עמוס טברסקי

ביוגרפיה

טברסקי נולד בחיפה, בנם של ז'ניה טברסקי, עובדת סוציאלית ועסקנית ציבור (לימים חברת הכנסת) ושל ד"ר יוסף טברסקי, וטרינר.
עם גיוסו לצה"ל, התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קצינים. בסיום הקורס מונה למפקד מחלקה בצנחנים בגדוד 88. באחד האימונים בקיץ 1956 תירגלה המחלקה בפיקוד טברסקי תקיפת יעד מבוצר. אחד מחייליו הפעיל בונגלור וקפא על מקומו לאחר ההפעלה. סגן טברסקי מיהר ומשך את החייל למקום מבטחים בהפגינו בכך אומץ לב רב. אלוף פיקוד המרכז העניק לו צל"ש על מעשהו.
טברסקי קיבל את התואר הראשון מהאוניברסיטה העברית ב-1961 ואת הדוקטורט שלו מאוניברסיטת מישיגן בשנת 1965 ושב לישראל להרצות באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1970 הצטרף לאוניברסיטת סטנפורד שבארצות הברית וב-1978 הפך לחלק מסגל הפקולטה. הפסיכולוג וולטר מישל  אמר עליו "נוכחותו של טברסקי האירה את המקום בלהט אינטלקטואלי, השפיעה על דרך המחשבה שלי בצורה בולטת, והפכה את חיי למעניינים יותר". טברסקי כיהן בסנאט הפקולטה מ-1990 עד מותו. כמו כן לימד באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת מישיגן. טברסקי זכה בפרס לתרומה מדעית יוצאת דופן (Award for Distinguished Scientific Contribution) של האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה ב-1982 ובמלגת גוגנהיים ובמלגת עמיתי מקארתור ב-1984. נבחר ב-1980 לחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וב-1985 לחבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. ב-1993 נבחר כעמית בחברה האקונומטרית (Econometric Society). ב-1995 זכה, יחד עם דניאל כהנמן, במדליית וורן של Society of Experimental Esychologists. בנוסף קיבל תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ייל, אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת גטבורג שבשוודיה ומאוניברסיטת מדינת ניו יורק, בפאלו. לאחר מותו הוענקו לו פרסים נוספים, בהם פרס גרומאייר לפסיכולוגיה ב-2002, במשותף עם כהנמן, וב-2006 הוענקה לו, גם כן במשותף עם כהנמן, מדליית פרנק רמזי מטעם The Decision Analysis Society. 
בשנת 1992 פרסם ביחד עם אלדר שפיר מחקר בשם The Disjunction Effect in Choice, המפריך את עקרון ה-Sure Thing Principle. 
אחרי מותו של טברסקי זכה דניאל כהנמן, יחד עם ורנון סמית, בפרס נובל לכלכלה לשנת 2002. הפרס הוענק לכהנמן במידה רבה עבור המחקרים שבוצעו במהלך השנים שבהן פעל יחד עם טברסקי באוניברסיטה העברית. טברסקי לא זכה בפרס נובל, שכן זה אינו מוענק לאנשים שעברו מן העולם, אך בצעד חריג הוזכר שמו במעמד חלוקת הפרסים כשותפו של כהנמן למחקריו בתחום קבלת החלטות בתנאים של אי-ודאות ושיפוט סובייקטיבי בתנאים של אי-ודאות. המאמר החשוב הראשון שפרסמו השניים ראה אור בכתב העת "Science" בשנת 1974. ב-1979 פרסמו השניים בכתב העת "אקונומטריקה" את מאמרם פורץ הדרך בנושא תורת הערך אותה פיתחו כחלופה לתורת התועלת, Prospect Theory: An Analysis of Decisions under Risk‏, מאמר שהפך ברבות הימים למצוטט ביותר בכתב העת הזה. מאמרם המשותף החשוב והמפורסם ביותר פורסם בירחון "Science" בשנת 1981 וכותרתו "מיסגור החלטות והפסיכולוגיה של בחירה". בשנת 1982 ראה אור ספרו "שיפוט בתנאי חוסר ודאות" אותו כתב יחד עם כהנמן ופול סלוביק.
במהלך שנות המחקר שלו, שיתף טברסקי פעולה גם עם תומאס גילוביץ', פול סלוביק, ריצ'רד ת'אלר וורדה ליברמן, איתה גם כתב את הספר "חשיבה ביקורתית" באוניברסיטה הפתוחה. 
טברסקי היה נשוי לברברה טברסקי, לימים פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת סטנפורד וכיום פרופסור לפסיכולוגיה בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת קולומביה, אותה הכיר באוניברסיטת מישיגן. לזוג שני בנים ובת.
טברסקי היה אתאיסט.
טברסקי המשיך לעסוק בעבודתו האקדמית, מביתו, עד ימיו האחרונים. הוא נפטר בביתו ב-2 ביוני 1996 מסרטן המלנומה ונקבר בבית הקברות היהודי בקולומה, מחוז סן מטאו, קליפורניה.