מאהוט

מאהוט (מהינדי: महावत; ידוע גם כמאמן פילים או כרוכב פילים) הוא מקצוע הנפוץ בעיקר בתאילנד, בהודו ובסרי לנקה, ותפקידו כולל להרגיל את הפיל לרכיבה עליו ולאמן אותו להבין פקודות מסוימות עד שהפיל יוכל לעזור בעבודות כבדות כמו גרירת בולי עץ או סחיבת דברים כבדים. מקצוע המאהוט נחוץ במיוחד באזורים מיוערים ומבודדים שבהם אין גישה לרכבי העבודה המודרניים - ובמקרים כאלה המאהוט משתמש בפילו כמעין טרקטור.

אטימולוגיה

המילה מאהוט נלקחת מהמילה ההינדית מאהאט (महौत) או מאהאוואט (महावत), ומקורה במילה מאהאמאטרה (महामात्र) בשפת הסנסקריט.
מונח נוסף המתאר את המקצוע הוא קורנאק, שנכנס לשפות אירופאיות רבות באמצעות השפה הפורטוגזית. מילה זו מגיעה בסופו של דבר מהמילה קארינאיאקה בסנסקריט, המורכבת מקארין (פיל) ונאיאקה (מנהיג). בטמילית, המילה שמתארת את המקצוע היא פאהן שפירושה "שוער פילים", ובסינהלית - קוראואנאיאקאה, שפירושה "מאסטר יציב". במליאלאם נקרא המקצוע פאפאן, בבורמזית אוזי, בתאית קוואן-צ'אנג ובווייטנאמית טאונג-קוואן.

מאפיינים

מקצוע המאהוט הוא מקצוע משפחתי העובר בירושה מאב לבן, ומתחיל בדרך כלל כאשר מחברים ילד או איש בוגר לפקח על הפילון ולטפל בו בשלב מוקדם בחייו - ולעיתים הם אף יאכלו וישנו יחדיו; כתוצאה מכך, לרוב המאהוט ופילו ישארו מלוכדים וצמודים זה לזה במשך כל ימי חייהם. בנוסף לעיסוק המסורתי שלהם, המאהוטים מוחזקים כיום במדינות לא מפותחות בתעשיית היעור שמתבצעת על ידי פילים, ובמדינות מפותחות הם מועסקים על ידי גני חיות לטיפול בפילים. באזורים מסוימים המאהוטים משמשים במקביל גם כפקחים המגינים על חיות הבר ונפוץ מאוד שהם משמשים כמדריכי תיירות כאשר הם נושאים תיירים במתקן מיוחד על גב הפיל. המאהוט יושב על צווארו של הפיל ללא צורך באוכף או בכיסוי כל שהוא.

ציוד

הכלים הנפוצים ביותר בשימוש על ידי המאהוט הם שרשראות לרגליים, וכלי ארוך בשם אנקוסה ("מדרבן פילים") - וו מתכת חד המשמש לאימון וטיפול בפיל על ידי דקירת הפיל בראש, ובאזורים רגישים כמו בפה ובפנים האוזן. הדקירה אינה חזקה ובהתאם למקום שבו היא נעשית היא אמורה לאותת לפיל על כוונת המאהוט.
בהודו - במיוחד בקראלה, המאהוטים משתמשים בשלושה סוגי כלים כדי לשלוט על תנועות הפילים. הטהוטי (וו) באורך של 3.5 מטר ובעובי של מספר ס"מ; הואלייה קול (מוט ארוך) באורך של 10.5 מטר ובעובי של 2 ס"מ, וצ'רו קול (מוט קצר).
בגדיו של המאהוט פשוטים למדי - מכנסיים, סנדלים, בגד דקיק, ומטפחת, כובע קש או תרבוש האופייני להודים והתאים; לעיתים קרובות המאהוטים לא לובשים בגדים עליונים בשל הלחות הרבה שסוררת בג'ונגלים שבהם הם עובדים עם הפילים.

טיפול בריצת אמוק

בקארלה ידוע על התנהגות מסוכנת נוספת של הפיל שהחלה להתרחש לפני מספר שנים. הפילים פותחים פתאום בריצת אמוק וגורמים נזק כבד לכל מה שסביבם. בשל כך, יש לכבול את הפיל מהר ככל האפשר. במקרה זה המאהוט חייב רובה הרדמה מיוחד שיורה מזרק מתכת דק עם מחט בקצהו ואשר ממולא בתוכו בתרופה (בדרך כלל Xylazine). את המזרק יש לירות לעבר העכוז או לעצם השכמה. בעת פגיעת המחט בגוף, המזרק נפתח והתרופה חודרת במהירות לגוף לעבר השרירים של הפיל.
הפיל מתחיל להרגיש מנומנם אחרי 8–10 דקות מרגע הזרקת התרופה. רוב הפילים ממשיכים להסתובב או לעמוד באותו מקום ללא תזוזה לאחר שנורו, אך יש והם יחלו לרוץ קדימה בבהלה; במקרים מסוימים הם עשויים לרוץ לעבר היורה כדי לתקוף אותו ולכן יש לנקוט באמצעי זהירות מתאימים. רעש והפרעות בסביבת הפיל צריכים להיות ממוזערים כדי שלא יעכבו את השפעת התרופה. כעבור כמה דקות הפיל נרדם בעמידה ומתחיל לנחור. אמצעי בטיחות הוא לחכות לפחות 45 דקות לאחר ההזרקה, לפני שניגשים לפיל. את הפיל יש לכבול לעץ הקרוב ובמקרה שאין עץ בסביבה יש לגרור אותו עד למציאת מקום מתאים לקשירה. בעת ההעברה יש לקשור חבלים חזקים לרגליו של הפיל ואת הקצוות צריכים למשוך מספר אנשים חזקים בצורה מתואמת. אתר הקשירה צריך להיות עם שפע של צל. לאחר מכן המאהוט צריך להרטיב את הראש של הפיל ולצננו ולאחר 4–5 שעות ישוב הפיל לפעילות הרגילה שלו.