קובוס המשקפיים

תפוצה ובית גידול

קובוס המשקפיים נפוץ בדרום-מרכז אפריקה במדינות אנגולה, נמיביה, בוצוואנה, זמביה, והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
תפוצתו הנוכחית מקוטעת ומתרכזת בעיקר באזורי ביצות, ומתחלקת לפי תת-מינים כדלהלן: הקובוס האדום מצוי בשתי אוכלוסיות גדולות באנגולה, שתיים בצפון מרכז זמביה, שתיים במערב זמביה לאורך נהר הזמבזי, והאוכלוסייה הגדולה והעיקרית המתפרשת על פני דרום מזרח אנגולה, צפון מזרח נמיביה (רצועת קפריבי), דרום מערב זמביה, וצפון בוצוואנה עד דלתת האוקוונגו. הקובוס החום מצוי באוכלוסייה אחת במרכז זמביה על שפת נהר קאפו שליד העיר לוסקה. הקובוס השחור מצוי באוכלוסייה אחת בצפון מזרח זמביה באזור ביצות בנגוואולו והנהרות הסמוכים, ובעבר היה מצוי גם באוכלוסייה נוספת מזרחה יותר קרוב לגבול עם מלאווי. קובוס אפמבאה, מצוי כיום באוכלוסייה אחת המרוכזת מסביב לביצות אפמבאה ואגמים של נהר לואלבה בדרום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בית גידולו של קובוס המשקפיים הוא בעיקר איים הנמצאים באזורים מוצפים כדוגמת ביצות, אגמים, נהרות, לגונות סוואנות וכרי דשא מוצפים, שבהם עשבי וקני סוף גבוהים. בחורף בית גידולו כולל גם סוואנות יבשות, שיחים, מרעה וערבות. קובוס המשקפיים נמצא תדיר לצד מקווי מים, ויעדיף מים רדודים בעומק של 100-50 ס"מ, אם כי לפעמים הוא נכנס למים עמוקים מאוד במהלך חציית אגמים או מנוסה מטורפים. כמות המשקעים הממוצעת בתחומי תפוצתו היא 1,000-250 מ"מ בשנה, עם טמפרטורות שנעות בין 20 ל-30 מעלות, ובעוד שהקיץ גשום ולח החורף קריר ויבש.

אקולוגיה, רבייה ומחזור חיים

כמו רוב האנטילופות קובוס המשקפיים הוא פעיל יום, ויש לו זמני שיא של פעילות בבוקר ואחר הצהריים כאשר בשעות החמות של היום הוא נח באזורים מוצלים. המזון העיקרי שלהם בקיץ הוא שרכי וצמחי מים, והם נצפים בזמנים כאלה באופן קבוע כאשר רוב צווארם וגופם בתוך המים והם מותחים את ראשם כדי לאכול. תזונתם גם כוללת עשבים, שיחים, עלים, דגנים, זרעים קליפות, ענפים, פרחים, שורשים, עשבי תיבול, ועוד - תלוי בעונה. במהלך מזג האוויר הקריר והיבש הם אינם צריכים לשתות, אולם במזג האוויר החם והיבש ייתכן שהם יבואו לשתות עד שלוש פעמים ביום. למרות שקובוסים אלה שחיינים טובים, הם מעדיפים לדשדש במים רדודים תוך כדי הליכה על קרקע טובענית. הפרסות הפשוקות שלהם מותאמות במיוחד לאזורי ביצות, אולם על קרקע מוצקה הפרסות הגדולות האלה הופכות לחסרון והליכתם נראית מגושמת. משום זה כאשר יש שיטפונות עונתיים המציפים שטחים נרחבים, עדרי קובוס המשקפיים עוברים לשולי המים ומבלים שם את רוב זמנם. באופן כללי, הנקבות והעופרים תלויים יותר במים ונמצאים תמיד סמוך למקורות מים וביצות, בעוד שזכרים בודדים או עדרי זכרים צעירים מאכלסים גם אזורים יבשים שרחוקים ממים. כאשר צמחי מים צומחים בשפע בסביבת הביצות והאגמים, צפיפות האוכלוסייה של קובוס המשקפיים עשויה להיות גבוהה מאוד ולהגיע אפילו למספר של 200 פרטים לקמ"ר.
כיון שקובוס המשקפיים נוטה לחיות במים רדודים או עמוקים זה מקשה על טורפיו לתופסו, וכאשר הוא מרגיש מאוים הוא נמלט במהירות למים עמוקים תוך כדי שורה של קפיצות גדולות. במקרים כאלה פרסותיו עוזרות לו לרוץ במהירות רבה, ורוב הטורפים ינטשו בשלב זה את המרדף. בעונת ההצפות טורפיו היבשתיים העיקריים הם זאבים טלואים ואריות, אולם לשניהם יש חסרונות - הזאבים הטלואים יכולים לרדוף רק במים רדודים, בעוד שהאריות צדים ביחידות מה שבשילוב עם המים העמוקים יעייף אותם. טורף נוסף שעלול להיות קטלני במים הוא תנין היאור, שיכול לתפוס בקלות קובוס משקפיים בוגר בתנאי שזה יהיה במים עמוקים מספיק. טורפים יבשתיים אחרים כגון נמרים, ברדלסים, וצבועים, סולדים ממים או שאינם בנויים למרדפים כאלה ויצודו במים רק לעיתים רחוקות. בעונה היבשה אחוזי הטריפה של קובוס המשקפיים עולים, והפרסות הגדולות אף מקשות עליו להימלט. העופרים עלולים להיטרף גם על ידי פיתונים, תנים, סרוואלים וטורפים קטנים נוספים, ובימיהם הראשונים אף על ידי מנעלנים.
במרבית השנה הקובוסים הממושקפים מחולקים לפי מגדר - זכרים לחוד ונקבות לחוד. הזכרים עשויים להיות טריטוריאליים בחלק מהשנה ולחיות בבדידות, ומכיוון שאין להם בלוטות ריח הם מסמנים את שטחם על ידי חיכוך פרוותם בשיחים. זכרים צעירים חיים רוב השנה בעדרים משלהם. בעדרי הנקבות אין מנהיגה וכל נקבה יכולה להצטרף לעדר; עדרי הנקבות מגיעים לעיתים ל-400 פרטים אולם אין ביניהם קשר כל כך פרט לאמהות וצאצאיהן בשנתם הראשונה. בעונת הרבייה שמתחילה עם הגעת הגשמים (בין נובמבר לפברואר) נוצרים שטחים הנקראים "לק" שבהם מתכנסים הזכרים החזקים והנקבות, בעוד שזכרים צעירים לא יצרפו למאבק עד שיהיו גדולים מספיק. שטחים אלה אינם קבועים באותו מקום משנה לשנה בגלל חוסר העקביות של מחזור ההצפה, ולכן גם הזכרים הטריטוריאליים לא יתפסו שטחים גדולים מדי. הנקבות נכנסות ל"לק" כאשר הן מיוחמות, ואילו הזכרים מקיימים ביניהם קרבות על השליטה, והם מתחלפים מהר מאוד כאשר הם מאבדים את כושרם הגופני לאחר קרבות רבים. הקרבות בין הזכרים כוללים נגיחות, דחיפות, הכאת ראשו של היריב בקרקע, ומטרתם להתיש את היריב; הזכר המפסיד נמלט בדרך כלל למים כאשר השני רודף אחריו זמן מה.
ההיריון נמשך שבעה עד שמונה חודשים ולאחריהם נקבת הקובוס ממליטה עופר אחד בדרך כלל, כאשר שני שלישים מהעופרים נולדים מאמצע יולי ועד אמצע ספטמבר. כאשר האמהות צריכות ללדת, הן עושות זאת ביחידות או בקבוצות קטנות. העופרים נולדים באזורים מוצלים ויבשים ונשארים מוסתרים בצמחייה עבותה במשך שבועיים עד שלושה. האמהות מגיעות מספר פעמים ביום להניק את העופרים, בדרך כלל בשעות המוקדמות והמאוחרות. לאחר שהעופרים מצטרפים לעדר הם מתרכזים בקבוצות של עד 50 עופרים, ומגיעים מדי פעם לינוק אצל אמם. העופרים נגמלים לאחר 6-5 חודשים, כאשר הנקבות מגיעות לבגרות כבר לאחר שנה וחצי, אך זכרים שמגיעים לבגרות בגיל שנתיים וחצי לא יוכלו להתרבות עד שיגיעו לגיל חמש שנים שאז קרניהם גדולות מספיק.
תוחלת חייו של קובוס המשקפיים: בטבע כ-15 שנים, בשבי עד 25 שנים.

איומים ושימור

קובוס המשקפיים מסווג על ידי IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בשל מגמת אוכלוסייה יציבה, וכי מרבית הקובוסים מצויים כיום באזורים מוגנים;  מצב שימורו הקודם היה תלוי שימור (CD), עד שמצב זה בוטל על ידי הארגון. בעבר אוכלוסיית קובוס המשקפיים מנתה לפחות כ-חצי מיליון פרטים, אולם מאז היא פחתה בצורה רצינית מאוד בעיקר בין השנים 1971 ל-1987 שבמהלכם גם הוכחד תת-המין קובוס רוברט. ירידה זאת נגרמה בעיקר על ידי בנית סכרים הידרואלקטריים ששיבשו את מחזור ההצפות הטבעי שהיה בית גידולו העיקרי של קובוס המשקפיים; כמו כן ציד לא חוקי למסחר או לבשר ופוחלצים, וכן רעיית עדרי בקר וצאן גרמו גם הם לירידה.
מצבו של הקובוס האדום הוא הטוב ביותר מכולם בשל אוכלוסייה גדולה מאוד בדלתת האוקוונגו כך שגם כיום הוא אינו מאוים כל כך ומצבו מוגר על ידי IUCN כללא חשש (LC). אוכלוסייתו של הקובוס החום הייתה בסביבות 110,000 לפני 1970 ומאז פחתה ל-40,000 עד 1980 ועלתה שוב לכ-70,000. אוכלוסייתו של הקובוס השחור מנתה כ-40,000 פרטים, ירדה למספר של 17,000 ועלתה שוב לכ-30,000; השניים האחרונים מסווגים על ידי IUCN כתת-מינים במצב פגיע (VU).  קובוס אפמבה הנדיר מכולם, פחת במהלך 1970 ועד היום בצורה הקיצונית מכולם, מ-20,000 עד ל-1,000 כיום, ומסווג במצב סכנת הכחדה חמורה (CR).
מרבית הקובוסים כיום מצויים באזורים מוגנים או מסביב להם. הקובוס האדום מצוי בשתי שמורות בבוצוואנה, ארבע בזמביה, ארבע באנגולה, ושתיים נוספות בנמיביה. הקובוס החום מצוי בשלושה אזורים מוגנים על שפת נהר קאפו וסמוך לו. הקובוס השחור מצוי בשמורה אחת באזור ביצת בנגוואולו, וקובוס אפמבה מצוי בפארק הלאומי אפמבה בלבד.
האוכלוסייה העולמית של קובוס המשקפיים נאמדת בסביבות 213,000, ומתחלקת לפי תת-מינים כדלהלן: קובוס אדום - 98,000; קובוס חום - 78,000; קובוס שחור - 36,000; וקובוס אפמבה - 1,000. כמו כן קובוסים ממושקפים מצויים בגני חיות רבים בעולם.