google/wiki40b huggingface dataset:
קומנים

הקומנים (בהונגרית: kun, בטורקית: kuman, ברוסית: Половцы) היו עם אסיאתי טורקי, מקבוצת הקיפצ'ק.
במאה ה-9 הקומנים שכנו ליד הנהרות אורל ווולגה, מאחורי קרובי משפחתם, הפצ'נגים. לאחר שהפצנגים נעו בסוף המאה לכיוון הדניסטר והרי הקרפטים, תפסו הקומנים את מקומם בין הדון ובין הדניפר. הקומנים היו מפולגים למספר שבטים גדולים, בהם האוזיים, הברודניקים, הברלדניקים והברדניקים.
במחצית השנייה של המאה ה-11 עברו הפצ'נגים את הדנובה והקומנים השתלטו בשנת 1057 על ארץ הפצ'נגים שבין הדנייסטר ובין הרי הקרפטים כששארית הפצ'נגים נבלעת בתוכם. הקומנים פשטו גם על טרנסילבניה, אך עיקר כוחם נשאר בין הדון ובין הדניפר, מקום שכונה באותה תקופה בשם קומניה הלבנה. בתקופה זו היו מאבקי כח ומלחמות רבות בין הקומנים לבין רוס של קייב.
לחץ האימפריה המונגולית, לאחר הקרב על נהר קלקה בשנת 1223, אילץ אותם לעבור מערבה. בין השנים 1239-1240 מספרים גדולים של קומנים התיישבו מערבה לדניפר, עד הדנובה, במחוזות שנקראו אז קומניה השחורה. המלך הקומני האחרון, קותן (Cuthen), נלחם במונגולים ואף ניצח בשני קרבות, אך בפעם השלישית הותקף במפתיע ונאלץ להימלט ולבקש מקלט אצל בלה הרביעי, מלך הונגריה. המלך ההונגרי קיבל את המלך הקומני ואת אציליו, שבאו עם המוני סוסים והקצה להם אזור התיישבות בפוסטה. ההונגרים שסבלו קשה מהפלישה המונגולית לאירופה, האשימו את הקומנים שעשו יד אחת נגדם עם המונגולים והרגו את מלכם. כתוצאה מכך התקוממו הקומנים והתאחדו עם המונגולים. חלק מהקומנים עברו את הדנובה אל בולגריה וחלק אחר נשאר בפוסטה. עד המאה ה-18 עוד היו דוברי קומנית בפוסטה.
הקומנים התבוללו בתוך האוכלוסייה הרומנית וההונגרית בקרבה חיו ופסקו להתקיים כעם, אך השאירו את חותמם בשמות של מקומות ושל אישים. ברומניה ובהונגריה יש שמות גאוגרפיים רבים המזכירים את הקומנים (למשל האגם קומנה ברומניה, העיר קישקונפלד'האזה בהונגריה) והעיר קומאנובו במקדוניה.
משפחות רומניות רבות וגם דמויות מפורסמות בתולדות רומניה נשאו שמות ממוצא קומני. כך למשל שושלת באסאראב (זו שעל שמה קרויה בסרביה) ויש משערים שהיו לה גם שורשים קומנים. שם הלאום "קומני" מופיע אולי ככינוי, אולי כתזכורת למוצא, בשמות משפחה ברומניה (קוֹמאן, למשל בשם של ד"ר קומאן, שהיה שגריר רומניה בישראל, וד"ר אלכס קומן, או יותר נדיר, "קומנצ'י" כמו בשם של המתעמלת המפורסמת נדיה קומנצ'י) 
ובהונגריה (שם המשפחה "קוּן" שמובנו "קומני", שם שמאוחר יותר אומץ גם על ידי יהודים רבים במקום "כהן"). 
לטענת היסטוריונים טורקים, קיפצ'קים אף התגוררו באזורים הדרומיים של גאורגיה וארמניה (המכונים על ידי היסטוריונים טורקים דרום קיפצ'קיה) ואולצו להתנצר.
Preemptive bid

Preemptive bid ו-Preemptive Overcall

Preemptive bid היא הכרזה בקפיצה לפני שמישהו מהיריבים הכריז. Preemptive Overcall היא הכרזה בקפיצה לגובה שלוש או יותר, לאחר שאחד או יותר מהשחקנים הכריזו. המטרות והכללים בשני סוגי הכרזות ה-Preemptive הללו דומות: בשני המקרים מכריזים עם יד חלשה, שבה מספר רב של קלפים בסדרה אחת. בשני המקרים המטרה היא להפריע ליריבים במציאת חוזה מתאים.
הארמייה השביעית (ורמאכט)

היסטוריה

הארמייה השביעית הוקמה ב-25 באוגוסט 1939, בשטוטגרט. במערכה על צרפת ב-1940, הייתה הארמייה חלק מקבוצת ארמיות C בפיקודו של גנרל וילהלם פון לב. עם סיום המערכה, נשארה הארמייה בצרפת הכבושה, ושימשה ככוח שמירה. 
במהלך הפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944, נפל חלק גדול מעול הלחימה על הארמייה השביעית. עד ה-18 ביוני, איבדה הארמייה 97,000 איש, לרבות 7 גנרלים. ב-28 ביוני נפטר מפקד הארמייה, גנרל פרידריך דולמן מהתקף לב.
תחת לחץ בלתי פוסק מצד בעלות הברית, נסוגו הגרמנים לאט מנורמנדי, והארמייה השביעית, יחד עם הארמייה ה-15 נלכדו בכיס פאלז באוגוסט 1944, שם הארמייה השביעית איבדה את מרבית הציוד שלה וכמעט וחוסלה. שרידים מהארמייה נמלטו מהכיס לעבר הגבול הגרמני. במהלך חודשי סתיו 1944, הארמייה תפסה עמדות מגננה באזור גבול בלגיה-לוקסמבורג.
הארמייה השביעית הייתה אחת משלוש הארמיות ששימשו למתקפה בארדנים, בקרב על הבליטה, בדצמבר 1944. תפקידה היה להגן על אגפה הדרומי של ארמיית הפאנצר החמישית. היא התגוננה למול המתקפה של הארמייה השלישית האמריקנית, אך לא הצליחה למנוע מהאמריקאים להתקדם לעבר האגף הדרומי של הבליטה. בשלביה האחרונים של המערכה בארדנים נסוגה הארמייה השביעית לעבר החומה המערבית.
הארמייה השביעית נכנעה לארמייה השלישית האמריקנית בבוהמיה ב-8 במאי 1945.
מפת ביאטוס

מפת ביאטוס (Beatus) או מפה ביאטנית (Beatine) היא מפת עולם (מפה מונדי) מסוג אורביס טרארום אשר צוירה על ידי הנזיר הספרדי ביאטוס מליאבנה בהתבסס על כתבים של הקדוש הנוצרי איזידור מסביליה, כתביו של הגאוגרף תלמי ועל התנ"ך.
כתב היד המקורי מעשה ידי ביאטוס אבד, אולם מספר העתקים של המפה שרדו עד ימינו. המפה הופיע כחלק מההקדמה של ספרו השני של ביאטוס "הערות על חזון יוחנן" ("הערות על האפוקליפסה").
מטרתו של ביאטוס הייתה ליצור מפה מדויקת המתארת את העולם, ולהציג את מסעותיהם של השליחים בעולם.
ביאטוס התבסס בציור המפה על ספר בראשית, והניח כי העולם הוא עולם שטוח, וכי יש "מים אשר מעל לשמים" ו"מים אשר מתחת לשמים" כמתואר בספר בראשית.
העולם השטוח מכיל יבשה במרכזו המוקפת אוקיינוס, והיבשה מחולקת לשלוש יבשות: אסיה (המחצית העליונה של היבשה), אפריקה (הרביע הימני התחתון) ואירופה (הרביע השמאלי התחתון).
בין היבשות מפרידים ימים ונחלים: הים התיכון במרכז חלקה התחתון של המפה, מפריד בין אירופה לבין אפריקה, הנילוס והים האדום (הצבוע בצבע אדום) מפריד בין אפריקה לאסיה, והים האיגאי ונהר הרון מפריד בין אירופה ואסיה.
במרכז המפה ממוקמת העיר ירושלים שנחשבה לטבור העולם (ombilicum mundi).
ביאטוס ממקם את גן העדן בקצה העליון של המפה, בצד מזרח. מגן העדן יוצאים ארבע נהרות: חידקל, פרת, פישון וגיחון. בגן העדן מתוארים אדם וחווה כאשר חווה שולחת ידה לאכול את פרי העץ.
THT (ערוץ)

היסטוריה

ערוץ THT הוקם בספטמבר 1997 על ידי חברת אחזקות התקשורת "מדיה מוסט" של ולדימיר גוסינסקי. למנכ"ל הערוץ הראשון מונה סרגיי סקבורצוב שהיה קודם מנכ"ל CTC. הערוץ החל את שידוריו בינואר 1998. משמעות ראשי התיבות THT הייתה בתחילה: הטלוויזיה החדשה שלך (ברוסית: «Твоё новое телевидение»).
באוגוסט 2000 בשל שריפה במרכז הטלוויזיה אוסטנקינו במוסקבה הערוץ העביר חלק מזכויות השידור שלו לערוץ NTV ובשנת 2001 היה הערוץ יחד עם ערוץ NTV תחת סכנת סגירה, כאשר המשטרה הרוסית פשטה על משרדי תאגיד מדיה מוסט והאשימה את בעלי התאגיד בהעלמת מס. לאחר החשכת ערוץ NTV רבים מכתבי הערוץ עברו לעבוד בערוץ THT ואחר כך עברו לערוץ TV-6 שנסגר לבסוף.
ב-2002 הערוץ נרכש על ידי חברת האחזקות גזפרום-מדיה. בפברואר 2003 הערוץ החל להתמקד בשידורי תוכניות מציאות ותוכניות בידור שונות.
החל מ-2 בנובמבר 2011 הערוץ נכלל ברשימת הערוצים הפדרליים. במחצית הראשונה של שנת 2011 הופסקו שידורי הערוץ באוזבקיסטן וב-2012 הופסקו שידוריו בבלארוס, עקב שלל תוכניות סאטירה שהופקו ומתחו ביקורת על טיב המשטר הרודני שם.
אוסטרובנו

תולדות היישוב

בשנת 1520 נוסדה בעיירה טירה, ובשנת 1622 נוסד בה מנזר של הדומיניקנים. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכללה העיירה בשטח האימפריה הרוסית, ובתקופה זו התקיימו בה ירידים שנתיים.
בשנת 1812 נערכו בסמוך לעיירה קרבות במסגרת מלחמת רוסיה-צרפת. בשנת 2005 קיבל היישוב מעמד עירוני.

יהודי אוסטרובנו

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-400 יהודים, אשר עסקו ברובם במלאכה, ומיעוטם בחקלאות. לקראת מלחמת העולם השנייה פחת מספר היהודים בעיירה.
ב-9 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, וכעבור 10 ימים רוכזו יהודיה בגטו שהוקם בה. בד בבד, חויבו יהודי העיירה בענידת טלאי צהוב.
ב-30 בספטמבר 1941 נרצחו 163 היהודים שנותרו בגטו.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-20

התסריט הבריטי הטוב ביותר

מורגן – דייוויד מרסר
צמה

צַמָּה היא מבנה מורכב או דפוס הנוצר על ידי שילוב שלושה או יותר גדילים של חומר גמיש, כגון, סיבי טקסטיל, חוט, או שיער אדם. בהשוואה לתהליך האריגה בו משתמשים בבד בעל שתי קבוצות נפרדות (שתי וערב), צמה היא בדרך כלל ארוכה וצרה, וכל רכיב בה מקביל בזיגזג וחופף לאחרים.
הצמה הפשוטה ביותר היא שטוחה, מוצקה, ובנויה משלושה גדילים. לעיתים היא נקראת "קלועה". צמות מורכבות יותר ניתן לייצר עם מספר שרירותי, אך לרוב אי זוגי, של חוטים.
צמות משמשות לייצור חבלים, חפצים דקורטיביים, ותסרוקות לשיער. צמות מורכבות משמשות ביצירת חפצי אמנות תלויים העשויים מסיבים.

צמה סינית

גרסה פופולרית נוספת של הצמה הפשוטה, היא הצמה הסינית, בשמה הנפוץ יותר בציבור, או בשמותיה האחרים: צמה רקומה, צמה צרפתית. צמה זו מתחילה מתחילת קו השיער במצח, ובמהלך קליעתה מוסיפים בכל קליעה קבוצות שיער מהצדדים, עד שמגיעים לסוף הקרקפת, שם ממשיכים בקליעה רגילה.

חבלים וכבלים

פעולת הקליעה יוצרת חבל עבה וחזק יותר מהחוטים הבודדים מהם הוא עשוי. בחבלים קלועים משתמשים בטיפוס הרים ובשיט, כיוון שבשל חוזקם הם יכולים לשאת עומס ומשקל רב.
בכבלי חשמל ואלקטרוניקה, המונח צמה מתייחס לאוסף כבלים המאוגדים לצורך שמירה על סדר במערכת (למנוע ליפוף של הכבלים והסתבכות ברכיבים אחרים) המקל על הרכבתה ואחזקתה. כבלים של תקשורת מקבילית (כגון IDE) וכבלים שזורים לא נהוג לכנות במונח זה.
Anthology 3

רשימת השמעה

כל השירים נכתבו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, למעט אם צוין אחרת.
חלון סודי

העלילה

מורטון 'מורט' רייני, הוא סופר מצליח, שחייו נקטעים משלוותם, כאשר הוא תופס את אשתו איימי עם גבר אחר בשם טד מילנר. כתוצאה מכך, הוא תובע מאשתו גירושים, אך אלו נעשים מכוערים וקשים. הוא אינו מצליח להתמודד עם העוול שנוצר ונכנס לדיכאון עמוק. בעקבות זאת, הוא עובר להתגורר בבקתת נופש מבודדת, על שפת אגם פסטורלי, בתקווה ששם יצליח לכתוב מחדש. בכל זמן שהותו בבקתה, הוא אינו מצליח לשוב ולכתוב יותר משורה אחת, ודיכאונותיו רק מחמירים. יום אחד מגיע לביתו במפתיע איש בשם ג'ון שוטר, בחור דרומי מסתורי בעל כובע שחור, המאשים את מורט בגניבת אחד מסיפוריו - "חלון סודי". כשזה דורש פיצוי ממורט, מורט מזלזל בו, ומסלק אותו מביתו. לאחר מעשה זה, מתחיל שוטר לחסל זה אחר זה את כל האנשים הקרובים למורט.
בסוף הסרט, מתגלה כי לאורך כל הסרט היה שוטר ג'ון שסבל מפיצול אישיות בעקבות בגידת אשתו בו, ושוטר הייתה הדרך שלו להביע את הרצון שלו לרצוח אותה. לבסוף ג'ון מזמין את אשתו הביתה ומשתנה לשוטר שרוצח אותה ואת הגבר איתו בגדה.
כרובי

כרובי (באנגלית: Grover) הוא שמה של בובה מתוכנית הטלוויזיה "רחוב סומסום" שהופקה במקור לערוץ PBS ושודרה בישראל בגרסה הישראלית לתוכנית בטלוויזיה החינוכית בין השנים 1983–1986. התוכנית שודרה בשידורים חוזרים בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים. את דמותו של כרובי בגרסה הישראלית דיבבו ישראל גוריון ולאחר מכן אייל לוי ויואב היימן. לאחרונה חזר כרובי בגרסה החדשה של התוכנית בערוץ הופ!.

תיאור

כרובי הוא מפלצת חביבה בעלת פרווה כחולה, אף אדום או ורוד וקול צרוד בדיבור אשר מנסה ללמד את הצופים מושגים שונים בדרך הומוריסטית ומצחיקה.
לאורך הסדרה כרובי הוא בעל מקצועות רבים כגון: מלצר, גיבור על, איש מכירות, מאמן וכו'.

אמו של כרובי

אמו של כרובי דומה לו במראה, אך היא יותר נמוכה ממנו, יותר שמנה ממנו, האף שלה בצבע כתום, ובנוסף היא מרכיבה משקפיים, לובשת שמלה ויש לה שיער חום.

יחסיו עם דמויות אחרות

לאורך הסדרה היו לכרובי יחסים עם מספר דמויות קבועות שהופיעו בקטעיו. בקטעי המסעדה הוא מסעיד (באופן הכי לא מוצלח) את מיסטר ג'ונסון 
(ברנש כחול ומשופם, שלהבדיל מ"סיימון איש הקול" הוא בעל שיער ושפם בצבע חום, למרות שבפרק "החנוכייה האבודה" ששודרה במסגרת העונה החדשה של "שלום סומסום" הוא היה עם שפם ושיער שחורים.), אשר משמש לקוח קבוע במסעדה של צ'רלי (בתרגום העברי המקורי נקרא איציק). וכמו כן, מיסטר ג'ונסון מופתע לגלות אותו בכל מקום בילוי באשר הוא נמצא (למעט בקטע של "פיצריית תְּ'נֵן" שאותו הסעידו שני אנשים שנתנו לו שני דברים מכל סוג [כגון: שתי כוסות מיץ], כאשר הזמין רק דבר אחד מאותו סוג). 
בקטעיו עם קרמיט הצפרדע, כרובי, בדרך כלל, נהג בתחילת כל קטע להסתער על קרמיט ולתת לו צ'פחה, כשבאחד הקטעים האלה קרמיט בעצמו עשה את אותו הדבר לכרובי. בקטעים אחרים בכיכובם של השניים כרובי הופיע כסוכן מכירות אצל קרמיט בביתו, כשהוא מוכר לו דברים, שעבור קרמיט, הן חסרי תועלת (כגון: מחמם אפּים בשביל אחד שאין לו אף). בקטעים אחרים, שבהם קרמיט מלמד לכתוב אות באנגלית בעזרת אצבעו, כרובי מגיע ומתרשם מהאות על ידי השמעת מילה שמתחילה באותו אותו אות (לדוגמה: כשקרמיט לימד לכתוב את האות M, כרובי הגיב בצליל הרושם "מְּמְּם"). בראיון שנתן בתוכנית האירוח של ג'ימי קימל בשנת 2005, הודה כרובי שקרמיט הוא חברו הטוב ביותר. 
בקטעים עם מלקוש, כרובי שימש בקטעים האלה מתנדב קבוע, ולאחר מכן ניסה את הקסם בעצמו, ללא הצלחה.
יום המריחואנה הבינלאומי

יום הקנאביס הבינלאומי הוא אירוע שאותו מציינים ברחבי העולם מדי שנה ב-19 באפריל בחסותו של ארגון הגג הבינלאומי ללגליזציה של סמים קלים. מטרת האירוע למחות, באופן חוקי, כנגד החוק האוסר על שימוש במריחואנה, ולהוות קול קורא לשינוי התייחסות החוק ודעת הקהל לצמח הקנאביס ולמריחואנה המופקת ממנו.
מצעד מעין זה נערך לראשונה בניו יורק בשנת 1969, ימי דור ילדי הפרחים. המחאה הפכה לאירוע שנתי שהתפשט בהדרגה ברחבי העולם, ועל פי הערכות מציינים אותו כיום בלמעלה ממאה מדינות.

בישראל

בישראל, שבה אסור השימוש במריחואנה על-פי פקודת הסמים המסוכנים, התקיים ב-1998 האירוע הראשון באופן מצומצם על ידי תנועת ליגלייז, וכך גם השני ב-1999, מ- 2000 עד 2002 אורגן האירוע על ידי מפלגת עלה ירוק, ששאפה להיכנס לכנסת. בשנים 2002-2001 נרשמה עלייה משמעותית בפרופיל הציבורי של האירוע ובמספר המשתתפים בו, בעת שהאירוע אורגן על ידי פעילים של עלה ירוק. לאחר הכישלון של עלה ירוק בבחירות 2003, הופק יום המריחואנה במשך שנתיים נוספות במתכונת א-פוליטית, על ידי פורשים מעלה ירוק. בשנים אלה הגיע האירוע לשיא, עם קהל של קרוב לעשרת אלפים איש ב-2004, באירוע שפוזר על ידי המשטרה. מאז 2006 מארגנת עלה ירוק את האירוע, ומספר המשתתפים באירועים אלה (בתל אביב, ירושלים ואילת) יחד מגיע לכמאה משתתפים.
בשנת 2009 לא הופק האירוע.
נושא ציונו של האירוע בישראל שנוי במחלוקת. הממסד וארגונים הנלחמים בשימוש בסמים רואים באירוע, שמשתתפים בו נתפסו או הודו בעישון סמים באירועים דומים בעבר, "מסיבת סמים" המונית, המעודדת פעילות בלתי חוקית של צריכת סמים. באירוע בשנת 2005 נתפסו 30 איש מעשנים סמים. אותם ארגונים קוראים לרשויות המקומיות ולרשויות החוק למנוע את קיומו של האירוע; לפני "יום המריחואנה" בשנת 2005 עתרה עמותת אל-סם לבג"ץ בדרישה לבטל את היום הזה, אך עתירתה נדחתה. אכן, היו מקרים בהם התערבה המשטרה לפיזור האירוע ועצרה משתתפים באירוע - בהם כאלה שנמצאו ברשותם סמים. 
המארגנים ותומכי הלגליזציה טוענים כי מדובר בפעילות מחאה שלווה וחוקית, ודרך לגיטימית לקריאה לשינוי חקיקה שגויה, לטעמם, המגבילה את זכויות הפרט. להדגשת ההיבט החוקי של האירוע הם מדגישים בהודעות על קיומו כי היות שמטרת הלגליזציה טרם הושגה, הקהל מתבקש שלא להביא עמו ולא לצרוך במהלך האירוע כל חומר בלתי חוקי.
יהודה הכהן

שירות צבאי

הכהן התגייס לצה"ל בשנת 1993, והתנדב ליחידת שמשון. ביחידה עבר מסלול הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה ויצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס פורקה היחידה. בעקבות כך עבר לחטיבת גבעתי, ומונה למפקד צוות בפלחה"ן גבעתי. בהמשך שימש כמפקד פלגת ההכשרות ביחידה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד הפלחה"ן, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול בבא"ח גבעתי. לאחר מכן מונה למפקד פלוגת החוד בגדוד רותם, והוביל אותה בשלהי שהות צה"ל ברצועת הביטחון ובזמן הנסיגה מלבנון, וכן בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1. לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט גבעתי. בהמשך שימש כסגן מפקד גדס"ר גבעתי, וביום העצמאות ה'תשס"ו (2006) היה בין מדליקי המשואות. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת גבעתי.
בשנת 2008 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד רותם, והוביל את הגדוד בלחימה ברצועת עזה, בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה. את תפקידו סיים בשנת 2010. בהמשך שימש כסגן מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה בין השנים 2010–2011. בשנת 2011 מונה לסגן מפקד חטיבת גבעתי, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. לאחר מכן מונה לקצין המבצעים של פיקוד הדרום, ושימש בתפקיד  בין השנים 2012–2014. ב-11 ביוני 2014 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שגיא, ושימש בתפקיד עד 23 באוגוסט 2016. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ד (2017-2016), במקביל בנובמבר 2016 מונה למפקד חטיבת אלון, ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2019.
מוחמד בן ראשד אאל מכתום

ביוגרפיה

מוחמד הוא השלישי מארבעת בניו של ראשד בן סעיד אאל מכתום. הוא נשוי לשש נשים מהן יש לו 23 ילדים, 9 בנים ו-14 בנות. אחת מבנותיו, לטיפה בינת-מוחמד אל-מכתום השנייה, התפרסמה כשניסתה להימלט ללא הצלחה מדובאי יחד עם אחותה שמס, השתיים טענו שאביהן נהג באלימות כלפיהן. באמצע 2019, פורסם שגם אשתו השנייה, האיא, בתו של חוסיין, מלך ירדן, ואחותו למחצה של עבדאללה השני, מלך ירדן - לה נישא ב-10 באפריל 2004 - נמלטה מדובאי לאירופה עם שני ילדיהם, לאחר סכסוך ביניהם וטענות לאלימות מצידו.
הונו מוערך ביותר מ-15 מיליארד דולר.

פעילות

בתור מנהיגה של דובאי הוא אחראי בשנים האחרונות לבנייה מאסיבית ולפיתוח אינטנסיבי של דובאי ההופכת תחת הנהגתו ל"עיר גלובלית". בשנת 2012 פרסם את ספרו "חזוני" שבו הכריז על רצונו להפוך את דובאי "למרכז עולמי של המצוינות והיצירתיות, לעיר הראשונה בעולם בתחום המסחר, הפיננסים, ההשקעות והתיירות". תחת שלטונו נבנה בדובאי הקניון הגדול בעולם - קניון האמירויות, ובעקבותיו קניון עוד יותר גדול - "קניון דובאי". בסמוך לקניון מתרומם המגדל הגבוה בורג' ח'ליפה (גובה 828 מ'), שנבנה גם כן בימי שלטונו. בצו של האמיר נוסדה ב-2006 חברת ההשקעות דובאי וורלד.
פרויקט נוסף שהוא עומד בראשו הוא פרויקט "מאדים 2117", שבמסגרתו מתוכננת להיבנות עיר על מאדים עד שנת 2117.
ויקטור צ'וקרין

ביוגרפיה

צ'וקרין נולד בקרסנוארמייסקה, שבחצי האי קרים. הוא לחם ביחידת ארטילריה בצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא נלקח בשבי ושהה במשך 4 שנים במחנה ריכוז סנדבוסטל שבסקסוניה התחתונה (צפון גרמניה) בין המבורג לברמן.

אלוף אולימפי

למרות גילו המבוגר יחסית, בן 31, זכה צ'וקרין באולימפיאדת הלסינקי (1952) ב-6 מדליות, מהן 4 זהב ו-2 כסף והיה לספורטאי המצטיין במשחקים אלו. מדליית זהב בתחרות הקרב-רב אישי לפני בן ארצו גרנט שאגיניאן ויוזף שטלדר משווייץ, בתחרות הקבוצתית, בתרגיל על סוס הקפיצות ועל סוס הסמוכות.  מדליות כסף בתרגיל על המקבילים ועל הטבעות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתרגיל על המתח ובמקום 29 בתרגיל הקרקע.

אלוף עולם

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1954 זכה צ'וקרין ב-4 מדליות, מהן 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב בתחרות הקרב-רב אישי, בצוותא עם בן ארצו ולנטין מורטוב ולפני גרנט שאגיניאן, בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על המקבילים ומדליית ארד בתרגיל על סוס הסמוכות.  
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה צ'וקרין ב-5 מדליות, מהן 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בתחרות הקרב-רב אישי הוא הגן על תוארו, לפני טקאשי אונו מיפן ובן ארצו יורי טיטוב, בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על המקבילים. מדליית כסף בתרגיל הקרקע ומדליית ארד בתרגיל על סוס הסמוכות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בתרגיל על המתח ובמקום שביעי על סוס הקפיצות ועל הטבעות.
לאחר סיום הקריירה עבד צ'וקרין כמאמן התעמלות בעיר לבוב. הוא נפטר ב-25 באוגוסט 1984 בלבוב.

תארים והשגים

בשנת 2009 זכה צ'וקרין להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי בהתעמלות.
סאפא

היסטוריה

במפקד 1922 של פלשתינה, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, מנתה האוכלוסייה המוסלמית בכפר 495 נפשות, ובמפקד של 1931 גדל המספר ל-644 מוסלמים, אשר חיו ב-143 בתים. 
ב-1945 מנתה האוכלוסייה המוסלמית 790 נפשות, ושטח הקרקע הכולל של אדמות הכפר היה 9,602 דונם. מתוך קרקע זו 2,536 דונמים שימשו למטעים וכאדמות השקיה, 2,975 לגידולי דגנים, ואילו 99 דונם סווגו כשטחים בנויים.
בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, הייתה סאפא תחת שלטון ירדני. החל ממלחמת ששת הימים ב-1967 נמצאת סאפא תחת שלטון ישראלי.
בשנת 2016, אושרה בוועדת המשנה להתיישבות במועצת התכנון העליונה של המנהל האזרחי, תוכנית להקמת אזור תעשייה בשטח 310 דונם בסמוך לכפר על יד מחסום מכבים על כביש 443.
סטרמבה למנה

סטרמבה למנה (ברומנית: Strâmbă-Lemne), הוא דמות מהמיתולוגיה הרומנית המככב באגדות עם רומניות, אחיו התאום של ספרמה פאטרה.
משמעות השם "סטרמבה למנה" ברומנית היא: "מעקם עצים". סטרמבה למנה ואחיו התאום, ספרמה פאטרה, הם שני ענקים שקדמו למבול ושרדו אותו תוך כדי שחייה.
רוני מרחבי

ביוגרפיה

מרחבי נולדה בהרצליה. ב-2001, עם סיום לימודיה במגמת תיאטרון בתיכון אלון שברמת השרון, התגייסה לצה"ל.
ב-2008, סיימה את לימודיה בבית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי" בהצטיינות. במהלך לימודיה זכתה במספר מלגות הצטיינות, בהן צבי קליר וקרן תרבות אמריקה ישראל. ב-2011 השתתפה בסדנת תיאטרון מוזיקלי בהנחיית בהנחיית הבמאי מייקל מאייר.
מרחבי היא אחותם של ירדן מרחבי וגלעד מרחבי - שניהם שחקני תיאטרון וטלוויזיה.

בתיאטרון

במהלך לימודיה השתתפה מרחבי במספר הפקות-סטודנטים, בהן ההצגה "ליל טעויות" ב-2007 בתפקיד בריז'יט ובבימויו של מיטקו בוזקוב, "טוב יפה" ב-2008 בבימויה של אורלי רביניאן בתפקיד ננסי, "איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ" מאת פרנק לסר בבימויו של אילן שטורם באותה שנה, ובאנסמבל של המחזמר "ג'קיל והייד". במסגרת תיאטרון הספרייה, גילמה את אנה בהצגה "אם יש עוד לא מצאתי" בבימויה של רביניאן בהפקה שהוצגה בשנת 2013. ב-2013 גילמה גם את תפקיד ליבלה בהצגה "שני קוני למל" בבימויו של דניאל אפרת. ב-2014 השתתפה ב"שמנה" בתפקיד הלן.
מרחבי החלה לשחק גם בהצגות ילדים, והשתתפה בין היתר ב"הכבש השישה עשר", הצגה המבוססת על האלבום המוזיקלי בתיאטרון המדיטק, שם גם שיחקה ב-2012 ב"המכשפה בבית ממול" בתפקיד איילה ובבימויו של יואב בר לב. בתיאטרון שלנו שיחקה ב"שימו לב גם אליי" בתפקיד גלית וב"דייג ודג הזהב" בתפקיד המספרת. ב-2014 השתתפה בהצגה "מהפכה בג'ונגל" בתפקיד הטווסה בבימויו של תום שוורצברג בתיאטרון השעה הישראלי. הייתה מועמדת לפרס שחקנית משנה בטקס פרסי הבמה להצגות ילדים ונוער ב-2010 לפרס שחקנית ראשית בטקס פרסי הבמה להצגות ילדים ונוער ב-2013.
ב-2015 הצטרפה ללהקת שחקני התיאטרון הקאמרי. והחלה להשתתף במחזות הזמר "שיער" בבימויו של משה קפטן ו"סיפור הפרברים" בבימויו של צדי צרפתי. 
מ-2016 משתתפת גם בהצגת הילדים "עוץ לי גוץ לי" כמחליפתה של איה שבא.  
ב-2017 השתתפה במחזמר "היירספריי" בתפקיד הראשי של טרייסי טורנבלד.  
ב-2018 החלה לשחק במחזה "הילד חולם" מאת חנוך לוין בהפקה משותפת של התיאטרון הקאמרי ותיאטרון הבימה, בבימויו של עמרי ניצן.  
ביולי 2018 החלה לשחק בהצגת הילדים "המסע המופלא לארץ המילים" בבימויו של נועם שמואל  
בספטמבר 2018 החלה לשחק במחזה "אל נקמות" מאת אש שלום ובבימויו של איתי טיראן

בטלוויזיה

בשנת 2009 גילמה את תפקידה הראשון בסדרת הטלוויזיה "תיכון השיר שלנו", כדקלה גולד ושיחקה בסדרה במשך שתי עונות. באותה שנה השתתפה גם בעונתה השנייה של הסדרה "דני הוליווד" לצד רן דנקר.
בשנת 2017 השתתפה בסדרה "בית הכלבים", ששודרה בערוץ ניקלודיאון וב-yes. בסדרה גילמה את "קורל שבע".
בהיותה סטודנטית בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה, השתתפה בסדרה הדוקומנטרית "בית צבי" ששודרה בערוץ 10, בה תועדו חייהם של תלמידי המקום בתקופת לימודיהם.
מרחבי השתתפה גם בפרסומות של מספר מותגים וחברות מסחריות. בהן, "פאנטה" ו"בזק".

בקולנוע

ב-2016 השתתפה בסרטה של רמה בורשטין, "לעבור את הקיר".
דיליפ שאנגווי

דִילִיפּ שַׁאנְגְוִוי (בהינדי: दिलीप संघवी, באנגלית: Dilip Shanghvi, נולד: ב-1 באוקטובר 1955) הוא מיליארדר ואיש עסקים הודי. הוא ייסד את ענקית התרופות סאן פארמה.

חיים מוקדמים וקריירה

דיליפ נולד בעיירה הקטנה אמרלי בגוג'ראט. הוא קיבל תואר ראשון במסחר מאוניברסיטת קולקטה. 
הוא החל לעבוד בחנות של אביו למכירת תרופות בקולקטה, והגיע למסקנה שעדיף לו לייצר תרופות בעצמו, במקום למכור תוצרת של אחרים.
הוא הקים את חברת התרופות סאן פארמה עם הון עצמי של 10,000 רופיות בשנת 1982 בעיר ואפי. כיום החברה היא יצרנית התרופות הגדולה בהודו. 
בשנת 1997 רכש את חברת קראקו פארמה האמריקאית. ובשנת 2007 רכש באמצעות חברתו סאן את חברת תרו תעשייה רוקחית הישראלית. שאנגווי הוביל את סאן פארמה להיות יצרנית התרופות הגנריות החמישית בעולם.
בשנת 2014 רכש חברה הודית "מעבדות רנבקסי" בסכום של 4 מיליארד דולר. בשנתיים האחרונות הונו האישי שמושקע במניות חברת סאן הצטמצם לאחר שמנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) מצא בעיות איכות באתר הייצור המרכזי של החברה בהודו.  נכון לפברואר 2018 הונו האישי עומד על 12.2 מיליארד דולר.
חנן קרן

ביוגרפיה

חנן קרן גדל בקיבוץ רמת השופט, ובלט ביכולת הקליעה שלו. בנערותו שיחק בקבוצת הכדורסל של המועצה האזורית מגידו.
לאחר שסיים את התיכון התגייס לנח"ל כספורטאי מצטיין.

שחקן

בשנים 1968–1970 שיחק בנבחרת הצעירה של ישראל.
בעונת הכדורסל 1970/1971, במהלך שירותו צבאי שיחק בקבוצת הפועל מגידו. בתקופה זו חילק את הזמן בין הנסיעות הרבות למשחקים בחו"ל לבין שירות כמד"ס טירונים במחנה 80.
בעונת 1974/1975 עם שיחוררו מצה"ל, עבר לקבוצת הפועל רמת גן.
בעונת 1977/1978 עבר למכבי תל אביב. מעבר זה גרר ביקורת על כך שמכבי תל אביב מחתימה שחקנים ממניעים של החלשת יתר הקבוצות, כדי לשמור על ההגמוניה שלה.
במהלך תקופתו במכבי תל אביב היה שותף לזכייה בחמש אליפויות ישראל ובשני גביעי מדינה. עם זאת, מלבד עונתו הראשונה, תקופתו במכבי תל אביב התאפיינה בעיקר בישיבה על הספסל. נמנה עם סגל הקבוצה הגדולה שבעונת 1980/1981 זכתה בכל התארים האפשריים תחת שרביטו של המאמן רודי ד'אמיקו.
בעונת 1983/1984 עבר למכבי קריית מוצקין. בעונת 1984/1985 עבר לאליצור קריית אונו, בעונתה היחידה אי פעם של הקבוצה בליגה הבכירה. בסיום עונה זו חדל לשחק בליגה הראשונה והמשיך לשחק בליגות הנמוכות, עד שנת 1988 המשיך לשחק בקרית אונו. לאחר מכן היה מאמן/שחקן בהפועל אילת. בהמשך בתחילת שנות התשעים חזר לשחק בקרית אונו.
שיחק בנבחרת ישראל בין השנים 1970–1978, במהלכם רשם 101 הופעות בהן קלע 911 נקודות.

מאמן

לאחר הפרישה, בעונת 1999/2000 החליף את משה ויינקרץ בתפקיד מאמן מכבי ראשון לציון. בעונת 2000/2001 פוטר מתפקידו לאחר חמישה משחקנים והוחלף על ידי רוני בוסאני.
בנוסף, אימן בקבוצות בין היתר בקבוצות: רמת השרון, רמת אפעל, קריית אונו, הפועל גבעתיים, מכבי שוהם ואילת. כן היה אחראי על קורסי מאמנים ומדריכי כדורסל במכון וינגייט.
בשנת 2004 הוביל מחאה בנוגע להליכי קבלת תעודת המאמן וההסמכה לעודד קטש.
למד בטכניון הנדסה אזרחית. מתגורר בקריית אונו, נשוי, אב לשניים וסב לשלושה. כיום בין היתר אחראי על תחום הנדסה ותשתיות במועצה מקומית סביון.
אגמון חולה

אֲגַמּוֹן חוּלָה הוא אגם מלאכותי במרכז עמק החולה, וסביבו אתר תיירות המהווה מוקד צפרות בשל העופות הרבים הנקבצים בו, בעיקר עופות ימיים. מדי חורף מתמקמים באגמון אלפי עגורים. באתר ניתן לסייר באמצעות אופניים, רכב חשמלי, או עגלת מסתור.
האגם נוצר בהצפה מבוקרת של קרקעות שנחשפו בעת ייבוש החולה, לאחר שהסתבר שאינן טובות לעיבוד חקלאי, וכי התועלת לסביבה משטח מוצף רבה מתועלתו כשטח מעובד. 
בפברואר 2009 נבחר על ידי כתב העת הבריטי BBC WILDLIFE כאחת מעשר תצפיות בעלי החיים החשובות בעולם 
.