google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ון קייל (פוליטיקאי)

ביוגרפיה

קייל הוא בנו של חבר הקונגרס של ארצות הברית לשעבר ג'ון הנרי קיל. הוא נולד וגדל בנברסקה והתגורר זמן מה באיווה. הוא בוגר במשפטים מטעם אוניברסיטת אריזונה. הוא עבד בפיניקס כעורך דין ושדלן לפני שזכה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית, שם כיהן בשנים 1987–1995. הוא נבחר לסנאט האמריקאי ב-1994 והמשיך להיבחר מחדש עד לפרישתו בינואר 2013.
בשנת 2006 הוכתר קייל על ידי מגזין טיים כאחד מבין עשרת הסנאטורים הטובים ביותר בארצות הברית. שנה לאחר מכן, ב-2007, הוגדר קיל כסנאטור הרביעי השמרני ביותר באמריקה, בידי כתב העת "יומן לאומי" (National Journal). במרוצת השנים התקדם בשורות הנהגת המפלגה הרפובליקנית ברמה הלאומית וכיהן כיושב ראש ועדת המדיניות של המפלגה הרפובליקנית בסנאט (2003–2007) וכראש ועידת חברי הסנאט הרפובליקנים, התפקיד השלישי בחשיבותו בסיעה לאחר מנהיג הסיעה והמצליף (2007). בחודש דצמבר 2007 נתמנה למצליף הסיעה הרפובליקנית. הוא נבחר לאחד מ-100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם לשנת 2010 על תפקידו המשכנע בסנאט. בשנת 1997 הוביל קבלת תיקון קיל-בינגמן.
בפברואר 2011 הודיע קייל כי הוא לא יתמודד מחדש אל הסנאט בבחירות 2012 וכי יפרוש בשלהי תקופת כהונתו השלישית, אשר תמה ב-3 בינואר 2013. בחודש ספטמבר 2018 מונה קייל על ידי מושל אריזונה דאג דוסי לחבר בסנאט האמריקאי כמחליפו של ג'ון מקיין, שנפטר בעודו מכהן בסנאט. באותו זמן פעל קיל למינויו של ברט קוואנו לבית המשפט העליון של ארצות הברית במסגרת עבודתו השדלנית. במסיבת העיתונאים שבמהלכה נודע מינויו לסנאט הצהיר ​​כי בכוונתו לכהן בסנאט רק עד התפזרות הקונגרס ה-115 של ארצות הברית ב-3 בינואר 2019, ושלא יתמודד להמשך כהונתו בבחירות המיוחדות ב-2020.
תומאס רייטר

השכלה

רייטר, יליד פרנקפורט, גרמניה, הוא בוגר תואר בהנדסה אווירונאוטית מהאוניברסיטה הצבאית של גרמניה במינכן. בשנת 2010 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטה זו. רייטר הוסמך כטייס בחיל האוויר הגרמני וכן השתלם בטיסה בטקסס, ארצות הברית.

קריירה כאסטרונאוט

רייטר נבחר כאסטרונאוט מטעם סוכנות החלל האירופית, והשתלם בקורס הקוסמונאוטים של רוסיה. בשנת 1995 טס לחלל בחללית סויוז TM-22, שעגנה בתחנת החלל הרוסית מיר. שם שהה 179 יום, וביצע שתי יציאות מחוץ לתחנה, בהן ריחף בחלל. בשנים 1996-1997, עבר רייטר השתלמויות נוספות בסוכנות החלל הרוסית, והוסמך לפיקוד על חלליות סויוז TM, כולל הנחתת חלליות מסוג זה על כדור הארץ.
רייטר התאמן למשימה בת חצי שנה על תחנת החלל הבינלאומית ושוגר אליה ב-4 ביולי 2006 במעבורת החלל דיסקברי (במשימת STS-121) והצטרף למשלחת ה-13 בתחנת החלל. רייטר היה גם חלק מהמשלחת ה-14 לתחנת החלל, ושב לכדור הארץ במעבורת החלל דיסקאברי במשימת STS-116. שם המשימה שלו בתחנת החלל, כפי שנקבע על ידי סוכנות החלל האירופית היה אסטרולאב.
באוגוסט 2007 מונה רייטר לחבר הנהלת סוכנות החלל הגרמנית - DLR.
במארס 2011, מונה רייטר למנהל תחום הטיסות המאוישות לחלל והמבצעים בסוכנות החלל האירופית. במסגרת אחריותו - טיסות חלל של אסטרונאוטים אירופים, ניהול משימות רכב האספקה החללית מסוג ATV, ניהול מרכז האסטרונאוטים של אירופה, וניהול המקטע הקרקעי של משימות החלל הבלתי מאוישות של סוכנות החלל האירופית, באמצעות מרכז הבקרה (ESOC) הממוקם בדארמשטאט, גרמניה.
שלמה הכהן אהרונסון

חייו

נולד בקרוצי, בפלך מוהילוב שברוסיה הלבנה, לרב יעקב אהרונסון, חסיד חב"ד שהיה רב העיירה. בצעירותו למד תורה אצל אביו. בגיל 15 החל למסור שיעורים בתלמוד בישיבת ליאדי, בה אביו היה ראש ישיבה. בשנת תרמ"ז התמנה לרב בקהילת גלוכוב, ובגיל 34 קיבל משרת רבנות בניז'ין, עירו של ניקולאי גוגול. שם הצליח למנוע פוגרום הודות לפנייתו הישירה להמון שביקש להכות ביהודים, והודות לחינו ולשליטתו המלאה בשפה הרוסית ולהשכלתו הכללית. בגיל 43 התמנה לרבה של קייב. בעת משפט בייליס סייע ביד הסנגוריה לנסח את טענות ההגנה, והשתתף בכל מהלך המשפט. 
בימי מלחמת העולם הראשונה התמסר לעזרה בשביל פליטי גליציה שהתגוררו בקייב. במהלך מלחמת העולם הראשונה סייע לרבבות יהודים שהוגלו בידי צבא הצאר בדרכם לסיביר. השתתף האספה המכוננת של יהודי אוקראינה כראש הסיעה הדתית "אחדות ישראל".
עקב רדיפות הקומוניסטים יצא מאוקראינה מערבה, והגיע לגרמניה, שם נתמנה לרבם של יוצאי רוסיה. בשנת ה'תרפ"ג מונה לכהן כרבה הראשי של תל אביב, במקביל לעמיתו הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל. הוא הגיע לתל אביב בסוף אוגוסט 1923 ונתקבל בתחנת הרכבת על ידי מאות מתושבי העיר. הוא הקים תנועה בשם "אחדות ישראל", והשתדל לחזק את החיים הדתיים בתל אביב בדרכי נועם, וקיים יחסי קרבה עם החלוצים אנשי תנועת העבודה. הוא יזם את הקמתה של ישיבת תל אביב, יחד עם הרב מאיר בן הרב אלחנן ברלין ורבנים נוספים.
הרב אהרונסון נפטר אור ליום שני כ' אדר ב' תרצ"ה, בתום מחלה ממושכת. בהלווייתו השתתפו אישים רבים בישוב.

פעילותו הציונית

עוד מנעוריו נמשך לתנועת חיבת ציון. הוא היה חברו של שלום עליכם, וקיים קשר מכתבים עם אחד העם ומל"ל. מבחינת השקפתו הציונית נטה לשיטתו המעשית של מל"ל. היה ציר באסיפות הכלליות של חובבי ציון ומורשה הוועד ותרם כספים עבור הפועלים בארץ ישראל. בחתונת בתו נאספו כספים למען בניית בתים לתימנים בארץ ישראל. הצטרף אל הציונות המדינית עם הופעתה ואחר הקונגרס הציוני הראשון הגן מעל גבי כתב העת "המליץ" על הציונות מפני מתנגדיה החרדים. כציוני דתי מצא את מקומו במזרחי. במשך שנים רבות היה חבר הוועד הפועל של המזרחי בארץ ישראל ולקח חלק פעיל בוועידות הארציות.
בנוסף, היה הרב אהרנסון מחברי אגודת חובבי שפת עבר, ותואר כמי ש"הדיבור העברי שורר בביתו".

משפחתו

בתו חינה נישאה לסופר נחמן מייזל. נכדו של אחיו, הרב אברהם הכהן אהרונסון, הוא אברהם זכאי, מפקדה הראשון של הפלי"ם.
מרים שלזינגר

מרים נתניה שלֶזינגר (20 במאי 1947 – 10 בנובמבר 2012) הייתה מתרגמת, מתורגמנית סימולטנית וחוקרת תרגום ישראלית, פרופסור חבר במחלקה לתרגום וחקר התרגום באוניברסיטת בר-אילן.

ביוגרפיה


מרים שלזינגר נולדה ב-1947 במיאמי ביץ' שבפלורידה, ארצות הברית לאדיט (יהודית) ואריה גייגר, יליד צפת שהיגר לארצות הברית. בגיל שש עלתה לישראל עם משפחתה. התגוררה בחיפה. את לימודיה היסודיים עשתה בבית הספר הריאלי, ולאחר מכן נסעה ללמוד בתיכון בארצות הברית. לאחר סיום לימודיה שבה ב-1964 לארץ. כוונתה המקורית הייתה ללמוד רפואה, אך במקום זאת למדה לתואר ראשון מוזיקולוגיה ובלשנות אנגלית באוניברסיטה העברית בירושלים, המשיכה לתואר שני בתורת הספרות באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1973, שנה לאחר פתיחת המגמה לתרגום באוניברסיטת בר-אילן, למדה שם את מקצוע התרגום והמתורגמנות. ב-1978 סיימה את לימודיה לתואר מתורגמן מוסמך, ומאז לימדה בה.
ב-1989 סיימה את לימודיה לתואר שני בחוג לתורת הספרות באוניברסיטת תל אביב.
ב-2000 סיימה לימודיה תואר דוקטור בחוג לאנגלית באוניברסיטת בר-אילן. הדיסרטציה שלה עסקה בתהליכים קוגניטיביים בתרגום סימולטני.
בין השנים 2001–2004 הייתה חברת מועצת המנהלים של האגודה האירופית לחקר התרגום (EST).
בין השנים 2004–2007 עמדה בראש המחלקה לתרגום וחקר התרגום בבר-אילן.
עסקה בתרגום ספרות ומחזות. בין השאר תרגמה לאנגלית חלק מספריו של אתגר קרת.
במקביל עסקה גם בתרגום סימולטני. כמתורגמנית עבדה באו"ם, בכנסים בתחומים שונים, בוועידות שלום ובמשפטים, בהם משפט דמיאניוק.
בשנת 2011 זכתה בפרס על מפעל חיים מאגודת המתרגמים בישראל.
ב-2001 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מבית הספר לעסקים של קופנהגן (CBS).
בשנת 2010 זכתה בפרס דניקה סֶלֶסקוביץ' מטעם האיגוד הבינלאומי של מתורגמני ועידות (AIIC) על תרומתה לתרגום ועידות וחקר התרגום.
בנוסף לעבודתה המקצועית, הייתה פעילה חברתית. בשנות ה-90 כיהנה כיו"ר הוועד המנהל של סניף ישראל של אמנסטי אינטרנשיונל.
התגוררה ברמת אביב. הייתה נשואה למשה שלזינגר (יליד 1935) משנת 1966, אם לשלוש: ענת, בת-עמי ויעל, וסבתא ל-10 נכדים. חתנה, אליהו לוין, נרצח בפיגוע טרור בשנת 1993.
שלזינגר נפטרה מסרטן בנובמבר 2012, בגיל 65. נקברה בבית העלמין מנוחה נכונה כפר סבא.
פאדי קונסידיין

ביוגרפיה

קונסידיין נולד וגדל בעיירה בארטון אפון טרנט שבמחוז סטפורדשייר, מערב המידלנדס, אנגליה. הוא למד ב"מכללת בארטון" וב"אוניברסיטת ברייטון" משם יצא עם תואר בצילום.

קריירת משחק

קונסידיין התגלה לראשונה בבריטניה בסרטים "המוצא האחרון" העצמאי שזכה לשבחים ו"אנשי המסיבות" של מייקל וינטרבוטום בו שיחק בתפקיד רוב גרטון מנהלה המוזיקלי של להקת הרוק "ג'וי דיוויז'ן ".
קונסידיין פרץ לתודעה בשנת 2003 בדרמה של ג'ים שרידן "באמריקה" שבה שיחק בתפקיד ג'וני סאליבן. הופעת הפריצה שלו זימנה לו תפקידים בסרטים הבריטים המצליחים, המותחן הפסיכולוגי "נעלי האנשים המתים" אותו גם כתב קונסידיין וכיכב בתפקיד הראשי בתור החייל העריק ריצ'רד והדרמה "אהבה של קיץ". ב-2005 לוהק לתפקיד משני בדרמת האגרוף ההוליוודית של רון הווארד "סינדרלה מן" בתור מייק וילסון חברו של אלוף האגרוף ג'יימס ג'יי בראדוק (ראסל קרואו).
ב-2007 הופיע קונסידיין במותחן הריגול המצליח של פול גרינגראס "זהות אבודה" בתפקיד העיתונאי סיימון רוס ובקומדיה המשטרתית הבריטית של אדגר רייט "שוטרים לוהטים" בתפקיד השוטר אנדי וינרייט. באותה שנה הוציא לאקרנים את סרטו הראשון, הסרט הקצר "Dog Altogether" בעבורו קצר קונסידיין שבחים רבים ואף זכה בפרס באפט"א לסרט הקצר הטוב ביותר.
ב-2010 השתתף בהפקה הקומית המוערכת של בן סטילר "צוללת" בתפקיד גרהאם פורביס החבר של ג'יל טייט (סאלי הוקינס).
ב-2011 זכה קונסידיין להצלחה מסחררת בקרב מבקרי הקולנוע על בימוי וכתיבת הסרט העלילתי הגדול הראשון שלו "טריאנוזאור" . על הדרמה הפשע שיצר קיבל קונסי דיין פרסי קולנוע רבים, בהם פרס באפט"א לבמאי המתחיל המבטיח ביותר. באותה שנה שיחק קונסידיין בסרט הפשע "בליץ" בתפקיד הבלש פורטר נאש.
ב-2012 הופיע בדרמת הנעורים "עכשיו זה טוב" בתור אביה של הנערה טסה סקוט (דקוטה פנינג). ב-2013 הופיע קונסידיין בקומדיה הבריטית הפרועה "סוף העולם" בתפקיד סטיבן פרינס.

חיים אישיים

בשנת 2011 התוודה קונסידיין על היותו לוקה בתסמונת אספרגר.
ריבונות

ריבונות היא הזכות הבלעדית להפעיל סמכות עליונה על אזור גאוגרפי או קבוצת אנשים כדוגמת מדינה או שבט (לפי ניסוחו של מקס ובר). ריבונות לרוב מוענקת לממשלה או לסמכות פוליטית. לעיתים, ריבונות תוענק לאינדיבידואלים, למשל במונרכיה, המונרך (מלך, שליט יחיד) נחשב לריבון.

ריבונות במדינת ישראל

מדינת ישראל היא מדינה ריבונית, המנהלת את ענייני החוץ והפנים שלה בעצמה. מבחינת ענייני פנים, ישראל מנוהלת על ידי שלוש רשויות: הכנסת – הרשות המחוקקת, הממשלה – הרשות המבצעת ומערכת בתי המשפט – הרשות השופטת. פועל בה גוף אחראי בעל סמכות ענישה, הוא המשטרה. לישראל המנון, דגל, סמל ומטבע הייחודיים לה. מבחינת יחסי חוץ, ישראל מקיימת יחסים דיפלומטיים עם מרבית מדינות העולם, ובין השאר חתמה על הסכמי השלום עם מצרים וירדן. למדינת ישראל צבא, הנקרא צה"ל (צבא הגנה לישראל), האחראי על ביטחון המדינה.
מאז מלחמת ששת הימים שולטת ישראל בשטחי יהודה והשומרון, שבהם הריבון הוא המפקד הצבאי, אלוף פיקוד המרכז.

ריבונות בשפה המדוברת

מבחינת המשפט הבינלאומי, ריבונות (Sovereignty) היא השליטה בשטח והזכות לקבוע בו חוקים. זכות זו נמצאת בדרך כלל בידיה של מדינה, המחילה את חוקיה על השטח שבגבולותיה.
מבחינת השפה המדוברת, ריבונות היא פשוט שליטה בשטח. למשל, בראיון עם גדי שמני הוא אומר: "הריבון ביהודה ושומרון זה צה"ל, אלוף הפיקוד הוא הריבון, הוא זה שקובע." או במאמר על אוניברסיטת אריאל נכתב: "...אבל "האמת המשפטית" היא שהריבון בשומרון הוא "אלוף הפיקוד" ולא ממשלת ישראל." הריבונות, במשמעות זו, היא בדרך כלל ריבונות צבאית, אך זו לא נתונה בהכרח בידי צבא פורמלי. למשל, אלוף פיקוד דרום התייחס לשליטת חמאס ברצועת עזה: "חמאס הוא הכתובת בתוך הרצועה. הוא הריבון והוא אחראי לרצועה. אנחנו מכירים בזה, העולם מכיר בזה, כל מי שברצועה מכיר בזה."
משמעות זו רלוונטית גם לביטוי "ריבונות שבטית", המתייחס לשליטתם של שבטים בשטחי מחייתם. דוגמה לכך היא שליטתם של שבטי האינדיאנים בארצות הברית בשטחי השמורות, בהם ניתנה להם סמכות מוגבלת לקבוע חוקים.
מונטגיו סטופפורד

תחילת דרכו

סטופפורד נולד בלונדון ב-16 בנובמבר 1892. הוא היה בנו של קולונל סר ליונל סטופפורד, ואשתו מייבל אמילי. הוא היה נינו של הפוליטיקאי ג'יימס סטופפורד, הרוזן השלישי מקוורטוון. הוא התחנך בוולינגון קולג, ולמד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. בשנת 1911 הוא נכנס לשירות פעיל כלוטננט ברגימנט הרובאים השני, ושרת בהודו עד שנת 1914. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, הועבר לחזית המערבית, וב-10 ביוני 1916 הועלה לדרגת קפטן. הוא סיים את המלחמה בדרגת מייג'ור. על שירותו במהלך מלחמת העולם הראשונה אוזכר בשדרים (Mentioned in dispatches), והוענק לו הצלב הצבאי.

אחריתו

לאחר המלחמה המשיך סטופפורד לפקד על הארמייה ה-12, שב-1 בנובמבר 1945 הפכה להיות פיקוד בורמה. הוא פיקד על פיקוד בורמה עד 1946, ומ-1946 עד 1947 פיקד על פיקוד דרום מזרח אסיה. מ-1947 עד 1949 הוא פיקד על פיקוד הצפון. ב-1949 פרש מהצבא הבריטי בדרגת גנרל. הוא נפטר ב-10 במרץ 1971 בגיל 78.
הוא נישא בשנת 1921 לדורותי דייר (נפטרה בשנת 1982). לא היו להם ילדים.
קיוט (בוטניקה)

קִיּוּט, או בלועזית וֶרנָליזציה (באנגלית: vernalization; בלטינית: vernus, בתרגום חופשי, "אביביות"), הוא התהליך הגורם להתחלת הפריחה של צמחים שמקורם באזורים קרים, על ידי חשיפה ממושכת, לקור של החורף, או קור מלאכותי שווה ערך.
יונאס הופמן

קריירה

יונאס החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של פ.צ. רוט בעיירה סנקט לאון-רוט, שמרוחקת 16 ק"מ מעיר הולדתו היידלברג ושיחק שם עד סוף עונת 2003/2004. לאחר מכן עבר להופנהיים, שם שיחק בקבוצת הנוער ובקבוצה השנייה עד סוף עונת 2010-11.
בעונת 2011/2012 חתם יונאס בבורוסיה דורטמונד על חוזה עד 30 ביוני 2015. הוא בלט במדי הקבוצה השנייה של דורטמונד ועבר לקבוצה הבוגרת בסוף עונת 2012, כשנכנס כמחליף בדקה ה-89 בניצחון קבוצתו 3-1 על קבוצתו הקודמת.
ב-16 באפריל 2013 הוא פתח לראשונה בהרכב ואף בישל ליוליאן שיבר בניצחון קבוצתו 2-4 על אאוגסבורג. הופמן כבש לראשונה בליגה ב-18 באוגוסט 2013, כשכבש שער ניצחון לטובת קבוצתו לאחר שעלה מהספסל במשחק בית מול איינטרכט בראונשווייג.
ב-31 באוגוסט 2014 חתם יונאס לשנת השאלה במיינץ. בתום העונה שב לדורטמונד.
ב-29 בדצמבר 2015 חתם בבורוסיה מנשנגלדבך לארבע שנים. את הופעת הבכורה בקבוצה ערך בינואר 2016 בהפסד הביתי מול קבוצתו הקודמת בורוסיה דורטמונד בתוצאה 3-1, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-77 במקומו של מחמוד דאוד.

נבחרת גרמניה

הופמן זומן לראשונה לנבחרת הצעירה של גרמניה בשנת 2013.
מנחם כרמל

ביוגרפיה

כרמל נולד בתל אביב למשפחה חרדית יוצאת פולין מחסידות סטריקוב (שמם המקורי: קרימילובסקי). חניך ישיבת קול תורה וישיבת חברון, ובעל הסמכה לרבנות.
בשנות השמונים עסק בענף היהלומים. עם הקמת תנועת דגל התורה היה בין פעיליה וממקורבי הרב שך. בשנות התשעים כיהן מטעם דגל התורה כנציג במועצת העיר בני ברק וכסגן ראש העיר.
בתחילת שנות התשעים הקים רשת מרכולים מוזלים שנועדה לשרת את ציבור האברכים והמשפחות ברוכות הילדים בריכוזים החרדיים. הפעלת הרשת הייתה חלק ממדיניותה של מפלגת דגל התורה ובתחילה אף נקראה הרשת בשם "צרכניית דגל התורה" (ובשמה המקוצר: "דגל"). בשנים הראשונות פעלה הרשת כמלכ"ר והמכירה התאפשרה לחברים רשומים בלבד. בעקבות הוראת מבקרת המדינה דאז, מרים בן-פורת, שונה מעמדה לחברה בע"מ, והיא קיבלה את השם "בר-כל". מאז התפתחה הרשת באמצעות חברת האם ברכת הארץ, והיא מונה כ-50 סניפים, בעיקר בריכוזים החרדיים, בהם גם סניפי מכולת תחת השם "ברכולית" וכן רשת חנויות פירות וירקות בשם "שוק האיכרים". מותג הבית של הרשת הוא "ברטיב", תחתיו משווקים מוצרים בתחום המזון. היקף מכירותיה של בר-כל הוערך ב-2014 בכ-525 מיליון ש"ח.
בתחילת 2002, חודשים ספורים לפני שהתגלתה המעילה בבנק למסחר, רכש כרמל כ-10% ממניות הבנק למסחר. בנוסף לעסקיו הקמעונאיים בקבוצת ברכת הארץ, כרמל החזיק במספר אולמי שמחות לציבור החרדי, עד לעשור השני של המאה ה-21, אז מכר אותם. הוא פעיל בתחומי הנדל"ן, היהלומים ותעשיית הפלסטיק, ובעבר היה בעל אחזקות בחברת "אדומים כימיקלים" ובחברת הקבלנים "יעקובינסקי-לרר" (כיום גאון אגרו תעשיות).
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, הוצב כרמל במקום השביעי ברשימת יהדות התורה. בהסכם רוטציה בין אגודת ישראל לדגל התורה הוסכם שאם תקבל המפלגה 6 מנדטים יתפטר ח"כ מאיר פרוש בתום מחצית הכהונה כדי לאפשר את כניסתו של כרמל. בסופו של דבר הצליחה הרשימה לגרוף חמישה מנדטים בלבד. כרמל היה מועמדם של בית הרב יוסף שלום אלישיב, בעוד בבית הרב אהרן יהודה לייב שטינמן העדיפו שבמקום השלישי ברשימת דגל התורה יוצב ראש עיריית מודיעין עילית יעקב גוטרמן. לאחר הבחירות מונה כרמל למ"מ מזכ"ל דגל התורה. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה הוחלף כרמל ביעקב אשר ברשימת דגל התורה לכנסת, על רקע היותו מזוהה עם מחנהו של הרב שמואל אוירבך והדחה זו הובילה לריצה נפרדת של רשימת נצח, לימים מפלגת בני תורה.
במרץ 2019 פורסם כי רשת "ברכל" תמוזג עם רשת "נתיב החסד" שבבעלות שמואל אטיאס.
לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד

היסטוריה

הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1987 ובשנים 1987—1989 התמודדה בליגה הסובייטית השנייה. ב-1989 הקבוצה בהדרכת ואלרי אובצ'יניקוב העפילה לליגת המשנה הסובייטית בה התמודדה בעונות 1009-1991. ב-1992, בעקבות התפרקות ברית המועצות לוקומוטיב העפילה לליגת העל הרוסית בכדורגל בה התמודדה במשך 6 עונות רצופות, עד 1997, באותן שנים הקבוצה נתמכה על ידי חברת הרכבות של ניז'ני נובגורוד ומנהליה אומארי שראדזה ואלכסנדר פיסקונוב.
בעונת 1997 הקבוצה סיימה במקום ה-17 ונשרה לליגה הרוסית הראשונה, אם כי באותה עונה העפילה עד לשלב חצי הגמר בגביע אינטרטוטו.
בעונת 1998 הקבוצה סיימה כסגנית אלופת הליגה הראשונה וחזרה לליגת העל, בה התמודדה עוד 3 עונות רצופות נוספות לפני שנשרה שוב. ב-1999 אומארי שראדזה שתמך בקבוצה עזב ואלכסנדר פיסקונוב הלך לעולמו, מה שהשפיע מאוד על הקבוצה עצמה.
בעונת 2000 הקבוצה סיימה במקום ה-17 ונשרה לליגה הראשונה. שנתיים לאחר מכן הקבוצה התדרדרה למקום האחרון והורדה לליגה הרוסית השנייה. בשנת 2002 הקבוצה נתקלה בקשיים למציאת ספונסר מתאים והקבוצה פורקה. ברם עונה לאחר מכן חברת הרכבות העירונית הכריזה על הקמת הקבוצה מחדש תחת השם "לוקומוטיב GZhD"‏ (Локомотив-ГЖД), בחסות חברת הרכבות ופדרציית הכדורגל המחוזית. הקבוצה התמודדה בליגה הרוסית השלישית ובסיום עונת 2004 העפילה חזרה לליגה הרוסית השנייה, בה התמודדה במשך 3 עונות.
ב-29 בינואר 2006 הנהלת הקבוצה הכריזה שוב על קושי במציאת ספונסר לקבוצה. והוחלט על פירוק הקבוצה והעברת משאביה לידי קבוצת ספרטק צ'ליאבינסק.
בשנת 2016 הקבוצה הוקמה שוב, הפעם כקבוצה חובבנית והתמודדה באליפות של מחוז ניז'ני נובגורוד. בשנת 2018 אורגנה מחדש והיא מתמודדת בליגת הכדורגל החובבנית, הרביעית בחשיבותה במערך הליגות ברוסיה.
כתב הזכויות והחירויות הקנדי

כתב הזכויות והחירויות הקנדי (באנגלית: Canadian Charter of Rights and Freedoms) הוא מסמך בסיסי בחוקת קנדה אשר התקבל בשנת 1982 ומטרתו לעגן את זכויות האדם בקנדה מבחינה משפטית.

הדרך לקבלת כתב הזכויות

לכתב הזכויות קדמה "מגילת זכויות", אשר נחקקה בשנת 1960. המגילה נחשבה לחוק פדרלי ולא מסמך חוקתי, דבר שפגע ביעילותה. הפרלמנט היה יכול לשנות רבות את החוק ברוב פשוט, הוא נגע רק לעניינים פדרליים ולבתי המשפט ניתן חופש רב בפירוש החוק. 
כתב הזכויות התקבל לאחר דיונים ארוכים והיה אחת היוזמות העיקריות שקידם ראש-הממשלה הפדרלית של קנדה פייר טרודו בזמן כהונתו. טרודו הכריז באוקטובר 1980 על כוונתו לכונן תיקון לחוקה בנוגע למעמדם המשפטי שלזכויות האדם. הרעיון אמנם קיבל אהדה ציבורית רבה, אך נתקל בהתנגדות מטעם ראשי ממשלה של הפרובינציות הקנדיות ומטעם המפלגה השמרנית הפדרלית.
כתב הזכויות מבוסס על מורשת של הצהרות זכויות אדם כמו ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם משנת 1948, ומגילת הזכויות שהתקבלה בקנדה בשנת 1960 בזמן כהונתו של ראש-הממשלה ג'ון דיפנבייקר אך לא הייתה בעלת תוקף חוקי מחייב.
החוק נחתם על ידי אליזבת השנייה, ראש חבר העמים הבריטי ב-17 באפריל 1982. החוק נכנס לתוקף בשנת 1985.
הארמייה העשירית (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

בסוף 1914 הוחלט בפיקוד הגרמני לרכז את המאמץ העיקרי בחזית המזרחית, ואילו בחזית המערבית להישאר בהגנה. בעקבות ההחלטה העבירו הגרמנים כוחות מהחזית המערבית לחזית המזרחית, ולצורך כך הקימו ב-26 בינואר 1915 את הארמייה העשירית בפיקוד גנרל הרמן פון אייכהורן שהיה אמור לפקד בתחילת המלחמה על הארמייה החמישית, אך נפצע קשה בתאונת רכיבה.
הארמייה שכללה את הקורפוס ה-21 ואת קורפוסי המילואים ה-38 וה-39, השתתפה בפברואר בקרב השני על האגמים המזוריים. באוגוסט 1915 השתתפה הארמייה במתקפה הגדולה של מעצמות המרכז שהביאה לנסיגת הצבא הרוסי מגליציה ופולין, וכבשה את וילנה. במרץ 1916 הדפה הארמייה את מתקפת אגם נארוץ' הרוסית.
לאחר שנחתם הסכם ברסט ליטובסק, הועברו רוב יחידות הארמייה לחזית המערבית, ורק 6 דיוויזיות נשארו בארמייה ושימשו כחיל כיבוש בבלארוס.
ב-5 במרץ 1918 מונה גנרל פון אייכהורן למפקד קבוצת ארמיות פון אייכהורן ולמושל הצבאי של אוקראינה, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל אריך פון פלקנהיין שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה העשירית ב-6 בינואר 1919.
הרמן מילר

ביוגרפיה

מילר נולד במנהיים, ואביו היה יצרן יין. ב-1902 נישא לפרידה טוקוס, ומנישואים אלו נולדה לו בת בשם אנמרי ב-1905. לאחר לידת הבת מתה אשתו של מילר מסיבוכים הקשורים בלידה. בשנת 1909 נישא בשנית ומנישואים אלו נולדה לו בת בשם אריקה.
מילר עסק במסחר, ולאחר מכן שימש כעורך עיתון מקומי. משנת 1896 היה פעיל בשורות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, ושימש כמנהל מחלקת העיתונות של המפלגה משנת 1906. בתפקידו זה הקים את סוכנות הידיעות העצמאית של המפלגה. ב-1916 נבחר לראשונה כחבר הרייכסטאג מטעם המפלגה.
ב-21 ביוני 1919 התמנה לשר החוץ של גרמניה, ובתפקיד זה היה בין הנושאים ונותנים על הסכם ורסאי. ב-27 במרץ 1920 החליף את גוסטב באואר בתפקיד קנצלר גרמניה, ושימש בתפקיד זה עד ה-6 ביוני 1920.
ב-28 ביוני 1928 התמנה שוב לקנצלר גרמניה, והיה אחרון הקנצלרים ברפובליקת ויימאר שנהנו מרוב ברייכסטג. אך הקואליציה שהקים נפלגה כתוצאה מחילוקי דעות בין הסוציאל-דמוקרטים ומפלגת העם הגרמנית על נושאי התקציב, על רקע השפל הגדול. מילר ניסה למנוע ממפלגתו לפרוש מהקואליציה, אך כשל בכך. ב-27 במרץ 1930 סיים את תפקידו, והוחלף בקנצלר היינריך ברינינג. בשנה שלאחר מכן מת לאחר ניתוח כושל בשלפוחית השתן.
חילזון אפריקאי טיגריסי

תיאור

אורכה הממוצע של הקונכייה של חילזון זה הוא 18 סנטימטרים (7.1 אינץ') וקוטרה 9 סנטימטרים (3.5 אינץ'). תועדו מספר פרטים עם קונכייה גדולה במיוחד: אורך 30 סנטימטרים (12 אינץ') וקוטר 15 סנטימטרים (5.9 אינץ'). דבר זה הופך אותו למין החילזון היבשתי הגדול ביותר.
הקונכייה שלו מגדלית מתונה בצורתה, אורכה גדול פי 2 מקוטרה. היא מעוטרת בדוגמאות של פסים שחורים על רקע חום-כתום, דבר שהעניק לחילזון זה את השם העממי "Giant Tiger Land Snail" ואת השם העממי המוצע בעברית: "חילזון אפריקאי טיגריסי", בשל דמיון תבנית דוגמת הצבע של הקונכייה לזו של הטיגריס.
החילזון עצמו הוא גדול ורחב, וצבעו אפור כהה. יש לו 2 משושים קצרים בחזית הראש לצורכי מישוש, טעימה והרחה, וזוג משושים ארוכים מעל, שבקצותיהם עיניים.

ביולוגיה

כמו כל שבלולי היבשה, גם החילזון האפריקאי הטיגריסי הוא הרמפרודיט, כלומר: בעל מערכת רבייה זכרית ונקבית. כאשר שני פרטים מזדווגים שניהם מופרים ומטילים ביצים. מספר הביצים שהוא מטיל בשנה יכול להגיע ל-1200. יכולת ריבוי מהירה זו הופכת אותו למין פולש עם פוטנציאל פולשנות גבוה מאוד. בשל גודלו מעטים הם אויביו הטבעיים, לעומת מיני שבלולים קטנים יותר. נעשו ניסיונות למגרו באמצעות הדברה ביולוגית, באמצעות הדבקתו בחיידק Aeromonas liquefaciens.
גופו עשיר בחלבון ולכן הוא מהווה מקור מזון חשוב לשבטי ציידים-לקטים במערב אפריקה. מאחר שהוא אכיל, יש פוטנציאל לגידולו בחוות חקלאיות בצורה מסחרית.

תפוצה

מוצאו של החילזון הטיגריסי הוא במערב אפריקה. הוא מצוי במדינות סיירה לאון, ליבריה, חוף השנהב, טוגו, בנין, גאנה וניגריה.
מין זה הובא כחיית מחמד לארצות הברית, שם אספנים מטפחים אותו ומתגאים בפרטים גדולים במיוחד. ייתכן שכמה פרטים ברחו לטבע ונהפכו לפליטי תרבות. למין זה יש פוטנציאל רציני להיות מין פולש ומין מזיק. נזקו גדול לחקלאות, לאקולוגיה, בדחיקת מינים מקומיים, בפגיעה בצמחים ובהפצת מחלות וטפילים. בשל כך הטילה ארצות הברית איסור על ייבואו למדינה, וחלזונות שנתפסים במכס, בביקורת הגבולות או בנמל התעופה, מוחרמים ומוכנסים להסגר. למרות צעדים אלו, המין הצליח לפלוש ולהתבסס בטבע של פלורידה לכמה איים בקריביים.
הארמייה השלישית (סרביה)

היסטוריה

הארמייה הוקמה במקור בשנת 1912 במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, והיא הנחילה תבוסה מוחצת לצבא האימפריה העות'מאנית בקרב קומנובו. הארמייה המשיכה להיות פעילה בתחילת מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, ולצד הארמייה השנייה לקחה חלק נכבד בקרב קר שבסופו נהדפה הפלישה הראשונה של האימפריה האוסטרו-הונגרית אל סרביה. הארמייה השתתפה גם בקרב דרינה במהלכו ניצחה את האוסטרים, אולם במחיר אבדות כבדות. הארמייה השתתפה בהדיפת הפלישה האוסטרית השלישית, ונלחמה בקרב קולובארה בדצמבר של אותה שנה, שכמו קודמיו הסתיים בניצחון סרבי מוחץ.
בשנת 1915 חל שינוי ניכר במערכה, עקב הצטרפות הקיסרות הגרמנית וממלכת בולגריה למלחמה לצד אוסטריה. הארמייה הובסה במתקפת מורביה ומתקפת קוסובו, ובהדרגה נכבשה סרביה בידי מעצמות המרכז. הארמייה השנייה פורקה, ושרידיה נסוגו לחופי אלבניה, משם לקורפו ובהמשך למפקדת כוחות מדינות ההסכמה בסלוניקי. ב-1916 הוקמה הארמייה מחדש בחזית המוקדונית וכמפקדה מונה פאבלה יורישיץ' שטורם (שהיה ממוצא גרמני), אשר הוחלף באוגוסט של אותה שנה במילוש ואסיץ'. הארמייה פורקה ב-28 במרץ 1917.