מוניקה סלש

נעוריה

סלש נולדה בנובי סאד שביוגוסלביה בשנת 1973 למשפחה ממוצא הונגרי. החלה לשחק טניס בגיל 6, ניצחה בטורניר הראשון שלה בגיל 8 וניצחה ב האורנג' בול בשנת 1985. במהלך האורנג' בול משכה את תשומת לבו של מאמן הטניס ניק בולטרי ששיכנע את המשפחה לעבור לפלורידה, ארצות הברית ולרשום את סלש לאקדמיית הטניס שלו. סלש החלה לשחק טניס מקצועני כבר בגיל 14, וניצחה בטורניר הראשון שלה ביוסטון כבר בגיל 15 (1989), תוך כדי ניצחון על כריס אוורט בגמר. באותה שנה העפילה לחצי גמר האליפות צרפת הפתוחה וסיימה את השנה כמדורגת 6 בעולם.

השליטה בסבב

בשנת 1990 זכתה סלש בטורניר הגראנד סלאם הראשון שלה לאחר שניצחה בגמר אליפות צרפת הפתוחה את שטפי גראף. במהלך השנה ניצחה סלש עוד 10 טורנירים, ביניהם אליפות סבב ה-WTA ומיאמי. 
סלש פתחה את שנת 1991 בסערה, מנצחת את אליפות אוסטרליה הפתוחה, אליפות צרפת הפתוחה ואליפות ארצות הברית הפתוחה, מיאמי, אליפות סבב ה-WTA, ועוד חמישה טורנירים נוספים. סלש העפילה למקום הראשון בעולם, וסיימה את השנה כמעט בלתי מנוצחת. הישגים יוצאי דופן אלו חזרו על עצמם גם בשנת 1992, בנוסף הגיעה סלש לגמר אליפות וימבלדון, תוך כדי שסלש מייצבת את עצמה כשחקנית הטובה ביותר בסבב הנשים ודוחקת את יריבתה הגדולה ביותר, שטפי גראף, מהשליטה המוחלטת שהייתה לה בסבב הנשים עד לתחילת שנות ה-90.

הדקירה

שנת 1993 נפתחה עבור סלש באותה הצלחה כמו השנתיים הקודמות והיא זכתה שוב באליפות אוסטרליה, ניצחה תארים לרוב והמשיכה לנצח את כל יריבותיה הגדולות, כגון מרטינה נברטילובה, ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו ושטפי גראף. הכול השתנה באירוע שהתרחש באפריל 1993 ושינה את פני טניס הנשים. בטורניר המבורג שבגרמניה, הותקפה סלש באמצע משחק רבע הגמר בטורניר על ידי אוהד גרמני אובססיבי של שחקנית הטניס שטפי גראף שדקר את סלש בגבה. סלש השמיעה זעקת כאב ותמונות הדקירה שודרו ברחבי העולם כולו. סלש הובהלה לבית החולים ואירוע הדקירה זיעזע את עולם הטניס בפרט והספורט העולמי בכלל. ההתאוששות הפיזית מהדקירה לקחה רק כמה שבועות אך ההתאוששות הפסיכולוגית מהאירוע עצמו הייתה קשה והשפיעה על סלש בצורה חריפה. סלש לא הופיעה במגרשים במשך שנתיים שלמות.

החזרה לסבב

לאחר הדקירה, שטפי גראף חזרה לשלוט בסבב הנשים והעפילה שוב לראשות הדירוג העולמי. סלש התדרדרה בדירוג עד למקום השמיני. סלש חזרה לסבב באוגוסט 1995, לאחר שקיבלה אזרחות אמריקאית ועברה לייצג את ארצות הברית, וניצחה בטורניר החזרה שלה בטורונטו, דבר שגרם לרבים בעולם הטניס להאמין שסלש אכן מסוגלת לחזור לפיסגת טניס הנשים ולשלוט בו כבעבר. חודש לאחר מכן פגשה סלש בגמר אליפות ארצות הברית את שטפי גראף והפסידה לאחר שנתנה קרב אדיר לגרמניה.
סלש פתחה את שנת 1996 בזכייה באליפות אוסטרליה והיה נראה שהיא בדרך הנכונה בחזרה לצמרת, אך היא לא הצליחה להציג את הטניס שלפני הדקירה והתקשתה לחזור על הישגיה בעבר. באותה שנה הפסידה שוב לשטפי גראף בגמר אליפות ארצות הברית ובשנת 1998 הגיעה לגמר הגראנד סלאם האחרון שלה בו הפסידה לארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו. ככל שהתארכה הקריירה של סלש, כך התרחקה סלש מאותה היכולת שהצעידה אותה להישגיה בתחילת שנות ה-90. פציעה ברגל הביאה את סלש לפרוש מטניס מקצועני, אף על פי שלא הודיעה עליה באופן רשמי.

סגנון המשחק

סלש נחשבת ל"שחקנית הכוח" הראשונה של כל הזמנים. סלש הביאה איתה למגרשי הטניס משחק פיזי, החזרות סירב מעולות וכף יד וגב יד בשתי ידיים. היא ניחנה במשחק עיקש, סבלני מצד אחד ותקיף מצד שני. סלש נודעה בנוסף בגניחות הקולניות שהייתה משמיעה במהלך משחקיה, דבר שלעיתים הפריע ליריבותיה. בעיני רבים נחשבת סלש לאחת משחקניות הטניס הטובות בעולם, אם לא הטובה בעולם. השליטה הכול כך מוחלטת שלה בסבב שנקטעה על ידי הדקירה מעלה כל פעם מחדש את השאלה איך היה נראה עולם הטניס הנשי אילולא הייתה סלש נדקרת בגבה. 
עם סוף שנת 2005 הודיעה סלש כי בעקבות חזרתה של שחקנית הטניס מרטינה הינגיס לסבב הנשים, ייתכן והיא תחזור לסבב לעונה אחת אחרונה למען אוהדיה ברחבי העולם. אולם ב-14 בפברואר 2008 הודיעה סלש לבסוף על פרישה באופן רשמי.