google/wiki40b huggingface dataset:
הספריה החדשה

הספריה החדשה, בעריכת מנחם פרי, היא סדרה לסיפורת, מקורית ומתורגמת, פרי שיתוף-פעולה בין הוצאת הקיבוץ המאוחד לספרי סימן קריאה. הסדרה נוסדה בשנת 1990 כסדרה למנויים, בהמשך לסדרת "הספריה", שהוקמה ארבע שנים קודם לכן. בסדרה רואים אור מדי שנה כ-15 ספרים חדשים. "הספריה החדשה" יצרה מוּדעוּת למעמדו של העורך, למעורבותו בעריכת הטקסט ולנחיצותם של יחסי ציבור לספרים. מתוך מתרגמי-הבית ועורכי-המשנה שלה צמחו עורכים מרכזיים של סדרות פרוזה אחרות, כדוגמת נילי מירסקי, משה רון, אילנה המרמן, דנה אולמרט ועוד.
עם סופרי המקור המרכזיים של הספריה החדשה נמנים דויד גרוסמן, אברהם ב. יהושע, יהודית קציר, יוסל בירשטיין, חנוך לוין, אורלי קסטל-בלום, עמליה כהנא-כרמון, יעקב שבתאי, יהודית הנדל, סמי ברדוגו, חגי ליניק, וכן דוד פוגל ולאה גולדברג, ש"הספריה החדשה" הוציאה לאור מכתביהם לאחר פטירתם. בתרגום יוצאים בספריה החדשה ספריהם של אלזה מורנטה, ז'וזה סאראמאגו, נטליה גינצבורג, פרימו לוי, ארי דה לוקה, טוני מוריסון, קלאריס ליספקטור, אנה אנקוויסט, לידיה ז'ורז', אלנה פרנטה, וקלאסיקנים כדוגמת ולדימיר נבוקוב, מרסל פרוסט, תומאס מאן, לב טולסטוי, סמואל בקט, ניקולאי גוגול, מיגל דה סרוואנטס ולואיס קרול. הצלחת תרגומי הסדרה השפיעה על הקאנון הספרותי בארץ, שלפני כן היו בו בעיקר סופרים אנגלו-אמריקנים וצרפתים, והביאה אליו את הספרות האיטלקית והפורטוגזית.
ב-2005 נוסדה "הספריה הקטנה" – סדרת-בת של "הספריה החדשה" המתמקדת בטקסטים קצרים יחסית, מרביתם כאלה שראו אור בעבר, בעיקר נובלות וסיפורים. בין היתר חודשו במסגרת זו "מן המֵצר" של יוסף חיים ברנר, "מומיק" של גרוסמן, "רוץ, חייל טורקי" של נסים אלוני, הנובלה "סונאטת קרויצר" של טולסטוי ו"מוות בוונציה" של תומאס מאן. יצירה שיצאה לאור לראשונה בסדרה זו היא "הרטיטי את לבי" מאת חנוך לוין. 
בנוסף לשיווק ספריה באמצעות חנויות הספרים, הקימה הספריה החדשה את "מועדון הספריה החדשה", מועדון מקוון המציע לחבריו את ספרי הסדרה במכירה ישירה. 
בינואר 2009 זכתה הספריה החדשה בפרס מטעם משרד התרבות האיטלקי על תרומה ייחודית לקידום הספרות האיטלקית בתרגום.
ב-2015 בחר עיתון "הארץ" שלושה ספרים מן הספריה, ברשימת עשר הקלאסיקות הספרותיות העבריות של כל הזמנים.

עיצוב הסדרה

לכל ספרי "הספריה החדשה" עיצוב אופייני משותף. בעיצוב עסקה יעל שוורץ, ולאחר פטירתה עוסק בכך מנחם פרי, עורך הסדרה, תוך שהוא שומר על הקו העיצובי שהתוותה שוורץ. פרי תיאר את אופן עבודתה של שוורץ: 
יעל שוורץ, דוקטור לספרות, קראה את הספרים לקראת עיצוב העטיפה, ברגישות ובעומק, והאימאז' שבחרה לא נועד להיות אילוסטרציה לספר אלא אינטרפרטציה, שלפעמים אף "התווכחה" עם הטקסט של מ"פ בגב הספר.
— מנחם פרי, ברוחה של יעל שוורץ, באתר הארץ, 17 במאי 2006
הספרים יוצאים לאור בכריכה רכה. בצד האחורי של עטיפת הספר מתפרסם פעמים רבות ניתוח קצר של היצירה ויוצרה, לעיתים בחתימת "מ.פ." (הוא מנחם פרי), ולעיתים ללא חתימתו.
חזיז

חזיז (באנגלית: Firecracker) הוא מטען חומר נפץ קטן, אשר יועד בראש ובראשונה להפיק קול נפץ גדול וחזק. כל אפקט ויזואלי אחר הוא מטרה משנית. לחזיז יש פתיל השהייה והוא עטוף בתוך גליל קרטון המכיל את תרכובת הנפץ שלו. מקורם של החזיזים הוא בסין העתיקה. החזיז משמש בישראל כאמצעי לפיזור הפגנות והפרות סדר, הן על ידי המשטרה והן על ידי צה"ל.

מקור השם

המילה חזיז מופיעה במקרא שלוש פעמים אולם פירושה אינו ברור. לתרגומי המקרא העתיקים אין מסורת מדויקת של פירוש המילה והם מפרשים אותה במספר אופנים: עננים או גשם. בימי הביניים פירשו ברק או רעם. שימושי המילה בבן סירא מצביעים על כך שבתקופתו גם המילה נתפרשה לגבי גשם, למשל: "[נאה חסדו בעת] מצוקה/ *כענן(?) חזיזים בעת בצורת".

היסטוריה

אב הטיפוס של החזיז הקדום, היה עשוי מענף במבוק, זאת בסביבות השנה 200 לפני הספירה. החזיז היה מתפוצץ כאשר חומם באופן מתמשך. השם שניתן לחזיז "Baozhu", משמעותו בסינית "במבוק נפיץ". לאחר המצאת אבק השריפה, לחזיזים הייתה צורה דומה לזה של ענף במבוק, הם גם הפיקו צליל דומה לחזיז המקורי, כך ששמם נשמר מאז. בתרבות הסינית המסורתית נעשה שימוש בחזיזים על מנת להפחיד ולהרחיק רוחות רעות.

תכולת החזיז

חזיזים בדרך כלל עשויים מקרטון או פלסטיק, המכילים אבקת פלאש כחומר הנפץ. לא תמיד היו הדברים כך. כל חומר נפיץ, החל מראשי גפרורים ועד לדלק מצתים, יכולים לשמש לייצור החזיז. המפתח לקול הנפץ הרם נמצא בחלקו בחומר המלכד המצוי בלחץ בתוך חלל החזיז. כל החזיז צריך להיות עטוף בקלילות על מנת שיתפקד באופן הכי טוב. אבקת הפלאש המצויה בתוך החזיז, לא צריכה להיות ארוזה בחוזקה.
כבר מסוף המאה ה-19, בספרו של ג'יימס דאייר בול "Things Chinese", ישנו תיאור מפורט על תהליך הייצור והחומרים הדרושים, על מנת לייצר חזיזים. באותה תקופה, יוצרו החזיזים על ידי פועלים; ילדים ונשים שעשו שימוש בנייר קש לגוף החזיז, כאשר הפתיל יוצר מנייר במבוק שיובא מיפן, והוקשח באמצעות עיסת בצק. נייר הבמבוק היה נחתך לרצועות באורך של כ- 360 מ"מ וברוחב 8.5 מ"מ שהונחו על שולחן. מנת אבקת שרפה הונחה במרכזו באמצעות צינור חלול שהיה מפותל ליצירת חתיכת פתיל. צינורות החזיזים היו מיוצרים מנייר קש, מלופפים מסביב למוט ברזל בקטרים שונים ואז מהודקים עם כלים מיוחדים. בין 200 ל-300 חזיזים היו מהודקים יחדיו לכדי אלומה. לאחר מכן היו מפזרים חרס אדומה בתחתית האלומה, מה ששימש לאטימת תחתית החזיז. אבקת השרפה הייתה נמזגת פנימה כאשר הקצה השני היה נאטם באמצעות מרצע, וזאת על ידי סיבוב הצינורית והכנסת הפתיל פנימה.

בתרבות

לחזיזים היה מאז ומתמיד שימוש נרחב בתרבויות שונות בעולם. הם שימשו ומשמשים בעיקר בחגים ובפסטיבלים כמו בליל כל הקדושים, ימי עצמאות במדינות שונות, חגיגות ראש השנה הגרגוריאני (הסילבסטר) והסיני, פורים ועוד.

חוקיות ורישוי השימוש בחזיזים

חזיזים כמו גם סוגים אחרים של חומרי נפץ, נתונים לחוקים שונים בארצות רבות. למרות שחזיזים כשלעצמם לא אסורים בחוק. הייצור, האחסון והמכירה שלהם מוגבלים בחוק המגדיר את השימוש בהם וכן את אופן אחסנתם.

איסור השימוש בחזיזים

השימוש בחזיזים, למרות היותו מרכיב מרכזי בחגיגות ברחבי העולם, גרמו במשך השנים לפציעות רבות. כל שנה ישנם אירועים רבים של פציעות כתוצאה משימוש לא מושכל בחזיזים, פציעות כמו:לקות שמיעה, עיוורון, איבוד חלקי גוף ופציעות נוספות. כל זאת במיוחד בפסטיבלים העושים שימוש נרחב בחזיזים כמו ראש השנה הסיני. למרות שמדינות רבות חוקקו חוקים האוסרים על שימוש או מכירה של חזיזים לשימוש פרטי, בעיקר בגלל בעיות הבטיחות השונות.
גמדות איים

גמדות איים (אנגלית Insular dwarfism)  היא סוג של גמדות פילוגנטית. בשונה מזנים שמוזערו בברירה מלאכותית, זהו תהליך של מזעור אבולוציוני טבעי בגודל של בעלי חיים גדולים - בדרך כלל היונקים - כאשר מרחב המחיה של האוכלוסייה שלהם מוגבל לסביבה קטנה, בעיקר באיים.
תהליך זה עשוי להתרחש לא רק באיים, אלא גם במצבים אחרים בהם המערכת האקולוגית מבודדת ממקורות חיצוניים ומרבייה חיצונית. התהליך עשוי להתרחש במערות, נאות מדבר, עמקים והרים מבודדים. גמדות איים היא מקרה קצה של "חוק האי", אשר טוען כי כאשר בעלי החיים אשר חיו ביבשת, עוברים לחיות באיים, מינים קטנים נוטים לפתח גופים גדולים יותר, ומינים גדולים נוטים לפתח גופים קטנים יותר.
ישנם הסברים שהוצעו לסיבת היווצרות מנגנון הגמדות. סברה אחת היא כי תהליך סלקטיבי שבו רק חיות קטנות יותר הלכודות באי שורדות, כאשר כמות המזון יורדת מדי פעם לרמה גבולית. בעלי חיים קטנים יותר צורכים פחות משאבים ושטחים קטנים יותר, ולכן יש סיכוי גבוה יותר לעבור את נקודת השבר שבה הירידה באוכלוסייה מאפשרת מקורות מזון כדי לאפשר לניצולים לפרוח מחדש. גודל קטן יותר הוא גם יתרון מבחינת הרבייה, כיון שהוא כרוך בתקופות הריון קצרה יותר ומשך דור קצר יותר. באזורים הטרופיים, יצורים בעלי גודל קטן יותר דורשים פחות אנרגיה עבור הומיאותרמיות. בין אוכלי עשב, גודל גדול מקנה יתרונות בהתמודדות עם מתחרים ועם טורפים, ולכן ירידה או אי קיומו של אחד מהם מגמד את חשיבות הגודל, והתחרות מהווה גורם חשוב יותר. בין הטורפים, הגורם העיקרי להצלחה נחשב הגודל וזמינות משאבי טרף, והתחרות היא ככל הנראה פחות חשובה. 
במין נחש טיגריסי, מתרחשת גמדות איים, באיים בהם הטרף הזמין מוגבל לגדלים קטנים יותר מאשר כאלה הניצודים בדרך כלל על ידי נחשים ביבשת. כיון שגודל הטרף העדיף על נחשים בדרך כלל הוא ביחס ישר לגודל הגוף, נחשים קטנים עשויים להתאים טוב יותר לציד טרף קטן.
התהליך ההפוך, שבו חיות קטנות גדלות באיים מבודדים חסרי הטורפים היבשתיים הגדולים ההמוניים, וגודלם עשוי להיות הרבה יותר גדול מהרגיל, נקרא ענקיות איים.
זקיק שיער

רקע

צמיחת השערה אינה רציפה, אלא מתנהלת בצורה מחזורית. שערה (בריאה) חיה וצומחת 4 שנים בממוצע, ואז ומוחלפת בשערה חדשה.
מחזור הצמיחה של השערה מורכב משלושה שלבים. שלב גדילה (Anagen), סיום (Catagen) ומנוחה (Telogen).

שלב Anagen

בתקופה זו מתחלקים תאי המטריקס ובונים את השערה בקצב אחיד ובהתמדה. קצב הגדילה הוא בדרך כלל קבוע ואישי. בממוצע גדלות השערות בסנטימטר אחד לחודש. אורך השערה תלוי בעיקר בקצב הגדילה ובאורך תקופת האנגן, שנע בין 18 חודשים לכשלוש שנים . יש גם גורמים משפיעים אחרים, כגון : מין - אצל הנקבה הקצב מהיר יותר, גיל - קצב הגדילה בין גלאים 15 עד 30 מהיר יותר. אחרי גיל 50 הוא יורד באופן חד, והטמפרטורה - קצב הגדילה מהיר יותר באקלים חם בטמפרטורות גבוהות. אולם ההשפעה של גורמים אלה ואחרים היא, בסיכומו של דבר קטנה.

שלב Catagen

תקופה זו נמשכת כשבועיים עד חודש ובמהלכה מואט קצב הגדילה עד כדי הפסקת הצמיחה ותחילת תהליך התנוונות השורש. זהו שלב מעבר לתקופה הבאה.

שלב Telogen

לתקופה זו אופיינית הפסקת הגדילה, התכווצות והתנוונות השורש ועלית השערה כלפי חוץ. זוהי תקופת המנוחה של המנגנון המייצר את השערה. היא נמשכת אצל בני אדם בין 3 ל-6 חודשים. השערה הישנה נושרת סמוך לבניית של השערה החדשה.
אלברט קואטס

ביוגרפיה

אלברט קואטס נולד בסנקט פטרבורג שברוסיה להורים אנגליים מיורקשייר. הוא למד בקונסרבטוריון בלייפציג, עבד תקופה מסוימת באופרת החצר בדרזדן והתמנה למנצח בתיאטרון מרינסקי בסנקט פטרבורג. הופעת הבכורה של בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן הייתה בשנת 1914 בהצגת "טריסטן ואיזולדה" של ריכרד וגנר. דינמי בגישתו ומצליח בייחוד במוזיקה רוסית, הציג קואטס הרבה יצירות חדשות לקהל המאזינים, ביניהן יצירות משל רייף וון ויליאמס, ארנולד באקס ואלכסנדר סקריאבין. ראוי ביותר לציון הביצוע הפומבי המלא הראשון של הסוויטה "כוכבי הלכת" מאת גוסטב הולסט, שעליו ניצח בלונדון. בשנות ה-20 וראשית ה-30 הרבה לנצח על התזמורת הסימפונית של לונדון. הוא תרם רבות בראשית הדרך להצגת מוזיקה תזמורתית על גבי תקליטים, החל בשנת 1920 עם ה"פואמת האקסטזה" של סקריאבין ואחר כך בניצוח על מובאות רבות מ"טבעת הניבלונגים" של וגנר וכן, (בשנת 1925) הסימפוניה התשיעית של בטהובן. בין היצירות שהלחין, שנשכחו כמעט מלב כיום, האופרות "סמיואל פיפס" ו"פיקוויק". בשנת 1946 השתקע בדרום אפריקה, שם נפטר.
אלברט קואטס לא היה קרוב משפחה של אריק קואטס, מלחין המוזיקה הקלה, או של זמר הטנור, ג'ון קואטס.
מעקב המונים

מעקב המונים (גם ריגול המונים) הוא מעקב, פיקוח, או ריגול, אחר קבוצת אנשים גדולה, ללא חשד ממשי ראשוני כנגד כל אחד ואחד מהם. מעקב זה מבוצע בדרך כלל על ידי ממשלות, אך גם יכול להתבצע על ידי ארגונים בעלי אינטרסים שונים, על פי בקשת הממשלה, או מתוך יוזמה פרטית. פעילות המעקב היא בדרך כלל חשאית, ויכולה להיות חוקית, ושאינה כזו, וכן דורשת אישור מבית משפט, או כל רשות אחרת בעלת סמכות בנושא, או שאינה דורשת אישור שכזה. 
מעקב המונים מוצדק לעיתים קרובות ככלי לוחמה בטרור, למניעת התקוממות חברתית, להגנת הביטחון הלאומי, ולהגנת ילדים.
מבקרי מעקב ההמונים רואים בו כהפרה של הזכות לפרטיות, כפגיעה בזכויות האזרחיות והפוליטיות, וכן כבלתי חוקי, תחת מערכות חוקיות המגבילות שימוש במעקב המונים. קיים גם חשש כי הגברת השימוש במעקב המונים יוביל למצב טוטליטריות, כשהתנגדות פוליטית תיפגע ותיחסם על ידי תוכניות כמו COINTELPRO.
ב-2013 נחשפו תוכניות מעקב המונים ממשלתיות בעיקרן, על ידי המדליף ואיש הסוכנות לביטחון לאומי בעברו, אדוארד סנודן. לאחר חשיפותיו בדבר תוכנית הציתותים של ארצות הברית, עלה ברחבי העולם הדיון אודות חרויות אזרחיות והזכות לפרטיות בעידן המידע.

אכיפה ממשלתית

בסקירה של ה-Privacy International מ-2007, המכסה 47 מדינות, עולה כי קיימת עלייה במעקב ההמונים, וירידה בשמירה על הפרטיות בהשוואה לשנת 2006. 8 מדינות סווגו כבעלות פיקוח הדוק על החברה המקומית, ומתוך 8 אלו סין, מלזיה, ורוסיה, דורגו במקום הגרוע ביותר, אחריהם יחד, הממלכה המאוחדת וסינגפור, ואחריהם יחד טאיוואן, תאילנד, וארצות הברית. את הדירוג הטוב ביותר קיבלה יוון, שהוגדרה כבעלת "הגנה הולמת מפני ניצול".
מדינות רבות ידועות כיום בכך שהוסיפו למרחב הציבורי אלפי מצלמות מעקב, בשטחים עירוניים, בפרברים, ואפילו באזורים כפריים בספטמבר 2007 הודיע האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות שהמצב הנוכחי הוא "בסכנת הפיכה לחברה נעקבת ומפוקחת לחלוטין, הנוגדת לגמרי את הערכים האמריקניים, וב"עתיד שחור משום שכל תנועה, עסקה, או התקשרות, תוקלט ותאוכסן, באופן שהיא מוכנה לבדיקה ולשימוש כנגדינו על ידי הרשויות ככל שירצו". 
ב-12 במרס 2013 ארגון עיתונאים ללא גבולות הוציא "דו"ח מיוחד אודות המעקב והפיקוח ברשת". הדו"ח כלל רשימה של "אויבי הרשת", מדינות בהם הממשלה מעורבת באופן פעיל, בסינון אתרי חדשות, דבר הפוגע לטענתם בחופש המידע, ובזכויות האדם. חמש המדינות אשר בראש אויבי הרשת הן: בחריין, סין, איראן, סוריה, ווייטנאם.
Birdland (ביג בנד)

The Birdland Big Band (בתרגום חופשי: ביג בנד ארץ הציפור) היא תזמורת ג'אז אמריקאית בעלת 15 חלקים (ארבעה סקסופונים, ארבעה טרומבונים, ארבע חצוצרות, פסנתר, בס ותופים) שבסיסה בניו יורק, ומופיעה באופן שבועי במועדון הג'אז "בירדלנד". מאז היווסדה, מנחה את התזמורת המתופף טומי איגו (תומאס רוברט איגו; נולד ב-1964).
לעיתים מנחה את התזמורת רוב מידלטון, אחד מנגני הסקסופון-טנור של התזמורת.

היסטוריה

התזמורת, שנקראה במקור "The Friday Night Big Band" (בעברית: "תזמורת הג'אז של שישי בערב" או "הביג בנד של שישי בערב"), הוקמה בשנת 2006 על ידי טומי איגו. שבעת המוזיקאים המובילים היו חברים זמן רב בביג בנד במועדון הג'אז בירדלנד ביום שישי, אשר הוקמה ונוצחה על ידי לו אנדרסון (נפטר ב-14 במאי 2006).
כמה חודשים אחרי ההשקה, בשלהי 2006, איגו מתג מחדש את הלהקה עם שמו של המועדון והחל לבנות ספרייה ורפרטואר של "סטנדרטי ג'אז", אשר חלקם עובדו מחדש, חלקם עיבודים מקוריים וחלקם קטעים היסטוריים שנשכחו או קטעים נדירים.
אמנים רבים הבולטים בניו-יורק הגיעו כאורחים מפתיעים, כולל וויל לי (הבסיסט של דייוויד לטרמן), ג'יימס סוג (הבסיסט של תוכנית המערכונים "סטרדיי נייט לייב"), קונרד קורש (הבסיסט של רוד סטיוארט).
התזמורת מופיע ביום שישי במועדון הג'אז בירדלנד במנהטן, בעיקר מול מועדון מלא — המועדון בעל 238 מקומות, כולל הבר.
טומי איגו הוא בנו של המתופף סוני איגו (né Owen Joseph Igoe; 1923–2012).
ג'ון פרוסט (קצין בריטי)

קריירה צבאית

פרוסט התגייס לצבא הבריטי ב-1 בספטמבר 1932 בתור לוטננט משנה לאחר שסיים את לימודיו במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט . הוא התחיל את שירותו ברגימנט 'הקלעים הסקוטי הקאמרוניאנס' (Cameronians), שם שירת כקצין עד שהיה בין הראשונים שהתנדבו לעבור לרגימנט המוצנח עם הקמתו בשנת 1941. ב-27 בפברואר 1942 פיקד מייג'ור פרוסט על פלוגה 'C' במהלך מבצע בייטינג, מבצע מוצנח שנועד ללמוד את התקדמות טכנולוגיית הראדר הגרמנית. המבצע היה מוצלח מאוד ופתח את הדרך למבצעים מוצנחים נוספים. על האופן שבו פיקד על המבצע קיבל פרוסט את הצלב הצבאי.

פרוסט השתתף במבצע לפיד בצפון אפריקה ובמהלך פלישת בעלות הברית לסיציליה השתתף במבצע 'פוסטיאן' לכיבוש גשר 'פונטה דה פרימוסול', לאחר מכן השתתף פרוסט גם בפלישה לאיטליה יחד עם הדיוויזיה המוטסת הבריטית הראשונה.
ב-17 בספטמבר 1944 צנח פרוסט עם גדוד הצנחנים שעליו פיקד בקרבת העיירה ארנהם, יחד עם הדיוויזיה המוטסת הבריטית הראשונה, במהלך מבצע מרקט גארדן. גדודו של פרוסט בכוח של 745 צנחנים הצליח בתחילתו של הקרב על ארנהם להגיע ולהחזיק בצידו הצפוני של גשר ארנהם. במהלך הקרבות לא הצליחה יחידה בריטית נוספת להגיע למתחם של פרוסט בקצה הגשר. כוחו הצליח להחזיק מעמד כנגד יחידות שתי דיוויזיות פאנצר אס אס (ה-9 וה-10) במשך ארבעה ימים, עד שאזלה התחמושת והאספקה ונותרו חיילים בודדים. הכוח נכנע ופרוסט עצמו, שנפצע מרסיס ברגלו, נפל בשבי והוחזק במרכז גרמניה. הוא שוחרר מהשבי הגרמני עם התקדמות צבא ארצות הברית באזור במרץ 1945. בספטמבר הוענק לפרוץ עיטור אות השירות המצוין על פיקודו במהלך הקרב על ארנהם.
לאחר המלחמה, נשאר פרוסט בצבא ובשנת 1962 מונה למפקד 'הדיוויזיה ה-52'. פרוסט השתחרר מהצבא בשנת 1968 בדרגת מייג'ור גנרל וכיהן במספר משרות, בין היתר הוא כתב שני ספרי אוטוביוגרפיה וספר אודות הלחימה של הגדוד השני ברגימנט המוצנח במהלך מלחמת פוקלנד. 
ג'ון פרוסט נפטר ב-21 במאי 1993 בגיל 80.
שיר אלבמה

שיר אלבמה או ירח אלבמה או ויסקי באר (Alabama Song or Whisky Bar or Moon of Alabama) הוא שיר מאת ברטולט ברכט וקורט וייל. השיר נכתב על ידי ברכט ב-1927 ומופיע בספרו Hauspostille. קורט וייל הלחין את השיר עבור האופרה עלייתה ונפילתה של העיר מהגוני, שם הוא מופיע במערכה הראשונה מפי הזונה ג'ני סמית וחברותיה. השיר בנוי משתי חטיבות בסגנון פוקסטרוט ובסגנון בלוז. הופעת הבכורה של השיר הייתה על ידי הזמרת לוטה לניה במרץ 1930. השיר מושר באנגלית בכל הפקות האופרה, גם כאשר יתר האופרה מושרת בגרמנית.

הדלתות

בשנת 1967 ביצעה את השיר להקת הדלתות באלבום The Doors תחת השם Alabama Song (Whiskey Bar) הסולן ג'ים מוריסון שינה מעט את המילים. במקום Show us the way to the next pretty boy (הראו לנו את הדרך לבחור היפה הבא) הוא שר: Show me the way to the next little girl (הראו לי את הדרך לילדה הקטנה הבאה). בתחנת הרדיו הישראלית גלגלצ, מושמעת גרסה זו בכל ליל שבת לפני חצות (עד 2017).

דייוויד בואי

ב-15 בפברואר 1980 הוציא דייוויד בואי תקליטון ובו בצד אחד השיר "שיר אלבמה" ובצידו השני גרסה אינסטרומנטלית לשיר Space Oddity. התקליטון זכה להצלחה והגיע למקום ה-23 במצעד הסינגלים הבריטי. בואי שר את השיר מאז גם בהופעותיו, לרוב יחד עם "בנמל באמסטרדם" של ז'אק ברל.

גרסאות נוספות

השיר הוקלט גם על ידי נינה סימון, בט מידלר, אוטה למפר, מוני עובדיה, מקס ראבה ומריאן פיית'פול.
קונסטנטין סרסאניה

ביוגרפיה

אביו של קונסטנטין, סרגיי קונסטנטינוביץ', היה בוגר המכון הרפואי הממלכתי של טשקנט באוזבקיסטן הסובייטית. קונסטנטין עצמו התחנך באקדמיה לכדורגל של דינמו מוסקבה. הוא שיחק באליפויות ברית המועצות בליגה הסובייטית הראשונה והשנייה. בשנים 1990-1993 שיחק בליגה הצרפתית בקבוצות דנקרק וארמנטייר.
משנת 1994 היה סוכן כדורגל ובשנת 1998 קיבל רישיון מפיפ"א. 
הוא עבד כמנהל בקבוצת אלניה ולדיקווקז ולאחר מכן בשנים 2006-2008 מונה למאמן ראשי בספורטאקדמקלוב, במקביל למינויו למנהל ספורטיבי בזניט סנקט פטרבורג (יולי 2006-2007) ועבד כיועץ לנשיא הקבוצה בתחום מדיניות ההעברות. 
מדצמבר 2008 ועד ספטמבר 2009 היה למאמן הראשי של קבוצת הכדורגל חימקי ובסוף 2009 היה למנהל ספורטיבי בדינמו מוסקבה.
מפברואר 2010 ייעץ לנשיא התאחדות הכדורגל הרוסית באותה עת, סרגיי פורסנקו.
מאוגוסט 2010 ועד ספטמבר 2011 היה למאמן קבוצת פאקל וורונז'. בשנת 2012 התמנה לנשיא קבוצת פאקל.
בשנים 2013 - 2017 כיהן כמאמן קבוצת אטלנטס ובמאי 2017 מונה למנהל ספורטיבי בזניט סנקט פטרבורג לצדו של סרגיי פורסנקו שחזר לתפקיד נשיא הקבוצה.
ב-7 באוקטובר 2017 נפטר במפתיע במוסקבה משטף דם והוא בן 49 בלבד.
בית מעון

בֵּית מָעוֹן הייתה עיירה יהודית קדומה הסמוכה לטבריה, אשר התקיימה לאורך תקופת בית שני, המשנה והתלמוד, ועד התקופה העות'מאנית. העיירה נזכרת בכתבי יוסף בן מתתיהו וכן רבות בכתבי חז"ל.
בראש ההר מעל טבריה נמצא תל מעון ("תל מעין" במקור), אשר לפי הסברה משמר את שם היישוב הקדום (בדומה לשימור שמות ערים נוספות בשם  "מעון" בארץ, כגון מעון ביהודה, בית בעל מעון במואב וחורבת מעון בחבל הבשור).

תולדות היישוב

ראשון להזכירה היה יוסף בן מתתיהו, בחיבורו חיי יוסף, שם ציין כי בית מעון שוכנת כ-4 סטאדיות מטבריה (דהיינו, פחות מקילומטר), וכי בה שהה בעת שהיה מסוכסך עם הנהגת טבריה בעת המרד הגדול.
היישוב נזכר בתלמוד כיישוב השוכן מעל טבריה, במגוון הקשרים. כך, לעניין עיבור ועירוב: "דמר רבי שמעון בן לקיש יכול אני לעשות שתהא בית מעון מתעברת עם טיבריא ואת רואה את האיצטדין כילו היא מליאה בתים". כך גם לעניין השוני בין מקומות בתנאי הפועלים: "המוציא מחברו עליו הראייה חוץ מזו בני טיבריא לא משכימין ולא מעריבין, בני בית מעון משכימין ומעריבין, בני טיבריא שעלו לשכר בית מעון נשכרין בבית מעון, בני בית מעון שירדו לשכר בטיבריא נשכרין בטיבריא, אבל שעולה מטיבריא לשכר פועלין מבית מעון יכילו".
היישוב נזכר בתלמוד בהיותו שוכן מעל טבריה כדי להדגים את היחס שהתקיים בין שילה ובין משכן שילה, ומיקומו מעל טבריה שימש את חז"ל לא אחת להדגמת היחס שבין מקום נמוך לגבוה: "כגון הדא בית מעין שיורדין בה מפלטתה ועולין בה מטבריה", וכן "כהדא בית מעון דסלקין לה מן טבריה ונחתין לה מן כפר שובתי".
העיירה נזכרת גם על ידי אלעזר הקליר כאחת מערי משמרות הכהונה בגליל, שם ישבה משמרת חֻפָּה. מיישוב זה הגיע גם האמורא מהדור השני יוסי מעוניא, אשר בדרשה אחת שנשא בבית הכנסת שבעירו פגע בכבוד הנשיאות, עד שריש לקיש נדרש לפייס בעניין את יהודה נשיאה. בית הכנסת של בית מעון נזכר בתלמוד הירושלמי גם בשל ספסליו.

רציפות היישוב ומיקומו

היישוב היהודי בבית מעון המשיך להתקיים ברציפות אף מאות רבות של שנים לאחר תקופת התלמוד, ועדות לקיומה של בית מעון כיישוב עם קהילה יהודית מצויה עד שלהי המאה ה-16.
בראשית המאה ה-14 העיד אשתורי הפרחי בספרו כפתור ופרח כי בית מעון נמצאת במרחק של תחום שבת אחד מטבריה (כקילומטר אחד). לפי מידע זה, ועל פי התייחסותו של יוסף בן מתתיהו, הסברה היא שהיישוב שכן באזור קברו של רבי עקיבא, במדרון שמצפון מערב לטבריה העתיקה, וכי השם הקדום נדד ברבות השנים לראש ההר.
פרנק וילצ'ק

ביוגרפיה

וילצ'ק נולד במינאולה, עיירה שבמחוז נסאו, ניו יורק, להורים קתולים ממוצא פולני ואיטלקי. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים בקווינס, וכבר באותה עת, במיוחד לאחר שערך מבחן IQ, הבחינו הוריו כי הוא יוצא דופן. ב-1970 סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת שיקגו, ב-1972 תואר שני במתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון, וב-1974 דוקטורט בפיזיקה בפרינסטון. 
הוא משמש כפרופסור במחלקה לפיזיקה תאורטית שבאוניברסיטת MIT. בהמשך שירת כחוקר עמית בהמכון למחקר מתקדם, במכון לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה וכן במכון לחקר פיזיקה תאורטית שבסטוקהולם, שוודיה.
בשנת 2002 הוענקה לו מדליית לורנץ, ב-2003 זכה בפרס לינפלד מטעם האגודה האמריקאית לפיזיקה וב-2013 במדליית אוסקר קליין. 
בשנת 2004 זכה בפרס נובל לפיזיקה. יחד עם וילצ'ק זכו בפרס דייוויד פוליצר מהמחלקה לפיזיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) ודייוויד גרוס מהמחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. השלושה זכו בפרס בזכות ההסבר שגיבשו באמצע שנות השבעים על אופיו של הכוח הגרעיני החזק, הכוח הפועל בין הקווארקים - חלקיקי היסוד המרכיבים את גרעין האטום.
בשנת 2016 הוא ערך דיון פומבי עם אנתוני גארט ליסי בנושא הצלחת ניסויים  במאיץ LHC וכעבר זמן מה הודה שגארט ליסי היה צודק .
וילצ'ק נשוי מאז 1973 ואב לשתי בנות.
מלכת הלבבות (טלנובלה)

על הסדרה

כשריינה וניקולס נפגשים ברור להם שזאת אהבת אמת הם מחליטים להתחתן מהיום הראשון בו הכירו אך ביום החתונה ניקולס לא מגיע הוא מחוסר הכרה לאחר שהותקף על ידי אנשיו של המאפיונר ויקטור דה רוסס שבתו התאבדה בגלל אהבה כוזבת לניקולס. כשניקולס מתאושש, הוא מגלה שהוא עומד בפני מאסר ממושך בגין סחר בסמים. כאילו לא די בכך שהופלל, מספרים לו שריינה אהובתו היא האישה שהסגירה אותו למשטרה.
מאותו הרגע חייהם של ריינה וניקולס הופכים לגיהנום. היא נשארת לבד ובהריון מניקולס, והוא במאסר, משוכנע שהאישה שאהב בגדה בו. לעזרתה של ריינה נחלץ ויקטור, האיש שהפליל את ניקולס, והוא זה שתומך בה מהרגע שבו היא יולדת את בתה.
שמונה שנים חולפות ויום החתונה של ריינה וויקטור מגיע. ריינה מבחינה בניקולס בפתח הכנסייה, רצה אחריו לכביש ונדרסת. ימים לאחר מכן, ריינה מתעוררת כשהיא אינה זוכרת דבר משמונה השנים האחרונות של חייה.
ריינה נאלצת לבנות כעת את עברה מחדש ולגלות את האמת על חייה. הדבר יהיה קשה מאוד עבורה שכן ויקטור ינצל את המצב כדי לשכנע אותה שהוא אהבת חייה ואבי בתה. ניקולס, שבינתיים השתחרר מהכלא, נחוש לנקום בריינה וויקטור, כיוון שהוא מאמין בכל לבו שהם היו האחראים לשליחתו הלא מוצדקת לכלא. שקרים, תככים, שחיתות וכסף גדול יעמדו בדרכם של ריינה וניקולס, שיצטרכו להילחם על הדבר היחיד ששווה להילחם עליו – האהבה שלהם.
סגן הכהנים

סגן הכהנים הוא התואר לכהן האחראי על עבודת כל הכהנים בבית המקדש. כמו כן, הסגן מיועד להחליף את הכהן הגדול אם ייפסל לעבודת המקדש. לפיכך היה הסגן השני בחשיבותו לכהן הגדול, כפי שמעיד רבי חנינא סגן הכהנים: 
אמר רבי חנינא סגן הכהנים: למה סגן ממונה? שאם אירע בו פסול בכהן גדול, נכנס ומשמש תחתיו.
— מסכת סוטה דף מב עמוד א

הופעות במשנה

פעמים רבות מופיע התואר במקורות רק בביטוי "הסגן".
כך למשל מוזכר סגן הכהנים במשנה העוסקת בעבודת יום הכיפורים במקדש: 
.....טרף בקלפי [הכהן הגדול] והעלה שני גורלות, אחד כתוב עליו 'ליהוה' ואחד כתוב עליו 'לעזאזל'. הסגן בימינו וראש בית אב משמאלו, אם של שם עלה בימינו - הסגן אומר לו: אישי כהן גדול, הגבה ימינך! ואם של שם עלה בשמאלו - ראש בית אב אומר לו: אישי כהן גדול, הגבה שמאלך!
— מסכת יומא דף לט עמוד א
ומשנה זו פירש רש"י בשם רבותיו כך:
למה סגן מימינו כו', שהולך תמיד לימינו, כך אמרו בשם ר' יצחק הלוי. ואני שמעתי מרבינו יצחק בר יהודה: למה סגן ממונה, שאם יארע פסול, אבל כל זמן שלא יארע בו פסול אין הסגן עובד שום עבודה בעולם.
— רש"י בפירושו למסכת יומא דף לט' עמ' א'
ביטוי נוסף לחשיבותו של הנושא במשרת הסגן אנו רואים במעמד ניחום אבלים בו משתתף הכהן הגדול:
כשהוא עובר בשורה לנחם את אחרים סגן ומשוח שעבר בימינו וראש בית אב, אבלים וכל העם משמאלו וכשהוא עומד בשורה ומתנחם מאחרים סגן מימינו וראש בית אב וכל העם משמאלו.
— מסכת סנהדרין דף יט' עמ' א'

שמות סגני כהן

שנים משלושת הסגנים הידועים לנו בשמם מן הספרות התלמודית או יוסיפוס פלביוס הם: רבי חנינא סגן הכהנים ואלעזר בן חנניה.
ההיסטוריון שמואל ספראי סובר שתפקיד הסגן נוצר על ידי הפרושים על מנת לפקח על הכהן הגדול, שכן מאז ימי שלטון בית חשמונאי היו תקופות שבהן החזיקו במשרת הכהן הגדול כהנים שנמנו על כת הצדוקים בפרהסיא או בסתר, והיה צורך במשגיח מיוחד מטעם הפרושים כדי לוודא שהכהן הגדול אינו סוטה מדרך העבודה הפרושית.
ועידת סיווס

ועידת סיווס (טורקית Sivas Kongresi) הייתה ועידה של התנועה הלאומית הטורקית שהתכנסה בעיר סיווס במזרח טורקיה ונמשכה מ-4 בספטמבר 1919 עד 11 בספטמבר 1919. הוועידה התכנסה בעקבות חוזר אמסיה מ-22 ביוני 1919, ולאחר ועידת ארזורום שנערכה בארזורום שבמזרח טורקיה, ואשר שימשה לה כוועידה מכינה. ועידות נוספות שקדמו לוועידת סיווס היו ועידת בלקסיר וועידת אלאשהיר במערב אסיה הקטנה. בוועידה סיווס התכנסו לראשונה  תחת קורת גג אחת פעילי התנועה הלאומית הטורקית מכל רחבי אסיה הקטנה, דבר התורם לחשיבותה ההיסטורית. 
ועידת סיווס אישררה את ההחלטה להקים "ועדת נציגים" אשר תוכל להפוך לממשלה אם יחליטו מדינות ההסכמה על פיזור הממשלה העות'מאנית באיסטנבול. עוד אישררה ועידת סיווס את ההחלטות שנתקבלו בוועידת ארזורום שקדמה לה אגב מספר שינויים, כמו הוספת התנגדות מפורשת לקיומה של ישות עצמאית יוונית במערב אנטוליה, וכן שינתה את שמה של התנועה הלאומית המתהווה ל"האגודה להגנה על זכויות אנטוליה ותראקיה" (Anadolu ve Rumeli Müdafaa-i Hukuk Cemiyeti).