google/wiki40b huggingface dataset:
עד עולם

עד עולם הוא סיפור קצר, בן ארבעה פרקים, מאת ש"י עגנון. הסיפור ראה אור לראשונה בעיתון "הארץ" מיום 16 באפריל 1954, ולאחר מכן נכלל, כסיפור החותם, בכרך "האש והעצים" שיצא לאור בשנת ה'תשכ"ב, הכרך האחרון של כתבי עגנון שיצא לאור בחייו.

תקציר העלילה

הסיפור עוסק בקורותיו של דוקטור עדיאל עמזה, המוצג במשפט הפתיחה: "עשרים שנה עסק עדיאל עמזה בחקר תעלומות גומלידתא, שהייתה עיר גדולה גאוות גוים עצומים, עד שעלו גדודי הגותים ועשאוה ערימות עפר ואת עממיה עבדי עולם". את ממצאיו כינס בספר, אך התקשה למצוא מו"ל שיפרסמו. עדיאל עמזה המשיך לשכלל את ספרו, "עד שעשה את חיבורו כסולת נקיה, אבל מו"ל לא מצא לספרו". 
"לאחר שנתייאש עדיאל עמזה מלהוציא את ספרו נתגלגל הדבר שגביר מגבירי עירו גבהרד גולדנטל גילה דעתו להוציאו". לסיכום העסקה לפרסום הספר הזמין גולדנטל את עמזה לכוס תה. הכין עצמו עמזה לפגישה בתספורת, ברחצה ובבגדים נאים. 
רגע לפני שיצא מביתו לפגישה, הגיעה אליו עדה עדן הזקנה, אחות בבית המצורעים, שנוהגת להגיע אליו מדי שנה, כדי לקבל ממנו ספרים וכתבי עת כתרומה למצורעים. כשראתה שעמזה עומד לצאת ביקשה להסתלק, אך הוא שוחח אתה מעט, ותוך כדי שיחה התברר לו שבבית המצורעים ישנו ספר דברי הימים של גומלידתא. הספר הגיע לשם לפני שנים רבות, עם שליטהּ של גומלידתא, שמצא מקלט בבית המצורעים עם חורבן עירו. בסיום דבריה אמרה: "אבל אדוני הדוקטור אוצה, רוצה, הלוואי שלא אחרת את המועד", אך עמזה ענה לה: "לא אחרתי את המועד, אדרבא זוהי תחילת המועד". הוא הכין שתי חבילות של ספרים, ויחד הלכו אתן לבית המצורעים, כדי שעמזה יוכל לקרוא בספר דברי הימים של גומלידתא, ולמצוא בו תשובה לשאלה שטרם מצא לה פתרון, אודות הדרך שבה חדר האויב אל העיר. 
בבית המצורעים הלבישו אותו בסינר המגן על כל גופו, והלבישו על ידיו בתי ידיים, כדי שיוכל לעיין בספר בלי לגעת בו, משום שמצורעים רבים נגעו בו, "וחזרו והזהירו אותו באזהרה חמורה שלא יגע בספר אלא אם כן בתי ידיו על ידיו וחזרו והתרו בו והגידו לו ענשם של קלי הדעת המזלזלים באזהרות וסיפרו לו מעשים שהיו ומעשים שלא היו כדי לאיים עליו שלא יקל ראש באותו החולי". 
עדיאל עמזה מצא בספר את מבוקשו: "ובכן דבר שנתקשה בו עדיאל עמזה שנים הרבה מצא בשעה קלה. ... עוד דברים הרבה מצא עדיאל עמזה בספר. יש מהם שחיזקו את דעותיו וביצרו את הנחותיו והוסיפו ראיה על ראיותיו, ויש מהם שהיו בהיפך גמור מכל מה שהעלה בחקירותיו". בפרט מצא בספר תיאור מפורט של הדרך שבה חדר האויב אל העיר. וכיוון שהיו חקירותיו מרובות, "לא הניח את עבודתו ולא זז ממקומו וישב שם עד עולם".

בעקבות הסיפור

תערוכת יחיד של יובל יאירי שהוצגה במוזיאון תל אביב לאמנות בשנת 2005, וכללה תצלומים מבית החולים למצורעים בירושלים, נקראה "עד עולם", על שם סיפורו של עגנון.
מיכל שיר-אל מצאה קווי דמיון בין הסרט "הערת שוליים", משנת 2011, ובין הסיפור "עד עולם". היא הציגה דמיון בין גיבור הסרט, אליעזר שקולניק, המייחל במשך שנים רבות להכרה במחקרו, ובין עדיאל עמזה, גיבור הסיפור "עד עולם", המייחל במשך שנים רבות להוצאתו לאור של ספרו המחקרי על העיר גומלידתא.
שזירה קוונטית

שזירה קוונטית (באנגלית, Quantum Entanglement) היא תופעה במכניקת הקוונטים בה המצבים הקוונטיים של שני עצמים או יותר חייבים תמיד להיות מתוארים בהתייחסות אחד לשני, זאת למרות האפשרות שהעצמים מרוחקים פיזית זה מזה (התנהגות אי-מקומית). קשר זה אינו ניתן לתיאור במונחי הסתברות של הפיזיקה הקלאסית, אך ניתן לתיאור כפונקציית גל המציינת את המצב הקוונטי המשותף של כל החלקים. התופעה מביאה לתיאום בתכונות הפיזיות המדידות של העצמים. ברגע בו נערכת מדידה על אחד העצמים (קרי קריסת פונקציית 0) היא משתקפת באופן מיידי גם בעצם השני, אפילו במצב בו העצמים רחוקים זה מזה בשנות אור. שזירה קוונטית הודגמה לא רק במרחב (עצמים מרוחקים פיזית) אלא אף בזמן (בין עצמים 
שלא מתקיימים באותו זמן) .
מקרה פרטי של שזירה מודגם בפרדוקס של איינשטיין-פודולסקי-רוזן (פרדוקס EPR) ובמשפט בל. מצבי בל הם דוגמה למצבים שזורים, בה נעשה שימוש רב בחישוב קוונטי.

שימושים

במבט ראשון נראה כי השזירה הקוונטית סותרת מאפיין עיקרי של תורת היחסות של איינשטיין, הטוען כי לא ניתן להעביר מידע מהר ממהירות האור. למרות שנראה כי שתי מערכות שזורות פועלות בהדדיות זו עם זו על פני מרחקים גדולים ובאופן מיידי, לא ניתן להשתמש בתופעה זו על מנת להעביר מידע באופן מיידי, ולכן לא מתקיימת סתירה.
עם זאת, ניתן להשתמש במצבים שזורים על מנת להעביר מצב קוונטי של מערכת למערכת אחרת הנמצאת במרחק כלשהו ממנה. בתהליך זה, אשר נקרא טלפורטציה קוונטית, נעשה שימוש בסט של מצבים קוונטיים בשילוב עם ערוץ מידע מסורתי (ועל כן קצב העברת המידע מוגבל למהירות האור). עם זאת שיטה זו מאפשרת להעביר מצב קוונטי נתון כלשהו (מבין אינסוף מצבים קוונטיים אפשריים) על ידי שימוש במצב בל יחיד לכל קיוביט שמועבר ושידור שתי סיביות מידע בלבד.
בתאוריה של חישוב קוונטי ונגזרותיו, ניתן לכמת את מידת השזירה במערכת פיזיקלית ולהוכיח חוקי שימור החלים עליה. 
הקריפטוגרפיה הקוונטית עושה שימוש בתופעת השזירה הקוונטית כדי ליצור מערכת תקשורת המסוגלת לזהות האזנות סתר. כמו כן נעשה במצבים שזורים שימוש רב לביצוע החלפת מפתחות קוונטית.
ב 29 במאי 2014 התפרסמו תוצאות ניסוי שנערך ב  TU Delft's Kavli Institute of Nanoscience. לדברי רונלד האנסון, הניסוי פותח פתח ממשי להעברת מידע מוגן באופן מיידי, בין שני מחשבים ללא תלות במרחק ביניהם וללא שימוש באמצעי אחרים.

היסטוריה

את מושג השזירה הגה ארווין שרדינגר בשנת 1935. היה זה לאחד המאפיינים של מכניקת הקוונטים אשר גרם לאיינשטיין לסלוד מן התאוריה. עוד באותה השנה פרסם איינשטיין יחד עם בוריס פודולסקי ונתן רוזן ניסוי מחשבתי המבוסס על השזירה הקוונטית הבא לתקוף את תאוריית המכניקה הקוונטית - פרדוקס EPR. את השזירה הקוונטית כינה איינשטיין "פעולת רפאים ממרחק" ("Spooky action at a distance").

שזירה ניסיונית של פוטונים

בעת הקרנה של קרן לייזר אולטרה-סגולה בגביש של בטא בריום בוראט, חומר בעל תכונות אופטיות בלתי ליניאריות, ישנה הסתברות מזערית (בערך 1 ל-10 מיליארד) על כל אחד הפוטונים להתפרק בצורה ספונטנית לזוג של פוטונים בעלי אורך גל ארוך יותר (כדי לשמר אנרגיה). הפוטונים שנוצרו נפלטים בצדדים מנוגדים לקרן האולטרה סגולה, בשני חרוטים. מכל הזוגות שנוצרו, כ-1 ל-500 יהיו שזורים זה לזה.
רטטוסק

רטטוסק (בנורדית עתיקה: Ratatoskr) הוא סנאי אגדי מהמיתולוגיה הנורדית, החי על העץ יגדראסיל. רטטוסק רץ הלוך ושוב על העץ, ומעביר מסרים מעליבים בין הדרקון נידהוג החי בשורשי העץ, לנץ ודפולניר החי בראשו, וכך מתגרה בשניהם וגורם להם לכרסם את העץ כל אחד מכיוונו שלו.
השם "רטטוסק" הוא ככל הנראה הלחם של המילים "rata" ("מטייל") ו-"toskr" ("ניב"), היינו "הניב המטייל" או "הניב המטפס". חוקרים אחרים סוברים שהשם מושאל מאנגלית עתיקה, וכי "rata" הוא למעשה "ræt" ("עכברוש"). יש הסבורים שמקור המיתוס הוא במנהג של הסנאי האדום להשמיע קריאת אזהרה בכל פעם שהוא חש בסכנה.
חורבת בורגין

חורבת בורגין הוא אתר עתיקות הנמצא בראש גבעה החולשת על סביבותיה, ברום 440 מ' מעל פני הים. החורבה מצויה בתחום פארק עדולם, כקילומטר ממזרח ליישוב נחושה. הארכאולוגים בועז זיסו ואמיר גנור, שחקרו את האתר, העלו את האפשרות לזהות במקום את היישוב כפר ביש הנזכר בספרו של יוסף בן מתתיהו "מלחמות היהודים" ובספרות חז"ל (ירושלמי, תעניות פ"ד, סט ע"א; איכה רבה ד"ו ב,ד). כפר ביש הייתה עיירה יהודית גדולה שנכנעה ללגיון הרומאי החמישי בעת המרד הגדול (מלחמות היהודים ברומאים ד, ט, ט). הצעת הזיהוי מבוססת בין השאר על עוצמת היישוב במקום ועל השתמרות השם בחורבה סמוכה, ח'ירבת אל-ביס.
בשנים 1995, 1996 ו-2008 נערכו במקום חפירות ארכאולוגיות. בסיומן נפתח המקום לביקורי מטיילים. בראש התל נמצאו עדויות ליישוב גדול ומבוצר שבו מבנה ציבור, ככל הנראה כנסייה או בית כנסת ובתי מגורים. בחפירות נתגלו גם שרידי ביצורים, מערכות מסתור מסועפת מימי מרד בר כוכבא, בורות מים, גת, מתקני קולומבריום, מחסנים, בתי בד תת-קרקעיים ומערות קבורה. מגוון מערות קבורה נמצאו באתר: מערת כוכים יהודית מתקופת בית שני, בה נמצאו שברי גלוסקמאות, המאפיינות קבורה יהודית בתקופת הבית השני. מערת מקמרים (ארקוסוליה) עם מדפים להנחת ארונות קבורה (סרקופג), ומערת מקמרים בה נחצבו שקתות להשכבת הנפטר בגוף המערה עצמה. לאחר הנחת הנפטרים, שקתות אלו כוסו בלוחות גדולים של גיר קירטון, שחלקם נותרו באתרם. דו"ח החפירות פורסם בכתב העת "עתיקות".
מסלול ההליכה המסומן בסימון שבילים ירוק מתחיל במגרש החנייה, עובר ליד "חורבת פטום", ממשיך ל"מערת העמוד" שבה שני עמודים חצובים בסגנון יווני, שבכותרתם עוטרו שושנות (רוזטה), עובר דרך מערה מימי בית שני - "בית המספד" - ומטפס לראש הגבעה בגובה 440 מטר מעל פני הים. בראש הגבעה שרידים שמורים היטב של רצפות פסיפסי ביזנטיות מעוטרות וצבעוניות, מחילת מסתור מסועפת ושרידי מבנים. על הגבעה שרידי הכפר הערבי אום אל בורג' וממנה מבט פנורמי על פארק עדולם. השביל עובר ליד גת חצובה בסלע וחוזר למגרש החנייה.
המועצה הישראלית לשלום ישראלי–פלסטיני

המועצה הישראלית לשלום ישראלי–פלסטיני (ICIPP) הוקמה בסוף שנת 1975 על ידי קבוצת ישראלים בתגובה לסימני מתינות ראשונים שהגיעו מקרב התנועה הלאומית הפלסטינית, מהם ניכר היה שהממשלה הישראלית באותה תקופה מתעלמת. בין מייסדי המועצה נמנו האלוף במיל' מתי פלד, העיתונאי אורי אבנרי והכלכלן יעקב ארנון.
בפברואר 1976 פרסמו מייסדי המועצה מניפסט שבו הם הביעו את אמונתם שישראל צריכה לנהל עם אש"ף משא ומתן לשלום, על בסיס נסיגה ישראלית מהשטחים שנכבשו ביוני 1967, הקמת מדינה פלסטינית בגדה המערבית וברצועת עזה, הבטחת ביטחונה של ישראל וכן הבטחת שוויון לערביי ישראל.
יאיר דלאל

ביוגרפיה

דלאל גדל בגבעתיים ואת שרותו הצבאי עשה בשריון. 
יאיר דלאל יוצר בעיקר מוזיקה אתנית ישראלית המשלבת השפעות מגוונות ממקורות שונים בחברה הישראלית. כבן להורים יוצאי עיראק, דלאל מושפע במיוחד ממוזיקה יהודית ערבית ומוזיקה יהודית עיראקית. השכלתו המוזיקלית רחבה והיא כוללת מוזיקה קלאסית מערבית, ג'אז ומוזיקה ערבית קלאסית ועממית. כלי הנגינה העיקריים עליהם הוא מנגן הם כינור ועוד.
בספטמבר 1994 הוזמן יאיר דלאל להשתתף בטקס הענקת פרסי נובל לשלום ליצחק רבין, שמעון פרס ויאסר ערפאת, שם ביצע כסולן בכינור ובעוד את השיר "זמן אל-סלאם" (זמן לשלום) בביצוע מיוחד אליו חברו הזמר ירון סופר, התזמורת הפילהרמונית של אוסלו בניצוחו של זובין מהטה וארבע מקהלות ילדים: מקהלת מורן, מקהלת הילדים של בית חנינא, מקהלת ילדים פלסטינית ומקהלת ילדים נורווגית.
דלאל מלמד בבית הספר רימון. היה חבר ומרכז קיבוץ סמר והקים שם את ממ"ש - מרכז מוזיקה לשלום.
בנובמבר 2015 הוענק לו פרס "סלוטניק" מטעם בית הקונפדרציה בירושלים על פעילותו בתחום מוזיקת העולם בישראל.
יאיר דלאל מגיש בכאן קול המוסיקה את התוכנית "כאן מזרח" אותה הוא גם עורך].

חיים אישיים

דלאל גרוש ואב לארבע. מתגורר במושב אמירים.
תוכנית מקלין

תוכנית מקלין הוא שמה של תוכנית המתאר הראשונה של ירושלים. היא נערכה בשנת 1918 על ידי האדריכל ויליאם מקלין על פי הזמנה של מושל ירושלים, רונלד סטורס.

רקע

ב-9 בדצמבר 1917, לאחר 400 שנות שלטון עות'מאני, נכנעה ירושלים בפני הצבא הבריטי. יומיים לאחר מכן ערך הגנרל אלנבי טקס לרגלי המצודה במגדל דוד, בו הכריז על העקרונות שינחו את השלטון הבריטי בארץ, ועל תוכניותיו בנוגע לעתיד ירושלים. בין היתר, הכריז אלנבי על נקיטת צעדים לשימור הסטטוס קוו בעיר, וכל על שמירת המקומות הקדושים לכל הדתות.
למושל ירושלים מונה רונלד סטורס, אדם משכיל ורחב אופקים, שביקש לשים קץ להזנחה ולחוסר התכנון והאנרכיה, שאפיינו את ירושלים בתקופה העות'מאנית. זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד פרסם סטורס פקודות, צווים מנהליים ותקנות הנוגעים לבנייה בירושלים, דוגמת החובה לצפות בתים חדשים באבן. תקנה חשובה שהתייחסה לבנייה בקרבת העיר העתיקה קבעה כי: "שום אדם לא יהרוס, ישכלל, יחליף או יתקן תבנית כל בנין בירושלים או בסביבותיה, בתוך קוטר של 2,500 מטרים משער שכם, עד שיקבל רישיון בכתב מהמושל הצבאי".

ביקורת על התוכנית

לתוכנית מקלין מספר חסרונות, הנובעים בעיקרם מהיותה תאורטית בעיקרה, ללא התחשבות בטופוגרפיה הייחודית של ירושלים, או בהיבטים החברתיים הייחודיים של העיר. כן נטען שהתוכנית לוקה בסכמתיות יתר ובראיה רומנטית של ירושלים. בשל כך היא נתקלה בהתנגדות, בעיקר מצד תושבי העיר היהודים, שקבלו על כי התוכנית מתעלמת מהאופי ומהמרקם החברתי הייחודי של ירושלים, המוגדרת כבר דורות על פי אזורי מגורים של בני דתות שונים.
בעיות אלו הביאו את סטורס לזנוח את תוכנית מקלין. הוא הקים את האגודה למען ירושלים והזמין את צ'ארלס רוברט אשבי, לתכנן תוכנית אב חלופית לירושלים. גם תוכנית זו לא נתקבלה, ולאחריה תוכננה תוכנית אב נוספת, הפעם על ידי פטריק גדס. למרות דחייתה של תוכנית מקלין, התשתית התכנונית של הכבישים בה נתקבלה בכל תוכניות המתאר הבאות של ירושלים, וחלקים ממנה (בעיקר תוכנית כבישי הטבעת) הוגשמו בפועל רק בראשית שנות האלפיים. עיקרון נוסף שיושם כבר מהתחלה הוא פינוי המבנים סביב העיר העתיקה, והשארת שטח ירוק סביב החומות.
יעקב בירדוגו (שופריה דיעקב)

קורות חייו

נולד לרבי יקותיאל בירדוגו בשנת התקמ"ו בעיר מקנס. משפחת בירדוגו ידועה במרוקו ובפרט בעיר מקנס כשושלת של חכמים ודיינים. אבי המשפחה הוא רבי משה בירדוגו המכונה המשבי"ר, ואחיו היו רבי אברהם ורבי יוסף בירדוגו, בניו של רבי יוסף הם הרב מרדכי בירדוגו הידוע בכינויו "המרבי"ץ", ורבי יהודה בירדוגו. רבי יקותיאל אביו של רבי יעקב (הנוכחי) הוא בנו של רבי מרדכי (המרבי"ץ), והוא אחיו הגדול של הרב רפאל בירדוגו. ידוע שמשפחתו מיוחסת לדוד המלך. לאחר שאביו - רבי יקותיאל נפטר, נמנה לראשות הישיבה אשר למדו בה רבנים חשובים בהם אפשר למנות את רבי אברהם עמאר, חתנו, שלימים נמנה להיות הרב הראשי למקנס. כמו כן נמנה עם תלמידיו החשובים של דודו רבי רפאל בירדוגו שלאחר פטירת אביו למד ממנו תורה.  
מסופר, שבאחת השנים יצאו שני שכנים לעסוק בייבוא חיטים השמורות לאפיית המצות, השכן הראשון ביקש ברכה מהרב ואמר לו שגם השנה אם ירצה ה', הוא עוסק במלאכה וקיבל ממנו ברכה. לאחר מכן הגיע השכן השני, וביקש ממנו גם כן ברכה, אך הרב סירב ואמר לו "התחת אלוקים אני"? ולא בירכו. יצא מפניו כשהוא עצוב, אך אשתו עודדה אותו לצאת למלאכה גם ללא ברכת הרב, לאחר כמה חודשים בתום תקופת הקציר, כל הציבור אשר קנה מאותו השכן שלא קיבל ברכה, ירד גשם על הקמת בדרך למאפייה והכל הוחמץ והוטרף. כששאלו את הרב למה זה קרה? אמר הרב לקרוא לאותו מוכר, ואמר לו אמור מה עשית, ואז התוודה המוכר ואמר שכאשר שמר את החיטים במחסנו ירד עליהם גשם והוחמצו החיטים ועדיין מכרם ככשרים למהדרין. כמובן, שהרב חייבו לשלם את הנזקים שגרם לכל הציבור. אך בכל זאת שאלו המוכר, מדוע הרב מראש לא נתן לי ברכה? ואילו לראשון הרב נתן את ברכה? אמר לו שהמוכר הראשון פנה אליו "בשם ה' ", ועל כן היה יכול לברכו.

נישואיו

נישא לבתו של רבי דוד חסין, מחבר הספר "תהלה לדוד", בספר מלכי רבנן מתואר הסיפור כך: בשבת אחת הלך רבי יעקב להתפלל בבית הכנסת של רבי דוד בן חסין, כאשר הגיע רבי דוד בקריאת התורה לפסוק: "אם לוקח יעקב אשה מבנות חת כאלה למה לי חיים", אך שינה ואמר: "אם לוקח יעקב אישה מבנות טי"ת..." ותקנו רבי יעקב על אתר ואמר לו שצריך לומר "חת", אך הסביר לו רבי דוד שכוונתו הייתה, שיש לי ט' בנות ואם תקח בת אחת אזי ישארו חי"ת. וכך נשא רבי יעקב את בתו לאישה.

צרותיו

רבי יעקב קבר את שבעת בניו בגיל צעיר, ונותרו לו שני בנים ובת שנשארו בחייהם לאורך ימים, הלא הם רבי רפאל דוד ורבי שלמה, והבת לונה אשתו של הרב אברהם עמאר.

רבנותו

רבי יעקב כיהן כרב העיר מקנס,  ראש הישיבה ואב בית הדין, בין השאר תיקן הרבה תקנות לבני עירו שעימו חתומים רבים מרבני העיר ומחשוביה. לרבי יעקב הפנו תשובות מכל ערי מרוקו, בין השאר אפשר למנות את: תטואן, פאס, תאפילאלת, רבאט, סאלי, טנג'יר, וואדז'אן, אספי ומוגאדור. עוד מפורסם הוא בקנאותו ובתקנות הגיטין, עד כדי ששלח איגרת לעיר פאס שיהיו בקיאים בכתיבת הגט.
מרווחין

האירוע בתחילת מלחמת לבנון השנייה

בתחילת מלחמת לבנון השנייה, הגיע הכפר לכותרות, בשל הפצצה של צה"ל בה נהרגו בין 18 ל-28 אזרחים לבנונים, רובם ילדים משתי משפחות. באמצעות רמקולים גדולים שהוצבו בשטח ישראל, אזרחי הכפר נדרשו לפנות אותו עד שעה שמונה בערב. מאה תושבים ניסו למצוא מקלט בבסיס או"ם שאויש על ידי חיילים מפיג'י וגאנה, אך הללו סירבו לסייע ללבנונים.
מיניוואן ושתי מכוניות קטנות ניסו למצוא מפלט בעיר צור, אך הופצצו בדרך על ידי מסוק אפאצ'י של צה"ל. לטענת הלבנונים, צה"ל הפציץ לפני השעה שבה ביקש להתפנות. התושבים האשימו את כוחות יוניפי"ל באי הגשת עזרה והשליכו אבנים על כמה עמדות של יוניפי"ל.
בלבנון הפך מרווחין לסמל של מה שהם ראו כתוקפנות ישראלית והתעלמות העולם מהכאב הלבנוני, והמקרה כונה שם "טבח מרווחין". אמנסטי התייחס בהרחבה למקרה בדו"ח שהגיש בעקבות המלחמה.
תושבי הכפר הסוני נחשבים כתומכי רפיק חרירי ומתנגדים לתנועת חזבאללה ולהשפעה של סוריה. במהלך המלחמה, הכפר נכבש על ידי גדוד חרב הדרוזי. צה"ל טען כי הוסתרו במקום כלי נשק של חזבאללה.
Edellom

היסטוריה

הלהקה הוקמה ב-2009 על ידי דוד נרדיה ועד 2014 לא הותירה חותם ונגנים רבים הצטרפו ללהקה לתקופות קצרות ועזבו אותה. ב-2014 הצטרפה ללהקה מריה "רייבן" בורדלוב, בת זוגו של נרדיה, כזמרת ונגנית גיטרה באס, ובכך מיצבה את הלהקה כלהקת מטאל גותי עם שירה נשית. מאז הצטרפותה הלהקה העלתה הילוך והחלה בהפקת דמו ראשון. בשנת 2015 עזבו את הלהקה מספר חברים ובמקומם הצטרף ללהקה הגיטריסט דוד אלון שלאחר מכן הוחלף על ידי עומר כהן באוגוסט 2018. בשנת 2016 הוציאה הלהקה את הדמו וה-EP הראשון שלה: "Long Lost Suns".
ב-10 בנובמבר 2016 חיממה הלהקה את להקת הדום-דת' גותי השוודית Draconian בעת הופעתה בישראל.
ב-25 באוקטובר 2019 ייצא לאור אלבום האולפן המלא הראשון של הלהקה, Sirens.

מוזיקה

הלהקה מנגנת דום-דת', היתוך של דום מטאל עם גרואלינג של דת' מטאל, בשילוב מטאל גותי ושירה נשית נקייה. הלהקה משתמשת בשיריה בשירת היפה והחיה המשלבת בין הגרואלינג של נרדיה לשירה הנשית של רייבן. בחלק מהשירים יש השפעה של בלק מטאל שמתבטאת בצרחות וקצב מהיר יותר. חברי הלהקה מציינים את להקת הדום-דת' גותי Draconian כמקור השפעה עיקרי.
שם הלהקה גזור מהצירוף העברי "עד הלום", שבהגיה אנגלית (שגויה קמעה) נשמע כמו Edellom. סמליל הלהקה מעוצב כך שהוא סימטרי לסיבוב ב-180 מעלות.
פסטיבל רוויניה

פסטיבל רוויניה (באנגלית: Ravinia Festival) הוא פסטיבל מוזיקה שנתי, שמתקיים כל קיץ בפארק רוויניה שבהיילנד פארק, אילינוי, ארצות הברית. הוא משמש נוה קיץ של התזמורת הסימפונית של שיקגו מאז שנת 1906.
הפסטיבל כולל קונצרטים סימפוניים, במקרים רבים עם סולנים אורחים, כמו גם מופעי ג'אז, בלוז, מוזיקה עממית ורוק. מלבד מופעי מוזיקה יש בו גם בלט, דרמה ותוכניות חינוכיות, שנמשכות לכל אורך השנה. הפארק משתרע על 150 דונם של סביבה כפרית וכולל אמפיתיאטרון פתוח, גנים מעוצבים, מסעדה ודוכני ממכר של בעלי זכיונות, וכן ביתן קונצרטים ומבנה ללימודי מוזיקה. פיקניק בשטח הפארק בשעות שלפני הקונצרטים היא מסורת ארוכת-ימים בשיקגו. הרכבת עוצרת בפארק רוויניה במיוחד, לפני ואחרי קונצרטים, והמקום מהווה אתר טיולים מקובל ברבים. מספר המבקרים עולה לא פעם על 600,000.
קרב לה אבין

רקע

לאחר ניצחונה של ממלכת ספרד בקרב נורדלינגן, הייתה ידם של הקתולים על העליונה במלחמת שלושים השנים, והספרדים תכננו להשתלט על הנסיכויות הגרמניות הפרוטסטנטיות. אולם הצרפתים חששו מההגמוניה הספרדית, ובעקבות כך נכנסה ממלכת צרפת ללחימה ופתחה במלחמה עם ספרד. טומאסו פרנצ'סקו, נסיך קריניאנו מונה למפקד הצבא הספרדי בארצות השפלה הספרדיות, והוטל עליו לבלום את כוחות הצבא הצרפתי שפלשו ללוקסמבורג, במטרה לחבור עם כוחות הצבא ההולנדי.

הקרב

ב-20 במאי 1635 הוקף הצבא הספרדי שהיה נחות לעומת הצרפתים, והובס בלה אבין, דרומית לאואי בתחומי בישופות לייז', על ידי הכוחות הצרפתיים בפיקודם של אורבן דה מלה-ברזה וגספר השלישי דה קוליני. כ-5,000 חיילים ספרדים נהרגו או נפצעו, 1,500 נשבו, והשאר התפזרו לכל רוח, לעומת זאת הצבא הצרפתי ספג 260 נפגעים בלבד.

לאחר מכן

לאחר הקרב חברו הכוחות הצרפתיים לצבא ההולנדי, אולם חילוקי דעות ביניהם העניקו לספרדים את הזמן להתארגן מחדש, והם הטרידו את הצרפתים במתקפות פרשים מהירות. בנוסף, הצבא הצרפתי סבל גם מחוסר אספקה ​​וכסף, דבר שהביא לעריקות נרחבות. בעקבות כך המצור על לובן שהוטל על ידי הצבא הפרנקו-ההולנדי בסוף יוני אותה שנה, נחל כישלון מוחלט.
אריסטובולוס מאלכסנדריה

אריסטובולוס מאלכסנדריה (ביוונית: Ἀριστόβουλος; פרח בשנים 124-181 לפנה"ס), נקרא גם אריסטובולוס הפריפטטי (ובעבר סברו שהוא אריסטובולוס מפניאס), היה פילוסוף יהודי הלניסטי מהאסכולה הפריפטטית, אולם הוא עשה שימוש גם בתפישות פלאטוניות ופיתגוראיות. כמו פילון האלכסנדרוני, שחי מאוחר יותר, הוא ניסה למזג רעיונות מהתנ"ך עם רעיונות מהפילוסופיה היוונית.

היסטוריה

תקופת חייו של אריסטובולוס נתונה במחלוקת. יש הממקמים אותו בתקופת תלמי התשיעי (לתירוס) בסוף המאה ה-2 לפנה"ס, אולם עדות מהימנה מצביעה על כך שהוא היה בן זמנו של תלמי השישי (פילמטור) באמצע המאה ה-2 לפנה"ס.
אריסטובולוס היה אחד מבין פילוסופים רבים של זמנו, שטענו כי עיקרי הפילוסופיה והמטפיזיקה היווניות נבעו ממקורות יהודיים. הפילוסוף נומניוס מאפאמיאה (המאה ה-2 לספירה) ביטא את עמדה זו בדבריו הידועים: "מהו אפלטון אם לא משה הדובר יוונית אטית"? אריסטובולוס טען, כ-150 שנה לפני פילון, שלא רק שהמשוררים היווניים העתיקים ביותר, הומרוס, הסיודוס, אורפאוס וכו', אלא אף הוגי הדעות היווניים המוערכים ביותר, ובמיוחד אפלטון, רכשו את רוב חוכמתם מחכמים יהודים ומכתבים עבריים עתיקים (אוסביוס, הכנה לבשורה, ספר 9, פרק 6).
אריסטובולוס היה בין הפילוסופים היהודים האלכסנדרונים המוקדמים ביותר, שמטרתם הייתה ליישב ולזהות את התפישות הפילוסופיות היווניות עם הדת היהודית. חיבורו נקרא, ככל הנראה, "פרשנויות על כתבי משה". רק מספר קטעים מתוכו מצוטטים על ידי קלמנס מאלכסנדריה, אוסביוס מקיסריה וסופרים תאולוגיים אחרים, אולם הם מספיקים כדי להצביע על מטרתו. אצל אוסביוס נשמרו שני קטעים נכבדים מתוכו, שבהם ניתן למצוא את כל הציטוטים של אריסטובולוס שנעשו על ידי קלמנס. בנוסף על כך, נשאר גם קטע קטן העוסק בזמנו של חג הפסח, המצוטט על ידי אנטוליוס מלאודיקי .

זיהויים שגויים

בתרגום הלטיני של טיראניוס רופינוס  לתולדות הכנסייה של אוסביוס, הוא נקרא בטעות "אריסטובולוס מפניאס" (ספר 7, פרק 32, סעיף 16). זהו תרגום שגוי של "הגדול" (ὁ πάνυ) ביוונית. בנוסף על כך, הסופר המצוטט כאן על ידי אוסביוס, אנטוליוס מלאודיקי, טעה בכך שהאמין כי אריסטובולוס היה אחד משבעים החכמים שתרגמו את התורה ליוונית (תרגום השבעים) בזמן שלטונו של תלמי השני (פילדלפוס) במאה ה-3 לפנה"ס.
גל אדרי

ביוגרפיה

גל אדרי נולד בנואייבה שבסיני]. לאחר פינוי סיני גדל במושב מזור. למד באורט סינגאלובסקי במגמת הנדסת מכונות. שירת בצה"ל כמדריך וולקן במערך נ"מ. לאחר שירותו הצבאי עסק בציור קירות במשך מספר שנים. בגיל 21 הלך לסמינר יהדות, ולאחר כ-5 שנים בגיל 26 החל ללמוד בישיבה בצפת. לאחר מכן חזר בשאלה לתקופה מסוימת, אך לאחר שהכיר את אשתו לעתיד חזר בתשובה יחד עמה.
במהלך השנים האלו המשיך ליצור כל הזמן בעיקר בתחום האנימציה הממוחשבת. אך גם בציור ידני וממוחשב.
כמו כן כתב והלחין שירים רבים.
כתב כמה ספרי ילדים - הראשון יצא לאור (תוליק ועץ התפוחים) וזכה לשבחים רבים בתיקשורת.
הקים גרעין התיישבות לבעלי תשובה בדרום הארץ במושב יושיביה שם עתיד לגור עם אשתו וחמשת ילדיו (נכון ל 2013).
מלמד איור ופיסול במכללה בירושלים.
נזראן

ספורט

העיר מיוצגת בענף הכדורגל באמצעות מועדון הכדורגל אנגושט נזראן.
רכס פיירהולם

גאוגרפיה

צורת הרכס היא כצורת האות "S".
הרכס מגיע לגובה של 2,995 מטרים מעל פני הים (בהר גירואר).
הרכס ממוקם ממזרח לעמק נהר בואו, וגובל בצידו המערבי בכביש המהיר הטראנס קנדי.
חלקו הצפוני של הרכס נמצא בשטח הפארק הלאומי באנף, והרכס מגיע עד לגדה הדרומית של אגם מינוונקה.
שטחו של הרכס 285 קמ"ר.
הרכס אינו מכוסה קרחונים.

היסטוריה

באביב ובקיץ של 2003, רשות פארקי קנדה ביצעה שריפה מתוכננת ברכס, על מנת להפחית סיכוני שריפות יער, לפגוע בחיפושיות האורן ההרריות (Mountain Pine Beetle) התוקפות את האזור, וכן להגדיל שטחי מרעה לצאן.
במסגרת שריפה מתוכננת זו נשרפו 53,000 דונמים של יער.
כמו כן, במסגרת השרפה היזומה נכרתו 1,800 עצים נגועים בחיפושיות האורן ההרריות ונשרפו.

מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי ג'ון פאליסר בשנת 1859. הרכס נקרא על שם אחותו גרייס פיירהולם (שנישאה לויליאם פיירהולם).

לקריאה נוספת

• Brian Patton, Bart Robinson, Canadian Rockies Trail Guide, PP 16, 32
• Brian Patton, Parkways of the Canadian Rockies: A Touring Guide to Banff, Jasper, Kootenay, PP 13 - 14, 41
• U.S. Geological Survey Professional Paper, P 224
ג'ימי קימל

ביוגרפיה

קימל נולד בברוקלין, ניו יורק למשפחה קתולית ממוצא איטלקי וגרמני. כשהיה בן תשע עבר יחד עם משפחתו ללאס וגאס. עם סיום לימודיו התיכוניים למד שנה באוניברסיטה של נבדה והמשיך בלימודיו באוניברסיטת המדינה של אריזונה במשך שנתיים נוספות, כל זאת ללא קבלת תואר.
באביב 1996 הופיע קימל כ"ג'ימי הבחור של פוקס" בפרומואים ברשת הטלוויזיה פוקס. בשנים 1999–2004 הנחה את התוכנית הקומית "גברים עם כבוד" לצד אדם קרולה  בערוץ קומדי סנטרל. במקביל, הגיש את השעשועון "Win Ben Stein's Money", עליו זכה ב-1999 בפרס אמי ל"מנחה שעשועון הטלוויזיה הטוב ביותר". בשנת 2003 החל להנחות את תוכנית הלייט-נייט "ג'ימי קימל לייב" ברשת ABC.
בשנת 1988 התחתן קימל עם ג'ינה מאדי, מנישואים אלו נולדו לו שני ילדים. השניים התגרשו ב-2002. באותה שנה החל קימל לצאת עם הקומיקאית שרה סילברמן, אחרי מערכת יחסים של חמש שנים, בני הזוג נפרדו בקיץ 2008. ב-31 בינואר 2008, הופיעה בתוכנית "ג'ימי קימל בשידור חי!" והכריזה ש"I'm Fucking Matt Damon" עם קטע מוזיקלי קצר. הסרטון קיבל פרסום רב, הפך ויראלי וזכה לבסוף בפרס אמי. בתוכנית הבאה, העלה קימל את הקטע "I'm fucking Ben Affleck". הקטעים תואמו יחד מראש. באוקטובר אותה שנה חזרו לצאת יחד, אולם נפרדו סופית במרץ 2009. בשנת 2010 בהמשך להופעות המדוברות יצא מערכון ה-"Handsome Men's Club" בו הוכרז כי קימל אינו נאה.
באוקטובר 2009 החל לצאת עם מולי מק'נירני, אחת התסריטאיות הראשיות של תוכניתו "ג'ימי קימל לייב". השניים התארסו באוגוסט 2012 והתחתנו ביולי 2013. ב-10 ביולי 2014 נולדה בתם הראשונה.
בשנת 2012 הנחה קימל את טקס פרסי האמי, ונבחר להנחות את הטקס גם בשנת 2016. קימל אף הנחה את טקס פרסי אוסקר ה-89 (2017) ושב להנחות בפעם השנייה ברציפות גם את טקס פרסי אוסקר ה-90 (2018). באפריל 2017 נולד בנו השני מנישואיו עם מק'קרני עם מספר מומים בליבו.

משחק

בשנת 2017 שיחק בסרט האנתולוגיה, "תקופת השיא של ממזרים חסרי רגישות" בתפקיד שולי, לצד קריסטן ויג וטוני קוקס. בשנת 2018 דיבב את דמותו של באטמן בסרט "כוח הטיטאנים! חיים בסרט".