google/wiki40b huggingface dataset:
תאגיד המיחזור אל"ה

תאגיד המיחזור (או: אל"ה - איסוף למען הסביבה), גוף שהוקם בשנת 2001 בעקבות חוק הפיקדון. על פי החוק, באחריות התאגיד איסוף מכלי המשקה החייבים בפיקדון לטובת מיחזורם והחזרת הפיקדון לצרכנים.

דמי פיקדון

בתי עסק כגון מסעדות וסופר מרקטים מחויבים להשיב את דמי הפיקדון במזומן בתמורה לקבלת מכלי המשקה הריקים.
במידה ובית עסק, והיצרן/יבואן לא מוכן לקבל את מכל המשקה הריק ולהחזיר את סכום הפיקדון,ניתן להגיש תלונה בכתב לממונה על חוק הפיקדון במשרד לאיכות הסביבה. בית עסק אשר בו נקנים מכלי משקה לצריכה מקומית (פאב,מסעדה וכו') אינם חייבים לגבות את דמי הפיקדון והם אינם מחויבים להשיב דמי פיקדון.

קמפיין המיחזור במערכת החינוך

בשנת 2008 נאספו על ידי תלמידים בבתי הספר מעל 2,200,000 מכלי משקה וכ- 124,000 מכלים נוספים על ידי הילדים בגני ילדים.
למעלה מ-2,000 מוסדות חינוך הרשומים כלקוחות התאגיד בקשו מהתלמידים להביא את מכלי השתייה שנותרו להם בבית – לבית הספר, ומשם הועברו למיחזור על ידי תאגיד אל"ה.
בנוסף– מכלי המשקה החייבים בפיקדון מזכים את בתי הספר בדמי הפיקדון ששולמו עבורם. בשנת  2008 הועברו למוסדות החינוך מעל 580,000 ₪ בעבור 2,324,000 מכלים (כולל גנים ובי"ס).
המצור על קאפואה

המצור על קאפואה נערך בין השנים 214 ל-211 לפנה"ס, והיה חלק מהמלחמה הפונית השנייה, בזירה האיטלקית שלה. את המצור הטילו על העיר הרומאים בפיקודם של הקונסולים אפיוס קלאודיוס פולכר וקווינטוס פולוויוס פלאקוס, מפני שבגדה ברומא והצטרפה לצד הקרתגי. חניבעל, המצביא הקרתגי, ניסה להציל את העיר בשיטות שונות ללא הצלחה. לבסוף נפלה העיר בידי הרומאים.

רקע

המלחמה הפונית השנייה פרצה בשנת 218 לפנה"ס, כאשר חניבעל כבש את העיר סגונטו, ופלש דרך הרי האלפים לאיטליה. באיטליה הביס חניבעל את הרומאים במספר קרבות כאשר האחרון והגדול שבהם היה קרב קאנאי, בו הכה חניבעל בתכסיס מבריק צבא הכפול כמעט מגודל צבאו. לאחר קרב קאנאי הצטרפו אל חניבעל ערים רבות, בעיקר בדרום ומזרח איטליה.
העיר קאפואה הייתה בירת מחוז קאמפאניה, מדרום לרומא, ונחשבה העיר השנייה בכוחה ובעושרה באיטליה, אחרי רומא עצמה. בעקבות קרב קאנאי שינתה קאפואה את נאמנותה והצטרפה אל חניבעל בתנאי שלא יוכל לגייס בה חיילים בכפייה. הייתה זו אחת מהצלחותיו הגדולות של חניבעל שמטרתו במסעו לאיטליה הייתה למוטט את השליטה הרומאית על איטליה, ביחד עם הצטרפותה של העיר סירקוסאי אל הצד הקרתגי והברית שכרת עם פוליפוס החמישי מלך מוקדון.
לאחר קרב קאנאי דגלו הרומאים באסטרטגיה הפביאנית, הם נמנעו מקרבות ישירים עם חניבעל, כי הכירו בגאונותו האסטרטגית של חניבעל, ונקטו מדיניות של מלחמת התשה. הרומאים ניצלו את יתרונם העצום בכוח אדם כדי להחליש את חניבעל שלא יכול היה לפצל את צבאו בבטחה.

מהלך המצור

החל משנת 214 לפנה"ס הציקו הרומאים לעיר קאפואה. בשנת 212 לפנה"ס הקצו הרומאים שישה לגיונות להתקפה על העיר. מצב האספקה של העיר היה קשה בשל הקושי לגדל את התבואה כרגיל תחת לחץ הלגיונות הרומאיים, ולכן שלח חניבעל את חנון, קצינו, לשלוח אספקה לקאפואה, אבל הקונסול קוונטיוס פולוויוס פלאקוס התקיף את שיירת האספקה של חנון בדרכה, והכה אותה. חניבעל עצמו נסע לקאמפאניה להצלת קאפואה והביס בדרכו את הפרוקונסול טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס שניסה לחסום את דרכו, לאחר מותו של טיבריוס גרקכוס וניצחון קרתגי בקרב פרשים קטן, הסירו הרומאים את המצור מן העיר, לא הייתה אפשרות להמשיך לצור על קאפואה בלא להיכנס לקרב גדול כנגד חניבעל.
חניבעל חזר לאפוליה, שם שכן באותה תקופה, מיד שהסירו הרומאים את המצור, כדי לא להכביד על מצב האספקה הקשה ממילא  באזור, ואז חזרו הרומאים והטילו שוב מצור על קאפואה. בשנה הבאה (211 לפנה"ס) ניסה חניבעל לפרוץ שוב לקאמפאניה בתקווה להסיר שוב את המצור, אבל הרומאים הכינו מבעוד מועד ביצורים למחנותיהם שסביב לעיר, בתוכם הסתתרו והמצור על קאפואה נמשך. חניבעל ניסה להסיר את המצור בדרך אחרת, הוא פנה, הלך הישר אל העיר רומא ועצר רק כ-6 קילומטרים מרומא, מתוך כוונה שהכוחות הצרים על קאפואה  יפנו להצלת הבירה ומתוך כך יפול המצור, אך תקוותיו נתבדו, ארבעת הלגיונות שנועד להגנת רומא נשארו במבצריהם או על חומות העיר והכוחות הצרים על קאפואה נשארו לצור על העיר. לאחר מכן הניח חניבעל את קאפואה לגורלה מחוסר בררה, והיא נפלה באותה שנה.
בז ציידים

תיאור

בז ציידים הוא בז גדול עם מוטת כנפיים גדולה ביחס לגודלו. אורכו 45–57 סנטימטרים, ואורך מוטת כנפיו היא 97–126 סנטימטרים. משקלם של הזכרים הבוגרים מגיע ל-730–990 גרם ומשקלם של הנקבות 970–1300 גרם. גבו חום וראשו בהיר, עם פס עין כהה ופס שפם דק וארוך. בטנו וחזהו בהירים, עם נקודות כהות.
בדומה לבזים אחרים, לבז הציידים יש מקור מעוקל וחד המשמש בעיקר לתפיסת טרף. הם משתמשים במקור החזק והחד שלהם כדי לנתק את עמוד החוליה של הטרף.

תפוצה ובית גידול

בז הציידים שוכנים באזורים חצי-מדבריים וביערות ממזרח אירופה עד מרכז אסיה. ובחורף הם נודדים עד לאזורים הצפוניים של דרום אסיה וחלקים של אפריקה. (בשנת 1997 נצפו בזים גם באזור גרמניה).
הבזים תופסים קנים על עצים, כ-15 עד 20 מטר מעל האדמה, באזורי פארק ויערות פתוחים. איש מעולם לא צפה בבז ציידים שהקים קן לעצמו, בדרך כלל הם תופסים קינים נטושים של מינים אחרים, ולעיתים אף מגרשים את בעלי הקן בכח. באזורים הררים יותר הבזים משתמשים בקנים בקצות הצוקים, כ-8 עד 50 מטר מעל לקרקע.

רבייה וצאצאים

על מנת למשוך נקבות, בזי הציידים הזכרים עוסקים בתצוגות אוויריות מרהיבות. במפגשים קרובים יותר עם בן זוג או בן / בת זוג פוטנציאליים, הבזים משתחווים זה לזה, ואינטראקציות רבות משלבות אלמנט כלשהו של קידה. גברים לעיתים קרובות מאכילים את בני זוגם במהלך תקופת הקינון. כאשר הוא מחזר אחר בת זוג פוטנציאלית, הזכר יטוס מסביב עם טרף משתלשל מטפריו, או שהוא יביא את הטרף לנקבה בניסיון להוכיח שהוא צייד טוב.
הבזים הם בדרך כלל מתחילים להתרבות בגיל 2 או 3. יכולות להיות בכל תטולה 2-6 ביצים, אך בממוצע ישנם 4 ביצים לתטולה. לאחר הטלת הביצית השלישית מתחילה הדגירה המלאה ונמשכת בדרך כלל כ 32–36 יום.
הצעירים בוקעים בעיניים עצומות, אך הם נפקחות לאחר מספר ימים. הבזים הצעירים מתחילים לעוף בגיל 45 עד 50 יום, אך הם נשארים בשטח הקינון, תלויים בהוריהם למזון, עוד 30 עד 45 יום, ולעיתים יותר זמן. אם הם נתקלים במקור מזון מקומי גדול, חברי התטולה עשויים להישאר יחד זמן מה.

תוחלת חיים

בזים המשמשים לציד עדיין סובלים מאותם גורמים לתמותה כמו אלה שחיים בטבע, כולל מספר מחלות חיידקיות וויראליות, טפילים ופציעות שנגרמו כתוצאה מפגיעה או מאבק עם טרף.
אף על פי שרוב הבזים החיים בטבע צפויים לחיות בין 5 ל 7 שנים, ידוע כי ישנם מעטים מהציפורים הללו שהגיעו גם לגיל 10 שנים. בזים החיים בשבי נוטים לחיות זמן רב יותר מאשר עמיתיהם הפראיים. בשבי צפויים הבזים לחיות בין 15 ל -20 שנה.

מזון

במהלך עונת הרבייה, מזונם מבוסס בעיקר על מכרסמים שוכני קרקע. בזמנים אחרים, מזונם כולל גם עופות שוכני קרקע כגון שליו, קטיים, פסיונים, ועופות אוויריים נוספים כמו ברווזים, אנפות ואפילו דורסים אחרים (כגון ינשופים, בזים אחרים וזרונים).
עמק הירח

עמק הירח (בספרדית: El Valle de la Luna) ממוקם בצפון צ'ילה, 13 קילומטרים (8 מיל) מערבית לעיירה סן פדרו דה אטקמה במדבר אטקמה. 
בעמק תצורות אבן וחול שנחצבו על ידי רוח ומים, במגוון מרשים של צבעים ומרקמים, והוא מזכיר מעט לפני הירח. כמו כן ניתן לראות בעמק אגמים יבשים שבהם המלח הופך לשכבת לבנה המכסה את פני האזור, ותצורות מלח מגוונות שנראות כמו פסלים מעשה ידי אדם. יש גם מגוון גדול של מערות. 
עמק הירח הוא חלק משמורת הטבע לוס פלמנקוס . הוא הוכרז כשמורת טבע בשנת 1982 בגלל הסביבה הטבעית והנוף הירחי שממנו נגזר שמו. 
העמק הוא חלק ממדבר אטקמה, אחד המקומות היבשים ביותר על פני כדור הארץ, מכיוון שבאזורים מסוימים בו לא ירדה טיפת גשם אחת במשך מאות שנים. אבות-טיפוס למארס רובר נבדקו שם על ידי מדענים בגלל השטח היבש והתצורות הלא-שגרתיות.
ויקיפדיה ההולנדית

היסטוריה

ויקיפדיה ההולנדית נוסדה ב-19 ביוני 2001. ב-14 באוקטובר 2005 נכתב הערך ה-100,000. כשלוש שנים אחרי כן, ב-30 בנובמבר 2008 נכתב הערך ה-500,000 של ויקיפדיה זו. במחקר שנערך ב-2006, דורגה ויקיפדיה ההולנדית במקום השלישי ברשימת אתרי האינטרנט הפופולריים ביותר בהולנד, אחרי גוגל ו-Gmail. ]
הערך המיליון של ויקיפדיה זו נכתב בדצמבר 2011. בסוף מרץ 2013 הפכה ויקיפדיה ההולנדית לוויקיפדיה השלישית בגודלה לאחר שעקפה את ויקיפדיה הצרפתית, אך עד 2019 ירדה למקום השישי.
גיוס חובה

הוויכוח סביב גיוס חובה

במדינות רבות ישנה טענה כי גיוס חובה ושירות חובה גורמים למיליטריזציה של החברה האזרחית, ובכך, ליצירת חברה שהיא גברית-מאצ'ואיסטית ואלימה יתר על המידה, כאשר עקרונות חברתיים נזנחים, או לכל הפחות מקבלים חשיבות מועטה יותר. נושאים כגון: חינוך, בריאות, רווחה, טיפול בפשיעה וכדומה, מקבלים פחות התייחסות ופחות כוח אדם. 
נוסף על כך, קיימת הטענה, שגיוס חובה פוגע בחופש העיסוק, חופש המצפון ובחרויות בסיסיות נוספות, ובכך הוא אנטי-דמוקרטי.
עוד מציינים את התקציב הגדול מאוד שדורש צבא חובה, ואת היתרון של צבא מקצועי, שבו לכל החיילים ותק של שנים, על פני צבא גדול ומסורבל יותר. עוד מתלוננים מהצד הליברלי, שמדובר בעבדות לא מוסרית בעבור המדינה, שמעכבת בשנים את התקדמותם של צעירים. במגזרים שמרניים, נחשבת כפגיעה הכרחת אזרחים לשהות עם אנשים בעלי השקפת עולם ואורח חיים שונים משלהם, הידועה כאפקט כור היתוך, דבר שעלול לגרום לנטישת הקבוצה וערעור צדקת דרכה.
מנגד, ישנה הטענה, שגיוס חובה תורם רבות למדינה. ערכים כגון פטריוטיות, רעות וערבות הדדית, אהבת הארץ וכו', מוטמעים באזרחים, מתוקף היותם מגויסים, ודווקא בגלל אפקט כור ההיתוך.

גיוס נשים

רק מעט מדינות מחייבות גיוס נשים. בשנת 1951 היו רק 4 מדינות שגייסו נשים לשירות חובה: צ'ילה, פקיסטן, טורקיה וישראל. בשוודיה היה גיוס חובה לרופאות, רופאות שיניים ואחיות. מדינות שונות כללו בחוקיהן אפשרות לגיוס חובה של נשים בעת מלחמה.
החל מינואר 2015 יש גיוס חובה לנשים בנורווגיה, והיא המדינה היחידה בנאט"ו המקיימת גיוס חובה לנשים. גם צפון קוריאה החילה גיוס חובה החל משנת 2015.
במרץ 2017 הודיעה ממשלת שוודיה על החזרת גיוס החובה לאחר שבוטל שבע שנים קודם לכן, וכי חוק גיוס החובה יחול גם על נשים.
הפיגוע המשולב בצומת אריאל

רקע

בחצי השנה שקדמה לפיגוע נערכו בשומרון פיגועים קטלניים אחדים בידי מחבלים פלסטינים בודדים שתקפו אזרחים ישראלים וחיילי צה"ל: פיגוע הירי באזור התעשייה ברקן, פיגוע הירי בגבעת אסף ופיגוע הירי בצומת עפרה.
לאבטחת הגזרה הוצב גדוד 334 מחיל התותחנים באזור אריאל. הגדוד עבר הכשרה בת שבוע לפני שנשלח למשימת האבטחה בגזרה.

הפיגוע

ביום ראשון בבוקר, י' באדר ב' ה'תשע"ט, ה-17 במרץ 2019, הגיע המחבל לצומת אריאל ודקר את חייל צה"ל גל קיידאן מגדוד הרעם של חטיבת האש 282, ששמר במקום. קיידאן הדקור נאבק במחבל אולם הלה חטף את נשקו וירה בו למוות. חייל שעמד בסמוך לא פתח באש על המחבל. המחבל עלה אל הכיכר שבמרכז הצומת, עמד עליה ופתח באש לעבר מכוניות נוסעות. מפקד הכוח ירה מעבר לכביש ופצע את המחבל באורח קל בכתפו.
הרב אחיעד אטינגר, ראש ישיבה בדרום תל אביב ותושב היישוב עלי, שנהג ברכבו וכבר עבר בנסיעה את הצומת, שמע את קולות הירי ושב אל המחבל. הוא היה חמוש וירה באקדח שברשותו גם הוא לעבר המחבל. המחבל, חמוש ברובה אותו נטל מן החייל, השיב באש לעבר אטינגר פגע בו ופצע אותו באורח אנוש. בדיעבד התברר שבחתירתו אל המחבל הציל הרב אטינגר את חייה של אישה בהריון מתקדם שהייתה על כוונת המחבל.
לאחר מכן שדד המחבל רכב תוך שהוא מאיים על נהגו בנשק שחטף, נסע לצומת גיתי אבישר, שם ירה לעבר חייל נוסף ופצעו באורח קשה. לאחר מכן נסע המחבל לעבר העיירה הפלסטינית בורוקין, שם נטש את הרכב.
המחבל שביצע את הפיגוע הוא עומאר אבו לילא, פלסטיני בן 19 מהעיירה הפלסטינית זאוויה שבאזור סלפית במרכז השומרון, סמוך לאריאל. אבו לילא היה סטודנט באוניברסיטה הפתוחה אל-קודס בסלפית.

לאחר הפיגוע

ב-18 במרץ יום לאחר הפיגוע נפטר הרב אחיעד אטינגר מפצעיו. כשבוע לאחר מכן ילדה האישה שניצלה בזכותו והתינוק שנולד נקרא על שמו.
ב-19 במרץ, יומיים לאחר הפיגוע, אותר המחבל במבנה נטוש בכפר עבוין. כוח משולב של הימ"מ, צה"ל והשב"כ כיתר את המקום. בתגובה ירה המחבל לעבר הכוחות. אלה השיבו בירי לעברו, שממנו נהרג.
ב-29 במאי פרסם דובר צה"ל את תחקיר צה"ל אודות הפיגוע. התחקיר העלה כשלים מבצעיים שונים הנוגעים למשמעת המבצעית של הכוח בשטח, לפעולות החסרות בהכנתו למשימה ובבקרת המפקדים. רמטכ"ל רא"ל אביב כוכבי ציין כי הכוח שהוצב בצומת התנהל בצורה לקויה ולא ביצע את המצופה מלוחמים בזירת פיגוע. בעקבות התחקיר העיר מפקד עוצבת געש תת-אלוף אבי גיל הערה פיקודית למפקד הגדוד ומפקד הסוללה. כן הודחו מלחימה מספר חיילים שלא פעלו כמצופה מלוחמים בזירת פיגוע.

תגובות לפיגוע

בכפר הפלסטיני בורוקין, אליו נמלט המחבל לאחר הפיגוע, הוחלט כשבוע לאחר הרצח לקרוא לרחוב הראשי של הכפר על שם המחבל.
ברידג'ט נוול

היסטוריה

נוול נולדה בהודו לאב קנדי ולאם אוסטרלית. בעת שהייתה בת מספר חודשים עברה המשפחה לקנדה ובגיל 13 עברה נוול לאוסטרליה.  לנוול יש מבטא ייחודי של תערובת אוסטרלית וקנדית.
במרס 2011 נוול נישאה לעמוס פיליפס בביירון ביי שבאוסטרליה ושינתה את שמה באופן חוקי לברידג'ט פיליפס. בבלוג האישי שלה, ובמקומות נוספים, סיפרה נוול על עברה הכולל דיכאון והפרעות אכילה. היא מציינת גורמים אלו כסיבה העיקרית לעזיבתה את תעשיית המשחק.
ננה דזאגנידזה

קריירה

הפכה לרב-אמן בשנת 2008.
בספטמבר 2017 היא השתתפה בגביע העולם בשחמט לגברים והייתה אחת הנשים הבודדות שהשתתפו. היא הודחה בסיבוב הראשון על ידי אניש גירי.
נכון למאי 2019, דזאגנידזה מדורגת במקום 11 בעולם בין הנשים, במקום הראשון בין הנשים הגאורגיות, והעשירי בדירוג הכללי בגאורגיה, לפי מד כושר.
דארל דוגלאס

קריירה

עבדי נולד בפרמריבו שבסורינאם, והעביר את ילדותו בהולנד. החל לשחק באקדמית הנוער של DWS, ולאחר מכן עבר לאקדמית הנוער של אייאקס אמסטרדם.
בעונת 2000/2001 הושאל דוגלאס לר.ב.ס רוזנדאל, ששיחקה בליגת העל ההולנדית. ב-20 באוגוסט 2000 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 3-2 לניימכן במסגרת המחזור הראשון בליגה. בסך הכל ערך 13 הופעות ליגה במועדון. לקראת עונת 2001/2002 הושאל להארלם לשנתיים מליגת המשנה ההולנדית, בהן ערך 65 הופעות ליגה והבקיע 11 שערים.
לקראת עונת 2003/2004 חתם דוגלאס בהראקלס אלמלו, גם היא מליגת המשנה ההולנדית. ב-9 באוגוסט 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 5-1 על המועדון החובבי קוויק בויס במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע ההולנדי. ב-22 באוגוסט 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת הליגה, כששיחק 90 דקות בהפסד 4-2 לאפלדורן במסגרת המחזור השני. באותו משחק הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-3. הוא ערך 33 הופעות ליגה, בהן הבקיע 9 שערים.
בסוף העונה עבר דוגלאס לאוטרכט מליגת העל ההולנדית בהעברה חופשית. כבר בעונתו הראשונה במועדון הפך להיות שחקן הרכב קבוע, כששיחק ב-32 משחקים מתוך 34. ב-14 באוגוסט 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 3-2 לנאק ברדה במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-29 באוגוסט 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-20 בתיקו 1-1 נגד אייאקס אמסטרדם במסגרת המחזור השלישי בליגה. ב-16 בספטמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע אופ"א, כששיחק 90 דקות בניצחון 4-0 על יורגודן במסגרת הסיבוב הראשון לעונת 2004/2005. הוא שיחק בכל ששת משחקי הקבוצה במפעל, עד להדחתה של אוטרכט בשלב הבתים עם 4 הפסדים ב-4 משחקים. דוגלאס הבקיע שני שערים בשלב הבתים, אחד נגד דניפרו דניפרופטרובסק ואחד נגד אוסטריה וינה. בעונתו הראשונה הבקיע 3 שערי ליגה. בעונתו השנייה במועדון ערך 26 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. בעונת 2006/2007 שיחק במועדון במשך חצי עונה, בה ערך 11 הופעות מבלי להבקיע.
בינואר 2007 עבר דוגלאס למאריטימו מליגת העל הפורטוגלית, בה שיחק במועדון במשך חצי עונה. ב-4 בפברואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-65 בתיקו 1-1 נגד פאסוס די פריירה במסגרת המחזור ה-17 בליגה. ב-11 במרץ 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שערו היחידי במשך חצי עונה, שער בדקה ה-85 בהפסד 2-1 לפורטו במסגרת המחזור ה-21 בליגה. בסך הכל ערך 13 הופעות ליגה במועדון.
בעונת 2007/2008 חזר דוגלאס להולנד ושיחק בוילם II מהליגה הבכירה, אליה עבר בהעברה חופשית. ב-16 בספטמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-51 בהפסד 3-1 לטוונטה במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב-22 בינואר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שערו היחידי בעונת 2007/2008, שער בדקה ה-90 בניצחון 4-0 על ויטסה ארנהם במסגרת המחזור ה-21 בליגה, לאחר שנכנס כמחליף בדקה ה-72. הוא ערך 16 הופעות ליגה במועדון.
בתום עונת 2007/2008 חזר דוגלאס להראקלס אלמלו, שעד לחזרתו העפילה לליגת העל ההולנדית, בהעברה חופשית. הוא שיחק במועדון במשך 4 עונות, בהן ערך 114 הופעות ליגה והבקיע 8 שערים. בתום עונת 2011/2012, כשהוא בן 32, פרש דוגלאס ממשחק פעיל.
יהודית תמיר

תחילת הדרך

יהודית תמיר נולדה למשפחה מוזיקלית. אביה היה שר קטעי חזנות ואמה הייתה פסנתרנית.
אחרי שירותה הצבאי למדה תמיר פורטוגזית והופיעה עם חברים ברזילאים. בתחילת 1983 הוציאה תקליט שדרים עם השיר "איזו מין ארץ זו ברזיל" (לדבריה, ההורים מימנו לה את הקלטת הסינגל כמתנת יום הולדת). בעקבות השיר הזמין אותה מתי כספי למופע שלו עם להקת ברור חיל. באותה שנה כיכבה תמיר במופע שיזם אלי ישראלי "באטוקדה 83", שבו שרה בפורטוגזית עם להקת ברור חיל. המופע רץ כשנה והסתיים ב-1984.
באותה שנה הקימה תמיר להקת ליווי משלה עם אבי סינגולדה, רמי לוין ושפי ישי.
ב-1985 הופיעה תמיר כחלק מהרכב המופע "עיניים שלי" של יהודה פוליקר. תמיר שרה במופע קולות רקע, ניגנה בטמבורין והייתה סולנית בשיר "אילו הייתי איתך" שתרגם יעקב גלעד מיוונית. השיר בביצועה נכלל באלבום ההופעה של פוליקר "חולם בהקיץ" שיצא ב-1986. באותה שנה הקליטה תמיר שיר נוסף, "לי זה לא אכפת" (מ' עלי מוהר, ל' שפי ישי), שיצא רק כתקליט שדרים ולא זכה להצלחה.
ב-1987 הייתה תמיר שותפה לאלבום שירי הילדים "מתחת לארון" ביחד עם שפי ישי, מוטי דיכנה ויעקב בנאי.
ב-1988 שרה תמיר קולות באלבומו של יהודה פוליקר "אפר ואבק". תמיר גם השתתפה במופע של פוליקר בקיסריה שליווה את האלבום. באותה שנה הקליטה תמיר את השיר "אנחת האדמה" שכתב והלחין אהוד בנאי.
ב-1989 שרה תמיר קולות רקע באלבום של אהוד ויעקב בנאי "תחת שיח היסמין" וכן באלבומו של אהוד בנאי "קרוב". באלבום "קרוב" נכלל דואט של תמיר ובנאי בשם "החזיון לפרנצ'סקו גויא".
תמיר נשואה לשפי ישי.

אלבומי הסולו

ב-1990 יצא אלבום הבכורה של תמיר, שנקרא בפשטות "יהודית תמיר", בהפקתו ובעיבודו של יהודה פוליקר, שגם הלחין את רוב שירי האלבום. להיט האלבום היה "רומיאו" שהלחין פוליקר למילים של צרויה להב. גם השירים "אסיה בוכה" (מ' אהוד מנור, ל' יהודה פוליקר) ו"שיר ערש" (מ' חוה אלברשטיין, ל' יהודה פוליקר) זכו להצלחה במצעדים. פרט לשיריו של פוליקר באלבום, הוא כלל שני שירים שהלחין אהוד בנאי: "אנחת האדמה" ו"נסעת מכאן". בין כותבי המילים של השירים היו גם אסתר שמיר ותרצה אתר.
ב-1993 הוקלט אלבומה השני של תמיר, "פרחים אדומים", שממנו בלטו השירים "אל תלך ממני", "פרחים אדומים" ו"פגישות ופרידות", לו צולם וידאו קליפ. בין הכותבים לאלבום היו שפי ישי, שלמה ארצי ורחל שפירא. באלבום נטלו חלק בהפקה ובנגינה שפי ישי, אבי סינגולדה, חיים רומנו, זוהר פרסקו ותייסיר אליאס. האלבום יצא ב-1994 וזכה לביקורות מפרגנות.
ב-1995 שמעה הזמרת היווניה גליקריה את תמיר, והחליטה להקליט איתה שיר אחרי התרשמות מהאלבום "פרחים אדומים". גליקריה הציעה שיר יווני שנקרא "נשים בודדות" ותמיר הציעה לשנות את המילים ל"תפילת אימהות לשלום". תמיר העבירה את הלחן לצרויה להב ולהב כתבה על פיו את "תפילת האמהות". ב-1998 הוקלט השיר בעברית, בערבית וביוונית, ושרו אותו תמיר, גליקריה ואמל מורקוס. עוד לפני ששודר השיר, חוגים של פעילי ימין קיצוניים התנגדו לשידור השיר ואיימו לפגוע בעורכי תוכנית הטלוויזיה בה שודר.
עקרון פארטו

ישומים אחרים

לעקרון פארטו יישומים רבים בתחום בקרת איכות, הוא מהווה בסיס לתרשים פארטו הנפוץ בתחומי הניהול והבטחת איכות. שימוש מקובל בתרשים כזה הוא הצגה, בסדר יורד לפי חומרתם, של הגורמים לבעיה. כך קל לזהות את הגורמים התורמים ביותר להיווצרותה של הבעיה.
תרשים פארטו הוא אחד מהכלים החשובים במודלים שש סיגמה ו-תורת האילוצים. עקרון זה משמש קו מנחה לאנליזת ABC ולאנליזת XYZ, נעשה שימוש רחב בעקרון זה בתחומי הלוגיסטיקה והרכש ביעילות תכנון המלאי ועלות חידושו.
ורהגירי ונקטה גירי

ביוגרפיה

נולד בשנת 1894 באודישה שבמזרח הודו. אביו היה עורך דין מצליח ופעיל במפלגת קונגרס הלאומי ההודי. גם אמו הייתה פעילה בתנועה הלאומית. היה נשוי ואב ל-14 ילדים. בשנת 1913 נסע לדבלין שבאירלנד על מנת ללמוד משפטים. בזמן מלחמת העולם הראשונה נסע גירי ללונדון, שם נפגש עם מוהנדס קרמצ'נד גנדי. גנדי רצה שגירי יצטרף למאמץ המלחמתי של בריטניה כמתנדב של הצלב האדום. גירי נענה תחילה לבקשתו של גנדי, אך מאוחר יותר הצטער על החלטתו. בתקופה זו החל להיות פעיל פוליטית. כתוצאה מפעילות זו, הסתכסך עם המשטרה ואולץ לעזוב את אירלנד ב-1 ביוני 1916, מבלי שסיים את לימודיו. 
עם שובו להודו, החל לעבוד בבית המשפט בצ'נאי והצטרף למפלגת הקונגרס הלאומי. בשל פעילותו הפוליטית זנח את לימודי המשפטים שלו. בשנים שלאחר מכן החל לעסוק רבות בתנועת העבודה ההודית ונאבק למען זכויות עובדים. בשנת 1923 הקים את איגוד עובדי הרכבות ושימש כמזכיר הכללי שלו במשך למעלה מעשור. 
בשנים 1934–1937 היה חבר באספה המחוקקת הקיסרית. בשנת 1942 נאסר על ידי השלטון הקולוניאליסטי הבריטי. הוא השתחרר מהכלא לאחר שלוש שנים, בשנת 1945. בשנים 1947–1951 היה הנציב העליון של הודו בסרי לנקה. בשנים 1953–1954 כיהן כשר העבודה של הודו. הוא התפטר מהממשלה לאחר שזו צמצמה את שכר עובדי הבנקים. 
בשנים 1956–1960 שימש כמושל אוטר פרדש. לאחר מכן שימש כמושל קרלה (1960-1965) וקרנאטקה (1965-1967). בשנת 1967 נבחר לסגן הנשיא של הודו. היה סגן הנשיא הראשון שלא השלים כהונה מלאה בשל מינויו לנשיא והסגן השלישי שהפך בסופו של דבר לנשיא. לאחר מותו של הנשיא זקיר חוסיין ב-3 במאי 1969, נשבע גירי כנשיא בפועל באותו יום. בזמן נשיאותו הספיק להלאים כ-14 בנקים. ב-20 ביולי התפטר מהנשיאות על מנת להתמודד בבחירות כמועמד עצמאי. החליף אותו מוחמד הידייאטולה, נשיא בית המשפט העליון. בזמן הבחירות זכה לתמיכת ראש הממשלה אינדירה גנדי. לבסוף גירי זכה בבחירות, למרות עתירה שהוגשה לבית המשפט העליון בחשד לזיופים. הוא הושבע לנשיאות ב-24 באוגוסט, והיה האדם היחיד בהיסטוריה של הודו שהיה גם נשיא נבחר וגם נשיא בפועל.
גירי נחשב לנשיא נאמן ביותר לגנדי, ואף כונה "הנשיא של ראש הממשלה". בשנת 1974 בחרה גנדי שלא להריץ אותו לנשיאות. במקומו הורץ פקרודין עלי אחמד שלבסוף גם זכה בבחירות.
נפטר ב-24 ביוני 1980. למחרת נקבר בהלוויה ממלכתית והממשל הכריז על שבוע אבל לאומי.
חמודי

"חמודי" היא סדרת קומיקס שציירה דניאלה לונדון-דקל, פורסמה במוסף "הארץ" ולוקטה לאחר מכן בשני ספרים. הספר השני, "תעשי לי אווירון", שקיבץ בתוכו את מיטב העלילונים, זכה להצלחה רבה והפך לרב-מכר. דמותו של "חמודי" מפרסמת כיום את שירותי בריאות כללית.
הסיפורים עוסקים במערכת היחסים שבן ילד קטן (ששמו "חמודי", כשם הסדרה) לאמו, ומתארות סיטואציות רבות ביחסים אלה במבט הומוריסטי. בהמשך הצטרפה לעלילונים גם אחותו הקטנה של חמודי, "פיצי" (הדמות, בניגוד לאחיה הבכור, טרם למדה לדבר שוטף).
הרי קוק

גילוי ההרים

ההרים התגלו לראשונה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1904–1901). המשלחת ראתה את ההרים במרחק בהביטם ממדף הקרח רוס.
ההרים מופו לראשונה (מיפוי חלקי) על ידי המשלחת הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1958–1956).
ההרים מופו במלואם על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות טלורומטר ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1963–1959.

מקור השם

שמם של ההרים ניתן להם על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד.
ההרים נקראים על שמו של מגלה הארצות קפטן ג'יימס קוק.
ויטלי לוקס

קריירת מועדונים

לוקס הבקיע את שערו הראשון באונטרהאכינג בניצחון 6-0 על אאוגסבורג II.
הוא עזר לאונטרהאכינג להגיע לגמר הגביע הבווארי של עונת 2015-16, לאחר שהבקיע צמד ברבע הגמר נגד סליגנפורטן וצמד נוסף בחצי הגמר נגד יאן רגנסבורג.

קריירה בינלאומית

במאי 2015, לוקס זומן לנבחרת במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת בנגלדש ונבחרת אוסטרליה. את הופעת הבכורה שלו ערך בניצחון 3-1 על בנגלדש, כששיחק את מלוא 90 הדקות.
נווה שרת

היסטוריה

ראשיתה של השכונה במעברת "יד המעביר", שנקראה על שמו המקורי של שיכון דן הסמוך, ובתחילת 1950 היו בה מעל 500 משפחות. המעברה, שנמצאה על השטח שהיום מצוי בו קריית עתידים, אכלסה בשנות החמישים בעיקר עולים מצפון אפריקה. בשנת 1951 תוארה המעברה בקול העם: "חיים קשים ללא נשוא של משפחות גדולות בצריפים לוהטים משמש הקיץ; חוסר חשמל; בתי שימוש שריחם נישא לכמה קילומטרים; לכלוך וזוהמה". עד שנת 1960, השיכון למפוני המעברה היה במרחק מהמעברה, למשל במעוז אביב. משנת 1961 אוכלסו שיכונים של יוצאי המעברה בסמיכות למעברה וביוני 1962 עמדו עשרות דירות ריקות בגלל סירוב תושבי המעברה לעבור לשיכון בתנאים שהוצעו להם. באמצע שנת 1962 הוחלט להרחיב את השיכונים בצמידות למעברה לשכונה שלמה של 3000 יחידות דיור. 1000 יחידות דיור יועדו לעולים חדשים, 500 לזוגות צעירים והשאר למפוני המעברה. במרץ 1964 נחנך כביש גישה לשכונה. באמצע 1964 הוענק לשכונה השם "דרום צהלה". השכונה שכללה תושבים יוצאי צפון אפריקה לצד תושבים יוצאי אירופה, חייתה בשנת 1966 בצילה של שכונת צהלה שכבר אז נחשבה לשכונת יוקרה. ב-1967 נקבע שמה ל"נווה שרת" 
בסוף שנות ה-60 הגיעו לשכונה עולים ממזרח אירופה ונוצרה מתיחות בין האוכלוסייה הוותיקה לבין החדשה. 
בשנות השבעים החלה תנופת בנייה בשכונה ונבנו דירות לזוגות צעירים. בתחילת שנות השמונים עברו להתגורר בשכונה (ברחוב הדף היומי) משפחות מהמגזר החרדי מקהילת חסידות גור והקימו בה את קריית הרי"ם לוין ע"ש הרב יצחק מאיר לוין. האנתרופולוגית תמר אלאור תיארה את אורח חייהם של הנשים חסידות גור בשכונה בספר משכילות ובורות. בתחילת שנות השמונים, בתקופת כהונתו של ראש הממשלה מנחם בגין, נכללה נווה שרת בפרויקט שיקום שכונות שבמסגרתו הופנו משאבים רבים לפיתוח השכונה. אוכלוסיית השכונה גדלה משמעותית בשנים 1989-1990 עם העלייה מברית המועצות.
נווה שרת ממוקמת בצפון תל אביב הנחשב לאזור אמיד וגובלת בשכונת היוקרה צהלה. בשכונה מתגוררים תושבים מקבוצות שונות: ילידי "יד המעביר", עולים חדשים מחבר המדינות, יוצאי צפון אפריקה ומזרח אירופה, וכן סטודנטים וזוגות צעירים (בעיקר בשכירות). לשכונה פוטנציאל התפתחות בשל מיקומה הקרוב למתחם ההיי-טק קריית עתידים וכן בשל המיקום בצפון העיר. בסוף העשור השני של המילניום הולך ונשלם פרויקט רב-ממדים של פינוי בינוי במתחם הרחובות בית-אל, רמה ואח"י-דקר. עד כה (2018) הסתיים אכלוסם של כ-10 מגדלי-דירות בכ-1,000 משפחות, רובן חדשות - צעירות ומגילאי הביניים, ומיעוטן משפחות שהתגוררו בבניינים הישנים שפונו. 
בשכונה פועל תוכנית היל"ה.
בשכונה פועלים סניפי בית חב"ד המפעילים שיעורי תורה ובתי מדרש באזורים נרחבים.
בשל שכנותה של נווה שרת למסוף התחבורה קריית עתידים היא נהנית מקווי תחבורה רבים ותדירים לכל שכונות תל אביב ויישובי גוש דן ומהם.
ב-2012 התגוררו בנווה שרת כ-7,000 תושבים. עם השלמת השלב הנוכחי של תוכנית פינוי-בינוי יהיו בשכונה (לפי ההערכה) כ-10,000 תושבים. היא משתרעת על שטח של כ-59 דונם.