google/wiki40b huggingface dataset:
חורשת אי הילדים

חורשת אי הילדים נמצאת בלב מטעי קיבוץ פלמ"ח צובה בהרי ירושלים, ומהווה מתחם פעילות אתגרית וחינוכית המוקדש ומונגש לבעלי ובעלות צרכים מיוחדים. החורשה הוקמה בשנת 2008 על ידי חקלאים מענף המטעים בקיבוץ, ומופעלת החל משנת 2009 על ידי חברי וחברות שנת השירות המשימתית בקיבוץ ובסיוע בני נוער ובוגרים מתנדבים חברי הקיבוץ.

מהות הפעילות בחורשה

חורשת אי הילדים מונגשת לכיסאות גלגלים וקביים ומפעילה מתחמי פעילות חווייתית-אתגרית-חינוכית לבעלי ובעלות צרכים מיוחדים, הסובלים ממוגבלות פיזית בשל מחלות כגון שיתוק מוחין, ניוון שרירים ועוד. הפעילות בחורשה נועדה לאפשר לבעלי ובעלות צרכים מיוחדים לחוות חוויות ספורט וחיבור לאדמה ולטבע, אשר לרוב אינן מתאפשרות להם, ולהוות כלי למתן שוויון הזדמנויות לאוכלוסיות מיוחדות להשתלבות בחברה הישראלית. החוויות בחורשת אי הילדים כוללות, בין היתר, משחק כדורגל לכל דבר, הנאה מקרוסלה ענקית ואפיית פיתות בטאבון - כולם נבנו מתוך מחשבה על בעלי ובעלות צרכים מיוחדים והונגשו בהתאם. "חורשת אי הילדים" מספקת פעילות חווייתית, אתגרית וחינוכית למעל 500 ילדים וילדות בעלי צרכים מיוחדים בשנה.

מפעילי החורשה

הפעילות בחורשה נעשית בהתנדבות על ידי חברי שנת השירות המשימתית על שם תא"ל אברהם ארנן בקיבוץ פלמ"ח צובה ובהובלת צוות ההדרכה של שנת השירות וחברי עמותת "ברכת הרעות" שהוקמה על ידי חקלאים מענף המטעים בקיבוץ. בנוסף לפעילות זו, מפעילה ומפתחת עמותת "ברכת הרעות" פרויקטים נוספים ומגוונים למען בעלי ובעלות צרכים מיוחדים כגון נגרית פטיש ולב, קפה שווה, מחנה פלמ"ח ובעתיד גם בית ספר ייחודי לבני ובנות נוער מוכשרים אשר מתקשים למצוא את מקומם במערכת הקיימת.

הנצחה בחורשה

חורשת אי הילדים מנציחה את זכרם של יואב איילון, צחי זק וירון יוגב, בני הקיבוץ אשר נפלו במהלך שירותם הצבאי בצה"ל. הפעילות בחורשה והפעלתה משלבת בין תרומה ומעורבות חברתית, הנגשת פעילויות וטבע לבעלי ובעלות צרכים מיוחדים, התנדבות במסגרת שנת שירות ומפגש בין האדם לאדמה, מהיסודות עליהם מושתת קיבוץ פלמ"ח צובה .
פלינט (מישיגן)

היסטוריה


החל משנת 2014 סובלים תושבי פלינט מהרעלת עופרת במי השתייה של העיר הנובעים מקורוזיה של צינורות מים ישנים. בינואר 2016 הכריז מושל מישיגן, ריק סניידר, על מצב חירום בעיר לאחר שלמעלה מ-8,600 ילדים ובני נוער נחשפו לעופרת במי השתייה של העיר מאז 2014. מצב חירום לאומי הוכרז על העיר והחלה מעורבות של הממשל הפדרלי.
העיר הייתה ידועה בהיסטוריה שלה כחלק מתעשיית הרכב העולמית, בזכות מפעלי ההרכבה של חברת ג'נרל מוטורס. כאשר התלוננה החברה התלונן שהמים המזוהמים הורסים לה את הציוד והתוצרת -  החליפו לה למים נקיים. התושבים המשיכו לשתות את מה שהיה בברז. למרות זאת נסגרו מפעלי הרכב.
כיום חיים בפלינט בעיקר אנשים עניים, מובטלים וחולים.
יומנו של חנון - קיץ קטלני

עלילה

בספר זה עובר גרג את החופש הגדול. בספר גרג רוצה להישאר בבית ולשחק בפלייסטיישן אבל אמו נותנת לו אתגרים כדי לגרום לו להיות יותר פעיל. בתור התחלה היא מקימה מועדון קריאה לילדי השכונה ואחר כך משכנעת את גרג לנסוע עם משפחת ג'פרסון. גרג מגיע בתור אורח לקאנטרי קלאב יחד עם ראולי. בקאנטרי גרג מנסה לכבוש את לבה של התר הילז, ורודריק מגלה על כך ומצטרף אליו לביקוריו בקאנטרי. במהלך הספר אביו של גרג קונה לבניו כלב בשם מזי (sweetie), אך בסופו של דבר מטפל בו די בעצמו. גרג ורודריק נהנים בקאנטרי קלאב והם קרובים זה לזה מתמיד. גרג גם מסדר לרודריק הופעה במסיבת יום ההולדת של הת'ר הילס, אחותה הגדולה של הולי, עליה רודריק דלוק. בסופו של דבר מגלה אביו של גרג על התגנבויותיו לקאנטרי ומאוכזב ממנו מאוד. בעצתו של רודריק מחליט גרג להרשים את אביו במחנאות על מנת שלא ישלח אותו לפנימייה צבאית.
אשר וקנין

ביוגרפיה

וקנין נולד בחצור הגלילית, החל את דרכו בחיל המשטרה הצבאית בצה"ל, התקדם בשירותו עד לפיקוד על כלא 6 וכמפקד בית הספר של המשטרה הצבאית. השתחרר בדרגת סא"ל.
ב-2006, לאחר שחרורו מצה"ל, התגייס לשירות בתי הסוהר, ובין תפקידיו פיקד על כלא מגידו, כלא עופר, וכיהן כסגן מפקד קורס בתי הסוהר. הוא היה ראש מנהל ההדרכה הראשון בשב"ס, ומפקד מחוז צפון של שירות בתי הסוהר, וראש אגף האסיר.
בסוף שנת 2016, בעקבות יציאת נציבת שב"ס עפרה קלינגר לחופשת מחלה ממושכת, מינה אותו השר לביטחון פנים, גלעד ארדן, למחליפה הזמני. הוא כיהן בתפקיד זה עד אשר חזרה לעבודתה באפריל 2017.
וקנין נחשב לקצין מוערך ורב ניסיון, אשר בין השאר סייע לסיים את שביתת הרעב של האסירים הביטחוניים במאי 2017, שהנהיג מרואן ברגותי. וקנין הורה לפרסם סרטונים אשר צולמו בתאו של ברגותי, בהם נצפה אוכל טורטית, ובכך מפר את שביתת הרעב.
בדצמבר 2018, כאשר סיימה קלינגר את כהונתה, סומן וקנין כמועמד המוביל לתפקיד הנציב. לאחר שהשר ארדן בחר להתמקד תחילה בהשלמת ההליך למינוי מפכ"ל למשטרת ישראל ולאור פיזור הכנסת העשרים לצורך הבחירות לכנסת מונה וקנין לממלא מקום הנציב.
וקנין בעל תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל וגאוגרפיה ותואר שני במדע המדינה עם התמחות בביטחון לאומי, שניהם מאוניברסיטת חיפה.
וקנין נשוי ואב ל-4, מתגורר ביישוב טל-אל.
פולמוס קיטוס

פולמוס קיטוס היה מרד יהודי שהתרחש בשנים 117-115 בארץ ישראל כנגד האימפריה הרומית, במקביל למרד התפוצות.
המקורות אודות המרד הם קלושים ביותר. התלמוד מזכיר מרד יהודי שהתרחש בין המרד הגדול למרד בר כוכבא. ההיסטוריה אוגוסטה, שלרוב לא נחשבת כמקור מהימן, מזכירה שארץ ישראל "גילתה רוח מרדנות" באותה העת. בנוסף, קיימת עדות אפיגרפית על כך שהתנהלה לחימה בארץ ישראל בשנים הללו.
מכיוון שהמרד לא הותיר את רישומו בהיסטוריה, יש הסכמה בקרב החוקרים שהיקפו של המרד היה קטן. לא ידוע על סדר המאורעות המדויק. יודעים שבשנת 116 נשלחה וקסיליה של הלגיון השלישי קירנאיקה לירושלים למטרות תמיכה בלגיון העשירי פרטנסיס. בשנת 117 מינה הקיסר טראיאנוס את לוסיוס קווייטוס, שדיכא את המרידות במסופוטמיה, למושל יהודה והוסיף לגיון שני למצבת כוח האדם הרומאי בפרובינקיה (ככל הנראה היה זה הלגיון השני טראיאנה) ויש להניח שקווייטוס קיבל את מינויו כדי להשקיט את יהודה ולדכא את המרד היהודי. דבר זה הפך את יהודה לפרובינקיה פרוקונסולרית (כלומר פרובינקיה שנציבה היה קונסול לשעבר) וזה מדגים את הרצינות שהרומאים התייחסו לאיום והחשש שלהם מן המרידה היהודית.
יש המזהים] את לוליאנוס ופפוס כמנהיגי המרד, מכיוון שמסופר עליהם בתלמוד שנהרגו על ידי טראיאנוס.  שם מסופר ש"נהרגו שמעיה ואחיה אחיו" ויש המשערים שאלה הם השמות העבריים של לוליאנוס ופפוס. על-פי מגילת תענית הם הוצאו להורג בי"ב באדר. יש הסבורים שלמרד זה רומז התלמוד בסיפורו על "הר המלך".
המשנה מדברת על פולמוס קיטוס אשר בעקבותיו גזרו חכמים כי הכלות בחתונתן לא ישימו עטרות בראשן לאות אבל, ושאדם לא ילמד את בנו יוונית.
אה"מ פירלס (L10)

תיאור

"פירלס" הייתה אוניית נחיתה, שחלקה האחורי נבנה כמבדוק צף. מטרתה הייתה להוביל כוחות לנחיתה אמפיבית, ולהנחית אותם בחוף המיועד באמצעות מסוקים או נחתות שאותן נשאה. בנמל היו כלי הרכב עולים לאונייה מן הרציף ומאוכסנים בסיפון רכב. בעת נחיתה הייתה האונייה יכולה להשקיע עצמה ולהציף את מבדוק הנחיתה, וכך היו נחתות יכולות להתקרב עד קצה סיפון הרכב, להעמיס רכבים ולצאת ישירות אל המים. "אינטרפיד" הייתה יכולה לשאת ארבע נחתות במבדוק הנחיתה, ועוד ארבע נחתות קטנות יותר על דוויתות שהיו קבועות במבנה העילי.  "פירלס" נשאה כוח של כ-400 נחתים, שהיו יכולים לאייש את ארבע הנחתות שהובלו במעגנה, ועוד ארבע נחתות קטנות יותר שנישאו על מנופי האונייה. בנוסף כלל צוות המשימה חוליית חוף, שעבורה נשאה "פירלס" ג'יפ לנדרובר, משאית 4 טון, שני טרקטורים וטנק חילוץ. מעבר לנשיאת הכוח התוקף הייתה "פירלס" מצוידת באמצעי קשר ושליטה, כדי לאפשר לחבורת הפיקוד של הכוח הנוחת לפעול מסיפונה.

שירות

"פירלס" הייתה מעדנת התובלה האמפיבית הראשונה שנבנתה עבור הצי המלכותי הבריטי. האונייה נבנתה בבלפסט, הושקה ב-1963 ונכנסה לשירות, לאחר השלמת הבנייה וניסויי ים, ב-1965. היא הייתה אונייה הראשונה בסדרת "פירלס", ואחריה נבנתה אוניית האחות אה"מ אינטרפיד.
משימתה הראשונה של האונייה הייתה לשמש כמפקדת הכוח הבריטי שפעל בעדן כנגד ההתקוממות האנטי-בריטית שם ב-1967. המשימה הסתיימה עם נסיגת הכוחות הבריטיים מן האזור. ב-1968 הייתה האונייה מקום המפגש בין ראש ממשלת בריטניה, הרולד וילסון, ומנהיג רודזיה, איאן סמית'. השיחות ביניהם היו גורליות באשר לעתידה של רודזיה, לאחר שסמית' הכריז חד-צדדית על עצמאותה של המדינה ובריטניה עמדה על סיום שליטת המיעוט הלבן. ב-1972 השתתפה "פירלס" במבצע "מוטורמן", בצפון אירלנד, בו השתלט צבא בריטניה מחדש על אזורים בבלפסט ובערים גדולות אחרות שנתפסו על ידי הרפובליקנים האירים. ב-1977 הייתה האונייה זירת הצילום לחלק מן הסצינות בסרט "המרגלת שאהבה אותי", בסדרת ג'יימס בונד.
"פירלס" הייתה חלק מכוח המשימה הבריטי שנשלח לאיי פוקלנד עם תחילת מלחמת פוקלנד. האונייה הייתה אוניית הדגל של מפקד כוח הנחיתה ומפקד חטיבת הקומנדו 3, והשתתפה בהנחתת החטיבה במפרץ סאן קרלוס.
ב-1985 הוצאה האונייה משירות למשך 3 שנים. לאחר תקופה זו עברה האונייה שיפוץ נרחב שנמשך שנתיים, והוחזרה לשירות ב-1991. במהלך השיפוץ הוחלפו תותחיה של האונייה במערכות הגנה פלנקס ובתותחי נ"מ 20 מ"מ חדישים. לאחר חזרתה לשירות, ועד 1995, הייתה האונייה חלק ממערך הכשרת הקצינים בצי הבריטי. האונייה הייתה אמורה לצאת למבצע במפרץ הפרסי, אך משימה זו הועברה לאונייה חדישה יותר, אוניית הסער האמפיבית אה"מ אושן. בשנותיה האחרונות השתתפה "פירלס" בתרגילים אמפיביים שונים.

הוצאה משירות

"פירלס" הוצאה משירות ב-2002, והועברה לפיירהאם קריק בהמפשייר בהמתנה לפירוק, לצד אחותה, אה"מ אינטרפיד. הצי הבריטי הזמין אוניות סער אמפיביות חדשות שתמלאנה את מקומן של "פירלס" ו"אינטרפיד", והראשונה שבהן, אה"מ אלביון, נכנסה לשירות ב-2003. ב-17 בדצמבר 2007 נגררה "פירלס" לגנט, בבלגיה, לצורך פירוק.
יבהן סלזניוב

קריירה

סלזניוב החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל שחטאר מקייבקה. הוא גדל במחלקת הנוער שלה וב-2001 עבר למחלקת הנוער של קבוצת שחטאר דונצק. בשנה שלאחר מכן הוא קודם לקבוצה הבוגרת. סלזניוב שיחק תחילה במסגרת קבוצת המילואים של שחטאר. בשנת 2007 הושאל לקבוצת ארסנל קייב, בתום אותה העונה חזר לשחטאר - הפעם להרכב הקבוע של הקבוצה. בתום עונת 2008/2009 (בה זכה עם הקבוצה בגביע אופ"א) הועבר לקבוצת דניפרו דניפרופטרובסק תמורת סכום של 4.5 מיליון יורו. אחרי שתי עונות חזר לשחטאר למשך עונה אחת. לאחר מכן שוב עבר לדניפרו ושיחק בשורותיה במשך שלוש עונות, והעפיל עמה לגמר הליגה האירופית 2015, שם שותף כמחליף בהפסד 3-2 לסביליה.
בפברואר 2016 חתם סלזניוב בקובאן קרסנודאר מהליגה הרוסית, אך כעבור שלושה חודשים עזב את רוסיה ושב לשחטאר. הסיבה העיקרית שבגללה עזב את הקבוצה הרוסית הייתה עיכובים בתשלום משכורתו. בתום עונת 2015/2016 עבר סלזניוב לקבוצת קראבוקספור שמשחקת בליגת העל הטורקית. בינואר 2018 חתם על חוזה ל-2.5 שנים בקבוצת אקהיסאר בלדייספור.

נבחרת

סלזניוב שיחק משחק אחד במדי הנבחרת הצעירה של אוקראינה
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק סלזניוב מאז מאי 2008. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול הולנד. סלזניוב היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2012, אך לא שותף באף אחד מהמשחקים בטורניר. ביורו 2016 השתתף בשניים מתוך שלושת משחקי הנבחרת בתחרות.
מוסאשי גאנדו

מוסאשי גאנדו (מאנגלית: Musashi Gundoh, מיפנית: MUSASHI -GUN道) היא סדרת אנימציה יפנית (אנימה) שמבוססת על מאנגה של היוצר מאנקי פאנץ' שאחראי גם לסדרה הפופולרית לופין. הסדרה החלה ב- 9 באפריל 2006, וגם משודרת בכל יפן בתחנת הטלוויזיה המתמחה בסדרות מסוג זה אנימקס (Animax). מלבד זאת, הסדרה מופצת דרך רשת האינטרנט החל ממאי 2006. 
במאי הסדרה אף הצהיר שיש תוכניות למכור ולהפיץ את הסדרה במערב.
הסדרה זכתה לפרסום שלילי במיוחד בשל השימוש באנימציה ברמה ירודה ביותר, תמונות רקע שאינן משתנות כלל ושימוש באפקטי קול. 
המאפיינים הללו הביאו להערצה מיוחדת בקרב תרבויות האינטרנט (גם במערב) והסדרה זכתה לפופולריות רבה בשל האיכות הירודה שלה.
כיום ביפן הסדרה נחשבת לפופולרית ותופץ בקלטות DVD בקרוב.
הסדרה הסתיימה לאחר עשרים ושישה פרקים.

תקציר העלילה

העלילה מתרחשת בתקופה בדיונית ביפן. השליט של יפן באותה התקופה הוא טויוטומי. הסדרה עוקבת אחרי סיפורו של מוסאשי, לוחם בטכניקה מיוחדת וייחודית לתקופה הבדיונית בשם "גאנדו". באמנות הלחימה הזו, הלוחם משתמש באקדחים למען מטרות הלחימה, בניגוד לרוב הגדול של אמנויות הלחימה המקובלות כיום שאין בהם שימוש בנשק חם. 
מוסאשי נלחם נגד קבוצה של שדים ומפלצות הנקראת אייקשי ומונהגת על ידי אייקשי הנקרא יאשה.

טכניקת הגאנדו

זוהי אמנות לחימה מיוחדת, שנעשה בה שימוש באקדח, שמשתמשים בה בסדרה מוסאשי וטקואן. 
בטכניקה זו, יד אחת אוחזת באקדח, כאשר היד השנייה אוחזת בחרב. למרות זאת, מוסאשי פיתח שיטה מיוחדת של גאנדו לעצמו, בה הוא משתמש באקדח בשתי הידיים. הוא מכונה בשל כך "סמוראי הגאנדו בעל שני האקדחים". 
בגאנדו, אין נורמה בנוגע לסוג האקדח בו משתמשים, ואפשר להשתמש באיזה סוג של אקדח שהמשתמש חפץ בו.

היסטורית הטכניקה

טקואן הוא האדם אשר הפיץ את הטכניקה ברחבי יפן. למרות זאת, ממציא השיטה אינו ידוע. 
רוב מתאמני הגאנדו למדו את השיטה ממנו.
ריצ'רד קידסטון לו

ילדות וצעירות

ריצ'רד לו היה בנו של הפוליטיקאי השמרן אנדרו בונאר לו, לימים ראש ממשלת בריטניה, ושל אשתו אני לבית פיטרקן רובלי. המשפחה הייתה בעלת שורשים סקוטיים ואירייים. 
למד בבית הספר שרוסברי ובסנט ג'ון קולג' באוקספורד, בו סיים תואר ראשון ב-1923. משנת 1929 היה נשוי למרי וירג'יניה, בתו של אברהם פוקס נליס מרוצ'סטר שבניו יורק, בעל שורשים גרמניים מפפאלץ.

פעילותו הפוליטית

בשנת 1931 נבחר לראשונה לחבר בפרלמנט מטעם דרום מערב האל וכיהן בתפקיד עד שנת 1945.
חזר לסנט ג'ון קולג' באוקספורד כדי לסיים שם תואר שני ב-1945.
בשנת 1940 התמנה למזכיר לענייני כספים במשרד המלחמה הבריטי ואחרי 1941 היה תת-מזכיר לעניינים פרלמנטריים במשרד החוץ עד 1943. נכנסה להיסטוריה התנסחותו במכתב ב-18 במרץ 1943 לשר החוץ הממונה עליו בנוגע למצב היהודים באירופה הכבושה על ידי הנאצים: "Sorry to bother you about the Jews , I know what a bore this is (צר לי להטריד אותך בעניין היהודים. אני יודע איזה שעמום זה)", שמייצגת את התייחסותם של חלק גדול מדעת הקהל ואנשי השלטון במדינות המערב כלפי גורל היהודים. לאחר מכן היה שר מדינה עד שנת 1945 ושר החינוך בממשלת מעבר של צ'רצ'יל.
בשנים 1945–1950 נבחר שוב לבית הנבחרים מטעם דרום קנזינגטון. בשנת 1950 פרסם את ספרו "חזרה מאוטופיה" שבו הביע את אמונתו כי ניסיון להשתמש בכוח הממלכתי על מנת ליצור מעין "אוטופיה" עלי אדמות הוא מועד לכישלון וטומן בו פוטנציאל לעוול, בגלל היותו מושתת על הקרבת עקרון היסוד של החופש והבחירה הפרטית. בתרגום חופשי:
"להפנות גב לאוטופיה לראות אותה במערומיה ואת האשליה שיש בה, זאת התחלת התקווה.
צריך לאחוז שוב בתחזית של חברה שבה האדם הוא חופשי להיות טוב מפני שיש לו בחירה חופשית.
החופש הוא התנאי הראשון למידות הטובות האנושיות והאוטופיה אינה מתיישבת עם החופש.
לחזור מהאוטופיה ואז התקווה נולדה מחדש".
ריצ'רד לו נבחר מחדש לפרלמנט בשנת 1951 מטעם הלטמפרייס. הוא התפטר מהפרלמנט בשנת 1954 כדי להיכנס לבית הלורדים כברון קולריין, מטעם הלטמפרייס במזרח יורקשייר.
בשנת 1970 פרסם את "לשמרנים בלבד" שבו מתח בקורת על ההנהגה השמרנית שלדבריו הקריבה את עקרונות ה"טורי" מסיבות אלקטורליות זולות וכדי לחפש בסיס במרכז. ריצ'רד לו עמד בראש "קבוצת סלסדון" במסגרת הסיעה השמרנית.
הוא נפטר ב-15 בנובמבר 1980 בגיל 79. מנישואיו למרי ויג'יניה לבית נליס (שנפטרה ב-1978) נולדו לו שני בנים: יורשו כברון - סר ג'יימס מרטין בונאר לו (יליד 1931) ואנדרו לו (יליד 1933).
יצחק מג'לד

ביוגרפיה

יצחק מג'לד נולד בשנת ה'תקצ"ה (1835), בבגדאד בירת עיראק. שמו היה יצחק, והיה חותם כיצחק אברהם שלמה, שמשמעותו - כמקובל בארצות ערב - "יצחק בן אברהם בן שלמה". אביו היה הרב אברהם בן שלמה, המכונה "מג'לד" ("כורך ספרים" בערבית), ואימו מרים, הייתה בתו של הרב משה בן שמואל הלוי, פייטן, ואחד מראשי חכמי בבל במחצית הראשונה של שנות ה'ת"ר, שבעידודו והכוונתו הוקם בשנת ה'תקצ"ב בבגדאד תלמוד תורה גדול, שבראשו עמד בנו הרב אהרון, ובו התחנכו רבבות ילדים, בעיקר בני עניים. אחיו התאום היה הרב שמואל מ'גלד. היו לו שני אחים נוספים, הרב משה שמש, שהיה שמש בית הכנסת "שיך יצחק". והרב יעקב מועלם, שהיה חזן בבית הכנסת "נעסה".
למד במדרש בית זלכה, והיה מתלמידיו המובהקים של הרב עבדאללה סומך, כמו אחיו הרב שמואל. רבו החשיבו מאוד. לימים הספידו הרב מג'לד ברבים, בחר את השם לספרו 'זבחי צדק' וכתב לו הסכמה (הספר נדפס בבגדאד בשנת ה'תרס"ד).
בשנת ה'תרט"ו (1855) למד שחיטה, ומאז החל לשמש כשוחט ובודק בבגדאד. היה שוחט מפורסם ומומחה שהסמיך שוחטים ובודקים רבים בעיר ונודע בשם 'חכם יצחק השוחט'. הדפיס ספרים על ענייני שחיטה (להלן).
בשנת ה'תרל"א (1871) החל לשמש כדיין שני ושלישי בבית הדין בבגדאד, לצד הרבנים נסים חי הלוי, עזרא יחזקאל הכהן, אברהם יהושע חורש, והראב"ד הרב אלישע נסים דנגור. וחתם על פסקי דין. לא ידוע עד מתי שימש בתפקידו, אולם בשנת ה'תרמ"ו עוד היה חבר בבית הדין. באדר ב' ה'תרמ"ו נמנה בין חמשת החכמים שמונו להשגיח על הקהל.
בין השנים ה'תרנ"ג (1893) עד ה'תרס"ה (1905) שימש כ"וכיל" ("ממלא מקום" בערבית) החכם באשי של בגדאד.
נקבר בבגדאד.

מתלמידיו

הרב יחזקאל עזרא הלוי
אימאם אבו דאוד

ביוגרפיה

אבו דאוד נולד בשנת 817 בסיסתאן הקדומה, אזור בפרס העתיקה, הממוקם במחוז סיסתאן ובלוצ'סתאן של איראן המודרנית. הוא נפטר בשנת 889, בבצרה.
על מנת לאסוף חדית'ים, הוא נסע למרחקים, בין השאר נסע ברחבי עיראק, מצרים, סוריה, חג'אז, מרב העתיקה, נישאפור, ועוד.
אבו דאוד התעניין רבות בתחום הפיקה, ומשום כך הוא אסף בעיקר חדית'ים הנוגעים בהלכות. מתוך כחצי מיליון חדית'ים שהוא מצא, הוא כלל רק כ-4,800 חדית'ים אוסף המפורסם שלו.
תקועים בחופשה

צילומים וביקורות

הסרט צולם בשתי מדינות: דרום אפריקה וארצות הברית. בדרום אפריקה הסרט צולם ברובו בכפר הנופש סאן סיטי שבפרובינציה הצפון-מערבית. בארצות הברית הסרט צולם בעיר גיינסוויל שבג'ורג'יה.
הסרט קיבל בעיקר ביקורות שליליות ממבקרי הקולנוע. באתר האינטרנט Rotten Tomatoes הסרט קיבל בסך הכול 14% בהתבסס על 131 ביקורות עם דירוג ממוצע של 3.9 / 10.
באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון של 31 מתוך 100 ואילו באתר CinemaScore הסרט קביל ציון ממוצע של A- לאחר שהגולשים התבקשו לדרג את הסרט מ- A+ ועד F.

עלילה

אדם סנדלר הוא ג'ים פרידמן, אלמן שאשתו נפטרה ממחלת הסרטן והותירה לו שלוש בנות שהוא לא יודע כיצד לגדלן. דרו ברימור היא לורן ריינולדס, גרושה עם שני בנים מופרעים והיא לא מצליחה להשתלט עליהם, כך שג'ים ולורן חייבים פרטנר משותף בגידול הילדים, לכן הם מכירים באינטרנט ויוצאים לדייט.
ג'ים לוקח לדייט את לורן בהוטרס. כאשר לורן מנסה ליזום שיחה עם ג'ים, הוא לא מסתכל לה בעיניים וצופה במשחק כדורגל, מה שמרגיז מאד לורן והדייט מפוצץ. לאחר זמן מה השניים נפגשים בסופר מרקט - ג'ים קונה תחבושות היגייניות לבתו הבכורה ולורן קונה לבנה חוברת פלייבוי. לשניהם אין מושג מה הם באמת קונים, ג'ים קונה לבתו תחבושות גדולות ממדים ואילו לורן קונה לבנה חוברת פלייבוי זניחה. השניים, מובכים מהפגישה הקודמת עוזרים זה לזו ועל הדרך מביכים אחד את השנייה מול הקופאית והולכים כל אחד לדרכם.
וונדי מקלנדון קובי היא ג'יין פאלמר, קולגה לעבודה של לורן, שקנתה כרטיס טיסה והזמנה לחופשה בכפר נופש מפואר בדרום אפריקה יחד עם בחור שהכירה בשם דיק תיאודופוליס, שהוא בעצם הבוס של ג'ים. ג'יין מגלה שלדיק יש חמישה ילדים לכן היא מוותרת על החופשה ונותנת את הכרטיס ללורן. באותו זמן ג'ים שואל את דיק אם הוא יכול לקבל במקומו את הכרטיסים, ונענה בחיוב. לורן וג'ים יוצאים לאותה חופשה באותו מלון ובאותו חדר, בלי ידיעתם.
ג'ים ולורן מגיעים עם ילדיהם לדרום אפריקה ונתקלים אחד בשנייה בכניסה לאתר הנופש סאן סיטי. בהתחלה הם מנסים לא להסתכל אחד לשני בעיניים אך במהרה הם מעירים הערות עוקצניות אחד לשנייה ואפילו בין הילדים שלהם מתפתח ריב. כאשר הם עולים לסוויטה הם מגלים שהם הולכים ללון באותו חדר והעניינים מתחילים להתחמם. עד מהרה הילדים של ג'ים ולורן מכירים אחד השני ומתחברים, וזאת הסיבה היחידה שבגללה ג'ים ולורן חולקים את החופשה. הילדות של ג'ים רואות בלורן אמא, ומבקשות שתלביש ותסרק אותן, ולורן נהנית מהעובדה שיש לה אינדיקציה עם ילדות והן מתחברות. מנגד, ג'ים והבנים של לורן מתחברים ועושים שטויות, מה שמתאים באופן סטיגמתי לבנים. שתי המשפחות מתחברות ומעבירות את החופשה בהנאה, ולקראת סוף הסרט ג'ים ולורן מתאהבים.
אחרי שהמשפחות חוזרות לארצות הברית מהחופשה בדרום אפריקה, גרושה של לורן מנסה לשבות את ליבה חזרה וכתוצאה מכך ג'ים מניח לנפשה של לורן. הילדים של ג'ים ולורן רוצים שוב להתחבר, אך ג'ים ולורן התרחקו. רק כאשר ג'ים עוזר לטיילר, בנה של לורן במשחק בייסבול השניים מתאהבים שוב והופכים לבני זוג.
דן נגד העולם

סיפור רקע

הסדרה מתמקדת באדם בשם דן שבטוח שכל העולם נגדו. בכל פרק נגרם לו עוול כלשהו והוא מחליט להתנקם במשהו או במישהו שכביכול גרם לזה, כמו: איש זאב, ניו מקסיקו ודברים רבים אחרים, ביחד עם חברו כריס. למרות שברוב הפרקים בסוף דן צדק.
נקודות בצבעים

תקציר העלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  וכן יש לרשום את תקציר העלילה.
השידור העברי של "תחנת שלום וקידמה" ממוסקבה

השידור העברי של "תחנת שלום וקידמה" ממוסקבה היה שידור רדיו יומי בשפה העברית ששודר ממוסקבה  משנות ה-60 ועד לנפילת ברית המועצות.
בתקופת השלטון הסובייטי שידרה ברית המועצות שידורי תעמולה באמצעות תחנה שנקראה "קול השלום והקידמה". התחנה החלה לשדר בנובמבר 1964, מהמשדרים של רדיו מוסקבה. השידורים היו מיועדים בראשיתם לארצות דרום אמריקה, ושודרו בשפה הספרדית, ובהמשך ליתר ארצות תבל בשלל שפות. זאת בנוסף לשידורי החוץ הקודמים של רדיו מוסקבה באנגלית, בצרפתית ובגרמנית.
ברית המועצות הייתה מעורבת באותן שנים בענייני המזרח התיכון, באספקת נשק למדינות ערב, באימון צבאותיהן, בבניית סכר אסואן ובהתערבות מדינית, ונקטה עמדה אנטי-ישראלית. במסגרת מעורבות זאת מצא השלטון הסובייטי לנכון לשדר שידורי תעמולה לישראל.
רדיו מוסקבה פתח את שידוריו בכינוי "תחנת השידור מטעם ארגוני הציבור הסובייטים". השידורים נקטו בנימה שקטה ובלתי מתלהמת, אך הם ביטאו את עמדתה הקשוחה של ברית המועצות בכל נושא בינלאומי.
תחנת "קול השלום והקידמה" החלה בשידוריה בשפה העברית בסוף שנת 1967. השידור העברי  שודר כל ערב בגלים בינוניים ונקלט היטב בישראל. השדרים בעברית, גברים ונשים, דיברו בעברית תקנית שוטפת, כמעט ללא מבטא זר. בישראל רווחה סברה כי השדרים הם בוגרי בתי הספר לשפות של השירותים החשאיים של ברית המועצות. לימים, בגל העלייה של שנות התשעים הגיעו לישראל אנשים שהיו קשורים לתחנה ומפיהם נתברר כי צוות הקריינים של התחנה כלל שניים-שלושה אנשים שאינם קשורים זה לזה, שכולם ישראלים לשעבר שעברו להתגורר בברית המועצות מסיבות אידאולוגיות או מסיבות משפחתיות. בסוף שנת 1982 הצטרף כקריין בתחנה העיתונאי הרוסי דמיטרי פרוקופייב.
בנימה מתונה ובעברית תקנית ביטאו השידורים גישה קשוחה כלפי מדינת ישראל ותמיכה בעמדת מדינות ערב בסכסוך הישראלי–ערבי. 
לאחר עלייתו לשלטון של מיכאיל גורבצ'וב בשנת 1985 והנהגת משטר הגלאסנוסט והפרסטרויקה התמתנו שידורי התחנה והפכו לענייניים יותר. ההתמתנות לא הייתה מיידית ועוד באוגוסט 1987 נאמר בשידור העברי כי טילי יריחו 2 "מהווים קריאת תגר ישירה על ברית המועצות" וכי "על מנהיגי ישראל לחשוב פעמיים על השפעת פיתוח הטיל היכול לפגוע בטריטוריה סובייטית".
בשנות שלטונו של ג'ורבצ'וב החל לקרוס המנגנון השלטוני הסובייטי וגם העוינות למדינת ישראל נחלשה ופחת  הצורך בשידורי תעמולה סובייטית לישראל. בד בבד התעוררו גם קשיי מימון ותקציב לתחנה.
בהמשך תקופת שלטונו של גורבצ'וב החלו גישושים ומגעים לחידוש היחסים בין ברית המועצות לישראל, שנותקו בעקבות מלחמת ששת הימים. בראשונה חודשו היחסים הקונסולריים. בקיץ שנת 1991, לקראת פירוקה של ברית המועצות, חדלה התחנה לשדר את השידור העברי. בשידור הפרידה נאמר כי שורר כיום חופש בברית המועצות והתחנה מתארגנת מחדש והשידור נסתיים בברכת שלום ולהתראות.
תחנת "קול השלום והקידמה", על יתר שלל השפות בהן שידרה, המשיכה בשידוריה עד לנפילת ברית המועצות, עת החלה להקרא "השירות העולמי של קול רוסיה" המשדר במספר רב של שפות, אך תחנה זו לא שידרה יותר שידורים בשפה העברית.
זאכרי קווינטו

ביוגרפיה

קווינטו נולד בפיטסבורג שבפנסילבניה וגדל ברובע גרין טרי בפרוורי פיטסבורג, למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא אירי מצד אימו, ואיטלקי מצד אביו. אביו, ספר במקצועו, מת מסרטן כאשר קווינטו היה בן שבע. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הקתולי בשנת 1995 שם השתתף במחזות זמר וזכה בפרס על שם ג'ין קלי על משחקו, ובשנת 1999 סיים את לימודיו האקדמאים בבית הספר לדרמה באוניברסיטת קרנגי מלון בפנסילבניה.

קריירה

הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בשנת 2000 בסדרה "האחרים" (The Others) בכיכובם של גבריאל מאכט וביל קובס, לאחר מכן הופיע כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה מצליחות: "מגע של מלאכים", "CSI", "מכושפות", "עמוק באדמה" ו-"ליזי מקגוויר".
בשנת 2004 קיבל תפקיד מרכזי בעונה השלישית של הסדרה "24", בתור אדם קאופמן, ובשנת 2006 השתתף בקומדיית המצבים "עכשיו טורי" ("So NoTORIous") של ערוץ VH1, לצידה של טורי ספלינג, שהיא גם אחת יוצרות הסדרה.  
בשנים 2006–2010 שיחק בכל ארבעת עונות הסדרה "גיבורים" של רשת NBC מבית היוצר של טים קרינג, בתפקיד הנבל סיילר (גבריאל גריי).
בשנת 2009 גילם את ספוק בסרט המד"ב "סטארטרק", זהו הסרט האחד-עשר במספר בסדרת סרטי מסע בין כוכבים שהפיק וביים ג'יי ג'יי אברהמס. ובשנת 2013 וב-2016 שב לגלם אותו בסרטי ההמשך "האויב בתוכנו - סטארטרק" גם הוא בוים על ידי ג'יי ג'יי אברהמס ו-"סטארטרק: אל האינסוף" שבוים על ידי ג'סטין לין. בעת הפקת הסרט השלישי חתם על חוזה לגילום הדמות גם בסרט רביעי בסדרה.
בשנת 2010 גילם בהפקה מחודשת של המחזה "מלאכים באמריקה" בתור לואיס איירונסון והוצגה באוף ברודוויי. 
בשנת 2011 שיחק בסרט הדרמה של ג'יי. סי. צ'נדור "התמוטטות", בתור פיטר סאליבן, ולקח חלק גם בהפקת הסרט וזכה בפרס אינדפנדנט ספיריט כחלק ממפיקי הסרט. בהמשך השנה הצטרף לקאסט של הסדרה האנתולוגית "אימה אמריקאית: בית הרצח", בתפקיד חוזר בתור צ'אד וורוויק, וב-2012 שיחק בתפקיד ראשי בעונה השנייה של "אימה אמריקאית: המוסד הסגור", בתור הפסיכיאטר ד"ר אוליבר תרדסון, ועל תפקידו זה היה מועמד לפרס אמי לשחקן ראשי במיני-סדרה או סרט לשנת 2013. 
בשנת 2013 השתתף בהעלאה המחודשת של ברודוויי למחזה "ביבר הזכוכית" לצדה של השחקנית שרי ג'ונס. 
בשנת 2015 שיחק במותחן האקשן "היטמן: סוכן 47" בכיכובו של רופרט פרנד, המבוסס על סדרת משחקי המחשב Hitman. 
בשנת 2016 שיחק בסרט המדע הבדיוני "סטארטרק: אל האינסוף" לצד כריס פיין, זואי סלדנה ואידריס אלבה, זהו הסרט ה-13 במספר בסדרת סרטי "מסע בין כוכבים" ומשמש כהמשכו הישיר של הסרט "האויב בתוכנו - סטארטרק" משנת 2013. באותה שנה שיחק בדרמה הביוגרפית של אוליבר סטון "המרגל סנודן" בו גילם את העיתונאי גלן גריוולד, לצד ג'וזף גורדון-לוויט. בהמשך שיחק לצדה של אלן פייג' בסרט הדרמה "טלולה" של הבמאית והסופרת שאן הדר.
בשנת 2017 עלתה הדרמה הביוגרפית "אני מיכאל" בכיכובו של קווינטו, לצדם של ג'יימס פרנקו ואמה רוברטס.
בשנת 2019 גילם את אלי רובין בעונתה הרביעית של סדרת הטלוויזיה הקומית "קימי שמידט" בנטפליקס בכיכובה של אלי קמפר, ודיבב בעונה השלישית של סדרת האנימציה "פה גדול" של ניק קרול, גם הוא משודר בנטפליקס.

חייו האישיים

באוקטובר 2011 קווינטו יצא מהארון. לפני שחשף בשורה זו, הוא היה זמן רב תומך פעיל בזכויות להט"ב וארגון פרויקט טרבור. הוא היה בן זוגו של השחקן ג'ונתן גרוף עד יולי 2013.