אזור 51

מיקום גאוגרפי

הבסיס שוכן בחלקו הדרום-מערבי של אגם יבש בשם גרום לייק (Groom Lake) ומהווה חלק משורת מתקנים צבאיים הממוקמים באזור בסיס נליס, הנמצא מצפון ללאס וגאס. שטחו של המתקן הצבאי הוא כ-155 קמ"ר.
רוב שטחו של המתקן נמצא באזור הקרוי "עמק המהגרים", והבסיס גובל במשטחי יוקה השייכים לאתר הניסויים נבדה. לא רחוק מאזור 51 נמצא מתקן הר יוקה, המשמש לאחסון דלק ופסולת גרעינית.
ברדיוס גדול מסביב לבסיס ממוקמים שלטים האוסרים כל התקרבות לבסיס וצילום האזור.

רקע היסטורי

בתקופת מלחמת העולם השנייה האזור בו ממוקם הבסיס שימש לאימוני ארטילריה והפצצות. האזור ננטש עם סיום המלחמה והפך ללא-פעיל עד תחילת פיתוח מטוס ה-U-2 בשנת 1955.

תוכנית אקווטון / U-2

אנשי קבוצת סדנת הבואשים (Skunkworks) של חברת התעופה לוקהיד בחרו, לדרישת ה-CIA, באזור גרום לייק כמקום האידיאלי לפיתוח וניסוי ראשוני של מטוס הריגול U-2. תוכנית הפיתוח זכתה לשם הקוד "אקווטון" (Aquatone).
בבסיס נבנו מתקנים בסיסיים למימוש מטרות אלו, ובאוגוסט 1955 מטוסי ה-U-2 הראשונים החלו לטוס בשטח האווירי שמעל אזור 51. באמצע שנת 1956 מטוסי U-2 ביצעו את גיחותיהם המבצעיות הראשונות מעל ברית המועצות, כחלק מהמלחמה הקרה.

תוכנית הציפור השחורה / אוקסקארט / A-10 / A-11 / A-12 / SR-71

עוד בטרם השלמת פיתוח מטוס ה־U-2, חברת לוקהיד, בפיקוח ה-CIA, החלה לעבוד על יורשו - SR-71 הידוע בכינוי הציפור השחורה - מטוס ריגול המיועד לטיסה במהירויות של למעלה ממאך 3. התוכנית, שזכתה לכינוי OXCART, דרשה שינויים מבניים גדולים בבסיס: מסלול הנחיתה הוארך לאורך של כ-2.5 ק"מ ובמהרה נבנו מתקני מגורים ועבודה המספיקים כדי להכיל צוות של כ-1000 עובדים. השטח מסביב לבסיס הוכרז כשטח ממשלתי סגור לכניסה, והותר שימוש ב"כוח קטלני" כנגד פולשים לאזור.
בשנת 1962 הוטסו באזור אבות הטיפוס הראשונים של הציפור השחורה. כל גרסותיו של המטוס - A-10, A-11, A-12, SR-21, YF-12A, כמו גם המל"ט D-21 (אשר תוכנן עבור הציפור השחורה), הוטסו גם הם באזור הבסיס.
SR-71 נחשב כיום לאחד ממטוסיה המהפכניים ביותר של לוקהיד. המטוס הוצא משימוש מבצעי בשנת 1990, אך הוא עדיין מחזיק בשיא המהירות הרשמי עבור מטוסים מסוגו - 3,529.56 קמ"ש.

תוכנית הייב בלו / סניור טרנד / F-117

F-117 - המטוס החמקן הראשון בהיסטוריה - פותח ותוכנן על ידי לוקהיד ונוסה לראשונה באזור 51. האבטיפוס שלו, אשר היה ידוע בשם הקוד "סניור טרנד" (Senior Trend) ואשר פותח מתוך עיצובים שנבחנו בפרויקט מדגים הטכנולוגיות - "הייב בלו" (Have Blue), הוטס מעל אזור 51 בשנת 1977. הניסויים נערכו באזור 51 בסודיות עד לשנת 1981, ולאחר מכן הועברו למקומות אחרים בארצות הברית עד אשר המטוס הפך למבצעי בשנת 1983.
המטוס השתתף בפעילות מבצעית בפנמה כחלק ממבצע השבת תקווה אשר התרחש בשנת 1989, בשתי מלחמות המפרץ ובמלחמת קוסובו בשנת 1999.

פעילויות נוספות

בתקופת המלחמה הקרה, שימש הבסיס גם לבחינת כלי טיס סובייטיים שהושגו בדרכים חשאיות, כמו המיג-21 שהשיגה ישראל במבצע יהלום, והשאילה לארצות הברית.
הפעילות באזור 51 נמשכה גם לאחר פיתוח F-117. הבסיס אף הורחב ומבנים נוספים נבנו סביבו. בשנת 1995 הורחב מעט האזור האסור בכניסה סביב הבסיס, וכעת הוא כולל כמה גבעות מהן ניתן היה להשקיף על הבסיס. בין המטוסים והטכנולוגיות אשר לכאורה פותחו באזור 51 נמנים, כמו כן, מטוס ההדגמה הטכנולוגית של בואינג - ציפור טרף והכטב"מ החמקן אורורה.
כיום הפעילות בבסיס עדיין נמשכת ועובדים מגיעים לאזור 51 מדי יום.

עמדת הממשלה כלפי הבסיס

עד שנת 2013, ממשלת ארצות הברית לא הודתה בקיום הבסיס, אך גם לא הכחישה זאת. רק בשנת 2013 נאלצה הממשלה להודות בקיום הבסיס. האזור, הכולל את האגם היבש בו שוכן הבסיס, מוכרז כשטח צבאי סגור הן עבור תנועה אזרחית והן עבור תנועה צבאית רגילה. האזור מוגן על ידי מתקני מכ"ם וחיישני תנועה, ואלו החודרים לשטח הבסיס נתקלים במהרה בכוחות אבטחה חמושים ולרוב זוכים לקבלת קנס של כ-600 דולר, ואנשים אחדים גם טענו שלאחר שחדרו לשטח הבסיס ביקר אצלם סוכן FBI - אולם אין כל סימוכין לטענה זו.
האזור אינו מופיע במפות ממשלתיות ותמונות לווין המראות את הבסיס לרוב מורדות משרתי אינטרנט בהם הן מאוחסנות. צילומי הלוויין הטובים ביותר של האזור וברזולוציה גבוהה מאוד ניתנות בשירות Google Earth (תצלום אוויר של האזור).
לנוכח תביעות עובדים בדבר חשיפה לחומרים מסוכנים מוציאה ממשלת ארצות הברית מדי שנה פקודה הפוטרת את "המתקן הצבאי באזור גרום-לייק" ממחויבות לחוקי פיקוח סביבתיים.

מסלולי טיסה

מסלול הטיסה המרכזי של אזור 51 משתרע לאורך האגם היבש ואורכו מספר קילומטרים (כיוון מגנטי: 14C/32C), הוא נחשב לאחד המסלולים הארוכים בעולם - אך כיום הוא אסור לשימוש ברובו ולא מתוחזק.

בסך הכול יש באתר שלושה מסלולי נחיתה מרכזיים, שני מסלולי עפר רחבים, מסלולי הסעה וקושרות. בנוסף, ישנו משטח נחיתה למסוקים, ושלוש עמדות קבועות (ליין) למסוקים.

בקצות המסלול המשני-מרכזי (כיוון מגנטי: 14L/32R) קיימות עמדות "קצה מסלול" לשישה מטוסים בכל צד, דבר המקובל בבסיסי לחימה, לצורך בדיקה אחידה ורציפה של כלל המטוסים לפני יציאה לגיחה (פיריט) רחבת היקף.

אבטחה

אזור 51 מאובטח כפי הנראה על ידי חברה פרטית, רבים סבורים שעל ידי חברת Wackenut המספקת שירותי אבטחה עבור גופים ומתקנים רבים השייכים לממשלת ארצות הברית (וביניהם גם כורים גרעיניים) ועל ידי חברת EG&G (כיום חברת בת של תאגיד URS) המהווה ספק ביטחוני ידוע עבור ממשלת ארצות הברית.
אנשי האבטחה מצוידים ברכבי שטח ובמסוקי UH-60 בלק הוק, ופעמים רבות נראים מרחוק על ידי אלו המבקרים באזור.
האזור מוקף במכ"מי אדם וחיישנים לגילוי תנועה.

שמות

מקורו המדויק של השם אזור 51 אינו ברור, ונובע ככל הנראה מסימון במפות תעופה או במפות צבאיות מהתקופה שלפני הקמת הבסיס. קיימת הערכה כי השם "אזור 51" הוא נקודת ציון (נ"צ) של הצבא האמריקני. השם התפרסם מתמונה בה מצולם מתכנן המטוסים קלי ג'ונסון, ומאחוריו כיתוב בגיר על לוח, בו מצוין כי אבטיפוס של מטוס הביון פרי תכנונו, "הציפור השחורה", הועבר ל"אזור 51". שמות נוספים המיוחסים לבסיס: "ארץ החלומות" - Dreamland (המהווה, ככל הנראה, שם קוד עבור מגדל הפיקוח של הבסיס), Watertown (זהו גם שם העיר בה נולד אלן דאלס - ראש ה-CIA בתקופת הקמת הבסיס), "חוות גן העדן" - Paradise Ranch, ו"ארץ לעולם לא".