google/wiki40b huggingface dataset:
מוליך עצבי

תפקיד

מערכות מפתח מוחיות העומדות בבסיס הקוגניציה, הרגש והמוטיבציה, מעוצבבות על ידי המערכות הראשיות של המוליכים העצביים.
לפיכך קשה לשער את מקורותיה העצביים של ההתנהגות האנושית מבלי להבין את תפקידם.
המוליכים העצביים הם השליחים הכימיים של המוח. הם מאפשרים העברת מסרים בין תאי העצב במערכת העצבים באמצעות תהליך של העברה סינפטית.
למוליך העצבי יכולה להיות השפעה מעכבת או מעוררת על תא המטרה.

אופן הפעולה

המוליכים העצביים מסונתזים ומאוחסנים בשלפוחית סינפטית, אשר נמצאת בקצה האקסון של תא עצב.
דחף עצבי המועבר דרך האקסון של תא העצב הפרֶה-סינפטי גורם לשחרור של המוליך העצבי אל המרווח הסינפטי. באופן זה האות החשמלי מתורגם לאות כימי.
המולקולות של המוליך העצבי מתקשרות לקולטנים הנמצאים על פני תא המטרה. קישור זה מפעיל תעלות יונים, אשר יוצרות פוטנציאל חשמלי סינפטי בתא המטרה.
השפעתם של המוליכים העצביים מתמקדת בתא המטרה הבתר-סינפטי בלבד משום ששם ריכוזם הוא הגבוה ביותר. תהליך הפעפוע גורם לדילול של המוליך העצבי שהופרש. תהליך זה מתעצם ככל שהמרחק מהסינפסה גדל, כך שריכוזו של המוליך העצבי מחוץ לסינפסה שואף לאפס. באופן זה המוליך העצבי שהופרש לסינפסה מסוימת לא יצליח להשפיע על סינפסות שכנות.
על מנת שתתרחש ההפעלה של תא המטרה כמות המוליך העצבי שמשתחררת מהתא הקדם סינפטי צריכה להספיק להבאת המתח החשמלי של התא הקולט לערך הסף שלו. ערך הסף של כל תא מושפע ממתח המנוחה שלו.
במידה והמתח החשמלי יהיה נמוך מערך הסף תא המטרה לא יופעל.

סוגי המוליכים

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. 
קיימים מאות מוליכים עצביים, ומולקולות נוספות המשמשות בהולכה העצבית צפויות להתגלות.
להלן יימנו העיקריים שבהם:

האינדולומיניים

מלטונין, שהוא ההורמון שמווסת את השעון הביולוגי, נמנה עם האינדולומיניים, שכמו הקטקולאמיניים, הם צאצאים של המשפחה המונואמינית. 
מוליך עצבי מרכזי אחר במשפחת האינדולמיניים הוא הסרוטונין. 

בדומה לנוראדרנלין, גם הסרוטונין חשוב בטיפול בדיכאון, והתרופות הפסיכיאטריות החדשות (SSRI ו-SNRI) מנסות לעכב את תהליך הספיגה החוזרת שלו חזרה לתא המוצא.
רוב האזורים הסרוטוניניים הם מחוץ למערכת העצבים המרכזית, אך בגרעין רפה שבמוח ישנו מרכז סרוטוניני חשוב, הקשור גם לשינה ולשובע. מזונות המכילים אנזימים מייצרי סרוטונין הם מרכיב חשוב בדיאטות. לעומת זאת, תפריט מופחת כולסטרול קשור לירידה ברמת הסרוטונין במוח, וכנראה לעלייה בתוקפנות. זו הסיבה שבעלי כולסטרול מועט מהווים קבוצת סיכון להתרחשותו של מוות אלים.

חומצות אמיניות

מוליכים עצביים רבים מבוססים על אבני הבניין של חלבונים, החומצות האמיניות: GABA, גלוטמט, גליצין, היסטדין. היסטדין הופך בגוף להיסטמין. ההיסטמין קשור לוויסות מצבי עוררות ושינה. ככל שהוא מתמעט הגוף נע למצב של הרדמות. כמות מוגברת שלו גורמת לנדודי שינה, ואילו לקיחת תרופות אנטי-היסטמיניות גורמת לתופעה של נמנמת והרדמות. 
 
ה-GABA חשוב במיוחד בשל השפעתו העוצרת, וחומרים מרגיעים כמו ואליום מפעילים אותו. העדר GABA יכול ליצור עוויתות. GABA הוא בעל השפעה רחבה על מאות סוגים שונים של קולטנים.

נוירופפטידים

הנוירופפטידים הם מולקולות הקצרות מכדי להיקרא חלבון. עליהם נמנה חומר P, הממלא תפקיד חשוב בהעברת הכאב בחוט השדרה, וכן האנדורפינים, שהם אופיואידים אנדוגניים וגורמים בין השאר לשיכוך כאבים.
עוד ארבעה נוירוטרנסמיטרים חשובים הם וזופרסין שהוא הורמון נוגד השתנה (ADH), אוקסיטוצין, אנאנדמיד ואוקטופאמין.
מוזיאון המחתרת ההולנדית

תולדות מוזיאון המחתרת

המוזיאון נוסד ב-1984 ועבר למיקומו הנוכחי בבית פלנסיוס (Gebouw Plancius) ב-1999. ב-2013 הורחב ונוסף לו מוזיאון ילדים מיוחד Verzetsmuseum Junior.
פלוקונאזול

תכונות כימיות

פלוקונאזול מסיס במים ומסוגל לחצות את מחסום הדם-מח.

מנגנון פעולה

פלוקונאזול מעכב את פעילותו של 14α-sterol demethylase הפטרייתי, האחראי על המרת לנוסטרול לארגוסטרול. בהיעדר כמות מספקת של ארגוסטרול ממברנת התא הפטרייתי אינה יציבה מה שמביא לחוסר איזון אוסמוטי ולמוות תאי. פלוקונאזול היא תרופה פונגוצידית- משמע מביאה למות הפטרייה ולא לעצירת התרבותה.
מצפה נמרוד

רקע להקמת מצפה נמרוד

אתר התיירות וההנצחה מצפה נמרוד הוקם בשנת 2010 על ידי חזי שגב, אביו של נמרוד שגב, שנהרג במלחמת לבנון השנייה והוא בן 28. נמרוד התגייס לצה"ל ב-1996 ושירת בחיל השריון כמפקד טנק. במלחמת לבנון השנייה נקרא לשירות מילואים בצו 8 ועלה ללבנון עם טנק מרכבה שבו שימש כטען. ב-9 באוגוסט 2006 נהרג בדרום לבנון, כאשר הטנק שלו, שחיפה על טרקטורים שסללו ציר תנועה חדש בכפר עייתה א-שעב, נפגע ממטען צד ומיד לאחר מכן ספג טיל נ"ט. מפיצוץ הטיל והתחמושת שהייתה בטנק נהרגו כל אנשי צוות הטנק. 
סיפורו של נמרוד שגב מוזכר בשני ספרים על מלחמת לבנון השנייה, שפרסמו מפקדים מתקופת המלחמה: ספרו של תת-אלוף (מיל') גל הירש "סיפור מלחמה סיפור אהבה", וספרו של אלוף (מיל') אלעזר שטרן "משא כומתה".
בתוכנית יום הזיכרון של גלי צה"ל, "עוד מעט נהפוך לשיר", שודר שירו של נמרוד "אתה בן אדם", בביצוע הזמר שמעון בוסקילה, שבחר בשיר והלחין אותו במיוחד לתוכנית.

אירועים במצפה נמרוד

במקום מתקיימים מפגשים עם אביו של נמרוד, ומדי שנה, בערב ט"ו באב, חג האהבה העברי שהוא גם יום נפילתו של נמרוד שגב, מתקיים במצפה נמרוד קונצרט של שירי אהבה לאור הירח. אחד המפגשים שודר בערוץ 2 ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
דיוויזיית המשמר השנייה (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-11 באוגוסט 1813 במהלך מלחמות השחרור בגרמניה בתור בריגדת גרנדירים. ב-5 בספטמבר 1818 הורחבה הבריגדה לסדר גודל של דיוויזיה, וב-22 בדצמבר 1819 היא קיבלה את השם "דיוויזיית המשמר השנייה". היא והדיוויזיה האחות שלה, דיוויזיית המשמר הראשונה הרכיבו יחד את קורפוס המשמר. ב-1866 לחמה הדיוויזיה במלחמת אוסטריה-פרוסיה והשתתפה בין היתר בקרב קניגרץ. בין השנים 1870-1871 היא השתתפה במלחמת צרפת-פרוסיה והשתתפה בין היתר בקרב גרבלוט, קרב סדאן והמצור על פריז.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה תחת פיקוד ארנולד פון וינקלר. היא הייתה חלק מקורפוס המשמר אשר בתרו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד קרל פון בילו. הדיוויזיה השתתפה בפלישה הגרמנית לבלגיה ובין היתר נטלה חלק במצור על נאמור. לאחר מכן הדיוויזיה השתתפה במערכה על הגבולות לרבות קרב שרלרואה, ולאחר מכן השתתפה בקרב על המארן. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב איפר הראשון, כחלק מ"פלגת הארמייה פון פבק". במאי 1915 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, ולחם תחת פיקוד הארמייה ה-11 במתקפת גורליצה-טרנוב. בשנת 1915 הוחזרה הדיוויזיה לחזית המערבית והשתתפה בקרב ארטואה השלישי, ובשנת 1916 לחמה בקרב על הסום. בשנת 1917 הוחזרה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב ריגה, ובשנת 1918 שוב חזרה לחזית המערבית, שם השתתפה במבצע מיכאל כחלק ממתקפת האביב. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב השלישי על האן ובקרב השני על המארן, ולאחר מכן השתתפה בקרבות מתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה.
האולימפיאדה העממית

האולימפיאדה העממית (בקטלאנית: Olimpíada Popular; בספרדית: Olimpiada Popular) היא אירוע ספורט שאמור היה להיערך בברצלונה ביולי 1936, זמן קצר לפני פתיחת אולימפיאדת ברלין.
בפברואר 1936 עלתה לשלטון בספרד קואליציה של מפלגות מרכז ושמאל בשם "החזית העממית", בראשותו של מנואל אסאניה. ממשלה זו החליטה להחרים את אולימפיאדת ברלין, כמחאה על המשטר הנאצי בגרמניה, ותחת זאת לארגן אולימפיאדה אלטרנטיבית - האולימפיאדה העממית. העיר שנבחרה לארח את המשחקים, ברצלונה, הייתה אחד ממוקדי התמיכה של הרפובליקנים שבשלטון. כמו כן, ב-1931 העדיף הוועד האולימפי הבינלאומי את ברלין על פניה כמארחת המשחקים האולימפיים של 1936.
6,000 ספורטאים מ-22 מדינות נרשמו להשתתף במשחקים. המשלחות הגדולות ביותר היו מארצות הברית, בלגיה, בריטניה, דנמרק, הולנד, נורווגיה, צ'כוסלובקיה, שוודיה ואלג'יריה הצרפתית. גם גולים מגרמניה הנאצית ומאיטליה הפאשיסטית הבטיחו את השתתפותם בתחרויות. רבים מהמשתתפים נשלחו מטעם ארגוני העובדים והמפלגות הסוציאליסטיות והקומוניסטיות בארצם.
בנוסף לתחרויות הספורט הרגילות, היו אמורות להיערך במסגרת האולימפיאדה גם תחרויות שחמט, וכן אירועי מוזיקה, תיאטרון וריקודי עם.
ימים ספורים לפני שהאולימפיאדה העממית אמורה הייתה להיפתח, פרצה בספרד מלחמת האזרחים, והיא בוטלה. חלק מהספורטאים טרם הגיעו לספרד, ואחרים, שכבר הגיעו, נמלטו ממנה. כ-200 מהספורטאים נותרו בספרד, והצטרפו לבריגדות הבינלאומיות שלחמו לצד הרפובליקנים.
פרוגרס

דגמים

במהלך השנים בוצעו שינויים בחללית הפרוגרס והיא יוצרה במספר דגמים.

פרוגרס-M ‏11F615A60

הדגם הנוכחי והמשופר של הפרוגרס-M (מס' באינדקס הטילים והארטילריה: 11F615A60) נכנס לשירות פעיל ב-26 בנובמבר 2008, עם משימת פרוגרס M-01M. בדגם המשופר המחשב הישן ארגון-16 הוחלף במחשב קטן ומהיר יותר, TsVM-101, ומערכות הטלמטריה האנלוגיות הוחלפו במערכות דיגיטליות קטנות יותר.

פרוגרס M2

בשנות ה-80 הייתה הצעה לבניית דגם משופר של הפרוגרס M בשם פרוגרס M2 אשר ישמש כחללית המטען של תחנת החלל מיר 2 שתוכננה באותה תקופה. ע"פ ההצעה בחללית יהיה תא שירות גדול יותר לשם נשיאת מטען גדול יותר או רכיבים של תחנת החלל, והיא תשוגר על ידי משגר זניט. לאחר ביטול התוכנית לבניית תחנת החלל מיר 2 והתחלת הפרויקט לבניית תחנת החלל הבינלאומית, הדגם המוצע נשקל לשמש כחללית המטען של התחנה, אך בסופו של דבר ההצעה בוטלה בעקבות שיקולי תקציב והעובדה שלאחר התפרקות ברית המועצות משגר הזניט יוצר על ידי מדינה זרה - אוקראינה.
עכבה חשמלית

עכבה חשמלית או אימפדנס היא התנגדות חשמלית כוללת. המושג נפוץ במיוחד במשוואות מתמטיות של מעגל חשמלי שבו זורם זרם חילופין. שני הגדלים (עכבה והתנגדות) נמדדים באותן יחידות, האוהם (Ω) במערכת היחידות הבינלאומית.

חיבור אימפדנסים

חיבור אימפדנסים בטור או במקביל הוא כמו בנגדים, כשההבדל הוא שבחיבור אימפדנסים יש לטפל במספרים מרוכבים.

מעגלים עם מקורות כלליים

אימפדנס מוגדר על ידי היחס בין שני פאזורים כשפאזור מוגדר על פונקציה סינוסית של הזמן. עבור מקורות מחזוריים כלליים ואפילו מקורות לא מחזוריים, עדיין ניתן להשתמש במושג האימפדנס. ניתן להראות שכמעט כל הפונקציות המחזוריות בזמן ניתנות לייצוג על ידי טור פורייה. לכן, ניתן לחשוב על מקור מתח מחזורי כלשהו כקומבינציה (אולי אינסופית) של מקורות מתח סינוסיים בטור. באופן דומה, ניתן לחשוב על מקור זרם מחזורי כלשהו כקומבינציה (אולי אינסופית) של מקורות זרם סינוסיים במקביל.
תוך שימוש בשיטת הסופרפוזיציה, כל מקור מופעל בנפרד ומוצאים פתרון של מעגל ה־AC בעזרת האימפדנסים המחושבים עבור התדירות של המקור המופעל. הפתרונות של המתחים והזרמים של המקור שהופיע במעגל המקורי מחושבים כסכומים של הפתרונות שחושבו לכל אחד מהמקורות המרכיבים אותו. עם זאת למתחים ולזרמים האמיתיים במעגל המקורי אין ייצוג פאזורי. ניתן לחבר פאזורים רק כאשר כל אחד מהם מייצג פונקציה בזמן בעלת אותה תדירות. לכן, יש להחזיר את פאזורי המתח והזרם שחושבו עבור כל מקור בנפרד לייצוג שלהם בתחום הזמן לפני ביצוע הסכימה הסופית.
שיטה זו ניתנת להכללה למקורות לא מחזוריים כאשר את הסכומים הבדידים מחליפים אינטגרלים. כלומר, את טור פורייה מחליפה התמרת פורייה.
ארמן סרקיזיאן

ביוגרפיה

סרקיזיאן נולד בירוואן. הוא בוגר תואר ראשון בפיזיקה תאורטית ובמתמטיקה מאוניברסיטת המדינה בירוואן. בשנים 1976 עד 1984 לימד באוניברסיטה והוא מייסדה של המחלקה למודלים ממוחשבים של מערכות מורכבות. בשנים 1989–1991 שימש פרופסור אורח באוניברסיטת קיימברידג'.
באוקטובר 1991 מונה לשגרירה הראשון של ארמניה בממלכה המאוחדת. במקביל שימש גם שגריר ארמניה לאיחוד האירופי, בלגיה, הולנד, לוקסמבורג וקריית הוותיקן. בשנים 1995 עד 1996 שימש שגריר לאיחוד האירופי ולנאט"ו.
בנובמבר 1996 נבחר לראש ממשלת ארמניה וכיהן בתפקיד עד מרץ 1997. בין הסיבות שהוזכרו להתפטרותו היו מחלוקת עם שר ההגנה וטיפולים שנאלץ לעבור עקב מחלה קשה.
ב-1998 מונה שוב לשגריר ארמניה בממלכה המאוחדת וכיהן בתפקיד עד אפריל 2000. לאחר מכן שימש יועץ לחברות בהם BP, אלקטל-לוסנט, טלפוניקה ומריל לינץ'. בשנת 2000 ייסד את "Eurasia House International", ארגון שנועד לקדם קשרים עסקיים, מחקר ופיתוח מדיני באירואסיה.
בספטמבר 2013 מונה בפעם השלישית לשגריר ארמניה בממלכה המאוחדת.
במרץ 2018 נבחר על ידי הפרלמנט הארמני לנשיא. הוא החל את כהונתו ב-9 באפריל 2018.
הוא נשוי ואב לשני בנים.
קולימה (מדינה)

גאוגרפיה

קולימה היא מדינה קטנה, ה-28 בגודלה במקסיקו (כ-3% משטחה של מקסיקו). היא שוכנת לחוף האוקיינוס השקט. היא מוקפת ברובה על ידי מדינת חליסקו (צפון ומערב) ובדרום היא גובלת עם מיצ'ואקאן.
הוג'ס

היסטוריה

היישוב נזכר עוד מתקופת שושלת ארפאד מהמאה התשיעית. היישוב ננטש מספר פעמים במאות הבאות, וכן במאה ה-13, בעת שהשטח נכבש על ידי האימפריה העות'מאנית. 
במאה ה-18 התיישבה במקום אוכלוסיית פולקסדויטשה, מהגרים ממוצא גרמני, שהקנו לכפר צביון בורגני. כיום מורכבת אוכלוסיית הכפר בעיקר מהונגרים, שוואבים, סקלרים וצוענים.

יהודי הוג'ס בשואה

הקהילה היהודית נוסדה בשנת 1780 ובית הכנסת של הקהילה נבנה בשנת 1815, הם השתייכו לקהילה האורתודוקסית אך היו בקרבם ציונים. בין מלחמות העולם היו בהוג'ס כ-280 יהודים מתוך כ-3,000 תושבים.
במשך תקופה ארוכה כיהנו בעיר רבנים משושלת גויטיין כאשר הראשון שבהם היה הרב ברוך גויטיין, אחריו בנו הרב צבי הירש גויטיין ואחריו בנו הרב אליהו מנחם גויטיין ואחרון בשושלת הרב יוסף שלמה גויטיין.
במרץ 1944 כבש הצבא הגרמני את הוג'ס ובמאי רוכזו יהודי הכפר וכ-230 יהודים נוספים מנפת שימונטורניה (Simontornya), בגטו. חלק מהגברים היהודים גויסו לשירות העבודה בצבא ההונגרי. ביוני 1944 הועברו תושבי הגטו למחנה צבאי בפץ', ומשם גורשו ביולי לאושוויץ.
ניצולים בודדים חזרו לעיר לאחר השואה וניסו לשקם את מה שנותר, אך תוך שנים ספורות לא נשארו יהודים בקהילה.

אתרים בכפר

בכפר קיימת טירת אפוני (Apponyi-kastély), טירה מתקופת הבארוק המאוחר וראשית התקופה הקלאסית, בסגנון הבארוק, מסוף המאה ה-18, ובה אולם כנסייה באורך 41 מטר וברוחב 14 מטר. גובה מגדל הפעמון הוא 44 מטר. המגדל כוסה בכיפות נחושת. בין שלושת פעמוני המגדל, שניים הם מוקדמים לטירה עצמה, והם מאמצע המאה ה-18. בכנסייה שבטירה קיים אורגן מראשית המאה ה-20. באולם הראשי של הכנסייה ניצב מזבח עשוי שיש אדום.
מלחמת הקווקז

הפלישה הרוסית לקווקז, המוכרת יותר כמלחמת הקווקז היא סדרת כיבושים של האימפריה הרוסית בין השנים 1817 ל-1864 כנגד צ'צ'ניה, דאגסטן וצפון מערב הקווקז (צ'רקסיה).
ככל מעצמות המערב באותה התקופה, גם הרוסים רצו ליצור לעצמם אימפריה על ידי כיבושים. רצון זה התבטא בכיבושים רבים לאורך הגבולות. חלק מרצונות ההתפשטות הרוסים באו גם על חשבון ארצות הקווקז. 
אלא שעם תחילת הפלישה הבינו הרוסים שכיבוש ארצות הקווקז לא יהיה פשוט כשחשבו, שכן הפלישה נתקלה בהתנגדות אלימה וחזקה במיוחד. לפי התארוך המקובל, התקופה הראשונה של המלחמה הסתיימה עם מותו של אלכסנדר הראשון ומרד הדקבריסטים בשנת 1825. עד אז השיג הצבא הרוסי מספר הצלחות נגד מה שהצאר הגדיר "המון פראי אדם". 
במשך השנים 1825-1830 קטנו היקף הסכסוך והפעילות המלחמתית, מאחר שלרוסיה היו באותן השנים חזיתות מלחמה נוספות: המלחמה עם טורקיה ופרס. לאחר ההצלחות בשתי מלחמות אלו, חידשה רוסיה את פעילותה בקווקז, ושוב נתקלה בהתנגדות מחתרתית, שהאחראים העיקריים להן היו "גחי מולא", "גמזט בק", ו"אדג'י מורד". הם הונהגו בידי האימאם שאמיל, שהוביל את פעולות ההתנגדות בין השנים 1834-1859 ושנתמך חלקית על ידי פרס.
החלק השני במלחמה החל בחודש מרץ 1855, כאשר רוסיה והאימאם שאמיל חתמו על הסכם הפוגה בלחימה, את ההסכם יזמו הרוסים בשל הצורך שלהם לתגבר את הכוחות שלהם במלחמת קרים. ההפוגה לא נמשכה זמן רב והמלחמה חודשה עוד באותה השנה.
מלחמת הקווקז נסתיימה עם כיבוש צפון הקווקז, האימאם שאמיל נשבע אמונים לצאר ועבר לחיות במרכז רוסיה. המלחמה הסתיימה באופן רשמי ב-2 ביוני 1864, על ידי הכרזה של הצאר.
שלושה צארים רוסיים עמדו מאחורי המתקפה הזו; אלכסנדר הראשון, ניקולאי הראשון, ואלכסנדר השני. המפקדים הרוסיים העיקריים מאחורי המתקפה היו אלכסיי פטרוביץ' ירמולוב בין 1816-1827, מיכאיל סיומונביץ' וורונצוב בין 1844-1853, ואלכסנדר ביירטינסקי בין 1853-1856. הסופרים מיכאיל לרמונטוב ולב טולסטוי השתתפו בקרבות וכתבו עליהם, והמשורר הרוסי אלכסנדר פושקין התייחס למלחמה בפואמה האירונית שלו, האסיר הקווקזי (1821).
חבייר אורוטי

קריירה

אורוטי החל את הקריירה שלו בקבוצת המילואים של ריאל סוסיאדד ב-1969. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-1973. ב-1977 הצטרף לאספניול, שבתקופתו עמה הוענק לו פרס "דון בלון". בתום ארבע עונות באספניול, עבר ליריבתה העירונית ברצלונה. בתחילה היה השוער השני, אחרי פדרו ארטולה, אך בהדרגה תפס את מקומו.
לצד שחקנים כגון ברנד שוסטר ודייגו מראדונה היה אורוטי שחקן מפתח בסגל הקבוצה שאומנה על ידי טרי ונבלס. הקבוצה זכתה באליפות ספרד בעונת 1984/85. ב-24 במרץ 1985 עצר בעיטת עונשין ובכך הבטיח לברצלונה את התואר. כשנה לאחר מכן שותף בגמר גביע אירופה לאלופות 1986 עם הקבוצה. בדרכה לשם, במשחק הגומלין של חצי הגמר, במצב של 3-0 לטובת היריבה מהמשחק הראשון, מחה אורוטי על פסיקת שער גבולי (כאשר הכדור היה על קו השער אך לא עבר אותו במלואו) לטובת היריבה. זה אפשר לברצלונה להחזיר שלושה שערים משלה ולהביא את המשחק לדו-קרב בעיטות עונשין. אורוטי הציל בעיטה קריטית והבקיע אחד משלו, ובכך עזר לקבוצתו להעפיל לגמר.

נבחרת לאומית

אורוטי שיחק 5 פעמים במדי נבחרת ספרד בין 1978 ל-1980. הוא היה בסגל הנבחרת לגביעי העולם 1978, 1982, ו-1986 וליורו 1980 אך לא שותף באף משחק. בנוסף, שיחק פעמיים במדי נבחרת חבל הבסקים ב-1979 וב-1980.
סטלה קאנליף

ביוגרפיה

קאנליף למדה בבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE) וקיבלה שם תואר ראשון בכלכלה. לאחר סיום לימודיה עבדה בחברת "דניש בייקון", ולאחר מלחמת העולם השנייה עזבה את משרתה כדי להתנדב בארגונים לשיקום אירופה.
ב-1947 החלה לעבוד כסטטיסטיקאית במבשלות הבירה של גינס. במסגרת תפקידה שם, היא גילתה וניסחה עקרונות חשובים במתודולוגיה של תכנון ניסויים, אשר תקפים עד היום. דוגמה מפורסמת מעבודתה שם קשורה ב מערכת בקרת האיכות של המבשלה. במהלך תהליך הבקרה העובדים היו צריכים לגלגל את חביות הבירה. חלק מהחביות גולגלו בעליה, וחלק בירידה. עד שקאנליף הגיעה, איש לא העלה בדעתו כי ההבדל הזה עלול להשפיע על תוצאות הבדיקה, אף על פי שההסבר יישמע לכם מאוד הגיוני: יותר קשה לגלגל את החביות בעליה, ומשום כך נטו העובדים לפסול יותר חביות שגולגלו בעליה גם אם היו תקינות, ונטו לאשר חביות שגולגלו בירידה גם אם היו פגומות. קאנליף תכננה את תהליך בקרת האיכות מחדש כך שלא יכלול את ההטיה הזו.
ב-1970 סיימה את עבודתה במבשלה, ועברה לנהל את יחידת המחקר במשרד הפנים. כעבור שנתיים קודמה לתפקיד Director of Statistics, כלומר מנהלת הגוף שהיווה את הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של בריטניה. היא הייתה לאשה הראשונה שקודמה לדרגה כה גבוהה בשירות הסטטיסטיקה הבריטי. תפקידה שם היה ניהולי בעיקרו, אולם היא עסקה גם במחקר, וקידמה את השימוש בסטטיסטיקה בתחום הקרימינולוגיה. אחד ממחקריה החשובים בתחום הוכיח כי אין קשר בין החלת עונש מוות ובין שיעור מקרי הרצח. כמו כן, הקימה את יחידת המחשוב של המחלקה.

פרסים

ב-1983 הוענק לה תואר האצולה MBE כהוקרה על פעילותה הציבורית.
למידה אותנטית

למידה אותנטית (בחינוך) היא גישת הוראה המאפשרת לתלמיד לחקור, לדון, לפתור בעיות מסובכות ולהבנות באופן משמעותי מושגים ויחסים בהקשרים, אשר מערבים בעיות בחיי היומיום ותוכניות רלוונטיות ללמוד.
למידה אותנטית מתייחסת למגוון רחב של טכניקות חינוך והוראה, המקשרות את החומר הלימודי שמלמדים בבית הספר לבעיות, לסוגיות ויישומים בחיים האמיתיים. הרעיון היסודי הוא, כי תלמידים נוטים להתעניין יותר במה שהם לומדים, ולהיות בעלי מוטיבציה גבוהה ללמוד מושגים ומיומנויות חדשים, אם מה שהם לומדים משקף הקשרים בחיים האמיתיים וניתן ליישום בחייהם מחוץ לבית הספר. תלמידים מבינים טוב יותר ומיישמים את חומרי הלמידה כאשר הם מעורבים במצבים ובסוגיות אמתיות. הקשרים אמתיים מעודדים למידה של תלמידים, ויוצרים מוטיבציה גבוהה וריגוש ללמידה. גם כן ייצוג של בעיות בעולם האמיתי ובהקשרים בעולם האמיתי מספקים הקשר חשוב לחשיבת התלמידים.
דורה מאר

ביוגרפיה

נולדה בשם הנרייטה תיאודורה מרקוביץ, בת ליוסף מרקוביץ, ארכיטקט יהודי מקרואטיה שתכנן בתים רבים בעיר הבירה הארגנטינית ולג'ולי ווזין הצרפתייה. מאר נולדה בעיר טור אך גדלה בבואנוס איירס. בפריז למדה צרפתית, ספרדית ואנגלית. בשנותיה הראשונות כצלמת החלה להשתמש בשם דורה מאר.
מאר הגיעה לפריז בשנת 1926 והחלה ללמוד ציור בבית ספר פרטי ולאחר מכן עברה לצילום. בשנת 1935 פתחה סטודיו לצילום.
בשנת 1936 פגשה לראשונה את פיקאסו בבית קפה, דה מאגו, בפריז. בעת פגישתם מאר הייתה אמנית בזכות עצמה והפיקה אוסף מרשים של צילומים. פיקאסו היה צייר מצליח ומפורסם בן 55. תקופת שיתוף הפעולה ביניהם החלה כשביקש ממנה לצלם את תמונותיו. עבודתם המשותפת הביאה את מאר להתמסר לציור.
דורה, שהייתה צעירה מפיקאסו בעשרים וחמש שנים, התאימה לדרישתו של פיקאסו, כפי שביטא אותה: "כשאני חי עם אשה צעירה ממני, הדבר עוזר לי להישאר צעיר".
פיקאסו צייר את דיוקנה של דורה עשרות פעמים; בתחילה צייר אותה בצורה ריאלית ובהמשך, מספר שנים לפני 
שנפרדו, מעוותת עם פנים מפורקות ומפלצתיות.
ההסבר שנתן פיקאסו לעיוות ולהבעות הכאב בציורי דיוקנה של דורה היה פשוט: "כבר שנים אני מצייר אותה בצורה שכזאת. אישה מעונה, אבל לא מתוך סאדיזם, ולא משום שאני שואב הנאה כלשהי מכך, אלא מתוך ציות לדימוי שכפה את עצמו עלי".
מ.א.ש (סרט)

על הסרט

בסרט מתואר הווי הצוות הרפואי שמטפל בפצועים בבית חולים שדה, כאשר הם נתונים לזרם בלתי-פוסק של פצועים שחלקם מתים על שולחן הניתוחים. השיחות הקומיות והציניות של הרופאים המנתחים נערכות תוך כדי נתיחת הפצועים. את המתח והלחצים של מצב ארעי זה הם פורקים במעשי שובבות, שמזכירים התנהגות של נערים מתבגרים ולא פעם הסרט אף מזכיר את סרטי הנוער בהתנהלותו. אך עם זאת יש לסרט סגנון מחוספס ריאליסטי ובוטה, עם אלתורים קומיים רבים. ההומור בסרט נוטה להיות גס ובוטה, הבדיחות מרושעות, ולפעמים ניתן אף לחוש בנגיעות קומדיית הסלפסטיק. הסרט מאופיין גם בשימוש ייחודי בפסקול, בעיקר בעריכת הדיאלוגים.
מאש נחשב לאחד מהסרטים החשובים המסמלים את המהפך החברתי האנטי ממסדי שהתחולל באמריקה בשלהי שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 בשל הצגתו הלגלגנית את ההתחסדות והצדקנות של אמריקה השמרנית וכן בשל הביקורתיות ביחס לנוכחות האמריקאית בשטחים שלא בשליטתה]. הסרט אף נאסר להקרנה במחנות הצבא האמריקנים בשל העובדה שהוא עודד פציפיזם]. גם בישראל הסרט נתקל תחילה בבעיות הקרנה מסיבות דומות - אך לבסוף הוא אושר להקרנה מסחרית. עם זאת הסרט היווה השראה לסדרת טלוויזיה פופולרית שנקראה אף היא M.A.S.H. הסדרה שודרה בין 17 בספטמבר 1972 ו-28 בפברואר 1983, והיא שודרה ברשת פוקס ב-20 מדינות.
מאש נותר עד היום סרט סרקסטי הצוחק על טבעו של האדם, בעל אופי אנרכיסטי, הקורא לניהיליזם ומתריס נגד אטימות וביורוקרטיה, צביעות ופוריטניות. אלטמן יצר קומדיה שחורה, בעלת ויזואליות ייחודית. זהו קולנוע אנטי-ממסדי ואנטי הוליוודי בתפיסתו. הבחירה להתעסק בנושאים שוליים כמו: משחק פוטבול, משחק גולף וההתערבות האם האחות בלונדינית אמיתית או לא - מקנות לסרט את הטון הקומי, הביקורתי והתלוש מהמציאות אותו ביקש אלטמן להעביר. עריכת הסרט גם היא הולכת יד ביד עם סגנונו הייחודי של הסרט, היא מתאפיינת בעריכה קצבית המודגשות לרוב בצילומי תקריב משלבות שיחות גדושות. הרבה פעמים שיחה אחת נכנסת לתוך השנייה ויוצרת בלבול בקרב הצופים, אלמנט המוסיף לתחושת הכאוס במחנה.
יוסף הכהן שוורץ

הרב יוסף הכהן שוורץ (כ"א באדר ה'תרל"ה, 1875 - ט' בסיוון ה'תש"ד, 31 במאי 1944), היה רב ודיין בהונגריה. מחבר ועורך ספרים וכתבי עת.
נולד בעיירה אויבערווישיוה במחוז מרמורש לרב נפתלי שוורץ, מגדולי רבני הונגריה. רבו המובהק היה הרב יעקב טננבוים (מחבר "נהרי אפרסמון"). נסמך לרבנות על ידי הרב משה גרינוולד מחוסט, הרב שלום מרדכי שבדרון מברעזאן ועוד. נשא לאשה את בת הרב אליעזר דייטש מבוניהד ובמקום זה ישב 26 שנה. עם פטירת חמיו שימש כדיין בעיר. בשנת 1924 עבר לגרוסוורדין ושם שימש עד אחרית ימיו כרב קהילת "מחזיקי תורה". 
הרב הכהן חיבר ספרים רבים, בהם ספרי שו"ת, חידושים ופלפולים, וברובם ספרים קטנים של הספדים ודינים שימושיים. הוא עסק בהוצאה לאור של כתבי אביו, חמיו ואחרים. עיקר עבודתו הספרותית הייתה בעריכת כתב העת התורני "וילקט יוסף" שיצא לאור בהונגריה במשך 20 שנה. במסגרת עבודתו זו בא בכתובים עם רבים מגדולי הדור ושמו נזכר בעשרות ספרי שו"ת. כן כתב ערכים באנציקלופדיה "אוצר ישראל" של יהודה דוד אייזנשטיין.
בשואת יהודי הונגריה נלקח הרב שוורץ יחד עם בני קהילתו למחנה אושוויץ שם נספה.
נורברט מזור

נורברט מזור (בגרמנית: Norbert Masur; ‏1901–1971) היה גרמני ממוצא יהודי, נציג שוודי של הקונגרס היהודי העולמי, אשר סייע בהצלת קורבנות ממחנות הריכוז הנאציים במהלך מלחמת העולם השנייה.
מזור נולד בפרידריכשטדט שבגרמניה, היה בנו של לייזר מזור. מזור היגר לסטוקהולם לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, שם כיהן בתפקיד נציג הקונגרס היהודי העולמי בשוודיה. במהלך מלחמת העולם השנייה נפגש בחשאי עם היינריך הימלר מפקד הס"ס, פגישה זו התקיימה ב-21 באפריל 1945.
מזור ניהל משא ומתן עם הימלר על שחרורם של 1000 אסירים (בעיקר נשים) ממחנה הריכוז ראוונסבריק לשוודיה. משא ומתן זה הביא את הצלב האדום השוודי להצלתם של כ-7000 אסירים.
נוראדרנלין

גורמים המשפיעים על הפרשתו והשפעתו של נוראדרנלין

נוראדרנלין מופרש בעיקר בעת מצבי דחק או מאמץ ולשם יצירת פעילויות חיוניות של הגוף, כגון חילוף חומרים שבין שומן לגליקוגן ולהפך, כדי להגביר את פעילות הלב לשם הזנה מוגברת של השרירים ועוד.
בהתאם לכך, הפרשתו פוחתת במצבים של שינה, רוגע ודיכאון.
קוקאין, אופייטים ואמפטמינים מגבירים את השפעתו של הנוראדרנלין על ידי האטת הספיגה החוזרת שלו. כתוצאה מכך תאי העצב הבתר-סינפטיים מופעלים למשך זמן ארוך יותר, דבר היוצר השפעות פסיכולוגיות. ליתיום לעומת זאת מזרז את הספיגה החוזרת של נוראדרנלין], וכך גורם לירידה במצב הרוח ולדיכאון. כל סם שגורם לרמת הנוראדרנלין בסינפסות שבמוח לעלות או לרדת, יגרום במקביל לעלייה או ירידה (בהתאמה) של מצב הרוח של הצרכן. אולם בטווח הארוך, סם שגורם לרמת הנוראדרנלין לעלות יגרום לירידה במצב הרוח של הצרכן, משום שמערכת הוויסות במוח מאוד רגישה.

השפעות הנוראדרנלין


קליפת המוח הקדם-מצחית מתפקדת באופן מיטבי כאשר כמות הנוראדרנלין מיטביות. אופן ההשפעה של
נוראדרנלין לתפקוד של קליפת המוח הקדם-מצחית אינו ליניארי אלא בעל צורה של U הפוכה, כך שעודף או חוסר של נוראדרנלין יכולים להוביל לפגיעה משמעותית בתפקוד שלה.
נוראדרנלין מחזק את הקישוריות ברשתות העצביות של קליפת המוח הקדם-מצחית ושומר על דפוסים עקביים של הדחפים העצביים במהלך פעולות המערבות את זיכרון העבודה, באמצעות גירוי של קולטני α2A-adrenoceptors בממברנה הבתר-סינפתית של תאי עצב קדם מצחיים.
בהתאם לכך, נוראדרנלין מעורב בתהליכי ויסות ושליטה של עיבוד מידע מלמעלה-למטה, המאפשרים מתן עדיפות למידע רלוונטי על פני מידע לא רלוונטי.
רמות נמוכות של נוראדרנלין המאפיינות מצבי רוגע מקושרות ליצירתיות, בעוד שרמות גבוהות של נוראדרנלין המאפיינות מצבי מתח מקושרות לירידה ביצירתיות. זהו אחד הביטויים ליחסי גומלין בין רגש וקוגניציה.