google/wiki40b huggingface dataset:
משפחת שמחון (סרט)

תקציר העלילה

נח שמחון (מאיר מרגלית) הוא בעל משרד ליצוא ויבוא. כל יום כשהוא חוזר מהעבודה הוא שואל את אשתו צפירה (שושנה ברנע): אין אוכל? (תשובה - יש אוכל), בא דואר? (לא בא דואר), נאוה בבית? (כן), נו אז - לאכול.
בעבר היה נח בעל אידיאלים והיה בגדוד העבודה, סלל כבישים וייבש ביצות והיה מוקסם מהמנהיג שלו, יוסקה שולמן, שתמונתו תלויה בדירתו.
לנח שני ילדים: גבי (עודד קוטלר), סגן בצה"ל, ג'ובניק שעדיין גר בבית הוריו ולווה כספים מהחנווני מנדל (ליאון קסבינר) כדי לממן את בילוייו, ונאוה רינה גנור תלמידת תיכון שאורי בעל הווספה (חנן גולדבלט) מחזר אחריה.
הזוג שמחון הולך לשחק קלפים אצל יחזקאל צווירן (זלמן לביוש) ואשתו דבורה (עדנה פלידל). נח ויחזקאל הם חברים מימי גדוד העבודה וחברי מפלגה (מפא"י). יחזקאל מבקש מנח כי ימליץ עליו במפלגה לשליחות באפריקה שם הוא רוצה לדבריו להיות בגלל "אידאולוגיה" ובעיקר בגלל רווח כספי. בתמורה יעזור לו לקבל מכרז ליבוא מכונת דפוס עם רווח גדול בצד. כן מצדד יחזקאל בדעתה של צפירה כי נח צריך לעבור לדירה יותר גדולה ומרווחת.
גבי מחזר אחרי הדוגמנית גלינה (יעל אביב) שצלם האופנה מר קליק (שלמה צפריר) מחזר אחריה. כשהם מבלים במועדון לילה מצטרפים אליהם מר קליק ואשתו סילביה (אליס בונפילד). מר קליק לוקח את גלינה וגבי נאלץ לרקוד עם גב' קליק.
גבי מתאהב בסוף באורנה (תקוה מור) מזכירת המשרד של אביו וחושב על חתונה.
גידי צווירן (ישראל פוליאקוב) הוא נער שעשועים וגם הוא מחזר אחרי נאוה. הוא לוקח ללא רשות את רכב הוולוו של אביו ומסיע את נאוה במהירות עצומה כששוטרים רודפים אחריו עד שהוא נתקל בעמוד ונעצר. נח ויחזקאל מוזעקים למשטרה כדי לשחרר אותם ומתחילים לריב על מי מוטלת האשמה.
בינתיים שולח יחזקאל את ידידו המתווך מאיר פיינר (שרגא פרידמן) שמצליח למכור לנח דירת פנטהאוס יקרה בצפון תל אביב. הוא שולח לו גם את מעצבת הפנים היוקרתית אריקה (אלישבע מיכאלי) לעצב את הדירה.
נח המרוגז לא ממליץ במפלגה על יחזקאל ומשום כך אינו זוכה במכרז ונכנס לחובות כבדים. הוא סובל מסיוטי לילה בהם נגלה לו יוסקה שולמן שהיה חסיד ההסתפקות במעט.
צפירה מצליחה לשכנע את החנווני לקנות את דירת הפנטהאוס ונח נרגע אם כי תמורת זאת הוא חייב לעשות "רמונט" לדירה הישנה.
הפועל אשדוד (כדורסל)

היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1964 והחלה להתמודד במסגרת ליגה ג' שהוקמה באותה שנה
המועדון הוותיק הוקם מחדש בעונת 2004/05 כתוצאה מפירוק האיחוד עם מכבי אשדוד. לפני ביצוע האיחוד, קבוצת הפועל אשדוד שיחקה בליגה א'. 
בסיום עונת 2014/2015 העפילה הקבוצה לליגה א' מהמקום הראשון. הקבוצה מארחת באולם הספורט "בני אשדוד" במקיף ד', רחוב ביאליק 16 באשדוד.

בית ספר לכדורסל

המועדון מפעיל במסגרת בית הספר לכדורסל, 13 קבוצות בגילאים שונים באשדוד ובגן יבנה. מגילאי קט-סל ועד לגיל נוער.
יו"ר העמותה הוא איציק אלחרר ומנהל בית הספר לכדורסל הוא שלום גז. 
קבוצת הנוער של המועדון, עם המאמן יגאל דביר, העפילה בעונת 2007/08 לליגה הארצית.
הפרגה

הפרגה היא יצירת עמוד תפרחת לפני שהצמח מגיע לבגרות מלאה ולמלוא גודלו.
הפרגה מתרחשת במקרים מסוימים של עקה א-ביוטית (בדרך כלל עקת טמפרטורה), הגורמת ליצירה מוקדמת מהרגיל של עמוד תפרחת, וכתוצאה מכך יצירת פרחים וזרעים. הפניית האנרגיה מתהליך הגידול הנורמלי לכיוון פריחה מוקדמת היא ניסיון של הצמח להגיע לפוריות, ולהתרבות בהקדם האפשרי, לפני שהעקה תהרוג את הצמח כולו.
התופעה מוכרת בחקלאות בצמחים המגודלים לצורך שימוש בעליהם, כגון תרד, חסה, כרוב וכדומה, אולם מוכרת גם בסוגים אחרים של גידולים. בגידולים חקלאיים המיועדים לאכילה תופעה זו גורמת במקרים רבים ליצירת טעם מר בגידול.
מישל פלאטיני

קריירה ככדורגלן


את קריירת הכדורגל התחיל פלאטיני במועדון הצרפתי נאנסי לפני שעבר לסיינט אטיין, איתה זכה באליפות צרפת ב-1981. ב-1982 עבר למועדון האיטלקי יובנטוס, והבקיע 68 שערים ב-147 משחקים בתור קשר. פלאטיני היה שותף לזכיית המועדון ב-2 אליפויות, גביע איטליה ובליגת האלופות.
פלאטיני היה קפטן נבחרת צרפת, זוכת טורניר יורו 1984, והיה מלך השערים של הטורניר כשכבש 9 שערים.
זכה בפרס כדור הזהב 3 פעמים ברציפות מ-1983 עד 1985 ונבחר פעמיים לכדורגלן השנה בעולם בשנים 1984 ו-1985.
ב-1988, בעקבות בקשה של אמיר כווית, שיחק פלאטיני משחק בודד בנבחרת כווית. פלאטיני שיחק 22 דקות, ולא הבקיע.

לאחר הפרישה

פלאטיני אימן את נבחרת צרפת בין השנים 1988-1992.
באולימפיאדת החורף של 1992 שהתקיימו בצרפת הדליק פלאטיני, יחד עם פרנסואה-סיריל גרנג את הלפיד האולימפי. כמו כן, שימש כראש הארגון המנהל של מונדיאל 1998 שנערך בצרפת.
בשנת 1998, במשאל פיפ"א שנערך לפני המונדיאל, נבחר פלאטיני בנבחרת החלומות של המאה. במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
בשנת 2007 נבחר להיות נשיאה של אופ"א.
פלאטיני ידוע בזכות חיבתו הרבה לישראל שאליה מגיע רבות לביקורים, ותרם רבות למאבק של ישראל להחזרת הביתיות בזמן שהמצב הביטחוני בארץ העמיד זאת בסימן שאלה. נחשב לחברו הטוב של כדורגלן העבר מרדכי שפיגלר.
ביולי 2015 הודיע פלאטיני על כוונתו להתמודד על תפקיד נשיא פיפ"א. ואולם, באוקטובר אותה שנה הושעה מכל פעילות למשך 90 יום על ידי ועדת האתיקה של פיפ"א, עקב חשדות לשחיתות. ב-21 בדצמבר 2015 החליטה ועדת האתיקה להרחיק את פלאטיני יחד עם נשיא פיפ"א ספ בלאטר מפעילות בענף הכדורגל למשך 8 שנים.
ב-18 ביוני 2019 נעצר פלאטיני בצרפת בחשד כי לקח שוחד בתמורה להענקת אירוח מונדיאל 2022 לקטאר.
דיוקן האמן כפילוקטטס צעיר

תיאור

שמו של הפסל "דיוקן האמן כפילוקטטס צעיר" מתייחס לספרו של ג'יימס ג'ויס "דיוקן האמן כאיש צעיר", המתאר את התגבשות תודעתו העצמית של הסופר. הפסל דומה באיקונוגרפיה וקומפוזיציה שלו לפסל אחר של תומרקין מעותה עת - "דיוקן האמן כלוחם צעיר". תומרקין בחר להציג את עצמו בדמותו של פילוקטטס, קשת מן המיתולוגיה היוונית שננטש על אי ומנהל מאבק ממושך בכוחות פנימיים וחיצוניים.
הפסל עשוי כאסמבלאז' שנוצק בברונזה. עיניו עצומות ופיו פתוח. דמותו של האמן מוצגת כדמות כחושה או כמעין בובה, המגיחה מתוך מבנה דמוי אבן או מצבה. ייתכן כי מבנה זה מרמז על מבנה המערה שבה הסתתר פילוקטטס. פני הדמות הן דיוקן עצמי של תומרקין. פנים אלו ממורקות, תהליך המעניק להן צבע בהיר ומבריק. במקום שבו היה אמור להימצא הגוף מגיחים כנים של כלי נשק שונים. בעוד רגל ימין של הדמות קטועה, רגלו השמאלית מתוחה לפנים.
סודובה מריאמפולה

היסטוריה

מועדון "סודובה" מקורו עוד בשנת 1921 אבל השנה הרשמית של הקמת המועדון נחשב לשנת 1968. במהלך קיומו של המועדון שמו שונה מספר פעמים, בסופו של דבר חוזר לשמו ההיסטורי המקורי "סודובה" והתמודדה בליגת העל הליטאית ובעונה הראשונה של אליפות ליטא העצמאית בשנת 1991 אבל הודחה ממנו באותה עונה, אחרי שסיימה במקום ה-15 ועד 2003 שיחקה בליגות הנמוכות. 
מאז 2003, המועדון שוב משחק בליגה הבכירה תוך שהוא הופך עד סוף העשור הראשון של המאה ה-21, לאחד ממועדוני הכדורגל המובילים בליטא. מאז 2005 "סודובה" שמרה על מקומה בחלקה העליון של טבלת האליפות וזכתה גם בגביע הלאומי. בשנים האחרונות, "סודובה" משתתפת קבועה במפעלים האירופיים, אך עדיין לא מצליחה להתגבר על המשוכה של שלבי המוקדמות.
בעונת 2017 זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות ליגת העל הליטאית.
רבי חלבו

רבי חלבו היה אמורא בדור השלישי. נראה שעלה מבבל לארץ ישראל.

רבותיו, חבריו ותלמידיו

בבבל היה מתלמידיו החשובים של רב הונא ומסר מפיו כמה מאמרים באגדה. למד גם מפי רב חמא בר גוריא, תלמידו של רב ומסר בשמו שמועות רבות. 
בארץ ישראל למד אצל רבי שמואל בר נחמני ומסר בשמו מאמרים רבים באגדה. כן למד מפי רבי אמי, רבי יצחק נפחא ומסר משמם של עולא ביראה ורבי אבדימי דמן חיפה. חבריו בארץ ישראל היו רבי עוירא ורבי יוסי בר חנינא, וכן מוזכר שהיה בחברת רבי יהודה נשיאה (ר' יודן נשייא) באחת מתעניות הציבור.  
תלמידו היה רבי ברכיה, שהרבה למסור משמו, בעיקר באגדה.

חייו האישיים

רבו, רב הונא היה מאריך בדרשותיו ובשיעוריו, ולכן רבים מתלמידיו, וביניהם רבי חלבו, התאפקו מלצאת לצורכיהם בשעת השיעור, כתוצאה מכך נעשו עקרים, ולא יכלו להוליד יותר. לכן, לרבי חלבו לא היו בנים ונראה שחי בבדידות. פעם אחת בעת שהיה חולה לא בא אף אחד לבקרו, עד שרב כהנא הודיע לחבריו על דבר מחלתו ושכנעם לבא לבקר אותו.
עקד

עֵקֶד (גם "עקד לשירה", "עקד ספרים" (בעבר) ו"עקד-פסיפס") היא הוצאת ספרים ישראלית המיועדת בעיקר לשירה. מקור השם "בית עקד ספרים", כינוי קדום לספרייה.

ספרי ההוצאה

ההוצאה נוסדה בתל אביב בשנת 1958 על ידי איתמר יעוז-קסט, שמשמש כעורך הראשי, ואחותו מריצה רוסמן. ההוצאה קמה כמסגרת עבור משוררים ומתרגמי שירה ויצאו בה ספרים מוקפדים מבחינה אמנותית. בהמשך הושם דגש בעיקר על יצירה הקשורה בשואה ובנושאים יהודיים. בהוצאה יצאו למעלה מ-2,000 כותרים, רובם ספרי שירה ומיעוטם ספרים העוסקים ביהדות ובשואה ומחקרים, בהם התמחתה רעייתו פרופסור חנה יעוז-קסט.

כתבי עת ופעילויות נוספות

בשנת 1960 החל לצאת הרבעון "עקד לשירה" בעריכתו של איתמר יעוז-קסט. היה זה כתב העת הראשון בעברית שיוחד לשירה בלבד. כתב העת יצא עד 1973 ובמהלך שנות ה-70 יצא בתבנית של שנתון (כל שנתון נקרא "ספר עקד"). 
החל משנת 1989 החל לצאת בעקד כתב העת "פסיפס".
ברוב שנות קיום ההוצאה התקיימו במרתף בית ההוצאה ברחוב בר-כוכבא 29 בתל אביב ערבי קריאת שירה ודיונים על ספרות ("מרתף עקד") במקום התקיימה גם גלריה לאמנות.
ההוצאה הוציאה ספרים גם תחת השם "מרתף 29" (למשל ספרו הראשון של אילן שיינפלד) ו"טרקלין".

פיצול ההוצאה

בשנת 1996 פרשה מריצה רוסמן מהוצאת עקד המקורית והקימה את הוצאת "טרקלין" אשר מוציאה ספרים גם תחת השמות "חלונות" ו"גוונים".
אור שרגא

קורות חייו

נולד בתחילת המאה ה-18 ביזד שבאיראן. למד תורת הנגלה והנסתר, ושימש מוהל, שוחט ובודק ודיין ביזד. שמו התפרסם בקרב היהודים והמוסלמים כאחד, והוא זכה לכינוי מולא.
הוענק לו התואר "מֻלָּא", ראשי תיבות: מי לה' אלי, המציין חכם, שומר מצוות וירא ה' וכונה בפי היזדים "מולא אור הראשון" אולם ברוב ענוותנותו היה אומר - אני רק "שרגא" (אור קטן).].
למד בקביעות עם שני ידידיו – ר' דרוויש מהעיר שיראז ור' משה מהעיר כאשאן, כל מפגש נערך בעיר אחרת לסירוגין.
נשארו ממנו שתי איגרות: האחת נכתבה בשנת ה'תקמ"ב (1782) ובה פנייה ליהודי משהד לסייע לשד"ר חכם אליהו מהעיר חברון.
האיגרת השנייה נכתבה בשנת ה'תקמ"ג (1783), גם היא ליהודי משהד. באיגרת בקשה לאלץ יהודי בשם יצחק בן יהודה כהן לדאוג לפרנסת אשתו שננטשה ללא עזרה בעיר יזד. באיגרת זו הרב אור שרגא מבקש, שבמקרה שאין הסיוע אפשרי, ישלח הבעל גט לאשתו. מסתבר שאבותיו של אור שרגא היגרו ליזד מהעיר סבזואר שבצפון פרס. ייתכן שיהודי סבזואר היגרו לשם ממחוז גילאן ומהיישובים שמסביב העיר קזוין. ידוע שנאדר שאה (שמלך בשנים 1747-1736) ביקש להעביר מספר רב של יהודים ממחוז גילאו ומהיישובים שמסביב קזוין לעיר כלאת נאדרי, כמאתיים ק"מ צפונית למשהד. טרנספר זה אירע כנראה בשנת 1747, וחלק מן העקורים נתקעו בעיר סבזוואר והתיישבו שם, חלק הגיעו למשהד וחלק לכלאת נאדרי. אולי זאת הסיבה לקשרים ההדוקים בין יהודי יזד לבין יהודי משהד.
בשנת ה'תקנ"ד (1793) נפטר, על קברו שנמצא בפאתי העיר יזד נהגו יהודים וגויים להתפלל]. בעת האזכרה נוהגים אנשי קהילת יזד לשיר את השיר שחיבר בנו (ר' שמואל).
עג'מי

גבולות השכונה

הרחוב הראשי של השכונה הוא רחוב יפת החוצה אותה מצפון לדרום. הרחוב עמוס בחנויות ובמסעדות. השכונה גובלת בצפון ביפו העתיקה (אם כי יש המגדירים את גבולה הצפוני דרומה משם, ברחוב שערי ניקנור), בדרום בשכונת גבעת עלייה, במזרח בשכונת צהלון, ובמערב בים התיכון.

היסטוריה

השכונה נקראת על שמו של איברהים אל-עג'מי, שנמנה לפי המסורת המוסלמית על בני לוויתו של מוחמד. קברו של אל-עג'מי שוכן לפי המסורת בדרומה של השכונה, ובמאה ה-19 הוקם מסגד עג'מי במקום. שכונת עג'מי קמה באמצע המאה ה-19 על ידי ערבים מארונים אמידים, שהקימו את רחובותיה במקביל לחוף הים, ובנו בה כנסייה ואת מנזר אנטוניוס הקדוש. בתי המגורים בשכונה נבנו מכורכר והוקפו בחצרות. יכולתם הכלכלית של תושבי המקום ניכרה בסגנון הבנייה. 
בתחילת המאה ה-20 התיישבו בשכונה תושבים אמידים פחות, ואלה הקימו בה בתים פשוטים יותר. במלחמת העולם הראשונה ולאחריה רווחה בשכונה בנייה חסרת תכנון וסדר, ובשנות ה-30 התפשט הסגנון הבינלאומי מתל אביב לעג'מי. השכונה התפשטה דרומה בין הים ממערב והפרדסים ממזרח, עד שנשקה לשכונת ג'בלייה (כך נקראה אז גבעת עלייה) מדרום. 
לאחר מלחמת העצמאות התיישבו עולים חדשים וערבים מרחבי הארץ בבתיהם של הערבים שנמלטו מהעיר. השכונה החלה להתדרדר והייתה למוקד של פשיעה ועוני. בשנות ה-50 הוחלט על הרס השכונה ועל הקמתה מחדש. פעולות ההריסה החלו אך תשתית חדשה לא הוקמה תחת זו שנהרסה. משנות ה-70 הפסיקה עמידר לשפץ בתים במקום ולהכניס דיירים חדשים וכל בית שנתפנה נהרס. התוכנית הייתה שלאחר הריסת כל הבתים תיבנה במקום שכונה של רבי קומות ווילות על שפת הים. בנוסף לכך, החל מ-1975 היה חוף ימה של השכונה לאתר סילוק פסולת בניין, ועד מהרה קם במקום תל בגובה של כ-15 מטר, אשר ניתק את השכונה מהים. בשנות ה-80 שונתה התוכנית ועיריית תל אביב הכירה בערכיה ההיסטוריים והאדריכליים של עג'מי ונוסחה תוכנית שימור. כיום השכונה נחשבת לאזור פופולרי וכמוקד משיכה לאוכלוסייה אמידה, אך עדיין רבים בה המגרשים הריקים, זכר לימיה הקשים.
השכונה היא זירת התרחשותו של הסרט הישראלי "עג'מי" משנת 2009, וחלק משחקניו הם תושבי השכונה.
ויטלי פרידזון

השנים הראשונות

פרידזון התחיל את הקריירה המקצועית שלו בשנת 2001 עם הקבוצה הרוסית קרסניה קריליה סמרה, ושיחק שם עד סוף עונת 2003-04.

חימקי

בעונת 2004-05 עבר פרידזון לחימקי מוסקבה. עם חימקי, הוא זכה בגביע הרוסי בשנת 2007 ובאליפות הליגה המאוחדת של VTB בשנת 2011, באותה שנה הוא גם נבחר ל-MVP של הליגה. שנה לאחר מכן בעונת 2011/2012, הוא זכה עם חימקי ביורוקאפ, מה שהרוויח לו ולקבוצתו מקום בעונת 2012/2013 של היורוליג לאחר שנת היעדרות מהמפעל. בעונת 2012-13 הוא סיפק את ממוצע השיא שלו עם 11.4 נקודות ו-2.2 ריבאונדים למשחק ב-24 משחקי היורוליג שבהם השתתף. למרות היכולת שלו, קבוצתו לא זכתה באף תואר בעונה זו.

צסק"א מוסקבה

ב-13 ביוני 2013, פרידזון חתם על חוזה לשנתיים עם אופציה לעונה שלישית בקבוצת הפאר הרוסית צסק"א מוסקבה. בעונת היורוליג הראשונה שלו בצסק"א, הוא סיפק ממוצע של 7.5 נקודות, 1.5 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק ב-31 משחקים שבהם השתתף.
בעונת 2014-15, צסק"א הצליחה להגיע לשלב הפיינל פור ביורוליג בעונה הרביעית ברציפות, לאחר שהדיחה את פנאתינייקוס פעם שנייה ברציפות בשלב רבע הגמר לאחר ניצחון של 3-1. עם זאת, במשחק חצי הגמר מול אולימפיאקוס היא הפסידה למרות היותה פייבוריטית מוחלטת לניצחון על פי התקשורת. בסופו של דבר צסק"א סיימה את העונה במקום השלישי לאחר ניצחון על פנרבחצ'ה. פרידזון סיים את עונה זו עם ממוצע דומה לעונתו הקודמת עם 7.8 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק ב-23 המשחקים ששיחק ביורוליג. פרידזון סיים את עונה זו בצסק"א עם זכייה באליפות הליגה המאוחדת של VTB לאחר שניצח את חימקי מוסקבה 3-0 בסדרת הגמר.
בעונת 2015-16, פרידזון זכה לראשונה ביורוליג עם צסק"א לאחר ניצחון בגמר על פנרבחצ'ה.
ב-16 ביוני 2016, הוא חתם עם חוזה מחודש עם הקבוצה לשנתיים נוספות עם אופציה לעונה שלישית.

לוקומוטיב

ב-25 ביולי 2018, פרידזון עבר ללוקומוטיב קובאן וחתם על חוזה לשנתיים.

נבחרת רוסיה בכדורסל

ויטלי פרידזון משחק גם בנבחרת רוסיה בכדורסל, איתה זכה בשני מדליות ארד. אחת באליפות אירופה בכדורסל 2011 והשנייה באולימפיאדת לונדון 2012.
בריסטול 603

היסטוריה

חברת "בריסטול אירופליין" - חברה לייצור מטוסים, החלה לבנות מכוניות יוקרה במהדורות מוגבלות לאחר מלחמת העולם השנייה.
דגם הבריסטול 603 אופיין על ידי מנוע V8 של חברת קרייזלר. בדגמי הבריסטול 603 הוכנס מיזוג אוויר, והמושבים תוכננו חשמלית. בדגם הבריסטול בריטניה הותקנו גלגלי סגסוגת, אשר היוו חידוש לאותה תקופה.
קבוצה פתוחה

בטופולוגיה ובענפים אחרים הקרובים לה במתמטיקה, קבוצה U נקראת קבוצה פתוחה אם, באופן אינטואיטיבי, עבור כל נקודה x ב-U ניתן לזוז מעט בכל כיוון ועדיין להימצא בקבוצה U.
לדוגמה, ניתן להתבונן בקטע הפתוח (0,1) המכיל את כל המספרים הממשיים x כך ש x בין 0 ל-1. מכיוון שכל נקודה בקטע זה שונה מ-0 ומ-1, המרחק מכל נקודה לקצה שונה מאפס. באופן שקול, לכל נקודה בקטע ניתן לזוז מעט בכל כיוון על הישר מבלי להגיע לשפתו. לכן הקטע הפתוח (0,1) מהווה קבוצה פתוחה. לעומת זאת הקטע [0,1) אינו פתוח. אם ניקח את x=1 ונזוז אפילו מעט בכיוון החיובי נמצא מחוץ לקטע הנתון.

הגדרות

המושג 'קבוצה פתוחה' ניתן להבעה פורמלית ברמות שונות של הכללה.
באנליזה מתמטית, כאשר עוסקים במרחב האוקלידי ה־n ממדי, קבוצה U היא פתוחה אם לכל נקודה x השייכת לה קיים r>0 כך שכל הנקודות במרחב שמרחקן מ־x הוא לכל היותר r שייכות גם כן ל־U.
כאשר עוסקים במרחבים מטריים ניתן להכליל את ההגדרה כך: קבוצה U היא פתוחה אם לכל  קיים כדור פתוח B שמרכזו x ורדיוסו r כך ש־.
ניתן גם להגדיר קבוצה פתוחה בעזרת שימוש במושג הפנים: קבוצה פתוחה היא קבוצה ששווה לפנים שלה.
במרחב טופולוגי כללי לא קיים מושג המרחק, ולכן לא ניתן להגדיר קבוצות פתוחות באמצעותו. הקבוצה הפתוחה מהווה מושג יסוד שעליו נבנית הטופולוגיה של המרחב. מתוך כל הקבוצות החלקיות במרחב, בוחרים משפחה של קבוצות חלקיות, שמקיימות מספר תכונות מיוחדות (המתקיימות לקבוצות פתוחות במובן המטרי). הקבוצות במשפחה זו נקראות קבוצות פתוחות ולמשפחה קוראים טופולוגיה. בכך מהווה השימוש בקבוצות פתוחות בטופולוגיה הכללה של השימוש בקבוצות הפתוחות במרחבים מטריים.
עפעפית

תיאור כללי

זהו סוג קטן יחסית, הכולל כ-25 מינים. הוא קרוב לסוג פשתנית, ולמעשה נחשב לחלק ממנו עד שהופרד בשנות ה-70. ההבדל בין הסוגים הוא באופן פתיחת הפרי. מיני סוג זה נפוצים באגן הים התיכון, האזור הסהרו-ערבי והסודאני. 
שמו הלטיני של הסוג, Kickxia, (קרי: קיקסיה) נקרא על שם חוקר בלגי. שמו העברי הוא עפעפית, המרמז על מראה הפרח הפחוס, הדומה לעפעף העין. זהו אחד מחידושי השמות של הוועדה לקריאת שמות צמחים של האקדמיה ללשון העברית. 
ארץ ישראל מהווה מוקד התמיינות משמעותי עבור מן זה, דבר שניכר בריבוי מינים יחסי, וכן מינים אנדמיים לה. הבוטנאי אבינעם דנין הגדיר במין זה שלושה מינים חדשים למדע ואנדמיים לארץ- עפעפית יהודה, עפעפית סיני ועפעפית אדומית.

תיאור מורפולוגי

סוג זה כולל עשבים ובני שיח, בעלי עלים שסידורם על הגבעול הוא מסורג, לרוב. גביע הפרח בעל 5 אונות, כמעט שוות. לפרח כותרת דו-שפתנית, אופיינית למשפחה, שצבעה לרוב צהוב, והיא בעלת דרבן ניכר. 
שני עלי הכותרת סוגרים על הלוע, ובו 4 אבקנים, שאורכם אינו שווה- זוג מהם ארוך יותר. הפרי הוא מטיפוס הלקט, חצוי לשתי מגורות. 
כאמור, סוג זה נבדל מהסוג הקרוב פשתנית באופן פתיחת הפרי. בעוד בפשתנית ההלקט נפתח ב'שיניים' מרובות, בעפעפית ההלקט נפתח במכסה יחיד, או אינו נפתח כלל.
אשלי ג'נסן

ביוגרפיה

ג'נסן נולדה באנאן  שבסקוטלנד למרגרט ואייבר ג'נסן. היא גדלה אצל אמה שהייתה מורה לחינוך מיוחד. ג'נסן למדה משחק באוניברסיטת המלכה מרגרט באדינבורו והייתה חברה בתיאטרון הלאומי לנוער .
תפקידה הגדול הראשון בטלוויזיה היה בדמות קלייר דונלי, בתו של ג'ו-ג'ו דונלי הפושע מגלזגו (בגילומו של בילי קונולי, בדרמה "Down Among the Big Boys" ששודרה ב-BBC בשנת 1993. ב-1994 שיחקה בדמות המזכירה התמהונית רוזי מק'קוניצ'י בעונה האחרונה של הסדרה הקומית "ממאי עד דצמבר", המחליפה של המזכירה הקודמת הילרי. עוד באותה שנה שיחקה בתפקיד הת'ר בסדרה "Roughnecks" של ה-BBC. היא הופיעה בפרק "Contact" של הסדרה דיינג'רפילד בדמות אמא שי ילדה הסובלת מדלקת קרום המוח. אחר כך גילמה את פיונה מוריס באופרת הסבון "איסטאנדרס". ב-2003 שיחקה בדרמה ",Two Thousand Acres of Sky" של ה-BBC לצדם של מישל קולין ופול קיי.
ג'נסן כיכבה לצדו של ריקי ג'רווייס בסדרה "ניצבים" של BBC Two/HBO בדמות מגי ג'ייקובס חסרת הכישורים החברתיים. על הופעתה בעונה הראשונה של הסדרה זכתה ב-2005 בפרס השחקנית הקומית החדשה הטובה ביותר של פרסי הקומדיה הבריטית . ב-2006 זכתה בשני פרסי הקומדיה הבריטית, והייתה מועמדת לפרס באפט"א על תפקידה ב"ניצבים". על הופעתה בספיישל חג המולד של הסדרה הייתה ג'נסן מועמדת לפרס אמי. בינואר 2006 כיכבה בסדרת הדרמה "השעה ה-11" של ITV לצדו של פטריק סטיוארט. אחר כך באותה שנה שיחקה בסרט "A Cock and Bull Story" בכיכובו של סטיב קוגן. ב-2007 הייתה קריינית בסרט הדוקומנטרי "Taking Liberties" שביים כריס אטקינס.
בספטמבר 2006 שיחקה ג'נסן בתפקיד הגדול הראשון שלה בטלוויזיה האמריקנית בדמות כריסטינה מק'קיני בסדרה "בטי" של רשת ABC. הדמות הייתה אמורה להיות אמריקאית אבל המפיקים אהבו את המבטא של ג'נסן ושינו את הלאום של הדמות לבריטית.
בינואר 2009 כיכבה ג'נסן בקומדיה "No Holds Bard" ששודרה ב-BBC סקוטלנד כחלק מתוכניות "Burns Night" לציון 250 שנה להולדתו של המשורר רוברט ברנס. ג'נסן הייתה הקריינית בתוכניות המציאות "Embarrassing Bodies" ו-"Embarrassing Bodies". היא משתתפת במסעי פרסום ברדיו ובטלוויזיה של "הבנק של סקוטלנד" ושל חברת מוצרי הניקיון "פרסיל". מספטמבר 2009 עד מאי 2010 כיכבה לצדה של ג'נה אלפמן בסטיקום "Accidentally on Purpose". עוד שיחקה בקומדיה של ה-BBC בשם "Nativity" בדמות ג'ניפר לור, מפיקה ומזכירה מהוליווד ומושא אהבתו של פול מדנס בגילומו של מרטין פרימן. הסרט "Nativity" יצא לאקרנים ב-27 בנובמבר 2009.
ב-21 בדצמבר כיכבה בדרמה קומית בשם "Accidental Farmer" מנהלת לונדונית שקונה חווה נטושה באמצעות כרטיס אשראי של החבר המתפרפר שלה. ב-2011 דיבבה את ננט הצפרדע בסרט האנימציה "נומיאו ויוליה". באפריל אותה שנה כיכבה בדרמה "The Reckoning" של ITV. ב-6 באוקטובר 2016 השתתפה בתוכנית הבישול "Saturday Kitchen" בהנחיית ג'יימס מרטין.
ב-2014 כיכבה ג'נסן בתפקיד הראשי אגאתה רייזין בסרט טלוויזיה, עיבוד לרומן "Agatha Raisin and the Quiche of Death" מאת מ. ס. ביטון .
ב-2015 כיכבה ג'נסן לצדם של שרון הורגן ושל הקומיקאי האמריקאי רוב דילייני בקומדיה "קטסטרופה", סדרה בת שישה פרקים ששודרה בערוץ 4 הבריטי.
עוד ב-2015 כיכבה יחד עם סוזן קלמן בסדרה הקומית "אחיות" ברדיו 4 של ה-BBC. קלמן גם כתבה את הסדרה.

חיים אישיים

ג'נסן התחתנה עם השחקן טרנס ביזלי  בטקס בקליפורניה ב-29 בינואר 2007 אחרי שש שנות חברות. השניים הכירו ב-1999 כשעבדו על הפקה של המחזה "המלך ליר". ב-2009 נולד בנם פרנסיס ג'ונתן ביזלי. ביזלי נפטר בביתם בסאמרסט בנובמבר 2017.
די.בי.סי פייר

חייו

פייר נולד בבריינלה הישנה המצויה בדרום אוסטרליה. שם העט שלו מורכב מראשי התיבות באנגלית DBC (מלוכלך אבל נקי) השם פייר הוא כינוי שהוענק לסופר בילדותו על ידי חבריו, פייר המלוכלך! הייתה דמות מצוירת מתוך סדרת אנימציה בשם סופר 6. אביו היה מרצה באוניברסיטת אדלייד האוסטרלית. 
פייר התגורר באוסטרליה, ארצות הברית, אנגליה, ספרד, מקסיקו. משפחתו הייתה אמידה מבחינה כלכלית, מאידך הסופר העיד על עצמו שבמשך שנים היה מכור לסמים ועסק בפעילות פלילית כדי לספק את התמכרותו. הספר "ורנון גוד ליטל" הוא סאטירה ביקורתית אודות תרבות הצריכה והמותגים והאופן שבו אמצעי התקשורת מלעיטים את הצרכנים במידע אשר איש לא טורח לבקר או לבדוק את אמיתותו. ורנון ליטל הוא נער מוזר בן 15 מעיירה נידחת בטקסס ארצות הברית המואשם ברצח 16 תלמידי תיכון על לא עוול בכפו. הוא נידון לגזר דין מוות. משפטו, מאסרו וגזר דינו יוצרים "פסטיבל" תקשורת מאחוריו עומדים ספונסרים ואילי תקשורת. הספר תורגם לשפות רבות והיה לרב מכר. זכה בפרס מאן בוקר לשנת 2003 בפרס ויטברד לרומן ראשון, בתואר ספר השנה של סן פרנסיסקו כרוניקל, בספר הבולט לשנת 2003 של הניו יורק טיימס ובפרס ג'יימס ג'ויס
מהירות

בפיזיקה, מהירות היא מידה לתיאור קצב תנועתו של גוף במרחב - המרחק שהוא עובר ביחידת זמן. נהוג לסמן ערך זה באות v.

מהירות ממוצעת

המהירות הממוצעת באה לתאר את מהירותו של גוף נקודתי (או נקודה מסוימת על גוף) לאורך דרך מסוימת. אם גוף נקודתי עבר דרך של  בזמן , המהירות הממוצעת שלו במשך זמן זה היא . בצורה יותר מפורטת, אם בזמן  היה הגוף במקום , ובזמן  הוא היה במקום , אז מהירותו הממוצעת היא 
ההגדרה לעיל משמשת להגדרת מהירות וקטורית ממוצעת, שהיא הווקטור שראשיתו בנקודה בה התחילה התנועה וקצהו בנקודה בה היא הסתיימה, המחולק במשך התנועה. הגדרה זו אינה שימושית ביותר במקרים שהתנועה אינה על קו ישר.
ניתן להגדיר את המהירות הסקלרית הממוצעת כערך המוחלט של המהירות הווקטורית הממוצעת. הגדרה זו אינה שימושית למקרה שהתנועה אינה על קו ישר בכיוון אחד.
למקרה שהתנועה היא על קו ישר, ניתן להגדיר את המהירות הממוצעת גם כגודל סקלרי עם סימן, כאשר גודל חיובי מתאר תנועה בכיוון אחד על הישר וגודל שלילי מתאר תנועה בכיוון ההפוך.
הגדרה של מהירות (סקלרית) ממוצעת במסלול מסוים (שאינו ישר בהכרח) היא אורך המסלול המחולק במשך התנועה. הגדרה זו (של מהירות ממוצעת במסלול שאינו קו ישר) שונה מן ההגדרות הקודמות של מהירות ממוצעת כגודל סקלרי המחושב על יסוד הגודל הווקטורי.
משמעותה של המהירות הממוצעת היא זו: אם הגוף היה נע במסלול תנועתו במהירות הממוצעת היה עובר את המסלול באותו משך זמן שלקח לו לעבור את המסלול, במהירויות בהן נע בפועל. יתרונה של המהירות הממוצעת הוא שהיא נותנת מספר אחד המאפיין את המהירות במשך פרק זמן נתון וקל יחסית לחשבה. אולם, חסרונה הוא בכך שאינה מתארת היטב את תנועת הגוף בתוך פרק הזמן.
למשל, אם רכב נע במהירות שלושים קילומטרים לשעה במשך חצי שעה, ואחר הגביר את מהירותו לחמישים קילומטרים לשעה באותו כיוון למשך חצי שעה נוספת, המרחק הכולל שעבר הוא ארבעים קילומטרים, ולכן מהירותו הממוצעת הייתה ארבעים קילומטרים לשעה.
לעומת זאת, אם רכב נע במהירות שלושים קילומטרים לשעה במשך חצי שעה, ובחצי השעה הבאה נסע באותה מהירות לכיוון ההפוך וחזר לנקודת המוצא, הרי לפי ההגדרות של המהירות הממוצעת כגודל וקטורי (ולפי ההגדרות למהירות סקלרית ממוצעת הנגזרות מן המהירות הווקטורית הממוצעת), המרחק הכולל שעבר הוא אפס, ולכן מהירותו הממוצעת במשך השעה הייתה אפס. אולם, אם נשתמש בהגדרת המהירות הממוצע על פני מסלול (והמסלול הוא הדרך של הגוף הלוך ושוב, שאורכה 30 קילומטר) הרי המהירות הממוצעת של הרכב היא 30 קילומטר לשעה.
Zastava Arms

Zastava Arms היא יצרנית סרבית של כלי נשק, שנוסדה ב-1853. החברה מייצרת ומייצאת מגוון רחב ממוצריה ליותר מארבעים מדינות ברחבי העולם. היא היצרנית העיקרית של כלי נשק בסרביה ותורמת גדולה לתעשייה הביטחונית המקומית.

היסטוריה

מקור המפעל הוא בבית יציקת אקדחים פרטי, שהועבר מבלגרד לקרגוייבץ ב-1851. לאחר שנות צמיחה והתפתחות טכנולוגית, בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה התאפיין המפעל בחדשנות וזכה בפרסים בתערוכות העולמיות. בזמן המלחמה הועבר המפעל למבצר בניש, בעוד שהמבנה בקרגוייביץ ניזוק קשות. השנים שבין מלחמות העולם התאפיינו בצמיחה כלכלית ובגידול בכמות ובמבחר הייצור. במלחמת העולם השנייה נכבש האזור על ידי מדינות הציר והמפעל הועבר לשימוש גרמניה הנאצית. עם הקמת יוגוסלביה המפעל הולאם והפך לאחד היצרנים העיקריים של הצבא העממי היוגוסלבי. בעקבות מלחמות יוגוסלביה הוטל אמברגו בינלאומי על המדינה, המפעל נפגע והייצור הוקפא. כיום, המפעל הופרט וחזר לפעולה מלאה.
מטווי גולובינסקי

מטווי גולובינסקי (1865–1920) היה סוכן של המשטרה החשאית של רוסיה הקיסרית, האוכרנה ומחברו של המסמך האנטישמי הפרוטוקולים של זקני ציון.