google/wiki40b huggingface dataset:
דיאור פישר

קריירה

נולד וגדל בפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית. פישר שיחק בליגת המכללות במדי אוניברסיטת נורת'ווסטרן ולאחר מכן במדי אוניברסיטת מערב וירג'יניה. לאחר שש עונות החל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת ה-NBDL רואנוק דאזל.
לאחר עונה אחת עזב את ארצות הברית ועבר לשחק באירופה, שם שיחק במועדונים אנוויל ולוצלאווק הפולני (עונת 2005/06), אולדנבורג הגרמני (עונת 2006/07) וברי הבלגי (עונת 2007/08). במועדון הבלגי הציג יכולת טובה והעמיד ממוצעים של 14.4 נקודות וכ-11 ריבאונדים בממוצע למשחק. בזכות יכולת זו נכלל פישר בסיום העונה בחמישיית העונה.
באוגוסט 2008 חתם פישר במועדון הכדורסל הישראלי מכבי תל אביב. הוא היה מהמצטיינים בקבוצתו בליגת העל וביורוליג בעונת 2008/09, וסייע לה לזכות באליפות ישראל ולהעפיל לשלב הבתים השני של היורוליג, הטופ 16. ב-2 במרץ 2009 היה פישר מעורב בקטטה במועדון בתל אביב ונפצע בפניו. הוא אושפז ונותח בבית החולים איכילוב ונעדר ממשחקי הקבוצה למשך כחודש.
בתום העונה יצא פישר למחנות של קבוצות מליגת ה-NBA, אך לא סיכם בקבוצה כלשהי והחליט להישאר שנה נוספת במכבי.
ב-20 ביוני 2010 חתם פישר במועדון הכדורסל הספרדי ריאל מדריד. הוא היה שותף להעפלתה של ריאל לפיינל פור של היורוליג, שם הודחה על ידי קבוצתו הקודמת, מכבי תל אביב, בחצי הגמר. בתום עונת 2010/11 הצטרף פישר לקבוצת בילבאו באסקט. בעונת 2012/13 חתם בוושינגטון ויזארדס אך חוזהו נחתך לפני תחילת העונה, וב-24 בנובמבר חתם בקבוצת במברג מגרמניה.
ביולי 2014 קיבל אזרחות ישראלית, ולאחר מכן הצטרף לנבחרת ישראל. מכבי תל אביב והפועל ירושלים ניסו לצרפו אך דרישותיו הכספיות הגבוהות גרמו לחתימתו באוניקס קאזאן.
בקיץ 2015 שוחרר פישר מקאזאן והצטרף לשורותיה של הפועל ירושלים.
ב-25 במרץ 2016 שוחרר מהפועל ירושלים לאחר שביקש להשתחרר מסיבות אישיות.
בינואר 2017 חתם לחודש בקבוצת קפטנס ארסיבו מפוארטו ריקו. לאחר סיום חוזהו חתם בקבוצת ולמירה מלטביה.
באוגוסט 2017 חתם בשיגה לייקסטארס מהליגה היפנית.
ב-10 בפברואר 2019 חתם פישר בקבוצת בני הרצליה.

חיים אישיים

ב-2014 קיבל פישר האמריקאי אזרחות ישראלית לאחר שהתחתן עם ישראלית, בזמן תקופתו במכבי תל אביב.
נירוואנה

נִירְוַואנַה (מסנסקריט: निर्वाण,‏ Nirvāṇa) או נִיבָּאנָה (מפאלי: निब्बान,‏ Nibbāna) בפילוסופיה הבודהיסטית, מוֹקְשָׁה בפילוסופיה ההינדית, הסיקיסטית והג'יינית הם מושגים המתפרשים כהבאת הנפש למצב של הארה, מצב תודעתי של מודעות מלאה, ומכאן לגאולה מסבל באשר הוא.
מילולית משמעות המונח בסנסקריט היא "כיבוי שלהבת הנר", והכוונה היא לכיבוי ההשתוקקות, להשתקה מלאה של העצמי המעוניין להשיג דברים מן העולם הסובב אותו למען עצמו. בניגוד לפירוש העממי הניתן לכך בשיח המודרני בארצות המערב מצב של נִירְוַאנַה אינו מצב של אושר או התעלות, אלא מצב של אין, של איפוס עצמי.
ההבדלים בין המשמעויות של מילה זו בשפות שונות הם עמוקים ופירושה המילולי לשפות מערביות מורכב. בדרך כלל נהוג לתרגמה מילולית כ"חידלון" או "הפסקה".
בספרות הבודהיסטית מתוארת הנירוואנה בשפת משלים ומליצות כשלווה גמורה, כמצב של טוהר, כמציאות שאין בה הווייה והפסד.
על פי התפיסה הבודהיסטית, שעל פי אותה מסורת נמסרה על ידי הבודהה עצמו, (בדרשתו בפארק הצבאים, כאשר לימד את תפיסת העולם הבודהיסטית – הדהרמה) האדם שרוי כל הזמן במצב של השתוקקות (טנהא) הגורם לסבל (דוקהה), אלא אם יצליח לשבור את עשרת הכבלים ולצאת ממצב הסבל.
על פי תבנית ארבע האמיתות האצילות, על מנת להפסיק את הסבל, יש לצאת מתוך האגו, מתוך כבלי הגשמיות, ולהגיע לאושר. לפי תפיסה זו, מי שעוקב אחרי ההנחיות שבדרך המתומנת האצילה מצליח לצאת רוחנית ממצב התשוקה לחפצים גשמיים, נפטר מהשנאה ומהבורות, ויגיע לנירוונה שהיא התחנה בגילגולי הנפש בה האדם חונה לאחר שהוא חווה הכל, ושם הוא נח ממעגל הגלגולים.

ההבדל בין נירוונה למוקשה

הנירוונה הוא מושג בבודהיזם המבטא את משאת הנפש העיקרית, זוהי מטרת החיים הבודהיסטיים, בעולם זה ובחיים אלו.
בהינדואיזם קיימת גאולה התלויה באמונה ובפרשנות של מושג גלגול הנשמות. המוקשה היא שחרור ממעגל החיים והמוות המותנה בכך שהקרמה תהייה מוסרית. יש הרואים את המוקשה כמצב סופי אמנם בחייו של האדם, אולם אחרי מותו, בחלוף עידן, יחול גלגל חיים חדש והנשמה תחזור, תתאחד עם האטאמן ותהיה חלק מהנשמה האוניברסלית.

הדרך להגיע לנירוואנה

בבודהיזם (וגם בהינדואיזם) יש שאיפה להגיע למצב של נירוואנה. מזה אלפי שנים, הדרך העיקרית בה נוקטים הבודהיסטים לשם הגעה למצב זה היא תרגול מדיטטיבי ונפשי, בשילוב שמירה על אורח חיים מוסרי ופיתוח הבנה וחכמה מתוך התנסות אישית, תוך שמירה על שמונה עקרונות המתוארים בדרך המתומנת האצילה שהתווה גאוטמה הבודהה.
Cliché (Hush Hush) (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי אנדריי נמירסקי ומרסל פרודן. כמו כן, השיר הוא שיר בסגנון היורודאנס המשלב בתוכו גם את סגנון הדאנס-פופ. את השיר הקליטה סטאן מחדש בגרסה שקטה שלוותה בכינור וגיטרה אקוסטית.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו כסינגל.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לראשונה לערוץ היוטיוב של אגו איטליה ב-5 באוקטובר 2012. חצי מהקליפ צולם בשחור-לבן, בעוד החצי השני צולם בצבע. בין היתר, הועלה הקליפ בספטמבר 2012 לערוץ היוטיוב של חברת התקליטים מען מוס.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של שני הקליפים עומד על כ-18 מיליון צפיות.
קלים קמנקו

ביוגרפיה

קמנקו למד בבית הספר לדרמה בקייב ובה שיחק בתיאטרון המקומי. ב-1992 עלה לישראל מברית המועצות ושנה מאוחר יותר התקבל לתיאטרון גשר וכיכב בו במספר מחזות.
ב-2003 שיחק ב"חלומות מתוקים" בתפקיד מישה לישנסקי. ב-2006 שיחק בסדרת הטלוויזיה הקומית "הפיג'מות" בתפקיד יורי גרך גרוסביץ'. ב-2007 שיחק בסדרה "המובילים" בתפקיד ולרי, אשר שודרה בערוץ לוגי עד 2009.
קמנקו הלך לעולמו בשנת 2011 בגיל 48, לאחר מאבק במחלת הסרטן.
בנו החורג הוא השחקן הנרי דוד, ואשתו הייתה ליליאן רות חיילובסקי.
יחסי בחריין–הודו

רקע

בחריין והודו כוננו יחסים דיפלומטיים ב-12 באוקטובר 1971.
הודו היא בעלת ברית קרובה של בחריין. לדברי פקידים הודיים, פקידי בחריין הם בין התומכים הבולטים ביותר של הודו באשר למועמדותה במושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם. פקידים בבחריין קראו להודו למלא תפקיד גדול יותר בעניינים בינלאומיים, כגון מעורבותה בתוכנית הגרעין האיראנית, כאשר נסיך בחריין ביקש מהודו שתמלא תפקיד בפתרון המשבר.
יחסים בין שתי המדינות מתוארכים כמה דורות אחורה. דמויות בולטות מבחריין נודעו בשל קשריהן עם הודו, כמו המשורר איברהים אל-עריצ' אשר נולד וגדל בבומביי ושני התאולוגים מהמאה ה-17 – שיח' צלאח אל-קרזקאני ושיח' ג'אפר בן כמאל א-דין שהיו דמויות משפיעות במיוחד בממלכת גולקונדה  ובהתפתחות החשיבה השיעית בתת-היבשת ההודית.
אשפוז

אשפוז הוא שהות של אדם במחלקת אשפוז בבית חולים, כלומר מחלקה המיועדת להלנת מטופלים במשך זמן לצורך השגחה, בדיקה ו/או טיפול רפואיים, ושבה נמצאים החדרים, כוח האדם והציוד הדרושים לשם כך.
חלק מהאשפוזים נערכים בבתי חולים כלליים. יתר האשפוזים נעשים בבתי חולים פסיכיאטריים, בתי חולים שיקומיים, בתי חולים גריאטריים ובתי חולים למחלות כרוניות.

שחרור מאשפוז

מטופל משתחרר מאשפוז כאשר מצבו הרפואי מאפשר זאת ובכפוף לשיקולים רלוונטיים אחרים, כמו קיום יעד מתאים לשהותו לאחר השחרור.

מיטות אשפוז

לכל מוסד רפואי בישראל המורשה לאשפז חולים קיים תקן מיטות אשפוז הנקבע על ידי משרד הבריאות והוא נדרש לעמוד בו.
מספר המיטות לאשפוז כללי ל-1,000 נפש בישראל ירד בהדרגה בשנים האחרונות, מ-2.223 בשנת 2000 ל-1.83 בשנת 2015.
בישראל קיימת מצוקה של מקומות אשפוז ומחלקות אשפוז מלאות לרוב ב-100% מקיבולתן ויותר. בחודשי החורף עולה בדרך כלל מספר המטופלים הנזקקים לאשפוז. אז גוברת מצוקת האשפוז, והמחלקות נדרשות לפתרונות ארעיים שונים להלנת המאושפזים, אשר עלולים לפגוע בפרטיותם ובכבודם.

מימון האשפוז

בית חולים זכאי לקבלת תשלום עבור ימי אשפוז. בישראל ניתן המימון על ידי המדינה, קופת חולים או על ידי המטופל עצמו (במקרים של מי שאינם תושבים), לפי העניין.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי והתקנות שהותקנו לפיו מגדירים את תנאי הזכאות שבכפוף להם על קופת חולים לממן את ימי האשפוז של אדם. 
בישראל קיים תעריף ממשלתי הנקבע על ידי משרד הבריאות לתשלום עבור ימי אשפוז במחלקות שונות.
ממשלת ישראל העשרים ושלוש

הקמת הממשלה

הנשיא חיים הרצוג הטיל על יצחק שמיר את הרכבת הממשלה. שמיר היה יכול להרכיב ממשלה ברוב של 65 ח"כים, בעזרת החרדים והימין, אך לא חש בנוח בממשלה זו והעדיף להרכיב ממשלה בעזרת המערך. אחרי משא ומתן ארוך הוסכם כי תוקם ממשלת אחדות לאומית ללא רוטציה, בה תמכו 95 חברי כנסת. יצחק נבון, שמונה לשר החינוך והתרבות מטעם המערך, קיבל גם סגנות לרה"מ ושמעון פרס מונה למ"מ רה"מ.
עקב אופן הרכבת הממשלה, נוצרה מערכת בלימה ואיזון לכוחן של שתי המפלגות.
תיקי האוצר והחקלאות, התיקים הכלכליים, היו בידי המערך, אך שאר התיקים הכלכליים היו בידי הליכוד.
תיקי החינוך והבריאות, התיקים החברתיים, היו בידי המערך, אך תיק העבודה והרווחה- התיק החברתי החשוב ביותר- היה בידי הליכוד.
תיקי הפנים והדתות לא היו לא בידי המערך ולא בידי הליכוד.

ציוני דרך ומדיניות

בממשלה היו מחלוקות רבות, בנושאי דת ומדינה, ביטחון, כלכלה ורווחה.
המערך תמך ביוזמות הידברות, כלכלה סוציאליסטית, פירוק ההתנחלויות ונחשב חילוני יותר. לעומתו הליכוד סירב להידברות, תמך בכלכלה קפיטלסיטית-ליברלית, יישוב יש"ע ונחשב מסורתי יותר. ש"ס והמפד"ל תמכו כל אחת במדיניות כלכלית ומדינית שונה, אך היו נחושות בטיפוח הישיבות והתרבות התורנית.

ניהול העניינים המדיניים

ישראל סירבה למשא ומתן עם אש"ף, ועל פי החוק אותם הימים נאסרה אף הידברות יחידים עם אש"ף או עם חבריו.
ב-15 במאי 1989 הכריזה הממשלה על יוזמת שלום, שכללה עריכת בחירות לפלסטינים ביש"ע ותחילת שיחות עם הפלסטינים מהשטחים, ללא הכרה בהנהגת אש"ף שישבה מחוץ לשטחים.
האינתיפאדה ופעילויות הטרור נמשכו. מצדו השני של המתרס, הצד היהודי הקיצוני שגם החל בפעולות ובהפגנות.
וכמו כן נמשכה המחלוקת על ההתנחלויות.

מדיניות כלכלית

נמשכה תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985.
פרידריך אדלר (פוליטיקאי)

תולדות חייו

אדלר היה בנו של המנהיג הסוציאל-דמוקרטי ויקטור אדלר. למד כימיה, פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת ציריך והתיידד עם אלברט איינשטיין. בשנת 1897 הצטרף כחבר למפלגתו של אביו, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית. החל משנת 1907 ערך את בטאון המפלגה, "המאבק" (Der Kampf). במכתב שכתב לאביו ב-1908 נמצא אחד הדיוקנאות המוקדמים של איינשטיין. בשנת 1909, התמודד על משרת פרופסור לפיזיקה באוניברסיטה מול איינשטיין וזכה, אולם ויתר על המשרה לידידו. בשנת 1911 נטש את עיסוקיו המדעיים והיה לפוליטיקאי במשרה מלאה, כאשר הפך ליו"ר המפלגה בווינה. 
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה ממתנגדיה החריפים, מתוך תפיסה שאל לפועלים מלאומים שונים להילחם אלו באלו בפקודת מנהיגיהם הנצלנים. עם התגברות הרעב באוסטריה, עם התמשכות המלחמה, יצא קצפו נגד ראשי הממשל, שהמשיכו לנהל אורח חיים תקין ואף נהנתני.
באוקטובר 1916 ירה אדלר למוות בראש ממשלת אוסטריה, הרוזן קארל פון שטירק, בעת שהלה אכל צהריים במסעדה במלון במרכז וינה. הוא נימק זאת בכך ששטירק היה אחראי בעיניו להמשך המלחמה ולניטרול הפרלמנט. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית גינתה את מעשו כפעולת טרור אינדיבידואלי, זרה לחלוטין לאידאולוגיה המרקסיסטית העומדת ביסוד מצעהּ. בבית המשפט ניסה לשווא אביו, ויקטור אדלר, הפסיכיאטר בהכשרתו, לשכנע את השופטים שבנו פעל כנראה ברגע של אי-שפיות, בהתחשב בתורשתו: אמו, אֶמָה (אשתו של ויקטור), סבלה מהפרעות פסיכיאטריות, ואחותו של ויקטור הייתה מאושפזת בבית החולים לחולי נפש "אם שטיינהוף" בווינה. ואולם פרידריך אדלר נשפט על ידי בית משפט מיוחד ונידון למוות. אחרי מות הקיסר פרנץ יוזף ב-22 בנובמבר 1916, המתיק הקיסר החדש, קרל, את העונש לשמונה-עשרה שנות מאסר. בסופו של דבר, פרידריך אדלר שהה בבית סוהר שנה בלבד ושוחרר עקב חנינה שקיבל עם תום המלחמה בשנת 1918.
עם שחרורו מהכלא מילא תפקידי מפתח בהנהגת מועצות הפועלים של אוסטריה (Arbeiterräte). מאמצע שנות העשרים כיהן כמזכ"ל האינטרנציונל הסוציאליסטי במשך 15 שנה.
מיד לאחר האנשלוס נמלט לארצות הברית. ב-1946 פרש מפוליטיקה פעילה והחל לערוך את כתבי אביו, בהם התכתבויותיו עם אוגוסט בבל וקרל קאוטסקי.
ב-1937 כתב לאון טרוצקי:
פרידריך אדלר הוא ספקן מכף רגל ועד ראש. אין הוא מאמין בהמונים... בימים שבהם יצא קארל ליבקנכט לכיכר פוטסדאם להזעיק את ההמונים הנדכאים אל המאבק הגלוי, נכנס פרידריך אדלר למסעדה בורגנית להתנקש בחייו של ראש ממשלת אוסטריה. ביריה הבודדת הזאת ניסה פרידריך אדלר, לשוא, לשים קץ לספקנות שלו עצמו. לאחר המאמץ ההיסטרי הזה שקע עוד יותר בתסכולו.
— איינשטיין ובני דורו עמ' 54
יעקב וכסלר

יעקב וכסלר (וקסלר) (1912 – מרץ 1995) היה צייר, מורה לציור ומאייר ישראלי.

ביוגרפיה

יעקב וכסלר נולד בעיר ליבאו (כיום לייפאיה) שבלטביה. למד אמנות בבית הספר לאמנות שימושית בהמבורג, גרמניה, שם היה תלמידו של פרידריך אדלר. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ עין החורש בעמק חפר. לאחר שיצא מהקיבוץ השתקע בחיפה, ומשנת 1965 היה מורה ומנהל במכון אבני לאמנויות. הוא היה בין חברי קבוצת הציירים הידועה אופקים חדשים.
ציוריו של יעקב וכסלר הם מגוונים, והוא השתמש בטכניקות שונות ובתפיסות שונות של הציור המודרני. עם זאת הייתה לו אהבה בסיסית אל הרישום בשחור לבן, ובנוסח זה גם אייר כמה ספרים, כגון ספרי שיריה של המשוררת ליס מלר.
ציוריו הוצגו בתערוכות רבות בישראל ובחו"ל, וכן נרכשו בידי מוזיאונים שונים בישראל ובחו"ל. יעקב וכסלר זכה בפרס דיזנגוף מטעם עיריית תל אביב, בפרס הסוכנות היהודית, פרס ירושלים ובפרס חיפה.
נפטר בישראל במרץ 1995.
תיאודור מנקס

קורות חיים

תיאודור מנקס נולד בכפר נידרנדורף  שבאוסטריה, להרמן מנקס. בשנים 1924–1929 למד בבית הספר הטכני הגבוה (Technische Hochschule) בווינה. אחרי עליית הנאצים לשלטון ב-1933 עלה לארץ ישראל והשתקע בחיפה. בחיפה תכנן מספר בתים שחלקם נחשבים כאייקונים אדריכליים. הוא פנה הן לקהל המוסדי והן לקהל הפרטי, הן לקהל יהודי והן לקהל ערבי. מנקס השתמש בחומרים שנחשבו פורצי דרך בזמנו כפלדה וכזכוכית. גולת הכותרת של תכנוניו בחיפה היא תכנון בית הזכוכית ברחוב בר גיורא 21 בהדר הכרמל בשנים 1941–1938.
מנקס נשא בחיפה את אידה, אחותו של שלמה אראל, אלמנה אם לבת, חנה. לזוג נולד בן, גבריאל (גבי), מהנדס בניין.

בית הזכוכית

הבית נבנה כיוזמה פרטית של מקס לוין ויועד למגורי פקידים ומהנדסים בריטים ששהו בארץ בתקופת המנדט הבריטי לצורך עבודה  באזור התעשייה המתפתח של מפרץ חיפה. מפלסי הקומות בנויים בצורת האות ר', שיחד עם גרמי המדרגות הפתוחים משלימים סגירת חצר שבה הייתה בריכת שכשוך קטנה. החצר עצמה נמוכה מפני הרחוב - דבר התורם לפרטיותה. רוב החזית אל הרחוב הן המדרגות שהיו עטופות בגריד פלדה ולבני זכוכית וחלקה מרפסות זיז. חזיתות הדירות בנויות גם הן לבני זכוכית שתפקידן, בנוסף להיותן קיר, להכניס אור לדירות. מולן תוכננו אדניות עם מערכת השקיה. צנרת הבניין מהווה אלמנט עיצובי בנוסף לפונקציונליות שלה ולדוגמה היא מהווה את משקופי הדלתות. מערכת האוורור בנויה ממפתחים בתקרת האינטרסול שהזרימו אוויר אל ומתוך הדירות. הדירות בנויות ממטבח ושירותים בקדמת הדירה, חדר ומרפסת (בחלקן) בעלת ספסל יצוק. גם בתוך הדירות השתמש מנקס בזכוכית. כך, למשל, במטבח הותקנו מגירות מזכוכית והדלתות היו בנויות מעץ וזכוכית אטומה ועטופות בסורג מסוגנן. לחלק מן הדירות יש חלונות עגולים (דמויי חלונות ספינה) ולחלקן חימום מרכזי. כבעקרונותיו של לה קורבוזיה גם גג הבניין צריך להיות לשימוש דיירי הבניין. ובגג של הבניין, שהעלייה אליו היא ממרפסת תצפית (שנבנתה על חשבון דירה נוספת), היה מגרש בדמינטון עטוף ברשת.

מצב הבניין כיום

על אף שהבית הוכרז כמבנה לשימור, המדרכה והכניסה לבית שופצו (לאחר קריסתן בעקבות חניית מנוף ונפילתו לתוך החצר) על ידי העירייה שלא ברוח הבניין וסגנונו. הבריכה נסתמה, חלק ממרפסות הזיז נסגרו, גריד הברזל שעטף את המדרגות הוסר לאחר שהיווה בעיה בטיחותית אחרי שרוב לבניו נשברו. העלייה לגג אמנם עדיין אפשרית אך הגג משמש, ככל שאר הגגות, לאנטנות ולדודי שמש.
דד קנדיז

היחס לישראל

מדינת ישראל הוזכרה אף היא על ידי הלהקה, אשר ראתה במדינה שלוחה פאשיסטית של ארצות הברית. לתקליט "Plastic Surgery Disasters" אף צורפה חוברת מעוצבת ובה בין היתר, תמונה של שר הביטחון דאז אריק שרון בעת טיסה במסוק וכן של ראש הממשלה מנחם בגין אשר נראה לוחץ יד לבדרן האמריקאי-יהודי סמי דייוויס ג'וניור.
שנות ה-60 של המאה ה-16

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מזל גדי

מזל גדי הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית "בן מזל גדי" הוא מי שנולד בין ה-22 בדצמבר לבין ה-20 בינואר (לערך). במסורת היהודית מתייחס מזל גדי אל חודש טבת. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה מיקום השמש באזור השמיים המוקצה למזל גדי האסטרולוגי. כיום אין חפיפה בין קונסטלציית הגדי לבין אזור השמיים של מזל גדי בגלל נדידתן של נקודות השוויון.

הגדי במיתולוגיה

במקור היה מזל הגדי מקושר אל "גדי הים", חיה מיתולוגית שחציה העליון הוא גדי וחציה התחתון הוא דג. באחד הסיפורים כאשר הותקף האל-גדי פאן על ידי המפלצת טיפון, ירד פאן אל הנילוס, שם פלג גופו העליון אשר היה מעל המים נשאר גדי, וחלקו התחתון אשר היה תחת המים הפך לדג.

מזל גדי באסטרולוגיה

מזל גדי הוא אחד משלושת מזלות יסוד האדמה, יחד עם מזל שור ומזל בתולה. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקרדינלים, יחד עם מזל טלה, מזל סרטן ומזל מאזניים. הכוכב השליט של מזל גדי הוא שבתאי.
מצודת אנטוניה

מצודת אנטוניה היא מצודה מתקופת הבית השני שהקים הורדוס בירושלים.
בשנת 35 לפנה"ס בנה הורדוס את המצודה, על בסיס מצודה קיימת בשם "מצודת בריס" או "מצודת הבירה" שהייתה קיימת כנראה כבר מתקופת שיבת ציון. המצודה נבנתה בקצהו הצפון מערבי של הר הבית. למצודה היו קירות חיצוניים גבוהים, והיא דמתה כולה למגדל שבארבע קצותיו ארבעה מגדלים. אולמות תת-קרקעיים חיברו את המצודה עם הר הבית. גובה המגדלים 50 אמה (כ-25 מטרים) פרט למגדל הדרום מזרחי שגובהו כשבעים אמה (כ-35 מטרים). המצודה נקראה על שם פטרונו הפוליטי של הורדוס – מרקוס אנטוניוס. חשיבותה של המצודה במקום גבוה השולט על הר הבית מוצאת את ביטויה במילים של יוספוס פלביוס: "בית המקדש שלט על העיר, מבצר אנטוניה שלט על בית המקדש ומי שהחזיק בעמדה זו שלט על שלושתם".
יוספוס מתאר את המצודה במילים אלו:
בשטחה ובתוכנית בניינה דמתה המצודה מבית לארמון מלכים, כי נחלקה לחדרים רבים למיניהם, שונים במראיהם ובתכונתם, לאולמים ולבתי מרחץ ולחצרות רחבות ידיים למחנה הצבא, עד כי נמצא בה כל טוב חמדות העיר והדר בית מלכות.
— תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים ה, ה,ח
המצודה שימשה את הרומאים להשגיח על אזור הר הבית, ושהה בה חיל מצב רומאי.
יש המזהים את המצודה כמקום בו נשפט ישו, ולפיכך כתחנה הראשונה בארבע עשרה תחנות הצלב מהן מורכבת הוויה דולורוזה, היא "דרך הייסורים" שעבר ישו ממשפטו ועד לקבורתו. על פי אלו, "מרצפת האבנים" או ה"גובתא" המוזכרת בבשורה על-פי יוחנן בברית החדשה ("וַיְהִי כִּשְׁמֹעַ פִּילָטוֹס אֶת־הַדָּבָר הַזֶּה הוֹצִיא אֶת־יֵשׁוּעַ וַיֵּשֶׁב עַל־כִּסֵּא הַמִשְׁפָּט בַּמָּקוֹם הַנִּקְרָא רִצְפָה וּבִלְשׁוֹנָם גַּבְּתָא") היא מצודת אנטוניה.
בימי המרד הגדול, בשנת 66, כאשר ניסה הנציב העריץ גסיוס פלורוס להגיע להר הבית עם חייליו, על מנת לבזוז את אוצרות המקדש. אחד ממעשי המרד הראשונים היה הריסת האולמות התת-קרקעיים המובילים מן האנטוניה להר הבית. בהמשך הלחימה, התבצרו חיילים רומאים במצודת אנטוניה. המתקוממים, בהנהגת אלעזר בן חנניה, צרו על מצודת אנטוניה, והצליחו לבסוף לכבשה, לאחר שהרומאים שנמצאו בה נכנעו. לאחר שהניחו הרומאים את נשקם נרצחו על ידי המורדים, פרט למפקדם מטיליוס, אשר התחייב להתגייר.
בשנת 70, בעת המצור על ירושלים, כבשו הרומאים את מצודת אנטוניה, ופרצו דרכה להר הבית. טיטוס ציווה להרוס את כל הבניינים אשר במתחם הבירה, על מנת לפלס דרך רחבה להר הבית.
מצפון לפינה הצפונית מערבית של מבנה הר הבית נחשפו בעבר כמה שרידי בנייה מרשימים שזוהו בטעות בידי כמה חוקרים ונתקבלו במסורת הנוצרים כשייכים למבנה מצודת אנטוניה. עיקר השרידים נחשף בשנות ה-60 של המאה ה-19, בעת הקמת מנזר האחיות ציון שבו הם משולבים כיום. השריד הבולט ביותר הקשור למצודת אנטוניה הוא גוש סלע חצוב שמידותיו 45X120 מטר, המתנשא לגובה של כמה מטרים מעל לפינה הצפונית מערבית של מתחם הר הבית. על מצוקו הדרומי בנוי בית הספר אל עומריה. מצפון לו, בשטח מנזר האחיות ציון מצויה בריכת הסטרותיון, שמתיאורו של יוספוס (מלחמות ה, יא, ד) ניתן להסיק שהייתה מצויה בחפיר מצפון למצודת אנטוניה. החוקרים מסכימים כי כמה שרידי בנייה מרשימים שבעבר שויכו בטעות למצודת אנטוניה שייכים לתקופת איליה קפיטולינה: ריצוף האבן המכונה ליתוסטרטוס, קמרונות הקירוי של בריכת הסטרותיון עליהן הוא מונח וקשת אקה הומו.
המכללה האקדמית תל אביב-יפו

היסטוריה

האקדמית תל אביב-יפו הוקמה בשנת 1994 ביוזמה משותפת של אוניברסיטת תל אביב, עיריית תל אביב-יפו והוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה, כמוסד אקדמי ציבורי להשכלה גבוהה (האקדמית זכתה להכרה כמוסד להשכלה גבוהה ב-1996).  
בשנת הלימודים תשע"ה לומדים כ-3,800 סטודנטים בתוכניות הלימוד לתואר ראשון ושני ועד כה סיימו לימודיהם למעלה מ-11,000 בוגרים ומוסמכים. הבוגרים מתקבלים כסטודנטים מן המניין לתארים מתקדמים באוניברסיטאות השונות בארץ בתנאים החלים על בוגרי אוניברסיטה וללא דרישה להשלמות. חלק מן הבוגרים ממשיכים בלימודים מתקדמים אף באוניברסיטאות בחו"ל. האקדמית תל אביב-יפו מאמצת מיומה הראשון חזון של הצטיינות אקדמית ושל תרומה ומעורבות בחיי הקהילה הסובבת כמנוף לשינוי חברתי, ופועלת מתוך מחויבות עמוקה לערכים אלה.  
קמפוס האקדמית ביפו משתרע על שטח של כ-50 דונם וכולל בניינים אשר נבנו בסטנדרט בנייה גבוה המעניקים לסטודנטים ולסגל תנאי הוראה, מחקר ורווחה ההולמים מוסד אקדמי מודרני. קמפוס האקדמית תל אביב-יפו הוסמך על ידי המשרד להגנת הסביבה כקמפוס ירוק.   
בשנים הראשונות לפעולתה פעלה המכללה בארבעה קמפוסים קטנים ברחבי העיר תל אביב יפו: ברחוב אנטוקולסקי שכן בית-הספר למדעי המחשב, ברחוב דפנה בית-הספר למדעי ההתנהגות, ברחוב סאלד שכנו בית-ספר למדעי המחשב (שנה א') ובית-הספר למדעי ההתנהגות (שנה א') וברחוב מלצ'ט שכנו בית הספר לכלכלה וניהול ובית הספר לממשל וחברה. הנהלת המכללה שכנה במגדל המאה ברחוב אבן גבירול. כיום מרוכזת פעילות המוסד בקרית הקבע שלה ברחוב רבנו ירוחם ביפו, במתחם בו עמד קודם שלד מבנה בית החולים אייזנברג. התוכנית הכללית לקמפוס נעשתה על ידי משרד האדריכלים קולקר-אפשטיין.
דיופיזיטיות

דיופיזיטיות (ביוונית עתיקה: δυοφυσῖται מילולית "שני טבעים") היא השקפה כריסטולוגית בדבר טבעו של ישו. הכריסטולוגיה שבה מחזיקות הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית היא דיופיזיטית, דהיינו שישו, שהוא התגלמות בן האלוהים בגוף אדם, מורכב משתי מהויות, אלוהית ואנושית.
במאה ה-5 התנהל וויכוח האם היה לישו בחייו טבע אחד – אלוהי, השקפה המכונה מונופיזיטיות, שיוצגה על ידי אוטיכס ראש המנזר בקונסטנטינופול, כנגד הדעה כי לישו היו שני טבעים, טבע אלוהי וטבע אנושי, השקפה דיאופיזיטית כדעת פלביאנוס, פטריארך קונסטנטינופול.
פלאבינוס כינס בשנת 448 סינוד שגינה את אוטיכס, האשים אותו בכפירה מונופיזיטית (חד-גשמית) ונידה אותו. אך אוטיכס חזר על דעתו וערער בפני דיוסקורוס הראשון, פטריארך אלכסנדריה וסוורוס, פטריארך אנטיוכיה. בתמיכתם, כינס הקיסר הביזנטי תאודוסיוס השני (408-450) בשנת 449 ועידה אקומנית באפסוס (שזכתה אחר־כך לכינוי "לטרוקיניום" - ועידת גזלנים) ובה זוכה אוטיכס ואילו פלביאנוס גונה, וזמן קצר אחר־כך מת. האפיפיור הבא, לאו הראשון לא הכיר בהחלטות הוועידה. בשנת 451 כונסה ועידת כלקדון, ובה תמכו ההגמונים בהשקפתו של לאו ואישרו את ההשקפה הדיאופיזיטית, שעל פיה היה ישו בחייו משיח בעל שני טבעים שלמים (הטבע האנושי והטבע האלוהי) שלא התמזגו לאחד, אף שהיו נמצאים בגוף אחד ולא נבדלו זה מזה. על פי השקפה זו ישו היה בעודו בחיים בעת בעונה אחת אל (ולפיכך היה זהה עם אלוהים באלוהיותו) ואדם (ולפיכך היה זהה לכל אדם אחר באנושיותו). כן הוציאה הוועידה מחוץ לכנסייה את אוטיכס, סוורוס ודיוסקורוס.
בראשית המאה ה-7 אף היה ניסיון לאחד את המונופיזיטיות והדיופיזיטיות באמצעות המונותליטיזם.
קייט ג'קסון

חיים אישיים

ב-1978 התחתנה ג'קסון עם השחקן והמפיק אנדרו סטיבנס, בנה של השחקנית סטלה סטיבנס . בני הזוג התגרשו ב-1982. באותה שנה התחתנה עם דייוויד גרינוולד, ממנו התגרשה אחרי שנתיים. ב-1991 התחתנה עם טום הארט שגם ממנו התגרשה אחרי שנתיים. ב-1995 אימצה ג'קסון בן, צ'ארלס טיילור ג'קסון.
במאי 2010 הגישה ג'קסון תביעה משפטית נגד היועץ הפיננסי שלה, ריצ'רד ב. פרנסיס, וטענה שמעשיו עלו לה יותר מ-3 מיליון דולר וגרמו לחורבן כלכלי. בדצמבר 2010 הגיעו שני הצדדים לפשרה.
מגדל אדגר 360

היסטוריה

המגדל, בבעלות חברת אדגר השקעותשבשליטת ביטוח ישיר, הוא למעשה תוספת בנייה של 20 קומות חדשות מעל מגדל משרדים בן 15 קומות שהיה קיים עוד משנת 2001.

שלב א

המגדל במתכונתו הקודמת, אשר תוכנן על ידי משרד באדריכלים הבין-לאומי סיזר פאלי, היה אחד משני בניינים בפרויקט בשם "איילון ביזנס סנטר" ונקרא בזמנו "בניין A המגדל המערבי", הוא אוכלס בשנת 2001 ושימש מאז את מטה מחוז המרכז של משרד החינוך. בשלב זה היה בן 15 קומות בלבד. הבניין השני, הסמוך אליו (בניין B המחולק לשלוש כניסות B1,2,3) השתרע על פני רחוב השלושה 4,6,8 ואכלס בין השאר את משרד המשפטים, משרדי מע"מ רשם הירושות ורשם המשכונות.
הפרויקט, על שני בנייניו, נרכש על ידי חברת אדגר בשנת 2007 לפי שווי של 430 מיליון שקל, מהנאמן של חברת הנדל"ן י. מושקוביץ לאחר שזו קרסה כמה שנים קודם לכן. כחלק מהרכישה קיבלה חברת אדגר זכויות בניה למגדל משרדים נוסף במתחם (בניין C, מגדל מזרחי, נמצא בשלבי בניה).

שלב ב

בניית תוספת הקומות למגדל המערבי (בניין A) תוכננה על ידי משרד "לרמן אדריכלים" ובנייתו בוצעה על ידי חברת אלקטרה בנייה. הבנייה החלה בשנת 2012 והושלמה בשנת 2015. בניית תוספת של 20 קומות למגדל קיים, בגובה רב, במשך שלוש שנים, מבלי להשבית את הפעילות השוטפת של המגדל הקיים, טמנה בחובה התמודדות עם אתגרים תכנוניים והנדסיים רבים. אתגר נוסף איתו התמודד משרד האדריכלים הוא חיבור ויזואלי/עיצובי בין שני חלקי המגדל (החלק התחתון הישן, ותוספת 20 הקומות שמעליו) כך שהתוספת לא תיראה כטלאי, והמגדל יראה בסופו של דבר כיחידה אחת ולא שני חלקים זרים, בעיקר למול הבחירה בחיפוי השונה לכל אחד משני חלקי הבניין (שיש בחלקו התחתון, למול קירות מסך מזכוכית בחלקו העליון).
למגדל במתכונתו החדשה שתי כניסות עצמאיות – אחת למשרד החינוך (קומות 1–15) והשנייה למגדל המשרדים שמעליו (קומות 16–35), לובי נפרד בגובה כפול, ומערכת מעליות נפרדות.
למגדל 35 קומות עיליות בסה"כ ו-4 קומות חניון תת-קרקעי הכוללות כ-1000 מקומות חניה. בקומות 20 ,22 ,24 ,26 קיימות מרפסות פתוחות. שטח קומה 1050 מ"ר ושטחו הכולל של הבניין 46,334 מ"ר. במרתף המגדל הוקמה חוות שרתים מאובטחת לטובת דיירי הבניין.
המגדל עגול (ומכאן שמו – אדגר 360), הוא מכוסה בקירות מסך ולוחות שיש. למגדל 11 מעליות, 4 מתוכן הן מעליות חיצוניות, שקופות. הבניין מנוהל על ידי חברת רמות.
אינטגרציה סנסורית

ליקויים באינטגרציה סנסורית

J. AYRES מרפאה בעיסוק פיתחה את תאוריית האינטגרציה הסנסורית על מנת להסביר טוב יותר את היחס שבין תפקוד עצבי לבין התנהגות.
מטרתה הייתה לפתח תאוריה שתתאר ותנבא את היחסים הספציפיים שבין תפקוד נוירולוגי, התנהגות סנסומוטורית ולמידה אקדמאית ראשונית.
AYERS הגדירה מספר תתי סוגים של דיס פונקציות ספציפיות אצל ילדים עם בעיות סנסומוטוריות או בעיות למידה, ופיתחה גישה טיפולית שלמה עבור ילדים אלה.
לפי התאוריה, אינטגרציה חושית הוא תהליך עצבי המארגן את התחושות מהגוף ומהסביבה, ומאפשר שימוש יעיל של הגוף בתוך הסביבה. המוח מפרש ומגדיר את הגירויים השונים בתהליך של עיבוד אינפורמציה. בתהליך זה המוח צריך לבחור, לחזק, לדכא, להשוות ולקשר את האינפורמציה הסנסורית באופן אינטגרטיבי.