אנימה (הנפשה)

אַנִימֶה (ביפנית: アニメ להאזנה (מידע • עזרה)) הוא שם כללי המקובל מחוץ ליפן לאנימציה שמקורה ביפן ומאפייניה ניתנים לזיהוי כאנימציה יפנית אותנטית. ביפן עצמה המילה "אנימה" היא שם לכל אנימציה, ללא התייחסות לארץ המוצא.
אנימה במובן הצר היא סדרה או סרט אשר נוצרו בשימוש של טכניקות אנימציה דו-ממדית או תלת-ממדית בסגנון ייחודי של איורים בעלי מאפיינים פיזיים ברורים לדמויות (מאנגה). סגנון זה מתאפיין בעיניים גדולות במיוחד, אף ופה קטנים ושיער מעוצב באופן קיצוני וצבעוני, אם כי אמנים מסוימים שומרים על מאפיינים יותר ריאליסטיים. הפצות אנימה מבוססות לרוב על מאנגה, ולרוב הן ייבוא של מאנגות לאנימציה חיה. עם זאת, לעיתים קרובות האנימות אינן נאמנות באופן מלא לעלילה המקורית.
ב-1917 נוצרה לראשונה אנימציה באופן מסחרי ביפן, והייצור של אנימה יפנית עלה בהתמדה מאז. הסגנון האמנותי האופייני של האנימה התפתח במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 עם השפעה ניכרת מיצירותיו של אמן המאנגה אוסאמו טזוקה. סרטי וסדרות האנימה מופצים ברחבי העולם באולמות הקולנוע, בערוצי הטלוויזיה, ודרך האינטרנט. סרטי וסדרות האנימה מסווגים לז'אנרים רבים המכוונים לקהלי יעד רחבים וגדולים.
נכון ל-2019 תעשיית האנימה ביפן מורכבת מ-430 אולפני הפקה, כאשר אולפני ההפקה המרכזיים הם סטודיו ג'יבלי, גאינאקס, וטואי אנימציה. אף על פי שמספר סרטי האנימה מהווים רק חלק קטן מכמות סרטי הקולנוע שמופקים מדי שנה ביפן, רוב המכירות של תקליטורי DVD ו-Blu-ray עם סרטים יפנים מקוריים ברחבי העולם הם סרטי אנימה. בנוסף לכך, סרטי וסדרות האנימה זכו להצלחה בינלאומית לאחר שהחלו להיות מופקים תכנים עם דיבוב לאנגלית ולשפות אחרות ברחבי העולם. נכון ל-2016 סדרות האנימה היפניות היוו כ-60% מסך סדרות הטלוויזיה המצוירות שמופקות ברחבי העולם.
בישראל אנימה מזוהה בעיקר עם סדרות ילדים (קודומו) עקב יבוא של עשרות סדרות אנימה יפניות המיועדות בעיקר לקהל הצעיר במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 אשר נערכו באופן ניכר מהמקור ושודרו בתוספת דיבוב לעברית. חלק מהסדרות הללו הפכו עם השנים לקלאסיקות בקרב ישראלים. סדרות אנימה במגוון רחב יותר של ז'אנרים צברו פופולריות הולכת וגוברת בישראל במהלך העשור הראשון והשני של המאה ה-21, במיוחד הודות לטכנולוגיית הסטרימינג באינטרנט, כאשר סדרות אנימה רבות המיועדות לצופים מבוגרים שודרו לבסוף גם בטלוויזיה בישראל ללא כל עריכה וללא דיבוב לעברית.

אטימולוגיה

אנימה היא צורת אמנות הכוללת את כל הז'אנרים שקיימים בקולנוע ועוד ז'אנרים ייחודיים, אף על פי כן, לעיתים אנימה מסווג בטעות כז'אנר בפני עצמו. ביפן, המונח מתייחס לכל סוגי האנימציה שקיימים, כולל אנימציות שהופקו מחוץ ליפן. מחוץ ליפן המונח "אנימה" משמש בעיקר לתיאור כל האנימציות שנוצרו ביפן.

ההיסטוריה של האנימה

סגנון האנימה צמח בתחילת המאה ה-20, לאחר שבמאים יפניים התלמדו והתנסו בהפקת סרטי הנפשה תוצרת צרפת, גרמניה, ארצות הברית ורוסיה. הדור הראשון של האנימטורים ביפן, שצמח בסוף העשור השני של המאה ה-20, כלל בין היתר את סייטארו קיטאיאמה, אוטן שימוקאווה, וג'וניצ'י קוצ'י, אשר נחשבים בעיני רבים ביפן ל"אבות האנימה". רעידת האדמה הגדולה בקאנטו אשר אירעה בשנת 1923 גרמה להרס נרחב ברחבי יפן ולהרס המחסן בשימוקאווה אשר גרם להשמדתם של מרבית סרטוני האנימציה המוקדמים הללו.
ההצלחת סרטו של וולט דיסני "שלגיה ושבעת הגמדים" בשנת 1937 השפיעה באופן ניכר על אנימטורים יפניים רבים. עם השנים התארכו הסרטונים ובשנות ה-50 של המאה ה-20 החלו בעיקר לייצר ביפן סרטי אנימה באורך מלא. התחום הושפע רבות מסרטי וולט דיסני, שהיוו השראה לצורת העיצוב של דמויות אנימה רבות.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 אמן המאנגה והאנימטור אוסאמו טזוקה אימץ טכניקות אנימציה שונות מדיסני להפחתת עלויות ההפקה ולהגבלת מספר הפריימים שמופקים בכל סרט אנימה. מטרתו הייתה להשתמש בטכניקות הללו באופן זמני על מנת שיוכל לייצר סרטים רבים יותר במסגרת זמן קצרה יותר עם צוותי אנימציה לא מנוסים. סרטון האנימה "Three Tales" שודר לראשונה בשנת 1960 והיה סרט האנימה הראשון שהוצג בטלוויזיה. סדרת האנימה הראשונה ששודרה בטלוויזיה הייתה הסדרה "Otogi Manga Calendar" אשר שודרה בין השנים 1961 עד 1964. בשנת 1963 עלתה הסדרה אסטרו-בוי שהייתה הראשונה לאמץ את המראה והסגנון הייחודיים לאנימה, ועל כן הסדרה מכונה לעיתים רבות "האנימה הראשונה בהיסטוריה".
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 התפתחה הסוגה בעקבות עליית הפופולריות של חוברות המאנגה. החוברות היוו פעמים רבות בסיס לאנימה, במיוחד אלה של הבמאי אוסמו טזוקה. כתוצאה ממגמה זו התפתח סגנון האנימה וכן נוספו לו סוגות נוספות. ז'אנר המֱכה לדוגמה, אשר כלל רובוטים חדשניים וטכנולוגיה עתידנית, היווה חידוש בתחום. סדרות בולטות מתקופה זו כוללות את אסטרו בוי, לופן השלישי ומאזינגר זי . יוצרי סרטי אנימה בולטים שהתפרסמו במהלך תקופה זו כוללים במיוחד את הייאו מיאזאקי ומאמורו אושיי.
בשנות השמונים אנימה הפכה למיינסטרים ביפן, וחלה עלייה משמעותית בכמות ההפקות של סרטי וסדרות אנימה. סדרות בולטות מתקופה זו כוללות את גנדאם, מאקרוס, דרקון בול, וכמו כן במהלך תקופה זו פותחו לראשונה סדרות וסרטי אנימה בז'אנרים אופרת חלל, וסייברפאנק.
מאמצע שנות התשעים ועד היום, עלתה הפופולריות של תרבות האנימה בשווקים בעולם.
במאים חדשים ומוערכים הופיעו לאורך השנים, ביניהם היאו מיאזאקי, הידאקי אננו, מאקוטו שינקאי, מאמורו הוסודה. היוצרים הוציאו סדרות פורצות במספר הולך ומתרחב של סגנונות.
סרט האנימה "המסע המופלא", אשר הופק על ידי סטודיו ג'יבלי בבימויו של היאו מיאזאקי, יצא לאקרנים ב-2001 וכ-23 מיליון יפנים צפו בסרט (כשישית מאוכלוסיית יפן) אשר הפכו אותו לסרט המצליח ביותר בתולדות המדינה, מקומי או זר. ב-2002 זכה הסרט בפרס דוב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ובשנת 2003 זכה בפרס האוסקר בקטגוריית הסרט המונפש הטוב ביותר.
מניין סדרות וסרטי האנימה נאמד באלפים ומדי חודש מוסיפות לצאת סדרות חדשות ביפן שרבות מהן נמכרות למדינות המערב.

ז'אנרים ותת-ז'אנרים

בדומה לכל מדיית המונים אחרת, לסרטי וסדרות האנימה יש ז'אנרים רבים ומגוונים, אשר תלויים בעיקר בנושאים בהם הם עוסקים ובקהל היעד אשר עבורו הם מיועדים. סדרת אנימה יכולה להיות בעלת סיפור מסגרת פשוט לכאורה, אבל באותו הזמן יכולה גם להכיל עלילה ופיתוח דמויות מעמיקים ומורכבים ביותר. לעיתים רבות אנימה תשלב מספר סוגות וכן מסרים חברתיים.

מאפייני האנימה

האנימה היפנית מכילה מגוון סגנונות אמנותיים בעלי מאפיינים ייחודיים המבדילים אותו מיצירות אנימציה מערביות. מבחינה ויזואלית, אנימה מגוון מאוד מבחינה אמנותית וכוללת מגוון רחב של סגנונות אמנות המשתנים מאמן לאמן ומאולפן לאולפן. אף אחד מסגנונות האמנות אינו נחשב לסגנון הדומיננטי. הם חולקים מספר מאפיינים דומים במונחים של טכניקת אנימציה ועיצוב הדמויות. האנימציה באנימה תהיה לרוב מורכבת, דינמית, צבעונית ומהירה, עם הרבה פרטים, ולרוב עבודה מפורטת ודקדקנית על הרקע. הדמויות עצמן בעלות עיצוב דומה, על אף שניתן לראות הבדל בסגנונות אצל אנימטורים שונים. רוב דמויות האנימה ניחנות בעיניים גדולות ופעורות שתופסות את רוב שטח הפנים. כמו כן, אף ופה קטנים יחסית ופרופורציות גוף מעט מוארכות. לרוב ניתן גם לראות תיאורים מוגזמים של רגשות או תגובות של הדמויות: טיפות זיעה גדולות במצבי לחץ, ורידים בולטים בעת כעס ואף התעלפויות ברוב הגרסאות הקומיות של האנימה.
עם זאת, גם לבמאים ולמאיירים השפעה רבה על התוצאה הסופית, ולרוב סגנונה האמנותי של האנימה ייקבע בהתאם לקהל היעד. כך ייתכנו גם אנימות שדמויותיהן תראינה שונות לגמרי מן התיאור הנ"ל, מה שנותן מקום נרחב להבעה אישית עבור היוצר. אנימות רבות אף מושפעות מיצירות מערביות, כמו סרטיו של הבמאי מיאזאקי. הסדרה גנקוטסואו למשל, מבססת את עלילתה על יצירה מערבית ידועה ומובהקת - "הרוזן ממונטה כריסטו" של אלכסנדר דיומא האב.

טכניקת אנימציה

טכניקות הייצור של סדרות וסרטי אנימה כוללות את טכניקות ההפקה הטיפוסיות של הפקת סדרות וסרטוני אנימציה - כולל יצירת סטוריבורד, הפקת דיבוב, עיצוב דמויות, ויצירת אנימציה המצוירת באופן ידני. מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 האנימטורים ביפן החלו להשתמש באופן ניכר יותר במחשב לשם הפקת סדרות וסרטוני האנימה, בעיקר בכדי לשפר את היעילות של תהליך הייצור. בתחילה יצירת סדרות וסרטי אנימה המצוירת באופן ידני הייתה פופולרית. במאה ה-21 השימוש בטכניקות אנימציה אחרות הוגבל בעיקר לסרטים קצרים עצמאיים. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 החלו לשלב מחשבים בתהליך יצירת סרטי וסדרות האנימה כאשר סדרות כנט "Ghost in the Shell" ו-"Princess Mononoke" שילבו אנימציה שצויירה באופן ידני עם תמונות ממוחשבות. בהמשך חברת Fuji Film, אשר הייתה אחת מחברות ההפקה הגדולות ביותר של אנימציה המצוירת באופן ידני, הודיעה כי היא תפסיק לייצר אנימציה מצוירת באופן ידני - הדבר האיץ את המעבר של תעשיית האנימה ביפן לשימוש בתהליכים דיגיטליים לייצור סרטי וסדרות האנימה.
אולפני האנימציה היפנים היו חלוצים בפיתוח טכניקות אנימציה שונות לאורך השנים אשר העניקו מאפינים ייחודיים לסרטי וסדרות האנימה. בניגוד לאנימציה של דיסני, בה מושם דגש רב על התנועה החלקה של הדמויות, באנימה מושם דגש רב יותר על איכות האמנות ועל כן טכניקות האנימציה מוגבלות על מנת לפצות על המחסור בזמן בהפקת תנועה חלקה יותר של הדמויות על המסך. הסצנות בסרטי וסדרות אנימה שמות דגש בעיקר על יצירת עולם תלת ממדי, ועל כן הרקעים הם כלי חשוב ביצירת האווירה של היצירה. הרקעים בסדרות וסרטי האנימה אינם תמיד מקוריים - לעיתים רבות מדובר בציורים של מיקומים אמיתיים, כפי שנעשה בסרט "הטירה הנעה".
בסרטי וסדרות אנימה האנימציה מופקת לפני הפקת הדיבוב, בניגוד לסרטי אנימציה אמריקאיים בהם הדיבוב מופק לפני הפקת האנימציה. העובדה שהאנימציה מופקת קודם עשויה במקרים רבים לגרום לבעיות בסינכרון של שפתי הדמויות עם הדיבוב בסרטי וסדרות אנימה.

מוזיקה

מוזיקת הפתיחה ומוזיקת הסיום של מרבית סדרות האנימה הם לרוב שירי ג'יי-פופ או ג'יי-רוק, אשר מבוצעים לעיתים רבות על ידי להקות יפניות פופולריות. לעיתים רבות השירים הופקו במיוחד עבור סדרות האנימה, אך הוכוונו גם לשוק המוזיקה הכללית, ולכן לעיתים קרובות הם רק מרמזים במעורפל או בכלל לא מתייחסים לעלילת הסדרה. שירי ג'יי-פופ או ג'יי-רוק משמשים לעיתים גם כמוזיקה אגבית בפרק, לעיתים קרובות כדי להדגיש סצנות חשובות במיוחד.

זיקה למאנגה

מאנגה, הקומיקס היפני, דומה לאנימה במאפייניו החזותיים, המבניים והרעיוניים. פעמים רבות סרטים וסדרות האנימה החלו כחוברות מאנגה שזכו הצלחה. עם זאת, לעיתים התרחש תהליך הפוך, בו בעקבות סרטי אנימה נכתבות חוברות של מאנגה. ישנן אנימות שאין להן מקבילת מאנגה בכלל, והאנימה מבוססת על ספר, סרט, אגדה או רעיון מקורי.
האנימה והמאנגה זוכות לפופולריות גם מחוץ ליפן, וסדרות רבות מדובבות או מתורגמות לאנגלית כדי שיהיה ניתן להפיצם גם במקומות כגון ארצות הברית ואירופה. בין הסדרות שזכו לפופולריות רבה נמצאות בליץ', נארוטו, פיירי טייל, פוקימון, סאקורה לוכדת הקלפים, דרגון בול, היקארו נו גו, ואן פיס, אינויאשה, סוניק X, סיילור מון והסרטים הנסיכה מונונוקי, הטירה הנעה והמסע המופלא, אשר זכה בפרס האוסקר לסרט המצויר הטוב ביותר לשנת 2002, ובויים על ידי הייאו מיאזאקי, הנחשב לאחד מגדולי במאי האנימציה בכל הזמנים.

פורמטים

אנימה מופקת לצפייה בטלוויזיה, בבתי קולנוע, למכירה בחנויות וידאו, או להפצה דרך האינטרנט. המדיום העיקרי עבורו סדרה או סרט מופקים משפיע רבות על אלמנטים שונים במוצר שמופק, שכן תהליכי הייצור, התקציבים, והמדיום בו נצפה התוצר הסופי שונים זה מזה באופן משמעותי. הפורמטים הנפוצים ביותר לאנימה הם סדרות טלוויזיה ו-OVA, בעיקר משום שבפורמטים הללו חברות ההפקה מסוגלים לספק סיפור מפורט יותר חושף את עולם הדמויות הראשיות מאשר בסרט.
כאשר אנימה מסוימת זוכה להצלחה לעיתים רבות נוצרים לה עיבודים מחודשים בפורמטים אחרים. לדוגמה סדרת הטלוויזיה המצליחה "Tenchi Muyo" החלה את דרכה בפורמט OVA וכללה אז רק פרקים בודדים בלבד. לאחר מכן, הוקו כמה סרטים, שלוש עונות עבור סדרת הטלוויזיה שהכילה 26 פרקים בכל עונה, וכמו גם כמה סדרות ספין-אוף.
ללא קשר לפורמט המקורי, כל אנימה מופצת במוקדם או במאוחר על מדיית וידאו, בדרך כלל על תקליטורי DVD ו-Blu-ray.

סדרות טלוויזיה

סדרת טלוויזיה היא אנימה המורכבת מפרקים קצרים רבים, שנועדו לשידור ברשתות טלוויזיה במרווחי זמן קבועים. זהו הפורמט הנפוץ ביותר לאנימה. ערוצי הטלוויזיה היפניים נוהגים לשדר סדרות אנימה בז'אנר מסוים בשעה קבועה של היום, אשר בדרך כלל לא משתנה. ככלל, משך פרק אחד הוא בין 23 עד 25 ​​דקות, אשר, יחד עם הפרסונטצ, הוא בסך הכל באורך חצי שעה. פורמט זה פותח בשנות ה-60 על ידי אוסאמו טזוקה. סדרות מסוימות כוללות פרקים באורך 12 דקות אותם נוטים להציג ביפן כאשר שני פרקים מוצגים זה אחר זה במהלך חצי שעה עם פרסומות. בדרך כלל סדרת הטלוויזיה היא עיבוד של המאנגה הפופולרי [58] .
מרבית הסדרות מכילות 12–13 פרקים בכל עונה כאשר לרוב פרק חדש אחד משודר בכל שבוע במשך 12 עד 13 שבועות מדי שנה. עבור הסדרות הפופולריות ביותר מופקים 24 עד 26 פרקים בכל עונה.

OVA

OVA (מאנגלית: "אנימציה שנוצרה למכירה על וידאו") היא אנימה שנוצרה במיוחד לצורך שחרור על מדיית וידאו, כגון קלטות וידאו, תקליטורי DVD, או תקליטורי Blu-ray. בדרך כלל OVA הוא סרט או סדרה קצרה שכוללת 2 עד 6 פרקים. על אף שיוצרי OVA לא לוקחים בחשבון בתחילה שיצירות אלו עשויות להיות משודרות בטלוויזיה, עם זאת, במקרים רבים סדרת OVA פופולרית תשודר במוקדם או במאוחר בטלוויזיה. משך הזמן הסטנדרטי של פרק OVA אחד הוא בין 23 ל-25 ​​דקות. בשנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 הופקו OVA ארוכים יותר.
OVA משמש לעיתים רבות לבדיקת קהל היעד הפוטנציאלי של הסדרה - יצירות ידועות רבות החלו עם OVA קצר וזול שנמכר בהצלחה, ולאחר מכן הסדרה נוצרו מחדש כסדרת טלוויזיה. לעיתים רבות סדרות טלוויזיה פופולריות רבות מפיקות גם פרקי OVA בנוסף לפרקים של סדרת הטלוויזיה, כבונוס לצופים.

סרטים באורך מלא

סרט אנימה מיועדת בראש ובראשונה להקרנה בקולנוע. בדרך כלל סרטי אנימה הם סרטים באורך מלא (בין 60 עד 90 דקות) אשר מאופיינים באיכות גבוהה יותר של אנימציה בהשוואה לפורמטים האחרים, וכתוצאה מכך, הפקתם כרוכה בעלויות ייצור גבוהות יותר. סרט אנימה באורך מלא יכול להוות מוצר נפרד שעלילתו לא ממשיכה סדרה קיימת, או יכול להוות תוספות לסדרת טלוויזיה פופולרית. במקרים נדירים יותר, נוצרו סדרות על סמך סרטי אנימה מקוריים שזכו להצלחה. דוגמה בולטת לכך הוא הסרט המקורי "Ghost in Shell" אשר שימש כבסיס ליצירת הסדרה "Ghost in the Shell: Stand Alone Complex".

ONA

ONA (מאנגלית: "אנימציה שנוצרה עבור האינטרנט") היא אנימה שנוצרו בראש ובראשונה לצורך הפצתה באינטרנט. ONA נדירים יחסית, ובדרך כלל קצרים יחסית.

השפעה תרבותית גלובלית

עם השנים הפכו סרטי וסדרת האנימה לרווחיים מבחינה מסחרית במדינות המערב, כפי שהוכח בתחילה עם ההצלחה המסחרית לה זכו המהדורות באנגלית של סדרות אנימה כמו "אסטרו בוי" ו-"Speed ​​Racer". ההפקה של המהדורות האמריקניות בשנות ה -60 של המאה ה-20 סייעו ליפן לפרוץ גם לשוק האירופאי עם הפקות שהיו מיועדות בראש ובראשונה לילדים יפנים ואירופיים - כמו היידי בת ההרים, וברבאבא. באירופה העניין בסדרות האנימה גדל במיוחד באיטליה, בספרד ובצרפת בשל העלות הנמוכה יחסית של הזיכיונות ובשל הכמות הגדולה יחסית של התוכן שהיה זמין. הייצוא ההמוני של סדרות האנימה לשווקים שונים ברחבי העולם השפיע רבות על הפופולריות של סרטי וסדרות אנימה באמריקה הדרומית, בשווקים דוברי ערבית ובשווקים דוברי גרמנית.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הפופולריות של סרטי וסדרות האנימה החלה לעלות באופן ניכר בארצות הברית. חברות מדיה כגון Viz ו- Mixx החלו להפיץ סרטי וסדרות אנימה בשוק האמריקאי במהלך שנות ה-90. הסרט "אקירה" משנת 1988 זכה לפופולריות רבה בעולם המערבי בשנות ה-90 המוקדמות, עוד לפני שסדרות האנימה הפכו פופולריות במיוחד כאשר סדרות טלוויזיה כגון פוקימון ודרקון בול הפכו פופולריות בעולם המערבי בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20. צמיחת האינטרנט בשנות ה-90 ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 סיפקה בהמשך גישה קלה בהרבה לקהלים מערביים לגשת לתוכן היפני - במיוחד בעקבות העלייה של שירותים מקוונים כמו נטפליקס ו-Crunchyroll. ההצלחה המאסיבית לה זכו סדרות וסרטי האנימה לאורך השנים ברחבי העולם תרמה באופן ניכר לההתעניינות ההולכת וגוברת בתרבות היפנית ברחבי העולם.

ההצלחה הגלובלית של זיכיונות המדיה

מספר זיכיונות מדיה של אנימה זכו לפופולריות ניכרת ברחבי העולם עולמית ניכרת, והם הפכו עם השנים לכמה מזיכיונות המדיה הריווחיים ביותר בעולם. הזיכיון פוקימון בפרט נחשב לזיכיון המדיה הרווחי ביותר בכל הזמנים - רווחי אף יותר מהזיכיונות מלחמת הכוכבים והיקום הקולנועי של מארוול. זיכיונות מדיה אחרים של אנימה אשר הם בין עשרת זיכיונות המדיה הריווחיים ביותר בעולם כוללים את "הלו קיטי" ו"דרגון בול", בעוד שבקרב רשימת עשרים זכיונות המדיה הריווחיים ביותר בעולם ניתן למצוא גם את סדרות האנימה יו-גי-הו!, גנדאם, ונאון ג'נסיס אוונגליון.

ביקורת

ברחבי העולם היחס לאנימה הוא דו-משמעי. במקביל לצמיחה המאסיבית בפופולריות של אנימה מחוץ ליפן, גדלה בהתמדה גם מספר המתנגדים לאנימה. עיקר הביקורת מתמקדת בכך שהאלימות והארוטיקה באנימה היא מוגזמת, ושההתנהגות הלקויה של מעריצי האנימה (אוטאקו) אשר אוהבים לצפות ולאסוף מוצרים הקשורים לאנימה, גורם לעיתים רבות לאסקייפיזם ולתוקפנות. בשל כך במדינות מערביות רבות סדרות האנימה המיובאות עוברות הערכה ראשונית כאשר פעמים רבות לאחר ההערכה הראשונית מוחלט לערוך מחדש את התוכן ולהסיר חלקים שונים מהמוצר הסופי על מנת שהוא יהיה מותאם לקהל המערבי. חלק מההתנגדות מגיעה מצופים שסבורים שסדרות אנימציה מיועדות בראש ובראשונה לילדים, ואותם צופים עשויים לחוות אי-נוחות מצפייה באנימה שמיועד לקהל מבוגר.

אנימה בישראל

שידורן של סדרות אנימה בישראל החל עם שידורן לראשונה של סדרות אנימה בשנות השמונים כגון "הלב", "פינוקיו", "הדבורה מאיה", "בארץ הקטקטים", "נילס הולגרסון", "ערי הזהב הנסתרות", "גברת פלפלת", "היי! בינבה", "מוש השור", "מקרון 1", "הקוסם מארץ עוץ" ו"כח ג'י". בתחילת שנות התשעים שודרו בישראל סדרות האנימה "המומינים", "נשים קטנות", "פיטר פן", "חבורת הצב המעופף", "עליסה בארץ הפלאות", "עלילות בבאי" ו"החתולים הסמוראים".
התופעה קיבלה תאוצה לקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 עם הייבוא לישראל של סדרות האנימה עם הסממנים המודרניים הייחודים של הז'אנר. תחילה היו אלו פוקימון ודיג'ימון ואף סדרות למבוגרים (סיינן) כמו קאובוי ביבופ. סדרות האנימה נחלו הצלחה בקרב הילדים עם סדרות כגון סאקורה לוכדת הקלפים, בנות הים פיצ'י פיצ'י פיץ' ובייבלייד ואף החלו לשדר סדרות מסוימות בשפת המקור שלהם, כמו אינויאשה, פרוטס באסקט, היקארו נו גו ואחרים, ברצועות שידור שונות ובערוץ האנימה הישראלי.
ב-2004  הוקם ערוץ אנימה ישראלי אשר שידר מספר סדרות עד שנת 2008. בבתי הקולנוע החלו להקרין סרטי אנימה עם כניסתם של סרטי פוקימון וסרטיו של הייאו מיאזאקי ואלו משודרים גם בערוצי הסרטים השונים.