google/wiki40b huggingface dataset:
טפג'ריים

מאפיינים

הטפג'ריים היו בעלי חיים גדולים עם זנב קצר מאוד וכן ראשים מוארכים וחסרי שיניים ובעלי בליטות דמויי-כרבולת עשוית עצם ששימשה ככל הנראה לראווה. אפשרות נוספת היא שה"כרבולת" סייעה בייצוב הראש בזמן תעופה. לכל מין הייתה קסדה בגודל אחר. היצורים דאו עם כנפיהם הגדולות מעל חופי ימים בכמה אזורים כמו בברזיל, הונגריה, מרוקו, ספרד וסין בחיפוש מזון. ייתכן שמבנה המקור העצום עזר לבעליו לאכול צמחייה או פירות בדומה לטוקניים או לתוכים מודרניים.
ישנם דעות שפטרוזאורים אלה בדומה לנוספים כוסו בשערות על גופם, אשר שימשו לחימום.
יוסף הדס

ביוגרפיה

נולד בעיר חלב שבצפון סוריה ב-1928, בן לאהרון ובוליסה. בשנת 1947 נסע לפריז ללימודי הנדסה אך קטע אותם ועלה ארצה בשנת 1948 בעקבות מותו של אחיו, מרדכי בקרבות על ירושלים. הוא התגייס לצה"ל ונפצע ברגלו.
בשנת 1951 הצטרף למשרד החוץ כעוזר מחקר במחלקת החקר. במקביל למד לימודי משפטים באוניברסיטה העברית.
בשנת 1960 יצא לשליחות באפריקה, בתחילה כמזכיר שני וסגן קונסול בסנגל ומשם למאלי ולניז'ר. כבר אז התריע מפני התפשטות האסלאם באפריקה.
בשנת 1963 מונה למזכיר ראשון בשגרירות ישראל בפריז, ולאחר מכן ליועץ לענייני המזרח התיכון. בתקופה שקדמה למלחמת ששת הימים תרמו דיווחיו מפריז לעיצוב עמדת ממשלת ישראל. בעת שירותו בפריז אף ריכז את המאמצים לארגון הגנתו המשפטית של אלי כהן.
בשנת 1967 שב ארצה לתפקיד סגן מנהל מחלקת אפריקה ולאחר מכן ניהל את מחלקת החקר.
בשנת 1971 שב לפריז בתפקיד ציר. בשנים אלה השלים את הדוקטורט באוניברסיטת סורבון. שימש סגן מנהל המרכז למחקר ותכנון במשרד החוץ.
בשנת 1977 מונה על ידי שר החוץ דאז משה דיין לטפל ביחסים עם מצרים ובהמשך לאחראי על יישומו של חוזה השלום עמה. בחלקו נפלה הזכות להוביל את פתיחת שגרירות ישראל בקהיר ולהניף את דגל הלאום בטקס חנוכתה.
בשנת 1981 מונה לשגריר בדנמרק וב-1983 לשגריר בבלגיה, לוקסמבורג והאיחוד האירופי שם הרחיב את קשרי ישראל עם הקהילייה האירופית המתרחבת בכלל והסכמי הסחר עמה בפרט. בשובו מבריסל בשנת 1987 מונה לסמנכ"ל לענייני אפריקה אסיה ואוקיאניה. בתפקידו זה הניח את היסודות לכינון היחסים הדיפלומטיים עם הודו וסין.
בשנת 1990 מונה כסמנכ"ל אחראי על אירופה המערבית ובנוסף על אמריקה הלטינית, ולאחר מכן כמשנה למנכ"ל.
בשנת 1991 מונה על ידי שר החוץ דאז דוד לוי למנכ"ל. באותה שנה היה חבר במשלחת הישראלית לועידת מדריד. לאחר הוועידה שימש כראש משלחת ישראל למשא ומתן עם לבנון. עם כניסתו של שמעון פרס לתפקיד שר החוץ המשיך יוסף בתפקידו כמנכ"ל וזאת עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1993.
לאחר פרישתו ממשרד החוץ עמד בראש משלחות ישראל למשא ומתן המולטילטרלי בעניין פליטי 1948 ועקורי 1967.

משפחתו

יוסף היה נשוי לסטלה משנת 1955 ועד לפטירתה בשנת 2011. לזוג שלושה ילדים.
שחרור מנהלי

שחרור מנהלי הוא שחרור מוקדם של אסיר מבית סוהר, שמתבצע בהתאם לתפוסת המקומות בבתי הסוהר.
עקרונות השחרור המינהלי הוסדרו ב-1993 בפקודת בתי הסוהר, במטרה להתמודד עם מצוקת מקומות הכליאה בבתי הסוהר. הפקודה קובעת כי השר לביטחון הפנים יקבע, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת את תקן הכליאה, הוא מספר המקומות שבהם ניתן לשכן אסירים בכלל בתי הסוהר. התקן נקבע בכל פעם לתקופה מרבית של שנה. ביום שבו מספר האסירים השפוטים הכולל מגיע לתקן הכליאה, ניתן להתחיל לשחרר אסירים שיתרת מאסרם קצרה יחסית, בהתאם לקבוע בפקודה. כך, למשל, ניתן לשחרר אסיר שנדון ל-18 עד 24 חודשי מאסר, אם יתרת מאסרו אינה עולה על חמישה שבועות, ואילו אסיר שנדון לתקופה שבין 90 ל-96 חודשי מאסר יכול להשתחרר בשחרור מנהלי אם יתרת מאסרו אינה עולה על 17 שבועות. אף שהפקודה מקנה לנציב בתי הסוהר שיקול דעת באשר לשחרור האסירים, בפועל משתחררים כל האסירים שניתן לשחרר לפי התקן הקבוע בפקודה.
לאורך השנים עלה תקן הכליאה, בהתאם לעלייה במספר האסירים. עם זאת, לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 השתנתה המגמה, מספר האסירים החל לרדת (בעיקר עקב ירידה במספר האסירים הביטחוניים), וכתוצאה מכך ירד גם תקן הכליאה. כשפקע תוקפו של תקן הכליאה ב-31 במאי 2011, החליט השר לביטחון הפנים שלא לקבוע תקן כליאה חדש, והשחרורים המנהליים נפסקו. לבסוף, לאחר לחץ של ועדת הפנים והגנת הסביבה, נקבע תקן כליאה חדש. עם שחרור האסירים הביטחוניים כחלק מעסקת שליט ירדה מצבת האסירים בבתי הסוהר באופן משמעותי, והשחרורים המנהליים נפסקו פעם נוספת. ב-29 בפברואר 2012 הורד תקן הכליאה בכ-800 מקומות.
מאז נקבע ההסדר נמתחה עליו ביקורת מכיוונים שונים. בין היתר, נטען כי מאחר שההסדר מבוסס על מספר מקומות ולא על קביעת מרחב מחיה מינימלי, הוא אינו מעודד את שיפור התנאים בבתי הסוהר. טענה נוספת היא כי השיקול הכלכלי מוביל לכך שאסירים משוחררים בטרם סיימו לרצות את עונשם, בעוד שהפתרון המתבקש היה אמור להיות בניית בתי סוהר נוספים. אחרים הלינו על כך שהתקן אינו מבחין בין סוגי אסירים, ומאפשר את שחרורם המוקדם של אסירים מסוכנים או שאינם מתאימים לשחרור מוקדם.
בשנת 2012 תוקנה פקודת בתי הסוהר, ונקבע בה כי השחרור המנהלי ימשיך לחול כסדרו על אסירים המרצים תקופת מאסר שאינה עולה על ארבע שנים, ואילו אסירים שמרצים תקופת מאסר ממושכת יותר יזכו לשחרור מנהלי רק אם ועדת השחרורים קבעה כי ישוחררו גם שחרור מוקדם ("ניכוי שליש").
פרוז'ני (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה פרוז'ני 52,511 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 87.5% בלארוסים, 6.4% רוסים, 3.4% אוקראינים ו-1.9% פולנים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (65.4%) ורוסית (31.7%).
ארז בדש

ביוגרפיה

בדש נולד וגדל במושב גילת, הבכור מבין ארבעה ילדים להורים שעלו מתוניסיה. ביסודי למד בבית הספר האזורי נחלים ובתיכון במגמת חובלים בבית הספר לקציני ים בעכו. 
ב-1985 התגייס להנדסה קרבית ושימש בתפקידי פיקוד, בהם מ"פ בבית הספר למ"כים. עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה פיקד על פלוגת החרמ"ש אשחר בחטיבה 401, אחת משתי יחידות ניסיוניות שהוקמו לצורך פעילות בשטח הבנוי. במילואים שימש כמ"פ בגדוד הנדסה, כמ"פ פלחה"ן (פלוגת הנדסה חטיבתית) בחיל השריון, עבר לפיקוד העורף והקים את גדוד האב"כ של נפת נגב. גויס במהלך מלחמת המפרץ השנייה ושימש כמפקד הגדוד שנפרש בדימונה בעקבות איום הטילים מעיראק.
בהמשך מונה למפקד נפת נגב בפיקוד העורף בדרגת אלוף-משנה, תפקיד שבמסגרתו פיקד על פעולות ההגנה האזרחית באזור במהלך שלושת סבבי העימות המרכזיים מול רצועת עזה במסגרת המבצעים עופרת יצוקה בשנת 2008, עמוד ענן בשנת 2012 וצוק איתן בשנת 2014. 
לאחר שחרורו מהשירות הסדיר למד בדש לתואר ראשון בכלכלה ולתואר מוסמך במנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. במקביל גויס לשורות משטרת ישראל ב-1997 ושימש כחוקר ביחידה הארצית לחקירות הונאה בדרגת פקד. בשנת 1999 מונה לגזבר עיריית אופקים, ובשנים שלאחר מכן שימש כגזבר המועצה התעשייתית נאות חובב וכחשב מלווה במספר רשויות מקומיות. 
בשנת 2004 מונה למנכ"ל חברת כיוונים, שעמדה על סף סגירה עקב הפסד מצטבר ושיקם אותה]. בשנת 2007 מונה על ידי משרד הפנים כחבר המועצה הממונה של עיריית לוד, ושימש כחבר ועדת הכספים, חבר בדירקטוריון החברה הכלכלית של לוד ועוד. במקביל שימש כחשב מלווה של שלוש רשויות מקומיות שנקלעו לקשיים. בשנת 2009 מונה כמנכ"ל מועדון הכדורגל הפועל באר שבע ולאחר מכן, בשנת 2011 כמנכ"ל תאגיד המים והביוב האזורי מי שבע. 
החל משנת 2014 עד 2017 היה משמש בדש כמנכ"ל ומנהל הכספים של המועצה האזורית תמר, כחבר במספר דירקטוריונים, וכמנהל הכספים של חברות וגופי סמך במועצה.
אייל שולמן

קריירת משחק

שולמן החל את דרכו בכדורסל במחלקת הנוער של הפועל גבעתיים. הוא לא זכה לשחק בנבחרות הצעירות של ישראל. בעונת 2004/5 שיחק לראשונה בקבוצת הבוגרים של המועדון בליגה הארצית. גבעתיים עלתה ליגה בתום העונה ושולמן המשיך לשחק בקבוצה בליגה הלאומית בעונת 2005/6. בעונת 2006/7 שיחק בהפועל לב השרון. לאחר שמיעט לשחק בגבעתיים ובלב השרון עבר שולמן למכבי שוהם בעונת 2007/8 שם שיחק בממוצע כ-18 דקות במשחק. מכבי שוהם ירדה ליגה בתום העונה ושולמן עבר לשחק בבית"ר בנימינה אשר במדיה רשם את עונתו הטובה ביותר מבחינת סטטיסטיקה אישית כאשר שיחק כ-35 דקות וקלע כ-16 נקודות בממוצע למשחק, אך שוב חווה ירידת ליגה כאשר בנימינה נשרה לליגה הארצית בתום העונה. בעונת 2009/10 שיחק שולמן במדי יקנעם/מגידו ונטל חלק בהעפלתה של הקבוצה לליגת העל, אך הקבוצה ויתרה על זכותה להשתתף בליגת העל מסיבות כלכליות. בקיץ 2010 חתם שולמן באליצור יבנה אך בזמן שהשתתף בליגת הקיץ, אפי ברינבוים, מאמן מכבי ראשון לציון, התרשם ממנו לטובה והחליט לצרפו לקבוצה. שולמן שוחרר מיבנה ולראשונה הוחתם בקבוצה בליגת העל.
בעונתו הראשונה בליגת העל, עונת 2010/2011, שיחק שולמן 16 דקות וקלע 3.6 נקודות בממוצע למשחק והעפיל עם הקבוצה לפיינל-פור של הליגה. בעונת 2011/12 הגיעה ראשון לציון שוב לפיינל פור, והעפילה לגמר גביע המדינה בכדורסל, אך מספר דקות המשחק להן זכה שולמן ירדו בצורה ניכרת (כ-6 דקות בממוצע למשחק). שולמן עבר לשחק בנתניה בעונת 2012/13 שם שיחק כ-25 דקות וקלע כ-7 נקודות בממוצע למשחק. בתום העונה נבחר שולמן לשחקן המשתפר של העונה. שולמן המשיך לשחק בנתניה בעונת 2013/14 וממוצעיו ירדו במעט לכ-22 דקות וכ-5 נקודות בממוצע למשחק. בעונה לאחר מכן שיחק שולמן בעירוני נהריה שם חווה את עונתו הטובה ביותר בליגת העל מבחינת סטטיסטיקה אישית כאשר שיחק כ-30 דקות, קלע כ-10 נקודות ומסר כ-5 אסיסיטים בממוצע למשחק (דורג במקום העשירי בליגה באסיסטים באותה עונה). בעונת 2015/16 שיחק שולמן בהפועל חולון שם עמדו ממוצעיו על כ-25 דקות וכ-8 נקודות בממוצע למשחק. לקראת עונת 2016/17 היה שולמן על סף חתימה באשדוד אך לבסוף חתם במכבי קרית-גת שם שיחק כ-28 דקות וקלע 8.5 נקודות בממוצע למשחק. קריית גת נשרה לליגה הלאומית בתום העונה. בתחילת עונת 2017/18 הצטרף שולמן בחוזה זמני להפועל תל אביב במדיה שיחק 9 משחקים בהם רשם כ-9 דקות ו-3 נקודות בממוצע למשחק. בדצמבר 2017 שוחרר שולמן מהפועל תל אביב והצטרף למכבי ראשון לציון שחיפשה לצרף גארד ישראלי שימלא את מקומו של ניצן חנוכי הפצוע. עד תום עונת 2017/18 שותף שולמן ב-17 משחקים במדי ראשון לציון בהם שיחק כ-8 דקות וקלע כ-2 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת 2018/19 חזר שולמן לליגה הלאומית כאשר חתם בהפועל רמת גן גבעתיים. בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק שולמן כ-33 דקות, קלע כ-14 נקודות ומסר כ-5 אסיסטים בממוצע למשחק. באוגוסט 2019 שב שולמן לעירוני נהריה בליגת העל.
טקיושי קידו

ראשית חייו

קידו נולד בהאן צ'ושו כבנו הצעיר של רופא סמוראי. בגיל שבע אימצה אותו משפחת קאטסורה, ועד 1865 הוא נודע בשם קוגורו קאטסורה (桂 小五郎). הוא התחנך בבית ספרו של שואין יושידה - פילוסוף שהיה נאמן לקיסר יפן - וממנו אימץ קידו את נאמנותו.
ב-1852 נסע קידו לטוקיו על מנת ללמוד סיף, והחל לקשור קשרים עם סמוראים מהאן אחרים, למד טכניקות ארטילריה ולאחר מכן שב לצ'ושו על מנת לפקח על בניית ספינת המלחמה הראשונה בסגנון מערבי של המחוז שלו.

הדחת טוקוגאווה

ב-1858 שהה קידו באדו, שם שימש מתווך בין הנהגת ההאן לבין הסמוראים הצעירים מהדרג הזוטר, שנטו יותר לקיצוניות ותמכו בתנועת הסונו ג'וי. אולם לאחר שנחשד במעורבות בהתנקשות בחיי פקיד שוגונות נשלח קידו לקיוטו. בעת שהותו בבירה הקיסרית פתחו ההאן סצומה ואייזו בניסיון הפיכה, וגרשו את כוחות צ'ושו מהעיר. קידו היה מעורב בניסיון כושל לכבוש את העיר מחדש ב-20 באוגוסט 1864, אך נאלץ למצוא מקלט בבית גיישות שם פגש את אשתו לעתיד איקומטסו.
זמן קצר לאחר מכן השתלטו גורמים קיצוניים על הנהגת צ'ושו, וקידו מילא תפקיד מרכזי בייסוד ברית סאצ'ו, שהייתה כלי חיוני במלחמת בושין וברסטורציית מייג'י שהגיעה אחריה.

תקופת מייג'י

לאחר הדחת שוגונות טוקוגאווה מילא קידו תפקיד מרכזי בממשלת מייג'י. הוא החיל מדיניות ריכוזית ביפן ודגל במודרניזציה, וכמו כן היה ממנהיגי המהלך לביטול שיטת ההאן.
ב-1871 הצטרף קידו למשלחת איוואקורה במסעה לארצות הברית ולאירופה, שם גילה עניין מיוחד בשיטות החינוך ובפוליטיקה של העולם המערבי, והיה לתומך נלהב בממשלה חוקתית. במהלך מסעו התבהר לקידו שבמצבה הנוכחי לא הייתה יפן בעמדה שאיפשרה לה לקרוא תגר על מעצמות המערב, ועל כן מיד בשובו התנגד לפלישה לקוריאה בדיון הסייקנרון. עם הזמן איבד קידו את השפעתו באוליגרכיית מייג'י וטושימיצ'י אוקובו תפס את מקומו. קידו התפטר מהממשלה במחאה על מסע העונשין לטייוואן ב-1874.
לאחר ועידת אוסקה ב-1875 הסכים קידו לשוב לממשלה והיה ליושב ראש אספת ראשי המחוזות, שנוסדה במסגרת הוועידה. בנוסף, היה קידו אחראי לחינוכו של הקיסר מייג'י.
קידו נפטר במהלך מרד סצומה ב-1877 ממחלה.

מורשת

יומניו של קידו חושפים ניגוד חריף בין נאמנותו להאן שלו ובין נאמנותו למדינה. תכופות הוא כתב שנאלץ להאבק בשמועות בהאן, לפיהן בגד בחבריו. מכיוון שהרעיון של מדינה מאוחדת היה חדש ביפן, דאגו סמוראים רבים ראשית למחוזם ולאו דווקא למדינה כולה.
יחד עם טקמורי סאיגו וטושימיצ'י אוקובו, נחשב קידו לאחד מ"שלושת האצילים של הרסטורציה" (維新の三傑).
דוגמה (סרט)

העלילה

שני מלאכים שגורשו מגן עדן (דיימון ואפלק) מוגלים לכדור הארץ. הם מוצאים פרצה בדוֹגמה הקתולית שבעזרתה הם רוצים לחזור לגן העדן (על ידי כניסתה לכנסייה הגואלת את כל מי שנכנס אליה). הבעיה היא שאם הם יצליחו, יתברר שאלוהים טעה. כיוון שזה בלתי אפשרי שהוא יטעה, הצלחתם תגרום להרס סדרי היקום והיקום יחדול מלהתקיים. כדי לעצור את שני המלאכים מלנצל את הפרצה, השרף מטטרון - קול האלוהים (אלן ריקמן) - שולח את בת'אני (לינדה פיורנטינו) לעצרם, כי היא הנצר האחרון למשפחתו של ישו. הוא מצרף אליה את ג'יי (ג'ייסון מיוז) ובוב השקט (קווין סמית'). הסכנה ברורה מאוד כיוון שאלוהים נעדר, ואף אחד אינו יודע היכן הוא. לעזרת בת'אני, ג'יי ובוב השקט, שולח השרף גם את רופוס (כריס רוק), השליח ה-13, ואליהם מצטרפת גם מוזה (סלמה הייק). החבורה צריכה להתמודד בנוסף למלאכים, גם עם הרשויות, עם סירובה של בת'אני להאמין במצב, עם חוסר הרצון של ג'יי ובוב השקט לעזור, עם שליחים מהגיהנום ואפילו עם התנגדות הכנסייה (עם ג'ורג' קרלין בתפקיד הקרדינל של ניו-ג'רזי) לעזור להם.

פולמוס בעקבות הסרט

לקראת יציאת הסרט מספר נוצרים קתולים יצאו כנגדו, בטענה כי מדובר בחילול הקודש. סמית', נוצרי קתולי בעצמו אשר טען כי לא ביקש להעביר ביקורת על הנצרות בסרטו זה, שם ללעג את הביקורת ויצא להפגין בעצמו תחת שם בדוי, ואף התראיין לערוץ חדשות מקומי בבקרו את הסרט.
שריר הזרוע התלת-ראשי

תיאור

שריר הזרוע התלת-ראשי נאחז במרבית הפן האחורי של עצם הזרוע וכן בעצם השכם.
הראש הארוך של שריר הזרוע התלת-ראשי (Caput longum musculus tricipitis brachii) נאחז בגבשושית המך גומתית (Tuberculum infraglenoidale) של עצם השכם, הראש הצידי של שריר הזרוע התלת-ראשי (Caput laterale musculus tricipitis brachii) נאחז בפן האחורי של גוף עצם הזרוע מעל לחריץ לעצב החישור (Sulcus nervi radialis), הראש התיכון של שריר הזרוע התלת-ראשי (Caput mediale musculus tricipitis brachii) נאחז בפן האחורי של גוף עצם הזרוע מתחת לחריץ לעצב החישור.
שלושת הראשים מתאחדים וחלקם המרוחק נאחז בזיז המרפק של הגומד.

עיצבוב

שריר הזרוע התלת-ראשי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השישי, השביעי והשמיני (C6,C7,C8) דרך עצב החישור.
מזג

מזג (בלעז: טמפרמנט) הוא מכלול הגורמים הביולוגיים והפסיכולוגיים שיוצרים את המרכיבים הבסיסיים של אישיות האדם. 
גורמים אלו מתבטאים בסגנון ההתנהגות בשבועות הראשונים לחייו של התינוק. 
הם משפיעים על התגובות של הילד להוריו ומהווים רקע ביולוגי ופסיכולוגי שבמהלך החיים מתפתח ממנו האופי, התכונות והנטיות האישיותיות של האדם.

רקע

המחקר בנושא המזג החל להתפתח בשנות ה-50, על ידי החוקרים אלכסנדר תומאס (Thomas), סטלה צ'ס (Chess) והרברט ג' בירץ' (Birch). בתקופה זו טענו פסיכולוגים רבים מתחום הפסיכולוגיה ההתפתחותית, כי התנהגות הילד נובעת מהתנהגות אמו כלפיו, וכך אמהות רבות חשו רגשות אשמה כשלילדיהן היו קשיי התנהגות. המחקר נועד לבדוק עד כמה ההבדלים באופי בין תינוקות וילדים הם למעשה מולדים, ועד כמה הם תוצר של גורמים סביבתיים (דוגמת התייחסות האם כלפיהם).
החוקרים ערכו מחקר אורך שארך עשרים שנה, וכללו בו מדגם של 141 תינוקות. באמצעות ראיונות עם הורים ומורים ותצפיות על הילדים, הסיקו החוקרים כי קיימים תשעה ממדים, מולדים וביולוגים ברובם, הקובעים את ההבדלים בין התינוקות והילדים מבחינת המזג שלהם. ממדים אלו נשארים יציבים יחסית במהלך חייו של הילד, אם כי מדי פעם הם בולטים יותר ופחות, בהתאם לסיטואציה. באמצעות ממדים אלו חילקו החוקרים את הילדים במדגם לשלושה סוגי מזג – קל, קשה ומתחמם לאט. לטענתם, סוג המזג עשוי לנבא את ההתנהגות בבגרות; למשל – 70% מבעלי המזג הקשה גילו בהתבגרותם בעיות התנהגות, לעומת 18% מבעלי המזג הקל. 
ממצאי המחקר של תומאס, צ'ס ובירץ', והחלוקה שיצרו לממדים ולסוגים של מזג, נחשבים מקובלים עד היום. חוקרים אחרים המשיכו לפתח את המחקר בתחום. הדעות עודן חלוקות לגבי מידת הקשר בין מזג של תינוק לבין תכונות האישיות שלו בבגרותו; חלק מן המחקרים מאששים קשר זה וחלקם מפריכים אותו. עם זאת, השפעת ממצאיהם של תומאס, צ'ס ובירץ' נותרה משמעותית, בין השאר בשל האפשרויות הגלומות בהם להתערבות טיפולית בנושא. כך למשל יכולים הורים המזהים את מזגו של תינוקם, להבין טוב יותר אותו ואת צרכיו, להכיר את המניעים להתנהגותו, להיות רגישים יותר לניואנסים בהתנהגותו ולנבא מראש את תגובותיו הצפויות במצבים מסוימים לעומת אחרים, ובכך לסייע לו להתמודד ואף להתאים את התנהגותם אליו. 
לפיכך, כפי שעולה מממצאי מחקרים בעשורים האחרונים, נראה כי המזג לא נשאר קבוע עם השנים, אלא מתפתח תוך כדי יחסי הגומלין עם הסביבה, במעין "מעגל קסמים" של השפעות הדדיות בין הילד לסביבה. לדוגמה, תינוק עם מזג קשה, שמרבה לבכות ולהתרגז, עשוי לגרום להוריו לחוש תסכול רב, עד שכל התקרבות שלהם אליו תלווה בכעס ובחרדה רבה; בתגובה, עלול התינוק לחוות התייחסות זו כתחושת דחייה מהוריו הכועסים, ולכן אי השקט והעצבנות שלו יגברו, דבר שעלול לגרום לתסכול רב עוד יותר אצל הוריו, וכך הלאה. לעומת זאת, הבנת קשיי הילד בעל המזג הקשה, והתאמת ההתייחסות אליו תוך הבנת צרכיו, ללא פרשנות של דחייה וכעס, עשויים למתן את ההתנהגויות חסרות השקט, ובמקביל לסייע לו לכוון ולתעל אותן לאפשרויות פעולה אפקטיביות יותר ומתאימות לאופיו (למשל, לספק לו סביבה פעלתנית).
צורת הארץ

צורת הארץ, הוא ספר אסטרונומיה בעברית מאת רבי אברהם בר חייא העוסק בנושאים הבאים: מהלך הירח, ליקויי חמה ולבנה, מהלך כוכבי הנבוכה, תיאור אופן המזלות, חלוקת כוכב ארץ לאזורי אקלים, מידת כוכב ארץ והוויכוח סביב מהלך כוכבי שבת.

המחבר ותקופתו

מחבר הספר הוא רבנו אברהם ב"ר חייא הנשיא. בשל הכבוד שרחשו לו הכל, כונה "הנשיא" (בערבית: צאחב אל שארטה), כינוי הניתן לבעלי משרה חשובה בחצר המלכות. היה מגדולי ספרד. מושבו היה בעיר סוריה שבספרד, ובברצלונה. תאריך לידתו ופטירתו אינם ידועים בדיוק. החוקרים משערים שנולד בסביבות שנת 1065 ונפטר בסביבות השנים 1135–1145. עסק גם במתמטיקה, בהנדסה, בפיזיקה, באסטרולוגיה ובענייני מוסר ופילוסופיה. כמו כן ציפה לישועה ועסק בחישוב הקץ ובביאת המשיח. רבנו אברהם חי בתחילת תקופת הראשונים - המאה ה-11. ראשונים נוספים שחיו בזמנו: ר' אברהם אבן עזרא, הרמב"ם.

החיבור

בנוסף לשמו "צורת הארץ", מוכר גם בשמו הלטיני "סבסורדה" (Savasorda), שם שהוא בעצם כינוי למחבר אשר היה מכונה "הנשיא", ובערבית – "צאחב אל שארטה", שבשיבוש ללטינית הפך ל"סבסורדה". החיבור הוא אחד מהחיבורים הראשונים העוסקים באסטרונומיה, חכמת התכונה, בלשון הקודש. החיבור הוא פרי התקופה בה שלט בכיפה - 'כיפת השמים' - מאז המאה ה-2, האסטרונום היווני הנודע תלמי, הנקרא בשמו בטלמיוס, בחיבורו "אלמגסט", בו טען למודל הגיאוצנטרי. 'צורת הארץ' ראה אור כ-300 שנה (בשנת 1133) לפני שתורות התכונה החדשות של קופרניקוס, קפלר וגלילאו, הגיעו לעולם באיחור של כ-13 מאות, אחרי תלמי. עקב היותו החיבור הראשון בתחומו שנכתב בלשון הקודש, זכה 'צורת הארץ' לתפוצה רחבה. אף בקרב העמים לא נטמנה ידו בצלחת וזכה להצלחה גדולה, בשל היותו מאגד אסכולות החלוקות ביניהן בנושאים רבים ושונים בחכמת התכונה. בין המוזכרים בספרו נמצא מן המפורסמים שבעולם מדע התכונה, כגון: בטלמיוס, בן רש"ד, אל מאמון, אברכש ועוד.

המהדורות

הספר יצא לאור בשלוש מהדורות. המהדורה הראשונה יצאה לאור בשנת ש"ו (1546) בבזל על ידי ההבראיסט והבלשן סבסטיאן מינסטר. במהדורה זו הוסיף מינסטר הערות שוליים בלטינית ושרטוטים נוספים שהופיעו בכתבי היד. כמו כן תרגם את הספר ללטינית.
המהדורה השנייה, יצאה לאור באופיבאך בשנת תפ"ה (1725) על ידי ר' יהונתן ב"ר יוסף מהורדנא, מחבר הספר "ישועה בישראל" על הלכות קידוש החודש החודש להרמב"ם. במהדורה זו נדפסו הגהות וביאורים של הלבוש לצורת הארץ, והגהות ממספר רבנים נוספים.
בשנת 1956 תשט"ז, תורגם הספר גם לספרדית על ידי מיליאס ואליקרוסה, ברצלונה.
המהדורה האחרונה יצאה לאור בשנת תשס"ט על ידי המכון לתכונה וקידוש החודש בראשותו של פרופ' נ. וידאל על ידי המהדיר ר' רפאל לסרי, בוגר ישיבת חברון. ההדרה בוצעה ע"פ שלושה כתבי יד, המוקדמים ביותר מבין כתבי היד המצויים היום; כ"י לונדון, הספרייה הבריטית, קטלוג מרגליות 1006 (מס' 6432 במכון לתצלומי כתבי יד עבריים בירושלים); כ"י לונדון, הספרייה הבריטית 12277 OR (מס' 8821 במכון לתצלומי כתבי יד עבריים); כ"י האוניברסיטה העברית בירושלים מס' 927 B. במהדורה זו נוספו קטעים רבים שהושמטו מהמהדורות הקודמות וחודשו ושופצו כל השרטוטים.
כנסיית בית הכנסת

כנסיית בית הכנסת (ערבית מדרסת אלמסיח - "מדרשת המשיח") היא כנסייה יוונית-קתולית השוכנת בשוק העירוני בנצרת, במבנה אשר שימש כבית כנסת עתיק והיה בימי הביניים לכנסייה. לצידה הוקמה ב-1887 כנסייה חדשה.

המסורת הנוצרית

לפי מסורת נוצרית, במקום זה נהג ישו ללמוד ולהתפלל, ובו הכריז בפני המתפללים כי הוא המשיח. בעקבות הכרזה זו הוציאו אותו המתפללים מהעיר וביקשו לדחוף אותו מראש הר, אך הוא עבר בתוכם וניצל. על-פי המסורת המקובלת בעבר, ישו קפץ מההר וניצל- מסורת זו איננה מקובלת עוד, אולם, ההר עודנו נודע כהר הקפיצה:
"וַיָּבֹא אֶל־נְצֶרֶת אֲשֶׁר גֻּדַּל־שָׁם וַיֵּלֶךְ כְּמִשְׁפָּטוֹ בְּיוֹם הַשַּׁבָּת אֶל־בֵּית הַכְּנֵסֶת וַיָּקָם לִקְרֹא בַסֵּפֶר׃ וַיֻּתַּן־לוֹ סֵפֶר יְשַׁעֲיָה הַנָּבִיא וַיִּפְתַּח אֶת־הַסֵּפֶר וַיִּמְצָא אֶת־הַמָּקוֹם אֲשֶׁר הָיָה־כָתוּב בּוֹ׃ רוּחַ אֲדֹנָי ה' עָלָי יַעַן מָשַׁח אֹתִי לְבַשֵׂר עֲנָוִים׃ שְׁלָחַנִי לַחֲבשׁ לְנִשְׁבְּרֵי־לֵב לִקְרֹא לִשְׁבוּיִם דְּרוֹר וּלְעִוְרִים פְּקַח־קוֹחַ לְשַׁלַּח רְצוּצִים חָפְשִׁים לִקְרֹא שְׁנַת־רָצוֹן לַ-ה'׃ וַיְהִי כַּאֲשֶׁר גָּלַל אֶת־הַסֵּפֶר וַיְשִׁיבֵהוּ אֶל־הַחַזָּן וַיֵּשֶׁב וְעֵינֵי כָּל־אֲשֶׁר בְּבֵית הַכְּנֵסֶת נְשֻׂאוֹת אֵלָיו׃ וַיָּחֶל וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם הַיּוֹם נִתְמַלֵּא הַכָּתוּב הַזֶּה בְּאָזְנֵיכֶם׃ וְכֻלָּם הֱעִידֻהוּ וְתָמְהוּ עַל־דִּבְרֵי חֵן הַיֹּצְאִים מִפִּיהוּ וַיֹּאמְרוּ הֲלֹא־זֶה הוּא בֶּן־יוֹסֵף׃ וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם הֵן תֹּאמְרוּ לִי אֶת־הַמָּשָׁל הַזֶּה רֹפֵא רְפָא אֶת־עַצְמֶךָ וּכְכֹל אֲשֶׁר שָׁמַעְנוּ שֶׁנַּעֲשָׂה בִּכְפַר־נַחוּם עֲשֵׂה־כֵן גַּם־פֹּה בְּעִיר מוֹלַדְתֶּךָ׃ וַיֹּאמַר אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם אֵין־נָבִיא רָצוּי בְּאֶרֶץ מוֹלַדְתּוֹ׃ וֶאֱמֶת אַגִּיד לָכֶם אַלְמָנוֹת רַבּוֹת הָיוּ בְיִשְׂרָאֵל בִּימֵי אֵלִיָּהוּ בְּהֵעָצֵר הַשָּׁמַיִם שָׁלֹשׂ שָׁנִים וְשִׁשָּׁה חֳדָשִׁים וַיְהִי רָעָב גָּדוֹל בְּכָל־הָאָרֶץ׃ וְאֵלִיָּהוּ לֹא־נִשְׁלַח אֶל־אַחַת מֵהֵנָּה זוּלָתִי צָרְפַתָה אֲשֶׁר לְצִידוֹן אֶל־אִשָּׁה אַלְמָנָה׃ וּמְצֹרָעִים רַבִּים הָיוּ בְיִשְׂרָאֵל בִּימֵי אֱלִישָׁע הַנָּבִיא וְלֹא טֹהַר אֶחָד מֵהֶם זוּלָתִי נַעֲמָן הָאֲרַמִּי׃ וְכֹל אֲשֶׁר בְּבֵית הַכְּנֵסֶת כְּשָׁמְעָם אֶת־הַדְּבָרִים הָאֵלֶּה וַיִּמָּלְאוּ חֵמָה׃ וַיָּקוּמוּ וַיַּדִּיחוּ אוֹתוֹ אֶל־מִחוּץ לָעִיר וַיְבִיאֻהוּ עַד־גַּב הָהָר אֲשֶׁר נִבְנְתָה עִירָם עָלָיו לְמַעַן הַשְׁלִיכוֹ מָטָּה׃ אַךְ־הוּא עָבַר בְּתוֹכָם וַיֵּלֶךְ לְדַרְכּוֹ."
— הבשורה על-פי לוקס, 4, 16-30
לאחר הדברים האלה עבר ישו לפעול באזור הכנרת.
מקורה של המסורת כי במקום זה התרחשה הדרשה הוא ככל הנראה בתקופה הביזנטית, וסביר שהוא כלל לא היה קיים בתקופת ישו, שכן השוק שוכן מחוץ לתחומי נצרת בתקופה הרומית. המבנה שימש כדיר עד לאמצע המאה ה-18 עת החל שיקומו בידי הפרנציסקנים. מאוחר יותר מסר אותו שליט הגליל, דאהר אל-עומר, לידי הכנסייה היוונית-קתולית.

המבנה

שתי הכנסיות נמצאות בחצר קטנה וצרה, שהגישה אליה היא דרך שער מאחד מרחובות השוק בעיר. הכנסייה העתיקה שוכנת בעומק של מטר וחצי מתחת למפלס הרחוב וגרם מדרגות ובו שבע מדרגות יורד אליה. מעל הכניסה קבוע החלון היחיד במבנה. האולם קטן למדי והוא עשוי כולו מאבן. תקרתו עשויה מקמרון חבית ולאורך קירותיו ספסלים מוארכים. הרצפה עשויה גם היא באריחי אבן בגדלים שונים. בקצה הצפוני של האולם במה ועליה מזבח, ומאחוריו גומחה בקיר ובה ציור של הדרשה בבית הכנסת. מימין למזבח גומחה נוספת. לכנסייה פתח נוסף בקיר המזרחי המוביל אל חצר פנימית.