פסטיבל בריטניה

פסטיבל בריטניה (באנגלית: The Festival of Britain) היה יריד ותערוכת אמנות שנערכה בלונדון בירת הממלכה המאוחדת בשנת 1951. התערוכה נפתחה ב-3 במאי, והיא התנהלה ברובה באזור סאות' בנק - הגדה הדרומית של נהר התמזה, בסמוך לתחנת ווטרלו. תערוכות נוספות נערכו בפופלאר, בפארק באטרסי, בדרום קנזינגטון ובאולם קלווין שבגלאזגו, וכן נערכו מספר אירועים בקארדיף, סטרטפורד שעל הנהר איוון, באת', פרת', בורנמות', יורק, אלדבורג, אינברנס צ'לטנהאם ואוקספורד.
הפסטיבל נערך זמן קצר יחסית לאחר תום מלחמת העולם השנייה, ובעת שנערך טרם שוקמו חלקים רבים מהעיר לונדון שנהרסו במהלך הבליץ (הפצצות הלופטוופה - חיל האוויר הגרמני). מטרת הפסטיבל הייתה לעודד את הציבור הבריטי, וליצור תחושה של שיקום המדינה. אחת ממטרות הפסטיבל הייתה להראות את השיקום המתוכנן של הערים ההרוסות של בריטניה בעקבות המלחמה.
כמו כן הפסטיבל ציין מאה שנה לתערוכה הגדולה שנערכה בלונדון בשנת 1851.
התערוכה הוקמה ביוזמתו של ג'רלד בארי ושל הרברט מוריסון, המשנה למנהיג מפלגת הלייבור.
לאחר קבלת ההחלטה על קיום הפסטיבל הוקמה מועצה מייעצת שעסקה בארגונו של הפסטיבל, בהנהלת גנרל הייסטינגס איזמי. מוריסון מינה גם ועדת עזר המורכבת מפקידים עובדי המדינה ששימשו כמקשרים בין משרדי המדינה השונים שעסקו בארגון הפסטיבל. במרץ 1948 הוקם מטה כללי, שהפך למשרד ממשלתי בעל תקציב משלו.

סאות' בנק

אזור התערוכה היה אזור של מחסנים ובתי מגורים של אוכלוסייה מהשכבות הנמוכות (בתי מגורים של עובדי המפעלים בסביבה). במסגרת הכנת האתר נהרסו המחסנים והמבנים. ביקורת רבה הוטחה לגבי עלות הפרויקט (כ-8 מיליון ליש"ט) אשר הושקעה בהריסת מבני מגורים של אנשים קשי יום. הפועלים הפגינו נגד העבודות וחסמו את הרחובות במטרה למנוע את פיצוץ בתיהם.
בשנת 1948 מונה האדריכל הצעיר יו קייסון, בן ה-38, לניהול הפרויקט. בסיום העבודות בשנת 1952 קיבל תואר אבירות בשל עבודתו.
אזור התערוכה נועד על ידי מארגניה להציג למבקרים בתערוכה את העקרונות המודרניים של התכנון העירוני - עקרונות אשר צפויים היו להיות מיושמים בעת שיקום העיר לונדון. עקרונות אלה כללו בנייה לגובה, מעברים עיליים להולכי רגל והימנעות מבניית רחובות בצורת שתי וערב. המבנים נבנו בסגנון הברוטליסטי שלא היה בשימוש בבריטניה קודם למלחמת העולם השנייה. לימים נהרסו כל המבנים למעט אולם הפסטיבל המלכותי, ביוזמת ממשלת בריטניה והעומד בראשה וינסטון צ'רצ'יל שראה במבנים אלה מבנים "סוציאליסטים" מידי.

רכבת פאר טוטרינג ואוייסטר קריק

רכבת זו, שתוכננה על ידי פרדריק רולנד אמט, ופעלה בפארק באטרסי, נעה בין "פאר טוטרינג" (Far Tottering) ו"אויסטר קריק" (Oyster Creek) דרך מסלול שתוכנן על ידי ג'ון פייפר. עיצוב הרכבת ותחנות הרכבת התבססו על קומיקס שפורסם במגזין פאנץ'.

אדריכלות שימושית

בנוסף לאזור התערוכה המרכזי הוחלט להקים באזור נפרד תערוכה אשר תתמקד בתכנון אורבני ובנייה עירונית. במסגרת תצוגה זו הוחלט להקים תעורכה של "אדריכלות חיה" אשר במסגרתה יבנו מבני מגורים שיעשה בהם שימוש. למטרה זו הוחלט להקים באזור פולאר, במתחם אחוזת לנסברי (שנקראה על שם ג'ורג' לנסברי) שכונה מודרנית. האזור שהוקצה לשכונה נפגע בצורה קשה במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה. למעלה מרבע מבני האזור נהרסו בהפצצות.
עבודות הבנייה באתר החלו בדצמבר 1949 (בעיכוב ניכר בשל קשיי תקציב) ובמאי 1950 הפרויקט היה בעיצומו. חורף 1950 - 1951 היה גשום ביותר, דבר שהקשה על הבנייה ועיכב אותה, אולם הדירות הראשונות היו מוכנות למגורים בפברואר 1951.
בעת פתיחת התערוכה, ב-3 במאי 1951 הובאו המבקרים ל"ביתן המחקר בבנייה" (Building Research Pavilion) והוצג להם בעיות אדריכליות שונות ופיתרונות שהוצעו לפתירתם (ואשר מומשו בשכונה). בהמשך הובאו המבקרים ל"ביתן התכנון העירוני" (Town Planning Pavilion) - אוהל גדול בו הוצגו פטרונות של תכנון עירוני, וכן דגם של עיר דמיונית מתוכננת בשם אבונקאסטר (Avoncaster). בהמשך הובלו המבקרים לאתר הבנייה וראו את המבנים בשלבי הבנייה השונים.
מספר המבקרים באתר היה קטן - 86,426 מבקרים בלבד, לעומת למעלה מ-8 מיליון צופים שביקרו בתצוגה המרכזית בסאות' בנק.

מתקנים נוספים

כחלק ממתקני הפסטיבל הוחלט על בניית אגף חדש למוזיאון המדע - אגף שיציג את תערוכת המדע של הפסטיבל.
כמו כן אוניית הוד מלכותו קמפניה (HMS Campania) הפכה לתערוכה נודדת. האוניה עגנה במספר נמלים ברחבי הממלכה המאוחדת: סאות'האמפטון, דאנדי, ניוקאסל שעל הנהר טיין, קינגסטון שעל הנהר האל, פלימות', בריסטול, קארדיף, בלפסט, בירקנהד וגלאזגו.

סיום הפסטיבל

בעקבות הבחירות שנערכו באנגליה בשנת 1951 הובסה ממשלת הלייבור ווינסטון צ'רצ'יל שב לראשות הממשלה. אחת מהחלטות הממשלה הראשונות הייתה לפנות את אזור הפסטיבל אשר סימל בעיניו על הממשלה הקודמת.
הרווחים שהושגו מהפסטיבל הועברו למועצת מחוז לונדון ונעשה בהם שימוש להפוך את אולם הפסטיבל המלכותי ואולם קונצרטים.
לפסטיבל הייתה השפעה רבה על האדריכלות בבריטניה ועל השימוש בסגנון המודרניסטי בפרויקטי בנייה ברחבי המדינה, כך לדוגמה ניתן לראות את השפעת המבנים על קתדרלת קובנטרי שנבנתה בשנת 1962 על ידי האדריכל באזיל ספנס (אחד מאדריכלי מתחם הפסטיבל).