google/wiki40b huggingface dataset:
היטושי איממורה

היטושי איממורה (Imamura Hitoshi 今村 均‏; 28 ביוני 1886 - 4 באוקטובר 1968)  היה גנרל בצבא היפני הקיסרי במלחמת העולם השנייה.

ראשית חייו

איממורה נולד בעיר סנדאי שבמחוז מיאגי לשופט מקומי. הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית ב-1907 ובמכללת המלחמה של הצבא ב-1915. ב-1917 קיבל את דרגת הקפטן ונשלח לאנגליה כנספח צבאי בשנה שלאחר מכן. באפריל 1927 התמנה איממורה לנספח הצבאי בהודו הבריטית. לאחר שקודם לדרגת קולונל ב-1930 החזיק איממורה במספר תפקידי מטה במחלקת המבצעים של המטה הכללי של הצבא היפני הקיסרי עד 1932. לאחר שפיקד למשך זמן קצר על הרגימנט ה-57 בשאנגחאי, שב איממורה ליפן והתמנה למפקד בית הספר הצבאי נרשינו, תפקיד אותו מילא עד 1935.

המלחמה בסין

במרץ 1935 קיבל איממורה את הפיקוד על חטיבת הרגלים ה-40 ואת דרגת מייג'ור גנרל. הוא מונה לסגן ראש מטה צבא קוואנטונג במנצ'וקוו במרץ 1936. בין השנים 1937-1938 שימש איממורה מפקד בית הספר למקצועות חיל הרגלים בטויאמה.
במרץ 1938 קיבל איממורה את דרגת לויטננט גנרל ונמסר לו הפיקוד על הדיוויזיה החמישית ששהתה אז בסין, עליה המשיך לפקד במהלך השלבים המוקדמים של מלחמת סין-יפן השנייה.
בין 1940 ל-1941 שימש איממורה סגן המפקח הראשי על אימוני הצבא, אחד התפקידים בעלי ההשפעה הרבה ביותר בצבא היפני. לאחר מכן קיבל איממורה את הפיקוד על הארמייה ה-23.

מלחמת העולם השנייה

בנובמבר 1941 מונה איממורה למפקד הארמייה ה-16 ונשלח להוביל אותה בפלישה לאיי הודו המזרחית. בעת הקרב, עת התקרבו כוחותיו לאי ג'אווה, נפגעה ספינת התובלה עליה שהה מטורפדו, שקעה ואיממורה נאלץ לשחות לחוף.
לקראת סוף 1942 קיבל איממורה את הפיקוד על הארמייה השמינית, שהייתה אחראית על הארמייה ה-17 (שלחמה באיי שלמה) ועל הארמייה ה-18 (שלחמה בגינאה החדשה). בניגוד למקובל, נהג איממורה ברחמנות כלפי האוכלוסייה המקומית באיי הודו המזרחית, התנהגות שלעיתים הובילה לעימותים עם מטה קבוצת ארמיות המשלוח הדרומית ועם המטה הכללי בטוקיו. עם זאת, מדיניות זו הובילה ליחסים תקינים עם האוכלוסייה המקומית והקלה על הכיבוש.
ב-1943 קודם איממורה לדרגת גנרל. ביחד עם מפקד הצי ברבאול, תת-אדמירל גיניצ'י קוסאקה, נכנע איממורה בפני בעלות הברית בספטמבר 1945.
בתום המלחמה עצר צבא אוסטרליה את איממורה באשמת פשעי מלחמה, בכללם הוצאה להורג של שבויי מלחמה והמתין למשפט בבית דין צבאי. באפריל 1946 שלח איממורה מכתב למפקד האוסטרלי ברבאול בו ביקש ממנו להאיץ את משפטו על מנת להקל על שפיטת פושעי מלחמה אחרים. איממורה הואשם בכישלון לרסן את חברי הפיקוד שלו, שביצעו זוועות אכזריות ופשעים אחרים. משפטו נערך ברבאול בין ה-1 ל-16 במאי 1947. הוא נמצא אשם ונידון לעשר שנות מאסר אותן ריצה בכלא סוגאמו שבטוקיו עד שחרורו ב-1954.
שארל קאבורה

קריירת מועדונים

בשנת 2006 הוחתם בקבוצת ליבורן מהליגה השישית בצרפת. לאחר כשנתיים ראשי קבוצת מארסיי מהליגה הראשונה בצרפת התרשמו מקאבורה והחתימו אותו בקבוצה. בינואר 2013 חתם בקובאן קרסנודאר מההליגה הרוסית.
ב-25 באוגוסט 2015 הושאל ליריבה העירונית, קרסנודאר, עם אופצית רכישה. עשרה חודשים לאחר מכן קרסנודאר מימשה את האופציות ורכשה את קאבורה עד שנת 2019.
ביולי 2019 חתם בדינמו מוסקבה.

נבחרת בורקינה פאסו

קאבורה משחק בנבחרת מאז 2006 ואף מוביל את טבלת ההופעות במדים הלאומיים עם 70 הופעות.
דאגנהאם אנד רדברידג'

אצטדיונים ומתקני אימונים

מיום הקמתו של המועדון משחקת הקבוצה באצטדיון אצטדיון כביש ויקטוריה (Victoria Road).
המגרש נבנה בשנת 1917 ושימש עובדים שמפעלם היה ממוקם לצדו. בשנת 1955 החל שיפוץ נרחב בו הוחלפו כל תשתיות המים, הביוב והחשמל באצטדיון, נבנה גג ונוספו מושבים חדשים.
גלבובו

גאוגרפיה

העיר שוכנת בגובה של 83 מטרים מעל פני הים, ובסמוך אליה נמצא אגם. העיר נמצאת בסמוך לגבול עם מחוז חאסקובו. נהר סאזלייקה  חוצה את העיר ומפריד בין מערב העיר ומזרח העיר.

תחבורה

בעיר ישנה תחנת רכבת, שמשרתת את תושבי העיר והסביבה. בסמוך לתחנת הרכבת, ישנו מסוף אוטובוסים גדול.

תחנת הכוח

תחנת הכוח מריצה איזטוק מס' 1 , נמצאת מצדו השני של האגם, ליד העיירה אוברוחישטה. שהיא חלק מקומפלקס של 3 תחנות כוח ששתיים מהן נמצאות במחוז סטארה זאגורה והשלישית נמצאת במחוז סליבן, בסמוך למחוז סטארה זאגורה.
מרינוס הראשון

ביוגרפיה

מרינוס, יליד גאלזה, היה בנו של כומר. הוא הוסמך לשמש דיאקון על ידי האפיפיור ניקולאוס הראשון. לפני בחירתו לאפיפיור, הוא שימש כבישוף קאיריטים, מה שהפך את בחירתו לשנויה במחלוקת, כי בשלב זה של ההיסטוריה, בישוף לא היה צפוי אף פעם לעזוב את משרתו כדי לעבור לשמש כבישוף במקום אחר. בשלוש הזדמנויות שונות הוא הועסק על ידי שלושת האפיפיורים שקדמו לו כלֵגָט בקונסטנטינופול, ושליחותו בכל מקרה שיש התייחסות למחלוקת נכתבה על ידי פוטיוס, הפטריארך של קונסטנטינופול. בשנת 882, הוא נשלח מטעם האפיפיור יוחנן השמיני אל אתנסיוס מנאפולי להזהיר אותו לא לסחור עם המוסלמים בדרום איטליה.
בין המעשים הראשונים שלו כאפיפיור היו החזרת פורמוסוס כבישוף הקרדינל של פורטוס ואת הבישוף של פוטיוס לתפקידיהם. בשל כבודו לאלפרד הגדול הוא שיחרר את האנגלו-סקסונים של האנגולה סקולה ברומא מחובת המחווה והמיסוי. הוא גם הורה לשלוח חתיכה של הצלב האמיתי לאלפרד במתנה. הוא נפטר ב-15 במאי 884, ואדריאנוס השלישי נבחר כמחליפו.

שגיאת מרינוס / מרטינוס

בגלל הדמיון של השמות מרינוס ומרטינוס, האפיפיורים מרינוס הראשון ומרינוס השני קיבלו בחלק מהמקורות, בטעות את השם מרטינוס (ונרשמו אז בהתאמה, כמרטינוס השני ומרטינוס השלישי). וכך, כאשר האפיפיור החדש ב-1281 לקח את השם מרטינוס, הוא הפך למרטינוס הרביעי, כאשר למעשה הוא היה צריך לקחת את השם מרטינוס השני.
אריך היינמן

קריירה מוקדמת

היינמן נולד ב-13 בינואר 1881 בדיסלדורף, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1900 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-15 (אלזס העילי ה-1), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף היינמן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1928 הועלה היינמן לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בפברואר 1931 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1933 הועלה לדרגת גנרל מיור, ב-1 בספטמבר 1935 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 באוקטובר 1935 מונה למפקד בית הספר לתותחנות, ובספטמבר 1937 פרש לביתו.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה גויס היינמן שוב, וב-1 במרץ 1940 מונה היינמן למפקד יחידות הארטילריה בOB Ost. ב-15 במאי 1940 מונה היינמן למפקד אגד הארטילריה ה-302, ופיקד עליו במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהארמייה הרביעית. בדצמבר 1941 מונה היינמן לסגן מפקד הקורפוס ה-12, ו ב-25 במרץ 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-28 בנובמבר 1943 מונה היינמן למפקד הקורפוס ה-65, שמשימתו העיקרית הייתה לשגר את רקטות הV1 והV2, וב-1 בינואר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. בקיץ 1944 החל הקורפוס בשיגור הרקטות, אולם נוצרה בעיות סמכות ופיקוד עם הלופטוואפה. ב-20 באוקטובר 1944 הפך הקורפוס לקורפוס ה-30 החדש, וב-15 בנובמבר 1944 הועבר היינמן לעתודת המילואים. ב-28 בפברואר 1945 פרש הינמן מהצבא, ובאמצע יולי 1945 נפל בשבי הרוסי.

לאחר המלחמה

בשנת 1949 שוחרר היינמן מהשבי. לאחר שחרורו התגורר היינמן בברלין, עד למותו ב-22 בינואר 1956, והוא בן 75 שנים.
משפחת פריסנג

משפחת פריסנג: אנה ולודוויג פריסנג (בגרמנית: Anna Stecher- Friessnegg; 1899 - 1 בינואר 1965; ו-Ludwig Friessnegg;‏ 1897 - 1 בינואר 1966); בתם אנה מנצר (פריסנג) (בגרמנית: Manzer Anna) ואדי שטחר (בגרמנית: Stecher Edi) הם חסידי אומות העולם מאוסטריה שהצילו אישה יהודייה בזמן מלחמת העולם השנייה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

אנה שטחר-פריסנג נולדה בווינה, אוסטריה בשנת 1899 והתגוררה שם ביחד עם אחיה, אדי שטחר. אנה נישאה ללודוויג פריסנג שהיה מפקח במקצועו ולבני הזוג הקתולים נולדה בת בשם אנה.
אנה ולודוויג פריסנג עם בתם אנה ואחיה של אנה, אדי שטחר, התגוררו בווינה כאשר אנה דויטש יצרה איתם קשר.
אנה מלווינה רוזנברג, יהודייה ילידת שנת 1919, התגוררה בבודפשט, הונגריה, עם בעלה הרמן רוזנברג. עם התגברות הנאציזם באירופה, הוא החליט לשנות את שם משפחתם לדויטש. עם כניסת הנאצים להונגריה ב-1944, אנה הופרדה מבעלה ונשלחה בטרנספורט יהודים לווינה. מאחר שמרבית הגברים האוסטרים גויסו לצבא, נוצר בעיר מחסור חמור בעובדי תעשייה ושירותים עירוניים. לצורך זה הובאו משלוחי יהודים, שהועסקו בעבודות כפייה. אנה דויטש צורפה ליחידה שנדרשה לפנות את ההריסות שנותרו ברחובות העיר לאחר הפצצות אוויריות. בגרמניה הנאצית, עובדי הכפייה היהודים נאלצו לעבוד מאוד קשה, קיבלו מנות מזון קטנות מאוד ולכן סבלו מרעב תמידי.
עם הזמן אנה דויטש יצרה קשר עם משפחת פריסנג. אנה פריסנג התחילה להביא מזון לאנה דויטש על בסיס קבוע, כשהשומרים לא הביטו. יום אחד, פריסנג העבירה לדויטש פתק עם כתובתה ואמרה לה לפנות אליה אם היא תהיה בסכנה. בפברואר 1945 היהודים ההונגרים בווינה הועברו ברגל בצעדות המוות, למחנה הריכוז מאוטהאוזן. לפני תחילת הצעדה, דויטש הצליחה לברוח ממקום העבודה שלה ולהגיע לבית משפחת פריסנג. הם קיבלו אותה בזרועות פתוחות ודאגו להחביאה במרתף הפחם בביתם ולספק לה את כל מחסורה, למרות העוני ומיעוט המזון שהיה ברשותם. כל בני משפחת פריסנג ואדי שטחר, נטלו על עצמם את משימת ההסתרה המסוכנת של אנה דויטש, אף על פי שהדבר היה כרוך בסיכון חיים. בזמן ההפצצות האוויריות על וינה, צרפו בני משפחת פריסנג את דויטש כשברחו למקלט הציבורי אף על פי שלא היו לה מסמכים מתאימים.

לאחר המלחמה

אנה דויטש שרדה את המלחמה בווינה, ועם סיומה חזרה לבודפשט. בעלה, הרמן דויטש, גויס לגדוד עבודה צבאי הונגרי וניצל. בני הזוג דויטש עלו לישראל.
אנה פריסנג נפטרה ב-1 בינואר 1965 ולודוויג נפטר בדיוק שנה לאחר מכן.

הכרה והנצחה

ב-29 באוגוסט 1984, יד ושם הכיר בלודוויג ואנה פריסנג, בתם אנה ובאדי שטחר כחסידי אומות העולם. אדי ואנה הוזמנו לטקס קבלת התעודה. הטקס נערך באוסטריה ובסופו, ד"ר ליאון זלמן, מנהל מרכז המבקרים בווינה, הודיע כי יעמיד לרשות מקבלי האות שני כרטיסי טיסה כדי שיוכלו לנטוע את העץ בשדרת חסידי אומות העולם.
ליסה צ'ולודנקו

קריירה

צ'ולודנקו התחילה את דרכה בתעשיית הסרטים בניו יורק בתחילות שנות ה-90. היא עבדה כעוזרת עריכה בסרטו של ג'ון סינגלטון "החבר'ה מהשכונה", וכסגנית עורך בסרטו של ביבן קדרון "אנשים משומשים".

קולנוע

בזמן לימודיה בקולומביה, צ'ולודנקו כתבה וביימה מספר סרטים קצרים אשר הוקרנו בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים ואשר שודרו בטלוויזיה בבריטניה, צרפת, ושווייץ. סרטה הקצר Dinner Party משנת 1997 זכה בפרס המכון הקולנוע הבריטי.
בתהליכי היצירה של סרט הביכורים שלה, "אמנות גבוהה", נתן לה הדרכה ותמיכה הבמאי מילוש פורמן. הסרט זכה בפרס התסריטאות על שם וולדו סולט בפסטיבל הסרטים סאנדנס, וכן בפרס מטעם האגודה הלאומית של מבקרי הקולנוע להופעתה בסרט של אלי שידי. סרט זה, וכן סרטה הבא, "לורל קניון", הוקרנו בבכורתם ב"שבועות הבמאים" בפסטיבל קאן. את ההשראה לסרט "לורל קניון" שאבה צ'ולודנקו מאלבומה של ג'וני מיטשל, Ladies of the Canyon, אשר צולם בלב הוליווד הילס, שם גם העלילה מתרחשת.
בשנת 2010, הוענק לה פרס נשים בקולנוע על שם דורותי ארזנר.
לאחר השלמת "לורל קניון", צ'ולודנקו החליטה לגור בלוס אנג'לס באופן קבוע. בעודה בתהליך הניסיון להרות באמצעות תורם זרע אנונימי, היא פגשה את התסריטאי סטיוארט בלומברג, שהיה תורם זרע בעת לימודיו באוניברסיטה. יחד, הם החליטו לכתוב תסריט, אשר היה בסופו של דבר לסרט "הילדים בסדר". לקח לפרויקט חמש שנים כדי להגיע לשלב ההפקה, והוא צולם תוך 23 ימים, עם תקציב של 3.5 מיליון דולר, תקציב קטן בהרבה מאשר הסרטים האחרים שהיו מועמדים לאוסקר באותה שנה, 2011.
"הילדים בסדר" זכה במועמדות לפרס האוסקר עבור התסריט המקורי הטוב ביותר, לפרס BAFTA לתסריט המקורי הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר – קומדיה או מוזיקלי. הסרט היה גם זכה בפרט התסריט הטוב ביותר של מעגל מבקרי הקולנוע של ניו יורק, וזכה גם בפרס אינדפנדנט ספיריט לתסריט הטוב ביותר.
צ'ולודנקו ספגה ביקורת על הייצוג הלהט"בי בסרט, בעיקר בגלל האופן שבו ייצגה דמות לסבית נהנית מיחסים הטרוסקסואליים, וכן על השעתוק של ערכי משפחה גרעינית כערך עליון, מעל כל ערך אנושי אחר.
בשנים 2012–2013 צ'ולודנקו הייתה חברה בדירקטוריון של האקדמיה האמריקאית לקולנוע.

טלוויזיה

ב-2004 ביימה צ'ולודנקו את הסרט Cavedweller עבור שואוטיים; הוא זכה בפרס אינדפנדנט ספיריט ובמועמדויות עבור קירה סדג'וויק ואיידן קווין. היא ביימה פרקים בסדרות "רצח מאדום לשחור", "עמוק באדמה", "ישנן בנות", "מצויד", ו"כאן ועכשיו".
ב-2014, צ'ולודנקו ביימה עבור HBO סדרה בת ארבעה פרקים, אוליב קיטרידג', בכיכובם של פרנסס מקדורמנד וריצ'רד ג'נקינס. המיני סדרה מבוססת על רומן באותו השם מאת אליזבת סטראוט. כוכבי משנה כללו את ביל מארי, ג'סי פלמונס, זואי קאזאן, וג'ון גלאגר ג'וניור. הקרנת הבכורה של "אוליב קיטרידג'" נערכה בפסטיבל נציה ב-2014, וגרפה ביקורות חיוביות. התוכנית גם זכתה לשבחי המבקרים כאשר שודרה בטלוויזיה בנובמבר. היא זכתה בשלוש מועמדויות לגלובוס הזהב, וצ'ולודנקו זכתה בפרס גילדת הבמאים, וכן בפרס אמי לבידור בפריימטיים.
צ'ולודנקו הייתה מפיקה בפועל, וביימה את הפרק הראשון בסדרה מ-2015 של NBC "הסטירה", אשר מבוססת על מיני סדרה אוסטרלית באותו השם.

חיים אישיים

לצ'ולודנקו ולבת זוגה, וונדי מלווין, יש בן קלדר, שסיפור לידתו היווה בסיס לסרט "הילדים בסדר".
עזריאל לוי

ביוגרפיה

במהלך לימודיו היה מעורכי מפעל השכפול באוניברסיטה. בשנת 1958 קיבל תואר דוקטור מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה בשם "תרומות למטא-מתמטיקה של תורת הקבוצות" שנעשתה בהנחייתם של אברהם הלוי פרנקל ואברהם רובינסון. בשנים 1958–1959 יצא לפוסטדוקטורט ב-MIT, ובשנתיים שלאחר מכן היה מרצה אורח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1961 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית. ב-1972 היה מנחהו של מנחם מגידור לדוקטורט.
תוך שימוש בשיטת הכפייה של פול כהן הוכיח תוצאות אחדות המציגות עקביות של משפטים המנוגדים לאקסיומת הבחירה. לוי הרים תרומה חשובה להתפתחותה של תורת הקבוצות, ועל שמו קרויים המושגים Levy hierarchy, Levy collapse, Levy absoluteness.
בשנת 1979, במהלך סכסוך עבודה ממושך באוניברסיטאות בישראל, היה יו"ר המועצה המתאמת של ארגוני הסגל האקדמי באוניברסיטאות בישראל.
במסגרת האוניברסיטה הפתוחה הוביל את פיתוח הקורס "לוגיקה מתימטית". הוא יו"ר ועדת המקצוע מתמטיקה של משרד החינוך.
פר ונרבילם

פר ונרבילם (בלטינית per venerabilem) היה דקרטל שהוציא האפיפיור אינוקנטיוס השלישי ב-1202 בנושא חוקיות הורשה וסמכותו של מלך צרפת.
הסניור גיום ה-8 ממונפלייה היה נשוי לאודוקיה קומננוס, מזיווג זה נולדה בת אחת, מרי ממונפלייה. ב-1187 גיום שלח את אודקיה למנזר באניאן ונישא לאגנס מקסטיליה. אגנס ילדה מספר ילדים. גיום רצה שאחד מהבנים יירש אותו. אולם הילדים הוגדרו כ-ex defectu natalium, כלומר ילדים שנולדו מחוץ לנישואין ולכן לא יכלו לרשת אותו.
בהסתמכו על התקדים של ההכרה שנתן האפיפיור בלגיטימיות הירושה של פיליפ מבולון ומרי, דוכסית בראבנט, ילדיו של פיליפ השני, מלך צרפת מאשתו השלישית, אגנס ממרניה , בעודו נשוי לאשתו השנייה, אינגבורג מדנמרק, פנה גיום ב-1202 אל האפיפיור באמצעות הארכיבישוף של ארל בבקשה להכריז על נישואיו לאודוקיה כמבוטלים ועל ילדיו מאגנס כיורשים חוקיים (titulus legitimstionis). 
ב-1202, ענה האפיפיור בדקרטל "פר ונרבילום", בו דחה את הבקשה ופירט את ההבדלים בין שני המקרים. המשפט המצוטט ביותר ממסמך זה הוא " rex superiorem non recognoscens in regno suo est Imperator" (ראו בהמשך) שקובע את עליונותו השלטונית החילונית של מלך צרפת ואי כפיפותו לסמכות חילונית גבוהה יותר.

תיעוד

דקרטל זה נשלח, יחד עם בולות ודקרטלים נוספים לאוניברסיטת בולוניה, נשמר שם כחלק מהאוסף " tam in iudiciis quam in scholis" והפך לחלק מהחוק הכנסייתי למשך מאות שנים.
אבי יפה

קריירת משחק

יפה התחיל את דרכו במשחק שהחל ללמוד בבית ספר לאמנויות הבמה "בית צבי". בשנת 1994 שיחק את מנשה השכן בסדרה "סטרייט ולעניין" ששודרה בערוץ הראשון. בשנת 1993 השתתף בשתי קלטות הווידאו לילדים בשם "קסם בג'ימבורי" (בתפקיד ג'ימבו הליצן) יחד עם המדריכה דגנית אשל. 
בשנת 1996 השתתף בקלטת הוידאו לילדים בשם "הקסם של ימבה" (בתפקיד ימבה) יחד עם דנה דבורין ועודד מנשה ושיחק את פאקלי הסנאי במחזמר "ספר הג'ונגל" בבימויו של חנוך רוזן לצדם של טוביה צפיר, תום אבני, ששי קשת, ואחרים. בשנת 1998 שיחק את מוקי בוצר בסרט הקולנוע "סופר בוי" בבימויו של חנוך רוזן. בשנת 1999 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "ספי". 
בשנת 2000 הופיע במחזמר "בחדר של חני" בבימוי חני נחמיאס, שבוסס על התוכנית "החדר של חני". בשנת 2002 הופיע בהפקה המחודשת למחזמר "ספר הג'ונגל" פעם נוספת בתור פאקלי הסנאי. בשנת 2005 שיחק את מנשה כצנלסון ועוד מספר דמויות בסדרה הקומית "בצפר" בבימויו של ארז בן הרוש ובקלטת הווידאו לילדים "במבוני אין כמוני" לצד שייקה לוי. בשנת 2006 הופיע בהפקה המחודשת למחזמר "הקוסם!" המבוסס על הספר "הקוסם מארץ עוץ" בתפקיד טוטו הכלב לצדם של רוני דואני, גיא אריאלי, מוסקו אלקלעי ואחרים.

קריירת דיבוב

בנוסף לקריירת המשחק, יפה מדבב בסדרות וסרטים כדוגמת "שלגיה ושבעת הגמדים", "מרלין", "היה היה - הממציאים", "מועדון ווינקס", "סיפורי כתם שמש - של מי הביצה הזאת?".
מכונית מיני

מכונית מיני (מקור הביטוי בגרמנית: Kleinstwagen) הוא הכינוי הנהוג בישראל למכונית קטנה המיועדת בעיקר לשימוש במרחב עירוני.
מכוניות מסוג מיני מסווגות באירופה תחת קטגוריה A.

היסטוריה

אחת ממכוניות המיני הראשונות הייתה הקרוסלי האמריקאית שיוצרה בשנות ה-40 של המאה ה-20. בשנות ה-50 יוצרו מספר מכוניות מיני שהוחלפו מאוחר יותר על ידי מכוניות גדולות יותר (בעיקר מסוג סופרמיני). בין מכוניות אלו: פיאט 500 ופיאט 126. המאפיין המשותף של מכוניות אלו היה אורך של כ-3 מטר ושתי שורות מושבים (לרוב בתצורת שני מושבים נפרדים מלפנים ומושב ארוך מאחור). דוגמה למכונית שעקב הגדלת נפח המנוע עברה קטגוריה היא הפיאט/סיאט פנדה, שכאשר יוצרה לראשונה נחשבה כמכונית מיני. ארכה אמנם נשאר בגבולות קטגוריית המיני אולם היא מוצעת עם מנועים שכלולים בסדרת הסופרמיני.
במהלך השנים הוסיפו יצרנים נוספים מכוניות מיני לסל המוצרים שלהם וחלק ממכוניות אלו נגרעו מהקטגוריה כאשר גדל נפח מנועם או אורכן.
מכונית מיני נפוצה משנות ה-50 עד שנות ה-70 של המאה ה-20 הייתה מיני מיינור. ממשיכת דרכה המודרנית היא סדרת מכוניות בשם מיני, אף שדגמי המכוניות בסדרה גדולות במידותיהן ממכונית מיני.
איזבלה קרל

ביוגרפיה

איזבלה הלן לוגוסקי (Isabella Helen Lugoski) נולדה למהגרים פולנים בדטרויט, מישיגן. אף אחד מבני משפחתה הגרעינית האחרים לא סיים תיכון, ועל רקע עובדה זו, קבלתה לאוניברסיטה עוררה גאווה רבה במיוחד בקרב הוריה.
בעת לימודיה בתיכון, קרל התלבטה באיזו מגמה לימודית לבחור. לבסוף, לאחר התייעצות עם מורה, בחרה בכימיה - תחום שהתברר בהמשך כמרתק ביותר עבורה. היא הייתה הנערה היחידה בקורס, אך זה לא הטריד אותה: להפך, רוב התלמידים האחרים בכיתה היו מוטרדים, וזאת על רקע העובדה שהיא קיבלה את הציונים הגבוהים ביותר בכיתה.
בשנת 1940 השלימה קרל תואר ראשון בתחום הכימיה הפיסקלית באוניברסיטת מישיגן. היא המשיכה באותו תחום והשלימה תואר שני ודוקטורט. באוניברסיטת מישיגן היא נפגשה עם ג'רום קרל שעסק אף הוא בחקר הכימיה הפיזיקלית, והשניים נישאו. בשנת 1942, אחרי שסיימו את תוארי הדוקטורט שלהם, החלו בני הזוג לעבוד בפרויקט מנהטן. איזבלה קרל הייתה אחת מהנשים הבכירות ביותר בפרויקט. לאחר המלחמה, ב-1946 הם החלו לעבוד במעבדת המחקר של הצי האמריקאי (Naval Research Laboratory). עבודתם שם הפכה אותם לחוקרים מובילים בתחום הקריסטלוגרפיה. במהלך עבודתה שלה במעבדת המחקר של הצי, בדקה קרל בדקה בעזרת השימוש בשתי דיפרקציות של קרני רנטגן ואלקטרונים את המבנה התלת-ממדי של המולקולות. יחד עם בן זוגה ג'רום, היא מצאה דרך לשפר את יכולתם של מדענים לנתח מולקולות ביולוגיות מורכבות. האסטרטגיה החדשה והיעילה שהשניים מצאו לניתוח מולקולות עזרה למדענים לפתח תרופות חדשות ולערוך סינתזה של חומרים.
לאחר שהייתה נשואה לו שבעים ואחת שנים, נפטר בן זוגה ג'רום קרל. לזוג נולדו שלוש בנות, שעובדות בתחומי המדע: כימיה תאורטית, כימיה אורגנית וגאולוגיה.
קרל נפטרה ב-3 באוקטובר 2017 בהוספיס באלכסנדריה שבוירג'יניה.
בלוקהאוס

בלוקהאוס הוא כינוי שמקורו בשפה האנגלית למצודה מבודדת קטנה, בצורת בניין בודד. מטרתו של הבלוקהאוס לשמש כנקודת שליטה במרחב הגנה מתוכנן נגד אויב שאינו מצויד בציוד מצור כבד, או בעת החדשה בארטילריה.
מבנים מסוג זה נבנו בדרך כלל כחלק מתוכנית הגנה כוללת, שמטרתה לחסום (באנגלית "בלוק" ומכאן "בלוקהאוס") את הגישה לנקודות מפתח בגיזרה. השימוש במבנים אלו נערך בדרך כלל בידי מעצמה קולוניאלית בשטחי כיבוש שהיו לשטחי ספר, כגון בריטניה בדרום אפריקה, ניו זילנד, ואף ארץ ישראל וכן בקנדה ובארצות הברית.
בלוקהאוס עשוי לעיתים מעץ, ולרוב מבולי עץ כבדים, המסודרים בצורת צריף. לרוב היה המבנה בעל מספר קומות, שבכל אחת הותקנו חרכי ירי, ועל הקומה העליונה הוצב גג. לרוב בלטה הקומה העליונה מעל הקומה התחתונה, על מנת לאפשר למגינים מלמעלה לירות על מתקיפי הקומה התחתונה, או לכבות שריפות שפרצו למטה. הכניסה הייתה לרוב דלת מבוצרת בקומת הקרקע.
רוב המבנים מסוג זה היו בצורת ריבוע אך כמה מהם היו משושים או מחומשים על מנת לספק זוויות ירי ותצפית טובות יותר. לעיתים שימש הבלוקהאוס כבסיס להקמת מבצר שלם.
חלק ממבני הבלוקהאוס משומרים כמבנים היסטוריים. מבנים מעץ נשמרים בניו זילנד מתקופת המלחמות במאורים, בעוד שבדרום אפריקה אין זה נדיר לצפות בבלוקהאוס עשוי מאבן.

בלוקהאוס מבטון

לאחר מלחמת העולם הראשונה נבנו סוגים רבים של מבנים מסוג בלוקהאוס, ולרוב השתמשו הבונים בבטון. ההבדל בין בלוקהאוס מודרני העשוי מבטון, ובין בונקר הוא כי הבונקר בנוי ברובו מתחת לאדמה, בעוד שבלוקהאוס משמש לשליטה, ומוצב במקום שולט על פני השטח.
מבנה מסוג זה, בלוקהאוס עגול הבנוי מבטון, קרוי "פילבוקס". בבריטניה לבדה נבנו כשלושים אלף מבנים כאלו בהכנה לפלישה גרמנית אפשרית במלחמת העולם השנייה. מבנים אלו נבנו גם בברלין ובערים גרמניות נוספות, לעיתים כמקלטים מפני הפגזה ארטילרית, ונקראו "הוכבונקר" או "בונקר גבוה". חלקם שימשו להצבת תותחים נגד מטוסים, והגיעו אף לגובה של 6 קומות. רובם נהרסו במהלך המלחמה אך חלקם שרדו עד היום.
מבנה הפילבוקס נקלט היטב בארץ ישראל. מבנים מסוג זה נבנו בתקופת המנדט הבריטי, לאורך גדר הצפון ובמקומות רבים נוספים, וממשיכים להיבנות על ידי צה"ל עד היום.
Nickelodeon on CBS

Nick Jr. on CBS וNick on CBS היו המיתוג של רצועת שידור לילדים ברשת CBS שרצה מ-16 בספטמבר 2000 עד 9 בספטמבר 2006. הרצועה הזו לשידורי שבת בבוקר הציגה תוכן מערוץ ניקלודיאון, שבאותו זמן היה ביחד עם CBS בבעלות ויאקום .

היסטוריה

הרצועה החליפה את CBS Kidshow, רצועה ששידרה סדרות רכש קנדיות. במהלך השנתיים הראשונות שלה, Nick Jr. on CBS שידרה סדרות מניק ג'וניור בלבד. ב-14 בספטמבר 2002, Nick Jr. on CBS מותגה מחדש כNick on CBS, והרחיבה את לוח השידורים כדי לכלול סדרות של ניקלודיאון שהן לא מלוח השידורים של ניק ג'וניור. הסדרות של ניקלודיאון הוסרו ב-2005 לטובת החזרה של הרצועה לאקסולסיבית לניק ג'וניור.
בתחילת 2006, ויאקום התפצלה לשתי חברות שונות, וכתוצאה מכך CBS הפכה לחברה עצמאית וניקלודיאון עבר לחברת ויאקום החדשה. Nick Jr. on CBS הסתיימה ב-9 בספטמבר 2006 והוחלפה בCookie Jar TV ב-16 בספטמבר 2006, כחלק משיתוף פעולה בין CBS לCookie Jar Group.
פיתול (אלגברה)

באלגברה, פיתול הוא התכונה של איברים במודול להגיע אל איבר האפס אם מכפילים אותם בגורם מתאים. בחבורה, איבר מפותל הוא איבר בעל סדר סופי, וחבורה נקראת חסרת פיתול אם אין בה איברים כאלה.
כשהחבורה A אבלית, אוסף האיברים המפותלים מהווה תת חבורה הנקראת "תת-חבורת הפיתול" של A. במקרה כזה, חבורת המנה חסרת פיתול.
חבורה אבלית אינה אלא מודול מעל חוג המספרים השלמים, ולכן אפשר להכליל מושגים אלה לכל מודול. איבר x של מודול M מעל חוג R נקרא איבר מפותל אם קיים  בחוג, שאינו מחלק-אפס, כך ש- . המודול מפותל אם כל האיברים שלו מפותלים, וחסר פיתול אם אין לו איברים כאלה. לדוגמה, כל מודול חופשי הוא חסר פיתול. המודול הוא נאמן אם לא קיים גורם פיתול משותף, כלומר איבר  בחוג כך ש- . מעל תחום שלמות, כל מודול חסר פיתול הוא נאמן (מאידך מעל חוג קומוטטיבי מקומי כל מודול הוא חסר פיתול, בעוד שמנות של החוג אינן נאמנות). מעל תחום ראשי מודול חסר פיתול הוא חופשי (ומעל תחום בזו, מודול נוצר סופית חסר פיתול הוא חופשי).
מעל חוג קומוטטיבי, האוסף  של איברים מפותלים במודול M מהווה תת-מודול. אם החוג הוא תחום שלמות, מודול המנה  חסר פיתול, ולכן מעל תחומי שלמות מהווה תת-המודול של האיברים המפותלים מעין רדיקל של מודולים. במקרה הלא קומוטטיבי נדרשות הנחות נוספות כדי להבטיח שאוסף האיברים המפותלים יהיה תת-מודול; למשל, זה המצב אם החוג מקיים את תנאי אור.
בתורת החוגים חוקרים גם פיתול יחסי. בהינתן חוג A ואידיאל , מגדירים את תת-מודול הI-פיתול של מודול שמאלי M להיות המודול . בדרך זו מתקבל פונקטור מדויק משמאל, שהפונקטור הנגזר מימין שלו  הוא בעל חשיבות רבה בגאומטריה. הקוהומולוגיה של פונקטור זה נקראת קוהומולוגיה מקומית. במקרה הקומוטטיבי, מדואליות גרינלס-מיי (Greenlees-May) נובע קשר הדוק של פונקטור זה לפונקטור ההשלמה.
המפה הוורודה

המפה הוורודה (בפורטוגזית: "Mapa cor-de-rosa") היה מסמך שהציג את שאיפותיה הטריטוריאליות של האימפריה הפורטוגזית בשטח שבין אנגולה ומוזמביק, שהוא כיום בתחומי המדינות זמביה, זימבבווה ומלאווי.
לאחר הכרזת ברזיל על עצמאותה ב-1822, החלה פורטוגל למקד את מאמציה בחקר שטחי פנים יבשת אפריקה הכלולים במושבותיה אנגולה ומוזמביק. חוקרי הארצות הרמנז'ילדו קאפלו ורוברטו איוונש היו האירופים הראשונים שחצו את אפריקה מחוף אל חוף. כך הפכה התוכנית לחיבור שתי המושבות לאחד היעדים המדיניים העיקריים של פורטוגל במחצית השנייה של המאה ה-19.
הבריטים לא קיבלו תוכנית פורטוגזית זו בסבר פנים יפות, כי גם להם הייתה תוכנית משלהם שעוררה מחלוקת עם פורטוגל, תוכנית הקו האדום "מהכף לקהיר" של סר ססיל רודז: יצירת רצף טריטוריאלי חוצה יבשת בין קהיר לקייפטאון אשר יאפשר לבריטים להגיע למעמד של הגמוניה באפריקה.
מתיחות זו בין פורטוגל לבריטניה הובילה לאולטימטום בריטי ב-1890. לבסוף ויתרה פורטוגל על עמדתה ופעלה לפי סעיפי האולטימטום שהציבה בריטניה. כך נפגע אנושות מעמד השלטון המלוכני בפורטוגל.