google/wiki40b huggingface dataset:
התזכרי ליל אביב?

מבנה השיר ותכניו

השיר משולב בחריזה והוא בנוי משלושה בתים. השיר נותר כטיוטה, מה שגם ניכר בחריזת המילה "נֵדָה" (אולי במשמעות "נֵדָע") ל"רְעָדָה", אך מבנהו הכללי תואם את שאר שיריה של רחל בהשלמתם.
השיר נכתב כפואמה אישית במתכונת של שיר אהבה. השיר נכתב כביכול על ידי חבר הפונה אל חברתו (אולי רחל בעצמה), אותה הוא מכנה "חֶמְדַּת לְבָבִי". השיר בפתיחתו פונה בלשון נקבה: "הֲתִזְכְּרִי", ובהמשך כותבת רחל "מַה נָעַם לִשְׁנֵינוּ" ולא "שתינו", מה שאומר שלא ייתכן שהדברים הם בין שתי חברות, אלא חבר אל חברה. תוכן השיר הוא אודות רגעי שהייה משותפת באחד מלילי האביב עם השקיעה שלפניו. רחל רואה את מושאי השיר שוהים בנוף אילם של יער ופרחים עם אופק כחול. בשלב מסוים החמה נוטה לשקוע ושולחת אור זהבהב וחיוור. צלליות הענפים נראות עתה בגווני השקיעה. הדובר מתאר את החמה בשקיעתה כגוזלת את האור המושלם. משום מה, פונים החברים אל השמש וקוראים לה, בלחישה, להחיש את שקיעתה. ואכן, אור השקיעה דעך תוך שהילת החמה מהבהבת במרחק בגווני האש. כעת ירד הלילה. את רגעיו היפים של אותו לילה, שאולי עבורו החישו את השקיעה, מתאר הדובר בעזרת ריח הגשם המלקושי הנודף וקולו הנעים שאליו הקשיבו בדממה. את לילה זה הוא מנסה להזכיר, כפי שפותחת את שירה.
רחל מתייחסת בשיר להרהורים ולהזיות חבויים הצפים בעת אותו מפגש נעים. היא מוצאת מכנה משותף ביניהם לבין הסביבה הדוממת שסביבם: אי ידיעת דבר.
כפיס המוח

הפלסטיות של כפיס המוח

כפיס המוח מאופיין ביכולת פלסטית גבוהה יחסית.
גמישות זו משקפת ככל הנראה את הצורך הרב באפשרות לשנות קשרי עצב מסוימים בקליפת המוח.

פגיעה בכפיס המוח

פגיעה בכפיס המוח יכולה להשפיע על התפקוד הקוגניטיבי של האדם.
תסמונת הגף הזרה יכולה להתרחש בין היתר גם בעקבות פגיעה בקשר שבין ההמיספרות.
מוח חצוי הוא מצב הנגרם עקב פגיעה או העדר של כפיס המוח המחבר בין שתי ההמיספירות. לאחר ניתוק הקשר של כפיס המוח בין ההמיספרות הן פועלות באופן עצמאי ונפרד. זאת משום שהמנגנונים החושיים, הזיכרונות והמערכת המוטורית של ההמיספרות אינם יכולים עוד להחליף מידע ביניהם. 
בתחום הרפואה לעיתים עולה צורך לנתק את הקשר בין ההמיספרות על ידי ניתוח המכונה קורפוס קלוסטומיה. הניתוח נעשה בדרך כלל כמוצא אחרון, אצל חולי אפילפסיה קשים, ונועד להפחית את חומרת התסמינים בעת ההתקפים האפילפטיים.
מטרת הניתוח היא לחסום את האפשרות של הפעילות החשמלית האלימה המלווה להתקפי אפילפסיה לעבור בין ההמיספרות.

מחקר

בעבר במקרי אפילפסיה קשים, היו מורידים את כפיס המוח בניתוח וסברו כי הדבר לא מהווה פגיעה קשה, אולם בעקבות מחקריו של רוג'ר ספרי (שזכה על כך גם בפרס נובל בשנת 1981) התברר כי לחלק זה תפקיד חשוב בהעברת מידע בין ההמיספרה הימנית והשמאלית.

הבדלים בגודל הכפיס

לנשים יש כפיס מוח עבה יותר, ע"פ מחקרים המובאים בספרים כמו "פרדוקס המינים" של סוזן פינקר (אחותו של סטיבן פינקר), "ההבדל המהותי" של סיימון ברון-כהן, "המוח הנשי" ו"המוח הגברי" של לואן בריזנדיין ועוד. עד כה לא נמצאה משמעות תפקודית להפרש הגדלים. בנוסף נמצא כי כפיס המוח של שמאליים ושל מוזיקאים בממוצע גדול יותר מזה של האוכלוסייה הכללית.
מצו"ק

מצו"ק ('מרכז ציוני ויליאמפולה קובנה') היה ארגון-על של כל תנועות הנוער והמחתרות הציוניות בגטו קובנה בפרוור ויליאמפולה (הנקרא ביידיש "סלובודקה"). הוא נוסד מיד לאחר הכניסה לגטו באוגוסט 1941.

מבנה והרכב הארגון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
מצו"ק היה ארגון-על של כל תנועות הנוער והמחתרות הציוניות בגטו קובנה, שהיה בפרוור ויליאמפולה, סלובודקה ביידיש.
מצו"ק הוקם מיד לאחר שיכון היהודים בגטו, באוגוסט 1941.
בין הגופים שפעלו בגטו ותואמו דרך מצו"ק היו "ארגון ברית ציון", ארץ ישראל העובדת, בית"ר והשומר הצעיר.
בראש מצו"ק עמדו ראשי מועצת הזקנים בגטו, בהם ראש המועצה אלחנן אלקס, סגנו לייב גרפונקל ומזכיר המועצה אברהם תורי.

פעילויות מרכזיות

מצו"ק עסק בתיאום פעילויות חברתיות ותרבותיות של התנועות השונות, ביצירת מגעים עם גיטאות אחרים, בהכנות להתנגדות מזוינת בתוך הגטו, ובהמשך, בשיתוף פעולה עם המחתרת הקומוניסטית בגטו בהוצאת לוחמים חמושים ליערות הפרטיזנים.

קשר עם גיטאות אחרים

שלטונות הכיבוש הגרמני אסרו על כל מגע או תקשורת עם גיטאות אחרים במזרח אירופה. מצו"ק ניסה לקיים קשרים כאלה עם גיטאות אחרים ובמיוחד גטו שאוולי וגטו וילנה.
פגישה חשובה במיוחד הייתה עם אשת המחתרת הפולניה אירנה אדמוביץ'. בפגישות עם אירנה השתתפו אישים מרכזיים בהנהלת הגטו, כולל יושב-ראש האֶלטסטנראט (יודנראט) ד"ר אלחנן אֶלקֶס וסגנו – עו"ד לייב גאַרפוּנקל המזכיר אברהם תורי ואחרים. הם למדו מפיה על החיים הפנימיים בגטאות ועל השיטות השונות של הדיכּוי, ההשפַּלה והפֵּירוּד שהגרמנים נוקטים במקומות שונים. סיפורה עשה על ראשי מצו"ק רושם עז. זו הייתה הפעם ראשונה ששמעו על קיום מחתרת ענפה בגטאות פולין ואף על קשר בלתי ישיר עם ארץ-ישראל ועם מוסדות יהודיים בעולם. כדברי אחד המשתתפים בפגישות: "היא גאלה אותנו מבדידותנו. עד כה היינו כסגורים בשק. מעתה ראינו עצמנו כחלק של גוף גדול, שביום מן הימים יתעורר להצלה..."

הקונצרט הציוני בכ"א תמוז תש"ג

בליל כ"א בתמוז תש"ג, ה-24 ביולי 1943, יום הזיכרון למותו של חיים נחמן ביאליק, ויום לאחר כ' בתמוז, יום הזיכרון לבנימין זאב הרצל, קיים מצו"ק קונצרט חשאי חגיגי שבו השתתפו כל חברי התנועות הציוניות בגטו.
בקונצרט, שמעטים כדוגמתו התקיימו בגטו כלשהו, ניגנה תזמורת המשטרה היהודית של הגטו.
תזמורת המשטרה של גטו קובנה הוקמה בקיץ 1942. חבריה היו מוזיקאים יהודים מהגטו, שלפחות "על הנייר" היו גם שוטרים. הם ניגנו תחת שרביט המנצח של המוזיקאי מישה הופמקלר ונגנים אחרים, שהיו מוזיקאים ידועי שם בליטא טרום המלחמה. הקונצרטים של התזמורת התקיימו בבית המשטרה, שהוקם בבניין ששימש לפני כן את ישיבת סלובודקה.
בקונצרט נוגנו שירי ארץ ישראל, דוקלמו שירי ביאליק והושמעו מנגינות יהודיות ידועות. בסיומו שרו המשתתפים את "התקווה".
מחוז קילדייר

גאוגרפיה

מחוז קילדייר גובל במחוזות קרלו, ליש, מית', אופאלי, דבלין וויקלו. 
קילדייר הוא מחוז פנימי ללא גישה לים, ושטחו רובו מישורי.
במחוז עובריים שלושה נהרות עיקריים: בארו, ליפי ובוין.
שטחו של המחוז 1,693 קמ"ר.

היסטוריה

קילדייר הוכרז כמחוז בשנת 1297 וקיבל את גבולותיו הנוכחיים בשנת 1832. המחוז היה ביתם של משפחת פיצג'רלד. חלקים מהמחוז היו חלק מתחום המושב של הבריטים מסביב לדבלין.

כלכלה

המחוז מכיל את המטה האירופאי של מפעלי הייטק כמו אינטל וHP,אשר נחשבים למעסיקים הגדולים בתחום בכל אירלנד.
כמו כן חברת התרופות פייזר מחזיקה את בסיס הייצור האירופאי שלה ביישוב ניובריג' במחוז.
המחוז מכיל חוות הרבעה לסוסי מרוצים ונחשב למרכז של תעשיית הסוסים האירית.
המחוז הוא העשיר ביותר באירלנד (לא כולל דבלין) ושיעור האבטלה בו נמוך, בעיקר בזכות מפעלי ההייטק שבו.

דוברי אירית

במחוז ישנם 4,491 דוברי אירית. 2,451 תלמידים רשומים בשבעה בתי ספר יסודיים ובית ספר תיכון אחד בהם שפת הלימוד היא אירית.
על פי מפקד אוכלוסין בשנת 2006, 2,040 אנשים הגדירו עצמם דוברי אירית ביום-יום מחוץ למסגרת לימודית.

השכלה

ביישוב מיינות' שבמחוז פועלות אוניברסיטה אפיפיורית סנט פטריק וסניף של האוניברסיטה הלאומית של אירלנד.
ביישוב קלאן פועל בית ספר תיכון פרטי לבנים של המסדר היישועי.
ביישוב ניובריג' פועלת פנימייה לבנים של המסדר הדומניקי מאז שנת 1852.

מרוצי סוסים

המחוז ידוע ברחבי העולם במירוצי הסוסים שלו.
במחוז שלושה מסלולי מירוצים ומספר חוות הרבעה לסוסים כולל חוות ההרבעה הלאומית של אירלנד ביישוב קילדייר.
יריד סקרבורו (בלדה)

יריד סקרבורו (באנגלית: Scarborough Fair) היא בלדה או שיר עם מסורתי אנגלי.

תיאור היצירה

הבלדה מספרת על בחור צעיר המזמין את המאזין ליצירה לספר לאהובתו לשעבר שאם היא תבצע שורה של מטלות בלתי אפשריות הם ישובו להיות יחד. בין המטלות המוטלות עליה - לתפור חולצה בלי תפרים או למצוא שדה חקלאי בין הים לבין חוף הים.
לעיתים היצירה מבוצעת בצורת דואט (דו-שיח בין הבחור לבחורה) שאז כל אחד מבני הזוג מטיל על בן זוגו מטלות בלתי אפשריות.
לשיר לחן מסורתי אנגלי.

היסטוריה

מילות השיר דומות בצורתן ובנושאן לבלדה הסקוטית אביר בני הלילית (The Elfin Knight) שמקורה בשנת 1670 ואולי אף קודם לכן. בבלדה סקוטית זו מאיים בן לילית כי יחטוף אישה צעירה ויישא אותה לאישה אלא אם היא תבצע מטלה בלתי אפשרית כגון - תפירת גלימה מבלי מתפרת, והעלמה משיבה בדרישה משלה - שימצא לה דונם של אדמה חקלאית שנוגעת בחוף הים.
הבלדה הפכה פופולרית והתפשטה ברחבי אנגליה, ובמאה ה-18 מתועדות עשרות גרסאות שלה. השם הנוכחי של הבלדה - המתייחס ליריד סקרבורו- הגדול בירידי אנגליה בימי הביניים - מופיע בתיעוד לראשונה במאה ה-19, וכך גם הפזמון החוזר של הבלדה: "פטרוזיליה, מרווה, רוזמרין וקורנית". בגרסאות קדומות יותר של הבלדה מתואר יריד שוק אחר כגון - שוק ויטינגהאם, שוק ברוויק ואחרים, ויש גרסאות שאינן מזכירות כלל הליכה ליריד.

הקלטת גרסאות של השיר

השיר הוקלט לראשונה על ידי גורדון הית' ולי פיאנט בשנת 1955, וכן, באותה שנה, על ידי א. ל. לויד באלבום "בלדות אנגליות וסקוטיות פופולריות".

עיבודים מאוחרים

להקת "זמרי המלך" (King's Singers) הקליטו את השיר פעמיים - ב-1971 וב-1993.
ג'סטין הייווארד, סולן המודי בלוז לשעבר הקליט גרסת כיסוי לשיר בתקליטו Classic Blue מ-1989.
הזמרת לורה רייט (Laura Wright) הקליטה גרסה של השיר באלבומה "השושנה האחרונה" (The Last Rose) משנת 2011, והזמרת שיבון אוון (Siobhan Owen) הקליטה גרסה בשנת 2012.

תרגומים לעברית

תרגום נאמן למקור הוא של אהוד מנור, המוכר בביצועם של צמד הפרברים. הפרברים הקליטו את גרסתם לשיר עבור אלבום שלם המורכב מגרסאות עבריות לשיריהם של סיימון וגרפונקל, לרבות תרגום התוספת של גרפונקל לבלדה המקורית. בתרגום זה החליפו את התבלינים הבריטיים בתבלינים מקומיים: "קינמון, יסמין ומרווה", ואף שהבלדה עדיין קרויה "יריד סקרבורו", השורה הראשונה של השיר היא: "אם פניך היום ליריד".
לבלדה קיימת גרסה אמריקנית מהתקופה הקולוניאלית בשם Strawberry Lane במילים ובלחן שונים במקצת. היא תורגמה לעברית על ידי יעקב שבתאי, והושרה על ידי דני ליטני וסנדרה ג'ונסון בשם "בסמטת התותים". התרגום מתחיל במילים: "הלכתי הלוך בסמטת התותים" (As I was walking up Strawberry Lane) ובמקום הפזמון החוזר המאזכר צמחי תבלין הנפוצים באנגלייה, הפזמון החוזר בשיר הוא "כל הוורדים פרחו בחמדה" (Every rose grows merry and fine).
שלטון החוק

עקרון שלטון החוק

עקרון שלטון החוק הוא מערכת כללים גלויים הקובעים מה מותר ומה אסור. לחוקים אלו כפופים הן אזרחי המדינה והן מוסדותיה. ניצנים של רעיון שלטון החוק מופיעים כבר בתנ"ך. בספר דברים נאמר שהחוק מעל הכל, ולכן כל מלך שיעלה לשלטון יהיה חייב לציית לו. התורה אף הגבילה את סמכויותיו של המלך וקבעה את החיובים אליהם הוא יהיה כפוף:
כִּי תָבֹא אֶל הָאָרֶץ אֲשֶׁר ה' אֱלֹהֶיךָ נֹתֵן לָךְ וִירִשְׁתָּהּ וְיָשַׁבְתָּה בָּהּ וְאָמַרְתָּ אָשִׂימָה עָלַי מֶלֶךְ כְּכָל הַגּוֹיִם אֲשֶׁר סְבִיבֹתָי. שׂוֹם תָּשִׂים עָלֶיךָ מֶלֶךְ אֲשֶׁר יִבְחַר ה' אֱלֹהֶיךָ בּוֹ [...] רַק לֹא יַרְבֶּה לּוֹ סוּסִים וְלֹא יָשִׁיב אֶת הָעָם מִצְרַיְמָה לְמַעַן הַרְבּוֹת סוּס וַה' אָמַר לָכֶם לֹא תֹסִפוּן לָשׁוּב בַּדֶּרֶךְ הַזֶּה עוֹד. וְלֹא יַרְבֶּה לּוֹ נָשִׁים וְלֹא יָסוּר לְבָבוֹ וְכֶסֶף וְזָהָב לֹא יַרְבֶּה לּוֹ מְאֹד. וְהָיָה כְשִׁבְתּוֹ עַל כִּסֵּא מַמְלַכְתּוֹ וְכָתַב לוֹ אֶת מִשְׁנֵה הַתּוֹרָה הַזֹּאת עַל סֵפֶר מִלִּפְנֵי הַכֹּהֲנִים הַלְוִיִּם. וְהָיְתָה עִמּוֹ וְקָרָא בוֹ כָּל יְמֵי חַיָּיו לְמַעַן יִלְמַד לְיִרְאָה אֶת ה' אֱלֹהָיו לִשְׁמֹר אֶת כָּל דִּבְרֵי הַתּוֹרָה הַזֹּאת וְאֶת הַחֻקִּים הָאֵלֶּה לַעֲשֹׂתָם. לְבִלְתִּי רוּם לְבָבוֹ מֵאֶחָיו וּלְבִלְתִּי סוּר מִן הַמִּצְוָה יָמִין וּשְׂמֹאול לְמַעַן יַאֲרִיךְ יָמִים עַל מַמְלַכְתּוֹ הוּא וּבָנָיו בְּקֶרֶב יִשְׂרָאֵל" (דברים י"ז, 20-14)
שלטון החוק נתפס כאחד האמצעים העיקריים המשמשים את הפרט להגנה מפני כוחה של המדינה הריבונית. מסיבה זו, שלטון החוק נראה לכן לרבים כמנותק מן המדינה הריבונית ואף כזר למושג הריבונות.
עם זאת, הציות לחוק אינו צריך להיות אוטומטי ועיוור, שכן הדבר עשוי להביא להתעלמות מריבונותו של הפרט, מהיותו של הפרט יצור חופשי ותבוני.
על פי השופט אהרן ברק "מלוא כל הארץ משפט".
המשפט עומד על זכותו ועל כוחו להסדיר את כל תחומי החיים החברתיים לו רק תבחר הקהילה הפוליטית שהמשפט מבטא את ריבונותה. עליונותו של המשפט המגולמת בביטוי "שלטון החוק", אינה עליונות ערכית מהותית אם כן, אלא עליונות פוליטית המבטאת את סמכותו העליונה והמוחלטת של משפט המדינה. על פי פרופסור גד ברזילי, משפט המדינה נתון גם הוא למחלוקות המשקפות עולמות נורמטיביים שונים, המתחרים זה בזה, ורצוי להתאים את משפט המדינה לצרכים של קהילות ולדרישות של מיעוטים.

עקרונות שלטון החוק במדינה דמוקרטית

שלטון חוק במדינה דמוקרטית מבטא את האמנה החברתית הקיימת בין כל האזרחים במדינה שכן החוק הוא ביטוי להסכמה על כללי המשחק בין האזרחים לבין השלטון ובין האזרחים לבין עצמם. מקור החוק הוא העם, במדינה דמוקרטית מודרנית בא שלטון החוק לידי ביטוי באמצעות נציגי העם במוסדות השלטון הנבחרים. במדינה דמוקרטית החוק הוא עליון. משתמע מעיקרון זה הוא שרשויות השלטון כמו כלל האזרחים שווים בפני החוק, כפופים לחוק, ומחויבים לציית לו. במשטר דמוקרטי תוכני החוקים אמורים לשקף את העקרונות ואת הערכים הדמוקרטיים.
אלפקה (מתכת)

אלפקה (Alpacca) היא סגסוגת המורכבת בעיקר מנחושת (כ-60%) וניקל (כ-20%). לעיתים מכילה גם מתכות נוספות כגון אבץ (עד  20%), בדיל, עופרת וקדמיום. נחשבת לתחליף זול ומוצלח לכסף. אלפקה משמשת לתעשייה, תכשיטנות, כלי אוכל ושימושים רבים נוספים בשל השילוב בין מחיר זול יחסית ותכונות עיבוד טובות. 
ראשית השימוש באלפקה מיוחסת לסינים, משם הגיעה המתכת בדרכי מסחר לאירופה. במאה ה-18 נעשה שימוש בסגסוגת דומה על ידי מספר חברות בגרמניה, ובשנת 1823 נערכה תחרות למציאת התחליף הטוב ביותר לכסף. יצרן בשם ברנדורף (Berndorf) הפיץ את המתכת מתוצרתו תחת שם המותג אלפקה (Alpacca) ומכאן נובע הכינוי הנפוץ. עם המצאת הציפוי החשמלי למתכות, נפתחו שווקים חדשים לשימוש במתכת אלפקה, כגון חלקים בכלי נגינה, בעיקר כלי נשיפה כגון סקסופון, קלרינט ואבוב.
הסגסוגת ידועה גם בשמות: כסף גרמני, כסף חדש, פליז-ניקל וכסף-ניקל. כלים שעשויים מחומר זה ומצופים בכסף, מסומנים באותיות EPNS.
אמוראי ארץ ישראל

היסטוריה

בארץ ישראל פעלו שתקופת האמוראים שני מרכזים תורניים חשובים. בטבריה שבגליל, ובקיסריה שבשפלה. תורתם של אמוראי ארץ ישראל כונסו בתלמוד הירושלמי וממדרשי האגדה: בראשית רבה, ויקרא רבה ואיכה רבה.
אמוראי בבל ואמוראי ישראל שמרו על קשר ונעזרו זה בזה לדיונים הלכתיים על ידי שליחים.
עריכתו של התלמוד הירושלמי מיוחסת במקורות לאמורא רבי יוחנן, שהיה מגדולי האמוראים של ארץ ישראל. במחקר התלמוד מקובל שרוב הירושלמי מכיל את תורת המרכז הגלילי, ואילו הירושלמי על מסכת נזיקין מכיל את תורת המרכז הקיסרי.
תקופת האמוראים בארץ ישראל נחלקת לחמישה דורות.
SECAM

SECAM (ראשי תיבות של Systeme Electronique Couleur Avec Memoire) היא שיטת שידור טלוויזיה המקובלת במדינות ברית המועצות לשעבר, צרפת ומספר מדינות באפריקה.
טכנולוגיית ה-SECAM פותחה בצרפת, והוכנסה רשמית לשימוש ב-1 באוקטובר 1967 על ידי הערוץ השני - Chaine 2 -  של שירות השידור הצרפתי ORTF מה שהפך ברבות השנים לערוץ המסחרי   France 2.
הרזולוציה בשיטת שידור זו היא 720x576, בדומה ל-PAL.
חינוך חובה

חינוך חובה הוא מונח המתייחס לתקופת הזמן שבה מחויב כל אדם להקדיש לחינוך והנקבעת בחוק. יש מדינות המחייבות כי התלמיד ישהה בתקופת חינוכו בבית ספר רשום ואחרות המתירות אף חינוך ביתי.

רקע היסטורי

בתקופת בית שני בארץ ישראל קבע הכהן הגדול יהושע בן גמלא תקנה לפיה ילדים יחלו חינוך חובה החל מגיל שש או שבע. הרעיון המגובש הראשון של חינוך חובה מיוחס לאפלטון בספרו המדינה. הפוליטיאה של אפלטון חייבת אנשים אידיאלים ואלה חייבים בחינוך אידיאלי, וכך הוא כותב: "עלינו מוטל, אפוא", אמרתי אני, "על מייסדי המדינה, להכריח את בעלי התכונה הטבעית המעולה שיגיעו לאותו מדע שקודם קראנו לו הגדול שבמדעים, יראו את הטוב ויעלו אותה עלייה;" בתקופת הרנסאנס אומצו רעיונותיו של אפלטון בתרבות המערבית לאחר שכתביו תורגמו ללטינית בידי מרסיליו פיצ'ינו. ז'אן-ז'אק רוסו, בן המאה ה-18 אף הוא מפנה לרעיונותיו של אפלטון בספרו רב-ההשפעה אמיל, או על החינוך.
בספרטה ילדים בני 6–7 עזבו את בית משפחתם ונשלחו לבתי ספר צבאיים בהם קיבלו חינוך קפדני. בהגיעם לגיל 18 עד 20 היה על הגברים הספרטנים לעמוד במבחני כושר, יכולת צבאית וכישורי מנהיגות. כישלון במבחנים אלה מנע מן התלמיד להתקבל כאזרח בספרטה.
בשנת 1616 חוקקה המועצה המלכותית של סקוטלנד חוק מיסוד בתי ספר אשר קבע הקמת בתי ספר המיועדים לתושבים בכל אזור של כנסיית רובע. בשנת 1633 קבע הפרלמנט הסקוטי את מימון בתי הספר באמצעות מס מקרקעין. חקיקה זו תוקנה בשנת 1345
הספרייה הישראלית

הספרייה הישראלית היא הוצאת ספרים שפעלה בתל אביב בין השנים 1950 עד שלהי 1956 - מועד נפילתו של המו"ל יוסף כהן במלחמת סיני. עיקר פעילותה היה תרגום לעברית של יצירות מופת, ובמקביל פעלה הוצאה זו גם בהפצת ספרי כיס של ספרות מתורגמת תחת שמות ההוצאות האלה:  הקורא, יובל, מקור, דפדפת, ברבור ומעיינות.
בית החולים הפרטיזני פרנייה

בית החולים הפרטיזני פרנייה היה בית חולים שהקימו כוחות הפרטיזנים ביוגוסלביה בתקופת מלחמת העולם השנייה בקרבת העיירה סרקנו (cerkno) בהרי מערב סלובניה. בית החולים פעל מדצמבר 1943 ועד סוף המלחמה מבלי שהתגלה על ידי הכוחות הנאציים.
בבית החולים טופלו פרטיזנים שנפצעו בקרבות אך גם חיילים מקרב בעלות הברית ואף חיילים מן הצבא הפאשיסטי והנאצי אשר לאורך כל תקופת פעילותו ניסה לגלות את מיקומו של בית החולים אך נכשל בכל נסיונותיו.
כיום משמש המקום כמוזיאון פתוח ומוגדר כאתר בעל חשיבות תרבותית לאומית.

האתר

בית החולים הפרטיזני נבנה במעלה ערוץ פסיקה (Pasica ) ההררי התלול והמרוחק. בתקופת פעילותו היה האזור כולו נתון תחת שליטת כוחות הכיבוש הנאציים ולא הרחק מן הגבול האוסטרי. מיקומו הייחודי של בית החולים אשר הגישה אליו התבצעה באמצעות מסע רגלי מפרך ביער הסבוך ולאחר מכן הליכה במים לאורך הערוץ התלול, סייעה בהסתרת הפעילות שהתנהלה בו ולמרות מספר קרבות שהתחוללו למרגלות הערוץ הוא מעולם לא התגלה. 
לאורך דרך הגישה, במקומות שנדרשו לכך, הקימו הפרטיזנים גשרים זמניים ומתפרקים. סביבתו של בית החולים רוצפה בשדות מוקשים, ובצוקים הסובבים את הערוץ נחצבו מערות בהן הוצבו עמדות מקלעים אשר שלטו על התנועה במעלה הערוץ העמוק.

פעילות

בית החולים נבנה לראשונה על ידי ויקטור וולצ'יאק (Viktor Volčjak) אך פעילותו הורחבה משמעותית על ידי הרופאה ד"ר פרנייה בויק בידובץ  (Franja Bojc Bidovec), שהחלה לעבוד בבית החולים בפברואר 1944 והפכה גם למנהלתו.
על מנת לשמור על סודיות מרבית הובלו הפצועים אל בית החולים וגם אלה שהשתחררו ממנו לאחר טיפול, כאשר עיניהם מכוסות עד שהגיעו לדרך הראשית באזור. כאשר נפטרו נפגעים כתוצאה מפציעתם הם נקברו באתר מסולע בלב היער בצירוף מסמכיהם האישיים והרפואיים. לאחר המלחמה הדבר איפשר מתן מידע מפורט על נסיבות פטירתם לבני המשפחות.
בית החולים היה מצויד היטב ואיפשר אבחון וטיפול במגוון רחב של פציעות ומחלות. בין היתר פעלו בבית החולים חדר ניתוח, בידוד, צילום ורפואת שיניים. מתקני בית החולים איפשרו טיפול ב-120 נפגעים בעת ובעונה אחת, וההערכה היא כי בתקופת פעילותו טופלו בו כ-578, מהם 80 בני לאומים אחרים ובהם חייל אחד מן הצבא הנאצי אשר לאחר החלמתו נשאר בבית החולים ככוח עזר לטיפול בפצועים.

לאחר המלחמה

ביקורי תיירים בבית החולים החלו מייד בתום המלחמה. בשנת 1952 הוסדר האתר ודרכי הגישה אליו שופרו. בית החולים הפרטיזני הוכר כמוזיאון בשנת 1963. בשנת 2003 הוציא הדואר הסלובני בול לכבוד 60 שנים להקמתו.
בשנת 2007 נפגע אתר בית החולים וניזוק קשות כתוצאה משיטפון בערוץ הנחל לאחר גשמים כבדים שירדו באזור. עבודות השיקום והשיחזור באתר החלו מייד, והסתיימו בשנת 2010 כאשר הוא נפתח מחדש לציבור. האתר פעיל בין החודשים אפריל ועד אוקטובר.
אליסיה ויקנדר

ביוגרפיה

ויקנדר נולדה בגטבורג שבשוודיה. הוריה התגרשו כשהייתה בת חודשיים ואמה גידלה אותה כאם יחידה. מגיל קטן החלה להשתתף בהצגות בבית ספרה ובנעוריה נרשמה ללימודי בלט באקדמיית הבלט המלכותית השוודית בסטוקהולם. קריירת הריקוד שלה לא צלחה בעקבות מספר פציעות שחוותה.
לאחר שבקשתה להירשם לבית ספר לדרמה נדחו פעמיים, היא נרשמה ללימודי משפטים, אך הדבר לא יצא אל הפועל.

קריירה

את קריירת המשחק שלה החלה ויקנדר במספר תפקידים בסדרת טלוויזיה שוודיות וכן במספר סרטים קצרים. בשנת 2010 שיחקה בסרט הראשון באורך מלא הנקרא Pure. משחקה של ויקנדר בסרט זכה לשבחים והיא אף זכתה בפרס השחקנית המבטיחה בפסטיבל סטוקהולם.
בשנת 2012 הופיעה לראשונה בתפקיד משמעותי בסרט הוליוודי,  "אנה קארנינה", לצד קירה נייטלי. בנוסף כיכבה באותה שנה לצד מאדס מיקלסן בסרט "סיפור מלכותי", שייצג את שוודיה בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר באותה שנה.
בשנת 2014 שיחקה בסרט "הבן השביעי", בתפקיד אליס.
שנת 2015 הייתה שנת הפריצה של ויקנדר, כאשר כיכבה בשני סרטים מצליחים שבהם משחקה זכה לשבחים - "אקס מכינה", עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א, ו"הנערה הדנית", עליו זכתה בפרס גילדת שחקני המסך ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. באותה שנה היא השתתפה בסרט "שם קוד מ.ל.א.ך".
ב-2016 השתתפה בסרטים "ג'ייסון בורן" ו"אור בין האוקיינוסים". 
בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצד קארה דלווין.
בשנת 2018 גילמה את לארה קרופט בעיבוד הקולנועי החדש למשחק הווידאו "טומב ריידר".

חיים אישיים

ויקנדר מתגוררת בלונדון ומאז שנת 2014 נמצאת בזוגיות עם השחקן הגרמני-אירי מייקל פסבנדר.
השניים נישאו באוקטובר 2017.
גרגורי טאדה

קריירת מועדונים

טאדה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת אורבולט ספורט. בשנת 2006 חתם בפורפאר את'לטיק. ביולי 2007 חתם בסטראנר.
ב-24 בינואר 2009 חתם בקליידה מהליגה הסקוטית השנייה. בתום העונה שוחרר מהמועדון עקב בעיות כלכליות. בקיץ 2009 חתם בריית' רוברס בה היה שותף לאחת מעונות השיא של המועדון שהגיע לחצי גמר הגביע הסקוטי והעפיל לליגת העל הסקוטית.
בקיץ 2011 חתם באינברנס קלדוניאן ת'יסטל. ב-23 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 למות'רוול. ב-27 באוגוסט 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד קילמרנוק.
ביוני 2012 חתם בסט. ג'ונסטון. ב-26 ביולי 2012 ערך את הופעת הבכורה האירופית בתיקו 1-1 נגד אסקישהירספור במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, במשחק זה גם כבש את השער לזכות קבוצתו.
ביוני 2013 עזב את סקוטלנד אחרי שבע שנים וחתם בקלוז' מליגת העל הרומנית. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שני שערים בלבד ב-22 משחקי ליגה, אך עונת לאחר מכן כבש 18 שערים ב-27 משחקים וסיים כמלך שערי הליגה.
ב-13 ביולי 2015 טאדה חתם בסטיאווה בוקרשט תמורת חצי מיליון אירו. בסיום העונה זכה עם סטיאווה באליפות רומניה, התואר הקבוצתי הראשון בקריירה של טאדה.
ב-20 ביולי 2016 חתם בקטר מליגת העל הקטרית.
ב-14 באוגוסט 2017 חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל. חמישה ימים לאחר מכן, טאדה ערך את הופעת הבכורה שלו בפתח תקווה בניצחון 1-2 נגד מ.ס. אשדוד. ב-16 בספטמבר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 נגד עירוני קריית שמונה.
ב-12 בנובמבר 2018 חזר לרומניה וחתם בדינמו בוקרשט.
אוריאל רינגולד

אוריאל רַינגולד (ריינגולד) (1 באוקטובר 1935 – 10 ביולי 2008) היה סופר עברי, עורך ועיתונאי ישראלי.

ביוגרפיה

רינגולד נולד בראשון לציון למשפחה של פועלים, בעלי זיקה הדוקה לארגון ההגנה, הוא הוכנס על ידי הוריו לקיבוץ גבת, שם למד והתחנך, וסיים את לימודיו, ואף היה חבר בקיבוץ כמה שנים.
אוריאל התחתן עם נגה לבית קלעי ולשניים נולדו שתי בנות, כליל ואילת, ובן אחד, רודד. השניים התגרשו בהמשך. 
רינגולד למד הוראה בסמינר - לימים מכללת - "אורנים". ועלה לירושלים להשלמת לימודיו בהיסטוריה וכלכלה באוניברסיטה העברית. בשנת
1968 הצטרף למערכת עיתון הילדים "הארץ שלנו", תחילה היה סגן העורך של השבועון, ומשנת 1974 הפך לעורך השבועון עד סגירתו בשנת 1985.
הוא פרסם ב"הארץ שלנו" מאות סיפורים, רשימות עורך וכתבות. רינגולד היה גם בין יוזמי הפרס לסיפור הילדים הקצר על שמו של יעקב אשמן. בשנת 1956, בעת "מבצע קדש", היה בין לוחמי חטיבה תשע ולימים, בשנת 1966, הוציא את ספרו "המסע אל שארם-א-שייך", המספר בהומור ובלבביות את סיפור מסעה הקשה של החטיבה מאילת לקצה חצי האי סיני.
במהלך שנות ה-90 הכיר את רותי וסרמן, לה נישא בשנת 2008, כשבועיים לפני פטירתו ממחלת הסרטן, בה לקה שנתיים קודם לכן.
הקורפוס ה-26 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-22 באוגוסט 1939 כקורפוס מאולתר בפיקודו של אלברט וודריג, שפעל במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה השלישית במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-1 באוקטובר 1939 הפך לקורפוס ה-26. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, ובשלב השני כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות A, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים בזירה הצפונית, וביולי 1944 הועבר תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית, ולחם עמה בליטא ובפרוסיה המזרחית. בפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הרביעית, ולאחר מכן תחת פיקוד ארמיית מזרח פרוסיה, ולחם בפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה.
משה שטרן (חזן)

קורות חיים

שטרן נולד בכ"ב בתמוז ה'תרצ"ה בבודפשט, בירת הונגריה וגדל במשפחה בה השירה הייתה נוהג נפוץ וחלק מבני המשפחה שימשו כחזנים, ביניהם אביו שלימד את בנו חזנות ואחיו הגדול יליד 1915 לאסלו (בנימין) שטרן שפעל כחזן ראשי בעל שם במשך עשרות שנים בבודפשט. שטרן נודע כילד פלא אולם לא נותרו עדויות מוקלטות מילדותו.
מלחמת העולם השנייה קטעה את הופעותיו בהונגריה כילד, אליה שב מאוחר יותר לקונצרטים רבים.
את דרכו החזנית החל שטרן בבית הכנסת הגדול של העיר רחובות בשנת 1953, שם שימש מספר שנים כחזן ראשי. משם עבר לבית הכנסת היכל שלמה בירושלים שם כיהן כחזן עד שנת 1961 ובהמשך עבר לדרום אפריקה שם כיהן כחזן עד שנת 1967.
בשנת 1968 נקרא לשמש כחזן בבית הכנסת בית-אל בבורו פארק, בית כנסת שידוע בזכות החזנים הידועים שהתפללו בו במהלך המאה הקודמת. שטרן כיהן כחזן במשך תשע שנים, וקנה לעצמו שם עולמי.
בשנת 1977 חזר לישראל והשתקע בשכונת הר נוף בירושלים.

סגנונו

שטרן התפרסם בזכות מנעד הקול שלו ובכל ביצוע שלו יש מאפיין קולי שייחודי לו. כמו כן, הוא בעל יכולת לאלתר מנגינות שונות תוך כדי התפילה.
גשר מנהטן

היסטוריה

הגשר תוכנן ונבנה בפיקוח של המהנדס הפולני ראלף מודג'סקי. כבלי המתיחה של הגשר תוכננו על ידי לאון מויסייף, אשר תכנן גם את גשר מצר טקומה בשנת 1940. בנייתו של הגשר הסתיימה והגשר נפתח לתנועת כלי רכב ב- 31 בדצמבר 1909.

מבנה הגשר

לגשר ארבע נתיבי כלי רכב במפלסו העליון, ושלושה במפלסו התחתון (אחד בכל כיוון, ואחד משתנה בהתאם לשעת העומס). במפלס התחתון מצויים גם ארבע מסילות ברזל (שתיים בכל כיוון) ושני מעברים להולכי רגל ורוכבי אופניים.
אורכו של מרכז הגשר 448 מטרים, אורכו מקצה לקצה - 890 מטרים, ואורכו הכולל (לרבות כבישי הגישה) - 2,089 מטרים.

מסילות הרכבת התחתית

על הגשר עוברות ארבע מסילות רכבת תחתית - שתי המסילות הצפוניות משמשות רכבות הנוסעות לכיוון צפון, ושתי הדרומיות משמשות רכבות הנוסעות לכיוון דרום.
בשל העובדה שהרכבות מצויות משני צדי הגשר, מעבר הרכבות גורם לגשר להיטלטל. בשל עובדה זו נזקקות המסילות לשיפוצים תכופים. המסילות הצפוניות שופצו בין השנים 1986–1988 (במסילות אלה עוברות יותר רכבות), והמסילות הדרומיות נסגרו בשנת 1988 ולמעט זמן קצר בשנת 1990 היו סגורות לתנועת רכבות עד ה-22 ביולי 2001. המסילות הצפוניות פעלו רק בשעות עומס בין 1995–2001 ובשנת 2001 נפתחו לתנועת רכבות בכל שעות היום.