google/wiki40b huggingface dataset:
היפוליטוס

היפוליטוס (ביוונית עתיקה: Ἱππόλυτος, Hippolytos) היה בנו של תסאוס במיתולוגיה יוונית, ושימש בסיס לטרגדיה יוונית עתיקה מאת אוריפידס, אשר הוצגה לראשונה בפסטיבל הדיוניסיה של אתונה העתיקה בשנת 428 לפנה"ס, וזכה במקום הראשון, כחלק מטרילוגיה. 
המחזה מתאר את קנאותו של היפוליטוס לארטמיס, אלת הבתולים והציד, ולעגו לאפרודיטה, אלת החשק ואהבה. אפרודיטה מעוניינת להענישו, וזאת על ידי שידולה של אמו החורגת, פיידרה, לשכב עם היפוליטוס, מה שגורם לאביו לקללו, ולזו האחרונה - להתאבד.
זהו המחזה השני של אוריפידס בעל אותו שם. המחזה הראשון שהועלה לא הגיע לידינו, והוא מכונה לפעמים "היפוליטוס הנעדר". לפי ההשערות הקהל לא אהב את דמותה של פיידרה, שהוצגה כרודפת תאוות משגל בלתי-מרוסנת, מה שגרם לו לסיים את התחרות במקום האחרון.

תקציר העלילה

המחזה מתרחש בטרויזן, כפר בצפון מזרח הפלופונסוס. תסאוס, מלך אתונה, נמצא בגלות מרצון בשל רצח מלך מקומי ובנו. את בנו הממזר היפוליטוס, שילדה לו מלכת האמזונות היפוליטה, מאמץ מלך טרויזן, פיתאוס.
בתחילת המחזה מסבירה אפרודיטה על התחמקותו של היפוליטוס מעבודתה ועל התמסרותו לאלת הציד, ארטמיס. בשל אי-ציותו לה, מעוניינת אפרודיטה להרע להיפוליטוס, ו"יורה" בפיידרה, אמו המאמצת, חצי אהבה הגורמים לה ליפול באהבתו.
היפוליטוס מופיע עם מלוויו, משבח את פסלה של ארטמיס ובז לזה של אפרודיטה. משרת מתריע בו על כך אך הוא מתעלם.
המקהלה, המורכבת מבנות טרויזן הצעירות, נכנסת ומתארת איך פיידרה, אשת תסאוס, צמה במשך שלושה ימים. פיידרה מופיעה חולה עם האומנת שלה, וזו האחרונה מפצירה בה שתגיד לה את סיבת חוליה. לאחר מסע שכנועים מתוודה פיידרה על אהבתה להיפוליטוס, מה שמפתיע את האומנת והמקהלה. פיידרה מסבירה שבחרה להרעיב את עצמה למוות, לאחר שכל דבר שניסתה לא העלה רפואה בידה, כדי למות בכבוד ולא לבגוד בבעלה. מהר מאד האומנת משנה את גישתה ומודיעה לה על תרופת פלא שיש לה, בעוד בליבה תכנונים אחרים.
האומנת הולכת להיפוליטוס ומספרת לו על אהבתה של פיידרה, לאחר שהשביע אותו לבל יספר לאיש. היפוליטוס מקבל את הידיעה בזעזוע עמוק ומעוניין לספר לאביו על כך במהירות האפשרית. פיידרה מבינה את האסון אליו נקלעה ומתאבדת בתלייה.
תסאוס חוזר ומגלה את גופתה המתה של אשתו. המקהלה הושבעה לא לגלות ועל כן לא אומרת לו דבר. הוא מגלה כתב פלסתר מגולגל בכף ידה, שטוען שהיפוליטוס פיתה אותה לשכב עמו. תסאוס מתמלא חימה ומקלל את בנו למות או לצאת בגלות. כדי לתת תוקף לשבועה קורא תסאוס לאביו, האל פוסידון, שהבטיח לו שלוש משאלות. 
היפוליטוס נכנס וטוען לחפותו, אך לא יכול לגלות את האמת כיוון שנשבע לאומנת. תסאוס לא משתכנע ומגרש את בנו.
המקהלה מקוננת קינה להיפוליטוס.
שליח מגיע ומספר לתסאוס על האסון שקרה להיפוליטוס: כשעזב במרכבתו את הממלכה, יצא שור שואג מהים, הפחיד את סוסיו וגרם להם לסטות מהדרך אל הסלעים. היפוליטוס נפצע ושרוי במצב רע. השליח טוען לחפותו של היפוליטוס ואפילו כנגד מחווה גדולה יותר של נשים, אך תסאוס מתמיד בעמדתו.
כעסו של תסאוס נרגע עקב פציעתו של היפוליטוס. ארטמיס מתגלה לתסאוס ומאשימה אותו ברצח בנו: הוא פעל ביהירות ובמהירות ולא חיכה לבירור הדברים מאת נביא או מאות הציפורים. תסאוס מבין את טעותו ואת שקרה של אשתו. היפוליטוס מוטל בין חיים ומוות. ברגעיו האחרונים של המחזה היפוליטוס מוחל לאביו, הם מחליפים עוד מספר דברים, ומת.
אהרון יעקובי

קריירת איגרוף

יעקובי נולד בטביליסי בירת גאורגיה לדוד ומרי יעקובשוילי. בשנת 1972 עלתה המשפחה לארץ והתגוררה בנצרת עילית. לאחר מבחני התאמה שנערכו ליעקובי שובץ לכיתה ד' בזמן שהיה בגיל של כיתה ב' בלבד. בתקופה זאת השתתף בחוג ג'ודו ולאחר כמה שנים עזב את הענף ועבר לשחק כדורגל כשוער בקבוצות הילדים והנוער של הפועל נצרת עילית ולאחר מכן של הפועל חיפה. כשהיה בכיתה י"ב ספג יעקובי הקנטות רבות מצד תלמיד בכיתתו על רקע גילו הצעיר וארץ מוצאו, יעקובי הלך למועדון האגרוף שאותו תלמיד התאמן בו וביקש להתחרות מולו בזירה. לאחר שהסבירו לו את פער הגילאים והרמה בניהם, ומשהתעקש להתמודד בכל זאת, ניצח יעקובי את הקרב. לאחר ניצחון זה גייס מאמן המועדון את יעקובי להצטרף לאימונים ולאחר מעט יותר מחצי שנה הוא הוכתר כאלוף ישראל באיגרוף עד גיל 18.
עוד במהלך לימודיו בתיכון, כשהיה בן 14, עבר יעקובי קורס עיסוי רפואי במכון ווינגייט ולאחר שסיים את כיתה י"ב טס ללימודי מנואל-תרפי במכון פרא-רפואי בקרלסרוהה, גרמניה. 
לאחר גמר הלימודים חזר לישראל כדי להתגייס לצה"ל. את שירותו הצבאי התחיל בטירונות של שייטת 13 אולם עזב לאחר כמה חודשים לאחר שלדבריו "לא התאים לי המרקם החברתי שם, כולם היו קיבוצניקים ובני מושבים". את המשך שירותו עשה כמדריך ספורט.
בשנת 1988 השתתף יעקובי באולימפיאדת סיאול אך הפסיד בקרב הראשון במוקדמות. למעשה, גם אם היה מנצח בקרב זה לא היה יכול להמשיך בתחרות משום שהקרב הבא במוקדמות (שהיה חייב לנצח בו כדי להמשיך הלאה) נקבע ליום הכיפורים ויעקובי לא יכול היה להשתתף בו.
בשנת 1992 נאסר על נבחרת האיגרוף הישראלית להשתתף באולימפיאדת ברצלונה משום שחברי הנבחרת השתתפו שנה קודם לכן בטורניר בדרום אפריקה שהוחרמה באותן שנים בשל משטר האפרטהייד. בשל זאת לא השתתף יעקובי בתור ספורטאי באולימפיאדה זו אולם השתתף בה בתור מאמן כושר וטיפל בין השאר ביעל ארד ובאורן סמדג'ה שזכו שניהם במדליות. גם בשתי האולימפיאדות הבאות (אטלנטה 96 וסידני 2000)) השתתף בתור מאמן כושר. 
בשנת 1993 פרש מאיגרוף תחרותי מחוץ לישראל והמשיך להתחרות רק בה.

קריירת אימון כושר ועיסוי

כאמור, בסיום התיכון למד יעקובי מנואל-תרפי בגרמניה. בנוסף הוא בוגר מכון ווינגייט לאימון גופני וספורט, ובוגר קורס מאמנים לאומיים בספורט. בשנות ה-90 למד רפואה סינית במכללה לרפואה משלימה בתל אביב ובשנת 2004 קיבל דוקטורט אוניברסיטת ניופורט שבקליפורניה, אוניברסיטה שתאריה אינם מוכרים בישראל. 
1985 הקים יעקובי את "המכללה לעיסוי רפואי", מוסד בתל אביב המכשיר מעשים ומטפלים תחומי רפואה משלימה שונים, ועומד בראשה עד היום (2016). 
בקריירת אימון הכושר שלו התלווה לספורטאים ישראל באולימפיאדות ושימש כמאמן כושר של קבוצות כדורגל וכדורסל ובהן, בית"ר ירושלים, הפועל ירושלים ואוראל גרייט הרוסית. את האחרונה ליווה בעונת 2005/06 בזמן שמאמנה הישראלי שרון דרוקר זכה עימה ביורוקאפ צ'לנג'.
יעקובי נשוי לאתי לבית בר-נתן. הזוג מתגורר בתל אביב ולהם בן ובת.
אלקטרוכרומיזם

בכימיה, אלקטרוכרומיזם היא תופעה בה חומר עובר שינוי צבע הפיך בתגובה לפרץ זרם חשמלי. תופעה זו היא סוג של כרומיזם.
דוגמה אחת לחומר אלקטרוכרומי היא פוליאנילין, אותו מייצרים על ידי חמצון כימי או אלקטרוכימי של אנילין. אם טובלים אלקטרודה בחומצה הידרוכלורית בה כמות קטנה של אנילין, ניתן להצמיח שכבה דקה של פוליאנילין על גבי האלקטרודה. בהתאם לדרגת החמצון, הפוליאנילין יכול להיות צהוב בהיר, או ירוק כהה/שחור. חומרים אלקטרוכרומיים אחרים בשימוש הם ויולוגנים ופוליאוקסוטונגסטטים. חומר נפוץ בתחום הוא תחמוצת טונגסטן (WO₃), החומר העיקרי בייצור חלונות אלקטרוכרומיים ("חלונות חכמים").
היות שצבע החומר יציב, ויש להשקיע אנרגיה רק כדי לשנותו, חומרים אלקטרוכרומיים משמשים לשליטה בכמות האור והחום העוברים דרך חלונות. כמו כן משמשים החומרים בתעשיית הרכב, במטרה להכהות מראות בתנאי תאורה חזקים. וילוגנים ותחמוצת טיטניום (TiO₂) משמשים ליצירת מסכים דיגיטליים קטנים.
בנימין אביעד

ביוגרפיה

נולד בשנת 1930 בסלוניקי שביוון לאברהם ורג'ינה אלבלה. בגיל צעיר עלה לארץ ישראל וגדל בתל אביב. למד בצעירותו בישיבת "כפר הרואה" אצל הרב משה צבי נריה. לאחר מכן נסע ללמוד בירושלים אצל הרב יעקב כלאב בישיבת משכן ישראל ששכנה במכון הארי פישל, תוך שילוב בלימוד בישיבת מרכז הרב, שם נמנה עם תלמידיו המובהקים של הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב דוד כהן המכונה "הרב הנזיר".
היה חבר בגרעין ו' בתנועת בני עקיבא שנמנו על מגיניה של ביריה הגלילית הסמוכה לצפת, שבימים האחרונים לשלטון המנדט בארץ הייתה אחד מסמלי המאבק של היישוב להרחבת גבולות ההתיישבות ולקביעת גבולותיה של הארץ. הרב נשא לאשה את חנה לבית גלר ועבר להתגורר ביישוב משואות יצחק בדרום.
טרם היכנסו לתפקיד רבני, שימש הרב אביעד כמורה ללימודי קודש בבית הספר האזורי בשפיר, בו הייתה חווה חקלאית. לאחר זמן פנה אליו ראש המועצה האזורית שפיר משה מושקביץ' והציע לרב לקבל על עצמו את תפקיד הרב האזורי במועצה. הרב כיהן כרב מועצה אזורית שפיר במשך ארבעים ושש שנה (ה'תשט"ו - ה'תשס"א; 1955–2001). הרב השגיח על לימוד הצעירים והפנה אותם ללימודי מקצועות הרבנות כשחיטה ומילה על מנת שבבוא הזמן יהיו לעזר למנהיגים הרוחניים והרבנים המבוגרים. בימי החול היה הרב עובר בין מושבי האזור לצורך מלאכתו רכוב על ווספה ומשום כך זכה לכינוי "הרב על הווספה" וכן לכינוי "הרב הנודד".
במסגרת תפקידו הקים ביישוב אבן שמואל כולל אברכים להשתלמות רבני ושוחטי האזור. במסגרת הכולל התקיים "בית-ועד" שבו התוועדו מדי יום שלישי רבנים כדי ללמוד תורה וללבן סוגיות והלכות בתורה שבעל-פה. בין הרבנים שהשתתפו ב"בית-הוועד": הרב מרדכי אליהו, הרב חיים דוד הלוי, הרב יוסף שרביט רבה של אשקלון והרב שבתאי בן חיים רב אזורי של מועצה אזורית לכיש.
בשנת ה'תשל"ג (1973) נבחר למועצת הרבנות הראשית לישראל בזמן כהונתם של הרבנים הראשיים הרב שלמה גורן והרב עובדיה יוסף.
חתנו הוא הרב  שלמה בן אליהו - רבה של מועצה אזורית מטה אשר.
הרב אביעד נפטר בי"ט באלול ה'תשס"ד.
אורית אדטו

ביוגרפיה

אורית אדאטו נולדה בקריית טבעון ב-1955 בשם אורית אליעז. התגייסה לצה"ל ב-1973. שירתה בבה"ד 12 כמפקדת כיתה, ולאחר שסיימה קורס קצינות שירתה כמפקדת מחלקה. שלוש שנים לאחר שהשתחררה מצה"ל שבה לשרת בו, בחיל הנשים. ב-1982 מונתה לקצינת ח"ן אוגדתית של עוצבת געש בפיקודו של אביגדור קהלני, ובהמשך שימשה כמפקדת יחידת המורות בפיקוד צפון, ראש מדור תורה והדרכה במפקדת קצינת ח"ן ומפקדת ענף ח"ן במחנה 80. ב-1990 מונתה לקצינת ח"ן של פיקוד הנח"ל. בעקבות גל העלייה מברית המועצות לשעבר שהחל באותה העת, הוטל על הנח"ל לסייע בקליטת העולים, ואדטו מונתה לעסוק בנושא. עם סיום תפקידה למדה שנה במכללה לביטחון לאומי, וב-1995 מונתה למפקדת בה"ד 12.
ב-1997 התמנתה לקצינת ח"ן ראשית והועלתה לדרגת תת-אלוף. במהלך כהונתה המשיכה במדיניות שהובילה קודמתה, ישראלה אורון לפיה עניינים שבשגרה ובטיפול בפרט יעברו מקצינות הח"ן למפקדיהן של החיילות, מתוך התפיסה שבמקרים שבהם אין שוני רלוונטי בין חיילים לחיילות, לא צריך להיות הבדל בטיפול בהם. כך, למשל, הועבר השיפוט המשמעתי של החיילות מקצינות הח"ן למפקדים. כמו כן, הועברה יחידת המורות לחיל החינוך.
לאחר שחרורה מצה"ל בשנת 2000 מינה אותה השר לביטחון הפנים לנציבת בתי הסוהר, והיא הייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה. על המינוי נמתחה ביקורת בשירות בתי הסוהר, בשל היעדר ניסיונה בתחומים בהם עוסק השירות, וכן משום שנתפרש כהבעת אי אמון בפיקוד הבכיר של השירות. הישגה הגדול בתקופת כהונתה בשירות בתי הסוהר הוא פתיחתו של בית סוהר אופק, מתקן כליאה המיועד לבני נוער. עד אז נכלאו בני נוער באגף נפרד בכלא השרון. בזמן שירותה כנציב התמודדה עם העלייה הדרסטית במספר האסירים הביטחוניים עקב האינתיפאדה השנייה, ועם אסירים ידועים כגון השר לשעבר אריה דרעי ואחרים. עם זאת, לא חל שיפור בתנאי הכליאה ובצפיפות בבתי הסוהר במהלך כהונתה.
בשנת 2003 סיימה את תפקידה כנציב בתי הסוהר. מאז, שימשה יועצת לחברות שפעלו להפעלת בית סוהר פרטי.
בשנים 2001 עד 2010 כיהנה כסגנית-נשיא התאחדות בתי הסוהר הבינלאומית (ICPA).
אדאטו חברה במועצה לשלום ולביטחון, יושבת ראש עמותת "גשר" ובליגה לידידות אמריקה-ישראל ובהנהלת אלו"ט. בנוסף, מכהנת כנשיאת סניף "פורום הנשים הבינלאומי בישראל" (IWF).
לאדאטו תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. היא גרושה ואם לשלושה.
קרב קיזיקוס

מאורעות קודמים

לאור הניצחון האתונאי בקרב אבידוס, שלח המפקד הספרטני מינדרוס מסר לספרטה בבקשה לכוח תגבורת, בעודו מתכנן עם האחשדרפן פארנאבאזוס תוכניות למתקפה הבאה על האתונאים. האתונאים בינתיים לא הצליחו להמשיך את המומנטום של ניצחונם בקרב אבידוס, שכן הדלדלותו של האוצר האתונאי לא אפשרה מימון לכל פעולה נוספת. התמהמהות האתונאים אפשרה למינדרוס לבנות צי של 80 ספינות, ויחד עם תמיכת חיל הרגלים של פארנאבאזוס הוא כבש באמצעות מצור את העיר קיזיקוס.
הצי האתונאי נסוג מבסיסו בססטוס והגיע לעיר קרדיה, כדי להימנע ממפגש עם כוחות ספרטניים גדולים יותר. עם חזרתם של אלקיביאדס תראסיבולוס ותיראמיניס אוחד הצי האתונאי ל-86 ספינות. צי זה, יחד עם כוחות רגלים בפיקודו של קאראס יצאו לעבר הלספונטוס כדי לקרוא תיגר על מינדרוס.

מהלך הקרב

המצביא האתונאי אלקיביאדס נאלץ לנוס ממקום מושבו בססטוס אל קרדיה כדי להגן על ציו הקטן מפני הצי החדש שבנתה הליגה הפלופונסית. עם חבירתו של אלקיביאדס לכלל הצי האתונאי בקאריה גונבה שמועה לאוזניו שהאחשדרפן פארנאבאזוס יחד עם מפקד הצי הפלופונסי, מינדארוס יושבים בקיזיקוס ומתכננים את המערכה הבאה במלחמה. אלקיביאדס שכנע את מפקדי וחיילי הצי שאין ברירה אלא לצאת לקרב באופן מיידי וחשאי. הצי האתונאי הצליח להגיע לקיזיקוס מבלי להתגלות לכוחות הפלופונסים, בזכות תנאי ראות וסערה שפקדו את האזור וכמו כן, בזכות הטקטיקה שבאמצעותה ניהל אלקיביאדס את תנועת הספינות. אלקיביאדס הוביל כוח קטן, שלא יכול לנצח את הצי הפלופונסי הגדול שעגן בקיזיקוס, על-מנת למשוך את הספינות הספרטניות למלחמה בלב ים. הספרטנים אכן יצאו לעברו, ובהגיעם לנקודת האל-חזור, הופיע שאר הצי האתונאי, בפיקודם של תראסיבולוס ותיראמיניס, מצדדיהם, וכך מנע את יכולתם לסגת בבטחה לחוף.
הכוחות הספרטנים ספגו אבידות קשות בעודם נסוגים לעבר החוף, אולם אלקיביאדס רדף אחריהם עם אנשיו לחוף, וקרב קשה ואכזרי התנהל. אלקיביאדס תקף את הכוחות הנמלטים והרג רבים, וביניהם נמנה גם מנהיג הספרטנים, מינדארוס, אשר מת מידיו. אלקיביאדס ניסה גם לתפוס את פארנאבאזוס, אשר נכח בזירת הקרב עם כוחותיו כעזר לספרטנים הנמלטים, אולם פארנאבאזוס נמלט מהמקום וכך גם הספרטנים עצמם. האתונאים לקחו את כל הספינות שנותרו שלמות לאחר הקרב וכל כלי הנשק שננטשו, כבשו את קיזיקוס עצמה, והניסו את כל הפרסים והספרטנים באדמה ובים. שליטתם בהלספונטוס הייתה מוחלטת. האתונאים הצליחו ליירט מסר שמוען לספרטה מידי אחד האפורים שלשונו "חלפה הטובה, מינדראוס מת, האנשים רעבים; אין אתנו יודע מה לעשות". זמן קצר לאחר מכן שלחו הספרטנים הצעת שלום, אולם זו נדחתה בידי האתונאים.
קונל יו אודונל אלכסנדר

ראשית חייו

יוז אלכסנדר נולד בקורק, אירלנד, כבנם הבכור של קונל ויליאם לונג אלכסנדר, פרופסור להנדסה באוניברסיטת קורק והילדה ברברה בנט. אביו מת בשנת 1920 והמשפחה עברה לברמינגהם באנגליה שם זכה במלגה ללימוד מתמטיקה בקינגס קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1928 וסיים ראשון במחזורו בשנת 1931.
משנת 1932 אלכסנדר לימד מתמטיקה בוינצ'סטר, שם נישא לאניד קונסטנס קריצ'טון בדצמבר 1934. בשנת 1938 פרש מהוראת המתמטיקה והחל לנהל את נושאי המחקר בשיתוף עם ג'ון לואיס.

בלצ'לי פארק והמודיעין הבריטי

בחודש פברואר 1940 הגיע אלכסנדר לבלצ'לי פארק, מקום בו מוקמה במהלך מלחמת העולם השנייה יחידת מודיעין סודית של הבריטים, יחידת מפענחי צפנים (Codebreakers) שתפקידה היה ליירט ולפענח שדרים מוצפנים של כוחות הצבא הגרמני ומדינות הציר. אלכסנדר הצטרף לצריף 6, אגף בבלצ'לי פארק שמטרתו הייתה לפענח את צפני האניגמה של הצבא וחיל האוויר הגרמניים. בשנת 1941 עבר אלכסנדר לצריף 8, אגף שתפקידו היה לפענח הודעות אניגמה של הצי הגרמני. האגף הובל על ידי אלן טורינג. לימים התמנה אלכסנדר לסגן מנהל כפוף לאלן טורינג, וכאשר אלן טורינג נסע לארצות הברית התמנה אלכסנדר באופן רשמי למנהל צריף 8 בנובמבר 1942.
בחודש אוקטובר 1944 הועבר אלכסנדר לעבוד על הצופן היפני JN-25.
בשנת 1946 הצטרף אלכסנדר למפקדת התקשורת הבריטית GCHQ שהיוותה את הארגון שירש לאחר המלחמה את GC&CS‏ (Government Code and Cypher School) מבלצ'לי פארק. בשנת 1949 קודם אלכסנדר לתפקיד מנהל "מדור H" (נושא פענוח הצפנים) תפקיד אותו מילא עד פרישתו לגמלאות בשנת 1971.

קריירה שחמטאית

אלכסנדר ייצג את אוניברסיטת קיימברידג' באירועי שחמט בין השנים 1929–1932 בעת שלמד מתמטיקה בקינגס קולג'. הוא זכה פעמיים באליפות בריטניה בשחמט, בשנים 1938 ו-1956. אלכסנדר ייצג את אנגליה שש פעמים באולימפיאדות השחמט.
בין השנים 1964 ל-1970 שימש אלכסנדר כקפטן נבחרת אנגליה בארבע אולימפיאדות. אלכסנדר קיבל תואר אמן בינלאומי בשנת 1950 ותואר אמן בינלאומי בשחמט בהתכתבות בשנת 1970.
הישגו התחרותי הטוב ביותר היה מקום ראשון בתחרות הייסטינגס 1946/47 עם 7.5/9 לפני סבלי גריגורייביץ' טרטקובר 6.5/9, דניאל ינופסקי והארי גולומבק 
ומקום ראשון משותף עם דוד ברונשטיין בתחרות הייסטינגס 1953/54, תחרות בה ניצח את רבי האמנים הסובייטים דוד ברונשטיין ואלכסנדר טולוש. לאלכסנדר לא היו הרבה הזדמנויות לשחק בחו"ל מכיוון שלא הורשה לשחק במדינות הגוש המזרחי בגלל עבודתו המסווגת בנושא צפנים. אלכסנדר גם כתב את טור השחמט של העיתון Sunday Times בשנות השישים והשבעים.

ספרים עליו

Harry Golombek, revised by Ralph Erskine, "Alexander, (Conel) Hugh O'Donel (1909-1974), chess player and cryptanalyst" in the Oxford Dictionary of National Biography, 2004
Harry Golombek and William Hartston, The Best Games of C. H. O'D. Alexander (1976).
סמל קומורו

סמל קומורו מורכב מחצי סהר אשר מופיע גם בדגלה הלאומי. במרכז הסהר מופיעים ארבעה כוכבים המייצגים את ארבעת איי המדינה. מעל הסהר ישנה שמש זורחת ממנה יוצאים שמונה קרניים. מסביב לנקודה המרכזית בסמל, כתוב שם המדינה בצרפתית וערבית.
הסמל תחום בצידיו על ידי שני ענפי זית, ועל ידי סרט הנושא את המוטו הלאומי של המדינה, "אחדות, צדק, קידמה", בחלקו התחתון.
דוד בן שמעון

הרב דוד בן שמעון (1826 תקפ"ד - 1879 י"ח בכסלו תר"מ) (מכונה גם הרדב"ש והצוף דב"ש) היה רב ומחנך, יוזם ומייסד ועד העדה המערבית בירושלים ומיוזמי הקמת שכונת מחנה ישראל, השכונה השנייה שנבנתה מחוץ לחומות ירושלים והראשונה שנבנתה ביוזמת תושבי ירושלים.

ביוגרפיה

הרב בן שמעון היה בנו של סוחר אמיד מהעיר רבאט שבמרוקו. הוא למד תורה ברבאט מפי הרב סעדיה מארג'י. כבר בעיר הולדתו, שימש כמורה דרך לתלמידים רבים שלמדו תורה מפיו. למרות גילו הצעיר, הוא עסק רבות בענייניה של הקהילה היהודית ברבאט, בגיבוי ותמיכת ראשי הקהילה ורבני העיר.
חרף תפקידו ומעמדו ברבאט, שאף הרדב"ש לעלות לארץ ישראל. רבים מתלמידיו ניסו להניאו מכוונתו זו, אולם לבסוף בהשפעתו של הרב יהודה ביבאס, ממבשרי הציונות הדתית, עלה הרב בגיל 28 יחד עם משפחתו לארץ ישראל, ובעקבותיו עלו גם תלמידיו ואנשים נוספים. כאשר הגיע ארצה, רצה הרב להתגורר בעיר הנמל, יפו, ללמוד תורה ולהתמקד בכתיבת ספרי שבח על העיר ירושלים וכן תיכנן לעסוק בהוראה בישיבה אותה הקים וייסד, אך זמן קצר לאחר עלייתו העתיק את מקום מושבו לירושלים.

צאצאיו

בניו: הרב רפאל אהרן בן שמעון, הרב מסעוד חי בן שמעון והרב יקותיאל חיים בן שמעון. בנותיו: רבקה - אשת הרב מסעוד אשר די-אבילא, ודליסיה - אשתו השנייה של יוסף קרויז, מזכיר כולל הונגריה בירושלים.

יצירתו הרוחנית של הרב דוד בן-שמעון

בכרך "שער החצר", הראשון מארבעת כרכי ספרו "שערי צדק", קיבץ הרדב"ש את כל מאמרי חז"ל מהמקרא, מהמשנה, מהתלמוד המדברים בשבחה של ארץ ישראל, והוסיף בעצמו ביאורים וחידושים בנושא. ספר זה עורר הדים רבים בארץ ובעולם בשל איכותו, ואף הופץ בארצות רחוקות. לצורך הדפסת הספר השקיע הרדב"ש את כל הונו, מתוך אהבה והערכה לארץ ישראל.
בספר זה, כמו בספרים אחרים שכתב, לא הזכיר הרב את שמו אלא נהג לחתום את שמו "מעט דב"ש" מתוך כוונה להמעיט עצמו ואת ערכו בפני זולתו. גם כשענה הרב על תשובות בענייני הלכה היה כותב בתחילה את הדברים הבאים: "מכיר אני מיעוט ערכי פחות שבערכין ואין בלשוני מילה להשיב דבר או חצי דבר". אולם שמו של הרב צוף דב"ש נודע לרבים, ורבים החלו נוהרים לביתו על מנת ללמוד ולשמוע דברי תורה מפיו. אישיותו הייתה כה נערצת בעיני העם, שכל שכבות האוכלוסייה היו מגיעים לפתח ביתו לקבל עצה, ללמוד תורה וכיוצא בזה. הרב זכה להערכה רבה בקרב תלמידיו ושמו הלך לפניו. במקביל ליצירתו הרוחנית הענפה, שימש הרב צוף דב"ש גם כמנהיגם וסנגורם של בני קהילות המערב בארץ ישראל.
ספרו היחידי שנדפס בשלמותו עוד בחייו היה הספר "שער החצר". לאחר מותו פורסמו גם אחרים:
"שער המטרה" – על הלכות הקשורות לא"י.
"שער תקדים" – מצוות הקשורות לארץ.
"שער המפקד" – מנהגים ותקנות על א"י.
"שירי תהילה" – בקשות ושירי נחמות לזמנים ומועדים
ועוד.
שרבור

היסטוריה

בשנת 56 לספירה כבש צבא רומי בהנהגת קווינטוס טיטוריוס סבינוס את כל חצי האי. העיר הייתה כנראה התיישבות קלטית, אך אין עליה מידע רב. במאה ה-5 עבר האזור לרשות כלוביס הראשון מלך הפרנקים. במאה ה-8 פלשו הוויקינגים לאזור, התיישבו באתר שבו העיר והקימו נמל. במאה ה-9 קיבלו השליטים הוויקינגים הכרה ממלך צרפת שארל התם, במה שנודע לאחר מכן כדוכסות נורמנדיה. לאחר שוויליאם הכובש, דוכס נורמנדי הוכתר למלך אנגליה, נחשבה נורמנדי לחלק מממלכתו. ב-1204 כבש פיליפ השני, מלך צרפת את נורמנדי ואף שבמלחמת מאה השנים החזירו האנגלים לרשותם את העיר, הוא נשאר לבסוף בידי צרפת. ב-1758, במסגרת במלחמת שבע השנים כבשו האנגלים את העיר שוב והרסו חלקים ממנה. במלחמות הנפוליאוניות בוצר הנמל מחשש לתקיפה אנגלית, כולל בניית מכשולים תת-ימיים.
במלחמת העולם השנייה הייתה העיר תחת שלטון הגרמנים בצרפת של וישי והם ביצרו את החוף כחלק ממערך הביצורים שכונה החומה האטלנטית, ונועד למניעת פלישה מכיוון אנגליה. לאחר הפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944, עשו בעלות הברית מאמצים לכבוש את העיר במהירות במטרה להשתמש בנמל שלה להזרמת כוחות ואספקה נוספים. כיבוש העיר הסתיים ב-30 ביוני 1944.

גאוגרפיה

העיר נמצאת לחופו הצפוני של חצי האי קוטנטן שבולט מהיבשת לתוך תעלת למאנש ובין שני כפים שמהווים הגנה טבעית לנמל. מרחקה מפריז הוא 331 ק"מ, והכביש המהיר N13 מחבר ביניהן. מרחקה מבירת החבל, קן, הוא 123 ק"מ והגישה אליה היא באותו כביש.
האקלים בעיר ממוזג והקרבה לאוקיינוס האטלנטי גורמת ללחות גבוהה ולבריזה חזקה. הטמפרטורה הממוצעת היא: בפברואר (החודש הקר)‏ 6.8 °C ובאוגוסט (החודש החם)‏ 16.7 °C. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 692.3 מ"מ.
מה עושות האיילות

השיר "מה עושות הָאַיָּלוֹת"

מָה עוֹשׂוֹת הָאַיָּלוֹת

מָה עוֹשׂוֹת הָאַיָּלוֹת בלילות? 

הן עוצמות את עיניהן הגדוֹלוֹת. 

הן שולבות את רגליהן הקלות, 

ישנות הָאַיָּלוֹת בלילות. 

...

...

מי מעיר אותן עם שחר משנתן? 
לֹא הַפִּיל, וְלֹא הַקּוֹף, וְלֹא הַתַּן, 
לֹא אַרְנֶבֶת, לֹא שֶׂכְוִי וְלֹא שָׁפָן, 
כִּי אַיֶּלֶת הַשַּׁחַר חֲבֶרְתָּן
מְעִירָה אוֹתָן בְּבֹקֶר מִשְׁנָתָן.

ביצועים

השיר הולחן על ידי יוני רכטר והושר על ידי אריק איינשטיין ואחר כך יהודית רביץ ונוספים. הוא הולחן גם על ידי דורי פרנס, והושר על ידי דורון תבורי.

ייצוגיו בתרבות הישראלית

הכותר והשיר "מה עושות האיילות" היו למטבע לשון בתרבות העברית והישראלית, עד כדי שימוש בו מחוץ להקשרו המקורי. בכתב העת קבלה הרואה אור בלוס אנג'לס, כתבה החוקרת מרב כרמלי מאמר שכותרו: "מה עושות האיילות בלילות?" : קריעת ים סוף ומיתוס האילה היולדת והנחש בזהר פרשת בשלח". בתקשורת הישראלית הביטוי מוזכר פעמים רבות בהקשר של שמירת הטבע והגנה על בעלי חיים בסכנת הכחדה או התייחסות כללית לבעלי חיים בטבע, ובהקשרים נוספים.
בשנת 2017 עם כניסת השטרות החדשים, בהם שטר של 100 שקלים חדשים ועליו דיוקנה של לאה גולדברג, בצידו השני של השטר אוירו צמד יחמורים נקבות, כהתאמה לשיר המפורסם, שכן בארץ ישראל כיום לא נמצאים איילים מאף סוג מלבד היחמורים שהושבו לישראל, מפעל שמירת טבע מהותי בשנים האחרונות.
חורבת יתיר

חוּרְבַּת יַתִּיר היא אתר הכולל שרידי מבנים בדרום הרי חברון ליד "דרך הפטרולים", הכוללים מבנה שצבי אילן מגדירו "אולי בית כנסת". עם זאת הוא מונה אותו ברשימת בתי הכנסת הקדומים. בתקופה הביזנטית בארץ ישראל היה במקום כפר נוצרי גדול. האתר מזוהה כיתיר המקראית

אזכורים מקראיים

במקרא היא מוזכרת בתור אחד מערי הכוהנים, כמו אשתמוע, כפי שנאמר בספר יהושע: "וְלִבְנֵי אַהֲרֹן הַכֹּהֵן, נָתְנוּ אֶת-עִיר מִקְלַט הָרֹצֵחַ אֶת-חֶבְרוֹן... וְאֶת-יַתִּר, וְאֶת-מִגְרָשֶׁהָ, וְאֶת-אֶשְׁתְּמֹעַ, וְאֶת-מִגְרָשֶׁהָ" (פרק כ"א, י"ד).
יתיר היא אחת הערים שדוד שולח לה שלל. שנאמר בספר שמואל: " וַיָּבֹא דָוִד אֶל-צִקְלַג, וַיְשַׁלַּח מֵהַשָּׁלָל לְזִקְנֵי יְהוּדָה לְרֵעֵהוּ לֵאמֹר: הִנֵּה לָכֶם בְּרָכָה, מִשְּׁלַל אֹיְבֵי ה'. לַאֲשֶׁר בְּבֵית-אֵל ... וְלַאֲשֶׁר בְּיַתִּר.. (פרק ל' כ"ז).

המבנה

בשנת 1806 שמע החוקר אולריך יאספר זטצן על כתובת במקום ושרידי מבנה, אולי כנסייה. החוקר מאדר מספר על שתי כנסיות במקום. סקר של צבי אילן משנת 1987 - 1989 השלים את המידע על האתר. הכפר היה גדול ואמיד. הבנייה מאבני גזית משובחות. אותרה כנסייה וגם מבנה ציבורי נוסף, אולי בית כנסת.
המבנה הציבורי, בולט על סביבתו ופונה לירושלים. המכלול שלו דומה למעון העתיקה בנגב. הקיר הצפוני, בו הייתה אמורה להיות גומחה לארון הקודש נהרס. על המשקופים יש חריטות הדומות לאלו שבסוסיא העתיקה: רוזטות ומרובעים בולטים. לידו מצאו פריטים העשויים להציע על קיום בית כנסת: על קשתות העמודים מדליונים משריגי גפן. עמודי לב מהסוג שנמצאו בחזית בימת ארון הקודש.
ההשערה כי המבנה הוא בית כנסת מבוססת על מיקומו, כיוונו, אופיו הציבורי והפריטים שנמצאו לידיו.
צבי אילן מנסה להסביר מדוע אין אוסביוס מזכיר את היישוב היהודי. ייתכן כי המבנה הציבורי הוא מתקופה קודמת לתקופתו. אולי בצד הנוצרים היו גם יהודים - אם כי במספר מועט יותר. המבנה הוקם לאחר תקופת אוסביוס.
ספרטה אנד קיי

היסטוריה

הקבוצה הוקמה לראשונה עוד בשנת 1949, אולם לא הגיעה להצלחות משמעותיות, למעט זכייה באליפות מקומית אחת בשנת 1978, 7 פעמים הקבוצה הגיעה למקום השני ו-4 פעמים למקום השלישי. במקביל, המועדון השתתף במפעלים אירופיים ו-3 פעמים זכה בגביע רונקטי. 
בשנת 2005 הוקמה שוב (לאחר שיתוק של כמה שנים בעקבות קשיים פיננסיים) תחת השם "ספרטק מוסקבה" והייתה לחלק מאגודת הספורט של ספרטק מוסקבה, בשנת 2009 הוענק לקבוצה שמה הנוכחי. הקבוצה נקראת ספרטה אנד קיי, כאשר קיי מתייחס לקלמנוביץ' - לזכר בעלי הקבוצה לשעבר שבתאי קלמנוביץ' שנרצח ברכבו במוסקבה.
ב-2011 הקבוצה, הובסה לראשונה בגמר היורוליג, וסיימה כסגנית המפעל לאחר שהפסידה לקבוצת אבנידה הספרדית.
מריון רונג

פילמוגרפיה

רונג נולדה בהלסינקי והחלה את הקריירה המוזיקלית שלה ב-1961.
היא ייצגה את פינלנד באירוויזיון 1962 והייתה במקום השביעי.
ב-1973 ייצגה את פינלנד באירוויזיון פעם נוספת והייתה במקום השביעי שוב פעם.
ב-1974 וב-1980 זכתה במקום הראשון בפסטיבל סופוט בפולין.
ב-1980 זכתה בתחרות "Intervision Song Contest" המשותפת למדינות ברית המועצות לשעבר וארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה.
באירוויזיון 2002 הקריאה את הניקוד של פינלנד.
בנוסף היא גם לקחה חלק במספר הופעות בטלוויזיה ובתיאטרון.
היא הופיעה על גבי בולי דואר בפינלנד.
חטיפת ירון חן ורציחתו

הפיגוע

ביום חמישי, ה-5 באוגוסט 1993 הגיע טוראי ירון חן בן ה-20, שהיה בדרכו מבסיס "רמה" בו שירת לביתו בירושלים, לטרמפיאדה בצומת רמה אשר בקרבת מזרח ירושלים. חן עלה על מכונית פיאט לבנה עם לוחית רישוי ישראלית. חייל אחר דיווח שראה את חן נאבק עם שלושה פלסטינים שנסעו במכונית פיאט לבנה.
חן נורה למוות זמן קצר לאחר מכן, בעת שהוא נאבק בחוטפיו.
חמאס נטל אחריות על הרצח. גופתו של חן נמצאה לפני עלות השחר ברכב הפיאט הלבן אשר הועלה באש באזור כפר ביתוניא שביהודה ושומרון.

המפגע

המפגע, פאחד סברי בראן אל-שלודי, נידון במקור למאסר עולם על הפיגוע. ב-18 באוקטובר 2011 הוא שוחרר לרצועת עזה במסגרת עסקת שליט.