google/wiki40b huggingface dataset:
וארפרין

היסטוריה

בתחילת שנות העשרים של המאה העשרים, פרצה מחלת בקר בצפון ארצות הברית ובקנדה. הפרות מתו מדימומים לא נפסקים עקב פציעות קלות מאוד ומדימומים פנימיים שנגרמו ללא סימן חיצוני או הסבר. ב-1921 וטרינר קנדי בשם פרנק שופילד (Frank Schofield) גילה כי הפרות ניזונו מתחמיץ עבש שהוכן מתלתן מתוק. שופילד גילה שמרכיב בעובש פעל כנוגד קרישה חזק מאוד. ב-1929 וטרינר אמריקני בשם ל. מ. רודריק (L.M. Roderick) הוכיח כי התהליך נגרם עקב חוסר בפרותרומבין מתפקד.
הרכיב בעובש שפעל כנוגד קרישה התגלה רק ב-1940 על ידי הכימאים מאוניברסיטת וויסקונסין קארל פאול לינק (Karl Paul Link) והרולד קמפבל (Harold Campbell). המרכיב הפעיל זוהה כנגזרת של קומרין, ‎4-hydroxycoumarin. בשנים הבאות התגלו וסונטזו עוד מספר רב של נוגדי קרישה דומים. נוגד הקרישה הראשון ששווק באופן מסחרי היה dicoumarol ב-1941. לינק המשיך בפתוח נוגדי קרישה חזקים יותר על בסיס קומרין ולבסוף פיתח ב-1948 את הווארפרין (מקור השם W.A.R.F - Wisconsin Alumni Research Foundation + הסיומת arin להדגשת הקשר ל -coumarin). הוואפרין פותח כרעל נגד מכרסמים.
מנגנון הפעולה המדויק התגלה רק ב-1978, ווארפרין מעכב את האנזים אפוקסיד רדוקטאז ובכך מפריע למטבוליזם של ויטמין K. מחקרים רפואיים על החומר החלו ב-1951, לאחר שניסיון התאבדות על ידי בליעה של ווארפרין הסתיים בהחלמה מלאה. התגלה שהוא נוגד קרישה עדיף על dicoumarol וב-1954 הוא אושר כתרופה נוגדת קרישה בבני אדם. אחד המשתמשים הראשונים בתרופה היה אייזנהאואר, נשיא ארצות הברית באותה תקופה שעבר התקף לב ב-1955.
בוב מנספילד

חייו

מנספילד קיבל תואר BSEE מאוניברסיטת טקסס בשנת 1982. לאחר מכן הוא המשיך למלא תפקיד של מנהל בכיר בחברת SGI ותפקיד של סגן נשיא להנדסה בחברת Raycer Graphics, שנרכשה על ידי אפל בשנת 1999. בעקבות הרכישה, מנספילד נשאר עם אפל כדי למלא תפקידו החדש בתור סגן הנשיא הבכיר להנדסת חומרה במק, ופיקוח על צוותים שאחראיים של מוצרים כמו iMac ו-MacBook.
בחודש אוגוסט 2010, מנספילד השתלט על העמדה להנדסת חומרת התקנים לאחר התפטרותו של מארק פייפרמאסטר. למרות שאפל הודיעה ​​על פרישתו של בוב מנספילד ב-28 ביוני 2012, היא הודיעה ​ב-27 באוגוסט 2012 שמנספילד יישאר בחברה, ויעבוד על "פרויקטים עתידיים" ועם דיווחים למנכ"ל טים קוק. אפל הכריזה ב-29 באוקטובר 2012 כי מנספילד לקח על עצמו תפקיד חדש באפל כסגן נשיא בכיר לטכנולוגיה. כמו כן, בחברת אפל מנספילד אחראי לכל הקשור לרשת האלחוטית והתקשורת האלחוטית במכשירים של החברה.
ג'ברתי

ג'ברתי (געז: ጀበርቲ) כינוי המתייחס לתושבים המוסלמים של קרן אפריקה לרבות באתיופיה ובאריתריאה ללא קשר לשיוך אתני או לשוני. במובן הצר ההתייחסות היא למוסלמים החיים בין האמהרים והתגרים הנוצרים. במובן אחר מתייחס לכל המוסלמים שבאתיופיה ובאריתריאה. 
אצל קבוצות מסיומות בעיקר החבשים הכינוי אף משמש לתיאור המוסלמים בחצי האי ערב. בקרב סומלים רבים הכינוי משמש לתיאור צאצאיו של השייח' דרווד איסמעיל ג'ברתי.
על מקור הכינוי ישנם מספר השערות. השערה נפוצה היא שמקור הכינוי הוא מהאזור המכונה "ארץ ג'ברתה" שהוא הכינוי לאזור שבו נמצאת העיר זילע וסולטנות יפאט. סברה אחרת קושרת את הכינוי למילה התגרית "גברי" שמשמעותה "דייר" או "משרת" ומתייחסת למצב החברתי שהיה למוסלמים שרבים מהם היו צמיתים בסביבה הנוצרית, משמעות זו של הכינוי נחשבת לגנאי. השערה אחרת היא שמקור הכינוי הוא מהמילה בגעז "אגברת" שמשמעותה "משרת" בכוונה של "משרת האל".
בטסי דבוס

ראשית חייה

דבוס נולדה למשפחת פרינס ב-8 בינואר 1958. היא גדלה בעיירה הולנד שבמישיגן לאלסה פרינס ולאדגר פרינס, טייקון - שניהם ממוצא הולנדי. אביה, אדגר, הקים את תאגיד פרינס, שסיפק חלקים חלופיים לכלי רכב. תאגיד זה העסיק כרבע מתושבי העיירה, שבה גרים כ-30,000 איש. אחיה של דבוס, אריק פרינס, הקים את חברת Blackwater USA, חברת אבטחה פרטית שקיימה מבצעים בעיראק. דבוס עצמה היא בוגרת התיכון הנוצרי של הולנד. את הלימודים האקדמיים שלה העבירה במכללת קלבין שבעיר גרנד ראפידס. שם גם השלימה את התואר הראשון שלה, במנהל עסקים ובמדע המדינה.

קריירה עסקית

דבוס היא יושבת ראש קבוצת ה-Windquest, קבוצת השקעה בתחום הטכנולוגיה, הייצור והאנרגיה. דבוס ובעלה הקימו את קבוצת ההשקעה בשנת 1989. קבוצה זאת הייתה שותפה להשקעה בחברות רבות בתחומי המדע במהלך השנים ובצמיחתן של חברות אלה. דבוס ובעלה הפיקו הצגה שהועלתה במשך שלושה שבועות בברודוויי.

מזכירת החינוך

ב-23 בנובמבר 2016, הוכרז כי דבוס היא מזכירת החינוך המיועדת בקבינט של נשיא ארצות הברית הנבחר דונלד טראמפ. ב-7 בפברואר 2017 אושר מינויה על ידי הסנאט בהצבעה צמודה של 50–51, רק לאחר הצבעתו של סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה שבה אושר מינוי חבר קבינט בסנאט על ידי הצבעה שוברת שוויון של סגן הנשיא.
מינויה לווה במחלוקות רבות ועורר ביקורת בין השאר על רקע חוסר הניסיון המעשי שלה בתחום החינוך ובשל דעותיה הקוראות לצעדי הפרטה של מערכת החינוך ותמיכתה בחינוך נוצרי. היא הביעה תמיכה בשוברי חינוך - קופונים הממומנים על ידי הממשלה ובאמצעותם מממנים ההורים לימודים בבתי ספר פרטיים, וכן ב-Charter Schools - בתי ספר במימון ממשלתי הפועלים בנפרד ממערכת החינוך הציבורית ומתכניה. המתנגדים למינויה טענו כי עמדותיה אלו קשורות לרצונה להעמיק את האמונה הנוצרית של התלמידים (שאינה נלמדת בבתי ספר ציבוריים, או נלמדת במידה פחותה), ובכך לשנות את התרבות האמריקאית. בשנת 2019 פדרציית מורים אמריקאים בראשות רנדי ויינגרטן ארגנה מספר הפגנות בגנות מדיניות של שרת החינוך להגדלת תשלומי מורים.
קוריאן אייר

היסטוריה

קוריאן אייר נוסדה בשנת 1962 על ידי ממשלת קוריאה הדרומית כדי להחליף את חברת "קוריאן נשיונל איירליינס".
טיסתה הבינלאומית הראשונה של החברה התקיימה באפריל 1972 בקו ללוס אנג'לס.
קוריאן אייר הייתה החברה האסיאתית הראשונה שהשתמשה במטוסי איירבוס.
ב-29 בנובמבר 1987 פוצץ מטוס בטיסה 858 של קוריאן אייר לאחר שסוכנים צפון קוריאנים שהתחזו לאזרחי יפן השאירו על סיפונו תיק יד ובו שתי פצצות.
ב-1 בספטמבר 1983 הופלה טיסה 007 של קוריאן אייר על ידי מטוסי קרב סובייטים לאחר שהטיסה נכנסה בשוגג לתחום האווירי של ברית המועצות.
קוריאן אייר מפעילה טיסות לשבע היבשות המיושבות (אסיה, אפריקה, אירופה, דרום אמריקה, צפון אמריקה ואוקיאניה).

פעילות החברה בישראל

בשנים 1995 - 1997 הפעילה טיסה שבועית אחת מסיאול לתל אביב במטוס 747-400.
החל מאמצע חודש ספטמבר 2008, חידשה החברה את הטיסות הסדירות בין נתב"ג לסיאול, נמל התעופה אינצ'און. החברה מפעילה 3 טיסות שבועיות בקו סיאול-תל אביב. הטיסה בתחילת דרכה הופעלה על ידי מטוס הבואינג 747-400 קומבי בעל שתי מחלקות - עסקים ותיירים, שחלקו האחורי סגור למטען.
כיום, טיסות בעונת הקיץ מבוצעות במטוסי בואינג 777-200ER. ב-6 בינואר 2020 החברה תוסיף טיסה שבועית נוספת בקו ובכך תגדיל את תדירות הטיסות ל-4 בשבוע.
בנוסף, החברה מפעילה טיסות מטען בקו סיאול-וינה-תל אביב במטוס בואינג 777F.
United Parcel Service

שירותים נוספים

בנוסף לשילוח הבינלאומי המהיר, UPS מציעה מגוון שירותים נוספים, כמו שירותי לוגיסטיקה המספקים שירות ביותר מ-175 מדינות ואזורים ברחבי העולם, וכוללים תכנון, הוצאה אל הפועל וניהול שרשראות אספקה בינלאומית, העברה וטיפול במטענים, מחסנים לוגיסטיים, שירותי עמילות מכס ושרותי ייעוץ.

UPS בישראל

חברת או. פי. אס. אי (שינוע בינלאומי) בע"מ משמשת קבלן שירות מורשה של UPS .UPS החלה את פעילותה בישראל בשנת 1994. נכון לסוף שנת 2014, UPS מעסיקה בישראל כ-900 עובדים, מחזיקה בצי רכב המונה כ-170 רכבים ומפעילה 3 סניפים ראשיים בארץ: חיפה, באר שבע ומטה החברה בנתב"ג.
החברה מציעה ללקוחותיה את כל פתרונות השילוח הבינ"ל- יצוא, יבוא, עמילות מכס, שירותי מטענים (Freight), פרויקטים מיוחדים, תערוכות, שירות פנים-ארצי ועוד. UPS בישראל מחזיקה במטוס היוצא בטיסה יומית למרכז המיון שבקלן, גרמניה.
המרכז הלוגיסטי של UPS בישראל נמצא בנתב"ג ובו מרכז מיון ממוחשב, מחסנים לוגיסטיים ומערך הפצה הכולל כ-150 רכבי UPS.
ג'יל טרטר

השכלה

לטרטר תואר ראשון בהנדסת פיזיקה מאוניברסיטת קורנל. התואר השני והדוקטורט באסטרונומיה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

קריירה

טרטר עבדה על מספר פרויקטים מדעיים גדולים, רובם קשורים לחיפוש חיים מחוץ לכדור הארץ.  כאשר הייתה סטונדטית לתארים מתקדמים, היא עבדה בפרויקט רדיו-החיפוש SERENDIP, ויצרה לו ראשי תיבות בדיעבד: "Search for Extraterrestrial Radio Emissions from Nearby Developed Intelligent Populations". היא הייתה מדענית בפרויקטים שונים של נאס"א בשנות ה-90. טרטר פרסמה עשרות מאמרים בנושא החיפוש אחר חיים מחוץ לכדור הארץ וכן בנושא הצורך בחינוך מדעי ראוי. היא ידועה בשל הטבעת המושג "ננס חום". לאחר השקעה של 35 שנים בחיפוש אחר חיים מחוץ לכדור הארץ, היא הודיעה על פרישה בשנת 2012.

בתרבות הפופולרית

עבודתה של טרטר באה לידי ביטוי ברומן של קרל סייגן, מגע. בעיבוד לסרט הפרוטגוניסט היא ד"ר אלי ארוואיי שמגולמת על ידי ג'ודי פוסטר. טרטר נפגשה עם השחקנית במשך החודשים שלפני ובזמן צילומי הסרט, וארוואי מבוססת ברובה על עבודתה של טרט.
תוכנית 9 מהחלל החיצון

"סרטו האחרון של בלה לוגוסי"

זמן קצר לפני שמת באוגוסט 1956, עבד בלה לוגוסי עם ווד על מספר רב של פרויקטים, שרבים מהם לא מומשו, ולא היו קשורים ל"תוכנית 9". בין הסצנות שלהן לוגוסי הצטלם: בכי בהלוויה, הליכה בחזית ביתו של טור ג'ונסון לאור יום, הליכה באופל הלילה ועמידה על רקע תפאורות של קברים, בתפקידו המפורסם ביותר כדרקולה. כאשר לוגוסי מת, הפרויקטים הללו נגנזו וכל תיעוד להם אבד, לבד מהסצנות שצוותו ל"תוכנית 9".

מורשת

בשנת 1991 יצא קומיקס שהאירועים המתוארים בו היו מעין המשך לסרט. בשנת 2009 הוסרט הקומיקס.
בשנת 2006 עובד הסרט להצגת תיאטרון, מאת ובבימויו של ג'יימס גורדון טיילור. ההצגה גם הוסרטה על קלטת וידאו.
מאותה השנה, הסרט יוצא בארצות הברית במהדורות צבעוניות וערוכות מחדש ועל תקליטורים.
מתוכננת גם לצאת גרסת תלת מימד לסרט.
בשנת 2009 הכריזו שתי חברות הפקה אמריקאיות על כוונתן להפיק גרסה מחודשת ל"תוכנית 9 מהחלל החיצון": האחת, "שודדי הקברים מהחלל החיצון", נכתבת ומבוימת בידי כריסטופר קלר, וזמן יציאתה לאקרנים לא ידוע, אך ככל הנראה שתצא לאחר צאת "תוכנית 9" הנכתבת ומבוימת בידי ג'ון ג'ונסון, ומתכונן שתצא לאקרנים לא לפני תום 2013.
חלקו האחרון של הסרט "אד ווד" מ-1994 מתאר את הפקת הסרט.
אליזבת ריין

תולדות חייה

אליזבת ריין נולדה באנהיים, קליפורניה, אך רוב הזמן התגוררה בבריטניה. כמו טניסאים אחרים מאותה תקופה, היא אף פעם לא השתתפה באליפות אוסטרליה הפתוחה. היא הגיעה למשחקי הגמר ב-3 תחרויות גראנד סלאם נשים אך לא הצליחה לזכות אף פעם. לעומת זאת היא זכתה במספר רב של פרסי גראנד סלאם בתחרויות זוגות נשים וזוגות מעורבים. בתחרויות זוגות נשים היא שיחקה עם הלן וילס, סוזן לנגלן, סימון מאתיה והלן ג'ייקובס.
ז'ורז' קאטרו

חייו

קאטרו נולד בלימוז' שבצרפת. הוא היה בנו של קצין, וזכה לחינוך צבאי. ב-1896 התקבל אל האקדמיה הצבאית הצרפתית סן-סיר. לאחר סיום לימודיו שימש בתפקידי קצונה במושבות צרפת באלג'יריה ובהודו-סין. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בחזית הגרמנית, ונתפס בשבי, בשנת 1915 בשבי פגש את שארל דה גול שהיה אז בדרגת קפיטן. לאחר המלחמה המשיך קאטרו בשירות צבאי במושבות צרפת ושירת במושבות צפון אפריקה, במרוקו אלג'יריה ובלבאנט.
ביולי 1939 מונה קאטרו למושל הכללי של הודו-סין. לאחר כניעת צרפת במהלך המערכה על צרפת בשנת 1940 הגיע קאטרו להסכמות עם האימפריה היפנית שאיפשרו הקמת בסיסים יפנים על אדמת הודו סין. בשל כך, ובשל יחסיו הגרועים עם משטר צרפת של וישי פוטר והוחלף באדמירל ז'אן דאקו. 
בסמוך לאחר פיטוריו הצטרף לצבאו של דה גול, צבא צרפת החופשית. כאשר הצטרף לצבא צרפת החופשית היה גנרל בעל חמישה כוכבים, ולהלכה היה הקצין הבכיר בצבא זה. בחודשים הראשונים לשירותו בצבא הגה צ'רצ'יל תוכנית לפיה יועמד קאטרו בראש צבא צרפת החופשית במקום דה גול שעמו לא הצליח לטפח יחסים טובים. בספטמבר 1941 נשלח קאטרו לקהיר בשליחות צ'רצ'יל, ודה גול חשש כי המדובר בתוכנית שנועדה להסיטו מן הדרך. בפגישה שנערכה בפור לאמי באוקטובר 1940, הכריז קאטרו על נאמנותו לדה גול, ועל כי על אף העובדה כי הוא בכיר ממנו בהרבה בדרגה, הוא סר למרותו. דה גול ראה בכך צעד חשוב לאישוש מנהיגותו.
בשנת 1941 יועד על ידי דה גול להיות למושל סוריה ולבנון, לאחר כיבושן במסגרת המערכה בסוריה ובלבנון. ב-21 ביוני 1941 נכנס, לצד המפקד הצבאי של המבצע, הגנרל פול לואי לז'נטיום אל דמשק. לאחר כיבוש סוריה ולבנון היה למושל סוריה ולבנון. בשם צרפת הכריז קאטרו על עצמאות ארצות הלבאנט, עוד בשנת 1941, אך עצמאות זו לא מומשה בפועל. בין 1943 ל-1944 מונה על ידי דה גול למושל כללי של אלג'יריה.
בממשלתו הראשונה של דה גול, במסגרת הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית, בין ספטמבר 1944 לדצמבר 1945 היה קאטרו השר הממונה על ענייני צפון אפריקה. לאחר מכן שירת עד שנת 1948 כשגריר צרפת בברית המועצות.
במהלך המשבר במרוקו בשנת 1955 היה קאטרו בין הנושאים ונותנים על חזרתו של המלך מוחמד החמישי למרוקו. ב-1956 מונה למושל אלג'יריה במשרת שר בממשלתו של גי מולה. הוא לא הצליח לבצע את משרתו, והחזיק בה פחות משבוע בשל הפגנות שהפגינו כנגדו המתיישבים הצרפתים שדרשו את השבתו של מושל אלג'יריה ז'אק סוסטל שתמך במדיניות של חיזוק הקשר בין אלג'יריה לצרפת.
קאטרו עמד בראש ועדה שכונתה "ועדת קאטרו" שחקרה את התבוסה הצרפתית בקרב דיין ביין פו בשנת 1954.
בשנת 1961 עמד בראש בית הדין הצבאי ששפט את הקצינים המורדים באלג'יריה.
בין 1954 למותו ב-1969 שימש כמפקד הגדול של לגיון הכבוד (Grand Chancelier de la Légion d’honneur).
קאטרו מת בפריז בשנת 1969. לאחר מותו נקראה על שמו שדרה בפאתי פריז.
בישופות וירצבורג

היסטוריה

בשנת 743 הקים בורכארד מווירצבורג בישופות בשטח העיר וירצבורג, ובשנת 1168 קיבל הבישוף הרולד פון הוכהיים את התואר נסיך-בישוף, ובנוסף קיבל מפרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את התואר דוכס פרנקוניה. בהמשך הושמט התואר מתארי הבישופים, אולם בשנת 1442 חזרו הבישופים להחזיק בתואר "דוכס פרנקוניה", ובשנת 1500 צורפה הבישופות למעגל הפרנקוני של האימפריה.
בשלום לינוויל בשנת 1801, הפכו שטחי הבישופות לנסיכות חילונית, ובשנת 1803 צורפו לנסיכות הבוחר מבוואריה. באותה שנה קיבל פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה את נסיכות הבוחר מזלצבורג, כפיצוי על הדוכסות הגדולה של טוסקנה שנלקחה ממנו. בחוזה פרסבורג בשנת 1805 צורפו שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג לאימפריה האוסטרית, וכפיצוי קיבל פרדיננד את שטחי בישופות וירצבורג לשעבר כנסיכות בוחר, ולאחר תקופה קצרה שודרגה נחלתו לדוכסות גדולה.
לאחר פירוקה של האימפריה הרומית הקדושה הצטרפה הדוכסות הגדולה של וירצבורג לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1810 צורפה לדוכסות העיר שוויינפורט.
ב-26 באוקטובר 1813 לאחר תבוסתו של נפוליאון בקרב לייפציג, ביטל פרדיננד את בריתו עם נפוליאון. ב-3 ביוני 1814 נחתמה אמנה בין אוסטריה לבוואריה, ולפיה צורפו שטחי הדוכסות לממלכת בוואריה, ואילו פרדיננד קיבל בחזרה את השליטה בדוכסות הגדולה של טוסקנה.
פיאנס מצרי

פיאנס מצרי הוא חומר קרמי שאינו מכיל חרסית שבאמצעות ויטריפיקציה יוצר זוהר המשתנה בין צבע ירוק לכחול. מכיוון שבחומר זה אין שימוש בחרסית, לרוב לא מתייחסים לעבודה בפיאנס מצרי כאל קדרות. המושג פיאנס מצרי נועד להבדיל אותו מפינאס: קדרות בזיגוג בדיל המזוהה עם העיר פאנזה בצפון איטליה. פיאנס מצרי, שיוצר ושווק ממצרים היה נפוץ בעולם העתיק ונתגלה במסופוטמיה, המזרח התיכון, צפון אירופה עד סקוטלנד.
בוב הוסקינס

קורות חייו

הוסקינס נולד ב-1942 בעיירה בורי סט. אדמונדס, שבמחוז סאפוק, אנגליה, לאלזי ליליאן (טבחית וגננת) ורוברט ויליאם הוסקינס (מנהל חשבונות ונהג משאית). אביו היה קומוניסט וגידל אותו כאתאיסט. אחת הסבתות שלו הייתה ממוצא צועני. נשר מבית הספר בגיל 15 ועבד למחייתו כסבל, נהג משאית, מנקה חלונות ועוד. ניסה ללמוד ניהול חשבונות, אך נשר באמצע הלימודים. בשנת 1967 התנדב במשך תקופה קצרה בקיבוץ זיקים בישראל ורעה גמלים בסוריה. באותה שנה גם נישא לראשונה לג'יין לייבסי, ממנה התגרש ב-1978.
להוסקינס ארבעה ילדים - שניים מנישואיו הראשונים לג'יין לייבסי ושניים מאשתו השנייה לינדה באנוול, לה נישא ב-1982 ועימה חי עד יום מותו.

קריירה

בגיל 26 החל לשחק בתיאטרון בלונדון, כאשר ליווה חבר לאודישן וזכה בתפקיד (שולי אמנם), בלי להתכוון לכך. בשנים שלאחר מכן עבר לשחק בסדרות טלוויזיה שונות. תפקידו הקולנועי הראשון היה תפקיד קטן בקומדיה הבריטית Up the Front‏ (1972). פריצתו הגדולה לתודעת הקהל התרחשה כאשר השתתף כשחקן ראשי במיני סדרת הטלוויזיה של דניס פוטר וערוץ הבי.בי.סי "מטבעות מן השמיים" בשנת 1978.
הופעתו בסרט הקולנוע הבריטי "יום שישי הארור" (1980), לצידה של הלן מירן זכתה לביקורות טובות רבות ובעקבותיה זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן.
בשנת 1982 השתתף בתפקיד אורח קצר בסרטה של להקת פינק פלויד, "פינק פלויד - החומה", בו גילם את אמרגן הלהקה וב-1985 השתתף בסרט הפולחן הבריטי של טרי גיליאם "ברזיל".
על תפקידו הראשי בסרט "מונה ליזה" של הבמאי ניל ג'ורדן, ב-1986 זכה הוסקינס בפרס גלובוס הזהב ובפרס BAFTA וכן היה מועמד לפרס האוסקר, כשחקן הטוב ביותר.
הופעתו הראשונה בסרט מיינסטרים אמריקאי הייתה בפילם נואר החצי מצויר "מי הפליל את רוג'ר ראביט" (1988), בבימויו של רוברט זמקיס, שזכה להצלחה רבה. באותה שנה דיבב את הדובי בסדרה "הצעצועים העזובים". הוסקינס אף היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על התפקיד. בהמשך השתתף בסרטים הוליוודיים רבים נוספים, בהם "בתולות הים" (1990), לצידה של שר, "הוק" (1991), בבימויו של סטיבן שפילברג, "האחים סופר מריו" (1993) שכשל, "ניקסון" (1995), לצידו של אנתוני הופקינס ובבימויו של אוליבר סטון, "מייקל" (1996) בבימויה של נורה אפרון, "המסע של פליסיה" (1999) של אטום אגויאן, "ללא מחסום" (2005) ועוד.
ב-2007 התראיין הוסקינס בקשר לסרט "האחים סופר מריו", הודה ששנא את הסרט, התחרט על תפקידו והחשיב אותו לדבר הכי גרוע שאי-פעם עשה בקריירה.
ב-2010 השתתף בסרט איזה מין שוויון העוסק במאבק נשים משנת 1968, שעבדו במפעל פורד אנגליה, על שכר שווה עבור עבודה שווה.
ב-2011 גילם את דמותו של סמי במיני-סדרה "ארץ לעולם לא".
תפקידו הראשי האחרון היה בסרט Outside Bet‏ (2012) ותפקידו האחרון היה תפקיד משני בסרט שלגייה והצייד (2012), בכיכובה של שרליז ת'רון.
באוגוסט 2012 הודיע על פרישתו ממשחק לאחר שחלה במחלת פרקינסון.
הוסקינס נפטר ב-29 באפריל 2014 מדלקת ריאות חמורה.
המערכה באיי שלמה

רקע אסטרטגי

המטרה האסטרטגית העיקרית של האימפריה היפנית הייתה הקמת קו הגנה היקפי מסביב לשטחי האימפריה. קו ההגנה נמתח מהודו במערב, דרך איי הודו המזרחית (כיום אינדונזיה) בדרום ועד האיים שבדרום ובמרכז האוקיינוס השקט. על מנת לבסס את שליטתם בנקודות הדרומיות של קו הגנה זה הקימו היפנים בסיסים צבאיים ומעגנים בבריטניה החדשה וברבאול, אותם כבשו בינואר 1942. במרץ ובאפריל החלו כוחות יפנים בהקמת בסיסי אווירי בבוּקה שבצפון בוגנוויל, ובסיס אווירי נוסף ובסיס ימי בדרום האי.

ההתקדמות היפנית אל איי שלמה

באפריל 1942 פתחו היפנים ב"מבצע מוֹ" תוכנית לכיבוש העיר פורט מורסבי שבגינאה החדשה, ששילבה בין הצי ובין הצבא. המטרה העיקרית הייתה הרחבת קו ההגנה הדרומי והקמת בסיסים שיסייעו להתקדמות האפשרית העתידית אל נאורו, קלדוניה החדשה, פיג'י, האי אושן וסמואה, ועל ידי כך לחסום את נתיבי האספקה בין ארצות הברית לאוסטרליה, דבר שיוביל להסרת האיום מצד אוסטרליה על המוצבים היפנים בדרום האוקיינוס השקט.
כוחות הצי הקיסרי היפני הצליחו לכבוש את טולאגי, אך בשל קרב ים האלמוגים נכשלה הפלישה לפורט מורסבי. זמן קצר לאחר מכן הציבו היפנים חילות מצב במספר איים בצפון ובמרכז איי שלמה. כחודש לאחר מכן איבד הצי היפני המשולב ארבע מנושאות המטוסים שלו במהלך קרב מידווי.
בתגובה לאיום היפני על אוסטרליה החלו בעלות הברית לשלוח חיילים ומטסים רבים לאזור, מתוך כוונה ליישם את התוכנית לכיבוש מחדש של הפיליפינים. לאחר ניצחון בעלות הברית בקרב מידווי הציע גנרל דאגלס מקארתור, שקיבל את הפיקוד על זירת דרום מערב האוקיינוס השקט, תוכנית להתקפת-בזק על רבאול, אותה ביצרו היפנים והשתמשו בה כבסיס לפעילותם באזור. הצי האמריקאי צידד בגישה הדרגתית יותר לכיוון גינאה החדשה ואיי שלמה. מחלוקת זו יישבו אדמירל ארנסט קינג, המפקד העליון של הצי האמריקאי, וגנרל ג'ורג' מרשל, ראש מטה צבא ארצות הברית, בהחליטם על תוכנית בעלת שלושה שלבים. השלב הראשון היה כיבוש האי טולאגי שבאיי שלמה, השלב השני היה התקדמות לאורך חופי גינאה החדשה והשלב השלישי היה כיבוש רבאול. השלב הראשון, שקיבל את שם הקוד "מבצע מגדל שמירה" (Operation Watchtower), הפך למערכה על איי שלמה.

מהלך המערכה

בעלות הברית הקימו יחידה אווירית משולבת, שנקראה "כוח אוויר קקטוס," ובאמצעותה ביססו עליונות אווירית במהלך שעות היום. בשל כך נאלצו היפנים לבצע מבצעי אספקה בחסות החשיכה, להם קראו "תובלת עכברושים" (בעלות הברית כינו זאת "טוקיו אקספרס") דרך מעבר ניו ג'ורג'יה. קרבות רבים נערכו בחשיכת הלילה בין הצדדים בעוד בעלות הברית מנסות למנוע מהיפנים אפשרות להוביל אספקה וחיילים נוספים לאזור. שני הצדדים איבדו כלי שיט כה רבים במהלך הקרב הימי על גוודלקנל עד שהאזור הימי שמצפון לאי גוודלקנל זכה לכינוי Ironbottom Sound ("אגן מצולות המתכת").
הצלחת בעלות הברית במערכה באיי שלמה מנעה מהיפנים לנתק את אוסטרליה ואת ניו זילנד מארצות הברית. מבצע גלגלון (Operation Cartwheel) - התוכנית האסטרטגית הכללית של בעלות הברית למערכות באיי שלמה ובגינאה החדשה - החל ב-30 ביוני 1943, ובסיומו הצליחו בעלות הברית לבודד ולנטרל את בסיס הצי היפני ברבאול ומוטטו את העליונות האווירית והימית היפנית באזור. מצב זה איפשר לבעלות הברית להתקדם, לכבוש מחדש את הפיליפינים ולנתק את יפן ממקורות המשאבים שלהם באיי הודו המזרחית.
המערכה באיי שלמה הגיעה לשיאה במערכה בבוגנוויל, בו התנהלו קרבות עזים עד סיום המלחמה.
טום שילינג

ביוגרפיה

שילינג נולד במזרח ברלין. בגיל שתים עשרה התגלה על ידי במאי תיאטרון והוא ליהק אותו להפקה בברלינר אנסמבל. לאחר מכן הופיע שם במספר הפקות נוספות.
ב-1996 הופיע לראשונה בטלוויזיה בסדרה "‘Hallo, Onkel Doc!’" של Sat.1.
ב-1999 שיחק בסרט התיאטרלי "Schlaraffenland" לצד פרנקה פוטנטה.
ב-2001 גילם את התפקיד הראשי של נער בפרנקפורט המנהל מערכת יחסים עם או-פר פולנייה בסרט "Herz über Kopf".
ב-2004 גילם תלמיד בפנימייה בגרמניה הנאצית בסרט "Napola – Elite für den Führer", על תפקיד זה זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל קרלובי וארי.
ב-2006 קיבל מלגה ללימודים בבית הספר למשחק של לי שטרסברג ולמד שם חצי שנה.
ב-2006 גם שיחק בסרט הקומדייה "Schwarze Schafe" ובסרט "Elementarteilchen" המבוסס על ספר של מישל וולבק.
ב-2008 שיחק בסרט כנופיית באדר מיינהוף.
ב-2010 שיחק בסרט "Ken Folletts Eisfieber" על פי ספר מאת קן פולט.
ב-2012 גילם את אוטו, מלך בוואריה בסרט ביוגרפי על לודוויג השני, מלך בוואריה.
המכון למחקר מתקדם

המכון למחקר מתקדם (באנגלית: Institute for Advanced Study) הוא מכון מחקר פרטי שנמצא בעיר פרינסטון, ניו ג'רזי שבארצות הברית. המכון נועד לקיים מחקר ברבים מענפי המדע, והחוקרים החברים בו זוכים לחופש מלא בבחירת נושאי המחקר שלהם ולא מוטלת עליהם חובת הוראה.
המכון כולל מחלקות להיסטוריה, מתמטיקה, מדעי הטבע ומדעי החברה, ותוכנית חדשה בביולוגיה תאורטית. סגל המכון כולל פחות משלושים חברים קבועים, שאליהם מצטרפים מדי שנה עשרות מדענים אורחים המשתתפים בתוכניות מחקריות עדכניות ורבות השפעה. במכון לא מתקיימים לימודים לתואר, ואין לו הכנסות משכר לימוד. זהו מוסד אקדמי עצמאי אך הוא מקיים שיתוף פעולה עם אוניברסיטת פרינסטון הסמוכה ואוניברסיטאות סמוכות נוספות.
המכון נוסד בשנת 1930 על ידי אברהם פלקסנר, בעזרת תרומתם של לואיס במברגר ואחותו קרולין במברגר פולד, ונפתח ב-2 באוקטובר 1933. בשנותיו הראשונות שכן המכון במבנה בתוך קמפוס אוניברסיטת פרינסטון אך משנות הארבעים הוא שוכן באתר המרוחק מספר קילומטרים מאוניברסיטה זו. החברים הראשונים בו היו אוסוולד ובלן, אלברט איינשטיין, הרמן וייל, ג'יימס אלכסנדר וג'ון פון נוימן. המכון התפרסם כביתם האקדמי של רבים מגדולי המדענים של המאה העשרים שנמנו עם חבריו, ובהם הפיזיקאים והמתמטיקאים ריצ'רד פיינמן, רוברט אופנהיימר, מארי גל-מאן, אדוארד ויטן וקורט גדל.
על פי עקרונות פעולתו של המכון למחקר מתקדם פועלים בעולם גופים נוספים הקרויים "המכון למחקר מתקדם" או "המכון ללימודים מתקדמים". עשרה מכונים כאלה, ובהם המכון למחקר מתקדם שבפרינסטון, מאוגדים בארגון מכונים אחדים למחקר מתקדם. גם "המכון ללימודים מתקדמים" שליד אוניברסיטה העברית בירושלים חבר בארגון זה.

שם המכון בעברית

פעמים רבות קרוי המכון בעברית בשם "המכון ללימודים מתקדמים". שם זה אינו משקף היטב את מהות המכון, שהרי במכון לא מתקיימים לימודים. את המילה study מקובל אמנם לתרגם למילה "לימוד", אך בהקשר זה ראוי לה התרגום "מחקר".
להתראות נעורים שלום אהבה

רקע

חברי "משינה" החלו לעבוד על האלבום בינואר 1994. את אלבום זה הפיקו חברי הלהקה לבדם, כשבסיסט הלהקה מייקל בנסון שימש כמפיק האלבום וקלידן הלהקה אבנר חודורוב כטכנאי ההקלטה. ללהקה היה די חומר לשני אלבומים שלמים, אחד שנכתב כולו על ידי הסולן יובל בנאי ואחד שנכתב כולו על ידי הגיטריסט שלומי ברכה, והייתה התלבטות אלו מהשירים להקליט. כאשר ברכה ומתופף הלהקה איגי דיין נעדרו מחזרות הלהקה למשך כשבועיים עקב מחלה, החלו בנאי, בנסון וחודורוב לעבוד על השירים שכתב בנאי. כך נוצר הבסיס לאלבום שאת כל שיריו כתב והלחין בנאי.
האלבום בנוי מאחד עשר שירים המשרים אווירה של סיום, ביניהם השיר "תחזור תחזור" ו"להתראות נעורים שלום אהבה", שהטקסט שלו מרמז על סוף עידן, עם שורות כ"משהו בחיי הולך להשתנות". ואכן, חברי הלהקה הודיעו על סוף פעילותה מספר חודשים לאחר יציאת האלבום. "להתראות נעורים שלום אהבה" ו"תחזור תחזור" היו משיריו המצליחים ביותר של האלבום, ופרט להם הצליחו גם "רכבות", "את לא כמו כולם", "מילים ועוד מילים" ו"בן המלך".
באלבום התארחו מספר מוזיקאים, ובהם יוסי בנאי, אביו של סולן הלהקה יובל בנאי, משה לוי וחברות להקת ללדין.
האלבום הגיע למעמד אלבום זהב תוך מספר חודשים.