קריסניה טאריניוס

נעוריה

קריסניה נולדה לבית משפחת טאריניוס שחיו בעיר פלאנתאס. בילדותה, הייתה מפונקת מאוד וכל רצון או גחמה שלה סופקו על ידי משפחתה. קריסניה התארסה לאציל צעיר מפלאנתאס, אולם לא אהבה אותו. הוריה נפטרו בטרם עת, ולאחר סיום מלחמת הרומח פגשה קריסניה בכוהן חדש בשם אליסטן, אשר סיפר והכיר לה את האל הטוב פלאדין. לאחר שיחותיה עם אליסטן, הכריזה קריסניה על ביטולי אירוסיה תוך שהיא מצטרפת לכנסיית האל פלאדין. קריסניה הייתה בין הראשונים שהומרו על ידי אליסטן, וטיפסה מהר בהיררכיית הכנסייה והפכה עד מהרה לבת נערצת של פלאדין. כאשר חלה אליסטן, הופצו שמועות על החלפתו על ידי קריסניה, שכן הייתה אחת הכוהנות החזקות ביותר בקרין.

הבת הנערצת והמכשף האפל

עיקר סיפורה של קריסניה מתואר בטרילוגיה אגדות רומח הדרקון, ואחריתו בספר "דמעות של שמי הליל".

רייסטלין

באביב של שנת 356 אחה"ח, הכירה קריסניה רב-מג ממסדר הגלימות השחורות בשם רייסטלין מאז'ר, ונמשכה למכשף זדוני זה מהילת הרוע הטהור והלא מלוטש שקרן ממנו. קריסניה ראתה ברייסטלין אדם מעניין ומסוכן בו זמנית והחליטה כי משימתה תהא להחזיר אותו בתשובה מצד הזדון לצד הטוב. היא לא הייתה מסוגלת להודות, אף לא בפני עצמה, כי היא מאוהבת בו. היא פגשה בקנדר בשם גדילן קוץ-רגל ונסעה עמו לפגוש את אחיו התאום של רייסטלין, קרמון מאז'ר כדי שיעזור לה במסעה אל צריח הכישוף הנעלה ביער ווירת'. להפתעתה, גילתה כי קרמון שקע בדיכאון בעקבות נטישתו של אחיו, ואף מצבו הגופני הוזנח. היא עזבה והחליטה להגיע ליער לבדה. טיקה, אשתו של קרמון, אילצה אותו לבוא בעקבותיה ולהגן עליה במסעה. בעודה מחפשת אחר הצריח, קריסניה הותקפה על ידי לורד סות', אביר המוות, אשר הפעיל עליה כישוף שהיה אמור להורגה, אולם קריסניה התפללה לפלאדין, והאל הגן ולקח את נשמתה למקום בו לא תיפגע, אך גופה עדיין הראה שביב של סימן חיים. קרמון וגדיל לקחו את גופהּ לצריח ווירת' ושיכנעו את פר סליאן, ראש מועצת המכשפים לשלוח אותם לעבר, לעידן העזוז, עידן המלך הכוהן, האדם היחיד שיוכל להחזיר את נשמתה לגופה.

איסטר

כאשר הגיעו קרמון וגדילן עם קריסניה לאיסטר שנה אחת לפני החורבן הגדול, מצאו אותה השומרים חסרת הכרה והאשימו את קרמון בתקיפתה. היא נלקחה למלך הכוהן כדי שירפא אותה, בעוד קרמון וגדילן נלקחו לשוק העבדים. המלך הכוהן השיב את נשמתה לגופה וריפא אותה. קריסניה נפעמה למול מראה האיש הגדול וחשה צורך לעבוד אותו. לאחר שפגשה ברייסטלין בזמן זה, בעודו מתחזה לפיסטנדנטילוס, הוא הורה לה להסתכל ישירות אל המלך הכוהן, אל מעבר להילת האור המקיפה אותו. בעודה מתבוננת היא גילתה אדם חיוור ומפוחד מכל מה שסובב אותו. זמן קצר לפני החורבן, התחנן אליה הכוהן האלפי לוֹרַאלוֹן לעזוב איתו ועם שאר הכוהנים את העולם, אולם היא סירבה. בגאוותה, חשבה כי היא תוכל להצליח היכן שהמלך הכוהן עצמו נכשל - לעצור את כל הזדון בעולם. רייסטלין הצליח לשכנע ולרתום אותה לתוכניתו לעצור את הרוע (למעשה, להביס את טאקיזיס, אלת האופל) בכך שינועו אל העתיד. זמן קצר לפני הטלת הלחש, בו בעת התרחש החורבן הגדול, הופיע קרמון כדי לעצור אותם. אולם קריסניה התפללה לפלאדין לעצור בעדו של קרמון להרע לאחיו, דבר שגרם לעיוורון זמני של קרמון. וכך, שלושתם נעו בזמן, אל שנת 39 אחה"ח.

מלחמת שער הגמדים

בהגיעם אל צריח הכישוף הנעלה בפלאנתאס, רייסטלין גילה כי השער לשאול אינו שם. מאחר שהיה תשוש, שלח את קריסניה אל ספריית פלאנתאס לגלות את מיקומו. שם פגשה באסטינוס וגילתה כי השער הועבר למצודת זהמאן. היא גם גילתה כי פלאדין לא נטש אותה ועדיין כוחו היה בה. בדרכם אל המצודה, נתקלו בשודדים שהתקיפו אותם, וכאשר אחד מהם ניסה לעקור ממנה את מדליון האמונה שלה, הדבר פגע בו והם האמינו כי היא מכשפה. קרמון קרא תיגר על אותו שודד והביס אותו. לאחר הקרב, הפכו השודדים לחייליו הראשונים של קרמון בצבא פיסטנדנטילוס (אליו התחזה רייסטלין), וקרמון הכריז על קריסניה כעל המכשפה שלו וכי היא תשהה באוהלו במהלך המסע. לילה אחד אף הצהיר על אהבתו אליה, אך קריסניה דחתה אותו. היא אמרה כי היא רק מהווה תחליף של אשתו, טיקה, שמחייה נעדר זמן רב. קריסניה המשיכה במסעה עם רייסטלין וקרמון אל זהמאן, וכאשר הגיעו, הפעילו יחדיו את שער הכניסה לשאול כדי להתעמת עם מלכת האופל עצמה.

השאול

למרות ההרס והפיצוץ שהחריבו את מצודת זהמאן, הצליחו רייסטלין וקריסניה להיכנס אל השאול. כוחה של קריסניה עמד לרשותה בתחילה, והיא הצליחה להגן על רייסטלין ועל מחשבותיו מפני התקפותיה האפלות של טאקיזיס: כאשר זו גרמה לו לחשוב כי הוא ילד קטן המותקף בידי אחרים, הגנה עליו קריסניה. אולם, בחלוף זמן מועט, עצם שהותה במקום הזדוני ביותר הביא להרעלתה ולפציעות קשות, אך למרות זאת היא התעקשה להגן על רייסטלין. השאול כילה את כוחה וגופה וגרם לה לכוויות קשות וכן לעיוורון. רייסטלין (אשר בניגוד גמור כוחו התחזק) ראה כי לא תועיל לו יותר ונטש אותה מאחור להמשיך במאבקו במלכת האופל ושליחיה הנוראיים, וזאת גם לאחר שטאקיזיס עצמה לעגה לו על כך.
רק אז, הבינה קריסניה כי רייסטלין ניצל אותה, וחמור מכך - היא (קריסניה) ניצלה אותו לצורך גאוותה ויהירותה שלה. היא הודתה בפני עצמה כי היא אוהבת אותו, אך לעולם לא תגשים אהבה זו. קרמון, אשר נכנס לשאול להתעמת עם אחיו התאום מצא אותה חלשה, אך ללא כל נזק גופני, פרט לעיוורונה. היא נלקחה מן השאול וניצלה, אולם אף אחד מכוהני פלאדין לא יכל היה לרפא את עיוורונה - והיא הבינה כי זהו עונשה על יהירותה - ועצם היותה עיוורת גרם לה לראות את האמת. קריסניה נכנסה לתפקיד ראש כנסיית פלאדין בתום מלחמת הגבירה הכחולה, בשנת 357 אחה"ח. היא הורתה על בנייתו מחדש של מקדש פלאדין בפלנתאס לאחר שנהרס במלחמה. היא נעשתה לכוהנת טובת לב והתחבבה מהר על אנשי העיר, ואף נהגה להשתתף כל שנתיים בפסטיבל העין כאשר נערך.

מלחמת הכאוס

לפני פרוץ המלחמה, ניסתה קריסניה לקרב בין המגים לבין הכוהנים על ידי שיתוף פעולה. היא הזמינה מג גלימות לבנות בשם וַאלִין אַר טַנְדָאר להצטרף אליה. הוא הסכים לאחר אישורה של מועצת המכשפים. ואלין הפך ליותר משותף - הוא נעשה ליועצה, חברה ואיש סודה הקרוב ביותר. בהתקרב זמן המלחמה, חשה קריסניה כי משהו אינו כשורה. היא איבדה את מגעו של האל שלה, ושמעה שמועות על מלחמה שהחלה במזרח. היא החליטה לא לספר לחסידיה על כך ושלחה שליח ושליחה נאמנים לצריח הכהונה הראשי. השליחה נהרגה במסע, וחברה למסע גילה כי לא יכל לרפא אותה באמצעות תקשורת עם האל פלאדין.
היא החליטה לבקש את עצתו של האלף האפל דאלאמר, ונסעה עם ואלין אל צריח הכישוף הנעלה. שם, דאלאמר העניק לה שתי אבני דרקון, ואמר כי אולי דרכן תצליח קריסניה ליצור קשר עם אלהּ. כאשר חזרו למקדש פלאדין, ואלין התוודה על אהבתו אליה ואף נשק לה. תחילה, קריסניה לא התנגדה לנשיקה, אולם לאחר מכן דחתה אותו ואמרה לואלין שבשל מעמדה בכנסייה, היא אינה יכולה להתמסר לאהבה. היא ציוותה עליו לנסוע לקאלאמן לחקור את פשר שמועות המלחמה במזרח, בעוד היא תיסע לנראקה. הוא הסכים, אך ביקש מאחיו, גֶ'רִיל לנסוע איתה יחדיו. קריסניה פגשה בדאלאמר פעם נוספת, והעניק לה "מתנה" בדמותו של נמר לבן בשם טנדאר, אשר יהווה כמדריכהּ בדרך לנראקה. קריסניה קיבלה מתנה זו בשמחה. במקדש פלאדין בפלאנתאס, פגשה בפאלין מאז'ר ובדודנו פלד בהיר-להב אשר אמרו לה כי הם בדרכם לצריח הכישוף הנעלה בפלאנתאס. קריסניה העניקה לפאלין את מדליון האמונה שלה כדי שיוכל לעבור בשדרות המגנות על הצריח.
לבסוף, נסעה קריסניה לנראקה יחד עם הנמר, ג'ריל ואשתו קֶלָה. היא גילתה כי היא יכולה לראות מבעד לראייתו של הנמר וגם לחוש את כאבו. כאשר הגיעו לנראקה, קריסניה ונמרהּ מצאו את אבני הדרקון הנוספות. ג'ריל נהרג בעיר, דבר שגרם לנמר לשקוע בדיכאון. דבר זה גרם לקריסניה להבין כי הנמר הוא בעצם ואלין אשר ערך עסקה מכושפת עם דאלאמר. מאחר שהוא לא יכול לבכות כנמר, קריסניה בכתה תחתיו. במהלך החודש הבא, נסעו קריסניה וטנדאר/ואלין לבית האלים. שם הם השתמשו בחמש אבני הדרקון. תחילה נתגלתה בפניה מלכת האופל וניסתה לפתות אותה, אולם קריסניה דחתה אותה. לאחר מכן, פלאדין, בדמותו של פיזבן הופיע בפניה וסיפר לה על עזיבתם ההכרחית של האלים את העולם כדי להגן עליו עבור מאמיניהם. לאחר עזיבת האל, הודתה קריסניה לבסוף שהיא אוהבת את ואלין - דבר שהסיר את הכישוף, אשר שמר עליו בדמות נמר, מעליו והוא חזר לדמותו האנושית. הם הסכימו לשוב לפלאנתאס והתוודו על אהבתם האחד לשני.

עידן בני התמותה

קריסניה וואלין חיו יחדיו במקדש הישן של פלאדין בפלאנתאס, למרות שרוב האנשים ויתרו על האלים הישנים, מאחר שהאלים עזבו את העולם בתום מלחמת הכאוס. קריסניה אף הפכה למיסטיקנית לאחר שלמדה אומנות זו במצודת האור. היא הייתה נוכחת ומפקחת בלוויתו של לורד גונתר אות' ויסטן בשנת 392 אחה"ח, והפכה גם ליועצת במצודתו עבור יורשיו. היא המשיכה בביקוריה במקדש פלאדין בפלאנתאס.