google/wiki40b huggingface dataset:
עומר דנינו

קריירה

דנינו התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, וב-17 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב בתיקו 1–1 נגד מכבי הרצליה במחזור האחרון של עונת 2012/2013, אשר בסופה עלתה הקבוצה בחזרה לליגת העל. בעונה שלאחר מכן המשיך דנינו לשחק בקבוצת הנוער, ובמקביל ערך 17 הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל, בהן כבש שער אחד. דנינו העפיל עם הנבחרת לאליפות אירופה לנוער בשנת 2014, ואף שימש כקפטן משנה במהלך הטורניר.
את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך דנינו ב-27 בספטמבר 2014, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–2 על הפועל רעננה. עד מהרה הפך דנינו לחלק בלתי נפרד מההרכב הקבוצה למרות היותו בן 19. ב-25 במאי 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–0 על מכבי חיפה. את עונת 2014/2015 סיים עם 28 הופעות בליגת העל, ובמהלכה גם ערך שש הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
ב-11 ביולי 2015 האריך דנינו את חוזהו במכבי פתח תקווה בחמש שנים נוספות, וב-4 באוגוסט 2015 מונה לקפטן הקבוצה, והפך לקפטן הצעיר בתולדות המועדון. בעונת 2015/2016 ערך 25 הופעות בליגה, ובעונת 2016/2017 ערך 21 הופעות. בעונת 2017/2018 איבד את מקומו בהרכב הקבוצה ולאחר מכן נפצע כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל כפר סבא בגביע המדינה, ושותף בתשעה משחקי ליגה. בעונת 2018/2019 ערך 26 הופעות ליגה וכבש שער אחד, אך בסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
יחסי מלזיה–נפאל

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינות כוננו ב-1 בינואר 1960. היחסים הבילטרליים בין המדינות התפתחו במהלך השנים. במאי 1978 ובספטמבר 1985, מלך נפאל, בירנדרה, ביקר במלזיה. ביוני 2003, הוקמה השגרירות של נפאל בקואלה לומפור והשגרירות של מלזיה בקטמנדו.
קארן חצ'אנוב

ביוגרפיה

חצ'אנוב נולד במוסקבה. אמו למדה רפואה, ואביו היה שחקן כדורעף. בגיל שלוש שלחו אותו הוריו לשיעורי טניס.

קריירה

חצ'אנוב החל להצליח משנת 2013 כשהופיע בטורניר הנוער של אליפות צרפת הפתוחה. הוא הצליח לנצח את הטניסאי הבכיר של התחרות - האוסטרלי ניק קיריוס.
בתחילת 2013, הפך לטניסאי הרוסי הראשון שהתאמן בקרואטיה בהדרכת ודרן מארטיץ', שאימן גם את גוראן איוואנישביץ'. 
הצלחה רצינית ראשונה הושגה בשנת 2013 באליפות אירופה בקרב הזוטרים בקטגוריית הגיל עד גיל 18. הוא זכה בטורניר כשהוא בן 17 ו-157 ימים, והפך לטניסאי הרוסי הצעיר ביותר, שערך את הופעת הבכורה שלו בטורניר ATP.
חצ'אנוב זכה לכותרות בגביע קרמלין במוסקבה בשנת 2013, לאחר שהעפיל לרבע גמר, שבו הפסיד לאיוו קרלוביץ' בשתי מערכות בתוצאה 4:6 ו-0:6.
באוקטובר 2013 קיבל חצ'אנוב את הזכות לייצג את רוסיה בגביע דייוויס ומאז הפך לשחקן קבוע בנבחרת.
בשנת 2014 העניקה לו פדרציית הטניס הרוסית את "גביע רוסיה", אשר מוענק מדי שנה לטניסאים צעירים מצטיינים. באולימפיאדת הנוער ב-2014 זכה במדליית הכסף יחד עם אנדריי רובלב בטורניר הזוגות.
ב-2017 השתתף חצ'אנוב לראשונה בהגרלה הראשית של טורניר גראנד סלאם, באליפות ארצות הברית  הפתוחה, שם הודח הסיבוב הראשון.
בפברואר 2018 זכה בטורניר מרסיי, ובאוקטובר 2018 זכה בגביע הקרמלין.
בנובמבר 2018 גבר על נובאק ג'וקוביץ' בטורניר Rolex Paris Masters וזכה בטורניר המאסטרס 1000 הראשון שלו, והיה לרוסי הראשון מזה 9 שנים לזכות בטורניר מאסטרס.
ביוני 2019 העפיל לראשונה לרבע גמר אליפות צרפת הפתוחה, אחרי שגבר על חואן מרטין דל פוטרו הארגנטינאי.
קרום כדור הארץ

קרום כדור הארץ הוא השכבה החיצונית של כדור הארץ. מתחת לשכבה זו נמצאים המעטפת והגלעין. הגבול התחתון של הקרום, המפריד בינו לבין המעטפת, הוא תחום אי-רציפות מוהורוביצ'יץ'.
קרום כדור הארץ, יחד עם החלק העליון של המעטפת, מהווים את שכבת הליתוספירה.
על אף שהקרום לבדו מקיים ומחזיק עליו את כל המתרחש על פני האדמה, נפחו הוא רק כ-1% מכלל נפח כדור הארץ, ומסתו היא רק כ-0.5% ממסת כדור הארץ. העובי הממוצע של הקרום הוא 30 ק"מ, כאשר עובי הקרום היבשתי הוא בין 25 ל-70 ק"מ, ואילו עובי הקרום הימי, שנמצא מתחת לאוקיינוסים, הוא פחות מ-10 קילומטרים. הבדלים משמעותיים אלה מצביעים על כך שהיבשה הנראית לעינינו אינה רק התנשאות חיצונית של מסה מעל המפלס הממוצע של פני שטח כדור הארץ, אלא יש לה שורשים עמוקים שנעוצים בתוך חומר כבד יותר (חומר המעטפת והחלק התחתון של הקרום היבשתי) וקשורים לתהליכים בטקטוניקת הלוחות. בנוסף, גם הבליה שנגרמת ביבשה משפיעה ישירות על מידת עוביו של קרום היבשה. התורה העוסקת במערכת שיווי המשקל הזו היא תורת האיזוסטזיה (Isostasy).
כאמור, קיים הבדל בין הקרום הימי (האוקייני) לבין הקרום היבשתי (הקונטיננטלי). הבדל זה מתבטא גם ברמת צפיפות החומר ובהרכבם של שני סוגי הקרומים. הקרום היבשתי הוא בעל צפיפות של כ-2.7 גרם לסמ"ק, והרכבו דומה להרכב הגרניט, לכן הוא גם נקרא "שכבת הגרניט" או סיאל (ע"ש מרכיבי הגרניט הנפוצים: Si - צורן, Al - אלומיניום). הקרום היבשתי מורכב משתי שכבות, כאשר הקרום היבשתי העליון קל ופחות צפוף מהקרום התחתון. הקרום הימי לעומתו הוא בעל צפיפות של 3 עד 3.3 גרם לסמ"ק, והרכבו דומה להרכב הבזלת, לכן מכנים אותו גם "שכבת הבזלת" או סימה – הלחם של Si – התחילית של סיליקון, ו-Ma – התחילית של מגנזיום.
השכבה החיצונית של הקרום היבשתי בנויה בעיקרה מסלעי משקע, המהווים כ-75% מפני השטח של היבשות, ורק בכ-25% מפני השטח נחשפים סלעי היסוד. למרות זאת, אחוז נפח סלעי המשקע מכלל נפח קרום כדור הארץ מוערך בכ-5% בלבד.
קרום כדור הארץ, הן היבשתי והן הימי, אינו מקשה אחת. הלחצים הפנימיים של המגמה בשכבת המעטפת יוצרים בקרום שברים וסדקים אנכיים המחלקים אותו ללוחות טקטוניים, וגורמים בסופו של דבר לתהליך נדידת היבשות.
יודאיספטן

יודאיספטן (Judaesaptan או Judeisapta) היא ממלכה יהודית קדומה אשר התקיימה על פי האגדות במרכז אירופה, באזור אוסטריה המודרנית. לקיומה של הממלכה אין הוכחות ארכאולוגיות או אחרות.
המקור המוכר ביותר לאגדה נמצא בכרוניקה של הייגן (Hagen) שהודפסה במאה ה-15. באגדה מסופר על היהודי אברהם מתמורניה. לאחר שנאלץ לגלות מארצו כ-860 שנה לאחר המבול התנכ"י והגיע יחד עם אשתו וילדיו לאזור נהר הדנובה שם התיישב בעיר סטוקראו (Stockerau).
אברהם מלך על הממלכה כ-33 שנה ובניו משלו בערים שונות (בהן וינה). האגדה מפרטת את עץ היוחסין של אברהם וכיצד משפחתו התפזרה במדינה. כנראה שלסיפור מטרה אטימולוגית שבאה להסביר את הריכוזים הגבוהים של היהודים באוסטריה של אותם ימים.
אגדה אחרת מספרת על סונאס ויהודה ספטי, שני יהודים אשר הקימו את הממלכה ב-1700 לפנה"ס. באחת הכרוניקות מסופר כ-72 נסיכים יהודים שלטו בממלכה עד לשנת 200 לפנה"ס.
במאה ה-16 ההיסטוריון וולגנג לאציוס (Wolfgang Lazius) ניסה להוכיח את אמיתות האגדה על ידי חקר כתובות בעברית על גבי מצבות.
רפליבקה

תולדות היישוב

רפליבקה הישנה נזכרת החל מהמאה ה-17, ורפליבקה החדשה הוקמה בשנת 1902, עת נבנתה במקום תחנת רכבת בקו סארני-קובל. בהמשך, נבנו ביישוב מספר מפעלי תעשייה. במהלך המלחמה הפולנית סובייטית עברה העיירה מיד ליד בין הרוסים והפולנים. בהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי רפליבקה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמחצית הראשונה של המאה ה-17, ובמהלך גזירות ת"ח ות"ט נפגעה הקהילה במקום. לאחר מכן הייתה כפופה הקהילה ביישוב לקהילת לוצק. מסוף המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית ביישוב, ובשנת 1897 נמנו בעיירה 1,054 יהודים.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-600 יהודים, כשליש מתושביה, ופעלו בה בית ספר עברי מרשת תרבות ותנועות הנוער בית"ר והשומר הצעיר. בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הסובייטים, ובתקופה זו הגיעו אליה פליטים יהודים רבים ממערב פולין.

בשואה

ב-4 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נסוגו הסובייטים מהעיירה, והשלטון בה עבר לידי המשטרה האוקראינית. במועד זה בוצע פוגרום ביהודי העיירה, תוך ביצוע מעשי התעללות ושוד ביהודי היישוב, וגיוסם לעבודות כפייה.
במחצית השנייה של יולי 1941 נכנסו לעיירה הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר. ב-1 במאי 1942 רוכזו כ-2,500 יהודי העיירה וכפרי הסביבה שלה בגטו שהוקם בה. ביולי 1942 נרצחו כ-60 עובדי כפייה מגטו זה.
ב-29 באוגוסט 1942 נערכה בגטו שבעיירה אקציית חיסול, בה נרצחו 2,250 יהודי הגטו בבורות ירי בדרך לכפר סוחובולה. כמה עשרות יהודים מהעיירה הצליחו להימלט מהאקציה ליערות הסביבה, והצטרפו ליחידות פרטיזנים. מיהודי העיירה שרדו את השואה כ-30 איש.
תקופת בית שני

היסטוריה

בתקופה זו נחתם התנ"ך, נכתבו הספרים החיצוניים והמגילות הגנוזות. במשך התקופה החל התהליך הארוך של יצירת קובצי הדינים וההלכות הכלולים בתורה שבעל פה, אשר הפכו לימים למשנה ואחר כך לתלמוד. סדרי התפילה החלו להתגבש, והזהות היהודית פשטה צורה והחלה ללבוש צורה חדשה.
במהלך רוב תקופה זו היה בית המקדש בירושלים למרכזו הרוחני והדתי של עם ישראל, אם כי במהלך חלק מן התקופה היו קיימים בתי מקדש נוספים בגלות, אשר אף בהם היו מקריבים קורבנות, ונהוגה הייתה שם עבודת הכוהנים כפי שהייתה נהוגה בבית המקדש אשר בירושלים. בימי זרובבל נבנה בית המקדש ברובו מחדש והיה להיכל מרהיב בידי הורדוס ונהרס בידי טיטוס. לאחר חורבן בית המקדש השני לא נבנה בית המקדש מחדש.
במהלך התקופה היה עם ישראל עצמאי בארצו אך לתקופה קצרה, היא תקופת החשמונאים. רובה של התקופה היה העם משועבד לאימפריות אזוריות שונות - האימפריה הפרסית, מצרים התלמיית, הממלכה הסלאוקית, והאימפריה הרומית. במהלך כל התקופה עמד עם ישראל, אשר החזיק במונותאיזם אל מול תרבויות פגאניות שליטות, אשר ביקשו להטמיע אותו בקרבן, ובמיוחד ההלניזם. דבקות העם באמונתו ורצונם של רבים בעצמאות מדינית, יצרו חיכוך מתמיד עם האימפריות השליטות, ועם תושבי הארץ שאינם יהודים. 
ארבעת העימותים הגדולים בין יהודים לבין שלטונות זרים בארץ ישראל הם: מרד החשמונאים, המרד הגדול, פולמוס קיטוס, ומרד בר כוכבא; שלושת האחרונים נוהלו מול האימפריה הרומית, וסופם היה חורבן בית המקדש, וחורבן היישוב היהודי בכלל, יציאה לגלות של רבים ואובדן העצמאות המדינית.

החברה היהודית

מאפייני החברה היהודית בארץ ישראל בתקופת בית שני היו כלכלה הנשענת ברובה על חקלאות, ולצדה פעילות מסחרית ענפה. 
הושם דגש על חיי הדת והתרבות. נוצרה יצירה ספרותית, שכללה את עריכת התנ"ך, המשנה, מגילות ים המלח וכתבים נוספים שרובם אבדו; תפיסת ירושלים ובית המקדש הפעיל שבה כמרכז חיי האומה. חינוך הילדים קיבל מעמד עצמאי, ונערכו רפורמות מהותיות באופיו. וזאת במקביל לקיומן המשגשג של קהילות יהודיות בתפוצות, הגדולה שבהם בבבל, שבינה לבין היהודים בארץ ישראל התנהלו קשרים ענפים.
איוואן דוקה

ביוגרפיה

דוקה נולד בבוגוטה, בנם של חוליאנה מארקס טונו ואיוואן דוקה אסקובר. אביו היה מושל מחוז אנטיוקיה, שר האנרגיה בממשלת קולומביה והרשם הלאומי.
הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת סרחיו ארבולדה  שבבוגוטה, הוא בעל תואר שני במשפט בינלאומי מהאוניברסיטה האמריקאית ותואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת ג'ורג'טאון.
את הקריירה המקצועית שלו החל ב-1999 כיועץ בבנק לפיתוח של אמריקה הלטינית ולאחר מכן כיועץ במשרד האוצר בתקופת שלטונו של הנשיא אנדרס פאסטראנה אראנגו. בין השנים 2001 ל-2013 עבד בבנק הבין-אמריקאי לפיתוח. שימש יועץ לענייני קולומביה, פרו ואקוודור וראש מחלקת תרבות, יצירתיות וסולידריות.
בנוסף, שימש יועצו של נשיא קולומביה לשעבר אלווארו אוריבה. בשנים 2010–2011, הוא סייע לאוריבה בעת ששימש כחבר בוועדה מטעם האו"ם לחקירת אירועי המשט לעזה וחיבור דו"ח פאלמר.
במרץ 2014 נבחר לסנאט של קולומביה מטעם מפלגת המרכז הדמוקרטי בראשותו של אוריבה והחל בכהונתו ביולי אותה שנה. בסנאט בלט בהתנגדותו למדיניות הכלכלית של הנשיא חואן מנואל סנטוס ולהסכם עם ארגון הטרור FARC שקידם סנטוס. בנובמבר 2017 נבחר לנציג המפלגה לקראת הבחירות לנשיאות קולומביה, במרץ 2018 נבחר לראש קואליציית המרכז-ימין, בעקבות כך התפטר מכהונתו בסנאט באפריל של אותה שנה. בסיבוב הראשון של הבחירות שנערך ב-27 במאי 2018 זכה ב-39.14% מקולות המצביעים. בסיבוב השני שנערך ב-17 ביוני, גבר על מועמד השמאל גוסטבו פטרו. הוא נכנס לתפקידו ב-7 באוגוסט 2018.
דוקה נשוי למריה חוליאנה רואיס והם הורים לשלושה.
כלבי מלחמה

תקציר העלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
הסרט עוקב אחר שני סוחרי נשק יהודים אפרים דיברולי (ג'ונה היל) ודייוויד פאקוץ (מיילס טלר), אשר זוכים במכרז של צבא ארצות הברית לאספקת תחמושת לצבא הלאומי האפגני בשווי של כ-300 מיליון דולר.

הפקה

בתחילה, ג'סי אייזנברג ושאיה לבוף היו מיועדים לככב בסרט. עם זאת, ג'ונה היל ומיילס טלר לוהקו והוחתמו לתפקידים הראשיים, בסופו של דבר. בפברואר 2015 הוכרז כי אנה דה ארמס הצטרפה להפקה; בחודש מרץ פורסם כי גם ג'יי. בי. בלאן הצטרף.
התסריטאי סטיבן צ'ין ביסס חלק נרחב מהתקריות שבתסריט על סמך החוויות האישיות שלו בעיראק.

צילומים

בתחילה, נקבע כי שלב הצילומים יחל בסוף אפריל 2015, במיאמי, למשך מספר שבועות. על פי Insider SSN, הצילומים החלו ב-2 במרץ 2015.‏ מאוחר יותר, Business Wire דיווח כי בתאריך ה-17 במרץ 2015 החלו הצילומים ברומניה. ב-24 באפריל 2015 דווח כי היל נראה על סט הצילומים שב-Century City, לוס אנג'לס. ב-29 באפריל 2015, היל וטלר נראו מצטלמים על הסט בברבנק, קליפורניה. ב-7 במאי 2015, התקיימו הצילומים במיאמי.

הפצה

בתחילה, האחים וורנר תכננו לשחרר את הסרט ב-1 במרץ 2016.‏ עם זאת, בחודש נובמבר 2015 פורסם שמועד שחרורו של הסרט נדחה ל-19 באוגוסט 2016.‏

הכנסות

הסרט גרף 43 מיליון דולר בצפון אמריקה ו-43.2 מיליון דולר מחוץ לצפון אמריקה, ובסך הכל הכניס סכום כולל של 86.2 מיליון דולר ברחבי העולם (בעוד תקציב הסרט עמד על 40 מיליון דולר).
בארצות הברית ובקנדה, הסרט שוחרר ביום שישי, 19 באוגוסט 2016, במקביל להפצת בן חור ו-"Kubo and the Two Strings", והיה צפוי להכניס 12–15 מיליון דולר מהקרנתו בלמעלה מ-3,100 בתי קולנוע בסופשבוע הראשון להקרנתו. הסרט הכניס 1.3 מיליון דולר מהקרנות הטרום-בכורה שלו בליל חמישי, 18 באוגוסט, ו-5.5 מיליון דולר ביום הראשון להקרנתו (כולל הקרנות הטרום-בכורה). ההכנסות בסוף השבוע הראשון להקרנתו הסתכמו לסך של 14.3 מיליון דולר, ובכך הפך לסרט השלישי המכניס ביותר באותו סוף שבוע מבין כל הסרטים המוקרנים (ולסרט הראשון המכניס ביותר באותו סוף שבוע מבין כל הסרטים החדשים).

ביקורות

הסרט התקבל בביקורות מעורבות מצד מבקרי הקולנוע. אתר האינטרנט Rotten Tomatoes העניק לסרט דירוג של 60% בהתבסס על 193 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6 מתוך 10. על פי דעת הקונצנזוס בקרב המבקרים, נכתב כי הסרט "רותם את הופעתו הקוסמת של ג'ונה היל להציג באופן קליל ומשעשע אירועים מטרידים בעולם האמיתי". ב-Metacritic, לסרט יש ציון של 57 מתוך 100, המבוסס על 41 ביקורות. קהל הגולשים של CinemaScore נתן לסרט ציון ממוצע של "B" (בסולם ציונים שנע בין +A ל-F).‏
קליף הייגן

מכללות

הייגן נולד וגדל בעיר אוונסבורו שבקנטקי. בשנת 1950 החל ללמוד באוניברסיטת קנטקי, ובעונתו השנייה הוביל את קבוצת הכדורסל שלה, לצד הקלע פרנק רמזי, לאליפות טורניר ליגת המכללות. בשנת 1953 נבחר הייגן בבחירה ה-13 בדראפט ה-NBA על ידי בוסטון סלטיקס, כמו חברו פרנק רמזי שנבחר בבחירה החמישית, אך שניהם החליטו לשחק בקנטקי עונה אחת נוספת. בעונה זו, בה קלע ממוצע של 24 נקודות למשחק, קבוצתו ניצחה בכל 25 משחקיה אך לא השתתפה בטורניר ה-NCAA. לאורך קריירת המכללות קלע הייגן 1,475 נקודות - שלישי בתולדות המועדון - ובסיום לימודיו הפרישה הקבוצה את גופייתו עם המספר 6. בשנת 1993 קראה אוניברסיטת קנטקי לאצטדיון הבייסבול שלה על שמו של הייגן - "קליף הייגן סטדיום".

קריירה מקצועית

בסיום לימודיו בקנטקי שירת הייגן בצבא ארצות הברית במשך שנתיים, והחל לשחק כדורסל מקצועי ב-NBA רק בעונת 1956/1957. לפני תחילת העונה נשלח הייגן בטרייד לסנט לואיס הוקס, יחד עם הסנטר אד מקאולי, בתמורה לזכויות הדראפט על ביל ראסל. בעונת הרוקי שלו, בה קלע 5.5 נקודות למשחק, שיחק הייגן לצד הפאוור פורוורד בוב פטיט והרכז סלייטר מרטין שהוליכו את ההוקס לגמר ה-NBA, בו הפסידו לבוסטון סלטיקס בתוצאה 3–4. בעונת 1957/1958 שיפר הייגן את תפוקתו ל-19.9 נקודות ו-10.1 ריבאונדים למשחק, ועזר לסנט לואיס לזכות באליפות הראשונה בתולדות המועדון, לאחר שגברו על הסלטיקס בסדרת הגמר בתוצאה 4-2. בעונות 1960 ו-1961 הובילו הייגן ופטיט את ההוקס לשתי סדרות גמר נוספות, בהן שוב הפסידו לבוסטון של ביל ראסל. בסדרת הגמר של עונת 1961 הוליך הייגן את קלעי שתי הקבוצות כשהציג יכולת שיא עם 29.4 נקודות בממוצע למשחק. לאורך תקופתו עם ההוקס השתתף עם קבוצתו 9 פעמים בשלב הפלייאוף, נבחר פעמיים לחמישייה השנייה של העונה ולקח חלק בחמישה משחקי אולסטאר.
בשנת 1981 פרסם העיתונאי דייוויד הלברשטם ספר בשם "The Breaks of the Game", בו הזכיר לטובה את הייגן כשחקן היחיד של ההוקס באותה תקופה אשר התייחס בכבוד לשחקנים האפרו-אמריקאים בקבוצה, בהם חבר היכל התהילה לני וילקינס.
בשנת 1967 עבר הייגן לליגת ה-ABA, כשחתם כמאמן-שחקן בקבוצת דאלאס צ'פראלס. הייתה זו עונת הבכורה של ליגת ה-ABA ושל הצ'פראלס, שהפכו מאוחר יותר לסן אנטוניו ספרס. במשחק הבכורה של הקבוצה קלע הייגן 35 נקודות, בניצחון על "אנהיים אמיגוס", ולאורך העונה רשם ממוצעים של 18.2 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-4.9 אסיסטים למשחק. באותה עונה השתתף במשחק האולסטאר הראשון של ה-ABA, ובכך היה לשחקן הראשון שלוקח חלק בשני משחקי הראווה השנתיים - של ה-NBA ושל ה-ABA. בתחילת עונת 1969/1970 פרש ממשחק, בגיל 38, והמשיך לאמן את הקבוצה עד אמצע אותה עונה. ב-94 משחקיו בדאלאס קלע 15.1 נקודות בממוצע למשחק.
יומנו של חנון - הקש האחרון

תקציר העלילה

במהלך ספר זה מתוארים חייו של גרג מינואר עד סוף שנת הלימודים. לגרג נמאס מהיותו "ילד גדול", מכיוון שמתנות חג המולד שהוא מקבל מתאימות לילד מבוגר, וכוללות סל כביסה, גרביים וספרים, והוא מעוניין במתנות שקיבל כילד קטן - משחקי מחשב. אביו של גרג יצא לסרט עם רודריק וגרג ובקופה פגשו בחור שפעם הוא היה במצבים קשים עם אביו של גרג,  מסתבר שהבחור שעכשיו השתנה לטובה היה בפנימייה צבאית והיא שינתה אותו לגמרי,  אז אביו של גרג
חושב שהיא יכולה להפוך את גרג לגבר.
עפר קובר

ביוגרפיה

קובר נולד בירושלים, וגדל במושב גני עם. הוא בנו של הפרופסור אבי קובר, ואחיו של המאייר שחר קובר. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה ובפילוסופיה (בהצטיינות) ותואר שני בפילוסופיה, מאוניברסיטת תל אביב.
קובר מתרגם מאנגלית לעברית. הוא תרגם ספרים ומאמרים עבור הוצאות ספרים, כתבי עת, חוקרים ומכוני מחקר ומוסדות אקדמיים. תרגומיו כוללים ספרות מופת פילוסופית, ספרים פופולריים העוסקים בפילוסופיה, ספרות מחקר במדעי הרוח ובמדעי החברה, מדע פופולרי, מאמרים עיתונאיים, ספרות עיון כללית וטקסטים אחרים במגוון רחב של נושאים, בהם היסטוריה, אמנות, יהדות, מחשבים וטכנולוגיה, רפואה, כלכלה, עסקים וניהול, צבא וביטחון, טבע, סביבה וגאוגרפיה.
פרנסיס האצ'סון

ביוגרפיה

האצ'סון נולד בכפר דרומאליג באירלנד ובצעירותו למד פילוסופיה, קלאסיקה וספרות כללית באוניברסיטת גלאזגו בסקוטלנד. בהמשך סיים תואר בתאולוגיה והוסמך לכומר ומטיף נוצרי-פרסביטריאני. באותן שנים הוא לימד בגלאזגו פילוסופיה של המוסר, והשפיע מאוד על תלמידו אדם סמית'. האצ'סון גם תמך בפילוסוף דייוויד יום בראשית דרכו. 
בהמשך, עבר האצ'סון ללמד בדבלין, וכתב בין השנים 1725-1728 ארבע מסות חשובות, שהיוו תמצית של הגותו. בכתביו, הביע האצ'סון התנגדות לתפיסות אגואיסטיות ומטריאליסטיות של טבע האדם שהובעו בכתביהם של תומאס הובס, ברנרד מנדוויל והוגים נוספים, וטען כי "החוש המוסרי" הטבעי והמצפון משחקים תפקיד חשוב בהתנהגות האדם. לדבריו, מצפייה פשוטה בבני אדם ניתן לראות כי מעשיהם מכוונים פעמים רבות לעשיית המעשה הטוב בעיניהם מבחינה מוסרית וסלידה מעוול, גם כאשר לכך אין כל תגמול חומרי. בשל כך יש לדעתו לטפח חוש זה, הקשור גם לרגש האמפתיה, וזאת על מנת להביא לחברה מוסרית יותר. הוא היה מראשוני ההוגים שהדגישו את חשיבות האסתטיקה, המתבטאת בדבריו בשאיפה ליופי, פרופורציה והרמוניה. 
פרופ' אלעזר וינריב בספרו "רציונליזם ואמפיריציזם" מציג את האצ'סון כפילוסוף אשר העמיד את עולם המוסר והאסתטיקה על הרגש תוך שלילת התבונה כגורם בתחומים אלה.
האצ'סון גם היה אמפיריציסט אדוק ופיתח חשד לגבי טענות מטאפיזיות שלא התבססו על צפייה או על ניסיון.
טורנוב

הקהילה היהודית

קהילה יהודית התקיימה בטורנוב מאז ימי הביניים והתקיימה ברציפות עד השואה. ב-1943 גורשו כל היהודים לגטו טרזין. בתום המלחמה חזרו 19 ניצולים.
ב-1719 נבנה בטורנוב בית כנסת. זה היה מבנה עץ שהוחלף בהמשך במבנה האבן הנוכחי. זה היה בית הכנסת היחיד בצפון צ'כיה שלא נהרס בתקופת השלטון הנאצי. לאחר המלחמה שימש כמחסן, עד ש-2008 שוקם, במימון הקהילה האירופית וקרן נורווגית, ונפתח לביקורים. ליד בית הכנסת נמצא בית הקברות היהודי.

תחבורה

טורנוב נמצאת על הכביש הראשי מפראג לליברץ, ומהווה צומת של 3 מסילות ברזל.
אברהם דב מאבריטש

ביוגרפיה

נולד בשנת תק"ך בערך לרבי דוד מגיד מישרים בחמילניק. נישא לבתו של רבי נתן נטע מאבריטש, תלמיד הבעל שם טוב. היה תלמידם של רבי מנחם נחום מצ'רנוביל ובנו רבי מרדכי מצ'רנוביל וגם של רבי לוי יצחק מברדיצ'וב. כיהן כרב בערים ז'יטומיר ואווריטש.
לרבי אברהם דב ואשתו חיה פעריל נולדו שלוש בנות: בתו שרה מלכה (נישאה לחיים אורי פייבש סג"ל בה"ר מוואלטשיק), בתו חוה רחל (נישאה לחיים ישראל בה"ר יעקב דוב בעריש מראמאן), ובתו מרים הענא (נישאה לנחמן מאבריטש).
אהבתו לארץ ישראל משתקפת רבות בספרו בת עין. בשנת ה'תקצ"א עלה לארץ ישראל.
עם הגיעו לארץ, השתכן בצפת, שם נתקבל בכבוד רב על ידי עדת החסידים, שמינו אותו לרבה של העדה.
ד"ר אליעזר הלוי, מזכירו של משה מונטיפיורי, מתאר את התרשמותו מהרב מאוורוטש:
האיש הזה הוא אחד מן האנשים המלומדים והיקרים אשר ראיתי מעודי, ויהי הנקל לו לעבוד את עבודת העדה בלי כל קבלת פרס מקופת הקהל, והנה הוא עוד מחלק את כל אשר לו עם עניי עמו
— יומן מסע ואגרות וילנא תר"ד

מרד הפלחים

בשנת ה'תקצ"ד (1834) התחולל מרד הפלאחים נגד גזירת הגיוס של מוחמד עלי שליט מצרים. בח' בסיוון (15 ביוני) נכנסו הפורעים לצפת, בזזו את נכסי התושבים, הפשיטו את בגדיהם והשאירו רק בגד דק לעורם. לרבי אברהם דב אף לא השאירו בגד והוצרכו לשלוח לו מטבריה בגד. הוא הסתתר לאחר מכן בחצר הקאדי יחד עם עוד מאות יהודים, אך לאחר מספר ימים פינה הקאדי מחצרו חלק מהשוהים, בהם גם חבורת רבי ישראל משקלוב. רבי אברהם דב ברח לחורבה ליד צפת. בדרך נס נשאר מעט ממון בבגדה של אשתו, שממנו קנו מעט לחם ושמן מהם התקיימו במשך תקופת היותם בשביה, כשרבי אברהם דב מחלק מלחמו לשוהים עמו, עד י' בתמוז. לאחר שרבי ישראל משקלוב השתדל אצל השלטונות הצליחו להשתחרר. יום י' בתמוז נקבע לפורים ויום הודיה לדורות. הרב אברהם דב פנה במכתב לשר משה מונטיפיורי בבקשת עזרה לשיקום היישוב היהודי בצפת.
במרד הדרוזים בשנת תקצ"ח התנגד הרב אברהם דב לעזיבת צפת. אליעזר הלוי העיד שהרב עונה על ידי חוטפיו וסיכן את נפשו מול איומי רצח.

רעידת האדמה

בכ"ד בטבת ה'תקצ"ז אירעה רעידת אדמה בצפת ובסביבותיה והפילה חללים רבים. מסופר שהרב אברהם דב היה אז בבית מדרשו והתפלל תפילת מנחה. כשהתחילו הזעזועים ציווה הרב לכל המתפללים להתאסף סביבו ולהשתטח על הארץ. הזעזועים גברו וחלק גדול מבית המדרש התמוטט, אבל אותו חלק שבו הצטופפו כולם נשאר עומד על תילו וגם הגג נשאר תלוי באוויר והמתפללים ניצלו בדרך נס. בשלט בבית המדרש נכתב: 
מה נורא המקום הזה, בית מדרש של רבי אברהם דוב האדמו"ר מאווריטש זצ"ל, שחזה את הרעש הגדול על צפת תובב"א בתקצ"ז ובזכותו הגדולה ניצל חצי ביהמ"ד מחורבן והאדמו"ר ותלמידיו שרדו בחיים

פטירתו

בשנת ה'תר"א פרצה מגפה בצפת אשר הפילה חללים רבים. הרבי מאוורוטש היה בין הלוקים במגפה ולפי האגדה הבטיח כי הוא יהיה הקרבן האחרון בה. ביום י"ב בכסלו נפטר ואכן פסקה המגפה. נקבר בבית הקברות העתיק בצפת, במערה שבה טמונים גם רבי דוד שלמה אייבשיץ בעל ה"ערבי נחל" ורבי אריה לייב מוואלטשיסק.
רבי אברהם דב לא השאיר אחריו ילדים.
ג'וזפה ויניולה

ביוגרפיה

ויניולה נולד בנאפולי ולמד שם בקונסרבטוריון. בשנת 1699 נישא לאנטוניה פאלקונה והחל לבסס את מעמדו בנאפולי כמלחין מוזיקה כנסייתית ודרמטית למחצה. בין השנים 1706–1712 עשה לו שם בחיבור תחליפי אריות ותמונות קומיות לאופרות של מלחינים אחרים, בהם פרנצ'סקו גספאריני. כן חיבר שלוש אופרות סריה משלו, הראשונה בהן, "טוליו אוסטיליו", בשנת 1707. באותה שנה התמנה לנגן עוגב בקאפלה המלכותית בנאפולי, עובדה שצוינה על שער הלברית של האופרה "טאודורה אוגוסטה" משנת 1709.
ויניולה נשאר במשרתו זו עד מותו בשנת 1712. החליף אותו בתפקיד פייטרו פיליפו סקרלטי, בנו הבכור של אלסנדרו סקרלטי.
אמילי דה רייבין

ביוגרפיה

דה רייבין נולדה בעיירה קטנה בשם מאונט אליזה שבאוסטרליה. משפחה ממוצא צרפתי. היא החלה ללמוד בלט בגיל 9 ובגיל 15 התקבלה לבית ספר לבלט. בשנותיה בבית הספר לבלט הופיעה בהפקות עם חברת הבלט האוסטרלית ו-Danceworld 301. דה רייבין למדה משחק במוסד האוסטרלי לאמנויות הדרמה ובסטודיו לשחקנים בכירים בלוס אנג'לס.

קריירה

דה רייבין החלה את הקריירה שלה בסדרה הקנדית "BeastMaster" בשנת 1999.
כחודש לאחר הגעתה ללוס אנג'לס בגיל 18, זכתה לגלם את אחת הדמויות המרכזיות בסדרה "רוזוול", טס הארדינג, שהייתה אחת מבין רביעיית החייזרים. הדמות טס הייתה נחושה לחזור לכוכב הבית שלה ואף ביצעה רצח לשם כך, והקריבה את עצמה לקראת סוף הסדרה על מנת לשמור בסוד על זהותם של בנה ושל שלושת החייזרים הנוספים.
משנת 2004 ועד 2010 כיכבה בסדרת הטלוויזיה של רשת ABC "אבודים", בתפקיד קלייר ליטלטון, הנמנית עם הניצולים, אם חד-הורית לילד שנולד על האי.
בשנת 2005 השתתפה בשני סרטים – "The Hills Have Eyes" ו"לבנה".
בשנת 2010 השתתפה בסרט "זכרי אותי לנצח" לצדו של רוברט פטינסון. בנוסף דיבבה בסרט "אגדה עם כנפיים – השומרים של גא'הול" אשר יצא בספטמבר.
בשנת 2011 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "עד עצם היום הזה", שם גילמה בתפקיד משני את דמותה של בל, אהובתו של עוץ לי גוץ לי, אשר הוא ה"חיה" (the Beast) וה"אפל" (The Dark One).
בשנת 2012–2013 (עונה 2) שבה דה רייבין לגלם את דמותה של בל, הפעם בתור דמות ראשית. בנוסף גילמה את דמותה של לייסי, ההפך המכושף של בל למשך סוף העונה וחזרה להיות בל בסיום העונה. היא חזרה לגלם את דמותה של בל גם במשך עונות 3–6 בשנים 2013–2017.

חייה האישיים

דה רייבין נישאה ב-19 ביוני 2006 לשחקן ג'וש ג'נויץ. לאחר חצי שנה השניים נפרדו, אך התאחדו שוב. ביוני 2009 הם שוב נפרדו ואף התכוונו להתגרש, אך ביטלו את תוכניתם בשנית בחודש אוקטובר לאחר טיול ביפן. השניים התגרשו לבסוף בשנת 2013, וכיום (2016) היא בזוגיות עם אריק ביליטץ'. ב-21 במרץ 2016 נולדה בתם הבכורה, ורה. ב-6 ביולי אותה שנה השניים התארסו. ב-9 בדצמבר 2018 נולד בנם השני, תאודור.
ארמון ויקטוריה

ארמון ויקטוריה (ברומנית: Palatul Victoria) הוא ארמון השוכן בכיכר ויקטוריה, בבוקרשט, בירת רומניה והמשמש כמשכן ממשלת רומניה.
הארמון נבנה בשנת 1937 על פי תוכניותיו של האדריכל דויליו מרקו (Duiliu Marcu).
לפני הארמון נערכו הפגנות ומחאות כנגד ממשלת רומניה, כשהמפורסמות בהן היו המינריאדות.