google/wiki40b huggingface dataset:
אורבנוס הרביעי

חייו

ז'אק פנטלאון נולד בעיר טרואה בצרפת לאב שהיה סנדלר. למד תאולוגיה ומשפטים בפריז וב-1220 קיבל תואר דוקטור בתאולוגיה. ב-1238 התמנה לכומר בעיר לון שבחבל פיקרדי וב-1241 - לסגן בישוף העיר לייז' (כיום בבלגיה). במועצה הראשונה של הכנסייה הקתולית שהתקיימה בעיר ליון ב-1245, הוא זכה לתשומת לבו של האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי ששלח אותו לגרמניה - שם ניהל משא ומתן שהביא לחתימת הסכם כריסטבורג בין אוכלוסיית עובדי האלילים של פרוסיה לבין המסדר הטבטוני.
ב-1253 התמנה לבישוף העיר ורדן וב-1255 מינה אותו האפיפיור אלכסנדר הרביעי לראש הפטריארכיה הלטינית בירושלים. הוא שב מירושלים לויטרבו שבאיטליה וניסה לגייס אמצעים כדי לבוא לעזרתם של הנוצרים בארצות המזרח, כאשר האפיפיור אלכסנדר הרביעי מת. ב-29 באוגוסט 1261 נבחר פנטלאון לאפיפיור הצרפתי הראשון מאז אורבנוס השני ואימץ לעצמו את השם אורבנוס הרביעי.
שבועיים לפני שנבחר לאפיפיור הגיעה האימפריה הלטינית לקִיצה עם כיבוש קונסטנטינופול בידי היוונים, בראשות מנהיגם מיכאל השמיני פלאולוגוס. אורבנוס הרביעי ניסה לארגן מסע צלב כדי להשיב את האימפריה הלטינית לקדמותה, אך ללא הצלחה. תשומת לבו הופנתה בעיקר לאיטליה - שם התחולל מאבק על השלטון בין צאצאיו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבין תומכי האפיפיור.
ב-1262, כדי להיאבק במנפרד, מלך סיציליה, שהיה בנו הבלתי חוקי של פרידריך השני, הכריז אורבנוס הרביעי על שארל, בנו של לואי השמיני, מלך צרפת כשארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה במשך שנתיים ניהל האפיפיור משא ומתן עם מנפרד, מלך סיציליה כדי שיסכים לתת את עזרתו על מנת להשיב על כנה את האימפריה הלטינית, תמורת הבטחת האפיפיור להכיר בו כמלך סיציליה. אבל בינתיים אורבנוס הרביעי עשה הכנות למלחמה וקיבל הבטחה משארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה, לספק לו צי אוניות ואנשי צבא.
אולם, עוד לפני ששארל הספיק להגיע לאיטליה, מת האפיפיור אורבנוס הרביעי בפרוג'ה, ובמקומו נבחר לאפיפיור קלמנס הרביעי.
פחות מחודש ימים לפני מותו, הכריז האפיפיור אורבנוס הרביעי על חג הלחם והיין הקדושים כעל חג כללי של הכנסייה הקתולית (8 בספטמבר 1264).
באסטיון

במערכת ביצורים באסטיון (נקרא גם מגנן ובאנגלית Bastion או Bulwark) הוא בליטה זוויתית בחומה, הבולטת מחומה ישרה או נמצאת בפינות. הבאסטיון חלש בנוסף על החזית גם על השטח הקרוב לחומה ואפשר למגינים לירות אל עבר לוחמים המסתערים על החומה. באסטיון נבדל מצריח בכך שהצריח מתנשא מעל החומה ואילו הבאסטיון הוא מבנה בגובה החומה המהווה חלק ממנה. 
הבאסטיון זכה לעדנה בעיקר אחרי המצאת התותח אם כי היה קיים גם בימי הביניים. הבאסטיון אפשר לתותחים לכסות גם את השטח הקרוב לחומה ולא רק את החזית. לשיאו הגיע הבאסטיון במבצרי כוכב (שנקראים גם מבצרי באסטיון) בהם כל החומות הורכבו מבאסטיונים שתוכננו כך שלא יהיו שטחים שהם לא יוכלו לכסות בירי, מבצרים אלה היו נפוצים בעידן הארטילריה המבוססת על אבק השריפה עד המאה ה-19. 
בישראל ניתן לראות באסטיונים בחומות עכו.
נחל נטפים

נחל נטפים הוא נחל אכזב שנמצא בצידו הדרומי של הנגב, באזור אילת, ואורכו מגיע ל14 קילומטרים. הנחל מתחיל בבקעת הירח שבחצי האי סיני, ומשם הוא זורם דרומה. נחל זה נכנס ליד נחל יהואחז לתחום ישראל ומשם הוא מעמיק בתוך שבר בין סלעי אבן חול וגיר.
נחל נטפים מגיע אל דרום הערבה, שני קילומטר מקיבוץ איילות ומשם הוא מתחבר לנחל חדד. מערוץ נחל נטפים נובע מעיין הנקרא עין נטפים.
מימיו של המעיין מושכים יעלים וציפורים רבות כמו: סנוניות, יוני סלע, גבתונים, וורציות ועוד. בנוסף הוא מושך גם מכרסמים קטנים ושפנים. העץ השכיח ביותר בנחל הוא שיטה סלילנית.
על קירות הנחל ישנם שיחי הצלף הקוצני הכחול והצלף הסחוסי שבולטים לעין, הצלף הסחוסי בולט בגלל עליו הגדולים והירוקים מאוד, שיחים אלו יונקים את מימיו של הנחל מסדקים בסלעים.
נעמי ווטס

ביוגרפיה

ווטס נולדה בכפר שורהם במחוז קנט באנגליה למשפחה נוצרית ממוצא אנגלי, וולשי ואוסטרלי. אביה, פיטר ווטס (1946-1976) היה מנהל ומהנדס סאונד שעבד עם הפינק פלויד, ואימה מיב אדוארדס ילידת אנגליה אך גדלה באוסטרליה, הייתה סוחר עתיקות ומעצבת תלבושות. יש לה אח שגדול ממנה בשנה בשם בן. הוריה נפרדו כשהייתה בת 4 ואביה נפטר כשהייתה בת 7. לאחר מות אביה, עברה ווטס עם אימה ואחיה לאנגלסי שבוויילס, שם התגוררו עם הסבים שלהם. לאחר צפייתה בסרט "תהילה" ב-1980 החליטה ווטס כי היא רוצה להיות שחקנית. 
ב-1982, בהיותה בת 14, עברה ווטס עם משפחתה לסידני, אוסטרליה.
היא למדה במספר תיכונים ובאחד מהם היא למדה לצידה של ניקול קידמן. במהלך שנותיה בתיכון היא החלה ללמוד משחק. ב-1986, היא לקחה הפסקה מתחום המשחק ונסעה ליפן לעבוד כדוגמנית. לאחר ארבעה חודשים חזרה לאוסטרליה ועבדה בחנות כלבו מקומית. לאחר מכן היא עבדה כעוזרת לעורך אופנה. הזמנה מקרית להשתתפות בהצגת דרמה גרמה לווטס לעזוב את עבודתה ולהשקיע בקידום קריירת משחק.

קריירה

קריירת המשחק של ווטס החלה ב-1986 כאשר הופיעה בפרסומות ובתפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה כמו: "קרוב רחוק". ב-1991, היא השתתפה בסרט העצמאי "פלירט" לצידם של ניקול קידמן וטנדי ניוטון.
ב-1994, עברה ווטס לארצות הברית וקיבלה תפקיד משני בסרט "פצצה על הטנק". לאחר מכן, היה קשה לה למצוא תפקידים משמעותיים בהוליווד, והיא הופיעה בסדרות קצרות או בסרטים שלא זכו להצלחה. היא נבחנה לסרטים "פגוש את ההורים", "איש על הירח" ו"אבא מתארס" אך לא התקבלה. לבסוף היא נבחרה לתפקיד משני בסרט "יופי מסוכן".
ב-2001, היא הופיעה בסרט האימה "Down". הסרט זכה לביקורות שליליות. לאחר מכן היא הופיעה בסרט "מלהולנד דרייב". על השתתפותה בסרט היא זכתה בפרס "שחקנית השנה" בפסטיבל קאן. באותה שנה היא הפיקה וכיכבה בסרט הקצר "Ellie Parker" שהתמודד בפסטיבל סאנדנס. 
ב-2002, היא כיכבה בסרט המצליח "הצלצול". ב-2003, היא הופיעה בסרטים: "כנופית נד קלי" (לצידם של הית' לדג'ר ואורלנדו בלום), "הגירושים" (לצידה של קייט הדסון) ו"21 גרם". על הופעתה בסרט, זכתה ווטס בפרס הקהל לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל ונציה 2003, והייתה מועמדת לפרס האוסקר.
ב-2004, היא הפיקה וכיכבה בסרט "אנחנו לא גרים כאן יותר".
ב-2005, היא כיכבה ב"הצלצול 2" וב"קינג קונג" של פיטר ג'קסון. ב-2006, היא הופיעה בסרט "הצעיף הצבעוני" וב-2007 היא הופיעה בסרט "משחקי שעשוע"
בינואר 2010 היא לוהקה לסרט האימה "Dream House".
בשנת 2014 שיחקה לצד בן סטילר ואמנדה סייפריד בסרט הקומדיה "כשנהיה צעירים", וגילמה את לסלי טרומן בסרט זוכה פרס האוסקר "בירדמן" בכיכובו של מייקל קיטון. 
בשנת 2015 שיחקה בסרטו של גאס ואן סנט, "ים של עצים", לצד מתיו מקונוהיי. וגילמה את אוולין בסרטים "מורדים" ו-"נאמנים", הסרט השני והשלישי בסדרת "מפוצלים". 
בשנת 2017 הופיעה בסרטו של הבמאי קולין טרוורו "הספר של הנרי" לצד ג'יידן ליברהר.

חיים אישיים

ב-2005, החלה ווטס לצאת עם השחקן האמריקאי-יהודי לייב שרייבר, הם התארסו בינואר 2009, ולהם שני בנים.  בשנת 2009 הגיעה נעמי ווטס עם בן זוגה ושני ילדיה לביקור קצר בישראל. ב-26 בספטמבר 2016, הודיעו ווטס ושרייבר על פרידתם, לאחר 11 שנות זוגיות.  
ב-2006, נבחרה ווטס לשגרירה של רצון טוב מטעם האומות המאוחדות כדי להעלות את המודעות לאיידס.
אסקישהיר

היסטוריה

יישוב פריגי נוסד כ-10 ק"מ דרומית-מערבית למרכז הנוכחי של העיר בשנת 1000 לפנה"ס לערך. העיר נודעה לאחר מכן בשמה היווני "Δορύλαιον" (דורילאון) ובתקופה הרומית נקראה "דורילאום" (Dorylaeum). הנצרות הגיעה לעיר לאחר שלטונו של הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס במאה ה-4. היא נשלטה על ידי הביזנטים, הסלג'וקים, סולטנות רום, וב-1289 באה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית. 
העיר החלה להתפתח במהירות עם חיבורה למסילת הרכבת ב-1890 ועם הקמת מפעל לייצור רכבות ב-1894. עד היום ממוקמים מפעלי "תעשיות מנועים וקטרים לטורקיה" (Türkiye Lokomotif ve Motor Sanayi, TÜLOMSAŞ) באסקישהיר. במלחמת יוון-טורקיה הגיע הצבא היווני עד סמוך לעיר בדצמבר 1920 ואיים על אנקרה, מרכזה של התנועה הלאומית הטורקית באותה עת. באינני הסמוכה לעיר התרחש גם המהפך במלחמה כאשר האספה הלאומית הגדולה של טורקיה הצליחה להתארגן ולנצח את היוונים בשני קרבות אינני. 
הבסיס הראשון של חיל האוויר הטורקי צמוד לעיר ממזרח ובעת המלחמה הקרה הוא שימש כאחד מבסיסי האוויר החשובים של נאט"ו. ב-20 בפברואר 1956 פקדה את העיר רעידת אדמה בעוצמה של 6 בסולם ריכטר. 19 בני אדם נפצעו אך למעלה מ-13,000 בנינים ניזוקו.

העיר כיום

כיום מהווה אסקישהיר מרכז תעשייתי ומסחרי חשוב. מעבר לתעשיית הרכבות הפועלת בה, מיוצרים בה מנועים למטוסים, כלי רכב, ציוד חקלאי, טקסטיל וסוכר, ויש בה תעשיות כימיקלים ומוצרים לבנייה. עוד ידועה העיר בייצור מקטרות מאבן קלה ונקבובית המכונה "מירשאום" (meerschaum מגרמנית "קצף-ים" בטורקית Lületaşı; שם מקובל נוסף למינרל ספיוליט), ענף הקיים בה מאז תחילת המאה ה-18. 
העיר שוכנת על קו הרכבת המוביל מאנקרה לאיסטנבול וקו הרכבת המהירה ההולך ונבנה בין שתי הערים עובר דרכה. בשנת 2004 נחנכה בעיר רכבת קלה בשם EsTram ובה שני קווים באורך כולל של 15 ק"מ שלאורכם 26 תחנות. בשנת 2006 הסיעה המערכת כ-28 מיליון נוסעים. 
באסקישהיר פועלות שתי אוניברסיטאות - אוניברסיטת אנאדולו שהוקמה בשנת 1982 ובה כ-25,200 תלמידים, ואוניברסיטת עות'מאן הראשון באסקישהיר (Eskişehir Osmangazi Üniversitesi) שהוקמה ב-1993 ובה כ-13,000 תלמידים.
ניקולה גולאן

קריירה

גולאן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד, ובעונת 2006/2007 הצטרף לקבוצה הבוגרת.
ב-4 באוגוסט 2007 חתם לארבע שנים בפיורנטינה מהסרייה א' תמורת 2.8 מיליון אירו. התחילת עונת 2007/2008 הוקפא כיוון שפיורנטינה עברה את מחסת הזרים ובינואר 2008 הושאל לסמפדוריה.
ב-2 בפברואר 2009 הושאל למינכן 1860 מהבונדסליגה השנייה עד תום העונה. ב-12 באפריל 2009 גולאן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–3 לטוס קובלנץ.
באוגוסט 2009 הושאל לנאפולי.
ב-26 בספטמבר 2010 רשם את הופעת הבכורה שלו בפיורנטינה בניצחון 0–2 נגד פארמה.
בינואר 2012 הושאל גולאן לקייבו ורונה עד לסיום העונה. ב-6 באוגוסט 2012 חתם במודנה
בתום עונת 2012/2013 שוחרר ממדונה, וב-28 ביוני 2013 חתם לשנתיים בפרטיזן בלגרד.
ב-1 בספטמבר 2014 חתם במאיורקה.
ב-23 ביולי 2015 חתם במוסקרון מליגת העל הבלגית. בקיץ 2017 שוחרר מהמועדון, אך שב אליו ב-29 בספטמבר.
ב-5 בספטמבר 2019 חתם לשנתיים בהפועל חיפה.
דייוויד קלי (שחקן)

ביוגרפיה

קלי נולד ב-11 ביולי 1929 בדבלין שבאירלנד. הוא למד בבית הספר "Synge Street CBS" של האחים הנוצריים . הוא התחיל לשחק בגיל שמונה בתיאטרון גייטי בדבלין, ולמד בבית ספר למשחק של תיאטרון אבי. בנוסף למד להיות שרטט וקליגרף. בתיאטרון הופיע קלי בהפקה הראשונה של המחזה "The Quare Fellow" מאת ברנדן ביאן . ב-1959 הוא עורר תשומת לב כששיחק במחזה "הטייפ האחרון של קראפ" מאת סמואל בקט בתיאטרון אבי בדבלין. הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה ב-1958 בסרט האפל "Dublin Nightmare".
בשנות השישים של המאה העשרים הפך קלי לפנים מוכרות בטלוויזיה הבריטית עם הופעתו בסדרה הקומית "Me Mammy" של ה-BBC לצדם של מילו או'שי  ואנה מנהאן . הוא המשיך להופיע בתפקידי אורח בסדרות כמו "Oh Father!",‏ "Never Mind the Quality, Feel the Width", ו-"On the Buses". בשנות השבעים שיחק בדמות אלברט רידל, גבר בעל יד אחת שמדיח כלים, בסדרה "Man About the House" ובספין-אוף "Robin's Nest". עוד הופיע בקביעות לצדו של ברוס פורסייט בסדרה הקומית "Slingers Day" בשנים 1986 ו-1987.
ב-1975 זכה להכרה רחבה יותר כששיחק בתפקיד מר או'ריילי, הבנאי הלא יוצלח, בפרק בסדרה הקומית "המלון של פולטי".
קלי השתתף בדיבוב בסרט הפנטסיה המצויר בחלקו "The Light Princess" ששודר ב-BBC בשנת 1978.
תפקידו המפורסם ביותר באירלנד הוא של "ראשרס" טיירני במיני-סדרה "Strumpet City" של רשת RTE ששודרה ב-1980. בסדרה כיכבו פיטר או'טול, סיריל קיוזאק ופיטר יוסטינוב. עוד כיכב בתוכניות טלוויזיה כמו "Emmerdale Farm" בשנות השמונים ו-"Glenroe" בשנות התשעים. ב-1992 שיחק בתפקיד הסבא בסרט "אל המערב" בבימויו של מייק ניואל.
בעקבות הופעתו בתפקיד מייקל או'סאליבן בסרט "להעיר את נד" משנת 1998, קיבל קלי תפקידים קטנים אבל בולטים בסרטים כמו "צ'ארלי בממלכת השוקולד" של טים ברטון בו גילם את סבא ג'ו; בסרט "סוכן סמוי קודי בנקס 2", וב"אבק כוכבים" שהיה הסרט האחרון בו השתתף. קלי הרבה להופיע ברדיו בין השאר בתפקיד אורח בסדרה "Baldi" ברדיו 4 של ה-BBC.

חיים אישיים

קלי היה נשוי לשחקנית לורי מורטון, ולהם היו שני ילדים דייוויד ומרים. הוא נפטר ב-12 בפברואר 2012 אחרי מחלה קצרה. בעיתון אייריש טיימס כינו אותו "הזקן הגדול של המשחק האירי". ב-16 בפברואר 2012 נערכה הלוויה קתולית בכנסיית Miraculous Medal בעיר הולדתו דבלין. גופתו נשרפה בבית הלוויות מאונט ג'רום . אפרו נטמן בבית הקברות מאונט ונוס בדבלין.

פרסים ואותות כבוד

ב-1991 זכה קלי בפרס הלן הייז על הופעה מצטיינת לשחקן משנה בהפקה המחודשת של "The Playboy of the Western World" שהוצג ב"מרכז קנדי". ב-1998 היה מועמד לפרס גילדת שחקני המסך על הופעתו בסרט "להעיר את נד".
ב-2005 זכה קלי בפרס מפעל חיים מטעם האקדמיה האירית לקולנוע וטלוויזיה . בנוסף הוא היה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "צ'ארלי בממלכת השוקולד".
יעל לבנטל

ביוגרפיה

לבנטל סיימה לימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב בשנת 1992, אז החלה להופיע במועדון הסטנד-אפ "דומינו גרוס". לאורך השנים המשיכה לבנטל לככב על הבמות, במופעים "בנות", ו"פרוביזורי", ובהצגות, בהן בצוותא, בתיאטרון אנסמבל הרצליה ובתיאטרון חיפה, "שידוכים", "בואו לא נדבר על זה", "עשו עליך פעם סרט", "ראש משוגע", "כוונות טובות", "מקושקשת", "האביר על הסוס הלבן" ו"ראיון עבודה".
עם השנים השתלבה לבנטל במשחק בקולנוע ובטלוויזיה, עם תפקידים אורחים בסדרות "עניין של זמן", "מעורב ירושלמי", "פלורנטין" ו"החרצופים", ובסרט "מסעות ג'יימס בארץ הקודש".
בשנת 2001 זכתה לחשיפה הראשונה המשמעותית בסדרת הטלוויזיה הקומית "החיים זה לא הכל", לצד אבי קושניר, ענת וקסמן ועמיתה בשנים הבאות עידן אלתרמן, ב"רשת" (במקור "טלעד") של הערוץ השני. לבנטל שיחקה מתחילתה ועד לסיומה של הסדרה בשנת 2011 לאחר תשע עונות.
בשנת 2003 זכתה לבנטל לחשיפה כקומיקאית, בתוכנית הסאטירה "אחורי החדשות", בהגשתו של יאיר ניצני, בערוץ 10. בתוכנית הופיעה לבנטל בדמות המראיינת המשונה יעל יגנדורף, ומאוחר יותר בדמותה המפורסמת ביותר, המתנחלת נחמה בת-יפונה, המנסה להתחיל את חייה מחדש בתל אביב, שאת שתיהן כתבה. בזכות דמותה של נחמה, זכתה לבנטל לביקורות משבחות, ואף לכותרות, כאשר ביולי 2005, לקראת תוכנית ההתנתקות, ביקרה בכפר מימון והותקפה על ידי מתנחלים.
במקביל להשתתפות ב"אחורי החדשות", הופיעה לבנטל בשנת 2004 בתוכנית "האקדמיה לצחוק" ב"ביפ", ב"פרוביזורי", מופע אלתורים שהועלה בצוותא ובשנת 2005 ב"חטף פתח" בטלוויזיה החינוכית. בסוף שנת 2005 החלה לבנטל להשתתף בתוכנית ההומוריסטית "הרצועה" ב"ביפ", לצד אורי גוטליב ונתי קלוגר. בשנת 2006 השתתפה בתוכנית הבידור "של מי השורה הזאת?" בערוץ 10, לצד עידן אלתרמן ותומר שרון. בשנת 2007 כתבה והופיעה בתוכנית המערכונים "לא לפני הילדים" בערוץ 10, לצד עידן אלתרמן, שי גולדשטיין ויעל שרוני. בשנת 2008 שיחקה וכתבה לבנטל בסדרה "מסכים" ב-Yes, והגישה את "צהריים בשניים" עם עידן אלתרמן ברדיו תל אביב.
ב-2009 השתתפה בסדרה "נשרים" של ערוץ לוגי.
ב-2010 שיחקה בסרט "פעם הייתי" בתפקיד תקוה עובאדי.
בנוסף, בשנת 2009–2010 שיחקה בסדרה דאוס, בתור אמה של בעלת הבלוג בסדרה, דפנה.
בשנת 2011 קיבלה לבנטל סדרת אינטרנט משלה, "החיים על פי אורלי", המשמשת כסדרת בת לסדרה "החיים זה לא הכל".
החל משנת 2012 ועד סוף 2013 הופיעה בתוכנית הילדים של הטלוויזיה החינוכית "בחצר של פופיק" בדמותה של דיטה, שגרה בסמוך לביתם של הבובות ועוזרת להם.
בשנת 2017 התחילה לשחק את סמדר ב"אחותי קפצה כיתה".
מאז שנת 2010 היא שחקנית תיאטרון בית ליסין, שם הופיעה בהצגות: "פרינסס מרי", "שם פרטי", "חברות הכי טובות" (בשיתוף התיאטרון הקאמרי). ב-2015 היא מגלמת את מיי בהצגה "חתולה על גג פח לוהט" בתיאטרון בית ליסין. כמו כן היא משחקת בהצגות "שבטים", ו"ארוחת פרידה". בימים אלה היא מעלה מופע סטנד-אפ חדש "החיים על-פי יעל לבנטל". לבנטל מיוצגת על ידי סוכנות האמנים "ייצוג 1".
ב-2019 משחקת לבנטל בתיאטרון הבימה בתפקיד סיניה במחזמר גבעת חלפון אינה עונה (במקביל לשיפי אלוני).
לבנטל נשואה לבנימין יגנדורף ולהם שלושה ילדים.
מינקה קלי

ביוגרפיה

קלי נולדה בלוס אנג'לס. היא בת יחידה של הגיטריסט לשעבר ריק דאפי ולמורין דומון קלי. קלי ואמה עברו בין קהילות שונות, לפני שהתיישבו באלבקרקי, ניו מקסיקו כשקלי הייתה בחטיבת הביניים. מוצאה של קלי הוא צרפתי מצד אביה ואירי מצד אמה.
בשנת 2011 יצא לאקרנים הסרט "השותפה" בכיכובה של קלי, שם היא משחקת את הדמות הראשית, שרה.
קלי הופיעה בקליפ של השיר "One More Night" של להקת מארון 5 שהשתחרר ביוני 2012.
ועדה למתקנים ביטחוניים

במסגרת הסדרתם של תכנון ובנייה בישראל, הוועדה למתקנים ביטחוניים (בראשי תיבות: ולמ"ב) היא זו שבסמכותה לתת היתר בנייה לבניין, מחנה או דרך שמוחזקים על ידי צה"ל או שלוחה של מערכת הביטחון ששר הביטחון אחראי עליה. ועדה זאת היא ועדת משנה של הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה את יושב ראש הוועדה ממנה שר הפנים בהתייעצות עם שר הביטחון. היתר בנייה למתקנים מסוג זה יכללו רק פרטים על מקומו של המתקן הביטחוני ופרוט המגבלות שעומדים להטילן עקב הקמת המתקן.
התנגדויות לתוכנית למתקן ביטחוני תוגש לוועדה למתקנים ביטחוניים והתנגדות זאת לא תהיה נתונה לעיון. הכרעת הוועדה בלבד (ללא שיקוליה) תועבר לוועדה המקומית לתכנון ובנייה ולוועדה המחוזית לתכנון ובנייה. על החלטת הוועדה למתקנים ביטחוניים יכול משרד הביטחון בלבד להגיש ערר לוועדת ערר של מתקנים ביטחוניים, ועדת הערר היא ועדת מישנה של המועצה הארצית לתכנון ובנייה.
הוועדה למתקנים ביטחוניים רשאית על פי דרישת שר הביטחון או סגנו להורות לוועדה המקומית לתכנון ובנייה או לוועדה לשמירת הסביבה החופית להורות על שינויים אם הם הכרחיים לפעולתו של המתקן הביטחוני.

ביקורת על הולמ"ב

ארגונים סביבתיים בישראל טוענים כי הליך התכנון המקוצר והרחוק מעין הציבור הנעשה בולמ"ב הנו בעייתי מבחינה דמוקרטית ומאפשר לא אחת פגיעה באינטרסים ציבוריים ובסביבה הטבעית. התנגדות זו שגברה באחרונה במאבק הציבורי כנגד תוכנית "הפולינום" של חיל הים בחיפה, תוכניות למשדרים בערבה ותוכניות נוספות, אף הביאה לזכייתה של הוועדה בגלובוס השחור לשנת 2008 ולמגוון הצעות חוק הבאות לצמצם את חופש הפעולה שלה.
מוריס ברז'ה

מוריס ברז'ה (בצרפתית: Maurice Berger; ‏1901, פריז – 27 באפריל 1945, קרפניצה (Křepenice), צ'כיה) היה שוטר, פעיל הרזיסטנס וחסיד אומות העולם מצרפת שנרצח על ידי הנאצים.

קורות חיים

ברז'ה גויס למשטרה הצרפתית ב-1926 וקיבל מספר אותות הצטיינות על פועלו.

פעילותו בתקופת השואה

ברז'ה היה ז'נדרם בריום (Riom) שבמחוז פואי-דה-דום (צר'), ליד קלרמון-פראן. הוא היה פעיל ברזיסטנס.
ב-26 באוגוסט 1942, בהמשך לפעילות משטרת צרפת בגירוש היהודים מפריז ביולי, בוצעו מעצרים נרחבים בקרב יהודי אזור שאטונף-לה-בה (Châteauneuf-les-Bains). במסגרת המעצרים נעצר צעיר יהודי ממוצא גרמני בשם הרברט הרץ. הוא הובא לתחנת המשטרה אך ברז'ה שחררו.
בדצמבר 1942 הזהיר ברז'ה, תוך הפרת הוראות מפקדיו, שמונה בני משפחה יהודית מפני מעצרם, שאמור היה להתבצע למחרת היום. 
הגרמנים גילו את שמו של ברז'ה ברשימת חברי הרזיסטנס, עצרו אותו ושלחו אותו למספר מחנות ריכוז: אושוויץ, בוכנוואלד, פלוסנבירג וכן למחנה באזורי צ'כיה הכבושים בידי הגרמנים. ברז'ה מת מטיפוס יום לפני שחרור המחנה בקרפניצה בו היה כלוא.

הנצחה

בשנת 1948 הוענק לברז'ה, אחרי מותו, אות לגיון הכבוד הצרפתי, צלב מלחמת העולם השנייה (צר') ואותות כבוד צרפתיים נוספים.
בשנת 1996 הוכר ברז'ה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם. 
על שמו של ברז'ה נקרא רחוב בריום (צר') שליד קלרמון-פראן.
הבנה

הבנה היא תהליך פסיכולוגי שקשור לאובייקט  מופשט  או פיזי, כגון אדם, מצב, או מסר , אשר אדם מסוגל לחשוב עליהם, ולהשתמש במושגים  כדי להתמודד כראוי עם אותו אובייקט.
הבנה היא היחס בין היודע לבין אובייקט ההבנה. הבנה מרמזת על היכולות והנטיות ביחס לאובייקט של ידיעה, אשר מספיקה כדי לתמוך בהתנהגות אינטליגנטית.
הבנה לעיתים קרובות, אם כי לא תמיד, קשורה ללמידת מושגים ותפיסות, ולפעמים גם לתאוריה או לתאוריות הקשורות למושגים האלה. עם זאת, יכול שתהיה לאדם יכולת טובה לחיזוי ההתנהגות של אובייקט, בעל חיים או מערכת, ולכן אולי, במובן מסוים, להבין את זה, בלי בהכרח להכיר מושגים או תאוריות המשויכים לאותו אובייקט, בעל חיים או מערכת בתרבות שלהם. ייתכן שהם פיתחו מושגים ברורים משלהם ותאוריות, אשר עשויות להיות שוות ערך, טובות יותר או פחות, מאשר מושגים סטנדרטיים מוכרים, ותפיסות של התרבות שלהם. לפיכך, ההבנה היא בקורלציה עם היכולת להסיק מסקנות.

הבנה רדודה ועמוקה

אדם שיש לו הבנה מתוחכמת יותר, יכולת חיזוי מדויקת יותר, או הבנה המאפשרת לו לספק הסברים שאחרים בדרך כלל מחשיבים אותם כטובים יותר, נחשב כמי שיש לו הבנהן "עמוקה". לעומת זאת, אדם שיש לו הבנה מוגבלת יותר נחשב כמי שיש לו הבנה "רדודה". עם זאת, עומק ההבנה הנדרשת כדי להיות להשתף בעיסוק או בפעילות עשויים להיות שונים במידה ניכרת.
פונטה דלגדה

היסטוריה

בשנת 1450 לערך הקים הימאי דיאוגו דה טיווה (Diogo de Teive), שגילה את האיים האזוריים, כפר דייגים קטן שבסופו של דבר התפתח להיות סנטה קלרה, אחד הרבעים של פונטה דלגדה של היום. בהיותו מיושב מאז 1444, היה האי סאו מיגל טריטוריה רחבה ובה מפוזרים יישובים קטנים, להוציא את העיירה וילה פרנקה דו קאמפו (Vila Franca do Campo) שעל החוף הדרומי של האי ואת פונטה דלגדה. וילה פרנקה הייתה במשך שנים רבות מרכזו של האי, אך האצולה הכפרית התייחסה בבוז לממשלת האיים שישבה בה. חוגי האצולה של פונטה דלגדה שלחו משלחת סודית לליסבון כדי להגיש עצומה למנואל הראשון, מלך פורטוגל כדי שיעניק שלטון עצמי לעירם. ב-29 במאי 1507 העניק המלך כתב זכויות לפונטה דלגדה המגדיר אותה בתור כפר במעמד אוטונומי.
באופן דומה הוציא המלך ז'ואאו השלישי ב-2 באפריל 1546 צו המעניק לפונטה דלגדה מעמד של עיר לאחר שוילה פרנקה נהרסה ברעידת אדמה בשנת 1522.
ב-26 ביולי 1582 התנהל מול חופי העיר קרב פונטה דלגדה (או קרב סאו מיגל), כחלק ממשבר הירושה הפורטוגזי של 1580. צי של פריבטירים אנגלו-צרפתים הפליגו במטרה לתקוף את ספרד כדי לשמור על האיים האזוריים תחת שלטון פורטוגל. צרפת ואנגליה תמכו בטוען לכתר אנטוניו הראשון שהודח על ידי פליפה השני, מלך ספרד. אנטוניו הוסיף לטעון לכתר הפורטוגלי עד 1583 ביושבו באיים האזוריים.
במהלך המאה ה-19 חוותה פונטה דלגדה את השיגשוג הכלכלי הגדול בתולדותיה. העיר הייתה נמל לייצוא פירות הדר לבריטניה והרבה עסקים בבעלות זרה פעלו במרכז העיר ולאחר 1818 היו רבים מהם יהודים. באותה תקופה פעלו בעיר חמישה בתי כנסת שהעתיק בהם היה בית הכנסת שער השמים במרכז העיר. בתקופה זו נהנתה העיר גם מתנופת בניה וגינון, נאסרה הכניסה לבהמות למרכז העיר, נסללו כבישים רחבים יותר, בתי הקברות הועברו לשולי העיר ושוקי הדגים, הבשר והירקות הועברו למקומות מתאימים יותר. הודות לשינויים אלה, והודות לעלייתו של מעמד הסוחרים, נעשתה פונטה דלגדה לעיר השלישית בגודלה בפורטוגל, מבחינת אוכלוסייתה ומבחינת עושרה ומרכז לייצוא חקלאי.
עם תחילת המאה ה-20 היה מעמדה של העיר גבוה. היא הייתה העיר השמינית בגודלה בפורטוגל ולמרות ירידת החשיבות של הייצור החקלאי עדיין הייתה חשיבותה באיים האזוריים גדולה. ביוני 1975 לאחר מהפכת הציפורנים התחולל בעיר מאבק של חוגי ימין שהוביל לאחר מכן למעשי טרור מצדם של חוגים בדלנים מהאיים האזוריים.

כלכלה

נמל התעופה של פונטה דלגדה מהווה את שער הכניסה הראשי לאיים האזוריים והבסיס לחברות תעופה מקומיות. העיר מהווה מרכז ממשלתי, מסחרי וכלכלי חשוב מאוד. מרכזיהן של חברות רבות באיים האזוריים שוכנים בעיר. העיר מהווה גם מרכז לתיירות ובתי המלון בעיר תופסים חלק ניכר מהיקף הפעילות של הענף באיים. העיר היא גם מרכז התקשורת של האיים ויוצאים בה לאור כמה עיתונים.

ערים תאומות

פול ריבר (אנ'), מסצ'וסטס, ארצות הברית
המצווה המוזנחת

"המצווה המוזנחת", "אל-פרידה אל-ע'איבה" (בערבית: الفريضة الغائبة, תעתיק מדויק: אלפריצ'ה אלע'איבה), הוא ספרו של עבד א-סלאם פרג', מנהיג "הג'יהאד האסלאמי המצרי", ארגון אסלאם קיצוני שפעל בשנות ה-70 במצרים. הספר קרא לסילוק הנשיא סאדאת מהשלטון ולכינון מדינת אסלאם. זאת בגלל ה"כפירה" של השלטון שהתבטאה בעיקר במדיניות ה"אינפיתאח", הפתיחות הכלכלית, אותה הנהיג סאדאת, ובהסכם השלום עם ישראל. בספר בוחן פרג' את מושג הג'יהאד. הוא טוען כי הוא ללא ספק מאבק כוחני להשלטת החוק האסלאמי. בדבריו מסתמך פרג' על כתביו של התאולוג האסלאמי אבן תימיה, שחי בימי הביניים. פרג' בוחן את הדרכים לכינון מדינה אסלאמית עד תקופתו. הוא טוען כי כולן אינן ריאליות ורק מאבק בכוח בשלטון הכופר, שיש להתחיל בו מיד, יכול להצליח. לג'יהאד האסלאמי המצרי היו תומכים בקרב הקצונה הזוטרה המצרית בנוסף על התמיכה בקרב הסטודנטים. תנועה זו היא שרצחה את סאדאת בעת מצעד צבאי ב-1981.
דרך לחיים

סינגלים

השיר הראשון שיצא מהאלבום היה "ידעת שזה זמני", שיצא בפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל לכבוד יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. את השיר כתב לוחם המילואים אלדד רגב והלחין דורון מדלי.
בהמשך יצא השיר "על חבל דק" שכתב יוסי בן דוד, הלחין ניסים מרי ועיבד אבי גוטמן. השיר הוביל את מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במשך מספר שבועות, והקליפ שצולם לו זכה למעל 3 מיליון וחצי צפיות באתר יוטיוב.
הסינגל הבא היה השיר  "ג'ונגל" שמבוצע בסגנון דאנס מזרחי. את השיר כתב יוסי גיספן ללחן של עדי לאון והקליפ שצולם לו זכה למעל 2 מיליון צפיות באתר יוטיוב. 
בחודש פברואר יצא השיר "נשיקה אחת ממך" ללחן ומילים של שלומי חן, שהגיע למקום הראשון בהשמעות ברדיו ובמצעד של רשת ג'. השיר זכה מלמעלה מ 3 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
הסינגל הבא מהאלבום היה "מי שמאמין" למילים של יוסי גיספן ולחן של עדי לאון. גם שיר זה הגיע למקום הראשון במצעד של רשת ג'.השיר זכה למעל 4 מיליון צפיות באתר יוטיוב כמו שאר הסינגלים.
הסינגל האחרון מהאלבום היה "דרך לחיים" ללחן ולמילים של שלומי חן. השיר זכה למעל 3 מיליון וחצי צפיות באתר יוטיוב.
עיט

שמו של העיט

יש להבדיל בין הנשר (באנגלית: Vulture), שהוא אוכל נבלות, לבין העיט שהוא טורף (באנגלית: Eagle). הבלבול בין שני אלו עתיק יומין, וכבר בעלי התוספות, ממפרשי התלמוד הבבלי, העירו, שהזיהוי של נשר עם "אייגלא" (כך בתעתוק לעברית) הוא שגוי, שהרי בתלמוד נאמר שלנשר אין "אצבע יתירה" (אצבע אחורית) בעוד ל"אייגלא" יש אצבע כזו.

תיאור

העיטים נפרדים משאר עופות הטרף בגודלם, בגובהם ובראשם ומקורם הכבדים יחסית. אף לעיטים הקטנים יחסית, כעיט הגמדי או העיט הקטן בעלי הגוף הקטן יחסית למינים הגדולים, יש מוטת כנפיים רחבה יותר ומעופם מהיר. רוב מיני העיטים גדולים יותר משאר העופות הדורסים, למעט מהנשרים. עיט הנחשים הדרום ניקוברי שוקל רק חצי קילוגרם בעוד עיטם שטלר שוקל עד ל־9 ק"ג. העיטים בונים את קיניהם ברום העצים או בצוקים גבוהים. מינים רבים מטילים שתי ביצים, אך לרוב הגוזל החזק יותר הורג את אחיו לאחר בקיעתו, מבלי שההורים עושים מאומה. הצאצא הדומיננטי הוא לרוב ממין נקבה מכיוון שהיא גדולה יותר.

העיט בתרבות

העיטם לבן־הראש משמש סמלה של ארצות הברית. העיט ההרלדי מופיע בסמליהם ודגליהם של מדינות רבות, כגון: מצרים, הרשות הפלסטינית, גרמניה, ירדן, רוסיה, אוסטריה, לוב, סוריה, עיראק, ארצות הברית, פולין ועוד.

ריקוד עיט

יש מספר ריקודי עם שבהם הרקדנים מחקים את התנועות של העיט. למשל ריקוד קווקזי לזגינקה.
תרצה כפרי

ביוגרפיה

תרצה כפרי נולדה בשנת 1944 בקיבוץ כפר המכבי. סיימה את לימודיה במכון לאומנות במכללה האקדמית לחינוך, אורנים בשנת 1977. קורסי התמחות נוספים: סדנאות הדפס - משי ותחריט (1980-81), באגודת הציירים; צילום סטילס, אקסטרני(1987-88), קמרה אובסקורה (חיפה); קורס יציקת תבניות פולימרים (2013), אצל גיא לוגשי.
יוצרת במגוון חומרים - טקסטיל, גבס, עץ ורישום, מיחזור. נושאי עבודותיה שאובים מסביבת חיים תרבותית-חברתית, ומתכתבים עם נופים ואירועים פוליטיים. תרצה חיה ויוצרת במושב רם און.