חתול הבית כטורף

תזונת חתול הבית

תזונתו של חתול הבית נחקרה במקומות שונים ובשיטות שונות, לרוב, יונקים ואחריהם הציפורים מהווים את עיקר הטרף.
כשבדקו את קיבתם של חתולים משטחים חקלאיים וטבעיים בישראל מצאו, כי תזונתם נחלקת בצורה שווה בין שיירי מזון של האדם וחיות בר.
יונקים היוו 75% מנפח הקיבה, דו-חיים 10%, עופות 9% וזוחלים 6%. בסך הכל נמצאו שבעה מינים שונים של יונקים, חמישה מיני זוחלים, מין אחד של דו-חיים וזוהו שני מינים של עופות.
במסגרת אותו המחקר נערך סקר, בו השתתפו בעליהם של חתולי-מחמד ואנשי רשויות שונות, נמצא שחתולים צדים מינים שונים ומגוונים מכל מחלקות החולייתנים.
במחלקת העופות תועדו 26 מינים שונים משמונה סדרות. במחלקות הזוחלים תועדו 17 מינים. במחלקת היונקים תועדו 10 מינים משלוש סדרות.
המינים הנפוצים ביותר מבין פרטי הציד בכל אחת מהמחלקות הם מינים מלווי אדם (קומנסליים), כמו עכבר הבית, דרור הבית ושממית הבתים.
בנוסף, נמצאו מינים פחות נפוצים, כמו לטאה ירוקה ונמנמן העצים בסכנת הכחדה אזורית, הנחש מחרוזן דוגוני בסיכון אזורי וגרביל החוף בסיכון עולמי (על פי הספר האדום של החולייתנים בישראל). 
ההבדל בין התדירות והמגוון של יונקים, עופות וזוחלים שניצודו לבין שכיחותם היחסית בתזונה מחזק את הטענה שחתולים אוכלים רק חלק מפרטי הטרף שהם צדים. לחתולים יצר ציד חזק ומפותח, אך נראה שעיקר פעילות הציד היא לשם הציד עצמו, ושההעדפה התזונתית שלהם היא בעיקרה יונקים.

תועלת סביבתית מטריפתם של חתולים

חתולי בית משתמשים בכישורי הציד שלהם גם לעזור לאדם. בטריפה של עכבר מצוי המשמש פונדקאי למגוון רחב של מחלות וטפילים מדבקים של בני האדם, וכן גורי חולדות שאף היא מעבירה מחלות, וחוסך את הצורך בהדברה מסוכנת. בצייד של נחשים ארסיים, ובמיוחד אלו שמתקרבים למגורי בני אדם ולטריטוריה הטבעית של החתול, ומסכנים את חיי האנשים, ואף בצייד של חרקים מטרידים כתיקנאים, ובמקרה זה מונעים את הצורך להשתמש בחומרי הדברה מזיקים בתוך הבית.

השפעות אחרות על חיות הבר

מלבד הסכנה להיטרף על ידי חתול, עלולות חיות בר להיפגע מחתולים בדרכים נוספות. 
הכלאות של חתול הבר עם חתול הבית הן האיום העיקרי על אוכלוסיות חתולי הבר.
יש הטוענים שחתולי בית משפיעים על אוכלוסיית חיות הבר עקב התחרות עם טורפים טבעיים, בעיקר טורפים של מכרסמים. לדוגמה, בשנת 2005 במרכז האקדמי רופין (אזור עמק חפר) נצפתה נקבה של בז מצוי מנסה לאכול תור פצוע, חתולה גרמה לבזה לעזוב את התור ותפסה אותו בעצמה. 
חתולי בית עשויים להדביק בני אדם במספר מחלות: טפיל הטוקסופלזמוזיס במגע עם צואת חתול, מחלת שריטת החתול (חיידק ברטונלה הנסלה), טפילי מעיים וזיהומים פטרייתיים, ואף כלבת בשריטה או נשיכה של חתול נגוע, הגם שמדובר באירוע נדיר, אך אפשרי. עם זאת לרוב אחוז ההדבקות של מגדלי חתולים ביתיים במחלות חתולים הוא נמוך מאוד.

תמונת המצב בישראל

בישראל רבים מגדלים חתול בביתם ושכיחה האכלת חתולי רחוב. מספרם של החתולים המשוטטים בישראל מוערך במאות אלפים, אך אין כל נתונים ממשיים של משרד החקלאות ופיתוח הכפר המעידים על כמות החתולים המשוטטים.
חתולים מסוגלים לשוטט למרחקים גדולים. ישנה עדות לחתול שנתפס במלכודת ליד חי-בר יטבתה, שוחרר 13 ק"מ משם, ולאחר מספר ימים נתפס שוב ביטבתה.]
יש חוקרים הקוראים לסילוק של חתולי בית משמורות טבע, להפחתת מספר החתולים באזורי מגורים ולחקיקה להגבלת האכלת חתולי רחוב. 
למולם עומדים אלו המטפחים את אוכלוסיית החתולים: בעלי חתולי מחמד, אוכלוסייה גדולה של מאכילי חתולי רחוב ואגודות ועמותות הנלחמות למען חתולים.
הוויכוח ממשיך להתנהל וטרם יושם פתרון שמהווה דרך ביניים בין הצדדים.

תמונת המצב במקומות נוספים בעולם

גם אם לחתול יחיד השפעה מועטה, מספר גדול של פרטים המטופחים על ידי האדם עלול להגיע לצפיפות אוכלוסין גדולה מאוד, ובכך להביא לצמצום אוכלוסיות מיני בר ומינים נדירים. שומרי טבע בעולם מודאגים משכיחותם הגבוהה של חתולי הבית. במדינות מערביות רבות מכירים בכך שיש לצמצם את השפעתם השלילית של חתולי הבית על עולם החי. אולם, קיים ויכוח לגבי דרך הטיפול בבעיה. חובבי החתולים מציעים שהרשויות יממנו עיקור וסירוס חתולים, אבל צריך לעקר כמות ניכרת מאוכלוסייה מסוימת על מנת למנוע התרבותה, ואת שליש מחתולי הרחוב לא ניתן לעקר (משום שהם אינם נכנסים למלכודות).
בנוסף, רבים מחתולי המחמד לא מסורסים וגוריהם נזרקים לרחוב בסופו של דבר.
כמו כן, גם הגירה משפיעה על גודל האוכלוסייה, יחד עם הרבייה הפנימית.
לכן, זה חסר טעם לעקר חתולים בעיר מסוימת על מנת לצמצם את האוכלוסייה, מבלי לפעול במקביל למניעת הגירה. 
עם זאת, חוקרים טוענים כי הרחבה של מבצעי העיקור, בשיתוף פעולה של הרשויות עם מאכילי החתולים יכול להביא לפתרון בעיה זו
.
בחצי הכדור הדרומי חתולים מהווים בעיה משמעותית, למשל, ביבשת אוסטרליה, שם לעולם לא היו חתולים ילידיים והיו מעט מינים ילידיים דומים (טורפי יונקים בגודל בינוני).
מינים ילידיים כמו הקאקאפו הניו זילנדי והבטונג האוסטרלי הם טרף עבור חתולי הרחוב, הם נוטים להיות יותר פגיעים אקולוגית ו"תמימים" מבחינה התנהגותית.
לחתולי רחוב הייתה השפעה רחבה על מינים ילידיים אלו והם שיחקו תפקיד עיקרי בסיכון ובהכחדה של חיות רבות. 
בבריטניה, מספר החתולים גדל להרבה מעבר ליכולת כושר הנשיאה הטבעית, מכיוון שגודל האוכלוסייה של החתולים הוא עצמאי מצפיפות הטרף: כלומר, חתולים הם ציידי "פנאי", עם מקורות מזון נוספים.
צפיפות אוכלוסיית החתולים יכולה להגיע ל-2,000 חתולים לקמ"ר והמגמה היא עלייה של כחצי מיליון חתולים כל שנה.