google/wiki40b huggingface dataset:
איידן קווין

ביוגרפיה

קווין נולד ברוקפורד שבאילינוי ב-8 במרץ 1959. הוא גדל ברוקפורד ובשיקגו כמו גם בדבלין וביר שבמחוז אופאלי באירלנד.

קריירה

תפקידו החשוב הראשון היה בסרט "חסרת מעצורים", ופריצת הדרך הקולנועית הייתה בתפקיד "דז" בסרט הקולנוע "סוזן סוזן" בדמות מושא אהבתה של הדמות שגילמה רוזנה ארקט. בהמשך כיכב קווין בסרט הטלוויזיה השנוי במחלוקת "קיפאון מוקדם", אודות עורך דין צעיר גיי שמת מאיידס. הסרט שודר ברשת NBC ב-11 בנובמבר 1985, וכיכבו בו ג'ינה רולנדס, בן גזארה וסילביה סידני. על תפקיד זה היה מועמד בפעם הראשונה לפרס אמי וזכה להכרה בהוליווד. קווין הופיע בסרט "המיסיון" בתפקיד אחיו של רוברט דה נירו. הוא גילם אסיר נמלט בשם ריצ'רד "סטיק" מונטגומרי בסרט הפעולה הקומי "מעקב צמוד" לצדם של ריצ'רד דרייפוס ואמיליו אסטבז.
ב-1983 איבד קווין את התפקיד של ישו בסרטו של מרטין סקורסזה "הפיתוי האחרון של ישו" כאשר חברת פראמאונט ויתרה על זכויות ההפצה. אחר כך סרטי יוניברסל החלו להפיק את הסרט התפקיד נמסר לווילם דפו. בינתיים כיכב קווין בתפקיד הפרוטגוניסט בסרט "קרוזו" שצילומו הסתיים ב-1989.
בשנות התשעים של המאה העשרים הופיע קווין בסרטים "רוחות של תשוקה", "בני וג'ון", "The Handmaid's Tale", "רדוף אהבה" ו"קסם מעשי". עוד כיכב בסרטים "מייקל קולינס", "שירו של ראגי בוי", "מסע בעקבות אבי" ובסרט "אוולין". קווין שיחק בתפקיד קמע קטן בדמות קפטן הספינה הארקטית בסרטו של פרנסיס פורד קופולה "פרנקנשטיין".
בשנת 2000 גילם קווין את דמותו של פול מקרטני בדרמה של ערוץ VH1 בשם "Two of Us".
ב-2005 הופיע קווין בסרט "The Exonerated", המבוסס על סיפור אמיתי על אנשים שנידונו לעונש מוות ולבסוף שוחררו. קווין גילם את דמותו של קרי מקס קוק.
ב-2006 שיחק קווין בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "The Book of Daniel" של רשת NBC. התוכנית בוטלה אחרי שידורה במשך שלושה שבועות, וחמשת הפרקים האחרונים מעולם לא שודרו. ב-2007 היה קווין מועמד שוב לפרס אמי על הופעתו בסרט הטלוויזיה "Bury My Heart at Wounded Knee".
ב-2010 שיחק קווין בתפקיד קמע בדמות ויליאם ריינספרד בסרט הצרפתי "המפתח של שרה" שמתרחש בתקופת מלחמת העולם השנייה.
קווין כיכב בתפקיד "דרמוט" לצדה של טיילור שילינג (אבי) בסרט "Stay" שיצא לאקרנים ב-2013.
ב-2012 החל קווין להופיע בסדרת הטלוויזיה של רשת CBS "אלמנטרי".

חיים אישיים

ב-1987 התחתן קווין עם השחקנית אליזבת בראקו, שכיכבה לצדו בסרט "מעקב צמוד". היא אחותה של השחקנית לוריין בראקו. לבני הזוג יש שתי בנות: מיה (נולדה ב-1998) ואווה איילין (נולדה ב-1989) שלוקה באוטיזם. אווה הופיעה בדמות התינוק "דייוויד" בסרט "אבלון", ומיה שיחקה בתפקיד רוח רפאים בסרט "The Eclipse". המשפחה חייתה בעבר באנגלווד שבניו ג'רזי. קווין ומשפחתו חיים בפליסאדס מחוז רוקלנד בניו יורק, ובמארבלטאון במחוז אולסטר שבמדינת ניו יורק.
קווין הוא אוהד נלהב של קבוצות שיקגו קאבס וגרין ביי פקרס, ושל מייקל ג'ורדן, רורי מקילרוי ורוג'ר פדרר.

נדבנות

קווין השתתף באירוע צדקה עבור קרן איסט לייק לפיתוח מחודש של הקהילה, ובקמפיין "One for the Boys" של סמואל ל. ג'קסון להעלאת המודעות לסרטן האשכים. ב-2010 השתתף קווין בהקרנת בכורה של הסרט "A Shine of Rainbows" שנתרם עבור International Children's Media Center ועבור קרן אמריקה אירלנד (AIF). ב-1991 הקריא קטע מתוך הספר "הגלגול" מאת פרנץ קפקא כחלק מתשדירי שירות לקידום אוריינות של ערוץ MTV.
ב-2003 נאם קווין בערב התרמה "Night of Too Many Stars" למען ארגון The Autism Coalition. הוא היה חבר כבוד של ארגון National Alliance for Autism Research.
שיטת החזקה

באנליזה נומרית שבמתמטיקה שיטת החזקה היא שיטה למציאת קירוב לערך העצמי הכי גדול בערכו המוחלט של מטריצה ואת הווקטור העצמי המתאים לו. זוהי שיטה פשוטה למציאת ערך עצמי.
אף על פי שהשיטה מאפשרת למצוא רק קירוב לערך העצמי הגדול ביותר ולווקטור העצמי המתאים לו, היא שימושית מאוד בבעיות חישוביות. לדוגמה בהפעלתה על מטריצה דלילה של השכנויות או הקישורים באינטרנט, ניתן להשתמש בה לחישוב דירוג האתרים של גוגל, PageRank, וטוויטר עשתה שימוש בשיטה זו כדי להציג המלצות למשתמשים אחרי מי לעקוב.

קצב התכנסות

קצב ההתכנסות של השיטה תלוי בפער בין הערך העצמי הכי גדול לזה הבא אחריו.
שאן אליאס

ביוגרפיה

אליאס נולדה בלונדון שבבריטניה לאב ממוצא ארמני ואם ממוצא ולשי. בשנת 1970 היא סיימה לימודי משפטים באוניברסיטת אוקלנד ולאחריהם המשיכה בלימודים באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1972 החלה אליאס להתמחות בעריכת דין באוקלנד וכעבור שלוש שנים החלה לעסוק במקצוע.
כמשפטנית הייתה אליאס חברה בוועדה הלאומית לנושאי חקיקה (1984–1988), שימשה חברה בוועדת הערעורים למתן רישיונות לספורט מוטורי, וכן פעלה בנושאי איכות סביבה. אליאס עסקה רבות גם בדיני חוזים. בשנת 1988 הוענקה לה הכרה מקצועית על ידי מלכת בריטניה.
בשנת 1995 מונתה אליאס לשופטת בית המשפט העליון של ניו זילנד ולעיתים היא ישבה גם בהרכב בית הדין לערעורים. ב-17 במאי 1999 היא הושבעה כנשיאת בית המשפט העליון והייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה. בשנת 2004 הוחלט על המשך כהונתה בתפקיד לאחר שנוסד באופן רשמי בית משפט עליון וחדלה לפעול הוועדה המשפטית המייעצת למלכה, ששימשה עד אותה עת כסמכות הערעור העליונה בניו זילנד. מתוקף תפקידה אליאס היא ממלאת מקום המושל הכללי של ניו זילנד והיא החזיקה בתפקידים אלו בהיעדר המושלים מן המדינה ובתקופות ביניים בין כהונותיהם.
אליאס נשואה ליו פלטשר, נשיא אוניברסיטת אוקלנד.
טל אביב

קורות חייו

טל אביב נולד בבת ים. לאחר שחרורו מצה"ל למד במחלקה לעיצוב גרפי ב"ויטל" המרכז ללימודי עיצוב ת"א].
משנת 1996 החל לעבוד כמאייר וקריקטוריסט בעיתון "תל אביב" וב"ידיעות אחרונות", עבודותיו התפרסמו מאז בעיתונים ומגזינים כגון: גלובס, מעריב, רייטינג, פורבס, דה מרקר ופנאי פלוס וכן באתרי אינטרנט ובספרים.
אביב מאייר לירחון "הפרקליטים" המופק על ידי לשכת עורכי הדין, בו מוצגים דיוקנאותיהם של "אנשי השנה בעולם המשפט הישראלי".
סגנונו ריאליסטי. במרבית מעבודותיו מופיעות הדמויות כקריקטורות, וניתן לראות את השילוב בין הסגנון הציורי\ צילומי, לבין הסגנון הציורי\ רישומי המשתלבים האחד בשני ומאופיינים במשיכות מכחול גסות ואף בקווי עיפרון.
אביב הציג את יצירותיו במגוון תערוכות בישראל ובעולם.
בין השנים 2002–2006 שימש כסגן יו"ר איגוד הקריקטוריסטים הישראלי, לצדו של מישל קישקה].
נשוי, אב לשתי בנות ומתגורר בעמק חפר.
מצנפת (צה"ל)

מצנפת היא כיסוי קסדה, שנמצא בשימוש צבא הגנה לישראל משנות ה-90 של המאה ה-20. ממדי המצנפת גדולים יותר מן הקסדה וצורתה אינה מוגדרת, במטרה "לשבור" את הצורה הגאומטרית המעגלית של הקסדה, אשר אינה נפוצה בטבע ועלולה לבלוט ולחשוף לוחמים מוסווים.

כוחות צה"ל השתמשו במצנפת לראשונה, בגזרת דרום לבנון. לכל מצנפת ישנן שתי תבניות הסוואה, בדרך כלל - לשטח ירוק ולשטח מדברי. ניתן להוריד את המצנפת בקלות, ולחברה לקסדה בצורה מקופלת.
מבחן אלן

מבחן אלן (באנגלית: Allen's Test) הוא בדיקה של אספקת הדם המקבילנית לכף היד. המבחן פותח על ידי אדגר ון נאוס אלן, והוא מבוצע טרם פעולות פולשניות הגורמות או עלולות לגרום לפגיעה בעורק החישור. המבחן בודק את האספקה המקבילנית לכף היד באמצעות בחינת פתיחות עורקי החישור והגומד. הוא מסתמך על העובדה כי אצל רוב האנשים, במצב תקין, עורקי החישור והגומד משיקים בקשת כף היד השטחית ובקשת כף היד העמוקה, כך שאם אספקת הדם מאחד מהם נפסקת, השני יכול לפצות על כך ולהזרים דם בצורה מספקת לכף היד. חשיבותו של המבחן היא בכך שפגיעה בעורק החישור, כתוצאה מסיבוכים ניתוחיים, עלולה לגרום לאיסכמיה בכף היד.

מבחן אלן המקורי

השלב הראשון במבחן אלן הוא לחיצה על עורק החישור למשך מספר דקות, כך שאספקת הדם ממנו תיפסק, והשוואת צבע כף היד אל כף היד השנייה. אם אין שינוי בצבע, אזי אספקת הדם המקבילנית מעורק הגומד מספיקה. השלב השני הוא שחרור עורק החישור ולחיצה על עורק הגומד למשך מספר דקות, ולאחר מכן השוואה של צבע כף היד. אם אין שינוי בצבע, אזי אספקת הדם מעורק החישור מספיקה, אך אם יש שינוי בצבע, זוהי תוצאה חיובית, אשר עלולה להצביע על כך שישנה חסימה בעורק או שהעורקים אינם משיקים.

גרסה נוספת

בשלב הראשון מרים הנבדק את היד ועושה בכף היד אגרוף למשך חצי דקה. לאחר מכן, לוחצים על עורקי החישור והגומד יחד, סמוך לשורש כף היד. כאשר הנבדק פותח את כף היד, בעוד העורקים לחוצים, צבעה אמור להיות לבן (חיוור). בשלב זה, משחררים את הלחץ מעורק הגומד. אם הצבע חוזר תוך שבע שניות, אספקת הדם מעורק זה מספיקה, וניתן לפגוע בעורק החישור. אם צבע העור לא חוזר לקדמותו תוך 7–10 שניות, הדבר מצביע על כך שאספקת הדם מעורק הגומד אינה מספיקה, כך שלא ניתן לפגוע בעורק החישור.

מקרים בהם מבוצע מבחן אלן

אחד הסיבוכים של דגימת דם מעורק החישור או של הכנסת צינורית אליו הוא חסימה של העורק על ידי קריש דם. סיבוך זה, אף שהוא לא נפוץ, עלול לגרום לאיסכמיה של כף היד. אנשים שאין להם אספקה מקבילנית לכף היד, נמצאים בסיכון גבוה יותר לאיסכמיה מסוג זה. יחד עם זאת, היעדר אספקה מקבילנית ביד אחת אינו מעיד גם על השנייה, והפעולות הנ"ל יכולות להתבצע על היד השנייה. מטרתו של מבחן אלן שמבוצע בטרם פעולות אלה היא להפחית את הסיכון לאיסכמיה של כף היד.
במבחן אלן משתמשים גם לפני ניתוח מעקפים בלב, שכן עורק החישור משמש לעיתים כשתל. תוצאה של פחות מ-3 שניות לחזרת הצבע היא משביעת רצון, תוצאה של 3–5 שניות היא גבולית או דו־משמעית, ותוצאה של למעלה מ-5 שניות תביא לבחירת כלי דם אחר לצורך ההשתלה.

מהימנות

יעילותו של מבחן אלן מוטלת בספק, בשל ריבוי המקרים של תשובה שלילית שגויה (false negative) ובשל כך שטרם נמצא מתאם ישיר בין המבחן לירידה במספר הסיבוכים עקב הכנסת צינורית לעורק החישור. בדיקה חלופית לבחינת אספקת הדם המקבילנית לכף היד היא בדיקת אולטרה סאונד דופלר.
ערבית מצרית

סיווג

הערבית המצרית נחשבת לאחד הלהגים המזרחיים של השפה הערבית. אף שהיא שונה במידה ניכרת מן הלהגים המדוברים בלבאנט ובעיראק וכן מהלהגים הבדואיים המדוברים בסיני, בנגב, בחצי האי ערב ובאזור המפרץ הפרסי, היא דומה להם יותר מאשר ללהגים המדוברים בצפון-מערב אפריקה (הלהגים המערביים). המאפיין המובהק ביותר המבדיל בין הלהגים המזרחיים למערביים הוא אופן הנטייה של צורת העתיד בגוף ראשון (אני/אנחנו) - אכתב/נכתב בלהגים המזרחיים, לעומת נכתב/נכתבו במערביים. מבחינה זאת שייכת הערבית המצרית ללא ספק ללהגים המזרחיים.

פונולוגיה

המאפיין הבולט ביותר של הערבית המצרית הוא אופן הגיית העיצור המסומן באות ج. בערבית מצרית עיצור זה נהגה [ɡ] (כמו האות גימ"ל בעברית), בעוד בשאר הלהגים הערביים הוא נהגה [dʒ] או [ʒ] (כמו ג' בשם ג'ורג', או כמו ז' בשם ז'אק). הבדל זה בהגייה ניכר גם כשדוברי ערבית מצרית מדברים ערבית ספרותית, כך שאפשר לזהות את מוצאו המצרי של הדובר אפילו בנסיבות שבהן מקפידים לדבר בערבית ספרותית בלבד.
העיצור המסומן באות ق נהגה כ-/ʔ/ ("סותם סדקי", כמו אל"ף במילה "קופאים"), אולם במילים השאולות מערבית ספרותית הוא נהגה כ-/q/. מבחינה זו דומה הערבית המצרית ללהגים הערביים המדוברים בערים הגדולות של הלבאנט.
גליה גביש

גליה גביש (24 בינואר 1944) היא אמנית רב תחומית ואוצרת ישראלית.

ביוגרפיה

גליה גביש נולדה בשם גניה גרובשטיין בטשקנט שבברית המועצות (כיום אוזבקיסטן), לשם נמלטו הוריה מפולין מפני הנאצים במלחמת העולם השנייה. בשנת 1947 חזרה משפחתה לפולין, וב-25 בינואר 1952 עלו לישראל.
במשך שנים רבות חיה גליה גביש בירושלים. בשנת 2011, לאחר פרישתה לגמלאות, עברה לתל אביב.
גביש למדה ציור אצל אריה אָלְוִאַיל בתיכון עירוני א' בתל אביב ואצל מינה זיסלמן-בליך באופן פרטי. לימודי "עיצוב תערוכות" באוניברסיטת סינסינטי בארצות הברית בשנים 69–1968 והדפס אמנותי (תחריט) בגולדסמית' קולג' בלונדון בשנים 74–1973. לימודי אוצרות באוניברסיטת תל אביב ב-1990 עד 1992 וניהול מוסדות תרבות במכון לה"ב באוניברסיטת תל אביב בשנת 1994.
מ-1965 עד 1990 עבדה במשרדי אדריכלות שונים, בהם אברהם יסקי, דן איתן, משה ספדיה ודוד קסוטו. בתקופה זו מלאה תפקיד בוועדת שימור אתרים של עיריית ירושלים. בשנים 1990–1994 ניהלה את מוזיאון הנגב ומ-1994 עד פרישתה לגמלאות בשנת 2010 עבדה כמנהלת ואוצרת במוזיאון חצר היישוב הישן ע"ש יצחק קפלן ברובע היהודי ירושלים העתיקה.
המהפכה הסגולה

המהפכה הסגולה הוא מונח שמתייחס לסיום שלטון סדאם חוסיין בעיראק ועליית הדמוקרטיה במדינה.
מקור השם הוא בשמות מהפכות דמוקרטיות מהפכניות במדינות אוטוריטאריות, כגון המהפכה הכתומה באוקראינה, מהפכת הוורדים בגאורגיה ומהפכת הארזים בלבנון, שקיבלו את שמן משמות הצבעים. הסגול, במקרה של עיראק, מסמל את טביעת הצבע על אצבעם של המצביעים בבחירות הראשונות בעיראק למועצה המחוקקת בשנת 2005 (מטרתה של הטביעה החצי-קבועה הייתה למנוע הצבעה כפולה בבחירות).
המונח הופיע לראשונה לאחר בחירות 2005, בבלוגים שונים באינטרנט ובכתבי עת התומכים בפלישת ארצות הברית לעיראק. המונח הגיע לתפוצתו הרחבה ביותר בעת ביקורו של נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש בברטיסלאבה, בירת סלובקיה ב-24 בפברואר 2005, בו הוא הצהיר כי: "בזמן האחרון, אנו עדים לאירועים מכוננים בתולדות הליברליות: מהפכת הוורדים בגאורגיה, המהפכה הכתומה באוקראינה, וכעת, מהפכה סגולה בעיראק".
למרות היותו של המונח שגור למדי בקרב התקשורת השמרנית בארצות הברית, הוא לא השתרש בקרב העיראקים וגם לא בפי רוב האמריקאים.
תחנת הרכבת בית שמש

היסטוריה

תחנת בית שמש נבנתה עוד בתקופת השלטון העות'מאני בארץ, עם הקמת קו הרכבת הראשון בארץ, בין יפו לירושלים. מאז נשאה התחנה ארבעה שמות שונים - דיר־אבאן היה שמה המקורי, שהוחלף בשלהי תקופת המנדט הבריטי ל־Artuf ובעברית "הַר־טוּב" על שם המושבה היהודית הסמוכה. מיקומה של התחנה נשאר קבוע לאורך תקופה זו, בנקודה שנמצאת כיום גבולה הצפוני של העיר בית שמש, בסמוך לכביש 38. בניין התחנה, לעומת זאת, הוחלף לפחות פעמיים מאז נפתחה התחנה ולמעשה, ממרבית הבחינות, פניה של התחנה הנוכחית הם חדשים לחלוטין ובעלי קשר רופף בלבד לעברה העשיר.
התחנה נסגרה לתנועת רכבות נוסעים בחודש יולי 1998 עת הופסקה הפעלתן לירושלים בגלל מצבה הירוד של המסילה בקו לשם, וזמן מה לאחר מכן אף הופסקה פעילות קרוניות ההנדסה שהופעלו בקו על מנת לשמור על שלמותו. במסגרת שדרוג קו הרכבת לירושלים הוחלט גם לשדרג את התחנה ולצרפה לרשת הרכבות הפרבריות של גוש דן. שדרוג הקו בוצע בשני חלקים - הראשון, שהושלם ב־13 בספטמבר 2003, כלל את הפעלת המסילה עד לבית שמש, והשני שהסתיים ב־9 באפריל 2005, האריך את הקו לירושלים.

פיצול הקו

כשהושלם הקו עד ירושלים ב־9 באפריל 2005, שירות הרכבות בקו תל אביב - בית שמש היה על ידי רכבות IC3 בלבד, מפני שרכבות מסוג אלה היו הרכבות עם המרחק הקטן ביותר בין החוגונים.
בעקבות סדקים רבים שנגלו בחוגוני הרכבות כתוצאה מהעיקולים והשיפועים במסילה ומחיר תפעול גבוה לצורך תיקון החוגונים, הוחלט להשתמש בקו לירושלים בשני מערכי IC3 בלבד. בשנת 2006 פוצל הקו לשניים: תל אביב - בית שמש ובית שמש - ירושלים לתקופת ניסיון. לאחר הפיצול היה ניתן להפעיל רכבת נוסעים דו־קומתית עד לבית שמש ומשם ועד ירושלים על ידי מערכי IC3. בגלל זמן ההמתנה הממושך בבית שמש - 45 דקות לכיוון תל אביב ו־15 דקות לכיוון ירושלים, ירד באופן ניכר מספר נוסעי הרכבת אל ירושלים וממנה.
בשנת 2007 הוחלט להעביר את מפגש הרכבות של הקו תל אביב - בית שמש לתחנת הרכבת נחל שורק, במקום המפגש בתחנת הרכבת נען. כתוצאה מכך התארך זמן הנסיעה בשלוש דקות לכל כיוון בקו, אבל זמן ההמתנה להחלפת הרכבת אל ירושלים וממנה צומצם לחמש דקות. בעקבות צמצום זמן הנסיעה חלה עליה הדרגתית בכמות הנוסעים.
כאמור, ב־15 במרץ 2008 בוטל הפיצול. משנת 2014 הקו מסתיים בתחנת הרצליה ממנה גם אמור הקו המהיר לירושלים (במסלול חדש) לצאת לדרכו עם הפעלת השירות ב־2017.
בספטמבר 2017 הקו פוצל שוב וכעת ישנה רכבת פרברית לירושלים היוצאת מתחנת בית שמש ורכבת בינעירונית היוצאת לכיוון הרצליה.

מבנה התחנה

התחנה כוללת אולם נוסעים גדול, מעבר תת־קרקעי, רציף צד אחד ורציף אי.
אריה אלבני

אריה אלבני הוא פסל רומאי בדמות אריה המתוארך למאה ה-1. הפסל ירוק, עשוי מבזלת, עם גולת שיש צהובה מתחת כפתו הקדמית השמאלית של האריה. הפסל נמצא ב"אוסף אלבני" (על שם האוצר אלסנדרו אלבני), שבאגף דנון (the Denon Wing) שבמוזיאון הלובר בפריז, צרפת.
ייתכן שאריה אלבני הוא שחזור של פסל ארד עתיק יותר, ככל הנראה מתקופת יוון העתיקה.
לואיס בוניואל

קורות חייו

בוניואל נולד באראגון, ספרד ללאונרדו בוניואל ולמריה לבית פורטולס. בצעירותו זכה לחינוך ישועי קפדני ואחר כך למד באוניברסיטת מדריד. הוא הפך לחבר קרוב של סלבדור דאלי ופדריקו גרסיה לורקה, בזמן לימודיהם באוניברסיטה. שלושתם יצרו את גרעין התנועה הסוריאליסטית בספרד. בוניואל כתב על לורקה באוטוביוגרפיה שלו: "חיבבנו האחד את השני באופן מיידי. למרות שהיה לנו מעט במשותף - אני הייתי איש פשוט וגס מאראגון והוא אנדלוסי אלגנטי - בילינו את רוב זמננו ביחד. הוא היה נוהג לקרוא לי משיריו... ודרכו גיליתי עולם חדש". בשנות לימודיו הפך בוניואל למהפנט מוכשר. בוניואל נהג לומר שצפייה בסרטים היא סוג של היפנוזה. "צורה זו של היפנוזה קולנועית נובעת מהחשיכה של אולם הקולנוע, המראות המתחלפים במהירות, האורות ותנועות המצלמה, המחלישים את האינטליגנציה הביקורתית של הצופה, מרתקים אותו ומשתלטים עליו". התעניינותו של בוניואל בקולנוע גברה לאחר שצפה בסרטו של פריץ לאנג "המוות העייף" (Der müde Tod, 1921): "יצאתי מאולם הקולנוע שונה לחלוטין מכפי שנכנסתי. דימויים חזותיים יכלו להפוך, והפכו עבורי לצורה אמיתית של ביטוי. החלטתי להקדיש את חיי לקולנוע". 
בגיל 25 עקר בוניואל לפריז והחל להשתתף באופן פעיל בתיאטרון ובקולנוע. סרטו הראשון, "כלב אנדלוסי" (1928) קנה לו מקום בהיסטוריה של הקולנוע בשל חדשנותו והקשר החזק שלו לתאוריות סוריאליסטיות ופרוידיאניות. את התסריט כתבו יחד בוניואל ודאלי, תחת השפעה חזקה של "מלאכת החלום" של פרויד. הסרט, שעלילתו בנויה על אסוציאציות, גדוש בדימויים ויזואליים סוריאליסטיים, חזקים ואף בוטים (בייחוד זכורים הסצנה המראה חיתוך אישון של אישה והסצנה המראה נמלים שיוצאות מתוך כף יד).
בוניואל המשיך ליצור מראות סוריאליסטיים ומצא כר עבודה פורה במקסיקו, שם הפך לאזרח בשנת 1948. בסרטיו שם יצר סצנות בהם תרנגולות מופיעות בסיוטי־לילה, נשים מטפחות זקנים וקדושים נחשקים על ידי נשים תאוותניות. בחלק מסרטיו מתח ביקורת חריפה על הבורגנות הקפואה, השבויה בכזביה שלה ומנוכרת לתחושותיה הבסיסיות. 
בוניואל שיתף פעולה עם ז'אן-קלוד קרייר בכתיבת מרבית תסריטי סרטיו המאוחרים, ביניהם: "יפהפיית היום" (1967), "שביל החלב" (1969), "סוד הקסם הבורגני" (1972), "רוח החופש" (1974) ו"תשוקה אפלה" (1977).
נישא לז'אן רוקאר (Jeanne Rucar) בשנת 1925.
בניו הם הקולנוענים רפאל בוניואל (Rafael Buñuel) וחואן לואיס בוניואל (Juan Luis Buñuel).
בוניואל נפטר ב-29 ביולי 1983 במקסיקו סיטי משחמת הכבד.
הנרי סטאפורד, הדוכס השני מבקינגהאם

תולדות חייו

אמו הייתה מרגרט ביופורט, דרך קשרי הנישואין במשפחתה היה קשור הן לבית לנקסטר והן לבית טיודור. אביו היה האמפרי סטאפורד, רוזן סטאפורד, שנטל חלק במלחמת השושנים לצד בית לנקסטר. הוא נהרג כאשר הנרי סטאפורד היה בן שלוש. לפיכך גדל הילד תחת השגחת סבו, האמפרי סטאפורד, הדוכס הראשון מבקינגהאם, אציל בחצר המלך, שנהרג שנתיים מאוחר יותר. הנרי הוכרז כדוכס מבקינגהאם ונלקח לגדול כבן-חסותה של אליזבת וודוויל, מלכתו ורעייתו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה. הנרי נשא לאשה את אחותה, קתרינה וודוויל אך לא מרצון, מה שהוביל את הנרי לרקום מזימות על אליזבת. 
עם מותו של אדוארד הרביעי ב-1483, צידד הנרי בטענתו של ריצ'רד דוכס גלוסטר (לימים המלך ריצ'רד השלישי), אחי-המלך המנוח אדוארד הרביעי, להיות עוצר יורש-העצר הילד אדוארד החמישי, בניגוד לדעת בני משפחת וודוויל. הנרי היה זה שעצר את שיירת אדוארד החמישי ואחיו בן התשע, ריצ'רד, דוכס יורק בדרכם מטירת לדלו ללונדון באפריל 1483 והובילם למצודת לונדון, עד להכתרה הרשמית. 
אולם, במקום הכתרה רשמית הוביל ריצ'רד החלטה בפרלמנט הבריטי לפיה היה יורש העצר ממזר. ההחלטה, שהתקבלה ב-25 ביוני 1483 הכריזה במקביל על ריצ'רד השלישי כעל מלך אנגליה. הנסיכים, אדוארד וריצ'רד, לא נראו עוד. לפי מסמך שהתגלה ב-1980 באוסף מוזיאון אשמוליאן הנסיכים נרצחו במצודת לונדון "על ידי ה-vise של הדוכס מבקינגהאם". לפי הכתוב לא ברור לגמרי מה כוונת התיבה vise, האם הכוונה ל"advice" (עצה) או "devise" (מכשיר), כך או כך קושר הכתוב את הנרי מבקינגהאם לביצוע מעשה הרצח.
זמן קצר לאחר מכן ניצב בקינגהאם בראש מרד נגד ריצ'רד השלישי ובעד החזרת הנרי טיודור (אחיינו של הנרי דרך שושלת אמו) מגלותו על מנת שיתפוס את השלטון. ריצ'רד גילה את כוונת המרד ובמקביל נקלעה ספינתו של הנרי טיודור לסערה ונאלצה לשוב לבריטני. הנרי סטאפורד ניסה להמלט אך נלכד, נשפט בעוון בגידה חמורה וראשו נערף בעיר סולסברי ב-2 בנובמבר 1483.
דבורה (כלי שיט)

הדבורה היא סדרת ספינות סיור קלות של חיל הים הישראלי, המשמשות בפלגות הבט"ש לפעילות ביטחון שוטף (בט"ש) ולסיכול פעולות טרור ימיות. כיום משרתות בחיל הים דבורות מארבעה דגמים: דבורת שערים, דבורה סימן 1, סופר דבורה סימן 2 וסופר דבורה סימן 3.

דבורה סימן 1

בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, בעקבות התפתחות אמצעי הלחימה בקרב ארגוני הטרור, נולד הצורך בשיפור ספינות הדבור ששירתו אז בחיל הים הישראלי למה שנקרא אז "דבור מוסב", בעל מנועי GENERAL MOTORS V16 (בעלי 16 בוכנות), מכלי דלק נוספים ותורן יעיל יותר לגילוי מטרות במכ"ם. אך לאחר זמן מה הוחלט כי יש צורך בכלי חדש שיענה להתפתחות המהירה של ארגוני הטרור. בשנת 1977 השיק מפעל רמתא של התעשייה האווירית את ה"דבורה": ספינת בט"ש המבוססת על הדבור אך גדולה יותר ומהירה יותר. הדבורה התבססה על התכנון והמבנה של הדבור, תוך שילוב טכנולוגיות מתקדמות יותר (שליטה ובקרה, מנוע, מערכת הנעה, אמצעי לחימה, אלקטרוניקה). הדבורים והדבורות משרתים עד היום בהצלחה בחיל הים הישראלי. בשנת 1989 הוחלט בחיל הים להצטייד בדבורה.
בחיל הים משרתות שתי ספינות מדגם "דבורת שערים" - זהו דגם דבורה מסדרת היצור הראשונה.
הספינות מדגם זה, שתוכנן ונבנה על ידי התעשייה האווירית לישראל, הצטרפו לחיל הים הישראלי בשנת 1989. הדגם התבסס על זה של ספינת הדבור הישראלית והניסיון הרב שנצבר בשימוש בה, בייחוד למטרות לוחמה בטרור והגנה על החופים. הספינות מדגם זה ארוכות מן הדבור ב-1.8 מטרים (6 רגל), מהירותן גבוהה יותר והן כוללות טכנולוגיות שליטה, בקרה, הנעה וגילוי מתקדמות יותר. בנוסף לכך מערך המגורים הפנימיים גדל במדור מגורים אחד נוסף וכן הוגדלה תכולת מכלי הדלק על מנת להקנות לספינות משך שהייה ארוך יותר בים.

סופר דבורה

דגם בעל כושר תמרון ואלקטרוניקה מתקדמים יותר מן הדבורה סימן 1. ספינות מדגם זה נקלטו בחיל הים בשנת 1996. באותה שנה גם נחתם הסכם עם חיל הים ההודי לאספקה של ה"סופר דבורה" מייצור מקומי, ספינות שנבנו במספנת גואה בהודו, אך צוידו במערכות ראיית לילה מתוצרת אל-אופ ותותח מיוצב מתוצרת רפא"ל.

סופר דבורה סימן 2

שדרוג של ה"סופר דבורה" שבוצע על ידי מפעל רמתא של התעשייה האווירית. דגם זה נחשב לאחד מהמתקדמים מסוגו בעולם בזמנו.
ויליאם אברטס

חייו

אברטס נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. סבו, רוג'ר שרמן, נמנה בין חותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית. בשנת 1837 הוא סיים את לימודיו בקולג' ייל והחל לימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד. הוא הוסמך כעורך דין בשנת 1841.
כעורך דין ופעיל במסגרת המפלגה הוויגית, אברטס מונה לעוזר התובע הכללי של ניו יורק וכיהן בתפקיד זה בשנים 1849–1853. לאחר מכן הוא העביר את תמיכתו למפלגה הרפובליקנית והתמודד מטעמה בשנת 1861, ללא הצלחה, לסנאט של ארצות הברית.
במהלך משפט ההדחה של נשיא ארצות הברית אנדרו ג'ונסון, עמד אברטס בראש צוות הסנגורים של הנשיא. באותה תקופה הוא מונה על ידי ג'ונסון למשרת שר המשפטים (יולי 1868 - מרץ 1869). לאחר מכן הוא שב לפעילותו המשפטית ובשנת 1872 נשלח לייצג את ארצות הברית בדיון המשפטי בנוגע לפיצוי בריטניה על אדמותיה שנערך בז'נבה.
בתקופת כהונתו של רתרפורד הייז כנשיא ארצות הברית, אברטס שימש כיועצו המשפטי. בשנות כהונתו של הייז (1877–1881) הוא כיהן כמזכיר המדינה בממשלתו.
לאחר סיום תפקידו כיהן אברטס כסנאטור מטעם ניו יורק (1885–1891) ובין השנים 1887 - 1891 עמד בראש ועדת הקונגרס האמריקני לנושא ספריית הקונגרס. בשנת 1886 נחנך פסל החירות ואברטס נשא דברים בטקס חניכתו לאחר שלקח חלק מרכזי בגיוס הכספים למשטח עליו הונח הפסל.
בשנת 1891 פרש אברטס מפעילותו הציבורית עקב קשיים בריאותיים. הוא המשיך לעסוק עד לפטירתו בעריכת דין במשרדו הפרטי בניו יורק.
אברטס נישא בשנת 1843 להלן וורדנר ולזוג נולדו תריסר ילדים.
פי החירות

פִּי הַחִירֹת - התחנה השלישית של בני ישראל בדרכם מארץ מצרים לארץ כנען. לפי התורה, המקום נמצא "בין מיגדול ובין הים לפני בעל צפון", ופירוש השם הוא "בפתח מקום הנקרא חירות".
המקום מזוהה עם תעלת מים שהמצרים חפרו זמן רב לפני יציאת בני-ישראל ממצרים, תעלה זו שימשה בתור גבול ונקראה במצרית "המים המפרידים".
על פשר השם הזה כתבו במכילתא "מה חירות הללו לא היו משופעות אלא גדודיות ולא היו תרוטות אלא מוקפות, ולא היו עגולות אלא מרובעות, ולא היו מעשה אלא מעשה שמים, ועיניים היו להם לפתחם כמן זכר וכמן נקבה" אלו מן בורות עם פתחים מרובעים ומאוזנים, שנעשו על ידי שמים, והיו להם שני פתחים כמו זכר ונקבה.
בתרגום השבעים ליוונית פירשו פי החירות = רינוקורורה. רינו = אף, קורורה = כרות. כנראה הבינו החכמים שפי = אף והחירות = כרות. ולכן תרגמו כך ליוונית.
בתרגום רבי סעדיה גאון הוא מפרש פי החירות = אל עריש.  
היום רינוקורורה מזוהה עם אל עריש.
במצרית עתיקה פי = בית וחירה = אובליסק, מכאן שפי החירות = בית האובליסקים. המחצבה שממנה חצבו את האובליסקים במצרים.
יוסף כהן

ביוגרפיה

נולד בירושלים לשמואל דוד ושרה רבקה כהן. למד בישיבת עץ חיים אצל הרב איסר זלמן מלצר וכן אצל הרב צבי פסח פרנק. נישא לבתו של תנחום פרנק, שהיה מזכיר בבית הדין בירושלים, בנו של הרב צבי פסח פרנק וחתנו של שלמה שטמפפר.
כיהן כאב"ד בירושלים, ולאחר מכן התמנה לדיין בבית הדין הרבני הגדול. היה ראש מחלקת הדיינות במכון הרי פישל וערך את ספרי הלכה פסוקה שהוציא המכון. במשך שנים עסק בכתבי סב אשתו, הרב פרנק, והוציאם לאור בתוספת הערות.
התגורר בשכונת גאולה בירושלים. בנו הוא הרב  דוד כהן, ראש ישיבת חברון וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.