google/wiki40b huggingface dataset:
מיאה בראיה

ביוגרפיה

בראיה נולדה בשם "מריה בראיה" בקראיובה, רומניה, בת בכורה לבעל מסעדה מאולטניה ורעייתו, הונגריה מטרנסילבניה. למריה היו שתי אחיות ואח. המסעדה מוקמה בסמוך לבית הקברות וזכתה לארח סעודות השכבה רבות. בנוסף ללאוטארים, שרו הבנות והנעימו לסועדים. באחד האירועים ביקר במקום מלחין נודע, יון וסילסקו והוא האיץ בבת הבכורה, במיאה, לבחור בקריירה של שירה.
בראיה למדה בקונסרבטוריון "קורנטי" בקראיובה ולאחר מכן המשיכה בלימודיה בשנים 1929–1932, בקונסרבטוריון הלאומי בבוקרשט. בשנים 1925–1929 הייתה הסולנית של המקהלה Armonia בקראיובה ומ-1929 עד 1934 שרה בחברה הכוראלית Carmen, בבוקרשט. את תחילת הופעותיה במוזיקה הקלה התחילה במסעדת Minerva, בקראיובה, בלהקה של השחקן מאנו נדיאנו (Manu Nedeianu). מיאה בראיה התחילה להופיע ברדיו ב-1936, בתוכנית מוזיקה קלה. ב-1936 היא הקליטה דיסק עם השיר Nu-ți pare rău când vezi că plâng (אינך מצטער בראותך אותי בוכה) מאת יון וסילסקו עם להקת תיאטרון Alhambra ובניצוחו של המלחין - הדיסק זכה בפרס השנה.
בשנים 1936–1940 הקליטה בראיה דיסקים רבים ובשנים 1937–1945 שרה בהרכבים היוקרתיים ביותר של התקופה במסעדות Coșna-Cireșoaia, Balotha, Luther, Dori ובבית קולנוע Marna.
אחרי 1948 שיתפה בראיה פעולה עם להקות המוזיקה המובילות של רומניה ויצאה איתה לסיבובי הופעות, כולל מסעי הופעות מחוץ לרומניה, בגרמניה המערבית, בארצות הברית ובישראל. ב-1968 הוענקה לה מדליה Ordinul Meritul Cultural דרגה שנייה.
בראיה הייתה נשואה בשנים 1936 - 1950 לזמר פטרה אלכסנדרו והתחתנה שוב, הפעם עם אמנואל בלאגה. היא עזבה את רומניה לטובת גרמניה המערבית ומשם המשיכה לארצות הברית והתיישבה בניו יורק. לאחר המהפכה הרומנית הגיעה לרומניה לביקור. היא הלכה לעולמה בניו יורק.
אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה

חייו בקיסרות הגרמנית

אוגוסט וילהלם נולד ב-29 בינואר 1889 לוילהלם השני ולאשתו אוגוסטה ויקטוריה משלזוויג הולשטיין. ילדותו עברה עליו בפוטסדאם עם אחיו. למד באוניברסיטת בון .
נישא לנסיכה אלכסנדרה ויקטוריה משלזוויג הולשטיין וחתונתם נערכה בברלין ב-22 באוקטובר 1908. אביו של אוגוסט וילהלם הקים לבנו וילה בגנים של ארמון סנסוסי. בנם היחיד של בני הזוג היה אלכסנדר פרדיננד, נסיך פרוסיה.

חייו ברפובליקת וויימאר

לאחר המלחמה התגרש אוגוסט וילהלם. הוא קיבל רשות לחזור לגרמניה והצטרף לקסדת הפלדה. מגעו עם המפלגה הנאצית נעשה הדוק יותר ויותר, דבר שהסב אי נוחות למשפחתו עד כדי ניתוק קשרים עמו. ב-1 באפריל 1930 הצטרף באופן רשמי לאס אה. בגלל הערצתו המוגזמת לאדולף היטלר הפך לעיתים קרובות לבדיחה בעיתונות הגרמנית. שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס כינה אותו "בחור טוב, אבל טיפש במידה מסוימת". הנאצים השתמשו בו בעיקר כתעמולה עבור נאמני בית הוהנצולרן.

חייו בגרמניה הנאצית

לאחר שעלו הנאצים לשלטון, הם כבר לא היו זקוקים לו. עם זאת, קיווה אוגוסט וילהלם בסתר ליבו שיוכל לזכות בתמיכה פוליטית, כזו שתאפשר לו להפוך לשליט.
אוגוסט וילהלם שרד בליל הסכינים הארוכות, במהלכו נרצחו רבים מחברי האס אה. אולם כעבור זמן מה נדחק לשולי הבימה הפוליטית. כאשר התקרב הצבא האדום לגרמניה נמלט אוגוסט וילהלם למערב גרמניה ונפל בשבי האמריקאי. כאשר נשאל האם עכשיו הוא מתעב את הנאציזם. ענה במבע אטום: "מה?".
הוא הורשע בפשעי מלחמה ונידון לשלוש שנים של עבודות פרך. לאחר שחרורו לא האריך ימים ומת בשטוטגרט ב-25 במרץ 1949.
סרטני עכביש

מאפיינים

בתוך בני קבוצה זו חיים המינים הגדולים ביותר מבין פרוקי הרגליים, אך הם לא הכבדים ביותר (המין הכבד ביותר הוא לובסטר אמריקאי ששוקל עד 20 ק"ג). הגדול בבני הקבוצה הוא סרטן עכביש יפני שאורך גופו יכול להגיע ל4 מטר ורגליים מגיעות ל-1.8 מטר בממוצע. משקלו יכול להגיע ל-19 ק"ג והוא המין השני בגודלו מבין פרוקי הרגליים.
סרטנים אלה חיים על קרקעית הימים או האוקיינוסים בעולם, חלקם בתהומות חשוכים וקרים. הם יצורים איטיים בעלי רגליים גדולות ומוגבהות וגוף שטוח שלעיתים מכיל עליו אלמוגים או ספוגיים רעילים המגינים על בעליהם. הראש קטן והעיניים קטנות מאוד. חלק מהסרטנים בעלי הסוואה ועל חלקם גדלים אצות.
לעיתים סרטנים כאלה מתקהלים ועולים למים רדודים כדי להשיר את שריונם ואז להזדווג. במצב זה הם בסכנה מטורפים כמו תמנונים וטריגוניים רעבים המגיעים אחריהם.
היומן של גאוס

היומן של גאוס הוא תיעוד של תגליות מתמטיות של קרל פרידריך גאוס בשנים 1796 עד 1814. הוא נתגלה מחדש ב-1897 ופורסם על ידי פליקס קליין ב-1903, והודפס מחדש בכרך העשירי של אוסף העבודות שלו. היומן מכיל 146 תוצאות, ומתעד תגליות מגוונות בתחומי מתמטיקה שונים: מרביתם עוסקים  בתורת המספרים, אלגברה ואנליזה; בחוקי הדדיות, שברים משולבים, שיטות סכימה ואינטגרציה שונות, הממוצע האריתמטי גאומטרי ועוד, ואילו מקצתם עוסקים באסטרונומיה וביסודות הגאומטריה. מן היומן עולה בבירור כי גאוס הקדים את זמנו ברבע מאה ופיתח את תורת הפונקציות האליפטיות, כמו גם החל לחקור את חוקי ההדדיות מסדר גבוה יותר (מסדר שלישי ורביעי).
ג.וולדו דונינגטון כותב בביוגרפיה שלו על גאוס:"היומן הזה הוא מעל לכל עדות חיה ונושמת לקצב שבו רעיונות חדשים פרחו בתודעתו של גאוס מוקדם בקריירה שלו; כה מהר עד שהם נדמים כחופפים אחד לשני".

הערות לדוגמה

רוב ההערות הן תיאור מקוצר ולעיתים קביעה מוצפנת של תוצאות בלטינית.
הערה 1, מתאריך 30 במרץ 1796, קובעת "Principia quibus innititur sectio circuli, ac divisibilitus eiusdem geometrica in septemdecim partes etc.", ומתעדת את תגליתו של גאוס על הניתנות לבנייה של המצולע המשוכלל בן ה-17 צלעות.
הערה 10, מתאריך 10 ביולי 1796, קובעת "ΕΥΡΗΚΑ! num = Δ + Δ + Δ" ומתעדת את הגילוי וההוכחה לכך שכל מספר ניתן להצגה כסכום של 3 מספרים משולשים, מקרה פרטי של משפט המספרים המצולעים של פרמה.
הערה 43, מתאריך 21 באוקטובר 1796, קובעת "Vicimus GEGAN". משמעותה אינה ברורה.
הערה 107, מתאריך 16 במאי 1800, היא על מציאת כלל לחישוב מועד חג הפסחא. גאוס פיתח אלגוריתם יעיל למטרה זו. באמצעות הכלל שפיתח גאוס פתר את תעלומת תאריך הולדתו.
הערה 113, מתאריך 25 באוקטובר 1800, מתעדת תגלית עמוקה על שכיחותם של מספרים טבעיים מסוימים בפיתוח לשבר משולב של משתנה מקרי המתפלג באופן אחיד בקטע (0,1), אותה הוא מנסח בצורה של חוק התפלגות אסימפטוטי. ההערה הזו והתוצאות המתוארות בה מרשימות במיוחד לאור העובדה שהן נכתבו יותר ממאה שנה לפני שתורות מודרניות כמו תורת המידה והתורה הארגודית נוצרו. המחקר המתמטי על הבעיה שתיאר גאוס הוביל לאינטראקציה פורייה בין מחקר שברים משולבים לאנליזה פונקציונלית.
הערה 145, נוגעת לאסטרונומיה, וגאוס מכריז בה על גילוי שיטות חדשות לחישוב מסלולי שביטים.
הערה 146, מתאריך 9 ביולי 1814, היא ההערה האחרונה, ומתעדת תצפית על שאריות דו - ריבועיות ופונקציות הלמניסקטה, שמאוחר יותר הוכחה על ידי Gustav Herglotz ב-1921. ביותר פירוט, גאוס הבחין שאם   הוא ראשוני (גאוסיאני) ו- מתחלק ב- , אז מספר הפתרונות לקונגרואנציה , כולל "הנקודות באינסוף", הוא בדיוק . בשפה מתמטית מודרנית, גאוס מנה את מספר הנקודות בעלות תכונה מסוימת על עקום אליפטי מסוים. אנדרה וייל כתב כי הייתה זו ההערה הזו במיוחד ושני מאמריו של גאוס על שאריות דו - ריבועיות שהובילו אותו לנסח את השערות וייל.
עמנואל פרת

ביוגרפיה

פרת נולד בפולין בשנת 1911 ועלה לארץ ישראל בשנת 1936. הוא הצטרף לארגון ההגנה בסמוך לעלייתו ובמלחמת העולם השנייה הצטרף אל הצבא הבריטי, ועסק בארגון יחידת ההנדסה של הבריגדה היהודית. בשנת 1944 הוא הוסמך כמהנדס בניין.
לאחר הקמת צה"ל, הצטרף פרת לשורותיו כסגן קצין חימוש ראשי תחת אשר פלד. בשנת 1949 מונה פרת לראש שירותי הנדסת חימוש, בדרגת סגן-אלוף, ובשנת 1950 פרש מהשירות. כעבור חודשים ספורים הוא נקרא לשוב לשירות במטרה לארגן את חיל החימוש המתהווה, אשר פעל עד אותה עת כמסגרת אחת לשירות החימוש, שירות הנדסת חימוש, חיל חימוש וציוד, חיל הטכנאים, שירות הובלה ויחידות נוספות. במסגרת עבודתו לאיגוד היחידות, נקבעו לראשונה נהלים קבועים ואחידים לטיפול ואחזקת כלי נשק והוקם לראשונה מערך ההדרכה של החיל להפצת הנהלים. בתחום הפיתוח נקשרו באותה עת קשריו הראשונים של החיל עם התעשיות הצבאיות.
בשנים 1951–1954 כיהן פרת כקצין חימוש ראשי, בדרגת אלוף-משנה. בשלהי כהונתו, בשנת 1954, אוחדו באופן רשמי כלל יחידות הסמך והוקם חיל חימוש. לאחר סיום תפקידו הוא התמנה לנספח צה"ל בבורמה ובשובו לישראל, בשנת 1957, פרש מצה"ל.
פרת שימש לאחר שירותו הצבאי בתפקידים שונים במערכת הביטחון: מנהל החטיבה התעשייתית לאנרגיה אטומית, מקים ומנהל הכור הגרעיני בדימונה ובשנת 1976 הוא התמנה למדען הראשי של מערכת הביטחון. עבור חלקו בהקמת קריה למחקר גרעיני - נגב הוענק לפרת פרס ביטחון ישראל לשנת 1965.
פרת נפטר ב-1987 מהתקף לב. ב-2008 כתב עליו העיתונאי איתן הבר:
פרת הוא האיש שבנה את הקריה למחקר גרעיני (קמ"ג) בדימונה - את האבנים והמלט, וגם את האורניום. אם נכונים דברי "המקורות הזרים" במשך שנים, שלמדינת ישראל יש מתקנים גרעיניים, פרת הוא האבא של המפעל הציוני הגדול הזה... בודדים מכירים את שמו, אבל לו אנו חבים את חיינו.
— איתן הבר, כור מחצבתנו, מוסף חג של "ידיעות אחרונות", 8/10/2008
שפות באזור הקווקז

באזור הקווקז מדוברות מגוון שפות ממשפחות שונות. מלבד שפות ייחודיות לאזור זה (ראו להלן), מדוברות בו גם שפות ממשפחות אחרות.
בחלקים שבשליטת רוסיה, רשמית או מעשית, כגון דאגסטן, צ'צ'ניה, חבל אוסטיה, אבחזיה ואחרים השפה העיקרית של המנהל ושל התקשורת בין העמים השונים היא רוסית, שפה סלאבית.
השפה האוסטית שמדוברת בחבל אוסטיה, ומספר שפות נוספות, ביניהן טאט, טאליש, ג'והורי ואחרות הן שפות איראניות.
השפה הארמנית היא קבוצה נפרדת במשפחת השפות ההודו-אירופיות.
אזרית, בלקרית ומספר שפות נוספות הן שפות טורקיות.

שפות ייחודיות לאזור הקווקז

באזור הקווקז יש שלוש משפחות שפות שלא מדוברות בשום אזור אחר בעולם והן נקראות על פי ההקשר הגאוגרפי - שפות קווקזיות צפון-מערביות, שפות קווקזיות צפון-מזרחיות ושפות קווקזיות דרומיות (כרתווליות). לרוב הדעות, אין קשר בין השפות הכרתווליות לשפות אחרות, ואין גם הסכמה גורפת על קיום קשר משפחתי בין המזרחיות והמערביות.
אלז'זור

היסטוריה

אלז'זור בעלת היסטוריה ארוכה, וקיימות עדויות ארכאולוגיות לקיומה וליישוב בה מאז התקופה הפרהיסטורית. שרידים מתקופה זו מעידים על תאריך היישוב במקום (עד 7000 לפני הספירה). עוד ידוע כי שבטים נוודים של ציידים צדו ודגו באזור, בנוסף לליקוט פקעות ושורשים, שהיוו את התזונה הבסיסית שלהם. במהלך התקופה הנאוליתית והכלקוליתית (2500-3000 לפני הספירה) ותקופת הברונזה (800-1200 לפני הספירה) החלה התיישבות במקום. בהמשך, בתקופת הכיבוש המוסלמי (במאות ה-10 וה-11) התרחשה ההתרחבות הגדולה ביותר בבנייה במקום. כפר דייגים מהמאה ה-12 שנחשף ב-2001 מעיד על כלכלת ים שהסתמכה על דיג וגידול יבולים ובעלי חיים.
מבחינה פוליטית, אלז'זור נוסדה במהלך המאה ה-10 לספירה על ידי ברברים ששכנו בה עד כיבוש חצי האי האיברי על ידי הנוצרים. הברברים היו אחראים על בניית רבים מהמבנים באזור, כמו המבצר, וכמו כן השפיעו על שמות המקום, ופיתחו אגדות ומיתוסים אודותיו. בשנת 1249 הכפר אלז'זור נכבש מידי המורים.
לאחר מלחמת הרסטורציה הפורטוגזית בימי שלטונו של אפונסו השישי, ואחיו יורש העצר פדרו השני, שרצו החופים אניות מלחמה מרוקאיות, שתקפו את העיירות ובזזו אותן. בחופי פראיה דה-בורדרה ופראיה דו-אמדו הצליחו הפירטים המרוקאים לרדת בקלות רבה לחוף, והתמקדו בבתים מסוימים, חטפו רבים ומכרו אותם לעבדות באלג'יר. על מנת להתמודד עם הפשיטות הללו, במאה ה-17 הקימה ממשלת פורטוגל את מבצר אריפאנה. במקור הוקם המבצר על מנת להגן על נמל דייגים.
בשנת 1755 נפגעה אלז'זור קשות מרעידת אדמה.
האגודה העולמית לדיני נזיקין

האגודה העולמית לדיני נזיקין (World Tort Law Society) היא ארגון מחקר בינלאומי העוסק בדיני נזיקין.
האגודה נוסדה בשנת 2012 על בסיס שיתוף פעולה בין מוסדות מחקר בארצות הברית, אירופה וסין. תכליתה לשמש פורום לדיון על סוגיות חשובות והתפתחויות בדיני נזיקין במבט השוואתי גלובאלי. הנשיא הראשון של הארגון היה פרופ' הלמוט קוציול מאוניברסיטת וינה שבאוסטריה והנשיא השני הוא פרופ' יאנג לישין מאוניברסיטת רנמין שבסין. הארגון מקיים פעם בשנתיים כנס ממושך המתמקד בקטגוריה מסוימת של אירועי נזיקין ובעקרונות הכלליים של דיני נזיקין. כנסי עבר נערכו בחרבין שבסין, בווינה שבאוסטריה ובוינסטון סיילם שבארצות הברית.
חברות בארגון מחייבת אישור בהצבעה של ההנהלה ושל החברים המכהנים, והיא מבוססת על המוניטין הבינלאומי של המועמד. בארגון מכהנים כיום כ-25 החוקרים הבולטים בתחום המייצגים מדינות ושיטות משפט שונות. בין היתר, את ארצות הברית מייצגים פרופ' ג'ון גולדברג מאוניברסיטת הרווארד, פרופ' קת'רין שארקי מאוניברסיטת ניו יורק ופרופ' מייקל גרין מאוניברסיטת וייק פורסט. את גרמניה מייצג פרופ' גרהארד וגנר מאוניברסיטת הומבולדט. את צרפת מייצג פרופ' ז'אן-סבסטיאן בורגטי מאוניברסיטת פריז. ואת ישראל מייצג פרופ' רונן פרי מאוניברסיטת חיפה.
חלתית

שימוש רפואי

ברפואה העממית מאמינים שהתבלין מסייע לעיכול ומרפא קשיי עיכול, וכן מקל על בעיות אסתמה ומהווה תרופה נגד דיכאון. בתימן היו משתמשים בו גם נגד דמיונות שווא ותעתועים.
ידוע ששימוש מופרז בחלתית עלול לגרום להרעלות כי במינון גבוה החומר הוא רעלן. במצבו הירוק הצמח מסוכן לאכילה ואדם, בקר או צאן האוכלים ממנו עלולים לסבול משטפי דם תת-עוריים.
פאנג לי ז'י

אודות

פאנג נולד בבייג'ינג. בשנת 1948, כשנה לפני שצבא השחרור העממי של הקומוניסטים כבש את העיר, הצטרף לקבוצת נוער שהייתה מקורבת למפלגה הקומוניסטית. בשנת 1952, כשהוא בן 16, החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת בייג'ינג. בשנת 1980 נבחר לאקדמיה הסינית למדעים, והיה לחבר הכי צעיר בה אי פעם.
בשנת 1989 שלח מכתב פתוח למנהיג דנג שיאופינג, וקרא לו לשחרר אסירים פוליטיים. לאחר אירועי כיכר כיכר טיין-אן-מן, אשר בהם לא השתתף באופן אקטיבי, אולם רבים מתלמידיו היו ממובליהם, ברח לשגרירות האמריקאית וביקש מקלט. לאחר הגעתו לארצות הברית בשנת 1990, לימד באוניברסיטת אריזונה.
שימש כחבר בוועד בארגון Human Rights in China.
טאהר אל-חוסייני

מוחמד טאהר מוסטפא אל-חוסייני (בערבית: محمد طاهر مصطفى طاهر الحسيني, תעתיק מדויק: מחמד טאהר מצטפא טאהר אלחסיני, 1842 – 1908), שנודע בכינויו טאהר אפנדי, היה המופתי של ירושלים לאורך שנים ארוכות בשלהי התקופה העות'מאנית.
טאהר אל-חוסייני נולד בירושלים, בן למשפחת חוסייני המכובדת שבאותה תקופה החלה לצבור מעמד ורכוש תחת השלטון העות'מאני.
הוא היה הטאהר השני בענף ה"טאהרי" של משפחת אל-חוסייני: בנו של מוסטפא, נכדו של חוסיין ונינו של טאהר הראשון.
טאהר אל-חוסייני מונה בידי השלטון העות'מאני לתפקיד המופתי של ירושלים בשנת 1869. כמו כן היה הקאדי של בית הדין השרעי. לאורך שנות כהונתו נאבק בעלייה ובהתיישבות היהודית בארץ ישראל, והפעיל את השפעתו על השלטונות העות'מאניים בדרישה לגרש את המתיישבים היהודיים המנסים לרכוש אדמות או לפחות להציק להם. ב-1897 הועמד בראש ועדת נכבדים ערביים שבחנה בקשות למכירת אדמות ליהודים, ובפועל עצר מכירת קרקעות בסביבת ירושלים לידיים יהודיות למשך שנים אחדות.
עם זאת, הוא נזכר ברשימה שנערכה בתנועה הציונית ב-5 בינואר 1937, הכוללת עשרות נכבדים ערבים שמכרו קרקעות ליהודים.
אל-חוסייני מילא את תפקיד המופתי עד מותו ב-1908. לטאהר היו שתי נשים: מחבובה ילדה לו שבע בנות ובן אחד, כאמל; זיינב ילדה לו שני בנים, פח'רי ואמין. כאמל אל-חוסייני ירש את התפקיד עם מות אביו והחזיק בו עד מותו שלו ב-1921, אז עבר התפקיד לידי אחיו למחצה אמין אל-חוסייני.
קורפוס הפרשים הרביעי (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

הקורפוס גויס עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-2 באוגוסט 1914, וכמפקדו הראשון מונה גוסטב פון הולאן. הקורפוס כלל את דיוויזיות הפרשים ה-3 וה-6. הקורפוס נפרס בחזית המערבית והיה חלק מהארמייה החמישית תחת פיקודו של וילהלם, יורש העצר של גרמניה. הקורפוס לחם בהצלחה במהלך הקרב על הארדנים, אולם לאחריו התברר שהפרשים אינם יעילים בתנאים של מלחמת חפירות, וקורפוס הפרשים ה-4 פורק ב-23 בינואר 1915.
אנפית סוף

התנהגות

אנפית הסוף היא עוף נודד באזור הפליארקטי וחורפת באפריקה. היא נדירה צפונית מטווח הרבייה שלה. זה הוא מין חסון בעל צוואר קצר, מקור עבה וקצר וגב בצבע חום-זהוב. בקיץ, לבוגרים יש נוצות צוואר ארוכות. המראה שלה משתנה בעת תעופה, כאשר היא נראית לבנה מאוד בשל צבע כנפיה.
בתי הגידול בעונת הרבייה של אנפית הסוף הן ביצות במדינות חמות. הציפורים מקננות במושבות קטנות, לעיתים קרובות עם עופות מים אחרים, בדרך כלל על פלטפורמות של מקלות, עצים או שיחים. שלוש עד ארבע ביצים מוטלות בכל פעם. הן ניזונות מדגים, צפרדעים וחרקים.

אוכלוסייה

סך הכל מספר הפריטים המוערך הוא בין 370,000–780,000. מספר הפריטים המוערך באירופה הוא בין 30,000–51,700 עופות בוגרים.

סכנות

מין זה נמצא במצב שימור LC (ללא חשש), אם זאת עדיין יש לו מספר סכנות לצמצום מספר הפריטים בטבע. הסכנה העיקרית למין היא התדלדלות ומחסור במקורות מים מתוקים. בנוסף, המין גם ניצוד ונסחר בשוקי תרופות מסורתיים בניגריה.
חוסיין דהקאן

ביוגרפיה

נולד בסמוך לעיירה שהרזא במחוז אספהאן. יש לו תואר ראשון בהנדסת חומרים (מטלורגיה) ודוקטור במינהל ציבורי מאוניברסיטת טהראן.
לאחר המהפכה באיראן ב-1979 הוא הצטרף לכוחות משמרות המהפכה והיה למפקד בחיל האוויר של הארגון.
בשנת 1980 שירת בטהראן, ולאחר הפלישה הישראלית ללבנון בקיץ 1982 נשלח ללבנון. הוא שימש כמפקד יחידת ההדרכה של משמרות המהפיכה בסוריה ובהמשך בלבנון. היה אחד האחראים לביצוע הפיגועים בבסיסי הכוח הרב-לאומי בביירות.
מתוקף תפקידו היה אחראי על הקמת הכוח הצבאי של חזבאללה שזה עתה הוקמה. בין החניכים היה חסן א-לקיס שלימים יהיה בכיר בארגון.
ב-1983 התמנה למפקד כוח משמרות המהפכה בלבנון, ופיקד על הכוחות שהתאמנו בסוריה ובלבנון. ב-1986 שירת בחיל האוויר של משמרות המהפכה, וב-1990 מונה למפקד חיל האוויר עד 1992.
בהמשך עבד במשרד ההגנה תחת שר ההגנה עלי שמח'אני, במהלך כהונתו של הנשיא מוחמד ח'אתמי בשנים 1997–2003. ב-2003 מונה כממלא מקום שר ההגנה. בין השנים 2005 עד 2009 היה לסגן הנשיא לענייני קרן השהידים וותיקי המלחמה ("Foundation of Martyrs and Veterans Affairs"). בנוסף כיהן כיועץ של הנשיא לשעבר מחמוד אחמדינז'אד. בשנים 2009–2010 שירת במרכז ללימודים אסטרטגיים של הכוחות המזוינים של איראן.
בשנת 2013 החליף את אחמד וחידי כשר ההגנה, ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2017.
בשנת 2017 קיבל את המדליה הלאומית למצוינות ולתעוזה מהנשיא חסן רוחאני על פעילותו במשא ומתן בהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית.
תסמונת מקלאוד

מאפיינים קליניים

לרוב חולים יתחילו לחוש בתסמינים בשנות ה-50 לחייהם והתקדמות המחלה היא איטית. תסמינים נפוצים הם נוירופתיה פריפרית, הגדלת שריר הלב (קרדיומיופתיה) ואנמיה המוליטית. מאפיינים נוספים כוללים מחולית (כוריאה), עוויתות ("טיקים") בפנים, תנועות אחרות בפנים (נשיכת לשון ושפתיים), התקפי פרכוסים, שיטיון (דמנציה) מאוחר, ושינויים התנהגותיים.

ממצאים מעבדתיים

תסמונת מקלאוד היא אחת הבודדות בהן מופיעים תאי דם אדומים דיסמורפיים/קוצניים (Acanthocyte) בבדיקת משטח דם. בדיקת דם תעלה תמונה של אנמיה המוליטית. עליה בערכי קריאטנין קינאז לרוב תלווה ממצאים של מיופתיה בחולים בתסמונת.

ממצאים פתולוגיים

בדיקת תהודה מגנטית (MRI) תראה תהודה מוגברת באזור T2 ב-Putamen עם אטרופיה והרחבת חדרים משנית. נתיחה לאחר המוות תראה אובדן נוירונים ואובדן חומר אפור. שינויים דומים יכולים להתרחש בבלוטת התלמוס, החומר השחור, וב-Putamen. המוחון וקליפת המוח (קורטקס) לרוב אינם נפגעים.

היסטוריה

התסמונת נתגלתה בשנת 1961, יחד עם מערכת אנטיגן Kell, וקרויה על שם החולה הראשון שאובחן כלוקה בה - סטודנט לרפואת שיניים מאוניברסיטת הרווארד בשם יו מקלאוד, אשר תרם דם באופן שגרתי, ובבדיקה של הדם הנתרם נתגלה כי תאי הדם האדומים שלו הציגו ערכים נמוכים של מערכת Kell - ותחת מיקרוסקופ נראו "קוצניים" (Acanthocyte).
מקובל לחשוב כי הנרי השמיני לקה בתסמונת זו.

אפידימיולוגיה

0.5 - 1 מכל 100,000 אנשים לוקים בתסמונת. תמונת הדם של גברים הלוקים בתסמונת יכולה להראות דרגות שונות של פגמים בשכבה הפנימית של דופן תא הדם האדום, וכן המוליזה. תמונת הדם של נשים אשר לוקות בתסמונת תציג רק לעיתים נדירות פגמים בתאי הדם האדומים, והמוליזה קלה ביותר. הסיבה לחומרה הקלה יותר אצל נשים קשורה ככל הנראה לעובדה שהמחלה נישאת על כרומוזום X, בעקבות השתקה של כרומוזום X (אפקט ליון).
התסמונת יכולה לגרום לעליה באנזים קריאטנין קינאז, לקטאט הידרוגנאז.

טיפול

אין טיפול ידוע לתסמונת. הטיפול הוא תסמיני בלבד. תרופות שונות יכולות לסייע בניהול התקפי הפירכוסים, והמאפיינים הפסיכיאטריים והלבביים - למרות שהטיפול בכוריאה (מחולית) לא הוכח כיעיל בחולים אלו.

פרוגנוזה

חולה טיפוסי המתחיל להראות תסמיני מחלה סביב גיל 50 הוא בעל תוחלת חיים של 5 - 10 שנים. חולים אשר לוקים בקרדיומיופתיה במקביל לתסמינים האחרים הם בעלי סיכון מוגבר ללקות באוטם שריר הלב ולמות כתוצאה מכך. בחולים עם תסמינים מועטים, תוחלת החיים טובה יותר.
החבורה של פיני וויני

החבורה של פיני וויני הייתה תוכנית טלוויזיה לילדים ונוער, ששודרה בשנת 1998 בערוץ הילדים.
בתוכנית זאת פיני הפינגווין מלמד את יעלי ושחר על זהירות בדרכים על ידי שלט מיוחד אשר מקפיא כאשר לא מתנהגים בזהירות.
את שיר הפתיחה של התוכנית ביצעו דני רייכנטל ושרונה נסטוביץ.
פינה באוש

ביוגרפיה

פינה באוש נולדה בזולינגן שבגרמניה והחלה לרקוד מגיל צעיר. ב-1955 החלה ללמוד באקדמיית פולקוואנג באסן, שאותה ניהל קורט יוס, שהיה הכוראוגרף החשוב ביותר בגרמניה דאז, והיה אחד המייסדים של זרם הריקוד האקספרסיוניסטי הגרמני. לאחר סיום לימודיה זכתה במלגה והמשיכה ללמוד בבית הספר ג'וליארד שבניו יורק ב-1960. עם מוריה נמנים אנתוני טיודור, חוזה לימון, אנה סוקולוב ופול טיילור. בניו יורק הופיעה עם פול סנסדרו ולהקת המחול של דוניה פיור, עם הבלט האמריקאי החדש (New American Ballet), והייתה חברת להקת הבלט של המטרופוליטן אופרה.
ב-1962 הצטרפה ללהקת בלט פולקוונג של קורט יוס, שזה מכבר קמה. היא רקדה כסוליסטית וסייעה ליוס בעיצוב קטעי מחול רבים, לפני שביצעה את יצירתה הראשונה ככוראוגרפית ב-1968. ב-1969 ירשה את יוס כמנהלת אמנותית. ב-1972 מונתה למנהלת האמנותית של בלט האופרה של וופרטל, ששינה מאוחר יותר את שמו לתיאטרון המחול של פינה באוש.
באוש שילבה בעבודתה הומור עם עצב, ניתן למצוא אינטראקציה בין גבר לאישה בנושאים שונים לאורך עבודתה. יצירתה הידועה "קפה מילר" מוצגת בפתיחת הסרט הפופולרי "דבר אליה" של הבמאי פדרו אלמודובר, ויצירה נוספת שלה מוצגת בסיומו של הסרט. המחול שלה מורכב מקטעים קצרים של דיאלוג ותנועה, לעיתים באופן סוריאליסטי. היא הרבתה להשתמש בביצוע אותו הקטע. הפקותיה הגדולות התאפיינו בעיצוב תפאורה מוקפד ובמוזיקה אקלקטית. 
הייתה נשואה לרולף בורזיק ההולנדי, מעצב תפאורה שנפטר ב-1980. בורזיק השפיע במידה משמעותית על סגנונו החזותי של זרם תיאטרון המחול כבר מראשיתו, ומימן את באוש בשנותיה הראשונות עד שלהקתה זכתה להכרה בינלאומית, מעט לפני מותו.
ב-2008 קיבלה באוש את פרס גתה.
ב-30 ביוני 2009 נפטרה בגרמניה ממחלת הסרטן, ימים ספורים לאחר שאובחנה, והיא בת 68 שנים.
לי ינור יצרה את הסרט "קפה עם פינה" העוסק ביצירתה של באוש.
הבמאית אן לינסל יצרה סרט תיעודי בשם "חלומות ריקוד - בני נוער מבצעים את ‘אזור מגע' של פינה באוש", על חייה של פינה באוש.
בשנת 2011 יצר הבמאי וים ונדרס את סרט הקולנוע בתלת-ממד "פינה" העוסק ביצירתה.
משה סיקרון

ביוגרפיה

סיקרון נולד בירושלים ולמד כלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בעיר, המשיך ללימודים באוניברסיטת פנסילבניה, שבה קיבל תואר דוקטור בשנת 1968.
פרופסור סיקרון עבד בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בין השנים 1972 ו-1994 במדור דמוגרפיה, ניהל את מדור העבודה ואף כיהן בתפקיד סגן מנהל הלמ"ס. כמו כן, הוא שימש כסטטיסטיקן הממשלתי השני, הרצה במחלקה ללימודי אוכלוסייה באוניברסיטה העברית בירושלים, ופרסם ספרים ומאמרים על העלייה לישראל, על האוכלוסייה, על כוח העבודה ועוד.
פרש כפרופסור אמריטוס במחלקה לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
נפטר בירושלים ב-2016, בגיל 87.
קרן גרין

ביוגרפיה

קרן גרין נולדה וגדלה ברמת השרון. היא בתם של ציפורה ומשה שקורי שעלו לישראל מעיראק. גרין בוגרת תואר ראשון במשפטים מן המכללה למינהל ובעלת תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן עם התמחות במשא ומתן וגישור. בעבר עבדה בלשכה המשפטית של הכנסת, כיועצת משפטית לעיריית תל אביב בתחום התאגידים העירוניים, במשרדי עורכי דין פרטיים וכיהנה כדירקטורית בחברות שונות. בתפקידה האחרון שימשה כיועצת המשפטית של חברת Kone בישראל שרכשה את חברת ישראליפט.
בשנת 2013 היא נבחרה כחברת מועצה. בקדנציה זו הייתה גרין יו"ר ועדת הכספים ויו"ר ועדת החינוך במועצה. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018, התמודדה לראשונה לתפקיד ראש המועצה ונבחרה לתפקיד זה, לאחר שגברה בסיבוב השני על יצחק גולברי, שהיה בעבר ראש המועצה המקומית בקדימה-צורן. רשימתה "עוצמה לקדימה-צורן" נכנסה עם חמישה מנדטים למועצה.
גרין נשואה לחן ואם לשניים ומתגוררת בצורן.
פיציקטו

השימוש בפיציקטו במוזיקה מודרנית

בג'אז ובמוזיקה קלה מרבים להשתמש בפיציקטו, בתפקיד הקונטרבס בדרך כלל, כאשר לקונטרבס כתוב תפקיד של בס מהלך ונותן מקצב קבוע. בפסנתר נעשה שימוש גם כן בפיציקטו, אם כי לעיתים נדירות הרבה יותר ולרוב כ"קוריוז", כאשר הפסנתרן מנגן ישירות על מיתרי הפסנתר ולא על הקלידים.
ביצירות קלאסיות מודרניות ישנן אף הוראות לנגינת פיציקטו בכלי נשיפה שונים. טכניקה זו לא עושה, כמובן, שימוש במיתרים, אלא נעזרת בשסתומים ובאופן נשיפה שונה על מנת ליצור אפקט הדומה לזה שנוצר בנגינת פיציקטו בכלי קשת.
שנת השג

שנת השג היא אחת מארבעה עשר סוגי השנים בלוח העברי הקבוע. שנה מסוג השג היא שנה המתחילה ביום חמישי (ה), היא שלמה (ש) ועל כן גם בחשוון וגם בכסלו יש 30 ימים, וחג הפסח חל בה ביום שלישי (ג). שנה מסוג השג היא שנה מעוברת ומכילה שני חודשי אדר.
6.66% מהשנים הן שנות השג ועל כן זו היא השנה המעוברת השכיחה ביותר. אורך שנת השג היא 385 ימים שהם 55 שבועות בדיוק. שנה מסוג השג הייתה בשנת ה'תשמ"ד, ובה'תשע"א וכן שנת ה'תשע"ד, היא שנה כזו. שנת השג הבאה צפויה שוב בשנת ה'תשצ"ה וכן בשנת ה'תשצ"ח.