google/wiki40b huggingface dataset:
בצקת מקולרית על רקע סוכרת

רטינופתיה סוכרתית - גורמים

רטינופתיה סוכרתית פוגעת בעיקר בחולים "ותיקים" בסוכרת - מחלה המשפיעה על מערכות הגוף השונות, וביניהן כלי הדם הקטנים בגוף. ברשתית העין מצויים כלי דם קטנים רבים, אשר נשחקים בעקבות המחלה, נוזלים מתחילים לדלוף מדפנותיהם וגורמים למשקעים. דליפה במרכז הרשתית (מקולה) תגרום להצטברות נוזלים במרכז הראייה ולירידה בחדות הראייה עקב כך. בשלב מתקדם יותר ייווצרו דימומים לתוך העין, ועם התקדמות המחלה טשטוש הראייה יחמיר עד למצב של אובדן ראייה.

אבחנה

בדיקת כמות הנוזל המצוי במקולה, באמצעות צילום OCT של הרשתית, מתבצעת אצל רופא עיניים. OCT (דימות אופטית קוהרנטית או Optical coherence tomography) היא הדמיה המבוססת על החזר גלי אור משכבות הרשתית, ומגיעה לכדי דיוק של מיקרונים במדידת כמות הנוזל המצטבר בין שכבות הרשתית. בדיקה זו מקובלת לאבחון התעבות הבצקת המקולרית ולמעקב אחרי תגובת הבצקת ותגובת הרשתית לטיפול. תהליך הצילום הוא קצר ופשוט ואינו כרוך בכאב או תופעות לוואי. ניתן לחזור על הבדיקה פעמים רבות לפי הצורך.

מניעה

בבדיקה שגרתית אצל רופא עיניים, המומלצת לחולי סוכרת, ניתן לאבחן את הפגיעה ולטפל בה בזמן על מנת למנוע ירידה בכושר הראייה. אם מופיעה בצקת מקולרית (רטינופתיה סוכרתית), או שהאבחנה נעשית אף מאוחר יותר, עם הופעת כלי דם חדשים ברשתית, ככל שהטיפול מוקדם יותר, יש יותר סיכוי שהטיפול יועיל יותר.
לחולה עצמו מומלץ להקפיד על איזון הסוכרת, איזון לחץ הדם, טיפול נכון ובזמן ולפני הופעת מחלה קשה ומתקדמת, בדיקה תקופתית מסודרת על ידי רופא עיניים, מודעות החולה הסוכרתי לסכנה הנשקפת לראייה.

מחקר השוואתי בתרופות  לבצקת מקולרית

יעילות עדיפה של אייליה על פני התרופות האחרות, בטיפול בבצקת מקולרית על רקע סוכרת: ב-2015 פורסמו תוצאות מחקר בשם Protocol T שביצעה קבוצת DRCR.net (קבוצת חוקרים עצמאית בארצות הברית בשם The Diabetic Retinopathy Clinical Research Network). המחקר בדק והשווה את יעילותן של שלוש תרופות נוגדות VEGF - אייליה, לוסנטיס ואווסטין, בטיפול בבצקת מקולרית על רקע סוכרת (DME). המחקר בוצע ב-89 מרכזים רפואיים שבהם טופלו 660 חולים בבצקת מקולרית על רקע סוכרת, והוא נמשך על פני שנה. תוצאות המחקר הראו כי יעילותה של אייליה עדיפה על פני שתי התרופות האחרות, עם פרופיל בטיחות דומה. אפקט זה ניכר במיוחד במטופלים בעלי חדות ראייה התחלתית נמוכה. המחקר פורסם ב-New England Journal of Medicine ומוצג באתר רשויות הבריאות האמריקאיות NIH ותוצאותיו:

שיפור בראייה: המחקר הראה שלאחר שימוש באייליה המטופלים שכבר איבדו מראייתם, הרוויחו בחזרה את האפשרות לראות 19 אותיות. המטופלים באווסטין הרוויחו בחזרה רק 12 אותיות, ובלוסנטיס 14. כשנבחנה אייליה מול לוסנטיס נמצא שעם אייליה היו 34% יותר חולים שהרוויחו 3 שורות של ראייה מאשר עם לוסנטיס.

הקטנת עובי הבצקת ברשתית: במטופלי אייליה ירד עובי הבצקת ב-169 מיקרון. במטופלי לוסנטיס ירד עובי הבצקת ב-147 מיקרון. במטופלי  אווסטין ירד עובי הבצקת ב-101 מיקרון.
פרץ רוח

פרץ רוח הוא כינוי לרוחות עזות הנושבות מתחת לענן קומולונימבוס מפותח מאוד. פרץ הרוח נוצר בעקבות זרמים של אוויר היורדים אל הקרקע מהענן. קוטר התופעה עשוי להגיע אף לכמה מאות מטרים או לקילומטרים בודדים, זאת בהתאם לגודל הענן. מהירות הרוח יכולה להגיע ליותר מ-120 קמ"ש.
כאשר אזור התרחשות התופעה הוא עד 4 קילומטרים התופעה מכונת "מיקרוברסט" וכאשר אזור התרחשות התופעה גדול מ-4 ק"מ היא מכונה "מקרוברסט".

היווצרות

כאשר האוויר שמתחת לענן קומולונימבוס לח מאוד, האטמוספירה לא יציבה. כשיורדים ממטרים חזקים במיוחד, משקל טיפות המים מעצים את זרם האוויר היורד בענן. אירועי "מיקרוברסט לח" נפוצים בין חזיתות קרות. המיקרוברסט הוא זרם אוויר יורד שגורם לשינוי פתאומי במהירות הרוח וכיוונה, ולכן טייסים חייבים להימנע מכניסה למיקרוברסט כדי למנוע התרסקות.
פרץ יבש מתרחש כשמתחת לקומולונימבוס יש שכבות אוויר יבשות. משקעים היורדים מהענן מתאדים במהירות רבה (וירגה). זו גורמת להתקררות האוויר מתחת לענן. האוויר הקר והכבד נוסג במהירות כלפי מטה וכך נוצרת רוח אנכית. תופעות "מיקרוברסט יבש" נפוצות בסיום אירועי שרב והיא עשויה להביא לירידה משמעותית בטמפרטורה באופן זמני.
השריר כופף האגודל הקצר

השריר כופף האגודל הקצר (TA: Musculus flexor pollicis brevis) הוא אחד משרירי האגודל הנמצאים בבליטת כף היד באזור בסיס האגודל. השריר מכופף את האגודל במפרק בין עצמות שורש כף היד לעצם המסרק הראשונה ובמפרק בין עצם המסרק לגליל המקורב של האגודל ומסייע בהנגדת (הנעתו כנגד יתר האצבעות) האגודל.

תיאור

תחילתו של השריר כופף האגודל הקצר ברצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ובגבששת של העצם רבת הזוויות הגדולה, אחת מעצמות שורש כף היד. השריר נאחז בחלק הצידי של בסיס הגליל המקורב של האגודל.
השריר מחולק לשני ראשים, הראש השטחי (Caput superficiale musclusflexoris pollicis brevis) והראש העמוק (Caput profundum musclusflexoris pollicis brevis). התחל של הראש העמוק בצד התיכון של עצם המסרק הראשונה והוא נאחז בצד התיכון של הגליל המקורב של האגודל.
כופף האגודל הקצר הוא אחד משרירי בליטת כף היד, יחד עם השריר מצדיד האגודל הקצר והשריר מנגד האגודל.

עצבוב

השריר כופף האגודל הקצר מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף החוזר של עצב התווך.
יעקב עולמי

יעקב עולמי (ינואר 1906 – 29 ביוני 1990) היה אגרונום וארכאולוג ישראלי, הנחשב לאחד מאבות המחקר הארכאולוגי הפרהיסטורי בארץ ישראל. מפעל חייו המדעי היה סקר ארכאולוגי מקיף בכרמל ובסביבתו. הסקר, שארך שנים רבות, פורסם בשני ספרים ובמאמרים רבים והביא לידיעה מקיפה של התיישבות האדם בכרמל בכל התקופות. במסגרת הסקר גילה עולמי את האתרים הפרהיסטוריים נחל אורן ומערת רקפת, וכן גילה ותיעד עשרות אתרים ונקודות ממצא נוספים, שחלקם כבר נהרסו עקב הפיתוח המואץ באזור.

קורות חיים

עולמי נולד ברוסיה ועלה לארץ ישראל בשנת 1922. את השכלתו רכש באוניברסיטת טולוז בצרפת, שם למד הנדסה חקלאית. לאחר מכן עבד כמורה ומנהל הגן הבוטני במקווה ישראל. בהמשך הועסק כאגרונום על ידי חברת החשמל בתחנת הכוח בנהריים כממונה על הקרקעות החקלאיות שממזרח לתחנה במטרה לפתח את החקלאות באזור. בתפקידו זה, פיתח שני זני חיטה חדשים. בתקופה זו החל את מחקריו בנושאים פרהיסטוריים. במלחמת העצמאות נפל בשבי הלגיון הירדני.
לאחר שחרורו עבר להתגורר בחיפה. הוא ערך סקרים ארכאולוגים רבים בכרמל, חלקם עם משה שטקליס, והיה שותף לחפירות הארכאולוגיות של שטקליס במערת כבארה ובנחל אורן.
בהמשך הצטרף לסקר ארכאולוגי של ישראל, והשתתף בחוליית הסקר הראשונה שסקרה את אזור הכרמל. האזורים שסקר עולמי במסגרת צוותי המחקר היו: עתלית, דליה, חיפה-מערב, חיפה-מזרח, יגור, דור, בנימינה, רגבים ושפרעם. הוא היה שותף לפרסום ספרי מפות הסקר השונים. במסגרת סקר שערך בכרמל בשנת 1954 גילה 4 גולגולות בנות 12,000 שנים.
בשנת 1984 פרסם את ספרו "Prehistoric Carmel" (אנגלית: "הכרמל הפרהיסטורי") בהוצאת הקרן לחקר ארץ ישראל, אשר סיכם את נתוני הסקר בכרמל וסביבתו.
עולמי ניהל מספר חפירות ארכאולוגיות: "מערת אורנית" באזור שמורת נחל גלים בכרמל; "גבעת הפרסה" מצפון לשפך נחל האלה, ביחד עם אריך פרידמן ופליקס בוריאן; אתר "ניצנים" ביחד עם אפרת ייבין (שניהם אתרים מהתקופה הנאוליתית הקראמית באזור מישור החוף).
בנוסף, עסק במחקר על כלי צור מתקופות שונות. את מחקריו פרסם בכתב העת "מתקופת האבן" כתב העת של העמותה הישראלית לפרהיסטוריה, שנוסד בשנת 1960. בנוסף פרסם מאמרים שונים. שניים ממאמריו פורסמו בספר "חיפה ואתריה" שיצא בהוצאת אריאל בשנת 1985.
אוסף הממצאים הארכאולוגים של עולמי ושל ואליעזר ורשנר שימש כבסיס למחקר המדעי של המוזיאון לפרהיסטוריה ע"ש משה שטקליס, שהוקם בחיפה בשנת 1962.
מסע בג'ונגל

מסע בג'ונגל (באנגלית: Jungle Cruise) הוא מתקן המצוי בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני: דיסנילנד שבקליפורניה, ממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה, דיסנילנד שבטוקיו ודיסנילנד שבהונג קונג. 
המתקן הוא אחד מ-22 האטרקציות שפעלו החל מפתיחת דיסנילנד ב-17 ביולי 1955.
בפארק דיסנילנד שבפריז מתקן זה אינו קיים. הסיבה לכך הייתה שהמתכננים סברו שתושבי אירופה לא יראו כל ייחוד בנסיעה בסירות.

תיאור המתקן

המתקן הוא מסע הומוריסטי בסירה. "רב החובל" של הסירה מסיע את האורחים דרך נהרות וג'ונגלים באסיה, אפריקה ודרום אמריקה. הטקסט הנאמר על ידי רב החובל קבוע ברובו אך כולל בדיחות נוספות המשתנות מעת לעת.
המתקנים שונים במקצת מפארק לפארק. בדיסנילנד נוספה ב-2005 סצנה בה גורילות תוקפות את מחנה החוקרים וזורקות דינמיט לנהר. בממלכת הקסם ובטוקיו יש סצנות בתוך מקדש, ובהונג קונג סצנה של אלי טיקי זועמים.
בן-ציון כרמל

ביוגרפיה

כרמל נולד וגדל בתל אביב. בוגר הגימנסיה הרצליה במגמת חקלאות. היה חבר בתנועת הצופים. בשנים 1959–1965 מונה על אגף התעסוקה והקליטה במשרד העבודה במחוז הדרום.
בקיץ 1972 בהיותו יו"ר האגודה לתרבות וחברה בבאר שבע יזם כרמל פרויקטים רבים. ביחד עם השחקניות נעמי בלומנטל ומרגלית סטנדר וזכריה לירז, את הקמת "בימת באר שבע" לימים תיאטרון באר שבע, בשנת 1973 את התזמורת הקאמרית לימים הסינפונייטה הישראלית באר שבע, את מועדון השחמט באר שבע ביחד עם אליהו לבנט ואת בת-דור באר שבע ביחד עם עליזה וולף.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו בנובמבר 1978 התמודד כרמל לראשות עיריית באר שבע בראש מפלגת המערך והפסיד לראש העיר המכהן אליהו נאווי. הוא קיבל 7472 קולות (20.99ֵ%) והרשימה שלו קיבלה 5 מנדטים במועצת העיר. נאווי שחבר לרשימת "לתמורה" הבלתי מפלגתית קיבל 14888 קולות (41.82%) ורשימתו זכתה ב-9 מנדטים. 
כמזכיר מועצת הפועלים בבאר שבע העביר כרמל את ניהול מפעל "חסין אש" לידי העובדים.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו בתחילת 1989 התמודד כרמל לראשות עיריית באר שבע בראש מפלגת המערך וקיבל 8999 קולות שהם 24.0% מהקולות הכשרים. הרשימה שלו קיבלה 8211 קולות, שהקנו לו 5 מנדטים במועצת העיר. הוא הפסיד ליצחק רגר מהליכוד שזכה בראשות העיר עם 22648 קולות (60.3%). 
שר החוץ שמעון פרס, מינה אותו לשגריר ישראל בקזחסטן.
בשנת 1997 הוענק לכרמל עיטור יקיר באר שבע.

הנצחה

שדרות בנ"ץ כרמל, הן קטע הדרך ממחלף חטיבת הנגב המוביל לאנדרטת הנגב, לבית הלוחם באר שבע ולשכונת רמות. הן מסתיימות בצומת שדרות אורי צבי ודרך אביטל אביגדור.
איל הופמקלר

איל הופמקלר הוא בונה כינורות ישראלי.
איל הופמקלר נולד בתל אביב בשנת 1957, להורים ששניהם צ'לנים. בשנת 1981 יצא ללמוד בנייה ושחזור של כינורות וכלי קשת אחרים. בפארמה שבאיטליה, ובשנת 1986 סיים את לימודיו וקיבל דיפלומה במקצועו. למשך עוד שנה נשאר בפארמה להשתלמות מעשית בשיקום קשתות ובבניית גיטרות.
מאז 1987 איל הפמקלר גר ועובד בירושלים. הוא חבר ב"אגודת הכינור של אמריקה", "אגודת הכינור הבריטית" ו"ליאוטריה פרמאנזה".
חייא דוד הלוי שפיצר

חייא דוד הלוי שפיצר (נפטר בכ"ח בתשרי תרע"ו - 6 באוקטובר 1915) היה רב בירושלים. נודע בשם "בעל הנברשת" על שם ספרו "נברשת לנץ החמה".

קורות חיים

נולד בפרשבורג והיה מתלמידי הכתב סופר. בשנת תרל"ג (1873) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, אותה לא עזב עד מותו. 
מפעל חייו היה קביעת מועדי היום ההלכתיים בירושלים לפי זריחת ושקיעת השמש: הנץ החמה (החיוני לקיום תפילת שחרית בותיקין, שבה קוראים את קריאת שמע סמוך להופעת קרני השמש הראשונות, מסיימים את ברכותיה עם הנץ החמה, ועומדים מיד לתפילת העמידה בדיוק בזמן הזריחה), עלות השחר, חצות היום, חצות הלילה, סוף זמן קריאת שמע וזמן מנחה גדולה (משש וחצי שעות זמניות ועד תשע וחצי שעות זמניות). לשם כך ביצע מדידות רבות בירושלים העתיקה וסביבותיה (עד הר הזיתים ממזרח ושכונת בית יעקב ממערב - שתי הנקודות הגבוהות ביותר בתחום העיר הנושבת דאז). 
בשנת תרנ"ח (1898) ראה אור ספרו "נברשת לנץ החמה בציון", בו הוא מתאר בהרחבה את המדידות שביצע והמסקנות אליהן הגיע. אחת ההתמודדויות המעניינות של שפיצר הייתה עם האסטרונומיה ההליוצנטרית ("השיטה החדשה" לעומת השיטה הגיאוצנטרית) שאחת מתוצאותיה היא שלוקח לאור השמש 8 דקות להגיע לכדור הארץ, עובדה שיכולה הייתה לגרום למבוכה הלכתית באשר לשאלה מהי הזריחה ה"אמיתית". בסיום דיון ארוך בתורת קופרניקוס סיכם שפיצר "שהשיטה החדשה שקר מוחלט היא". בין היתר קיבל הספר את הסכמותיהם של הפוסקים הירושלמיים החשובים ביותר בשלהי המאה ה-19 וממנהיגי הישוב הישן: מהרי"ל דיסקין, יוסף חיים זוננפלד, שמואל סלנט, משה נחמיה כהניו ובית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים. 
בתרס"ג (1903) ראה אור ספר ההמשך "נברשת חלק ב' - ידיעת שיעור בין השמשות לכל העולם כולו".
ב-1906 פרסם שפיצר חוברת נוספת הקרויה "תיקון לוח דנברשת", הכולל לוח זמנים מדויק ושרטוטים.
ב-1922 ראה אור לוח הזמנים "ספר אור היום: לוח לדעת נקודת עה"ש ונה"ח וחצות בדיוק", שהוא עריכה תמציתית של ממצאיו של שפיצר הן לפי חודשי השנה העבריים והן לפי החודשים הלועזיים.
לחייא דוד, שני בנים: שמואל זנוויל שפיצר, מייסד שכונת בתי נייטין וממייסדי שכונת שערי חסד בירושלים ושמעון יצחק שפיצר מחבר הספר "אבני שיש" (שמעון יצחק שפיצר) העוסק בקבלה.
על מצבת קברו נכתב: 'פ"נ [=פה נטמן] הירא וחרד על דבר ה' ומחבב המצות כוותיקין מו"ה [=מורנו הרב] חייא דוד בה"ר [=בן הרב] יוסף הלוי שפיצר ב'עמ'ס [=בעל מחבר ספר] ספר נברשת'.
יון קוז'ה

יון קוז'ה (ברומנית: Ion Coja, נולד ב-22 באוקטובר 1942 בקונסטנצה) הוא פובליציסט, פוליטיקאי וסופר רומני, בלשן בהכשרתו, מרצה לבלשנות כללית בפקולטה לספרות של אוניברסיטת בוקרשט, היה חבר בבית המחוקקים הרומני, נודע כתעמולן אנטישמי וכמכחיש שואה.
בין היתר, טען כי לנשיאי רומניה האחרונים יון איליאסקו, אמיל קונסטנטינסקו וטראיאן בססקו "מוצא יהודי".
קוז'ה היה סנאטור בין השנים 1992–1996, כנציג מחוז קונסטנצה, מטעם "המפלגה הדמוקרטית החקלאית של רומניה".
ביולי 2001, בבוקרשט, קוז'ה, יחד עם גאורגה בוזאטו ארגנו סימפוזיון בכותרת "Holocaust în Romania?" (שואה ברומניה?), שכותרתו מדברת בעד עצמה.
בסתיו 2003 טען קוז'ה, במכתב פתוח שהופנה אל נשיא איחוד הקהילות היהודיות של רומניה, ניקולאה קאז'אל, שקורבנות פוגרום בוקרשט בינואר 1941 היו יהודים שנרצחו על ידי יהודים אחרים שלבשו חולצות ירוקות (סמל היכר של חברי תנועת הלגיונרים) וזאת בפקודת הקומוניסטים שעשו הסכם סודי עם יון אנטונסקו במטרה להוציא שם רע לתנועת הלגיונרים. כעבור כמה חודשים קוז'ה שינה את גרסתו וטען, בהסתמך על עדותו של לגיונר זקן, שהגופות שנתלו על ווים בבית המטבחיים של בוקרשט, בעת הפוגרום, לא היו גופות של יהודים, אלא של לגיונרים.
פרופסור יון קוז'ה, עושה נפשות לתאורית קונספירציה חדשה על רצונה של ישראל להשתלט על רומניה באמצעות מיליון יהודים ישראלים, שיקבלו אזרחות רומנית ותאוריה זו מופיעה בתקשורת הרומנית העכשיווית.
נגויין פו טרונג

שנות ילדותו ולימודיו

נגויין פו טרונג נולד בשנת 1944 בכפר דאונגם הוי על יד האנוי במחוז דאונגם איינג. לפי מקורות רשמיים הוריו היו איכרים עניים. מגיל 10 חי תחת השלטון החד-מפלגתי הקומוניסטי של החלק הצפוני של וייטנאם, שהשתחרר מהשלטון הקולוניאלי הצרפתי.
בשנים 1957–1963 למד בחטיבת ביניים ובתיכון במחוז גיא לאם. בשנת 1967 גויס להיות עובד מדינה.
בהמשך למד שפות זרות כסטודנט באוניברסיטה הלאומית הווייטנאמית בהאנוי בשנים 1967-1963. מאוחר יותר, באפריל 1976- ספטמבר 1973 השתלם בלימודי כלכלה מדינית בבית הספר הגבוה של המפלגה, על שם נגויין אי קואוק (בימינו - האקדמיה הפוליטית הלאומית על שם הו צ'י מין) בהאנוי.

פעילות והשתלמויות בתחום האידאולוגי

בדצמבר 1968 התקבל למפלגת הפועלים (בעבר ושוב לימים - המפלגה הקומוניסטית), שהנהגיה את צפון וייטנאם. עבד בכתב העת Tạp chí Cộng Sản ("כתב העת הקומוניסטי"), הבטאון התאורטי של המפלגה השלטת, בשנים 1973-1967, 1980-1976 ו-1996-1983.
באוגוסט 1981 - ספטמבר 1980 חזר לבית הספר הגבוה של המפלגה כדי ללמוד רוסית
בשנת 1981 נסע לברית המועצות כדי ללמוד באקדמיה למדעי החברה שליד הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. נושא השתלמותו היה "בניין המפלגה". בשנת 1983
סיים במוסקבה את עבודת התואר "קנדידט למדעים" בתחום ההיסטוריה, השקולה כנגד עבודת דוקטורט.
בשנים 1996-1991 שימש כעורך הראשי של כתב העת "Tạp chí Cộng Sản" ובשנים 2006-2001 עמד בראש המועצה לתאוריה המופקדת על התורה המדינית של המפלגה הקומוניסטית.

הקריירה האקדמית ופוליטית

החל משנת 1992 לימד נגויין פו טרונג כמרצה בכיר, והחל משנת 2002 כפרופסור באוניברסיטה הממלכתית של האנוי.
בשנת 1994 נבחר לחבר בוועד המרכזי של המפלגה, החל משנת 1997 כחבר בפוליטביורו (הלשכה הפוליטית).
החל משנת 1998 נבחר טרונג לאחראי על נושאי האידאולוגיה, ענייני התרבות והחינוך, במסגרת הפוליטביורו והפך לאחד התאורטיקנים הבולטים של המדיניות הווייטנאמית.
בשנים 2001-1998 היה סגן יושב ראש וב-2006-2001 יושב ראש של הוועדה לתאוריה האחראית על האידאולוגיה של המפלגה הקומוניסטית.
במאי 2002 נבחר טרונג לחבר באספה הלאומית. בינואר 2000-יוני 2006 כיהן כמזכיר הוועד הפועל של המפלגה בעיר האנוי, בפועל הסמכות העליונה בעיר.
ב -26 ביוני 2006 נבחר כיושב ראש של האספה הלאומית של וייטנאם. באותה תקופה נבחר למזכיר הארגון המפלגתי של האספה הלאומית וחבר במועצה להגנה ולביטחון. קונגרס המפלגה הקומוניסטית שהתכנס בינואר 2011 בחר בצ'אונגם כמזכיר כללי של המפלגה. נבחר גם פוליטבירו חדש, ובו חבר גם טרונג במקום השמיני ברשימה.
ישיבת המליאה החמישית של הוועד המרכזי ה-11 של המפלגה החליטה להוציא את הוועד המרכזי להיגוי בסוגיית המאבק בשחיתות מאחראיות ראש הממשלה ולהעביר את האחריות עליו אל נגויין פו טרונג, שהתמנה ליושב ראשו.
ב־10-6 ביולי 2015 ערך ביקור ממלכתי בארצות הברית, ביקור ראשון מסוגו ונפגש עם הנשיא ברק אובמה. בעת שהותו בארצות הברית פגש נציגי הקהילה הווייטנאמית בארצות הברית, ואף את מנהיג המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית, ג'ון בקטל.
בליני (משקה)

היסטוריה

המשקה הומצא בשנת 1934 על ידי ג'וזפה צ'יפריאני, מייסד הארי'ז בר. צ'יפריאני נתן למשקה את שמו מאחר שצבע המשקע הזכירו לו את צבעי בגדי הקדושים בציוריו של האמן הוונציאני בן המאה ה-15 ג'ובאני בליני.
המשקה זכה לפופולריות רבה, ונמכר כיום בברים ובחנויות משקאות בכל רחבי ונציה, ובאיטליה.
דוד מויאל

ביוגרפיה

דוד בן יוסף מויאל נולד ביפו ב-1 בפברואר 1880 (תרמ"א), כבן למשפחת מויאל היפואית שמוצאה ממרוקו. אביו היה יוסף ביי מויאל, ואמו, שמחה, הייתה בתו של הרב משה פארדו, הרב הראשי באלכסנדריה. אחיו היה ד"ר שמעון מויאל.
בצעירותו קיבל שילוב של חינוך מסורתי ומודרני. התחיל את לימודיו בתלמודי תורה של הקהילה הספרדית ביפו, ולאחר מכן בבית ספר של כל ישראל חברים. בשנת תר"ס נסע לביירות ולמד בבית ספר היהודי "תפארת ישראל" בעיר. הוא המשיך ללימודים בפריז, שם למד משפטים והוסמך כעורך דין בשנת 1904.
הוא עבד הן כעורך דין פרטי והן בשירות מיזמים יהודיים. הצטיין בבקיאותו בחוק העות'מאני, ובעיקר בחוקי הקרקעות. היה בקיא בשפה הערבית מימי לימודיו בביירות והוסיף להשתלם בלימוד השפה וספרותה מפי השייח' חוסיין אל-דג'אני ואחיו ד"ר שמעון מויאל. הוא התעמק בחקר השפה הערבית הקלאסית ואסף ספרות ערבית, ולמד גם ממסורות החדית' ופירושי הקוראן. הודות לבקיאותו במסורות העות'מאניות והערביות ולפעולתו המוצלחת כעורך-דין, זכה לידידות ולהוקרה מצד נכבדי הערבים ואנשי הממשל העות'מאני, והממשלה העות'מאנית העניקה לו את התואר "ביי".
בקשריו הטובים הללו השתמש כדי לסייע ברכישת אדמות עבור היישוב היהודי. הוא היה שותף ברכישות של עשרות אלפי דונמים של אדמה, וסייע להקמת שכונות ויישובים רבים בארץ ישראל, במיוחד באזור שלימים יהיה תל אביב. בין השכונות שסייע בהקמתן כלולות כרם התימנים, אהל משה, מחנה יוסף, מגן דוד, וכן סייע לרכישת אדמות באזור הערים רחובות ונס ציונה של כיום.
בנוסף  השתמש מויאל בקשריו הטובים עם הממשל העות'מאני כדי לנסות להביאו להתערב ולמנוע התקפות כנגד היישוב היהודי, או כדי להעניש פורעים לאחר שהם רצחו אזרח יהודי. במקרים אחרים הוא פעל כדי ליצור יחסי שכנות טובה בין היהודים ובין הערבים ולהשכנת שלום בעתות מתיחות. כך למשל גישר בין המושבה רחובות לכפר זרנוקה לאחר מתיחות שהתעוררה ביניהם. במהלך מלחמת העולם הראשונה פעל כדי לרכך את הגזירות מצד הממשל העות'מאני כנגד היישוב היהודי.
נהג לכתוב מאמרים לעיתונות הארצישראלית, ופרסם מאמרים על ענייני השעה בעיתונים עבריים כגון דאר היום והד המזרח. בנוסף פעל כדי לרכך הסתה אנטי-ציונית או אנטי-יהודית בעיתונות הערבית, ופרסם מאמרים בעיתונים ערביים בניסיון לשכך את ההתנגדות הערבית למפעל הלאומי היהודי בארץ ישראל. בהקשר זה היה פעיל ב"אגודת המגן" שיזם אחיו ד"ר שמעון מויאל.
הוא ניצל את ידיעותיו בערבית כדי לכתוב חיבורי פרשנות המקרא, בהם השתמש בערבית כדי להסביר ולבאר את פסוקי התנ"ך. חיבורו הראשון בנושא זה, "אור ממזרח", עסק בפרשנות לספר בראשית, ובנוסף כתב פרשנויות גם לספרי איוב ותהילים. חלק מפרשנויות אלו פרסם בטור "פנת הלשון" בעיתון הד המזרח.
נפטר ב-29 בינואר 1953. אחד מבניו הוא המתמטיקאי-פיזיקאי פרופ' יוסף הנרי מויאל.
ליסטרין

ליסטרין (באנגלית: Listerine) הוא מותג של מוצרים לחיטוי הפה, שנוסד בסוף המאה ה-19. בבעלות ג'ונסון אנד ג'ונסון.

היסטוריה

בהשראת רעיונותיו של לואי פסטר, ובעקבותיו רעיונותיו של ג'וזף ליסטר שהראה בשנת 1865 כי השימוש בחומצה קרבולית יפחית באופן משמעותי את שיעורי הזיהום לאחר ניתוח, פיתח כימאי מסנט לואיס בשם ג'וזף לורנס נוסחה מבוססת אלכוהול לחיטוי כירורגי והכתיר את נוזל החיטוי שלו בשם "ליסטרין" לכבודו של ג'וזף ליסטר.
בשנים הראשונות לאחר יצירת נוזל החיטוי דשדשו המכירות ולורנס נחל כישלון כלכלי. שותף שנכנס לחברה בסוף המאה ה-19 קידם את הנוזל בקרב רופאי שיניים כטיפול אוראלי, ובשנת 1914 היה "ליסטרין" למי הפה הראשונים שנמכרו בחנויות בארצות הברית. בקמפיין שיווק אגרסיבי העלתה החברה למודעות ציבורית את נושא ריח הפה והעצימה אותו בעזרת קביעת המונח ״באשת״ (הליטוסיס, כך צויין באתר החברה), כדי לקדם את שיווק מי הפה שלה. הכנסות החברה גדלו בשבע שנים, מ-115,000 דולר ללמעלה מ-8 מיליון דולר.
בשנת 2000 נרכשה החברה בידי תאגיד פייזר, ובסוף דצמבר 2006 נמכרה היחידה בפייזר שעסקה במוצרים אלו לג'ונסון אנד ג'ונסון.
קבוצת כלבי הטוי של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית

קבוצת הטוי היא קבוצה של גזעי כלבים המשמשת את רוב מועדוני הכלבים המורכבת כמעט לחלוטין מכלבי טוי בלבד. ראה קבוצת כלבי הטוי למידע המקושר לרוב מועדוני הכלבים.
מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית ממיינת את גזעי הכלבים בתוך הקבוצות בסדר אלפביתי כדלקמן:
מבצע ויקטוריה

רקע

אלוף פיקוד הדרום, אריאל שרון, תבע עריכת פשיטות נגד הקומנדו המצרי, שהירבה להניח מארבים לסיורים של צה"ל בקרבת התעלה. שרון תבע ליטול יוזמה באמצעות עריכת פשיטות לעומק השטח המצרי ואף תמך בהחזקת שטחים מעבר לתעלה לפרקי זמן מוגבלים. לעומתו, הרמטכ"ל, רא"ל חיים בר-לב, התנגד לגישה זו בנימוק שביצוען של הפשיטות יגרור בהכרח אבידות כבדות ושממילא השפעתן לא תהיה מכרעת על מצבו של צבא מצרים באזור התעלה. פשיטה ראשונה המבוססת על המודל שהציע שרון נערכה ב-14 במרץ 1970. כוח ישראלי פשט בשני מקומות צפונית לעיר קנטרה. בפעולה נהרגו שמונה חיילים מצריים. לצה"ל שני הרוגים, וארבעה פצועים.

המבצע

ב- 30 במאי 1970 נהרגו ארבעה עשר צנחנים ונפצעו שישה במארב שביצע הקומנדו מצרי. בעקבות זאת, וביוזמת אלוף הפיקוד שרון, הוחלט במטה הכללי כי יש לבצע פעולת תגמול כנגד כוחות צבא מצרים שפרושים לאורך התעלה. מבצע ויקטוריה נערך ב-11 ביוני 1970. תא"ל רפאל איתן, ששימש כקצח"ר התנגד לבחירה בסיירת שקד לביצוע הפעולה, אולם מפקדה, סא"ל דני רהב וולף שיכנע את האלוף שרון כי הדבר בכוחה של היחידה. כוח מסיירת שקד בפיקודם של מפקד הסיירת, דני רהב וולף, וסגנו אמציה חן ובו 134 לוחמים, בסיוע יחידה 707 של חיל הים, חיל אויר, הנדסה, תותחנים ושריון, צלח את התעלה באזור בוצי וטיהר קטע של כשלושה קילומטרים לאורכה. לצליחה קדמה פעולת ריכוך אווירית. במהלך הפעולה עלה בידי הכוח לפוצץ כמה בונקרים ותותחים מצריים. חיילי הכוח ספרו שלושים חיילים מצריים הרוגים וככל הנראה הרוגים נוספים נמצאו בתוך הבונקרים. לצה"ל היו ארבעה הרוגים ו-12 פצועים. למחרת התקשר תא"ל איתן אל וולף, מפקד הסיירת, הודה כי טעה ושיבח אותו על הפעולה. לנוכח כמות הנפגעים לצה"ל לא התקיימו פעולות דומות נוספות אחרי פשיטה זו. חודשיים מאוחר יותר נכנסה לתוקפה הפסקת האש שסיימה, הלכה למעשה, את מלחמת ההתשה. בעקבות הצלחת המבצע, ושיטת צליחת התעלה באמצעות סירות סער, הוכשרה בקרבת התעלה ה"חצר" אשר תשמש כנקודת הצליחה במלחמת יום הכיפורים והמבצע שימש כמודל למבצע אבירי לב.
לוקאס ואן ליידן

חייו

ואן ליידן נולד בליידן (פירוש שמו: לוקאס מליידן) והוא היה פעיל בעיקר בעיר זו. ואן ליידן נחשב לאחד ממבטאי סגנון הציור ההולנדי בתקופתו וכאחד החרטים המוצלחים בתולדות האמנות. ואן-ליידן למד את המלאכה מאביו (אך לא קיימות עבודות ידועות של האב) ומקורנליוס אנגלברכטס, אך בעוד ששני אלה התמקדו בציור, הצטיין ואן-ליידן בחריטה. לא ידוע היכן למד חריטה, אך ככל הנראה למד בגיל מוקדם למדי, שכן התחריט המוקדם ביותר הידוע כשלו ("מחמד והנזיר השחוט") הוא מ-1508, כשהוא היה בן 14 בלבד.
ב-1514 התקבל ואן ליידן לגילדת הציירים בליידן. קיימות עדויות כי לאחר מכן נדד וביקר בין היתר באנטוורפן (1521), שם עבד בסדנה של אלברכט דירר ולמידלברך (1527), בה פגש את יאן מבוסה. חלק ניכר מתחריטיו אינם מתוארכים, דבר המקשה על ההיסטוריונים לעקוב בצורה ודאית אחר תהליך יצירתם. הציור שנחשב ליצירת המופת שלו הוא "הר האבירים" (1517), עם יותר מ-80 דמויות. אחת ההשפעות הגדולות עליו היה דירר. קארל ואן מאנדר מתאר אותו כאדם שעבד לעיתים מן המיטה, אך בשל כמויות התחריטים שהשאיר בפרק חייו הקצר, נראה כי היה מוכשר למדי.
גביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים

הקמה

העבודה מאחורי הרעיון של גביע אירופה לאלופות נמשכה כל כך הרבה זמן, ולבסוף נוסדה ב-9 באוקטובר 2012 לאחר חתימת ההסכם בין BSWW לבין הקומונה של סן בנדטו, שהייתה אחראית על אירוח הגרסה הראשונה של המפעל בעיר האיטלקית באביב הבא.
במעמד החתימה, גבינו רנאלס, מנכ"ל BSWW, אמר שהגדלת הליגות המקומיות ברחבי אירופה והגדלת רמת התחרותיות בליגות אלה, לוקחת את המועדונים לרמה הבינלאומית וזה משהו שהיה מתבקש עבור ענף כדורגל החופים, ולכן גביע אירופה לאלופות נוצר כדי לספק את התשוקה הזאת.

השיטה הנוכחית

האלופות מכל ליגת כדורגל חופים באירופה מעפילות אל האירוע. למדינה המארחת ניתנת האפשרות לצרף שני מועדונים נוספים - המועדון שבסיסו בעיר המארחת והסגנית של אותה הליגה. האלופה המכהנת מקבלת גם היא העפלה אוטומטית בנוסף לאלופה בליגה שלה. מועדונים אחרים שיסיימו כסגנית בליגה שלהם עשויים להתקבל על פי שיקול דעתם של ארגון ה-BSWW.
מועדונים יכולים להעפיל דרך שלב המוקדמות שהוצג לראשונה בשנת 2017 - השלב פתוח לקבלה של מועדוני כדורגל חופים שלא העפילו אוטומטית כאלופי הליגה שלהם, למרות מיקומם בליגה של המדינה שלהם. המועדונים המצליחים בשלב זה מעפילים אל הסיבוב המרכזי.

המחשבה לעתיד

BSWW כבר אמרו, שבעתיד שיטת העפלה אולי תשתנה לשיטה הדומה לשיטת הדירוג של אופ"א, כך שהליגות המקומיות בעלי הדירוג הגבוה ביותר יקבלו מספר מועדונים רב יותר בתחרות עצמה, בדומה למצב של ליגת האלופות. למרות זאת, BSWW נכון לעכשיו מתחייבים לתת סיכוי שווה בהשתתפות בתחרות גם למועדונים חלשים יותר.
הליגה האיטלקית, הפורטוגלית, הספרדית והרוסית הם הליגות הנחשבות החזקות ביותר באירופה לדעת ה-BSWW.