google/wiki40b huggingface dataset:
פדרו ז'רומל

קריירת מועדונים

ז'רומל התחיל לשחק כדורגל בגיל 11 בקבוצת הילדים של פורטוגזה, ממנה עבר לפלמיירס ובגיל 18 הצטרף למחלקת הנוער של צ'אווס. לאחר שנה בקבוצת הנוער, הצטרף לקבוצה הבוגרת בה שיחק 15 משחקי ליגה.
בקיץ 2005 חתם בויטוריה דה גימארייש מליגת העל הפורטוגלית. את הפועת הבכורה שלו בקבוצה ערך בהפסד 2-0 לספורטינג בראגה.
ב-30 ביוני 2008 חתם בפ.צ. קלן מהבונדסליגה. בקיץ 2010 היו דיווחים על התעניינות בו מצידה של ריאל מדריד, אך בסופו של דבר לא הוגשה הצעה.
ב-23 באוגוסט 2012 חתם על הסכם לפיו יושאל למיורקה. בסיום עונת 2012/2013 ירדה מיורקה לליגה השנייה ובדצמבר 2013 עזב את מיורקה.
בינואר 2014 הושאל לגרמיו לשנה אחת, בסיומה חתם על חוזה בקבוצה לשנתיים וחצי.

קריירה בינלאומית

ב-27 באוגוסט 2016 זומן לראשונה לסגל נבחרת ברזיל. ב-25 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד קולומביה.
ז'רומל נכלל בסגל הסופי של הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
מייקל אולהה

קריירה

אולהה התחיל את הקריירה שלו באקדמיה לכדורגל "אקדמיית דור חדש" המקומית. בקיץ 2015 הצטרף לאביה ואריורס מליגת העל הניגרית.
בינואר 2017 חתם בסונג לאם נגה אן מליגת העל הוייטנאמית, בה שיחק שנתיים וחצי.
ב-4 ביוני 2019 אולהה חתם בהפועל תל אביב מליגת העל, אליה יצטרף עם סיום הליגה הווייטנאמית באוקטובר 2019.
ניגון לחסידי הצמח צדק

ניגון לחסידי הצמח צדק הוא ניגון חב"די ללא מילים. הניגון התפרסם בציבור החרדי, בשנת 2011.

היסטוריה

השיר מיוחס בחסידות חב"ד לזמן הצמח צדק שכיהן במאה ה-19. זהות המלחין אינה ידועה. בספר הניגונים של חסידות חב"ד הוא מופיע במספר מ"ב במחלקת "ניגונים מיוחסים", כלומר ניגונים עתיקים שהולחנו על ידי האדמו"רים או על ידי חסידים מובחרים. הניגון היה יחסית עלום אף בחסידות חב"ד, והושר לעיתים רחוקות.
במקורו, הניגון מושר בקצב איטי מאד ובדבקות, עם קטע נוסף בסופו. בשנת תשמ"ה עיבד שלום הורביץ, מלחין וזמר חב"די, את הניגון על המילים "ילכו מחיל אל חיל" לכבוד יום הולדת של הרבי, רבי מנחם מנדל שניאורסון, בהשמטת קטע הסיום ובמקצב מהיר יותר. הגרסה המחודשת בעלת האופי העליז נוגנה במספר חתונות במשפחת הורביץ אך לא הייתה מוכרת בציבור משך עשרות שנים. בשנת תשע"א, בחתונה של בחור מישיבת מאור עיניים (חסידות רחמסטריווקא), המקורב לרבי ישכר בער לייפר, האדמו"ר מבישטינא, החל האדמו"ר לרקוד לצלילי ניגון זה. משם הגיע הניגון גם לחסידות רחמסטריווקא ובחתונת בתו הבכורה של האדמו"ר, בה השתתפו חסידים רבים, הושר ניגון זה כניגון השמחה המרכזי ומאז הופץ בכלל הציבור החרדי, ומושר גם בטישים ובחתונות אדמו"רים. הניגון יצא גם בדיסק של הזמר החסידי, בערי וובר (תשע"ב) ובדיסק "הלב והמעיין - יוצאים בשיר" של חיליק פרנק בהרכב הלב והמעיין (תשע"ג).
בסיום הש"ס במסגרת לימודי הדף היומי בשנת תשע"ב, ניגון זה פתח את ריקודי השמחה לאחר סיום הש"ס, כשבהתחלה נאמר במקצב חזני על ידי ילד הפלא יענקי שטרן על מילות המשנה הראשונה של מסכת ברכות "מאימתי קוראים את שמע בערבית", ולאחר מכן החלו לרקוד בניגון זה על המילים "קודשא בריך הוא ואורייתא וישראל חד הוא" מי שחיבר את המילים על השיר הוא הרב חיים שמרלר נשיא ארגון "שערי הוראה" וראש ישיבת "אורייתא" בנישואי צאצאיו עם נכד האדמו"ר מויז'ניץ.
הניגון כתוב בסולם מינורי.
הדיוויזיה השנייה (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בשטטין, על בסיס הדיוויזיה ה-2 של הרייכסווהר, והועמדה תחת פיקוד הוברט גרקה, שהוחלף ב-1 באפריל 1937 על ידי פאול באדר. בסתיו 1937 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-19, במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 ולאחר מכן במסגרת הקורפוס ה-19 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט, ובשלב השני כחלק מהקורפוסים הממונעים ה-15 וה-16 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט. ב-1 באוקטובר 1940 מונה יוזף הרפה למפקד הדיוויזיה, וב-10 בינואר 1941 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצר ה-12.
תפיסת זמן

בפסיכולוגיה, תפיסת זמן היא מושג שנועד להסביר את ההבדלים בין אנשים, מבחינת האופן בו הם מתייחסים לזמן העומד לרשותם לשם ביצוע משימות שונות. תפיסת הזמן חיונית לצורך ארגון זמן, בנייה יעילה של לוח זמנים ועמידה בו. מסיבה זו המושג תפיסת זמן מתייחס גם להבדלים בהתנהגותו של אדם באירועים שונים, הבדלים המרמזים על תהליכי תפיסה שונים של הזמן העומד לרשותו של אדם, כשעליו לבצע מטלות שונות. 
תפיסת הזמן מושפעת הן ממאפיינים אישיותיים-פנימיים, והן מגורמים סביבתיים-חיצוניים.

מאפיינים אישיותיים

בהתמקדות במאפיינים הפנימיים של האדם, תפיסת הזמן נחלקת לשני צירים: דחיפות הזמן (time urgency) ופרספקטיבה על הזמן (time perspective)‏. צירים אלו יוצרים 4 טיפוסי אישיות הנבדלים זה מזה במאפיינים האישיותיים ובאופן ההתמודדות עם משימות.

גורמים חיצוניים

כשפרט, או צוות, מקבל משימה, מלבד תיאור המטלה שעליו לבצע, נאמר לו מה הוא מועד ההגשה, ה-deadline. תיאור הזמן שנותר לביצוע המטלה יכול להיעשות במספר מסגרות תיאור. במידה ונאמר לאדם שיש לו "עוד 4 דקות להשלמת המשימה", עשויה להיווצר אצלו התחושה שיש לו עוד הרבה זמן לביצוע המטלה, ואז הוא עשוי להתרכז בהווה, ולהסתכל "קדימה" לעתיד. לחלופין, כשנאמר לו שנותרו "רק עוד 4 דקות להשלמת המשימה", מועברת הרגשה שנשאר מעט זמן לביצוע המטלה, ואז הוא עשוי להסתכל "מהעתיד" אחורה. כך, על ידי שימוש במסגרות, ניתן ליצור את צורת החשיבה המתאימה למאפיין אישיותי מסוים – הצגת הזמן הנותר לביצוע המשימה כ"קרוב" (פרספקטיבת זמן עתיד), או כ"רחוק" (פרספקטיבת זמן הווה).
המסגרת שניתנת למשימה משפיעה גם על הביצוע בה: כשהזמן הנתפס הוא מועט, אנשים מספיקים לסיים את המטלה בזמן (או לפני הזמן); ואילו כשהזמן שנתפס הוא רב, אנשים נוטים לא להספיק את המשימה שניתנה להם. מסגרות של זמן שעבר מעבירות מסר של זירוז (וכדאי לבחור בהן במצבים בהם אין עמידה בזמנים). מסגרות של זמן שנותר מעבירות מסר מרגיע, שניתן להוריד את קצב העבודה (וכדאי לבחור בהן במצבים בהם יש עמידה בזמנים).
סול יורוק

קורות חיים

יורוק נולד בעיירה בשם פוגאר (כיום נמצאת העיירה בתחומי מחוז בריאנסק) באימפריה הרוסית, בשנת 1888, והיגר לארצות הברית ב-1906 ובשנת 1914 הפך לאזרח אמריקאי. 
במהלך הקריירה הארוכה של יורוק, ייצגה סוכנות האמנים שלו מספר רב של אמני במה מן השורה הראשונה, בהם: מריאן אנדרסון, אירינה ארכיפובה, ולדימיר אשכנזי, פיודור שליאפין, ואן קלייברן, איזדורה דנקן, מיכאיל פוקין, אמיל גיללס, ארטורו בנדטי מיכלאנג'לי, דוד אויסטרך, אנה פבלובה, יאן פירס, אנדרס סגוביה, סביאטוסלב ריכטר, מסטיסלב רוסטרופוביץ', ארתור רובינשטיין, אייזק שטרן, גלינה וישנבסקאיה, אפרם צימבליסט ורבים אחרים.
בשנת 1935 הציג רובינשטיין את יורוק לפני הזמרת מריאן אנדרסון, ויורוק ניהל את עסקיה מאז ועד תום הקריירה שלה. כמה שנים לאחר מכן, היה יורוק שותף, יחד עם וולטר וייט מן ה-NAACP והגברת הראשונה של ארצות הברית, אלינור רוזוולט, בארגון קונצרט הפסחא על מדרגות יד לינקולן, שהתקיים ב-9 באפריל 1939, והיה מאז לאגדה.
בשנת 1959, אחרי 35 שנות מאמץ, הצליח סול יורוק להביא את להקת הבלט הרוסית ההיסטורית של תיאטרון הבולשוי לארצות הברית לסיור הופעות בן שמונה שבועות. ב-1961 הביא את בלט קירוב ואת להקת הבלט של איגור מויסייב לארצות הברית. ב-1962 הגיע שוב להישג יוצא מגדר הרגיל כשהביא שוב את הבולשוי לארצות הברית בשיאו של משבר הטילים בקובה. 
"רביעיית מוג הראשונה", ההרכב הראשון שביצע מוזיקה אלקטרונית בקרנגי הול, נוסדה ב-1970 בתגובה לבקשתו של יורוק לשמוע את הסינתיסייזר של מוג בקונצרט חי.
כאות הוקרה להשפעתו העצומה של יורוק על המוזיקה האמריקאית, ניתן לו ב-4 בדצמבר 1971 אות ההצטיינות היוקרתי מטעם מועדון הזמר של אוניברסיטת פנסילבניה. פרס זה נקבע ב-1964 "כהצהרת הערכה מדי שנה לאדם, שהרים תרומה משמעותית לעולם המוזיקה ועזר ליצור אקלים, שבו יוכלו הכישרונות שלנו למצוא ביטוי אמיתי."
בשנת 1972 התפוצצה במשרדו של יורוק במנהטן פצצה שנשתלה שם, הרגה את איריס קונס ופצעה אנשים אחדים, בהם יורוק עצמו. את הפיגוע ארגנה הליגה להגנה יהודית, שהתנגדה לסיורי ההופעות בארצות הברית של אמנים מברית המועצות.
ב-1974, בדרכו לפגישה עם דייוויד רוקפלר לדון במיזם של רודולף נורייב, נפטר סול יורוק מהתקף לב. קהל של יותר מאלפיים איש מילא כמעט עד אפס מקום את קרנגי הול להלווייתו, ומריאן אנדרסון נשאה את ההספד האחרון.
"לא הייתה לו ההבנה המוזיקלית של מלומד או מומחה", אמר לי הפסנתרן הרוסי אלכסנדר סלובודיאניק, עוד תגלית של יורוק. "אבל היה לו חוש שישי להילה שמקיפה אמן, הילת ההצלחה או היכולת לעניין קהל. ואחרי הכל, גם לרוב האנשים בקהל המאזינים בקונצרט אין כל הכשרה מיוחדת. גם להם, כמו ליורוק, פשוט יש לבבות."
שערה חודרנית

שערה חודרנית (באנגלית: Ingrown hair) (נקראת גם שערה הפוכה או שערה כלואה) היא שערה הצומחת מתחת העור, כתוצאה מכך נוצר ניפוח של העור, שעלול לגרום לפוליקוליטיס, (הצטברות מוגלה בזקיק השערה הגורמת לתהליך דלקתי מקומי).

גורמים

צמיחת שערה מתחת העור מתרחשת כאשר שערה נשברת או נחתכת קרוב מאד לגובה פני העור, כך שבתהליך הצמיחה עליה לעבור את שכבת האפידרמיס. השערה מתחילה לצמוח בזווית קלה, עד שהיא מגיעה לשכבת העור העליונה, אך אינה מצליחה לחצות אותה, ובמקום לפרוץ אל פני העור, היא נוטה ומוסיפה לצמוח בין שכבות העור.
צמיחת שערה הפוכה נגרמת ברוב המקרים עקב טיפול שגוי בשערה, למשל גילוח באמצעות סכין גילוח, פעולה שבה נדרש הפעלת לחץ גדול על העור בזמן הגילוח, מה שעלול לגרום לגילוח עמוק יותר מפני העור, טיפול להסרת שיער לא מקצועי (בעיקר אם מריטת השיער נעשית ההפך מכיוון הצמיחה של השיער או בדרך השוברת או קורעת את השיער ולא מורטת אותו), גורם נוסף הוא שפשוף בגדים על העור, השכיח במיוחד באנשים הלובשים בגדים צמודים, מה שמקשה על יכולתה של השערה לצמוח, גם שיער קיים עלול להישבר כתוצאה מהשפשוף. בעלי עור יבש מצויים בסיכון גבוה יותר להיווצרות שערה הפוכה.

טיפול

כצעד ראשון יש להרחיק את השערה הפגומה. לרוב ניתן לעשות זאת באמצעות חישוף קצה השערה ושליפתה על ידי מלקטת (פינצטה) וחיטוי האזור הפצוע באמצעות חומרי חיטוי. לחלופין, ניתן להשתמש בבנזואיל פראוקסיד, במריחה על אזור השערה. ניתן גם להיעזר בטיפול של קוסמטיקאי, אך במקרים של התפתחות פצע דלקתי מומלץ לפנות לרופא עור.
חוק שירות הביטחון הכללי

חוק שירות הביטחון הכללי, התשס"ב-2002 מסדיר את פעולתו של שירות הביטחון הכללי (שב"כ). החוק אושר בכנסת ב-11 בפברואר 2002 ונכנס לתוקף ב-22 באפריל 2002.

היסטוריה

עם הגידול במרכזיותו של השב"כ בחיי מדינת ישראל גבר הצורך בהסדרת פעילותו. בעקבות פרשת קו 300 ופרשת עיזאת נאפסו, כמו גם טענות על שימוש בלתי מבוקר בעינויים במהלך חקירתם של עצירים פלסטינים, הוקמה "ועדת לנדוי", שפרסמה בשנת 1987 דו"ח שבא לקבוע קריטריונים לשימוש באמצעי חקירה זה. הדו"ח קבע שבשב"כ רווחה בשנות ה-80 של המאה ה-20 תרבות של עדויות שקר. הדו"ח המליץ על התרת שימוש בלחץ פיזי מתון בחקירות, והגמשה של הכללים כאשר מדובר בחקירה העוסקת ב"פצצה מתקתקת", שהיא אירוע חבלני ספציפי העומד להתרחש בזמן הקרוב, ויש לעשות כל מאמץ על מנת לסכלו. בשנת 1999, בעקבות עתירות שהוגשו על ידי האגודה לזכויות האזרח והוועד הציבורי נגד עינויים בישראל, דן בג"ץ בשיטות החקירה של השב"כ, ובפסק-דין תקדימי קבע שאסורות שיטות חקירה הכוללות לחץ פיזי. בעקבות פסיקה זו קראו אנשי ציבור, ובהם חברי הכנסת רובי ריבלין ושאול יהלום, לחוקק חוק שיתיר לשב"כ להמשיך ולהשתמש בלחץ פיזי מתון בחקירותיו. 
בפברואר 1998 הגישה הממשלה לכנסת את הצעת חוק שירות הביטחון הכללי. הדיונים בכנסת ובוועדותיה בעניין זה נמשכו עד שנת 2002, שבה אושר חוק שירות הביטחון הכללי, המסדיר את פעולתו של השב"כ. בסופו של דבר לא כלל החוק סעיף המתיר שימוש בלחץ פיזי.
בני פרל

ביוגרפיה

נולד בישראל. בוגר הישיבה התיכונית שעלבים. למד בישיבת הכותל בירושלים ונמנה עם תלמידיו של הרב שמעון גרשון רוזנברג. במשך שנים עסק בחינוך בלתי פורמלי ובהוראה בישיבות תיכוניות. הרב פרל בוגר בית-ספר מנדל למנהיגות חינוכית שבמכון מנדל למנהיגות. בעבר היה גם מזכ"ל תנועת הנוער "אריאל", מורה בישיבת קריית הרצוג ומנהל בית ספר יסודי במשך שבע שנים.
לקראת שנת הלימודים תשס"ו (2005) התמנה לעומד בראשות הישיבה התיכונית בר-אילן בתל אביב. עם בואו הוא הסב את הישיבה מ"ישיבה מדעית תיכונית" ל"ישיבה לאמנויות ולמדעים", ומאז הוא עומד בראשה.
לצד ניהול הישיבה עוסק פרל גם בפעילות התנדבותית לקידום זכויות האדם בישראל. בין היתר, הוא חבר מזה שנים רבות בהנהלת האגודה לזכויות האזרח ובוועד המנהל של מדרשת אדם לחינוך דמוקרטי, ומפרסם מאמרים פובליציסטיים בנושא.
בשנת 2017 קיבל הרב פרל תואר ד"ר לפילוסופיה על מחקרו בתלמוד. יחודו של המחקר הוא במתודולוגיה העושה שימוש בפילוסופיה ובתאוריות ביקורתיות בנות ימינו לשם ביאור סוגיות בתלמוד.
הרב פרל הוא תושב פתח-תקוה, נשוי ואב לשלושה.
נאוה בן-צבי

חייה

נולדה בירושלים לגד ליבלינג שברח מגרמניה לפני מלחמת העולם השנייה, ולצפורה שעלתה לארץ ישראל מרוסיה, אחות בכורה לשמואל.
סיימה תואר ראשון בכימיה ופיזיקה ב-1963, תואר שני בכימיה ב-1965 ותואר שלישי בכימיה ב-1970 – כולם באוניברסיטה העברית. בשנים 1963–1965 הייתה מורה לכימיה בסגל הגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב.
בשנת 1968 החלה את הקריירה האקדמית שלה באוניברסיטה העברית כעוזרת הוראה במכון לכימיה. בשנות ה-70 נמנתה עם החבורה הקטנה והצעירה שהקימה את האוניברסיטה הפתוחה, פיתחה חומרי למידה במדעי הטבע, בעיקר בכימיה, הייתה מרצה בכירה וראש צוות הערכה, חברה בתת-ועדה על של מדעי החיים והטבע וחברת מועצה באוניברסיטה הפתוחה בשנים 1975 – 1985.
הפיקה בארצות הברית את הסדרה המדעית "עולם הכימיה" (The World of Chemistry), ביחד עם צוות מדענים. הסדרה תורגמה לעברית ונלמדת באוניברסיטאות בישראל.
בשנת 1985 שבה אל האוניברסיטה העברית בדרגת מרצה בכיר, ב-1988 מונתה לפרופסור חבר וב-1998 מונתה לפרופסור מן המניין. ב-1992 מונתה לראש המרכז ויו"ר החוג להוראת המדעים באוניברסיטה העברית. בשנים 1992–1999 הקימה וניהלה את המרכז למולטימדיה באוניברסיטה העברית. המרכז המיועד לקידום ההוראה בחינוך הגבוה. בשנת 1994 הקימה, ביחד עם דודו רשתי, את אתר האינטרנט החינוכי "סנונית". על פעילותו של אתר זה זכתה בפרסים רבים, בהם פרס היובל למצוינות (Jubilee Award for Excellence) ופרס קיי על טכנולוגיה וחדשנות יוצאים מן הכלל במדע (Kay's Award for Outstanding Technology and Science Innovation).
הייתה פרופסור אורח במחלקה לכימיה וביוכימיה באוניברסיטת מרילנד בארצות הברית.
בשנת 1999 מונתה לנשיאת מכללת הדסה וכיהנה בתפקיד זה עד 2012.
משמשת כיו"ר של מספר ועדות לאומיות בתחום החינוך. היא עמית בינלאומי של האגודה האמריקנית לקידום המדע (American Association for the Advancement of Science). קידמה יוזמה לקידום של מנהיגות נשים בתחום הרפואה במזרח התיכון, במסגרת פרויקט "ELAM".
מילאה וממלאת בהתנדבות תפקידים בכירים בגופים מרכזיים כולל ייצוג של ישראל בארגון "אימפקט אקדמי" (Academic Impact) של האו"ם, יו"ר של תחרות המדענים הצעירים בישראל, יו"ר הוועד המנהל של מוזיאון המדע ע"ש בלומפילד ירושלים, ויו"ר הוועדה למדע וטכנולוגיה לחטיבות הביניים של משרד החינוך.
בשנת 2006 זכתה בפרס למנהיגות גלובלית מטעם אוניברסיטת דרום פלורידה.
נמנתה עם מדליקי המשואות בטקס הדלקת המשואות שבפתיחת יום העצמאות תשס"ז.
בשנת 2008, מונתה על ידי שרת החינוך, יולי תמיר, ליו"ר הוועדה לבדיקת הוראת המתמטיקה במערכת החינוך. בשנת 2009 מונתה על ידי ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת, למועצת החינוך של העיר.
בשנת 2015 נבחרה לקבל את עיטור יקיר ירושלים.
פרופ' בן צבי מתגוררת בירושלים. הייתה נשואה לד"ר עמוס בן צבי עד מותו בשנת 2017.
מבחן הוודאות הקרובה

מבחן הוודאות הקרובה הוא מבחן שנקבע לראשונה בבג"ץ קול העם שמטרתו היא לאזן בין אינטרסים מתחרים. המבחן בא לידי ביטוי כאשר הזכות לחופש הביטוי מתנגשת עם אינטרס מוגן אחר וזו תיאלץ לסגת אם מתקיימת וודאות קרובה לפגיעה ממשית ורצינית באינטרס מוגן האחר.
המבחן בוחן קיומה של אפשרות קרובה, ולאו דווקא וודאית, שיקרה דבר מה. מחד גיסא, מבחן זה מבטיח שלא יבוא דיכוי השקפותיהם של אחרים רק בגלל היותן מנוגדות או שאינן תואמות לאלה המוחזקות בידי אנשי השלטון, ומאידך גיסא, יש במבחן גם להגשים את המטרה של מניעת סכנה לשלום הציבור אליה חתר המחוקק. מבחן זה אינו מחייב לנבא נבואה בטוחה להתרחשותה של אחת התוצאות הנכללות בהגדרה של "סיכון לשלום הציבור", בשל מעשה פרסום ביטוי מסוים. דרושה לכל היותר הערכה בלבד, שאותו דבר עלול להתרחש. במילים אחרות, נדרשת הערכה לקיומה של אפשרות קרובה שיקרה דבר מה אם לא תימנע הבעת הדעה מראש. מלבד שימוש בעובדות חיצוניות - שביניהן לבין הפרסום נוצר קשר ישיר - מבחן זה מאפשר שימוש בפרמטרים נוספים כגון: מצב חירום נתון בו נמצאת המדינה בפרק זמן מסוים או מורכבות בינלאומית זו או אחרת השוררת באותה שעה.
מבחן של "וודאות קרובה", אינו מחייב שהסכנה לשלום הציבור עלולה להתרחש אך זמן קצר לאחר שנתפרסמו הדברים, ואינו מחייב בקרבת הסכנה מבחינת הזמן. עם זאת, יש לומר כי ככל שהמרחק בין הפרסום לסכנה לשלום הציבור גדול יותר, יש בו כדי להרחיק את האפשרות כי בכלל תתממש הסכנה ויש בכך כדי להחליש את הקשר בין הפרסום לסכנה הנובעת בגינו. 
לסיכום, ניתן לקבוע כי מקום בו לא קיימת אפשרות של גרימת נזק מידי ואף לא ודאי, לשלום הציבור, מוטב לשקול היטב את היקף סיכוי התרחשותה של הסכנה הנטענת מחמת פרסום של ביטוי מסוים.
לות'ר (סדרת טלוויזיה)

עלילה

ג'ון לות'ר הוא בלש שעובד ביחידה לפשעים חמורים בלונדון. לות'ר מתאפיין במסירות יוצאת דופן לעבודתו ורואה בה שליחות. אולם מסירותו זו, המגיעה לעיתים לרמה של אובססיה, לצד מזגו החם, עומדים לו לרועץ, ושיטות הפעולה שלו קרובות לסף החוקי ולעיתים אף חורגות ממנו. הוא מוצא את עצמו פוגע שוב ושוב בקרובים לו ביותר, וכתוצאה מכך, בו עצמו. לות'ר נמשך בעל כורחו לצד האפל של עיסוקו, עד שזה מאיים להשתלט עליו ולהרוס אותו ואת הסובבים אותו. הוא מוצא עצמו בחיכוך תמידי עם מפקדיו ועמיתיו במשטרה עד שאלה מנסים להביא להדחתו, ועליו להתמודד גם עם הפשעים שעל פיענוחם הוא מופקד, וגם עם הניסיונות להדיח אותו מתפקידו.

השראה

יוצר הסדרה ניל קרוס אמר כי לות'ר דומה גם לסדרות שרלוק וקולומבו, כלומר: שכלו של ג'ון לות'ר וסוג פתרונותיו בפשעים, דומה מאוד להולמס וכן בפרטים מסוימים אחרים דומה לסדרות עם סיפורי השראה אחרים.

צילומים

עונת הצילומים הראשונה צולמה באזור לונדון, אנגליה, והופקה על ידי רשת הפקות הדרמה BBC. בריאן קירק, סאם מילר וסטפן שוורץ, ביימו כל אחד שני פרקים מהסדרה. יוצר הסדרה ניל קרוס כתב את כל ששת הפרקים.
ונקובר (אי)

גאוגרפיה

אורכו של האי ונקובר הוא 460 קילומטר, רוחבו 100 קילומטר ושטחו 32,134 קילומטר רבוע. החוף המערבי של האי טרשי, רצוף מפרצים, פיורדים ומצוקים. חופו המזרחי, לעומת זאת, שטוח יותר. באי אגמים ונחלים רבים.
במרכז האי נמצא פארק סטראטקונה, המשתרע על שטח של כ-2500 קמ"ר. בתוכו נמצאת שרשרת הרים המכוסים קרח בכל השנה, ובהם הפסגה הגבוהה ביותר באי, שמגיעה לשיא של 2195 מטר מעל פני הים.

אקלים

החוף המערבי של האי הוא בעל כמות המשקעים הממוצעת הגבוהה ביותר בצפון אמריקה, כ-6,650 מילימטרים בשנה. לעומת זאת, בשל שרשרת ההרים במרכז האי, כמות המשקעים בחוף המזרחי נמוכה בהרבה, ומגיעה ל-635 מילימטר בשנה בסביבות העיר ויקטוריה, בדרום מזרח האי. עיקר המשקעים יורדים בסתו ובחורף. שלג נדיר באזורים הנמוכים, אבל שכיח בפסגות ההרים. הטמפרטורות באי הן ממוזגות עם ממוצע שנתי של 10°C.

אקולוגיה

הפאונה באי דומה לזו שבחוף המערבי של היבשת עם הבדלים קלים. למשל, דוב גריזלי, אייל קורא, בואש, קיפוד וזאב ערבות אינם נמצאים באי אף על פי שהם שכיחים ביבשת. אחד המינים במשפחת הסנאיים, המרמוט של האי ונקובר, אנדמי לאי. תת-המין רוזוולט של האייל הקנדי נמצא בקנדה רק באי ונקובר. באי גם אוכלוסייה גדולה של הפומה. באי שכיחים הדגים טרוטה וסלמון.

אוכלוסייה

אוכלוסיית האי מוערכת בשנת 2005 ב-723,000 נפש. קרוב למחציתה מתגוררת בוויקטוריה רבתי, הממוקמת בקצה הדרום מזרחי של האי. ערים נוספות באי הן נניימו, פורט אלברני, פארקסביל, קורטניי וקמפבל ריבר.

חינוך

באי שלוש אוניברסיטאות: אוניברסיטת ויקטוריה, אוניברסיטת האי ונקובר, ואוניברסיטת רויאל רודס (Royal Roads). בנוסף פועלים בה מספר קולג'ים ועשרות בתי ספר פרטיים וציבוריים.
יהדות דרזדן

קהילה יהודית מתקיימת בדרזדן מאז המאה ה-13 ועד ימינו. במשך הדורות עברה הקהילה טלטלות קשות, מעשי טבח וגירוש שהגיעו לשיאם הטרגי בימי השואה. אולם היהודים חזרו לעיר כל פעם מחדש.

ימי הביניים

הקהילה היהודית של דרזדן מוזכרת לראשונה בכתובים ב"תקנת היהודים" Judenverordnung, צו שהוצא על ידי היינריך "הנאור" המארקגראף של מייסן, בשנת 1265. בצו זה העמיד את היהודים כבני חסות והקנה להם זכויות שוות לאלו של הנוצרים, בין השאר אישר את הקמת בית הכנסת הראשון בדרזדן. בכתבים נוספים מאותה תקופה מוזכרים באר יהודית  Jüdenteich וחצר יהודית  Jüdenhof שבה היה בית הכנסת.
במאות ה-14 וה-15 הקהילה היהודית של דרזדן עברה טלטלות קשות. במהלך המגפה השחורה  בשנת 1349 נעשה טבח ביהודים (Judenverbrennung) והניצולים מהטבח גורשו מהעיר.  כעבור כ-40 שנה שוב מוזכרת קהילה יהודית  במקום. הם גרו ברחוב היהודים הגדול (Großen Judengasse) וברחוב היהודים הקטן. כעבור עוד שלושים שנה, ב-1411 שוב גורשו היהודים מהעיר ורכושם הוחרם, זאת  בצו  המארקגראף פרידריך הראשון.  ב-1425 אותו השליט איפשר ליהודים לחזור לעיר, אבל ב-1430 גורשו היהודים מכל נסיכות סכסוניה.

העת החדשה

רק בתחילת המאה ה-18 החלו יהודים לחזור ולהתיישב בדרזדן. באמצע המאה כבר התקיימה קהילה יהודית קטנה עם בית תפילה ובית קברות. בסוף המאה ה-18 חיו בדרזדן כ-1000 יהודים (לפי מקור אחר רק 300)  ולהם 7 בתי תפילה  ששכנו בבתים פרטיים. באותו זמן עדיין התקיימו מגבלות קשות על העיסוקים המותרים ליהודים. 
שיפור משמעותי במצבם של יהודי דרזדן חל בשנות השלושים של המאה ה-19.  ב-1837 הוסרו בסקסוניה חלק מהמגבלות על היהודים. יהודי דרזדן ולייפציג קיבלו זכויות אזרח מלאות כולל הזכות לרכוש קרקעות. באותה שנה ניתן אישור לבניית בית כנסת. בית הכנסת תוכנן על ידי האדריכל גוטפריד זמפר, שתכנן גם את בית האופרה של דרזדן. בית הכנסת נחנך ביום ששי ה-8 במאי 1840   .
בית הכנסת נשרף בליל הבדולח ב-9 בנובמבר 1938.  הקהילה היהודית חוסלה  במהלך שנות השלטון הנאצי.
במקום בו היה בית הכנסת הקודם נחנך ב-2001 בית כנסת חדש המהווה גם אתר הנצחה ומרכז קהילתי לקהילה היהודית הקיימת כיום בדרזדן.
בדרזדן פועלת קהילה חב"דית בראשות שליח חב"ד הרב שניאור זלמן הבלין.
מעלה (סימן)

מעלות קשת (זווית)

כאשר הסימן מסמל זווית, לא נהוג לרשום רווח בין הסימן לבין המספר. לדוגמה: 1°, 2°, 3° וכו'.

מעלות צלזיוס ופרנהייט

כאשר הסימן בא לסמל טמפרטורה, נהוג להשאיר רווח בין סימן המעלה למספר, ולציין את שיטת חישוב המעלות כאשר האות C מסמלת את שיטת חישוב המעלות על פי צלזיוס והאות F מסמלת את שיטת חישוב המעלות על פי פרנהייט, לדוגמה: 10 °C או 10 °F.

קלווין

כאשר מדובר במדידת טמפרטורה ביחידות קלווין, אין רושמים את סימן המעלה. סימן הקלווין, האות K, מציין כי מדובר ביחידות מידה לטמפרטורה. לדוגמה: 273.15 K.
גבעת פרימרוז

היסטוריה

בדומה לריג'נטס פארק, הייתה גם הגבעה חלק מהשטח שהוכרז כרכוש הכתר על ידי הנרי השמיני. השטח הוכרז שטח ציבורי פתוח בחוק של הפרלמנט הבריטי בשנת 1842.

הגבעה בספרות

בספרו של ה. ג'. וולס, מלחמת העולמות, גבעת פרימרוז היא האתר האחרון בו חנו בני המאדים.
בספר "מאה ואחד דלמטים" נוהגים הדלמטים לטייל על הגבעה, ועד היום הפארק פופולרי במיוחד בקרב בעלי כלבים.
מרקו מרין

קריירה

מרין החל את הקריירה שלו בקבוצות נוער. עד 1996 שיחק מרין בקבוצת "SG 01 Hoechst", ולאחר מכן עבר לאיינטרכט פרנקפורט. בשנת 2005 עבר מרין לאקדמיית הנוער של בורוסיה מנשנגלדבך, ולאחר שנה באקדמיית הנוער עבר לשחק למשך עונת 2006/2007 בבורוסיה מנשנגלדבך ב', קבוצת המילואים של המועדון.
ב-2007 חתם מרין על חוזה ל-3 שנים בקבוצה הבוגרת של מנשנגלדבך. באותה שנה נכלל בסגל הנבחרת האירופאית לטורניר גביע מרידיאן של שנת 2007. בעונת 2007/2008 הוא העפיל עם קבוצתו לליגה הגרמנית הראשונה, לאחר שזכה איתה באליפות הליגה השנייה. ב-9 באוגוסט 2008 הוא כבש שלושער, במהלך משחק קבוצתו מול פיטצ'ה בילפלד בסיבוב הראשון של הגביע הגרמני.
בעונת 2009/2010 הועבר מרין לורדר ברמן תמורת 8.5 מיליון אירו.
מרין זומן לראשונה לנבחרת הצעירה של גרמניה במהלך שנת 2007, ושיחק במדיה ב-6 משחקים במהלכם כבש שער אחד.
ב-16 במאי 2008 נכלל מרין על ידי המאמן יואכים לאב בסגל נבחרת גרמניה המורחב ליורו 2008, אך לא צלח את הניפוי הסופי מהסגל שנערך ב-28 במאי. הוא ערך את הופעתו הראשונה בנבחרת ב-27 במאי של אותה שנה במשחק מול נבחרת בלארוס, לאחר שנכנס כמחליף בהפסקת המחצית במקום בסטיאן שוויינשטייגר. את שערו הראשון בנבחרת כבש ב-20 באוגוסט במשחק מול נבחרת בלגיה.
ב-28 באפריל 2012 חתם מרין על חוזה שיחל בעונת 2012/2013 עם צ'לסי. ב-19 ביולי 2012 הוא כבש שער במשחק הבכורה שלו במדי צ'לסי, בניצחון 2-4 על סיאטל סאונדרס מה-MLS במשחק ידידות. מרין סיים את העונה עם זכייה בליגה האירופית, על אף שלא שותף בניצחונה של צ'לסי 1-0 על בנפיקה ליסבון במשחק הגמר.
ביולי 2013, לאחר שמיעט לקבל דקות משחק במדי צ'לסי, הושאל לשנה אחת לקבוצת סביליה מהליגה הספרדית, עמה זכה עונה שנייה ברציפות בליגה האירופית, שוב לאחר ניצחון על בנפיקה. הפעם מרין שותף כמחליף במשחק הגמר, אך הוחלף בעצמו לקראת תום ההארכה בקווין גאמיירו, שכבש את הפנדל המכריע בדו-קרב הפנדלים. בתום העונה הושאל לפיורנטינה האיטלקית. ב-21 בינואר 2015, הושאל מרין בשנית, כשהפעם הושאל לחצי עונה לאנדרלכט הבלגית. ב-25 באוגוסט 2015 שוב מירן הושאל, והפעם לטרבזונספור הטורקית עד לסוף העונה. 
ב-22 באוגוסט 2016 חתם מרין באולימפיאקוס על חוזה קבוע, לאחר שבארבע קבוצותיו הקודמות שיחק כמושאל מצ'לסי.
תחנת הרכבת נמל התעופה בן-גוריון

היסטוריה

תחנת הרכבת נבנתה כחלק מבניין טרמינל 3 בנתב"ג בתכנונו של אדריכל צבי לישר, משרד לישר-אלדר אדריכלים. התחנה הוקמה על תוואי קו הרכבת המהיר לירושלים, אשר נחנך ב-20 בספטמבר 2018 . אף על פי שעל פי התחזיות יהיה הקו לירושלים עמוס מאוד ברכבות נוסעים, תעבור כנראה התנועה כולה דרך בניין התחנה בנמל התעופה, בהיעדר מסילה עוקפת. התחנה נפתחה ב-10 באוקטובר 2004, מספר שבועות לפני שהחל לפעול טרמינל 3.
בחורף של דצמבר 2013, עקב גשמים עזים קרס קיר דופן של אפיק נחל שפירים, וגרם להצפה חמורה שגרמה למי הנחל להציף את מנהרת המסילה בתחנה, ולנזק לקווי התקשורת במסילה.

מבנה התחנה

בתחנה מסילה כפולה משני צידי רציף אי - מסילה מערבית (צמודה לרציף מס' 1) ומסילה מזרחית (צמודה לרציף מס' 2). בתחנה יש מעליות, דרגנועים ומדרגות המובילים לאולמות הנוסעים בטרמינל 3. גג התחנה מתפקד כרחבת כניסה לטרמינל 3.
בספטמבר 2018 פרסה חברת SEMI ישראל תשתית חשמול עילי בתחנה (זו התחנה השנייה שחושמלה בארץ) והיא משרתת ציוד רכבתי חשמלי חדיש בנוסף לציוד הדיזל הקיים.
דרומית לתחנת נתב"ג קיימת תחנה תפעולית.

תוכניות עתידיות

בעתיד תחובר המסילה המזרחית אל מערך המסילות הקיים בתחנה במחלף מסילתי, בנוסף לקו הרכבת המהיר לירושלים. עם ביצוע ההתחברות יהווה אזור נתב"ג צוואר בקבוק ברשת המסילות ולפיכך נדרש ביצוע תוכנית שדרוג לתחנה כדי להגדיל את קיבולת הרכבות, את הגמישות התפעולית ברשת המסילות ואת הנגישות לנתב"ג. בפברואר 2016, הקציב משרד התחבורה תקציב לקידום התכנון של הפרויקט. הפרויקט נמצא כעת בשלב תכנון מפורט על ידי חברת ח.פ.ת במטרה להתחיל בביצוע כבר ב-2020.
לתוכנית השדרוג עלות כוללת של כ-1.6 מיליארד ש"ח והיא כוללת הוספת שתי מסילות רכבת חדשות לאורך מקטע של 6 ק"מ דרומית לשתי המסילות הקיימות, מאזור מחלף לוד במזרח ועד אזור מושב צפריה במערב. מבנה התחנה יהיה חדש כולו והוא יחליף את המבנה הקיים. התחנה החדשה תורכב משני מבנים מקורים וממוזגים: מבנה ראשי מעל שתי המסילות הקיימות ומבנה משני מעל שתי המסילות החדשות המתוכננות. שני המבנים יחוברו באמצעות גשר הולכי רגל.