הכחיש זאת וטען ששמו הועלה כמועמד לחברות אך מכיוון שלא הביע עניין בכך, נמחק מרשימת המבקשים להצטרף. 
לאחר קבלת הדוקטורט עבד במכון קייזר וילהלם בברלין ולאחר מכן במשרד עורכי דין, הוסמך לעורך דין בשנת 1939 והתמחה בדיני מיסים. עזב את המפלגה הנאצית במאי 1941, בעת שנשא לאישה את בריג'ט לנדסברג שהייתה יהודיה למחצה, לאחר שקיבל רשות מיוחדת לכך. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שירת בצבא גרמניה. לאחר המלחמה הוא עבר כפקיד ממשלתי בנורדריין-וסטפאליה, בארגון מחדש של תעשיית המכרות והפלדה. בשנת 1949 הוא נבחר לבונדסטאג הראשון. 
בשנת 1953 התמנה לשר הפנים של מערב גרמניה. בשנת 1961 התמנה לשר החוץ. הוא תמך בקשירת קשרים עם העולם הערבי והתנגד לאספקת נשק לישראל. בשנת 1966 עבר לכהן כשר ההגנה. בעת ההמתנה למלחמת ששת הימים התנגד למשלוח מסכות גז ממחסני צבא גרמניה לישראל, בטענה שהצבא הגרמני זקוק להן.
במענה לביקורת על קשרים של בריטניה עם ממשלת גרמניה, בה מכהן שרדר בעל העבר הנאצי, נטען שהוא גורש מהמפלגה בגלל נישואיו לאישה ממוצא יהודי וכי לאחר מכן היה קשור לגורמים אנטי-נאציים. שרדר עצמו טען שהוא הצטרף למפלגה הנאצית כדי להתקדם ולא מסיבות אידאולוגיות, וכי לא היה פעיל במפלגה. 
בנובמבר 1968 נבחר למועמד מפלגתו בבחירות לנשיא גרמניה, בגוברו על ריכרד פון וייצזקר, שהיה מועמדו המועדף של קאנצלר גרמניה, קורט גאורג קיזינגר. בבחירות הפסיד שרדר לגוסטב היינמן שקיבל 49.4% מהקולות, לעומת 48.8% שקיבל שרדר.
לאחר מעבר מפלגתו לאופוזיציה כיהן שרדר כיו"ר ועדת החוץ של הבונדסטאג. בספטמבר 1971 ביקר בישראל והצהיר שהוא רוצה יחסים כלכליים בין המדינות ולא סיוע בנשק. עתירה לבג"ץ שהגיש גדעון ספירו בדרישה להעמיד את שרדר לדין נדחתה כ"טרדנות". הוא ביקר בישראל שוב בספטמבר 1974, בראש משלחת של ועדת החוץ של הבונדסטאג.
Do It Well

וידאו קליפ

הווידאו קליפ בוים על ידי דייוויד לה-שאפל שהפיק גם את הווידאו קליפ עבור להיטה, "I'm Glad". לשיר יצא ווידאו קליפ אשר מציג מאופרת, נמצאת במועדון, בכבישים, ובמקומות רנדומליים. בווידאו קליפ ניתן לראות את לופז מחזיקה סמארטפון, ועל הצג ניתן לראות ילד עם כובע של אופה. הווידאו קליפ הוא קצבי בדיוק כמו השיר, וניתן לראות את לופז בשילוב של רקדניות רבות רוקדות לפי הקצב. עוד משהו מסקרן שניתן היה לראות בווידאו קליפ זהו את לופז בבמה בתוך רחבת ריקודים, דבר אשר מזכיר קטע מהווידאו קליפ של שירה, "On the Floor". נכון ל-23 ביולי 2017, הווידאו קליפ צבר למעלה מ-21 מיליון, ולמרות הפערים שנוצרו עם השנים הוא הפך לווידאו קליפ נצפה מאוד בערוץ ה-Vevo של הזמרת.
הוראות הפעלה

ספר רכב

כל המכוניות החדשות מגיעות עם ספר רכב מהיצרן. רוב בעלי המכוניות מעדיפים להשאיר אותם בתוך תא הכפפות לעיון קל. ספרי רכב מקיפים בדרך כלל שלושה נושאים עיקריים: תיאור של מיקום ותפעול של כל מערכות הבקרה; לוח זמנים ותיאורים של התחזוקה הנדרשת, הן על ידי הבעלים ועל ידי מכונאי; ומפרטים כגון שמן, דלק קיבולת ומספרי חלקים של נורות בשימוש. ספרי רכב הפכו זה מכבר הרבה יותר גדולים בעיקר בשל אזהרות בטיחות רבות. מערכות הניווט והשמע גם כן הפכו מאד מורכבות, ולעיתים קרובות הן מגיעות עם הוראות הפעלה נפרדות.
מרקו קורנארו

מרקו קורנארו או מרקו קורנר (באיטלקית: Marco Cornaro; בוונטית: Marco Corner;‏ 1286 לערך - 13 בינואר 1368) היה הדוכס ה-59 של ונציה. קונארו כיהן כדוג'ה מאז מינויו, בשנת 1365 ועד פטירתו.
בתקופת כהונתו התפחתה העיר ונציה מבחינה כלכלית, אולם מבחינה טריטוריאלית איבדה שטחים רבים לרפובליקת גנואה ולאימפריה העות'מאנית.
קורנארו היה בן לאחת מהמשפחות הוותיקות והעשירות של ונציה. 
קורנארו נישא לג'ובאנה סקרווגני מפדובה, ונולדו להם שלושה בנים ושתי בנות. לאחר מותה של ג'ובאנה נישא קורנארו בשנית לאישה בשם קתרינה ממעמד נמוך - נישואים שהקשו על בחירתו לתפקיד הדוג'ה. 
קורנארו עשה חייל רב בסחר עם מצרים, כיהן כשגריר ונציה בחצרו של הקיסר שארל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ובחצר האפיפיור קלמנט השישי, וכן היה נציג מטעם המשלחת הוונציאנית בעת בחירתו של האפיפיור אורבנוס החמישי באביניון.
קורנארו היה בין מגלי ניסיונו של הדוג'ה מארינו פאליירו להשתלט על רפובליקת לה סרניסימה במטרה להפיכתה למונרכיה - ולאחר גילוי הניסיון והוצאתו להורג של פאליירו מונה קורנארו לזמן קצר לתפקיד דוג'ה בפועל בטרם נבחר לורנזו צ'לסי לתפקיד הדוג'ה.
לאחר מותו של צ'לסי ב-18 בינואר 1365, נבחר קורנארו לתפקיד, על אף התנגדות לכך בשל גילו המתקדם של קורנארו, יחסיו הטובים עם שליטים זרים ומעמדה הנמוך של אשתו.
במהלך שתי שנות שלטונו איבדה ונציה שטחים רבים ובהם האיים כיוס, לסבוס, פוכאה לרפובליקת גנואה, אולם העיר התפתחה מסחרית, כאשר קורנארו הצליח לשכנע את האפיפיור אורבנוס החמישי להתיר לעיר לסחור עם מצרים המוסלמית.
בתקופת כהונתו החלה הקמת אגף ארמון הדוג'ה הפונה לכיכר סן מרקו.
קורנארו נפטר ב-13 בינואר 1368, בשעות הבוקר המוקדמות, ונקבר בבזיליקת סנטי ג'ובאני אי פאולו.
כריסטיאן לינדברג

קריירה

הישגיו של כריסטיאן לינדברג והטרומבון ניתנים להשוואה רק עם פאגאניני והכינור או ליסט והפסנתר. כשבאמתחתו 300 ביצועי בכורה ליצירות לטרומבון (מתוכם 90 קונצ'רטי גדולים), הקלטות של למעלה מ-70 תקליטורי סולו, תחרות בינלאומית לטרומבון סולו שהוקמה על שמו, הוא נבחר כנגן כלי הנשיפה ממתכת הגדול ביותר בהיסטוריה, לפני אמנים ידועי שם כוינטון מרסליס, דניס בריין ומוריס אנדרה; כריסטיאן לינדברג הוא אכן אגדה בחייו.
בנוסף לקריירה המזהירה שלו כנגן טרומבון, הוא עוסק כיום בהצלחה רבה גם בניצוח, ובין הישגיו האחרונים בתחום זה יש למנות תשואות רמות להן זכה כשניצח לראשונה באולם המוזיקפראיין (וינה), הישג זהה לניצוח ששודר בטלוויזיה באולם סנטורי עם תזמורת יומיורי מיפן, ביקורות מעולות לניצוח הראשון שלו באולם הפסטיבלים הגדול בזלצבורג, באולם טונהאלה של דיסלדורף ובאולם הקונצרטים בנירנברג.
בין התזמורות עליהן הוא מנצח בקביעות נמנות תזמורת יומיורי מיפן, התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, התזמורת הפילהרמונית המלכותית הפלמית, התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם, התזמורת הסימפונית של ניו זילנד, התזמורת הסימפונית של דיסלדורף, התזמורת הסימפונית הממלכתית של אירלנד ותזמורת אלסטר.
מ-2009 משמש כריסטיאן לינדברג כמנצח ראשי של התזמורת הפילהרמונית הנורדית של נורווגיה, לאחר ששימש כמנצח ראשי של אנסמבל כלי הנשיפה השוודי (2005–2012) ולפני כן של התזמורת הקאמרית הנורדית (2004–2011).
חוזהו עם התזמורת הפילהרמונית הנורדית של נורווגיה חודש לאחרונה עד 2019 עם תוכניות להקלטות של הסימפוניות פרי עטו של צ'ייקובסקי ועוד, סיורי קונצרטים ביפן, באירופה וכן הופעות מספר באזור הארקטי.
כמלחין כותב כריסטיאן לינדברג יצירות על פי הזמנה למן יצירתו הראשונה "אָרָבֶּנֶה" לטרומבון ולכלי קשת משנת 1997–1998 שנוצרה כתרגיל בלבד.
הוא קיבל הזמנות מתזמורות רבות והוציא מתחת ידו למעלה מ-50 יצירות שהוזמנו מתזמורות כמו התזמורת הסימפונית של שיקגו, התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם, תזמורת הסן, התזמורת הקאמרית הסקוטית, תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו, התזמורת הפילהרמונית המלכותית הפלמית והתזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול.
הוא קיבל הזמנות לכתיבת יצירות, בהן קונצ'רטו לחצוצרה מהתזמורת הקאמרית השוודית, סינפונייטה וֶסְטֶרַס הזמינה קונצ'רטו עבור אבלין גְלֶני, "קונצ'רטו לכריסטיאן לינדברג ולתזמורת" הוזמן על ידי פסטיבל צ'לטהם, יצירה עבור התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול ויצירה רחבת יריעה בהשראת "פולחן האביב" מאת סטרווינסקי, שהוזמנה על ידי התזמורת הפילהרמונית המלכותית הפלמית ביחד עם תזמורות נוספות ששמן יפורסם בעתיד.
יהונתן מרגי

ביוגרפיה

יהונתן מרגי נולד בתל אביב בשכונת שינקין לפדי מרגי, מומחה למותגים ואסטרטגיה עסקית ולמיטל טרבלסי, זמרת ושחקנית. בגיל 5 עבר יהונתן לנוה מונוסון שם התבלט בכישרונו בטקסים ואירועים ביישוב. בילדותו למד ריקוד היפ הופ וריקוד מודרני והבהיר שהוא רוצה להיות כוכב פופ בינלאומי. הוא דרש מהוריו ללמוד תיכון עירוני א' בתל אביב, אחד התיכונים היחידים שבהם מלמדים גם פופ. מרגי עבר את האודישנים ולמד שם במגמת מוזיקה, כאשר הוא עדיין גר בנוה מונסון. בשנת 2014, כשהיה בן 14, הוריו התגרשו ומאוחר יותר אביו התחתן בשנית.
ב-17 בפברואר 2019 התגייס לצה"ל. מרגי הוא החייל הראשון שזכה לשרת במסלול "טאלנט" בצה"ל, המעניק בכל שנה הטבות לחמישה אנשי במה ובידור המתגייסים לצבא, במטרה לאפשר את שירותם במשולב עם הקריירה המקצועית שלהם.

קריירה

ב־2017 השתתף בתוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון". ב"שלב המסך", מרגי שר את השיר "How Far i'll Go" מהסרט מואנה שהרים את המסך וזכה לציון של 88%. לאורך התוכנית התבלט מרגי בכישרון שירה וריקוד, זכה לאהדת הקהל והשופטים והוגדר כ"ג'סטין ביבר הישראלי". בפברואר 2018 העפיל לגמר התוכנית, בה התחרה מול חן אהרוני, נטע ברזילי וריקי בן ארי. באירוע הגמר זכה ב-205 נקודות מהשופטים ובעיקר מהצבעות הקהל, מול נטע ברזילי – עם 210 נקודות, איתן זכתה.
במרץ 2018 חתם מרגי על חוזה לחמש שנים עם טדי הפקות ו"גאגא בוקינג", וביוני לוהק ככוכב ראשי להופיע בפסטיגל לצידה של נועה קירל. באוגוסט אותה שנה פרסם את סינגל הבכורה שלו, "תני לי רגע", אותו הלחין וכתב מרגי יחד עם עדי אולמנסקי, ג'וני גולדשטיין וג'ון ממן. הקליפ לשיר זכה ללמעלה מ-1.8 מיליון צפיות ביוטיוב תוך כשבועיים.
בינואר 2019 הוציא את הסינגל השני שלו "הזוג הזה", אותו כתבו סטטיק וג'ורדי. השיר זכה להצלחה רבה. הקליפ לשיר זכה בתוך ארבעה ימים למיליון צפיות.
ב-18 ביוני 2019 הוציא את הסינגל החדש שלו "אני לא אני". הקליפ צבר מעל לחצי מיליון צפיות בשלושה ימים. ב-15 בספטמבר 2019 הוציא מיני-אלבום בשם "מה יהיה", האלבום יצא בהפקתו המוזיקלית של ג'וני גולדשטיין וכולל את הסינגלים "אסור" ו"הכל שקוף".

חיים אישיים

מספטמבר 2018 מרגי נמצא בזוגיות עם הזמרת נועה קירל. השניים הכירו במהלך החזרות הראשונות לפסטיגל בסטודיו לריקוד. הוא מתגורר לסירוגין בתל אביב וביהוד-מונוסון בשל המשמורת המשותפת של הוריו.
נדב גדליה

ביוגרפיה

גדליה נולד למשפחה שורשית (דור שלישי) בשכונת מחנה יהודה שבפתח תקווה. הוא בוגר ישיבות חרדיות בבני ברק ובתפרח ובעל תואר B.ed בהוראה ותושב"ע.
בשנות העשרים המוקדמות של חייו החל לכתוב בשבועונים הדתיים "עולם קטן", "שביעי", "בשבע", nrg יהדות ו-ynet.
במקביל הוציא לאור את החוברת הפילוסופית "בן ישיבה, קשה לך?" שזכתה לפופולריות רבה והופצה באלפי עותקים במגזר החרדי.
בשנים 2009–2012 הגיש תוכנית אישית לשבת בשם "סבבת שלום" ברדיו "קול רמת השרון" בה אירח זמרים, שחקנים ואנשי תרבות ורוח שאינם מפורסמים תחת הכותרת "הבידור ממנו מתעלמים ברדיו".
כתב והגיש פינות קומיות ברדיו 'קול חי', והיה מבקר המוזיקה במצעד הפזמונים ברדיו "קול ברמה".
בין השנים 2011–2013 עסק בתחום הווידאו. שימש כתב שטח ואולפן בכתבות וידאו באתר ynet, שיחק בסרטים "קשר חופשי" ו"זוהר הרקיע" ואף הופיע כסטנדאפיסט בערבי סטנדאפ בתל אביב.
ב-2013 החל לעבוד על כתיבת ספר אישי על חייו בציבור החרדי, ופרסם טור אישי ובלוג וידאו פופולרי באתר 'כיפה' בו סיפר על חייו האישיים כרווק דתי בצורה הומוריסטית-פילוסופית ייחודית. הטור גרר אחריו תגובות מעורבות.
ב-2014 ערך את רצועת המוזיקה בערוץ 20 ונבחר לאחד משלושים הרווקים המבוקשים במגזר הדתי על ידי המגזין "מוצש" ועל ידי אתר Nrg, באותה שנה הציע נישואין לבת זוגו מעל גבי טור שפרסם.
ב-2015 הפיק קליפ וידאו עם רואי לוי בשם "אנחנו לא בוכים" שצולם בשוק מחנה יהודה בירושלים והיווה חלק מאלבום בכורה בשם "משהו חדש לגמרי" שכלל 11 שירים מקוריים. האלבום הופק אך לא זכה להפצה רשמית של חברות התקליטים שלא מצאו בו עניין מסחרי אף על פי שהסינגלים 'אגדלך', 'חיוכים' ו'צועק הושיעה נא' מתוכו זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו הדתיות והגיעו לראש מצעדי הפזמונים.
בהמשך פנה גדליה ללימודי קולנוע בתורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי במהלכם יצר לשיריו מספר קליפים, ביניהם 'בא לי לחבק אנשים' ו'מה נסגר עם ההורים?' שעסקו בזהות חיצונית מול פנימית וביחסי הורים מדור ה-X וילדים מדור ה-Y וכן את סרט הגמר "שמור אותי מהוריי וילדיי (פנסיה)" בכיכובו של השחקן דני שטג עימו זכה בפרס התסריט הטוב ביותר בערב סרטי הגמר של בית הספר.
באותה השנה חשף בערוץ היוטיוב שלו את סרטו התיעודי הראשון הגנוז "נווד ברשות התורה" אותו יצר בהיותו נער צעיר.
בשנת 2017 יצא לאור בהפצה פרטית גרסה ראשונית של סרטו העצמאי "רווק עם אלוקים" עליו עבד ארבע שנים ועימו הוא מופיע עם הרצאת במאי ייחודית בשיתוף שאלות הקהל אחרי הקרנת הסרט.
החל מ-2018 כותב גדליה באתר עיתון "הארץ" טורים פובליציסטים.
Miracle (אלבום של סלין דיון)

רקע והפקה

האלבום הוא חלק מאוסף תקליטורים וספרים עם השירים של דיון שמספקת את פסקול הספר המצויר של גדס כדי לחגוג שמחה של ילודת תינוקות השירים הופקו על דידי דייוויד פוסטר שעבד עם דיון לראשונה מאז 1999. 
בין השירים באלבום ניתן למצוא גרסאות כיסוי לשירים: "Beautiful Boy" של ג'ון לנון, "What a Wonderful World" של לואי ארמסטרונג, "The First Time Ever I Saw Your Face" של רוברטה פלאק, "Brahms' Lullaby" של יוהנס ברהמס, "If I Could" של ננסי וילסון, "Le loup, la biche et le chevalier (une chanson douce)" של הנרי סלבדור ו-"Baby Close Your Eyes" של קרול וולסמאן.
כל שאר השירים הם שירים מקוריים כמו שיר הנושא שנכתב ב-2001 עבור האלבום A New Day Has Come, בעקבות הולדת בנה הבכור של דיון אך השיר לא פורסם באלבום. חלק מהשירים באלבום פורסמו בעבר באלבומים אחרים של דיון כמו למשל גרסת הכיסוי לשיר "Brahms's Lullaby" שהופיעה באלבום חג המולד שלה These Are Special Times, וגרסת הכיסוי לשיר "The First Time Ever I Saw Your Face" שפורסמה באלבום האוסף All the Way... A Decade of Song. בנוסף לכך ביצועים חיים של השירים "If I Could" ו-"What a Wonderful World" הופיעו באלבום ההופעה A New Day... Live in Las Vegas.

הצלחה מסחרית

האלבום זכה להצלחה מזערית כאשר נמכר בסדר גודל של כמיליון עותקים בארצות הברית, שם זכה לתואר הפלטינה. באנגליה נמכר האלבום בכ-100,000 עותקים, ועל כך זכה בתואר הזהב. בשווייץ ובלגיה זכה האלבום לתואר זהב גם כן.
בצרפת זכה האלבום להצלחה רבה כאשר נמכר שם בכ-145,000 עותקים.
סמן ימני

סמן ימני הוא תפקיד ייחודי בתרגילי סדר ובמסדרים.
כדי שקבוצה תסתדר בשורות ובשלשות, קובעים שאחד מחברי הקבוצה יהיה הסמן הימני ויתר חברי הקבוצה יסתדרו לשמאלו, בשורה ומאחוריו, בשלישייה. אם לא קובעים מראש מי הוא הסמן הימני, מקובל שזה תפקידו של הגבוה מבין חברי הקבוצה.
בשעת צעידה מתאימים חברי הקבוצה את צעדיהם על פי צעדיו של הסמן הימני. השימוש בסמן ימני מקובל יותר, כשהקבוצה מסודרת בשלשות.
המושג הורחב בשפת הדיבור והתקשורת גם לגבי מי שקובע את הקצה הימני של המפה הפוליטית הכללית או המגזרית. בתחום זה יש שימוש גם במושג ראי - סמן שמאלי, בעל אותו תפקיד בקצה השמאלי של המפה הפוליטית.
אשר לאופר

ביוגרפיה

בשנים 1961–1964 למד אשר לאופר לתואר ראשון בחוגים ללשון העברית ולתלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנים 1964–1965 השלים תעודת הוראה בעברית ובתלמוד. בשנים 1965–1967 למד לתואר שני בלשון העברית באוניברסיטה העברית. בשנים 1969–1972 נשלח על ידי האוניברסיטה העברית ללונדון כדי להשתלם בפונטיקה. בשנת 1972 קיבל תעודה בפונטיקה כללית מטעם IPA, ובשנת 1972 השלים את עבודת הדוקטור שלו בפונטיקה ובלשנות ביוניברסיטי-קולג'.
משנת 1972 הוא מרצה בחוג ללשון העברית באוניברסיטה העברית וכן מנהל את המעבדה הפונטית של החוג. משנת 1999 הוא חבר בוועד המנהל של IPA וכן סגן נשיא של ISPhS.
בשנים 2000–2003 היה חבר (בשנים 2002–2003 מנהל) בצוות של עובדים ממכון לב במיזם להפיכת טקסט עברי לא מנוקד לדיבור מלאכותי (TTS).
משנת 2004 הוא יועץ אקדמי וחבר בצוות של מיזם "מבטא צברי", שמטרתו לשפר את ההגייה העברית באמצעות המרשתת.
תחומי התמחותו הם פונטיקה ופונולוגיה בכלל ושל השפה העברית לדורותיה ולתפוצותיה בפרט. לאופר עוסק בשלושת היבטיה של הפונטיקה: החיתוכי, האקוסטי והתפיסתי. בתחום הפונטיקה החיתוכית חקר בין השאר את ההגאים הלועיים והנחציים בעברית ובערבית. עוסק גם בתופעות על-מקטעיות, כמו טעם והנגנה, וכן בדיבור מלאכותי בעזרת מחשב.
רכס רוונזורי

תיאור

אורכו של הרכס 120 ק"מ ורוחבו 65 ק"מ. הוא מורכב משישה גושי הרים המופרדים על ידי גאיות עמוקים: הר בייקר, הר אמין, הר גסי, הר לואיג'י די סאבויה, הר ספיק והר סטנלי. הר סטנלי הוא הגדול ביותר ולו מספר פסגות, מהן מרגריטה היא הגבוהה ביותר. בהרי רוונזורי 43 קרחונים ידועים הנמצאים על 6 הרים ששטחם הכולל הוא 5 קמ"ר, כמעט מחצית מסך שטח הקרחונים באפריקה.
הרכס בנוי מסלעים מותמרים והסברה המקובלת היא שההרים נוצרו כתוצאה מתנועת לוחות. ההרים מצויים באזור לח מאוד שלעיתים קרובות אפוף בערפל. הסלעים הללו הניבו קרקע שרמת הפוריות שלה איננה אחידה.
רכס רוונזורי משמש כמאגר מים חשוב והוא מזין את אגמי אדוארד וג'ורג', להם חשיבות כלכלית לתושבי האזור. יש הסוברים כי הם אף הרי הירח (Montes Lunae) שהוזכרו על ידי תלמי כמקורו של הנילוס הלבן, אם כי תיאוריו אינם מספיק ברורים כדי לזהותם באופן וודאי. על כל פנים, ההערכות המקובלות גורסות כי כחצי מיליון מתושבי אוגנדה תלויים ברכס על מנת לקבל את צריכת המים שלהם, כמו גם כמגן טבעי מפני שטפונות ואסונות טבע אחרים.
הרכס מהווה יעד תיירותי. להרים חשיבות כלכלית נוספת, שכן באזור מצויים מרבצי נחושת וקובלט.

הפארק הלאומי

הפארק הלאומי הרי רוונזורי הוא אתר מורשת עולמית הנמצא ברכס רוונזורי באוגנדה. שטחו של הפארק הוא כ-1,000 קמ"ר. בשטח זה ישנם מספר מפלי מים, אגמים, קרחונים וההר השלישי בגובהו באפריקה - הר סטנלי. הנקודה השנייה בגובהה ברכס זה היא פסגת הר ספיק.

אקלים

האקלים תלוי בגובה, אך הוא מושפע גם מרוחות הנושבות מכיוון מזרח וממחזוריות שנתית בעלת שתי נקודות שיא (החודשים הלחים ביותר הם מרץ עד מאי ואוגוסט עד נובמבר). רכס רוונזורי הוא מאוד לח באופן כללי, וברוב ימות השנה יורד בו גשם, כולל בחודשים היבשים.

פלורה ופאונה

הפארק ידוע בזכות הפלורה שלו הכוללת מספר רב של מינים אנדמיים לאזורים הגבוהים. אופי הצמחייה תלוי במידה רבה בגובה, כאשר יש להבחין בין מספר אזורים שונים. מתחת ל-2,400 מטרים הצמחייה מוגדרת כיער גשם טרופי שבור, המורכב ממינים כגון סימפוניה גלובוליפרה ופרונוס אפריקני. באזור זה יש מעט עצים גדולים ולפיכך חופת העצים שבורה מלבד בתחתית העמקים ובפסגות ההרים, שהם המקומות שבהם מדרונות ההרים מתונים. אזור היער השבור מתמזג ליער במבוק המגיע עד לגובה 3,000 מטרים. יער הבמבוק מתחלף בקרקע ענייה המאופיינת בצמחיית שדה בור שבה גדלים בעיקר שיחים מסדרת האברשאים.
אוכלוסיית בעלי החיים בפארק כוללת פילי יער אפריקנים, כמה מיני פרימטים ועופות אנדמיים.
נטעלי גבירץ

ביוגרפיה

גבירץ גדלה בתל אביב, בתם של ראובן גבירץ ויעל גבירץ ואחותו של השחקן והתסריטאי ניתאי גבירץ. למדה בבית הספר לאמנויות. ממקימי מועדון "הפטיפון" בתל אביב והלייבל העצמאי פאסט מיוזיק. במסגרת הלייבל והמועדון יצרה עטיפות תקליטים, קליפים ופוסטרים, חלקם הופיעו בספרים ותערוכות בינלאומיות.
כתבה תסריטים למגוון תוכניות בערוץ "הופ!", ביניהן "רחוב סומסום" ו"ממלכת טוביהו". בנוסף, משמשת עובדת כעיתונאית ועורכת באתר "Mako".
בת זוגו של אמיר שור ואם לשלושה.

פרסים

פרס שרת התרבות והספורט בתחום היצירה הספרותית העברית לילדים ולנוער על שם דבורה עומר, על ״יולנדה דה מיאו״, 2017
מוליכות חום

מוליכות חום (באנגלית: Thermal conductivity) היא תכונה של חומר להעביר חום, כאשר מעבר החום הוא מעבר האנרגיה התרמית בחומר, מאנרגיה גבוהה לאנרגיה נמוכה.
בטבע האנרגיה התרמית של חומר מסוים גדלה עם הטמפרטורה, באופן מדויק יותר לאטום בטמפרטורה גבוהה יותר תהיה אנרגיה תרמית יותר גבוהה מאשר אטום בטמפרטורה נמוכה יותר.
שני מנגנונים עיקריים נוספים להעברת אנרגיית החום הם קרינה והסעה.

הגדרה

הולכת חום הוא תהליך שבו האנרגיה עוברת דרך מגע ישיר בין חומרים שונים או בתווך של החומר עצמו עקב הפרשי טמפרטורה כאשר זה נכון לכל מצב הצבירה .
לדוגמה - סיר המתחמם על להבה מוליך את אנרגיית החום מתחתית הסיר אל הסיר כולו, שהופך עם הזמן לחם והטמפ' שלו תלויה במקדם הולכת החום שמשתנה מחומר לחומר.

שימושים

משתמשים במתכות כדי ליצור כלים שתפקידם להוליך חום. את גופי הרדיאטור, המגהץ והסיר מייצרים ממתכות משום שתפקיד הכלים הללו להוליך חום. את ידיות האחיזה מייצרים מחומרים מבודדים כדי שידינו האוחזות לא יכוו מהחום.
מנגד, חומרים בעלי מוליכות חום נמוכה משמשים כמבודדים. קיימים תקנים בעולם לבידוד קירות חיצוניים במבנים. בשוודיה התקן דורש שערך ה-U (ראה להלן) המרבי לקירות חיצוניים יעמוד על 0.3, ואילו בארצות הברית התקן עומד על 0.6.
אוויר הוא מבודד חום מעולה ולכן יש לו שימושים שונים בתור מבודד, בין היתר, בבנייה ובביגוד. שכבת אויר הנלכדת בין שני לוחות זכוכית מסייעת להקטנת כמות החום הנפלטת דרך החלונות. שימוש נוסף בבנייה הוא הכנסת חומר מבודד (כגון פוליאוריתן מוקצף) בין שתי דפנות בקיר פנימי של בניין, במטרה למנוע אובדן חום.
עקרון פתיחות/סגירות

בתכנות מונחה-עצמים, עקרון פתיחות/סגירות (באנגלית: Open/Closed Principle ובקיצור OCP) הוא עיקרון בעיצוב תוכנה, הקובע כי על רכיב תוכנה להיות "פתוח" ו"סגור" בכל רגע נתון. כלומר, הרכיב צריך לאפשר את הרחבתו ("פתוח") ובה-בעת לא לאפשר שינויים, מלבד דרך ההרחבות ("סגור"). אם נרצה להרחיב את הרכיב בפונקציונליות נוספת, נוכל לעשות זאת ללא שום שינויים ברכיב עצמו. שמירה על עיקרון זה מבטיחה פיתוח יעיל הלוקח בחשבון תוספות עתידיות.
לדוגמה, על מנת לממש את העיקרון ברמת המחלקה, יש להשתמש בפולימורפיזם. בניגוד למצב הקלאסי שבו קוד חדש יכול להשתמש בקוד ישן, פולימורפיזם מאפשר גם לקוד ישן להשתמש בקוד חדש, ובאופן כללי יותר - הופך את הקוד הישן לניתן להרחבה.