google/wiki40b huggingface dataset:
אולימפיה דוקאקיס

ביוגרפיה

דוקאקיס נולדה בלוול, מסצ'וסטס. היא בתם של אלכסנדרה וקונסטנטין ס. דוקאקיס. הוריה הגרו מיוון לארצות הברית, אביה מאסיה הקטנה ואימה מפלופונסוס. לדוקאקיס אח בשם אפולו, והיא בת דודתו של מייקל דוקאקיס, מושל מדינת מסצ'וסטס לשעבר, ומועמד המפלגה הדמוקרטית לבחירות לנשיאות ארצות הברית 1988.
דוקאקיס למדה באוניברסיטת בוסטון.
בשנת 1962 נישאה לשחקן לואיס זוריץ', ולזוג שלושה ילדים.
בתחילת הקריירה שלה הופיעה דוקאקיס במספר סרטים עליהם לא קיבלה קרדיט, ומתחילת שנות ה-70 החלה קריירת המשחק שלה להתבסס. היא שיחקה בסרטים רבים, שהבולטים שבהם: "מגנוליות מפלדה", "סימפוניית החיים", "טעות בסנדק" ו"מוכת ירח" שעל משחקה בו זכתה בפרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה. בנוסף היא שיחקה גם במיני-סדרה "סיפורי סן פרנסיסקו, שעל תפקידה קיבלה מועמדות לפרס אמי, פרס גילדת שחקני המסך ופרס סטלייט. תפקידיה במחזות תיאטרון זיכו אותה בפרס אובי, פרס גלובוס הזהב ובפרס מטעם חוג מבקרי הדרמה של לוס אנג'לס.
בשנת 2003 הייתה מועמדת לפרס ג'יני לשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה בסרט "המסיבה". בנוסף, תרמה את קולה לפרק אחד מסדרת קומדיית המצבים "משפחת סימפסון", ופירסמה אוטוביוגרפיה, "Ask Me Again Tomorrow: A Life in Progress".
בשנת 2009 שימשה מפיקה בפועל לסרט "Montana Amazon" וכיכבה בו לצידו של היילי ג'ואל אוסמנט.
מיור (גרמניה)

היסטוריה

דרגת המיור בגרמניה תחילתה בימי הביניים, והיא שוות ערך למייג'ור בצבא הבריטי ובצבא ארצות הברית, והוא מדורג OF-3 בנאט"ו.
במהלך מלחמת העולם השנייה דרגת אס אס שטורמבאנפיהרר הייתה שוות ערך למיור.
ברק שיראז

היסטוריה

ב-1946, קבוצת צעירים חובבי כדורגל בראשות איברהים נעמת-אללהי שעבדו במפעל לנורות חשמליות החליטו להקים קבוצה. הספונסר של הקבוצה היה מפעל הנורות, ובשנים הראשונות סבלה הקבוצה מבעיות כספיות. לאחר מספר שנים הספונסר של הקבוצה הפך להיות "חברת החשמל שיראז" ומצבה הכספי השתפר. המועדון הפך להיות המוביל בעיר שיראז, והשתתף בגביע ג'אמשיד, בליגת אזאדגאן ובפרמייר ליג האיראני. בהמשך, נחלש המועדון במקצת ורמתו ירדה.

תארים

גביע חאזפי: 1997
בוב היינש

ביוגרפיה

היינש נולד בהילברסום שבהולנד ושירת בצבא ההולנדי, הוא למד מדעי המדינה באוניברסיטת אמסטרדם בדגש על יחסים בינלאומיים, מ-1970 ועד 1973 שימש כדייל אוויר בחברה התעופה KLM, מ-1974 ועד 1977 היה חבר במועצת העיירה "לוסדרכט".
ב-1976 הצטרף לשירותי החוץ וביצע התמחות בשגרירות הולנד באתונה. ב-1979 התמנה לקונסול בהונג קונג, ב-1983 עבר עם משפחתו לפריז על מנת לשמש בתפקיד אדמיניסטרטיבי בשגרירות בעיר וב-1986 חזר להולנד.
מ-1993 ועד 1997 היה ראש המחלקה למידע ותקשורת של משרד החוץ ההולנדי ושימש גם כדובר של שני שרי חוץ במהלך זמן זה.
ב-2003 התמנה לשגריר הולנד בישראל, במסגרת כהונתו נכח בין היתר בטקס פתיחת תערוכה ביד ושם של האמנית שרלוטה סלומון שנספתה בשואה.
דילי

היסטוריה

דילי הוקמה בשנת 1520 על ידי הפורטוגזים, שהפכו אותה לבירת טימור הפורטוגזית בשנת 1769.
למרות שבמהלך מלחמת העולם השנייה פורטוגל ומושבותיה בחרו להיות נייטרליות, בעלות הברית ראו בטימור כמטרה אפשרית של היפנים, לכן כוחות הולנדים ואוסטרלים כבשו את מזרח טימור ב-1941. היפנים פלשו לדילי ובהמשך לכל האי ב-1942 והוא נשאר בשליטתם עד סוף המלחמה. לאחר מכן, הוחזרה מזרח טימור לפורטוגזים.
מזרח טימור הכריזה על עצמאות חד-צדדית מפורטוגל ב-28 בנובמבר 1975, אולם תשעה ימים מאוחר יותר, ב-7 בדצמבר, פלשו כוחות אינדונזים לדילי. ב-17 ביולי 1976 סיפחה אינדונזיה את מזרח טימור, אותה כינתה "טימוֹר טימוּר", והכריזה על דילי כעל בירתה.
בעקבות הכיבוש האינדונזי פרצה מלחמת גרילה עזה בין האינדונזים לבין ילידי מזרח טימור שתמכו בעצמאות מזרח-טימורית, מלחמה שגבתה את חייהם של אזרחים רבים. למרות שדילי עצמה הייתה תחת שלטון אינדונזי, ההתנגדות המזרח-טימורית הצליחה לפגוע באינדונזים, ועל כן עד שנת 1989 לא הורשו אזרחי חוץ או אזרחי אינדונזיה לבקר ב"מחוז ה-27".
הסיקור התקשורתי של טבח דילי בשנת 1991 הביא שוב את תנועת השחרור המזרח-טימורית לקדמת הבמה הבינלאומית ובשנת 1999 כוחות או"ם נשלחו כדי לפקח על מזרח טימור. ב-20 במאי 2002 הפכה דילי לבירת הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור.

תחבורה

העיר משורתת על ידי נמל התעופה הבינלאומי ניקולאוו לובטו, שקוד יאט"א שלו הוא DIL. זהו נמל התעופה המתפקד היחיד במזרח טימור, למרות שיש מסלולי המראה בערים אחרות בשביל טיסות פנים.

חינוך

בסיסה של האוניברסיטה הלאומית של מזרח טימור נמצא בדילי.
אהרן מויאל

ביוגרפיה

אהרן מויאל נולד ברבאט, מרוקו בשנת 1813, בן למשפחת רבנים ממגורשי ספרד. אביו היה משה מויאל. בילדותו קיבל חינוך יהודי מסורתי וכן השתלם בשפות זרות ובמסחר. הוא הצטיין בעבודתו כסוחר וצבר ממון רב, והיה לאחד מעשירי קהילת יהודי רבאט ומנהיגיה. ברבאט נשא לאישה את מסעודה לבית עמיאל.
בשנת 1852 (לפי מקורות אחרים בשנת 1860) מכר את רכושו הרב בבניינים וקרקעות ועלה לארץ ישראל ביחד עם משפחתו ועוד עשרות מבני קהילתו. הקבוצה שטה לארץ ישראל בספינה שבבעלותו. תחילה התיישב עם משפחתו בחיפה, ולאחר שלוש שנים עבר ליפו. הוא רכש ביפו אדמות, בניינים וחנויות, והיה ליהודי הראשון שבנה למשפחתו בית גדול גם מחוץ ליפו העתיקה. בהמשך נכנס לתחום הפרדסנות בשותפות עם ערבי-נוצרי בשם יוסף עשור, בבעלותם היה פרדס בשכונת עג'מי באזור שנקרא "אום אל עאצם" (לפי המסורת היה המקום בית קברות לחיילי נפוליאון שמתו במגפת הדבר בעת כיבוש יפו ב-1799). 
מויאל ייסד ביפו מוסדות קהילתיים שונים, כולל תלמוד תורה ספרדי. בביתו שמחוץ לעיר הקים בית כנסת פרטי שבו פעלה גם ישיבה. הוא סייע לקליטתם של עולים יהודים נוספים ביפו ולגידול הקהילה היהודית בעיר.
באחרית ימיו התיישב בירושלים בבית שקנה לו בשכונת נחלת שבעה. ביתו שימש ככולל לעדת המערביים בעיר.
מויאל נפטר בירושלים בז' באב תרנ"ט.
צאצאיו, בני משפחת מויאל, היו לאחת המשפחות המרכזיות בנוף של יפו במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. היו לו ארבעה בנים; ביניהם יוסף ביי מויאל, אברהם מויאל (ששימש כממונה מטעם הברון רוטשילד, חברת כי"ח ואגודת חובבי ציון בניהול ענייניהם בארץ), שלום מויאל ואליהו מויאל.
תבנית קשטן

בתכנות מונחה עצמים, תבנית קַשְטָן (באנגלית decorator pattern) היא תבנית עיצוב המאפשרת הוספת התנהגות לאובייקט, בצורה סטטית או דינאמית, ללא השפעה על התנהגות של אובייקטים אחרים מאותה מחלקה. תבנית הקשטן שימושית לעיתים קרובות כדי לשמור על ציות לעיקרון האחריות היחידה, מכיוון שהיא מאפשרת חלוקת אחריות בין מחלקות כאשר כל אחת מהן מטפלת בנושא אחר.

Python

"""Demonstrated decorators in a world of a 10x10 grid of values 0-255. """import randomdef s32_to_u16( x ):
    if x < 0:
        sign = 0xf000
    else:
        sign = 0
    bottom = x & 0x00007fff
    return bottom | signdef seed_from_xy( x,y ): return s32_to_u16( x ) | (s32_to_u16( y ) << 16 )class RandomSquare:
    def __init__( s, seed_modifier ):
        s.seed_modifier = seed_modifier
    def get( s, x,y ):
        seed = seed_from_xy( x,y ) ^ s.seed_modifier
        random.seed( seed )
        return random.randint( 0,255 )class DataSquare:
    def __init__( s, initial_value = None ):
        s.data = [initial_value]*10*10
    def get( s, x,y ):
        return s.data[ (y*10)+x ] # yes: these are all 10x10
    def set( s, x,y, u ):
        s.data[ (y*10)+x ] = uclass CacheDecorator:
    def __init__( s, decorated ):
        s.decorated = decorated
        s.cache = DataSquare()
    def get( s, x,y ):
        if s.cache.get( x,y ) == None:
            s.cache.set( x,y, s.decorated.get( x,y ) )
        return s.cache.get( x,y )class MaxDecorator:
    def __init__( s, decorated, max ):
        s.decorated = decorated
        s.max = max
    def get( s, x,y ):
        if s.decorated.get( x,y ) > s.max:
            return s.max
        return s.decorated.get( x,y )class MinDecorator:
    def __init__( s, decorated, min ):
        s.decorated = decorated
        s.min = min
    def get( s, x,y ):
        if s.decorated.get( x,y ) < s.min:
            return s.min
        return s.decorated.get( x,y )class VisibilityDecorator:
    def __init__( s, decorated ):
        s.decorated = decorated
    def get( s,x,y ):
        return s.decorated.get( x,y )
    def draw(s ):
        for y in range( 10 ):
             for x in range( 10 ):
                 print "%3d" % s.get( x,y ),
             print# Now, build up a pipeline of decorators:random_square = RandomSquare( 635 )random_cache = CacheDecorator( random_square )max_filtered = MaxDecorator( random_cache, 200 )min_filtered = MinDecorator( max_filtered, 100 )final = VisibilityDecorator( min_filtered )final.draw()
מינה סוברי

ביוגרפיה

סוברי נולדה בניופורט, רוד איילנד, לקאנדיס, אחות ממוצא יווני, ואנדו, פסיכיאטר ממוצא אסטוני. ויש לה שלושה אחים.

קריירה

בגיל 15 סוברי נראתה לראשונה בסדרות הטלוויזיה "Boy Meets World" ו"ER".
בשנת 1999 היא שיחקה בסרט זוכה פרס האוסקר "אמריקן ביוטי" והייתה מועמדת לפרס באפט"א על משחקה. ובנוסף היא שיחקה בסרט הפופולרי "אמריקן פאי".
בשנות ה-2000 שיחקה בין היתר בסרטים: "לוזר" (2000), "המוסקיטר" (2001) ו"Spun" ‏ (2002).
בשנת 2004 היא הופיעה בעונה הרביעית של הסדרה "עמוק באדמה" ושיחקה בגרסה המחודשת לסרט "עיר המתים".
בשנת 2000 היא הופיעה בוידאו קליפ של השיר "Teenage Dirtbag" של הלהקה "Wheatus" עם השחקן ג'ייסון ביגס ששיחק לצידה באמריקן פאי. בשנת 2005 גילמה את ג'ואן בסרט הקומדיה "סלון יופי" בכיכובה של קווין לטיפה.
סוברי מדגמנת לחברת הקוסמטיקה "Lancôme" והצטלמה למגזין "ווג".
היא שיתפה פעולה עם החברה "Echo Design" ועיצבה להם קולקציית צעיפים.
ביוני 2007 מינה גילחה את ראשה בשביל הסרט "גן עדן".
יוסף אהרון פרנקל

ביוגרפיה

יוסף פרנקל נולד במרכז תל אביב בשנת 1939, בנם של אברהם וזהבה פרנקל. אביו עלה לישראל מהעיירה דומברוביץ (כיום באוקראינה), שם היה ממקימי תנועת החלוץ. אמו זהבה, ילידת ורשה, הייתה ביתו של הרב הליטאי יוסף אהרון רבינוביץ'.
בנעוריו המוקדמים השתייך לתנועת הנוער בית"ר במקום מושבה במצודת זאב, וייצג אותה בתחרויות ספורט במספר ענפים, בהם כדורסל, קפיצה לגובה, אגרוף וכדורגל. יוסף הוא אביה של דניאל פרנקל, שיאנית ישראל בקפיצה לגובה.

קריירה תקשורתית

את דרכו התקשורתית החל ככתב בעיתוני נוער בתיכון. בצה"ל שירת כמפקד טנק בחיל השריון ולקראת שחרורו, החל לערוך ולהפיק את ביטאון עמותת יד לשריון, השריון, וכן פרסם כתבות בעיתון חיילי צה"ל, במחנה.
בשנת 1961 סיקר ככתב-חוקר מטעם "ידיעות אחרונות" את חפירות המגילות הגנוזות, בשם "שליחנו המיוחד". כמו שימש בשנות ה-60 כעורך ומו"ל של כתב העת "התחבורה".
לאורך השנים פרסום טורי דעה, מאמרים, כתבות וביקורות ספרים ומחול, בין השאר ביומונים ידיעות אחרונות, דבר, מעריב, גלובס, מקור ראשון, חרות והיום, וכן בשבועון העולם הזה.
לצד פעילותו בעולם העיתונות והתקשורת, פרנקל שימש כמנהל יחסי הציבור של להקת המחול 'בת דור' בשנים 1969–1988, תפקיד במסגרתו כתב את תוכניות הלהקה, יצר לה קשרים בינלאומיים ותרם לתדמיתה התרבותית של ישראל. בסוף שנות ה-90, שנים רבות לאחר שעזב, הלהקה נקלעה לקשיים כלכליים ופרנקל סייע לה בהתנדבות במאבקה לגיוס תקציבים.
בשנים 1992–2002 פרסם טור קבוע במקומון התל אביבי 'צפון העיר'. כמו כן ערך עם יוסף כרוסט את הספר 'קטוביץ; פריחתה ושקיעתה של הקהילה היהודית: ספר זיכרון'. החל מ-2002 ועד ליומו האחרון שימש כמו"ל וכעורך ראשי של 'הביטחון', מגזין לענייני ביטחון, אבטחה, כיבוי אש, מיגון וחירום.

פעילות פוליטית וציבורית

פרנקל היה בהשכלתו האקדמית דוקטורנט לפילוסופיה, בהתמחות בחופש הביטוי ובפילוסופיה של המשפט.
במהלך לימודיו האקדמיים בשנות ה-60 היה אחד מהפעילים הבולטים בתנועת החרות ואחד מראשי סיעת גח"ל שהפכה למרכיב העיקרי של הליכוד. באותה התקופה היה ממובילי ה'מהפך' בבחירות לאגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב, שנחשב כמה שהכין את הקרקע ל'מהפך' הפוליטי של מאי 1977.
לאורך השנים שימש כעורך ביטאון תנועת בית"ר בארץ ישראל, 'מעוז', ביטאון תאי הסטודנטים של גח"ל, 'חד וחלק', ועיתון 'חי' של צעירי תנועת החרות, היה בעל טור קבוע בירחון 'בארץ ישראל' (בשנים 1971 – 1989), פרסם רשימות בעלון ותיקי בית"ר, 'בדרכו' (של ז'בוטינסקי), ושימש כחבר מועצת מערכת 'האומה' - במה למחשבה לאומית, לתיעוד ולספרות בהוצאת המסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי, במסגרתו פרסם מאמרים ורשימות.

פועלו כיו"ר האיגוד הישראלי לעיתונות תקופתית

ב-1986 נבחר ליו"ר האיגוד לעיתונות תקופתית, שנקרא אז "איגוד העורכים והעיתונאים של כתבי העת בישראל", תפקיד בו שימש עד יומו האחרון. בשנים הרבות – למעלה משלושה עשורים – בהם עמד בראשו של איגוד זה, מנה האיגוד מאות עורכים ועיתונאים בעיתונות התקופתי והיה חבר במועצת העיתונות בישראל.
בהובלתו הפך האיגוד בסוף שנות ה-80 לארגון היחיד בישראל החבר בפדרציה הבינלאומית לעיתונות תקופתית (FIPP). פרנקל כיהן כחבר נשיאות הפדרציה וכסגן נשיא הארגון, שבו חברים נציגים מ-135 מדינות.
פרנקל שם את האיגוד שבראשו עמד על מפת התקשורת בישראל ובעולם, כשיזמם מפגשים של משלחות מטעם האיגוד עם אנשי תקשורת בארץ ובעולם. כך למשל נוצרו ביוזמתו קשרים עם עיתונאים מסין הקומוניסטית כבר בסוף שנות ה-80, שנים רבות טרם נקשרו קשרים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
יוסף נפטר בטרם עת. הותיר אחריו את רעייתו שושי, שלוש בנות (בילי, מיקי ודניאל), ושתי נכדות.
הסגל הנשיאותי של רוסיה

היסטוריה

ב-1991, במהלך כהונתו של בוריס ילצין, הונחו היסודות לסגל הקרמלין, אשר דיווח ישירות לנשיא (מתקופת לנין ועד גורבצ'וב היו עובדי הקרמלין מורכבים מאנשי צוות של המפלגה הקומוניסטית). המשרד החדש כינס תחתיו את הסגל הנשיאותי שהחל לפעול בקיץ 1991 כצוות העבודה של נשיא רוסיה.

מבנה ארגוני

היחידות החשובות ביותר הפועלות בכפיפות לסגל הנשיאותי הן המועצה לביטחון לאומי, מועצת המדינה, שירות הביטחון הנשיאותי, המינהל הראשי לתוכניות מיוחדות (שאחראי לבניית ואחזקת הבונקרים הנשיאותיים), מינהל הפרוטוקול, מינהל המימון והתקציב, משרד מזכיר העיתונות הנשיאותי.
תחת כהונתו של ולדימיר פוטין מבנה הסגל אורגן מחדש ובוטלו מספר מחלקות בו.
גלקסיית אנדרומדה III

מאפיינים

הגלקסיה נמצאת כ-6 מעלות מדרום-דרום-מערב למרכז גלקסיית אנדרומדה וכ-1.8 מעלות מצפון לכוכב π באנדרומדה, בהמשכו של הקו המחבר אותו עם הכוכב δ באנדרומדה.
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-3.9 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-2,760 שנות אור. מסתה מוערכת בכ-‎8.6×10⁶‎ מסות שמש, כ-20 מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-830,000 מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת ברובה מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא פי מיליון מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות של כוכבי הגלקסיה היא כ-1.5% בלבד מהמתכתיות של השמש, כך שכוכבי הגלקסיה הם זקנים יחסית לכוכבים של שביל החלב או של גלקסיית אנדרומדה. הגלקסיה מקיפה את מרכזה של גלקסיית אנדרומדה במרחק שנע בין 230,000 שנות אור ובין 360,000 שנות אור בזמן הקפה של 2.2 מיליארד שנים.
יצחק ברא"ז

ביוגרפיה

נולד בפתח תקווה, בנו של יוסף ברא"ז ונכדו של זאב ברא"ז, ממתיישבי פתח תקווה. בוגר תיכון אחד העם בפתח תקווה. היה חבר החי"ש של ההגנה. בשנות ה-40 השלים תואר ראשון במשפטים בבית הספר למשפט וכלכלה בתל אביב. בשנת 1950, לאחר שקיבל רישיון לעריכת דין, נסע ללונדון לשנתיים וחצי להשתלמות באוניברסיטת לונדון. בין השנים 1953 – 1976 עמד בראש משרד לעריכת דין בפתח תקווה. משנת 1968, במסגרת שירותו הצבאי במילואים, כיהן כנשיא בית המשפט הצבאי בשומרון, בדרגת רב-סרן.
בשנת 1978, בבחירות לעיריית פתח תקווה, שלראשונה כללו הצבעה ישירה על תפקיד ראש העיר, היה מועמד הליכוד לראשות העיר והפסיד למועמד המערך דב תבורי. כיהן כראש האופוזיציה במועצת העיר עד שנת 1982.
בשנת 1982 התמנה כשופט בית המשפט השלום בתל אביב וכיהן עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1994. כמו כן כיהן כמרצה באוניברסיטת תל אביב. 
שימש כנשיא ארצי של ארגון רוטרי ישראל, ראש אגף הספורט העממי במכבי, מרכז ומפקד מכבי הצעיר בפתח תקווה, וממלא מקום יו"ר ארגון הספורט העממי בישראל.

משפחתו

באמצע שנות ה-50 נישא לרינה סגל. בתו ד"ר שפרה אש היא מומחית לאונקולוגיית ילדים במרכז הרפואי שניידר, נשואה לד"ר נחמן אש, לשעבר קצין רפואה ראשי בצה"ל. בתו עו"ד ספי בראז-יונג היא תובעת בפרקליטות מחוז תל אביב. בנם אריק בראז הוא מנכ"ל חברת "אקסטריפ" לטילויים ומסעות אתגריים.
מרק פיני

היסטוריה

בנק פינלנד החל להנפיק את המרק ב-1860. פינלנד הייתה אז בשליטת האימפריה הרוסית, וערכו של המרק הוצמד לרובל הרוסי, בשער של ארבעה מרקים לרובל. ב-1865 נותק הקשר בין המטבעות, ושער המרק נקבע בהתאם למחיר הכסף. לאחר שפינלנד הכריזה על עצמאותה ב-1917, הוצמד שער המרק לערך הזהב. תקן הזהב נזנח ב-1940. במהלך מלחמת החורף סבלה פינלנד מאינפלציה, וערך המטבע נשחק. בסופו של דבר, הוחלף המטבע ב-1963 במרק חדש, שהיה שווה ל-100 מרקים ישנים.
ב-1948 הצטרפה פינלנד להסכם ברטון-וודס, ושער המרק נקבע על 320 מרק לדולר אמריקאי אחד. עם חילופי המטבע ב-1963, ירד השער ל-3.20 מרק לדולר. ב-1967 בוצע פיחות חד בשער המרק, והוא נקבע על 4.20 מרק לדולר, עד לביטולו של הסכם ברטון-וודס, ב-1971. נשיא פינלנד בשנות ה-80, מאונו קויביסטו, הנהיג מדיניות מוניטרית ששמרה על שער המרק גבוה. בשנות ה-90 סבלה פינלנד ממיתון, כתוצאה מגידול בחוב החיצוני, מהתפרקות ברית המועצות עמה היו לפינלנד קשרים כלכליים ענפים, ומירידה בייצוא למדינות המערב. בעקבות זאת עברה פינלנד לשיטה של שער חליפין נייד, ושער המרק ירד בשיעור חד של 13%.
ב-1999 הצטרפה פינלנד לגוש האירו, וב-2002 החליף האירו את המרק הפיני. המועד האחרון בו הבנקים בפינלנד היו מחויבים לקבל את המרק הפיני ולהמירו לאירו היה 28 בפברואר 2012.
אנדרטאות גדס"ר 134

הגדס"ר במלחמה

גדס"ר 134 הוקם ב-1972, והיה אחד מתוך מספר גדודי סיור שהוקמו בצה"ל בתחילת שנות ה-70. גדודי הסיור היו גדודים מעורבים של טנקים ונגמ"שים אשר היו תחת פיקודה הישיר של אוגדה.  גדס"ר 134 צורף לאוגדה 36, וערך את אימון ההקמה בחורף 1972. 
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים היה הגדוד ללא מג"ד ורס"ן חנני תבור, הסמג"ד, נטל את הפיקוד על הגדוד. הגדוד צורף לחטיבה 179 בפיקודו של רן שריג והשתתף בקרבות הבלימה והדיפת הצבא הסורי בגזרת חושניה. הגדוד כלל שלוש פלוגות מעורבות של טנקים ונגמ"שים, ופלוגת ג'יפים. בפריצה לסוריה היה הגדוד הכוח המוביל בהבקעה לכיוון חאן ארנבה וסבל אבדות כבדות. 35 מלוחמי הגדוד נהרגו במלחמה זו. שמונה מהם נהרגו מפגיעה בנגמ"ש שלהם ערב הפריצה לסוריה. לאחר המלחמה פורק הגדוד.

האנדרטאות

לזכר הנופלים של גדוד זה הוקמו שני אתרי זיכרון:

אנדרטת גדס"ר 134

אנדרטת גדס"ר 134 נמצאת בחניון קק"ל מול הכניסה לקיבוץ עין זיוון. במקום מונצחים 35 נופלי הגדוד במלחמה. ב-2013 הותקן במקום לוח אבן עליו רשום סיפור הגדוד במלחמה. במקום גם טנק שרמן ותותח 122 מ"מ סורי.

אנדרטת הנגמ"ש והארז

ב-10 באוקטובר 1973, ערב סוכות תשל"ד התרכזו נגמשי"ם של הגדס"ר כהכנה לפריצה לסוריה. הסורים איכנו את מקומם ופתחו באש. החיילים קפצו לתוך הנגמשי"ם וסגרו את הדלתות אך פגז אחד חדר לתוך אחד הנגמשי"ם. בהתפוצצות נהרגו שמונה לוחמים ואחד נפצע קשה. בתחתית הנגמ"ש נפער חור וזמן קצר לאחר המלחמה נשתל בו ארז שהפך עם השנים להיות עץ מרשים. העץ נשתל על ידי חבר הכנסת לשעבר משה פלד שאחד הנופלים היה גיסו. סמוך לו נמצא עץ תאנה שמפירותיו נהנו הלוחמים. המקום הפך לאתר זיכרון ובו סיפור העצים, שמות הנופלים, שלט הסבר והנגמ"ש ההרוס מתוכו בוקע הארז.
האנדרטה נמצאת כ-100 מטר מערבית לכביש 98, כק"מ צפונית לצומת אלוני הבשן.
DC Entertainment

DC Films

במאי 2016 האחים וורנר הכריזו על הקמת חטיבה נפרדת לקולנוע וכי כל פעולות הפקת הקולנוע של DC Entertainment יעברו לחברת DC Films בניהולם של ג'ון ברג, סגן נשיא חברת האחים ורנר וג'ף ג'ונס, המנהל היצירתי של DC קומיקס.
הצעד נועד לאגד תחת קורת גג אחת את כל הפקות הקולנוע, בדומה למה שמארוול קומיקס עשתה עם הקמת אולפני מארוול.
יחסי סלובקיה–צ'כיה

היסטוריה

עד לנובמבר 1918 היו שתי המדינות תחת שלטון בית הבסבורג, כחלק מממלכת הבסבורג, ולאחר מכן כחלק מהאימפריה האוסטרית, שהפכה בשנת 1867 לאימפריה האוסטרו-הונגרית. בין השנים 1918-1993 היו שתי המדינות מאוחדות כמדינת צ'כוסלובקיה, למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה, אז הייתה צ'כיה חלק מגרמניה הנאצית בשם הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה, ואילו סלובקיה הייתה למדינה עצמאית, על אף שגם היא הייתה גרורה של גרמניה.
בינואר 1993 נפרדה צ'כוסלובקיה לשתי מדינות עצמאיות: הרפובליקה הצ'כית וסלובקיה. הרפובליקה הצ'כית שמרה לעצמה את ההמנון והדגל של צ'כוסלובקיה, ומיד באותו יום כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים מלאים ביניהם. כיום שתי המדינות הן חברות מלאות בנאט"ו ובאיחוד האירופי. בסביבות 200,000 איש ממוצא סלובקי חיים בצ'כיה, וכ-46,000 איש ממוצא צ'כי מתגוררים בסלובקיה. גוסטב סלאמקה, אזרח סלובקי, היה שר התחבורה של הרפובליקה הצ'כית בשנים 2009-2010, ובמשרדו הוא השתמש רק בשפה הסלובקית.

יחסים דיפלומטיים

לצ'כיה יש שגרירות בברטיסלבה וקונסוליה כללית בקושיצה, ואילו לסלובקיה יש שגרירות בפראג וקונסוליה כללית בברנו. היחסים בין המדינות מוגדרים "מצוינים" ו"מאוד לבביים", ובדרך כלל הנשיאים בשתי המדינות מבקרים ביקור ראשון בחו"ל במדינה השכנה.

שיתוף פעולה ביטחוני

בדצמבר 2016 אישרה ממשלת סלובקיה את הסכם שיתוף הפעולה על הגנה הדדית של המרחב האווירי, המאפשר שימוש במטוסים צבאיים צ'כיים וסלובקיים במרחב האווירי של המדינה השנייה, וחיזוק אפשרי של חיל אוויר ממדינה אחת על ידי עמיתו מהמדינה השנייה בשעת הצורך. לאחר אשרור ההסכם מהצד הצ'כי, ההסכם אמור להיכנס לתוקף ביולי 2017.
הדרום (כתב עת)

הדרום הוא קובץ תורני היוצא לאור בניו יורק מאז סוף שנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי הסתדרות הרבנים דאמריקה.
לצד חידושי תורה ופסקי הלכה, מתפרסמים ב"הדרום" גם מחקרים בהיסטוריה של עם ישראל וביוגרפיות של רבנים ודמויות בעולם היהודי. בגיליון מ"ז של הדרום פרסם הגרי"ד סולובייצ'יק את חיבוריו המחשבתיים 'ובקשתם משם' ו'רעיונות על התפילה'.
בין הדמויות הבולטות שפרסמו חידושי תורה ומאמרי הלכה בגליונות "הדרום": הרב יחיאל יעקב וינברג, הרב יוסף אליהו הנקין, הרב אליהו חזן, הרב יהודה לייב לוין ממוסקבה, הרב אליהו כץ מברטיסלאבה, הרב ישראל זאב גוסטמן והרב אפרים גרינבלט. אישים בולטים שפרסמו את מחקריהם בכתב העת: מאיר הרשקוביץ, יצחק לוין ונפתלי בן מנחם.

מערכת כתב העת

העורך המייסד של כתב העת היה הרב חיים דוב שעוועל כשלצדו הרבנים: זלמן יוסף שארפמן, ישראל קלעוואן, ונחום לאם. לגיליון השמיני (גיליון ח-ט, ניסן תשי"ט) הצטרף כסגן עורך, הרב נחום אליעזר רבינוביץ', שגם פרסם שם מאמרים רבים. במהלך שנות ה-60 הצטרפו כסגני-עורך, גם הרבנים דוד שלמה שפירא ואהרן ליכטנשטיין.
לאחר פטירת הרב שעוועל, יצא גיליון אחד (גיליון נב, ניסן תשמ"ג) בעריכת הרב נחום אליעזר רבינוביץ. הגיליון שלאחריו (גיליון נג, ניסן תשמ"ד) נערך כבר בידי עורכו הנוכחי של כתב העת, הרב גדליה דוב שוורץ. בעשור הראשון של המאה ה-21, הפסיקו גליונות כתב העת מלהופיע באופן סדיר, והם מופיעים אחת לכמה שנים.
טורניר אליצור

שיטת המשחקים

טורניר אליצור משוחק בשיטת "נוק-אאוט", משחק בודד שבו המפסידה מודחת מהמפעל; ומשחקיו מפגישים את ארבע הקבוצות שסיימו את העונה הקודמת בליגת העל במקומות 1–4. המנצחות בסיבוב הראשון של הטורניר מעפילות לגמר, שבו המפסידה משובצת למשחק על מקומות 3–4.
הטורניר התקיים לראשונה בתחילת עונת 2009/10. המארגנים בחרו לקיימו ביישובי עוטף עזה בשני אולמות במקביל - אולם "גיטיס" בשדרות, ואולם "בית הבנים" ביד מרדכי, שבו נערך גם משחק הגמר. בתחילת עונת 2012/13 התקיים משחק גמר בלבד.
טום פורד

שנותיו המוקדמות

פורד נולד באוסטין שבטקסס וגדל ביוסטון. משפחתו עברה לסנטה פה כשפורד היה בן 11. לאחר סיום לימודיו התיכוניים בשנת 1979 עבר פורד לניו יורק והחל ללמוד היסטוריה של האומנות באוניברסיטת ניו יורק. לאחר שנה פרש פורד מלימודיו כדי להתמקד בקריירת משחק. לאחר מכן החל ללמוד בבית הספר לעיצוב, Parsons School of Design. במהלך שהייתו בניו יורק הפך פורד לדמות ידועה בחיי המסיבות והרבה לבלות בסטודיו 54. פורד התגורר כשנה וחצי בפריז שם עבד כמתמחה במשרד יחסי הציבור של חברת האופנה קלואי.

תחילת הקריירה

לאחר סיום לימודיו פורד לא הצליח למצוא עבודה בתחום האופנה וניסה להתקבל למשרה אצל המעצבת קאתי הארדוויק ששכרה אותו לבסוף, פורד עבד אצלה במשך שנתיים. בשנת 1988 עבר פורד לעבוד במותג האופנה "פרי אליס". במהלך עבודתו שם יצר קשרים הדוקים עם רוברט מקדונלד, נשיא החברה, ועם המעצב מארק ג'ייקובס. פורד עבד בחברה במשך שנתיים אך לאחר שנמאס לו מהאופנה האמריקאית הוא החליט לעבור לעסוק באופנה אירופאית.

עבודתו בגוצ'י

פורד קיבל הזדמנות מדווין מלו שהיה עורך אופנה בחברת גוצ'י לעבוד בחברה. כחצי שנה לאחר תחילת עבודתו בגוצ'י פורד כבר הפך למעצב בגדי הגברים ולאחר מכן גם עיצב נעליים.
בתחילת 1994 קודם פורד למעצב אומנותי. במקביל, נוצרו מתחים בין פורד לבין יו"ר החברה. שנה לאחר מכן שכר פורד את המעצבת קארין רויטפלד כדי לשפר את תדמית החברה בעזרת קמפיינים שיווקיים חדשניים. בשנים 1995-1996 עלו מכירותיה של חברת גוצ'י בתשעים אחוז. בתחילת שנת 1999 הגדיל ברנאר ארנו, יו"ר חברת LVMH את מניותיו בחברת גוצ'י לאור הצלחתה. לאחר שגוצ'י רכשה את חברת איב סן-לורן מונה פורד למעצב הראשי של החברה גם כן.

המותג טום פורד

באפריל 2004 עזב פורד את קבוצת גוצ'י לאחר חילוקי דעות יצירתיים עם ההנהלה. ב-2004 הקים פורד את מותג האופנה טום פורד הנושא את שמו.

קריירת בימוי

בשנת 2005 הודיע פורד על הקמת חברת הפקות משלו בשם "FADE TO BLACK". סרט הבכורה של פורד היה סינגל מן שיצא בשנת 2009. הסרט מבוסס על ספר של הסופר כריסטופר אישרווד. בסרט מככבים השחקנים: קולין פירת', ג'וליאן מור, מת'יו גוד וניקולס הולט. הסרט היה מועמד לפרסים רבים ביניהם: פרס אריה הזהב, פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה, פרס גילדת שחקני המסך ופרס גלובוס הזהב. הסרט זכה בפרס באפט"א לקולנוע עבור השחקן הטוב ביותר בתפקיד הראשי.

חיים אישיים

פורד הוא הומוסקסואל. בן זוגו הוא העיתונאי ריצ'רד באקלי והשניים יחד מ-1986. באקלי היה העורך הראשי של המגזין "Vogue Hommes International". באקלי אובחן כחולה סרטן ב-1989 ולאחר החלמתו עברו השניים מניו יורק לאיטליה. בספטמבר 2012 נולד לשניים בנם הבכור, אלכסנדר ג'ון באקלי פורד.
סמואל הנטינגטון

תולדות חייו

הנטינגטון, נולד בעיר ניו יורק ב-18 באפריל 1927. בגיל 18 סיים בהצטיינות את לימודיו באוניברסיטת ייל והתגייס לצבא. לאחר שירותו הצבאי, חזר ללימודים וקיבל תואר שני מאוניברסיטת שיקגו. בגיל 23 התחיל ללמוד באוניברסיטת הרווארד, ושם השלים את הדוקטורט במדע המדינה. 
ב-1950 מונה לחבר סגל בבית הספר לממשל של אוניברסיטת הרווארד, בתפקיד זה שימש עד 2006 למעט בשנים 1959–1962 בהן היה חבר סגל באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1968, כתב חיבור שנוי במחלוקת אשר יצא נגד ההנחה, לפיה פיתוח כלכלי וחברתי של ארצות נחשלות יוביל להקמת משטרים דמוקרטיים יציבים בהן. בסוף שנות ה-60 היה הנטינגטון חבר במועצה לביטחון לאומי ויועצו של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון, והיה מהתומכים בשימוש בהפצצות כבדות באזורים מאוכלסים בדרום וייטנאם. בשנים 1977 ו-1978 עבד כמתאם מטעם הבית הלבן לתכנון מדיניות במועצה לביטחון לאומי, בתקופה שבה שימש ידידו זביגנייב בז'ז'ינסקי כיועץ לביטחון לאומי של הנשיא ג'ימי קרטר.
הנטינגטון נבחר לחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 1965.
נפטר ב-24 בדצמבר 2008 במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית.