google/wiki40b huggingface dataset:
ונדי מקלנדון-קובי

ביוגרפיה

נולדה בשם ונדי אן מקלנדון (Wendi Anne McLendon) בבלפלאוור, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית-בפטיסטית ממוצא בריטי.
ב-2000 סיימה תואר ראשון במדעי הרוח וכתיבה יוצרת מאוניברסיטת קליפורניה סטייט, לונג ביץ' (CSULB).

קריירה

מקלנדון-קובי התחילה את הקריירה שלה בתפקיד סגן קלמנטיין ג'ונסון בסדרת הקומדיה "רינו 911!", בין השנים 2003 עד 2008. בשנת 2006 שיחקה גם בסדרה "הבלתי משודכים" בתפקיד ראשי, ששודרה ב-2006 ולא האריכה ימים. בין השנים 2010 עד 2013 היה לה תפקיד אורח חוזר בסדרת הטלוויזיה "חוקי המשחק". השתתפה במספר פרקים בקומדיה "משפחה מודרנית". החל משנת 2013 היא מככבת בסיטקום "הגולדברגים", בתפקיד האם בוורלי גולדברג.
מקלנדון-קובי השתתפה במספר סרטי קולנוע: "סמנתה", "על גופתה המתה", "מסיבת רווקות", "מג'יק מייק", "תקועים בחופשה", "רינו 911!: מיאמי", "קובה אהובתי", הסרט "שלום, קוראים לי דוריס" ומספר סרטים נוספים.
בשנת 2012 שיחקה בדרמה הרומנטית "למה לצפות כשאתם מצפים" לצד ג'ניפר לופז וקמרון דיאז.
בשנת 2017 שיחקה בסרטו הביוגרפי של פיטר לנדסמן "האיש שהפיל את הבית הלבן", בכיכובו של ליאם ניסן. בשנת 2019 שיחקה בסרט הקומי "מה גברים רוצים".

חיים אישיים

מאז 1996 היא נשואה לגרג קוביי. מתגוררים בקליפורניה.
לאסרו קארדנאס

חייו

קארדנאס היה פוליטיקאי מקסיקני שכיהן כנשיא מקסיקו בין השנים 1934–1940. בתקופת כהונתו פעל רבות ליישום רפורמות שהובטחו בזמן המהפכה המקסיקנית, וביסס בכך את שלטונה של מפלגת המהפכה הלאומית (National Revolutionary Party) שהפכה למפלגה המוסדית המהפכנית (PRI) ואחזה בשלטון במקסיקו בעשרות השנים הבאות.
במסע הבחירות לנשיאות הבטיח קארדנאס ליישם את הרפורמה שהוכנה בידי הממשלה הזמנית של הנשיא הקודם אבלרדו רודריגס, והחל ביישומה מיד עם כניסתו לתפקיד. במקביל, תמך קארדנאס בניגוד לנשיאים קודמים בהתארגנויות העממיות, הוא סבר שעצמאות פעולה של האיכרים והפועלים אין פירושה חוסר משילות מטעם השלטון המרכזי, ולכן נקט שעל הממשלה להתוות כיווני פעולה בלבד ולאפשר להתארגנות העממית לבחור את צורת הפעולה וההתאגדות. מדיניות זו לא עלתה בקנה אחד עם כוונותיהם של בעלי עניין בכלכלה המקסיקנית, וחלקם לחצו על הנשיא לשעבר ומי שנתפס כמושל בפועל במדינה בתקופת שלושת הנשיאים הקודמים, פלוטארקו אליאס קאייס, להתנגד לתהליך. קאייס פרסם הודעת גינוי חריפה לרפורמות החדשות, הוא טען כי זעזוע חברתי מהסוג שעומד להתרחש הוא מסוכן וחסר תוחלת, ורמז כי מלבד על המהפכה והישגיה, מאיימים שינויים אלו גם על הנשיא עצמו. הכרזה זו גרמה למשבר במפלגה המהפכנית, שנמשך שלוש שנים והסתיים כשידו של קארדנאס על העליונה. קאייס הוגלה אל מחוץ למדינה, הרפורמה הושלמה ופורקו מוסדות וארגוני פועלים שהשתייכו לצמרת הישנה של המפלגה. הוא ארגן מחדש את מפלגת המהפכה ופעל לשיקום הכלכלה.
בתקופת כהונתו, שבו למקסיקו פוליטיקאים בכירים שנטשו אותה בעבר בשל חיכוכים עם הממשל שבשליטת קאייס, הנשיאים לשעבר אדולפו דה לה ורטה ופסקואל אורטיס רוביו. הנשיא לשעבר אמיליו פורטס חיל נקרא לסייע בהשלטת מרותו של קארדנאס במפלגה וסילוק תומכי קאייס ממנה.
מדיניותו הכלכלית המוכרזת, כמו גם נאומיו, היו סוציאליסטים באופיים; הוא גם הוביל הלאמת חברות רבות ובהם חברת הרכבת. אך למעשה פעל לפיתוח כלכלה קפיטליסטית, בדרכים שהוא ראה בהן אפשרות לתיקון עיוותים שיוצר הקפיטליזם.
ערב הבחירות לנשיאות של שנת 1940 גברה המתיחות בין הימין והשמאל במקסיקו. מערכת הבחירות הסוערת בין מועמד מפלגת המהפכה, ממשיכו של קארדנאס, מנואל אבילה קמאצ'ו, לבין חואן אנדרו אלמסאן , הובילה את המדינה אל סף מלחמת אזרחים. החשש מפני מלחמה כזו סר רק לאחר שמועמד הממסד אבילה קמאצ'ו נבחר והכריז על פיוס לאומי.
יהודה בן-דוד

ילדותו ונעוריו

הוריו של בן-דוד, ציפורה בריסקר מאודסה וזלמן דוידסון מפולין הכירו בארץ ישראל ונישאו ביפו.
במלחמת העולם הראשונה גורשו בשנת 1917 למצרים ועברו משם לאוהיו בארצות הברית, שם נולד בן-דוד. בסיום המלחמה, בשנת 1920, חזרה המשפחה לארץ. בן-דוד גדל בתל אביב הקטנה, את חוק לימודיו סיים בהצטיינות בבית הספר היסודי גאולה, והמשיך את לימודיו בבית הספר הריאלי-טכני מונטיפיורי. כנער הצטרף בן-דוד לתנועת הנוער הצופים, והתקדם לתפקיד ראשג"ד וסגן ראש שבט "צופי הקהילה" בראשות יעקב שפירא.

בהגנה

בשנת 1936 הצטרף לשורות ארגון ההגנה, עבר קורס מ"כים במחנה האימונים ע"ש מאיר שפיה, ולאחר שהוסמך נשלח לתגבר את ההגנה על המושבה ראש פינה, ולאחר מכן חזר והדריך בשפיה. 
בספטמבר 1938 נבחר להצטרף לפלוגות הלילה המיוחדות בפיקודו של קפטן אורד צ'ארלס וינגייט, שפעלו באזור הגליל. הייתה זו תקופה קצרה אך אינטנסיבית במיוחד. יהודה בן-דוד עבר את 'הקורס לסמלים עבריים', בהדרכתו של וינגייט. בוגרי הקורס, וביניהם יהודה, פוזרו, כטוראים, בין יחידות בריטיות שונות, ויהודה סופח, עם חלק מבוגרי הקורס, לגדוד סאות' (דרום) סטפורד (South Stafford), אשר פעל באזור הגליל התחתון. אחרי מספר חודשים, הועבר עם כמה מחבריו לגדוד אלסטר רייפל (רובאי אלסטר, Ulster Rifle), אשר פעל באזור הגליל העליון, בשלהי תקופת המרד הערבי. אותם מסופחים שוחררו ה-1 באפריל 1939. לאחר מכן יהודה השתלב בתפקידי הדרכה שונים ב"הגנה". 
בשנת 1941 נשלח לקורס מפקדי מחלקות (מ"מ) אשר התקיים בג'וערה.
בסיום מלחמת העולם השנייה השתתף בקורס קציני חבלה, ובאותה שנה יצא לאירופה עם משלחת שתכליתה הקמת בסיסי ארגון "ההגנה" באירופה, שם שירת כסגן מפקד ה"הגנה" בגרמניה. בשיא תקופת הפעילות של "ההגנה" באירופה מונה למפקד אזור צפון אפריקה וצרפת ולסגנו של מפקד "ההגנה" באירופה, נחום שדמי. במהלך שליחותו פגש את אשתו לעתיד, סימון וורצברג, ששימשה מזכירתו של מפקד המחתרת היהודית בצרפת, אברהם פולונסקי.

בצה"ל

בן-דוד חזר לארץ והשתתף במלחמת העצמאות כמפקד גדוד 71 בחטיבה 7 בעת מבצע חירם. באותה שנה התגלה כי במהלך שירותו באירופה חלה בשחפת. חמש שנים נאבק בשחפת עד שנרפא ממנה. 
ב-1950 הוענקו לבן-דוד דרגות סגן-אלוף והוא התמנה לראש ענף תכנון המלחמה באגף התכנון. שנתיים אחר כך נשלחה המשפחה לצרפת, ובן-דוד השתתף בקורס המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (פו"מ). עם חזרתו ארצה הוצב בחיל המודיעין (אמ"ן), ושובץ לתפקיד באגף הנספחים הצבאיים כסגנו של שאול אביגור. יחד קיבלו משימה מיוחדת מראש הממשלה דוד בן-גוריון, לעמוד בראש ועדת חקירה שמטרתה לבחון את יעודם, תפקידיהם ומבנם של שירותי המודיעין הישראליים.
בין השנים 1955–1958 היה ראש חטיבת המחקר באמ"ן, תפקיד אשר היווה את פסגת הקריירה הצבאית שלו. לאחר מכן התמנה לסגן הנספח הצבאי בפריז וקצין הקישור לשירותים החשאיים. ב-1960 השתחרר מצה"ל.

בשירות החוץ

בן-דוד עבר לשירות החוץ והתמנה לשגריר הישראלי הראשון בסנגל והשגריר במאלי. ב-1970 מונה לקונסול כללי בפריז. ב-1976 פרש לגמלאות.

פעילות ציבורית

בן-דוד הקים את עמותת "מורשת בית סבא", יחד עם פרופ' יצחק הלברכט. במסגרת זו פעלו השניים להחדרת המודעות לחשיבות מורשת המשפחה היהודית, בין היתר בהבניה ובהטמעת פרויקט "שורשים" במערכת החינוך. 
בעשורים האחרונים של חייו הקדיש את כל מרצו לכתיבה, וב-10 בינואר 2010 נפטר בתל אביב.
אליפות העולם באתלטיקה באולם

היסטוריה

התחרות הראשונה נערכה בפריז שבצרפת בשנת 1985 והיא נקראה אז בשם משחקי העולם באולם ולכן אינה נחשבת כאליפות העולם הראשונה באולם.
ספקטרוסקופיית פורייה

ספקטרוסקופיית פוּרִיֵה (באנגלית: Fourier Transform Infra-Red Spectroscopy, ובראשי תיבות: FTIR) היא שיטה בכימיה אנליטית המאפשרת זיהוי הימצאות של קבוצות אטומים ואף מולקולות בדוגמת חומר. זוהי אחת משיטות הספקטרוסקופיה שבה מתקבל ספקטרום בליעה או פליטה של דוגמה המוקרנת באנרגיה בתחום הגל התת-אדום (תחום ה-IR).
מכשיר ספקטרומטר ה-IR מקרין גל תת-אדום על הדגימה הנבדקת. חלק מהאנרגיה של קרינה זו נבלע על ידי המולקולה ומוביל לוויברציות (תנודות) בקשרים הכימיים שבין האטומים בעוד חלק מאנרגיית הקרינה עובר דרך הדוגמה הנבדקת ולא גורם בה לשינויים ויברציונים.
המונח "ספקטרוסקופיית פוריה" נובע מכך שבסיום תהליך ההקרנה המידע שנאסף על ידי הגלאי של מכשיר הספקטרומטר מומר בעזרת שיטה מתמטית הנקראת התמרת פוריה. המרה זו מובילה לקבלת ספקטרום ה-IR של הדוגמה הנבדקת. הספקטרום המתקבל מציג את אחוז ההעברה (או לחלופין- הבליעה) של הקרינה כנגד תדירות הקרינה.
פרישי מדברא

פרישי מדברא (בעברית: פרושי המדבר) הוא מושג המופיע לראשונה בספר הזוהר, ומתאר קבוצת יהודים שנהגו להתבודד במדבריות ארץ ישראל ובעיקר במדבר יהודה.  
הביטוי מוזכר גם בתלמוד בבלי ושם הכוונה לאנשי דור המדבר.

הנהגתם

במדרש הנעלם, חלק מספר הזוהר, נאמר על אנשי הקבוצה שחיים במערות במהלך השבוע ומגיעים מדי שבת לבתיהם. על כך סיפר רבי חזקיה, כי הוא היה במדבר ב"אתריהון דערביא" (מקומם יש דרי המדבר) וראה שם אנשים שגרו במקומות נסתרים, במערות שבין ההרים, ובאו לביתם רק בערב שבת, ומיד אחרי השבת חזרו למקומם במדבר. כאשר הוא שאל אותם לפשר הדבר הם אמרו לו כי הם פרושים מהעולם, "פרישי עלמא", והם עוסקים בתורה מדי יום במשך כל היום, הם אוכלים עשבי המדבר לא מבושלים. במקום אחר מוזכר כי רבי שמעון הלך בדרך עם בנו רבי אלעזר ברבי שמעון ועם תלמידיו רבי אבא ורבי יוסי פגשו את רבי נהוראי סבא שנמנה עם חברי הקבוצה ובא ליישוב לקראת ראש השנה כדי לא לשהות במדבר ביום הדין, מכיוון ששם מתגבר בדין, והוא סיפר לו גם על מעשי חברי הקבוצה ואמר לו דברי תורה משמם. בזוהר שם מאריך במעלת העוסק בתורה מחוץ ליישוב.
רבי חיים ויטאל כותב כי קבוצה זו נקראת בתואר "פרושים", ומטרתם הייתה לעסוק בתורה יומם ולילה ללא מפריע, ולזמר להקב״ה את שירי ספר התהילים בהתלהבות ובשמחה עד שהדביקו מחשבותיהם בעולמות העליונים, עד שהגיעו על ידי מעשים אלו לרוח הקודש ולמדרגת הנבואה.
לפי פרשנות אחת, גם בזמן האמוראים המשיכו מעשיהם של קבוצה זו. בתלמוד הבבלי סיפר רב יוסף, שרב הונא בר ביזנא וכל גדולי הדור לא ישבו בסוכה במשך כל חג הסוכות מכיוון שהיו במדבר במשך כל ימות החג ורעו את בהמותיהם. האחרונים תמהו על הפרשנות העולה מהגמרא לפיה גדולי הדור לא קיימו את מצוות סוכה, ויש שפירשו שככל הנראה הן ישבו במדבר בכוונה תחילה ונהגו בהנהגת קבוצת ה"פרושי מדברא", וחזרו למקום יישוב לקראת שמיני עצרת כדי לבקש  על הגשם.

בספרי החסידות

גם בספרי החסידות מוזכרים ה"פרישי עלמא" ולומדים מהם הנהגות טובות. בספר שם משמואל מביא את מה שכתוב בזוהר שהם למדו במדבר כדי להכניע את כוחות החיצונים, והוא למד מכך שאדם העוסק בתורה אינו מצריך שמירה כל כך מכוחות השדים וסטרא אחרא (וגם מיתר המזיקים שחיים במדברות) כי התורה נקראת אש כמו שכתוב "הלא כה דברי כאש נאום ה'", והיא כעין חומת אש המבריחה את כוחות מסביבותיהם.
הדמיית שיער

הדמיית שיער (ולפעמים גם:מיקרופיגמנציה, וירטואל הייר (סימן רשום), איפור קרקפות, קעקועי שיער.) היא איפור קבוע בקרקפת. זהו איפור מלאכותי בשכבה העליונה בעור (אפידרמיס), הנראה כשיער קצוץ טבעי. שיטה זו מיועדת בעיקר לגברים עם חוסר שיער בקרקפת או לדלילות שיער אשר מתהלכים עם ראש מגולח והשיטה יוצרת מראה של זקיקי שיער צומחים. בתהליך מחדירים פיגמנט המיוצר מחומר אורגני ודומה לזיפי שיער. ההחדרה מעשית מבלי לפגוע בשורשי השערה. בדר"כ הטיפול ייעשה עם אלחוש או הרדמה. 
הדמיית זקיקי השיער מחקה למראית עין את המבנה הקצוץ של השיער.
התוצאה שמתקבלת היא שילוב מושלם בין השיער האמיתי לסיבי הפיגמנט אשר לא ניתן להבחין בהבדלים ביניהם לא במראה ולא במגע. הפיגמנט המוחדר לעור מורכב מחומרים אורגניים, צמחים ומינרלים טבעיים בלבד.
הדמיית שיער אפשר לבצע פעם בכמה שנים, היות שהעור הטבעי מתקלף ותאי האפידרמיס מתחלפים מהר יחסית וחומרי ההדמיה דוהים עם הזמן.
לרוב שיער דליל והתקרחות נובעים מגנטיקה טבעית. במקרים שונים ניתן לפגוש אנשים עם תוצאות הנובעות ממחלות עור שונות כגון: אלופציה, גזזת, וסבוריאה. ניתן לראות גם מקרים של צלקות בראש כתוצאה מניתוחים של השתלות שיער או כחלק מטיפולי כימותרפיה במחלת הסרטן.
אררט

קישורו לסיפורי המקרא

בספר בראשית מזוהים "הרי אררט" כהר שעליו נחה תיבת נח לאחר שהסתיים המבול: "וַתָּנַח הַתֵּבָה בַּחֹדֶשׁ הַשְּׁבִיעִי בְּשִׁבְעָה-עָשָׂר יוֹם לַחֹדֶשׁ עַל הָרֵי אֲרָרָט" (ספר בראשית, פרק ח', פסוק ד'). אישים רבים במהלך הדורות הציעו לזהות מספר אתרים באזור אנטוליה כמקום שעליו נחה התיבה, כשיש כאלה שאף הציעו "זיהוי" של שרידיה.
ארץ אררט מוזכרת גם היא בספר מלכים ב' פרק יט' פסוק ל"ז, ובספר ישעיה פרק לז' פסוק ל"ח, כארץ אליה נמלטו בניו של סנחריב מלך אשור, אַדְרַמֶּלֶךְ ושַׂרְאֶצֶר לאחר שרצחוהו בשנת 681 לפנה"ס: "וַיְהִי הוּא מִשְׁתַּחֲוֶה בֵּית נִסְרֹךְ אֱלֹהָיו וְאַדְרַמֶּלֶךְ וְשַׂרְאֶצֶר בָּנָיו הִכֻּהוּ בַחֶרֶב וְהֵמָּה נִמְלְטוּ אֶרֶץ אֲרָרָט" .
קאווה

קאווה (בספרדית: Cava) הוא יין מבעבע ספרדי, המיוצר בעיקר באזור קטלוניה. יין הקאווה יכול להגיע כיין לבן או כיין רוזה. זני הענבים העיקריים המשמשים להכנת קאווה הם מקבאו, פרלדה ושארל-לו. רק יינות המוכנים בשיטת ההכנה המסורתית יכולים להיקרא בשם 'קאווה', בעוד יתר היינות המבעבעים המיוצרים בספרד יכולים להיקרא רק 'יין מבעבע' (vinos espumosos). כ- 95% מכלל יינות הקאווה מיוצרים בפנדס (Penedès) שבדרום קטלוניה, ובפרט, רבים מבתי הייצור הגדולים מרוכזים בכפר סנט סאדורני ד'אונאייה שבאזור זה. שני בתי הייצור הגדולים ביותר לייצור קאווה הם קודורניו ו- פרשנאט. בעבר, הייתה מכונה הקאווה בשם 'שמפניה ספרדית', מה שאינו אפשרי יותר לפי חוק האיחוד האירופי, מאז ששמפניה הוכרזה כבעלת מעמד גאוגרפי מוגן (PGS), בנוסף להצטרפותה של ספרד לאיחוד האירופי בשנת 1986. עם זאת, בספרדית ובקטלאנית מדוברת הקאווה ממשיכה להיות מכונה בשם שמפניה (champaña או xampany בהתאמה). 
ליין הקאווה מקום משמעותי כחלק מהמסורת המשפחתית הספרדית והקטלאנית, והוא לרוב נצרך באירועים חגיגיים כגון הטבלות, חתונות, סעודות, ארוחות ערב ומסיבות.

שם

משמעותה של המילה קאווה (cava) בקטלאנית היא 'מערה' (cave, באנגלית), או 'מרתף'. מקור שם זה נמצא בשימוש הקדום של יינות הקאווה במטרה לשמר או ליישן יין. יצרני היינות הקטלאנים אימצו את השם קאווה, על פני השימוש הקודם בשם שמפניה, בשנות ה-70, וזאת כדי להבחינו מהשמפניה הצרפתית.

ייצור

לפי החוק הספרדי, ניתן לייצר קאווה באחד משמונה אזורי כרמים: אראגון, חבל הבסקים, קסטיליה ולאון, קטלוניה, אקסטרמדורה, לה ריוחה, ולנסיה ו-נווארה. כדי להכין קאווה רוזה, מוסיפים בתהליך ההכנה כמויות קטנות של יין אדום מזני ענבים כגון קברנה סוביניון, גרנאש ומורוודרה. מלבד ענבי המקבאו, הפרלדה והשארל-לו, מייצרים קאווה גם מענבי שרדונה, פינו נואר ומלווסיה. השימוש הראשון בענבי שרדונה לצורך הכנת קאווה, נעשה בשנת 1981.
גונאר מירדאל

ביוגרפיה

מירדאל קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת סטוקהולם ב-1923 ודוקטורט לכלכלה בשנת 1927. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בהשפעת ציפיות על המחירים. לאחר מספר שנים בבריטניה, בגרמניה, בארצות הברית ובשווייץ הוא שב לשוודיה ובשנת 1933 נבחר לפרלמנט השוודי מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. במקביל כיהן בשנים 1933–1947 כפרופסור בבית הספר לכלכלה של סטוקהולם. החל משנת 1938 הוא חקר את יחסי הגזעים בארצות הברית ובשנת 1944 הוא פרסם ספר בנושא. ספר זה צוטט על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך. במהלך מלחמת העולם השנייה, נקט מירדאל בעמדה אנטי-נאצית. בשנים 1945–1947 הוא כיהן כשר המסחר של שוודיה. בשנים 1947–1957 הוא כיהן כיושב ראש הוועדה הכלכלית לאירופה של האומות המאוחדות.
בשנת 1924 הוא נישא לאלווה מירדאל.
די בוטצ'ר

ביוגרפיה

בוטצ'ר נולדה ב-1959 בטאיבאך שבפורט טאלבוט בוויילס למשפחה בת שני ילדים של ברנרד וגלניס בוטצ'ר. הוא למדה אנגלית ודרמה באוניברסיטת וורוויק, ואחרי סיום התואר למדה משחק באקדמיית ובר דאגלס לאמנות הדרמה בלונדון. בשנות השמונים של המאה העשרים התקבלה לאיגוד השחקנים (Equity).
במהלך הקריירה הארוכה שלה על הבמה ועל המסכים קיבלה בוטצ'ר ביקורות חמות. הופעתה במחזמר "אחים בדם" ב-1986 עם להקת התיאטרון שרמן צוינה לשבח כאחת הנקודות הטובות בהפקה. על הופעתה במחזה "Black Milk" משנת 2003 כתב מבקר "בתוך קאסט חזק די בוטצ'ר היא כמו מגדלור". היא זכתה להערכה כללית על הופעתה בהפקה מחודשת של המחזה "Follies". תפקידה הידוע ביותר בטלוויזיה הוא בדמות הדודה ברנדה בסדרת הדרמה "סטלה". ב-2018 החלה להופיע בתפקיד ג'אן ג'נינגס בסדרה הרפואית "חדר מיון".
נילי טל

ביוגרפיה

טל נולדה בתל אביב לישראל ומרים הרמן (לבית שושני). לאחר שיחרורה מהצבא בשנות השישים החלה לכתוב כתבות תחקיר במוסף "הארץ", בהן חשפה לראשונה את סוגיית ההתמכרות לסמים קשים בישראל, התעללות בילדים, נשים מוכות ועוד.  
ב-1970 עברה לטלוויזיה הישראלית, בה עבדה למעלה מ-20 שנה, והחלה לביים סרטים תעודיים וכתבות לתוכניות יומן השבוע, מבט שני, למחלקת סרטי תעודה ועוד. ב-1991 החלה להפיק סרטים באופן עצמאי בחברה שבבעלותה, "נילי טל הפקות".
ב-1998 הפיקה את סרטה התיעודי העצמאי הראשון, "עזה כמוות", בו גוללה את פרשת רצח עינב רוגל מקיבוץ שער הגולן על ידי חברה, גלעד שמן. לראשונה בישראל התיר לה בית המשפט המחוזי בנצרת להכניס מצלמות טלוויזיה לאולם המשפט.
ב-2010  הפיקה וביימה את הסרט "בת 60 מחפשת אהבה"    ליס דוקו, סרט אישי בו היא מתארת את חיפושייה למציאת אהבה בגיל 60.
ג'ורג' פטרסון

ג'ורג' פטרסון (באנגלית: George Patterson; ‏1887–1955) היה מאמן כדורגל הידוע בשל פעילותו בליברפול במשך שנים רבות במחצית הראשונה של המאה ה-20.
לאחר קריירה כשחקן, רובה במדי מועדון הכדורגל מרין (Marine F.C.), הצטרף פטרסון לליברפול בשנת 1908 כעוזר מאמן לטום ווטסון. לאחר שכיהן גם כמזכיר המועדון, התמנה לתפקיד המאמן הראשי ב-1928 במקומו של מאט מקווין. פטרסון לא נחל הצלחה רבה כמאמנה של ליברפול והתפטר ב-1936 בשל בריאותו המידרדרת. גם לאחר פרישתו מתפקיד האימון אייש פטרסון את תפקיד המזכיר והמשיך להגיע למשחקי הקבוצה עד למותו בשנת 1955.
משפט ראווה

משפט ראווה הוא כינוי שלילי להליך משפטי ציבורי, שבו פסק הדין הוחלט למעשה טרם המשפט. מטרת המשפט, אם כן, אינה לדון באשמת הנאשם, אלא לפרסם בציבור את אופן הענישה והנימוקים לה, כאזהרה. לפיכך במשפטים אלו ניתן להרשיע אדם חף מפשע מבלי לתת לו משפט הוגן. משפטי ראווה הם אמצעי לרדיפת מתנגדי משטר או אנשים אחרים שהמשטר חפץ לפגוע בהם. מטרת גזר הדין היא בראש ובראשונה להתנקם או להעניש את הנאשמים על הפשעים המיוחסים להם, ולא לשקמם. 
במקרים רבים, קיימות חריגות מסדרי הדין ואף מן החוק עצמו במשפט ראווה. הנאשמים אינם מקבלים זכות להתגונן, והצהרותיהם נלקחו מהם תחת עינויים או כפייה אחרת להודות באשמתם.
ז'יל דה רה

ז'יל דה רֶה (Gilles de Rais;‏ 1405‏-1440) היה אביר ברטוני, חברה לנשק של ז'אן דארק, ומפקד בצבא צרפת שזכה לעיטורי כבוד, אך התפרסם בעיקר בשל היותו רוצח ילדים סדרתי. 
דה רה נולד בשנת 1404 לגי דה לאוואל-מונמורנסי ומארי דה קראון. עם מות הוריו ב-1415 הועבר לחסות סבו, אצלו גדל. משנת 1427 עד שנת 1435 שירת כמפקד בצבא המלכותי, וב-1429 לחם לצד ז'אן דארק בכמה מבצעים כנגד האנגלים ובני בריתם הבורגונדים במלחמת מאה השנים. בשנים 1434‏-1435 פרש בהדרגה מחיי הצבא, והחל להוציא סכומים עצומים של כסף לשם בניית קפלה ובהפקת מחזה רב-משתתפים אודות המצור על אורליאן. בשל החובות הרבים שצבר החל למכור את מרבית נחלותיו ורכושו, עד שבני משפחתו פנו למלך שארל השביעי והלה הוציא צו מלכותי שאסר על נתיניו לקנות מדה רה נכסים.
בתקופה זו החל דה רה לעסוק בתורת הנסתר, ועל פי עדותו בבית המשפט, שכנע אותו מורהו כי הונו יושב לו אם יקריב ילדים לשד בשם "בארון". 
את הילד הראשון רצח בין אביב 1432 ואביב 1433 (לא ידוע מתי בדיוק), ובעקבותיו רצח כנראה עוד מאות ילדים. ב-1440, בעקבות ויכוח אלים שאירע בינו לבין כומר החלה הכנסייה לנבור בפרטיו וכך התגלו פשעיו. במשפטו, העידו הוריהם של הילדים הנעדרים בסביבה הקרובה ושותפיו לפשעים. בית המשפט הכנסייתי נידה אותו ובית המשפט החילוני הרשיע אותו. הוא הוצא להורג בתלייה בנאנט ב-26 באוקטובר 1440.
במשך השנים צמחו תאוריות קשר בנוגע למעורבות הכנסייה בהירצחו של דה רה.
חייו ועברו שימשו כמקור השראה בעולם המוזיקה, כמו בשיר "Into The Crypts Of Rays" של להקת המטאל הקיצוני Celtic Frost.
תורת יאנג-מילס

תורת יאנג-מילס היא תורת כיול המבוססת על החבורה המרחבית האורתוגונלית
, או יותר בכלליות כל אלגברת לי קומפקטית וניתנת לצמצום. תורת יאנג-מילס מנסה לתאר את התנהגותם של חלקיקים אלמנטריים בשימוש באלגבראות לי שאינן אבליות ומהווה את הבסיס לאיחוד הכוח האלקטרומגנטי ביחד עם הכוח הגרעיני החלש (באמצעות הצגתם כ
), ובאופן דומה מתאר היטב את הכוח הגרעיני החזק בתורה של כרומודינמיקה קוונטית (בהצגה של ).
ולכן מהווה בסיס חזק להבנת המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים.

סקירה היסטורית ותאורטית

בשנת 1954, צ'ן-נינג יאנג ורוברט מילס
הרחיבו את הקונספט של תורת כיול לחבורות אבלית, כמו אלקטרודינמיקה קוונטית לחבורות לא אבליות על מנת לספק הסבר לאינטראקציה חזקה, ההצעה של יאנג-מילס הותקפה על ידי וולפגנג פאולי, באומרו שהקוונטה של שדה יאנג-מילס חייב להיות חסר מסה על מנת לשמור על אינווריאנטיות תחת הכיול, ולכן רעיונם נדחה עד שבשנת 1960 ההסבר אודות מסת החלקיקים הנוצרת משבירת סימטריה ספונטנית שהוצע על ידי ג'פרי גולדסטון, יושירו נמבו וג'יובאנו ג'ונה-לאסינו, תקן את בעיית המסה בתורת יאנג-מילס.
חזרתה של תורת יאנג מילס לתודעה הניע את המחקר וזכתה למספר הצלחות כבירות, ביניהן איחוד הכוח האלקטרו-חלש וכרומודינמיקה קוונטית.
האינטראקציה האלקטרו-חלשה מתוארת על ידי חבורת הכיול
, כאשר הכוח הגרעיני החזק מתואר בתורת  של יאנג-מילס. בוזוני הכיול חסרי המסה שמופיעים בתורה האלקטרו-חלשה מתערבבים ובעקבות שבירת סימטריה ספונטנית, מתקבלים 3 בוזונים מסיביים- בוזוני W ו-Z ופוטון כבוזון חסר מסה.
המודל הסטנדרטי משלב את הכוח האלקטרו חלש ביחד עם האינטראקציה החזקה דרך חבורת הסימטריה:
. עד כה לא הצליחו לאחד את הכוח האלקטרו-חלש ביחד עם האינטראקציה החזקה, על אף שמאמינים כי באנרגיות גבוהות מספיק, דרך מדידה של קבועי צימוד יהיה ניתן להבחין בכוח יחיד.
אתל ברימור

קריירת משחק

ברימור הופיעה לראשונה בניו יורק בשנת 1894, בתפקיד יוליה מחזה "The Rivals" (היריבים), ביחד עם סבתה, לואיזה ליין דרו.
בשנת 1895 הופיעה לראשונה בברודוויי, במחזה The Imprudent Young Couple (הזוג הצעיר וקל הדעת), ביחד עם דודה ג'ון ברימור.
בשנים 1897–1898 זכתה להצלחה במחזות בלונדון לצד השחקן המוערך הנרי אירווינג, הצלחה שהזניקה את הקריירה שלה גם בארצות הברית.
פריצת הדרך הגדולה שלה הגיעה בשנת 1901, בתפקיד מאדאם טרנטוני במחזה "Captain Jinks of the Horse Marines" (קפטן ג'ינקס מיחידת יורדי הים הרכובים). 
הופעתה זיכתה אותה בהכרה והפכה אותה לאחת השחקניות המוערכות של התקופה.
בשנת 1928 חנכה בברודוויי תיאטרון שנקרא על שמה, Ethel Barrymore Theater, במחזה "The Kingdom of God" (ממלכת האל). 
התיאטרון עדיין פעיל ועדיין נושא את שמה.
הופעתה הראשונה בקולנוע הייתה בשנת 1914 בסרט האילם "The Nightingale" (הזמיר). בשנת 1932 הופיעה בסרט "Rasputin and the Empress"
(רספוטין והקיסרית), הסרט היחיד שבו הופיעה לצד שני אחיה, ג'ון וליונל ברימור. בשנת 1951 השתתפה בסרט "גברת אדיבה" לצדן של בטסי בלייר ואנג'לה לאנסברי.

חיים אישיים

ברימור נולדה בפילדלפיה, השנייה מבין שלושת ילדיהם של השחקנים מוריס ברימור וג'ורגינה דרו.
אמה מתה בשנת 1893, דבר שאילץ את אתל לצאת לעבוד, וכך ויתרה על חלומה להיות פסנתרנית, והחלה לשחק.
בתקופת הופעותיה בלונדון, בשנים 1897–1898, הכירה את וינסטון צ'רצ'יל ודחתה את הצעתו לנישואים. היא התחתנה עם ראסל גריסוולד קולט בשנת 1909, 
ולזוג נולדו שלושה ילדים. הם התגרשו בשנת 1923. 
ברימור מתה ממחלת לב בשנת 1959.

בתרבות הפופולרית

בסרט שיר אשיר בגשם משנת 1952, דון לוקווד (ג'ין קלי) פוגש את קת'י סלדן (דבי ריינולדס), השואפת לשחק בתיאטרון.
הוא מסיים את פגישתם הראשונה במילים "היי שלום, אתל ברימור".
בסרט היכן שהוא בזמן משנת 1980, כריסטופר ריב מעיין בתמונות ישנות מהתיאטרון, ואפשר לראות את תמונתה של אתל ברימור בבגדי נזירה מהמחזה "The Kingdom of God".
קארין שדויאן

רקע

שדויאן נולדה בסטברופול, שברוסיה, למשפחה ארמנית - סבתה מירוואן. היא הייתה ספורטאית פעילה כבר כילדה: התחילה בענף השחייה, ואז החלה להתאמן בריצת 400 מטר, ובמסוכות 400 מטר. כשהייתה בגיל תיכון, המאמן שלה הזמין אותה להשתתף גם בהיאבקות. היא סירבה, ובסיום התיכון הפסיקה לעסוק בספורט. אך בגיל 22 נמלכה בדעתה, וניסתה את מזלה בהיאבקות בסגנון חופשי. היא מצאה שהיא טובה בזה, וכעבור שישה חודשים הגיעה לתחרות גביע רוסיה, בה הביסה את זומרוד קובנגג'יבה. ב-2005 הייתה זוכת מדליית הכסף באליפות רוסיה. אך היא לא נבחרה לנבחרת רוסיה באולימפיאדת 2004, אז היא החלה להתחרות בארמניה. ב-2006, היא זכתה עבור ארמניה במדליה הראשונה שלה באליפות אירופה.
היא דוברת של מועדון הספורט של האיגודים המקצועיים של ירוואן. מאמניה הם אראיק בגדדיאן ואלדר נשמודינוב.
בת זוגה היא הספורטאית הרוסייה, נטליה גולץ. שדויאן ידועה בשל חוש האופנה שלה ואישיותה התוססת, והפכה לסלבריטאית בארמניה ומחוצה לה. היא מופיעה באורח קבע במדורי סטייל ואופנה.
מטה אסקלפיוס

מטה אסקלפיוס הוא סמלו של האל אסקלפיוס, אל הרפואה והריפוי במיתולוגיה היוונית הקדומה. הסמל מורכב מנחש הכרוך סביב מטה, והוא משויך לאסטרולוגיה ולריפוי.
אסקלפיוס, המופיע גם בגלגל המזלות, היה אל הריפוי בפנתיאון היווני הקדום. לפי האגדה, אסקלפיוס למד רפואה מפי הקנטאור כיירון, ודמותו בגלגל המזלות משולבת במערכות קנטאור ומזל קשת. מטהו אומר הסמכות של אסקלפיוס משולב בדמות הנחש, המסמל את כוח הריפוי וההתחדשות בזכות מנהגו להשיל את עורו ולהחליפו בחדש. הנחש המופיע בסמל הוא ככל הנראה נחש החולדות , נחש ממשפחת ה־Colubridae, שמוצאו באזור אסיה הקטנה, והוא אינו ארסי.
קיימת השערה נוספת שלפיה הסמל הופיע עקב שכיחותן הרבה של תולעי גינאה שחיו מתחת לעור בזמנים קדומים. רופאי התקופה היו מוציאים את הטפיל על ידי משיכתו בקיסם, והרופאים היו יכולים לפרסם את משלח ידם על ידי ציור אירוע מעין זה.
המטה של אסקלפיוס דומה בצורתו ובמשמעויותיו למטה הרמס, המורכב ממטה מכונף וסביבו שני נחשים, ושניהם דומים לנחש הנחושת, המופיע לראשונה בספר במדבר (כ"א, ח'): "וַיֹּאמֶר ה' אֶל מֹשֶׁה: עֲשֵׂה לְךָ שָׂרָף וְשִׂים אֹתוֹ עַל נֵס וְהָיָה כָּל הַנָּשׁוּךְ וְרָאָה אֹתוֹ וָחָי."

בהווה

מטה אסקלפיוס מסמל עד היום את משלח היד הרפואי, והוא משולב בסמלו של ארגון הבריאות העולמי. סמל ההסתדרות הרפואית בישראל מציג נחש כרוך סביב סמל המדינה ואף בסמלו של חיל הרפואה בצבא הישראלי מופיע נחש, סיכת החובש נראית בדיוק כמו מטה אסקלפיוס ואף בסיכת הרופא הצבאי מופיע נחש (אך עם חרב, ולקציני בריאות הנפש סביב האות פסי ביוונית). סמלם של ארגונים מעטים (כמו איגוד רופאי העור) הוא מטה הרמס, שהיה סמל האלכימיה בימי הביניים, ונקשר אף הוא לרפואה.