google/wiki40b huggingface dataset:
גייל מרטין

 חיים אישיים

מרטין נולדה בשנת 1944, גדלה והתחנכה בברונקס בניו יורק סיטי. אביה היה רוקח ואמה הייתה מורה. היא סיימה את תיכון ג'יימס מונרו שבברונקס. בזמן שעבדה על התזה שלה בסוף שנות ה-70 באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, פגשה את בעלה סטיבן מרטין- מדען שהגיע לברקלי בשביל לעשות עבודת פוסט דוקטורט. לזוג יש בן אחד.

השכלה וקריירה אקדמית

מרטין סיימה תואר ראשון (B.A) בזואולוגיה באוניברסיטת ויסקונסין מדיסון בשנת 1964.
את הדוקטורט שלה עשתה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי (UCB).בשנת 1971 התחילה את עבודת הפוסט דוקטורט שלה במעבדתו של מרטין אוונס בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. בשנת 1976 הצטרפה לאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו (UCSF), שם המשיכה בעבודת הפוסט דוקטורט במעבדתו של צ'ארלס אפשטיין. כיום (2017) היא משמשת כפרופסור אמריטוס בפקולטה לאנטומיה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו.

מחקר

בשנת 1973, עבדה מרטין במעבדתו של מרטין אוונס בלונדון. באותו זמן, אוונס עבד עם הגידול הנדיר טראטוקארסינומה (teratocarcinoma)- המהווה נקודת עניין כי הוא מכיל תאי גזע פלוריפוטנטיים, שמהם מתפתחים תאי הגידול. 
ב-1974 הצליחה מרטין לגדל את תאי הגזע מהגידול בצלחת פטרי, תוך כדי שהם נשארים במצבם הרגיל ולא מתמיינים. מרטין גם הצליחה לגרום להם לעבור התמיינות אין ויטרו-כלומר, השתילה אותם בגוף חי, ושם הם התמיינו. עבודה זו הייתה בעלת חשיבות גדולה בעיקר עקב הקושי בעבודה עם תאי גזע, שבדרך כלל מתים או עוברים התמיינות לפני שניתן לחקור אותם.
בשנת 1976 כאשר עבדה מרטין במעבדתו של צ'ארלס אפשטיין במחלקה לרפואת ילדים באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, מצאה כי בתאי הגידול (המוזכר לעיל) בגוף האישה, ישנם שני כרומוזומי X פעילים שניתן לחקור איתם את המנגנון של השתקת כרומוזום  X (שלא מתרחש בתאי גזע בדרך כלל).
לאחר מכן פתחה מרטין מעבדה משלה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, בה המשיכה את מחקרה. 
ההישג המשמעותי שלה היה ב-1981, כאשר בודדה תא גזע פלוריפוטנטי מבלסטוציט (שלב מוקדם בהתפתחות העובר) של עובר של עכבר. מרטין הצליחה לשחזר את מה שעשתה 7 שנים לפני כן וגרמה לתאי הגזע לעבור התמיינות בתוך גוף חי. מרטין הייתה הראשונה שעשתה זאת ועל כן קיבלה את הזכות לתת לאותם תאי גזע את שמם- תאי גזע עובריים.
עבודה זו היוותה בסיס לעבודתו הממשיכה של ג'יימס תומסון שהצליח לשחזר את מחקרה של מרטין בבני אדם.
מרטין הייתה בין הראשונים להבין שגורמי גידול, שפעם זוהו רק כחלבונים שמסוגלים לתמוך בגדילת התא בשבט (clone), הם בעצם בעלי תפקיד חשוב באמבריוגנזה (embryogenesis)- תהליך ההתפתחות של העובר מהביצית המופרית.
מרטין התמקדה בקבוצה מסוימת של גורמי גידול בפיברובלסט (FGF) ובדקה אילו תהליכים בתא ותהליכים מולקולאריים מופרעים או מופסקים לחלוטין בהיעדר תאי הקבוצה הזו. 
בעבודה זו, גילתה שהיעדר FGF עשוי לגרום לפגמים שלדיים, וכן שהם מווסתים את ריצוף הגנים בהתפתחות מוקדמת של הגפיים.
כך באמצעות מחקרה, היא הראתה את תפקידם הקריטי של הFGF כסמנים בהתפתחות של איברים רבים (ביניהם מוח, גפיים ושיניים) בעיקר ביצורים חולייתניים.
כיום, מעבדתה (באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו) חוקרת את מנגנוני הויסות במשוב שלילי של הסיגנלים שמעבירים גורמי הגידול.
פייס אפ

מאפיינים

FaceApp הושק ב- iOS בינואר 2017 ובאנדרואיד בפברואר 2017. ישנן מספר אפשרויות לתמרון הצילום שהועלה כמו אפשרויות עורך להוסיף רושם, איפור, חיוכים, צבעי שיער, תסרוקות, משקפיים, גיל או זקן. מסננים, טשטוש עדשות ורקעים יחד עם שכבות כיסוי, קעקועים, ורטטות הם גם חלק מהאפליקציה.
התמורות לשינוי המגדרי של FaceApp משכו עניין מיוחד בקרב קהילות הלהט"בים והטרנסג'נדרים, בשל יכולתן לדמות ריאליסטית את המראה של האדם במגדר ההפוך.

ביקורת

בשנת 2019, FaceApp עורר ביקורת הן בעיתונות והן במדיה החברתית על פרטיות נתוני המשתמשים. בתשובה לשאלות הרבות, מייסד החברה, ירוסלב גונצ'רוב, הצהיר כי נתוני משתמשים ותמונות שהועלו לא מועברים לרוסיה אלא עוברים על שרתים הפועלים ב-Google Cloud ו-Amazon Web שירותים. הסנאטור האמריקני צ'אק שומר הביע "חששות רציניים באשר להגנה על הנתונים הנצברים, כמו גם אם המשתמשים מודעים למי עשוי לקבל גישה אליו" וקרא לחקירתה של האפליקציה על ידי ה- FBI. החלק הספציפי בתנאים וההגבלות של האפליקציות שמעורר דאגה היה כדלקמן: אתה מעניק ל- FaceApp רישיון תמידי, בלתי ניתן להחלפה, לא בלעדי, ללא תמלוגים, עולמי, בתשלום מלא, הניתן להעברה לשימוש, לשכפול, לשינוי, להתאמה, לפרסום, לתרגום, ליצירתם של יצירות נגזרות, להפצה, לביצוע בפומבי ולהצגת תוכן משתמש וכל שם, שם משתמש או דמיון המסופקים בקשר לתוכן המשתמש שלך בכל פורמטי המדיה והערוצים הידועים כעת או מאוחרים יותר, ללא קבלת פיצוי אישי. כשאתה מפרסם או משתף תוכן משתמש בשירותים שלנו או באמצעותו, אתה מבין שתוכן המשתמש שלך וכל המידע הקשור אליו (כגון [שם המשתמש], מיקום או תמונת פרופיל שלך) יהיו גלויים לציבור.
טרנספורמציה "לוהטת" הייתה זמינה באפליקציה בשנת 2017 וכביכול גרמה למשתמשים שלה להראות אטרקטיביים יותר מבחינה גופנית, אך זו הואשמה בגזענות מפני שהבהירה את צבע עורם של אנשים שחורים וגרמה להם להיראות אירופיים יותר. הפונקציה קיבלה שינוי שם קצר ל"ניצוץ" לפני שהוסרה. מייסד ומנכ"ל החברה ירוסלב גונצ'רוב התנצל, ותיאר את המצב כ"תופעת לוואי מצערת של הרשת העצבית הבסיסית שנגרמה כתוצאה מהטיה שקבעה ההכשרה, לא התנהגות כוונתית" והודיע כי עבד על "תיקון מלא". באוגוסט של אותה שנה, FaceApp שוב התמודדה עם ביקורת על כך שהיא מכילה "פילטרים אתניים" המתארים "לבן", "שחור", "אסייתי" ו"הודי". המסננים הוסרו מייד מהאפליקציה.

פעילות משתמשים

בשנת 2019, התוקפים השתמשו באתר מזויף כדי להציע גרסת "premium" של FaceApp בחינם להתקנת תוכנות זדוניות באנדרואיד.
זכריה רצאבי

קריירה

רצאבי נולד במחנה יהודה, שהפכה לאחר מכן לשכונה בפתח תקווה, והחל את הקריירה שלו בקבוצת הפועל מחנה יהודה, ששיחקה בליגות נמוכות. לאחר שהפגין את כשרונו, בעונת עונת 1955/1956 הוא עבר להפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, שהייתה הליגה העליונה בישראל. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא תרם כמות מכובדת של שבעה שערים, במהלך 11 משחקים בלבד. בעונת עונת 1956/1957 הוא זכה עם פתח תקווה בתואר הראשון שלו, גביע המדינה, לאחר שכבש שער במשחק הגמר מול מכבי יפו. בעונת עונת 1957/1958 הוא הציג שוב יכולת טובה וכבש שמונה שערים עבור קבוצתו, שסיימה במקום השני בליגה, נקודה בלבד מתחת למכבי תל אביב.
בעונת 1958/1959 היה רצאבי שותף לזכייתה של הפועל פתח תקווה באליפות, תוך שהוא כובש 12 שערים. הוא זכה עם קבוצתו באליפות גם בעונת 1959/1960, והיה הכובש המוביל שלה עם 17 שערים. בעונת 1960/1961 הוא זכה יחד עם שלמה לוי בתואר מלך השערים של הליגה, לאחר שכבש 15 שערים. ב-1962/1963 הוא זכה לבדו בתואר מלך השערים, אף על פי שסיים את העונה עם 12 שערים בלבד, הכמות הנמוכה ביותר עמה זכה שחקן כלשהו בתואר זה. רצאבי היה חלק מרכזי בחמש זכיות רצופות של הפועל פתח תקווה באליפות, והיה מלך השערים של הקבוצה ארבע פעמים. לאחר האליפות האחרונה, עם 88 שערים בליגה, עזב רצאבי את פתח תקווה וחזר להפועל מחנה יהודה.
רצאבי שיחק לאורך הקריירה שלו 11 פעמים במדי נבחרת ישראל, ואף כבש שער במשחק מול נבחרת פקיסטן במסגרת משחקי המוקדמות לגביע אסיה 1960.
רצאבי נפטר ב-10 באוקטובר 2005 בגיל 71, לאחר שסבל ממחלת הסרטן. באוקטובר 2007 נערך טקס הוקרה לזכרו בפתח תקווה.
בשנת 2009 נבחר רצאבי להיכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
רד בנד

ביוגרפיה

הלהקה התחילה את דרכה בשנת 2005 בשם "The Puppet Folk Revival" (מילולי: "תחיית פולק הבובות") כאשר ניגנה במופעי רחוב בשדרות רוטשילד, מדרחוב נחלת בנימין, באירועי תרבות ובמועדונים בתל אביב.
בשנת 2006 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בינלאומי שכלל השתתפות בפסטיבל אמנות רחוב "Tárrega" (טרגה) וכמו כן הופעות רחוב באמסטרדם, ברצלונה, ניו יורק ועוד.
בקיץ 2008 שינתה הלהקה את שמה ל"Red Band" והפכה לסדרת טלוויזיה בכיכובן של הבובות. הסדרה שודרה על ידי חברת HOT, וקידמה את תחילת שירות ה-VOD בישראל.
בין השנים 2008–2010 ערכה סיבוב הופעות בישראל, וביולי 2009 השתתפה בפסטיבל הסרטים היהודי בסן פרנסיסקו. בין השנים 2011–2013 ערכה הלהקה סיבוב הופעות נוסף ברחבי ישראל והופעות בהודו, גרמניה וקוסטה ריקה. המופעים נערכו במועדונים, מכללות, פסטיבלים בינלאומיים ואירועי התנדבות.
בשנת 2014 פרסם רד אורבך קמפיין לרשת הביגוד "HOODIES" ביחד עם הדוגמנית בר רפאלי, הפרסומת נפסלה לשידור בשעות היום בעקבות תכנים מיניים ששידרה והותרה לפרסום רק משעה 22:00 בערב.

עונה ראשונה

הסדרה היא קומדיה מוזיקלית מוקומנטרית הבנויה כאילו היא סדרה תיעודית, העוקבת אחר ניסיונות הקאמבק של הלהקה לאחר הצלחתה הקצרה בסוף שנות השישים והתפרקותה ב-1973. במסגרת אותו קאמבק התאחדו חברי הלהקה, לאחר שהסולן רד חזר מארצות הברית, והם עורכים חזרות יחד עם אמנים ישראלים אמיתיים שונים. כסדרה תיעודית כביכול, מצולמת התוכנית מנקודת מבטו של הצלם העוקב אחר חברי הלהקה בזמן החזרות ובחייהם הפרטיים.
לצד הבובות משחקים שחקנים אמיתיים: צבי שיסל בתפקיד המפיק של הלהקה (אלברט), דורית בר-אור בתפקיד היחצ"נית (דפנה) ושי אביבי בתפקיד הפסיכולוג (ד"ר נוימן) המעביר להם טיפול קבוצתי. האמנים המופיעים בתוכנית מגלמים את עצמם ובכל פרק מבוצע לפחות קטע מוזיקלי משותף אחד כעיבוד לשיר רוק מפורסם. האמנים שהשתתפו בסדרה הם שלום חנוך, הבנות נחמה, אביב גפן, אפרת גוש, שלומי שבן, מארינה מקסימיליאן בלומין, מוש בן ארי, מאור כהן, שלומי סרנגה, תיסלם, מירי אלוני ואבי טולדנו אשר שיחק בקדימון של התוכנית.

עונה שנייה

בפברואר 2011 עלתה לשידור העונה השנייה, אותה כתבו דרור נובלמן וארי פפר, בערוץ קומדי סנטרל בהשתתפות: משינה, נינט טייב, רמי פורטיס, ברי סחרוף, מרסדס בנד, הדג נחש, מתיסיהו, יהודית רביץ, שלומי שבת ואסף אבידן והמוג'וז.
לאחר שינויים במבנה הערוצים של חברת הוט, הסדרה שודרה בערוץ החדש קומדי סנטרל, במקום בערוץ
HOT3. מאוחר יותר שודרו שתי עונות הסדרה בערוץ HOT3 בפורמט HDTV.
מרקסטון קפיטל גרופ

מרקסטון ניהול והשקעות (ישראל) או מרקסטון קפיטל גרופ הייתה קרן השקעות פרטיות ישראלית המאוגדת כחברה פרטית בע"מ.
הקרן הוקמה ב-2004 על ידי רון לובש, לשעבר בנקאי השקעות בליהמן ברדרס; אמיר קס (נהרג בתחילת 2014 בתאונת דרכים), וג'רי שטוך, לאחר שהשלושה גייסו 786 מיליון דולר ממשקיעים שונים, רובם משקיעים מוסדיים מארצות הברית ויתרתם משקיעים מוסדיים מישראל. בין ההשקעות הראשונות של הקרן היו השקעות בדפי זהב, בחברת הייעוץ פי.אר.אס ואחריהן ב"זרעים גדרה" וכן השקיעה בנילית ‏ ברשת סטימצקי ובנטפים.
במחצית 2007 מכרה מרקסטון ברווח גדול את ההשקעות בזרעים גדרה ובדפי זהב. מרקסטון קנתה את מגנוליה תכשיטי כסף
, את אלרן נדל"ן ואת טומקאר.
בשנת 2006 הקימה הקרן את בית ההשקעות "פריזמה", הקרן גייסה עובדים ממרבית בתי ההשקעות האחרים בישראל וגרמה לעליית שכר של אנליסטים ועובדים אחרים בתחום. פריזמה רכשה את 'פק"ן' – בית ההשקעות של בנק הפועלים, את "להק", אף היא של בנק הפועלים ואת בית ההשקעות "רקיע - שוקי הון". רכישת פק"ן התבצעה במשותף עם חברת אנטר הולדינגס שבשליטת עמית ברגר, אולם במהרה התגלו סכסוכים בין השותפים.
פריזמה הפסידה כספים מהרגע הראשון, הפסד משמעותי היה בעקבות הימור כושל על אופציות שביצע בן גביזון, מנהל ההשקעות בקופת הגמל "חרמון" ובקרן ההשתלמות "תבור", ושהיו בניהול פריזמה. בתחילת 2009 החליטה מרקסטון לפרק את בית ההשקעות "פריזמה", ומכרה את קרנות הנאמנות ותעודות הסל לבית ההשקעות "אקסלנס", את קופות הגמל ל"פסגות" ואת ניהול התיקים ל"איילון פתרונות פיננסיים".
חלק מהבעלות על פסגות קופות הגמל נשמר בחברה, תחת שמה החדש "פנומנל החזקות בע"מ" וההחזקות של מרקסטון בענף הפיננסים מוצגות בדו"חות הקרן תחת חברת AMFIC‏.
יו"ר הקרן (לשעבר) אליוט ברוידי הואשם במתן שוחד לאישי מפתח בארצות הברית, זאת על מנת לסייע לו בגיוס כספים לקרן. ברוידי הוחלף כיו"ר מרקסטון על ידי דני גילרמן, לשעבר שגריר ישראל באו"ם, ומרקסטון הגיעה להסדר פשרה במסגרתו תשלם סך של 18 מיליון דולר לקרן הפנסיה של עובדי מדינת ניו יורק, בתמורה לסיום ההליכים המשפטיים נגדו.
בדו"חות הכספיים של החברה לשנת 2013 נכללה הערת עסק חי.
באוגוסט 2015, דווח שהקרן הפסידה 75.3% מהונה, ושדמי הניהול שקיבלו מנהליה לאורך השנים הגיעו לסך 140 מיליון דולר. הקרן, שעשתה שימוש רב במינוף ולקחה הלוואות מבנקים כדי לבצע את השקעותיה ולא השתמשה רק בכספי המשקיעים, ספגה את ההפסד הגדול ביותר באמפיק, חברת הבת שהקימה את בית ההשקעות פריזמה בהשקעה של 334.4 מיליון דולר. בנוסף, הפסידה החברה מהשקעותיה בסטימצקי (ומכרה את אחזקתה בה מאז) ובחברת המכוניות תומקאר, ואילו השקעתה בחברת נטפים הניבה רווח. בהמשך מכרה החברה גם את שליטתה ברשת התכשיטים מגנוליה.
ביולי 2018, בכתבה מקיפה באתר דה מרקר נכתב שהקרן "אינה פעילה כבר כמה שנים" ושקרסה, זאת לאחר ש"בזמן פעילותה ביצעה החלטות כושלות רבות [ונלוו להקמתה] מעשים פליליים".
שש אחרי המלחמה

שש אחרי המלחמה (צ'כית: po válce v šest hodin večer, "אחרי המלחמה בשעה שש בערב!") הוא ביטוי שמשמעותו חזרה לשגרה ולמנהגים הרגילים לאחר תקופת מלחמה.
 מקור הביטוי בספרו של הסופר הצ'כי ירוסלב האשק, "החייל האמיץ שווייק" מתחילת שנות ה-20. בעברית ישראלית נעשה שימוש בביטוי באופן נרחב, בעיקר על רקע הופעתו התכופה בהצגה הפופולרית "החייל האמיץ שווייק" בכיכובו של מאיר מרגלית, שעלתה בתיאטרון האהל ב-1935 והוצגה במשך עשרות שנים; ומאוחר יותר, לאחר מלחמת ששת הימים, גם בעקבות ספרו הפופולרי של יוסי גמזו, "בשש אחרי המלחמה" ואזכורים נוספים של הביטוי בעקבות המלחמה.

"החייל האמיץ שווייק"

בספרו של האשק הופך גיבור הספר, יוזף שווייק, לאחר חיולו לצבא האוסטרו-הונגרי במסגרת מלחמת העולם הראשונה, לשמשו האישי של קצין שמטעמו הוא יוצא למסור מכתב אהבהבים לאשה הונגרייה נשואה. בדרך אל האישה עוצר שווייק לשתייה קצרה עם ידידו הטוב, החפר וודיצ'קה. השתייה מתארכת ובמהלכה מתפתחת שיחה ארוכה העוסקת בשנאתו העזה של וודיצ'קה להונגרים באשר הם הונגרים. כאשר הם מגיעים לבית האישה, יוזם וודיצ'קה באופן בלתי נמנע קטטה המונית, המובילה להשלכת שניהם למעצר צבאי. כאשר הם משוחררים מן הכלא ונשלחים ליחידותיהם, נפרדים שווייק וודיצ'קה בהסכמה להיפגש בבית המרזח ה"גביע" בנה בויישטי (Na Bojisti) "אחרי המלחמה בשעה שש בערב!" (שהיא השעה הקבועה בה היו נפגשים בבית המרזח).

לקוראי הספר לא מתברר בסופו אם שווייק וודיצ'קה אכן נפגשו "בשש אחרי המלחמה", שכן האשק מת בטרם הספיק להשלים את הספר והתפרסמו ממנו ארבעת החלקים הראשונים מתוך שישה מתוכננים.

בתרבות העולמית

ב-1944 יצא למסכים הסרט הסובייטי "בשעה שש בערב אחרי המלחמה" (В 6 часов вечера после войны) בבימויו של איוואן פירייב ובכיכובה של מרינה לדינינה , שתיאר את קורותיו של זוג אוהבים מוסקבאי המתגייסים לצבא האדום במלחמת העולם השנייה ומבטיחים זה לזה להיפגש ב"שש בערב אחרי המלחמה" על גשר בולשוי קמני  את המוזיקה לסרט הלחין טיחון חרניקוב. הסרט זכה בפרס סטלין ב-1946, ובאותה שנה יצאה למסכים גרסה אמריקאית לסרט תחת השם Six P.M.‎. בעקבות הסרט הפך הביטוי "בשעה שש אחרי המלחמה" לביטוי שגור ברוסית.
אח"י קוממיות

שם הספינה והשקתה

הספינה הושקה במספנות ישראל ב-19 ביולי 1979 הגברת המשיקה הייתה ראומה איבינסקי שטורמן מעין חרוד. אלמנה ואם שכולה ממשפחה שארבעה מבניה נפלו במערכות ישראל. 

שם הספינה נבחר לזכר לקוממיות (אוניית מעפילים) שהגיעה לחיפה עם 699 מעפילים ב-20 בפברואר 1948. המעפילים גורשו לקפריסין המלווים נחבאו וחלוצו מאוחר יותר.

בצי הסוחר הישראלי שירתה אוניה בשם קוממיות הייתה זו אחת מהפאנים שהביאו מעפילים מרומניה לקפריסין ב-1947 ואחרי הקמת המדינה העבירו עולים ממחנות המעצר בקפריסין לחיפה. 

נכון לכתיבת הערך אין בחיל הים הישראלי ספינה נוספת בשם זה.

הפלגות ומבצעים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
ב-4 במאי 1980 שימשה אח"י קוממיות בפיקוד רס"ן יעקב גז כספינת פיקוד של אל"ם אברהם בן שושן, מפקד שייטת ספינות הטילים, בעת ביקור בנמל אלכסנדריה כאורחי הצי המצרי. הכח כלל גם את אח"י מולדת בפיקוד רס"ן אלי רגב.

בצי סרי לנקה

בשנת 2000 נמכרה יחד עם אחותה אח"י מולדת לצי סרי לנקה. שמה הנוכחי של אח"י קוממיות בחיל הים של סרי לנקה הוא ננדימיטרה מספר צי P-701
אברהם רונן (חוקר אמנות)

אברהם רונן (קאושנסקי) (2 באפריל 1929 – 4 ביוני 2014) היה חוקר ומבקר אמנות ישראלי, פרופסור לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב ודקאן הפקולטה לאמנויות בה.

ביוגרפיה

רונן נולד בשנת 1929 במושבה ראשון לציון, בן ליצחק ושרה קאושנסקי מטיגינה (בנדרי; כיום במולדובה). בשנת 1948 התגייס לפלמ"ח והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות. לאחר מכן הצטרף לקיבוץ ארז. בשנת 1949 עזב את הקיבוץ ועבר לירושלים, שם למד באוניברסיטה העברית פילוסופיה והיסטוריה כללית, תוך כדי עבודה במשרד מבקר המדינה והוראת תולדות האמנות בבית הספר לאמנות בצלאל.
בשנים 1958–1959 למד תולדות האמנות באוניברסיטת פירנצה. בשנים 1957–1963 כיהן כמנהל ארכיון בית הנכות בצלאל בירושלים. בשנים 1963–1967 היה הנספח לתרבות בשגרירות ישראל ברומא. באותה תקופה השלים את לימודיו בתולדות האמנות וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת רומא.
בשנים 1964–1976 היה הממונה לענייני אמנות של הביתן הישראלי בביאנלה של ונציה.
בשנת 1968 הצטרף לסגל החוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב כמרצה. ב-1971 הועלה לדרגת מרצה בכיר, וביולי 1978 הועלה לדרגת פרופסור חבר. בשנים 1972–1976 כיהן כראש החוג לתולדות האמנות. בשנים 1980–1983 כיהן כדקאן הפקולטה לאמנויות, ולאחר מכן שהה סמסטר אחד במכון למחקר מתקדם שליד אוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית.
בשנת 1997 פרש כפרופסור אמריטוס.
נפטר ב-2014 ותרם את גופתו למדע.

חייו הפרטיים

בשנת 1954 נישא לשרה גרינשטיין ונולדו לו שני בנים, יובל ואיתמר. שרה נפטרה בשנת 1977, וב-1979 נישא בשנית לחיה מולד.
חינוך חופשי

חינוך חופשי (באנגלית: unschooling; מכונה גם: למידה טבעית, חינוך ל אינ-שיעור וחינוך מתוך החיים) מייצג פילוסופיה חינוכית הטוענת שחינוך יכול וצריך להתקיים ללא מסגרת לימודית מובנית. 
על פי גישת החינוך החופשי, המוטיבציה המרכזית של הילד היא סקרנותו הטבעית, אשר בהיעדר מסגרת מובנית, ניתן לה כר נרחב לביטוי ולפעולה. כמו כן, מדגישה פילוסופיה זו את חשיבות החופש ויכולת הבחירה של ילדים.
באופן מעשי, מיושמת הפילוסופיה בחינוך ביתי ובבתי ספר חופשיים. המסגרת – אם בכלל יש כזו – היא חופשית ביותר ונתונה במידה רבה לניהולו של הילד. שיטת החינוך ברובה אינה מבוססת על הדינמיקה של מורה-תלמיד, אלא על למידת חקר ועל קליטה מהסביבה. ההורים, הקרובים, החברים של המשפחה, ומבוגרים וצעירים, בעלי מקצועות, משמשים כמורים לרגע: הם מסבירים משהו שהילד שמע אותם אומרים, עונים לשאלה, מבצעים עם הילד פעילות, אך ברוב הזמן הילד לומד מהסביבה, באורח עצמאי מהתבוננות, ממשחקים, מקריאה, מהטלוויזיה, המחשב והאינטרנט.
המונח הלועזי unschooling הוטבע על ידי ג'ון הולט, מחברם של 10 ספרים על חינוך, וממובילי תנועת החינוך החופשי בארצות הברית.
אמיל גורובץ

אמיל גורובץ (ברוסית: Эмиль Яковлевич Горовец‏; 10 ביוני 1923 – 17 באוגוסט 2001), זמר סובייטי ממוצא יהודי שעזב את ברית המועצות בשנת 1972. 
נולד בשם רחמיאל גורובץ בעיירה האיסין (אז בתחומי ברית המועצות, כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. בשנת 1946 הוא סיים את בית הספר למשחק ליד התיאטרון היהודי הממלכתי במוסקבה ושיחק בו עד לסגירתו בשנת 1949. בשנים 1950–1954 הוא למד שירה במכון גנסין במוסקבה. החל משנת 1952 הוא הופיע עם שירי יידיש. בשנת 1959 עם קבוצת שחקנים הוא נסע לפריז להשתתף בחגיגות המאה של שלום עליכם. בשנת 1960 גורובץ התחיל לשיר בנוסף ליידיש גם ברוסית ובאוקראינית. הדבר הרחיב מאוד את קהל היעד שלו והוא אף זכה בתחרות שירה.
במהלך שנות ה-60 גורובץ היה פופולרי מאוד בברית המועצות. מלחינים ידועים כמו ארנו בבדג'ניאן, ולדימיר שאינסקי, אנדריי פטרוב ויאן פרנקל נתנו לו בכורה בשירים שהם כתבו. בנוסף לכך הוא שר שירים שנכתבו בארצות הברית ובאירופה תוך תרגומם לרוסית. 
בתחילת שנות ה-70 הממשל הסובייטי אסר למעשה על השמעת שירי יידיש בהופעות, ברדיו ובטלוויזיה. בשנת 1973 הזמר ואשתו עלו לישראל. לאחר תקופה קצרה הם עברו לארצות הברית. במשך שבע שנים גורובץ הופיע ברחבי ארצות הברית עם שיריו. בשנת 1980 הוא הגיע לסדרת קונצרטים בישראל.
במהלך שנות ה-80 גורובץ המשיך להופיע בארצות הברית ובשנת 1989, בתקופת הפרסטרויקה, אף חזר לסדרת הופעות בברית המועצות. בשנת 1990 הוא העלה על הבמה מחזמר באחד מתיאטראות ברודוויי ושיחק בו את התפקיד הראשי.
בנוסף לכך הייתה לגורובץ תוכנית רדיו ביידיש וברוסית.
גורובץ נפטר בשנת 2001 ונטמן בבית העלמין היהודי בניו ג'רזי.
ראנולף פינז

ילדות, נעורים והשכלה

פינז נולד ב-7 במרץ 1944 בברקשייר, זמן קצר לאחר מות אביו, סא"ל סר ראנולף טוויסלטון-וייקהאם-פינז, שנפצע בקרב ומת מפצעיו ב-24
בנובמבר 1943. פינז ירש את תואר הברון של אביו והיה לברון בנברי השלישי מלידה.
לאחר המלחמה העבירה אמו את המשפחה לדרום אפריקה, שם נשאר עד שמלאו לו 12 ולמד בבית ספר מכין בקייפטאון. פינז חזר לאנגליה ללמוד בבית הספר סנדרויד בווילטשייר ואחר באיטון. לאחר לימודיו התגייס לצבא הבריטי.

קצונה

פינז שירת שמונה שנים בצבא הבריטי - בגדוד של אביו, "האפורים הסקוטים המלכותיים" - ובהמשך סופח לשירות האוויר המיוחד, שם התמחה בהריסות.
את חיי הצבא גיוון בכל מיני תעלולים והרפתקות, כולל מקרה שבו השיגו, הוא וקצין אחר, חזרזיר מתפתל ומשתולל, שימנו אותו בגריז טנקים והגניבו אותו אל אולם הנשפים העמוס של קולג' הסגל הצבאי, "קמברלי". במקרה אחר, זעם פינז על סכר הבטון המכוער שהקימה חברת פוקס המאה ה-20 להפקת הסרט "דוקטור דוליטל" בכפר קאסל קומב במחוז וילטשייר - שנודע ככפר היפה ביותר באנגליה - ותכנן להרוס אותו. הוא השתמש בחומרי נפץ שצבר, כך טען לאחר מעשה, משאריות של תרגילי אימונים. הודות לכישורים שלמד בקורס התחמקות מכלבי גישוש בשעות הלילה, שאך זה סיים, הצליח להימלט בלי להיתפס, אבל מאוחר יותר אותרו עקבותיו עם עוד שותף למעשה. לאחר משפט, חויב פינז לשלם קנס נכבד והוא וחברו לקשר סולקו מן השירות המיוחד. פינז הוצב תחילה לגדוד ממונע אחר, אך לאחר זמן הורשה לחזור לגדודו.
לאחר שנכזבו תקוותיו מן השירות בצבא בריטניה, בייחוד מסיכוייו לקריירה צבאית, סופח לשתי שנות השירות האחרונות שלו לצבא השולטן של עומאן. בעומאן התחוללה מרידה קומוניסטית גוברת והולכת, בתמיכת דרום תימן השכנה. פינז חווה משבר מצפון זמן קצר לאחר הגיעו לעומאן, ככל שהתוודע על נוהלי הממשל הגרועים של השולטן. אף על פי כן הגיע למסקנה, שהדיכוי הצפוי מהשתלטות קומוניסטית מחד גיסא, והסיכויים לתמורה פרוגרסיבית בשיטת הממשל של השולטן מאידך גיסא, מצדיקים את חלקו בסכסוך. לאחר תקופת הכשרה, פיקד על כיתת סיירים של גדוד מוסקט והתנסה בפעילות רחבת ממדים במרד דופאר. הוא הוביל פשיטות אחדות אל עומק הטריטוריה שבשליטת המורדים על ג'בל דופאר וקיבל עיטור גבורה מטעם השולטן.
מטופל

מטופל או חולה (בלעז: פציינט) הוא אדם הסובל ממחלה או מטראומה (פציעה, כווייה, חנק וכדומה) ונזקק בשל כך לטיפול רפואי. 
הטיפול בחולה נעשה בדרך כלל במרפאה או בבית חולים, שבהם נמצאים הצוות הרפואי והציוד הנחוצים לטיפול. לעיתים מגיע צוות רפואי לטפל בחולה בביתו.

בהלכה

מצוות ביקור חולים נכללת בגמילות חסדים, ועניינה לבקר אצל החולה, להשתתף בצערו, לעודד אותו מורלית ולראות אם יש צורך שהוא נזקק לו. חז"ל הפליגו בחשיבות מצווה זו, ואמרו שכל המבקר את החולה נוטל אחד משישים מחוליו.
בית חב"ד

בית חב"ד (באנגלית: Chabad House) הוא מרכז אזורי של חסידות חב"ד המנוהל על ידי שליח חב"ד המקומי. מטרת בתי חב"ד לעזור ולתמוך ביהודים בתחומים מגוונים, בעיקר בענייני יהדות. בתי חב"ד הראשונים הוקמו ב־1950 (ה'תש"י).
כ־3,650 בתי חב"ד פועלים בכ־950 ערים השוכנות בכמאה מדינות בעולם כ־350 מתוכם פועלים בישראל.

מאפיינים

מטרת בית חב"ד, כפי שהוגדרה על ידי יוזם הרעיון, רבי מנחם מנדל שניאורסון "הרבי מלובביץ'", היא שיהיה "בית שמגדלים בו תורה, תפילה, וגמילות-חסדים", לסייע לכל יהודי בכל מקום בו הוא נמצא, הן בענייני דת ורוחניות והן בצרכים שונים בגשמיות.
את בית חב"ד מנהל ברמה הארגונית והפיננסית שליח חב"ד המקומי. פעמים רבות פועלים תחת בית חב"ד המקומי בתי כנסת, מקוואות, בתי ספר ומדרשיות, חנויות תשמישי קדושה ומזון כשר, מרכזי הזנה, גני ילדים ועוד.
ארגון הגג של בתי חב"ד בישראל הוא צעירי אגודת חב"ד. הארגון דואג לשליחת השלוחים למקומות חדשים, ובנוסף, מסייע לשלוחים בפעילות השוטפת, בעיקר באספקת מוצרים נחוצים במחיר מסובסד ובייעוץ והכוונה. באופן פורמלי, הגוף העליון שתחתיו פועלים בתי חב"ד בארצות הברית ובשאר העולם הוא המרכז לענייני חינוך.
אף שסגנון מרכזי הפעילות החב"דית הנוכחי החלו להתקיים בשנות ה־50 של המאה ה־20, את הכינוי "בית חב"ד", טבע הרבי מחב"ד רק בסוף שנות ה־60 של המאה ה־20 בבית חב"ד בלוס אנג'לס, קליפורניה של הרב שלמה קונין, ובשם זה קרויים סניפי חב"ד בעולם.

פעילות

הפעילויות המתקיימות בבית חב"ד משתנות בין השלוחים השונים, כאשר יש המרכזים את פעילותם בתחומים שונים. באופן כללי נחלקות הפעילויות לפעילות קבועות ופעילויות עונתיות. הפעילויות הקבועות שמקיימים השלוחים הן בעיקר מבצעי הרבי מחב"ד: הנחת תפילין, קביעת מזוזות בבתי התושבים, הכשרת מטבחים, חלוקת ערכות נרות שבת להדלקה, וכן שיעורים והרצאות בענייני יהדות, תורה ומדע, ושיעורים שונים. כן מפעילים בתי חב"ד רבים, גני ילדים ובתי ספר של רשת אהלי יוסף יצחק.
הפעילויות העונתיות שמקיימים השלוחים, הן בדרך כלל בסמיכות לחגי ישראל ובתקופות שונות. כלומר תקיעת שופר במקומות ציבוריים בראש השנה, נטילת לולב ואתרוג בחג הסוכות, הדלקת נרות חנוכה בחנויות ובמקומות ציבוריים, חלוקת משלוחי מנות בחג הפורים לאנשים שונים, למשפחות שכולות ומשפחות נפגעי טרור, לכוחות הביטחון, ולחולים הנמצאים בבתי חולים ולבסיסי צבא, וכן קריאת עשרת הדיברות לילדים בכל בית כנסת בחג השבועות. כמו כן יש פעילויות קיץ כגון קייטנות, מועדוני של"ה (שיעורי לימודי הדת) וגני ילדים.
בנוסף לפעילות שמטרתה השפעה דתית, עוזרים השלוחים ליהודים בארץ ובעולם גם בתחומים שאינם קשורים ליהדות, בהתאם להשקפה החב"דית שעזרה גשמית חשובה לא פחות מעזרה רוחנית. כך למשל נפוצים בתי חב"ד המפעילים בתי תמחוי ומפעלי חסד אחרים עבור נזקקים. בתי חב"ד באזורי תיירות מסייעים ליהודים במקרי חירום.
שיירת הרוכבים

השיר שיירת הרוכבים נכתב על ידי נעמי שמר (מילים) ושמעון ישראלי (לחן),  ועובד על ידי אריה לבנון לצמד הדודאים. שיר זה הוא אחד מהיותר פופולריים מבין שיריהם, והם הרבו לבצע אותו בהופעותיהם.
השיר נכתב בסוף שנות ה-50 והוקלט ב-12 ביולי 1958, נעמי שמר התמקדה אז בכתיבת מילים (בהמשך היא שמה דגש גדול יותר על הלחנה - של שיריה שלה ושל שירי משוררים), ואת השיר הזה בצד עוד כמה מאותה תקופה היא פירסמה תחת הפסוודונים "אליפז", ובמקומות רבים שם זה עדיין מופיע בקרדיטים לשיר - אם מתוך חוסר ידיעה ואם בתור מחווה לבחירתה אז.
שמעון ישראלי בחר להלחין את השיר בסגנון שמזכיר שירי מערבונים מאותה תקופה, וניתן אף לזהות דמיון מסוים בינו לבין
Riders in the Sky (הרוכבים בשחקים) - הן מבחינת המנגינה ומקצב הדהירה, והן מבחינת הטקסט המספר על שיירת רוכבים אגדתית הרוכבת ללא סוף.
מירזם

מאפיינים

מירזם הוא ענק כחול מסיווג ספקטרלי B1 במרחק של כ-500 שנות אור. מסתו היא כ-15 מסות שמש ורדיוסו גדול בערך פי 8 מרדיוס השמש. עוצמת ההארה שלו באור נראה היא פי 3,250 מעוצמת ההארה של השמש, אך בשל הטמפרטורה הגבוהה שלו - כ-25,800 קלווין רוב הקרינה הנפלטת ממנו היא בתחום העל-סגול כך שעוצמת ההארה הכוללת שלו היא פי 34,000 מהשמש.
הכוכב הוא כוכב משתנה מהסוג של β בקפאוס ועוצמת ההארה שלו משתנה בכ-10% - כרבע דרגת בהירות. להשתנות ההארה יש מספר מחזורים במקביל כך שגרף עוצמת ההשתנות מורכב וקשה לניתוח. המחזור הראשי של ההשתנות הוא בן כ-6 שעות. סיבת ההשתנות היא התכווצות והתנפחות של פני הכוכב כתוצאה מחוסר יציבות של תהליכי היתוך המימן. 
למעשה תהליך היתוך המימן עבר מליבת הכוכב לשכבות חיצוניות יותר והוא נמצא לקראת סיומו ומעבר לשלב של היתוך הליום ליסודות כבדים יותר. בשל מסתו הגדולה צפוי הכוכב לסיים את חייו בסופרנובה.