google/wiki40b huggingface dataset:
מרקיע שחקים

תקציר העלילה

דאגלס באדר (קנת' מור) מגיע ב-1928 לבסיס חיל האוויר המלכותי קרנוול ומתחיל קורס טיס. הוא לא ממושמע וזוכה לנזיפה ממפקד הקורס אך הצטיינותו בנבחרת הרוגבי ווכשרונו בטיסה מחפים על כך והוא מצליח לסיים את הקורס.
ב-1930 הוא מוצב בבסיס חיל האוויר המלכותי קנלי ונבחר להשתתף בנבחרת האווירובטיקה של הבסיס. למרות איסור על תרגילי אווירובטיקה בגובה נמוך, הוא מתעלם מכך ורוצה להוכיח את יכולתו. מטוס הבריסטול בולדוג שלו מתרסק והוא נפצע קשה.
באדר מובל לבית החולים בברקשייר ושם נאלצים לכרות את רגלו הימנית מעל הברך ולאחר זאת בגלל זיהום, גם את רגלו השמאלית מתחת לברך.
הוא מתחיל לאט להתאושש ולהשתקם בהליכה בעזרת קביים. אחות מסורה בשם ברייס (דורותי אליסון) תומכת בו ומעודדת אותו נפשית ופיזית.
באדר משוחרר מבית החולים ומתחיל מסע ארוך בשיקום הליכה עם רגליים תותבות בתחילה עם קביים ולאחר מכן בלעדיהן. בתקופה זו הוא מכיר את תלמה אדוארד (מיוריאל פבלוב), מתחיל לחזר אחריה והיא מתאהבת בו למרות מגבלתו הפיזית.
דאגלס מבקש לחזור לחיל האוויר אך נדחה בגלל שאין כל חוקים תקדימיים למצבו. הוא מתחתון עם תלמה, מתחיל לעבוד כפקיד ומשתעמם. את זמנו החופשי הוא מבלה במשחק גולף כשביצועיו הולכים ומשתפרים למרות מגבלותו הפיזית.
כאשר פורצת מלחמת העולם השנייה הצבא זקוק לטייסים והפעם מסכימים לקבלו כטייס. הוא מתמנה למפקד טייסת 242 של מטוסי הוקר הוריקן המורכבת מטייסים קנדיים שזה עתה סיימו פעילות בצרפת והם חסרי מוטיבציה בגלל המצב. בתחילה הם מזלזלים במפקדם הקיטע, אבל לאחר שהוא מדגים את יכולתו בטיסה ומצליח לקבל עבורם את הציוד החסר לאחר שנלחם על כך בדרגים עליונים, הם מקבלים אותו ואתם הוא יוצא לקרב על בריטניה.
הטייסת שלו נלחמת יפה ומפילה מטוסים גרמניים ולאחר הקרב הוא מתמנה למפקד כנף. באחת הטיסות מעל צרפת מטוסו מופל והוא צונח ונשבה בידי הגרמנים.
הוא מצליח לברוח מבית החולים הגרמני בעזרת המחתרת הצרפתית, מגיע לכפר ומסתתר מתחת לערימת קש אך נתפס ומועבר לבית סוהר בטירת קולדיץ משם אין אפשרות לברוח.
לאחר שחרורו הוא חוזר לבריטניה ונפגש עם תלמה לאחר תקופה ארוכה. ב-15 בספטמבר 1945 הוא מתכבד להוביל מטס הצדעה מעל לונדון.
נשאטל (קנטון)

גאוגרפיה

קנטון נשאטל נמצא בצפון-מערב שווייץ, ברכס הרי היורה. הוא כולל אזור נמוך - בדרום-מזרח הקנטון, לאורך גדותיו של אגם נשאטל, בו נמצאת הבירה נשאטל, ואזור הררי גבוה מצפון-מערב, בו נמצאות הערים לה לוקל ולה שו-דה-פון, העיר הגדולה בקנטון.
הקנטון גובל בצפון-מזרח בקנטון ברן, בדרום-מזרח באגם נשאטל, בדרום-מערב בקנטון וו ובצפון-מערב בחבל פראנש-קונטה שבצרפת.

היסטוריה

מקור השם "נשאטל" בשם הלטיני Novum Castellum ("מבצר חדש"). בין המאות ה-11 וה-15 היו העיר נשאטל וסביבתה טריטוריה וסאלית של דוכסות בורגונדיה, ולאחר מכן נסיכות במסגרת האימפריה הרומית הקדושה. 
בשנת 1531 הפיץ המטיף הצרפתי גיום פארל את הרפורמציה הפרוטסטנטית בנשאטל, ובעקבות ביטול צו נאנט ב-1685 היגרו לאזור הוגנוטים רבים. ב-1707 בחרו תושבי הנסיכות במלך פרוסיה להיות להם לריבון, מצב שאיפשר להם לשמור על אוטונומיה יחסית בשל המרחק הרב ממקום מושבו. 
ב-1815 הצטרפה נסיכות נשאטל לאיחוד השווייצרי, והייתה הקנטון הראשון באיחוד שלא היה בעל משטר רפובליקני. על פי החלטות קונגרס וינה נותרה הנסיכות כפופה למלך פרוסיה גם בהיותה קנטון שווייצרי, ורק לאחר הפיכה שקטה ב-1 במרץ 1848 הפכה לרפובליקה וניתקה את קשריה עם פרוסיה.

פוליטיקה

נשאטל היה אחד הקנטונים הראשונים בשווייץ שהעניק זכות הצבעה לנשים (1959) וגם שהעניק את זכות ההצבעה לזרים בעלי אשרת שהייה (2002), וכן שהוריד את גיל ההצבעה ל-18.
במועצה המחוקקת של הקנטון יש 115 מושבים שמחולקים בין ששת המחוזות באופן יחסי. במועצת המדינה (ממשלת הקנטון) יש 5 שרים.
העם גם בוחר את נציגיו לפרלמנט הפדרלי פעם בארבע שנים: חמישה מתוך 200 חברי המועצה הלאומית (הבית התחתון) ושני חברי מועצת הקנטונים (הבית העליון).

דמוגרפיה

האוכלוסייה היא כמעט לחלוטין דוברת הצרפתית. לאורך ההיסטוריה הקנטון היה מאוד פרוטסטנטי, אך בעשורים האחרונים הייתה אליו נהירה של הגירה קתולית, בעיקר מפורטוגל ומאיטליה. בשנת 2000, האוכלוסייה התחלקה באופן הדוק בין הפרוטסטנטים (38%) וקתולים (31%).
177,327 תושבים (נכון ל-2014) גרים באופן שווה למדי בעיירות קטנות וכפרים רבים לאורך החוף של אגם נשאטל. צפיפות האוכלוסייה הממוצעת היא 209 נפשות לקמ"ר. רבע מהאוכלוסייה הם ממוצא זר. העיר נשאטל היא העיר הגדולה בקנטון.

יהדות

בקנטון פועל בית כנסת אחד בעיר לה שו-דה-פון (La Chaux-de-Fonds). בית הכנסת מארגן פעילויות ללימוד השפה העברית וללימוד תורה ומייבא אוכל כשר ליהודי המקום.
בנשאטל כ-100 יהודים.
נחל חילזון

נַחַל חִלָּזוֹן הוא נחל בגליל.
תחילתו של תוואי הנחל הוא ממדרונותיו של הר חילזון, בין היישוב לוטם לדיר חנא, וסופו בקרבת עכו ליד הכפר שעב. הנחל נשפך לנחל נעמן, הנשפך אל  הים בקרבת עכו.

רקע

נחל חילזון הוא אחד מהנחלים הצפוניים ביותר בגליל התחתון ומהגדולים בגליל המערבי. אורכו של הנחל הוא 34 ק"מ וקיימת בו גם מערת החילזון.
אל הנחל נשפכים שפכי ביוב מיישובי הסביבה- דיר חנא, עראבה, ראמה, כרמיאל, שגור, טמרה.
היובלים העיקריים הנשפכים אל הנחל הם נחל צוף, נחל סחנין, נחל שגור, נחל שגב, נחל כבול ונחל אבליים.

בעלי חיים וצמחייה

בעלי החיים המצויים בנחל חילזון מגוונים. ביניהם חזירי בר, שפני סלע, שועלים ועטלפים.
העופות המצויים בנחל הם אנפות, טמירונים, חופמיים וברווזים.
הצמחייה הגדלה בנחל מגוונת גם היא. אלון התבור, לוטם, אלה אטלנטית, חרוב, שיח אברהם, זית, שיש קרח, מלחית הבורות ואלת המסטיק – הם חלק מהצמחייה המאפיינת את האזור.

אירועים היסטוריים

בקרבת הנחל התיישבו מספר שבטים בדואיים המרוכזים במספר כפרים כגון ערב אל נעים, והכפרים הבלתי מוכרים ערב אל מריסאת, ערב אל סוועאד וערב אל חמדין בסמוך לכרמיאל.
בנוסף, נחשף בית קברות מהתרבות הנאטופית המאוחרת (לפני כ-13,000 שנים) ובו קבר של האישה השאמאנית ולידו מנחות הקבורה שניתנו לה. 
זהו הקבר הנטופית היחיד שהתגלה בכל המזרח התיכון.

זיהום ושיקום הנחל

ישנם שפכים רבים אשר נשפכים אל מי הנחל ומזהמים אותו, בשנת 2009 פורסמה תוכנית לשיקום הנחל, ובה היו מספר רעיונות לשיקום ובסיס לתוכנית רחבה ומפורטת.

מערת חילזון

בנחל חילזון קיימת מערה שנקראת מערת חילזון, על שם הנחל.
בשנת 2008 התקיימו חפירות ארכאולוגיות והתגלה שהמערה שימשה בעבר  (לפני 12 אלף שנה) בתור מקום קבורה בתרבות הנטופית.
כיום, במערה זו מצויים מספר גדול של עטלפים.
אימפלה

תיאור

משקלה הממוצע של האימפלה 75 קילוגרם (165 ליברות). פרוותה בצבע חום אדמדם מלבד שערות לבנות בתוך האוזניים, מעל העיניים, בלחיים, בחלק העליון של הצוואר, בבטן התחתונה ובאחוריים. קו שחור דק נמתח באמצע הגב התחתון כמו גם בחלק האחורי של הירכיים.
לזכרים קרניים ארוכות היכולות להגיע לאורך של 90 סנטימטרים (3.0 רגל). לאימפלה שני תת-מינים המאכלסים אזורים נפרדים באפריקה. לתת-המין אימפלה שחורת-פנים יש סימונים שחורים ייחודים על הפנים והיא גדולה וכהה במעט מהאימפלה המצויה. 
מעור האימפלה ישנם העושים סוגי בדים וריפודים לספות, ניקוי ספות של אימפלה עלול להיות קשה יותר מעור רגיל.

התנהגות

אימפלה מהווים מין מרכזי בערבות שונות. הם מצויים לרוב בעדרים המורכבים מזכר אחד ומספר נקבות. מזונם מורכב בעיקר מעשבים ועלים. זכרי האימפלה לרוב טריטוריאליים למדי, אך בתקופות יובש הגבולות הטריטוריאליים נפרצים כאשר העדרים מחפשים מים ונוצרים עדרים מעורבים גדולים יותר.
תן לבן-פס

תיאור

תן זה גדול בממוצע מהתן השחור ואורכו 69–81 ס"מ כשמשקלו מגיע ל-6–14 ק"ג. הגובה יכול להגיע ל-35–50 ס"מ. הוא בעל גב וצידי גוף בהירים. שאר הגוף כולל הרגליים צהבהבים-אפורים עם פס בהר מאזור הירכיים עד לקצה הנמוך של הכתפיים. הזנב שחור וגדול וקצהו לבן. הראש גדול אך האוזניים קטנות, הלסת עגולה מעט והאף והפה שחורים. לנקבות ישנם 4 פטמות.
התנים הללו נוטים להיות פחות טורפים משאר הכלבים וניזונים בעיקר מחיות מתות בעיקר וגם מפירות שיכולים להכיל 30% מתזונתם. הם מסתובבים בלהקות של עד 12 פרטים בחיפוש אחרי מזון ובעונה היבשה, בה הם נוטים לצוד יותר מברטובה, יאכלו יצורים קטנים כמו חרקים וחסרי חוליות אחרים, זוחלים קטנים ויונקים עד לגודל של פדט ויצודו טרף עד גודל אנטילופה צעירה כמו דלגן. הם גם גונבים טרף מחיות אחרות כמו ברדלסים או צבועים בודדים או נבלה שהושארה בשטח. הם די שלווים בשעת אכילתם וישנו תיעוד של ברווז שהתקרב אליהם בעודם ניזונים בלי שהם נגעו בו.
הם נפוצים בטבע במרכז ודרומה של אפריקה בערבות עשב מיוערות ובשטחי שיחים, לעיתים באקלימים ממוזגים. הם נפוצים מצ'אד ומאורטניה בצפון עד לצפונה של דרום אפריקה בדרום ומערבה עד סנגל. הם אינם נפוצים במדבריות או ביערות גשם.
תנים אלה מייצרים זוגות מונוגומים לכמה שנים ומטפלים בצאצאים יחדיו, עד לגיל 11 חודשים. התנים הקטנים המבוגרים יחסית גם עוזרים לגדל את הגורים והמשפחה יכולה להכיל עד 7 גורים יחד עם ההורים ביחד. הנקבה ממליטה 3–6 גורים בעונת רבייה.
משה פלד (חבר הכנסת)

ביוגרפיה

פלד, נולד ב-2 באפריל 1945, יליד וחבר בית השיטה. עם גיוסו לצה"ל התנדב פלד לחטיבת הצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שב לצנחנים ושימש במספר תפקידי פיקוד. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. במילואים לחם פלד בשורות חטיבה 55 בקרב על ירושלים ובמלחמת יום הכיפורים השתתף בצליחת  תעלת סואץ במבצע אבירי לב. לאחר המלחמה ביצע הסבה לשריון והתקדם בתפקידי הפיקוד ושימש כמפקד גדוד וכמפקד חטיבת מרכבות הפלדה בדרגת אלוף-משנה. כיום משמש כנהג ומוביל טנקים במילואים.  
נבחר לראשונה לכנסת ב-1992 מטעם מפלגת צומת בראשות רפאל איתן, במהלך כהונתו היה חבר פלד בוועדת הכנסת ובוועדת החוץ והביטחון.
ב-1996 נבחר לכהונה נוספת בכנסת, הפעם במסגרת רשימת הליכוד-גשר-צומת המשותפת לצומת, הליכוד וגשר. במהלך כהונתו הקים את סיעת היחיד "מכורה" שהתמזגה מאוחר יותר עם מפלגת מולדת בראשות רחבעם זאבי. באותה כנסת הוא שימש כסגן יושב ראש הכנסת.
בממשלה ה-27 כיהן כסגן שר החינוך, התרבות והספורט.
בבחירות לכנסת החמש עשרה מוקם במקום השמיני ברשימת האיחוד הלאומי ולא נבחר לכהונה נוספת. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה (ינואר 2013) הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות המקדימות לרשימת הבית היהודי, אך הוא לא התמודד בפועל. לקראת הבחירות לכנסת ה-21 (אפריל 2019) הכריז על תמיכה במפלגת הימין החדש בראשות נפתלי בנט ואיילת שקד, והוצב במקום ה-14 ברשימת המפלגה לכנסת.
הוא כיהן כיושב ראש ועדת הביטחון של התנועות הקיבוציות וכיושב ראש פורום יישובי הצפון במאבק על רמת הגולן. משמש כמנהל פרויקטים בבנייה והרחבת יישובים.
למרות גילו המתקדם ודרגתו הבכירה פלד התנדב למילואים במלחמת לבנון השנייה ובמבצע צוק איתן כנהג של מוביל טנקים.
נשוי ליהודית ואב לארבעה.
דברה פינדלי

ביוגרפיה

פינדלי נולדה ב-1947 במחוז סארי שבאנגליה.
בטלוויזיה שיחקה פינדלי בתפקיד האחות מוטה בסדרה "המפקח מגרה" בכיכובו של מייקל גמבון. ב-1999 הופיעה בתפקיד ג'יליאן בדרמה "The Last Train" של רשת ITV. היא השתתפה בסדרה "שם המשחק" בתפקיד גריר תורנטון. ב-2004 הופיעה בתפקיד אורח בפרק "The French Drop" בסדרת הטלוויזיה "המלחמה של פויל". ב-2001 הופיעה בארבעה פרקים בסדרה "המופע של ארמסטרונג ומילר", ובמיני-סדרה עטורת השבחים "Messiah". ב-2007 שיחקה בסדרת הדרמה התקופתית "קרנפורד" לצדן של ג'ודי דנץ', אימלדה סטונטון ופרנצ'סקה אניס, בה היא גילמה את דמות הרווקה הזקנה מיס אוגוסטה טומפקינסון. עוד השתתפה בסדרה הדוקומנטרית "Wilfred Owen: A Remembrance Tale". ב-2009 שיחקה בתפקיד דניס ריילי בעונה השלישית של הסדרה "טורצ'ווד" שנקראה "ילדי כדור הארץ". בינואר 2010 הופיעה בתפקיד עורכת דין ג'מה קינג בפרק בסדרה של BBC1 "עדות אילמת".
בשנת 2000 הופיעה פינדלי בפרק "Blue Herrings" מתוך הסדרה "רציחות במידסומר" של ITV בתפקיד מיס ריצ'רדס. ב-2015 חזרה והופיעה בסדרה בתפקיד לורנה סלואן בפרק "Murder by Magic".
ב-2008 כיכבה פינדלי בבכורה של המחזה "Vincent River" מאת פיליפ רידלי . ב-2009 הופיעה לצדה של ג'ודי דנץ' בהפקה המחודשת של הווסט אנד של המחזה "מאדאם דה-סאד". עוד ב-2009 חזרה וגילמה את אוגוסטה טומפקינסון בספיישל חג המולד בשני חלקים המשך לסדרה "קרנפורד" בשם "בחזרה לקרנפורד".
ב-1997 זכתה פינדלי בפרס חוג המבקרים לשחקנית המצטיינת במחזה, יחד עם השחקניות אליסון ג'ני וסיליה וסטון, כמו כן זכתה פינדלי בפרס אוליבייה על תפקידה במחזה "סטנלי".
דן לאור

קורות חיים ופעילות בחקר הספרות

דן לאור נולד בירושלים בשנת 1944 בשם דן לאופר, להילדה ולכירורג הילדים הפרופ' אברהם לאופר. בשנים 1975-1965 למד ספרות עברית, ספרות אנגלית וספרות השוואתית באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם קיבל תואר דוקטור.
בשנים 1971-1965 היה עורך בכיר במחלקת החדשות של קול ישראל. בשנת 1967 הוא מחק מהקלטת נאום ראש הממשלה לוי אשכול לפני מלחמת ששת הימים את הקטע המגומגם שלו.
לימד והדריך באוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת קליפורניה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ומשנת 1979 מלמד באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2000-1996 כיהן כראש החוג לספרות עברית באוניברסיטה זו ובשנים 2004-2000 כדיקן הפקולטה למדעי הרוח.
לאור מילא וממלא שורה של תפקידים אקדמיים וציבוריים. מלבד ספריו ומאמריו פרסם שורה ארוכה של מאמרי ביקורת בעיתונות היומית והספרותית. גולת הכותרת של פועלו בחקר הספרות היא הביוגרפיה של ש"י עגנון, "חיי עגנון" (1998).
על פועלו בחקר הספרות זכה לאור בכמה פרסים, בהם פרס הזיכרון על-שם יעקב בוכמן (1994) מטעם יד ושם, פרס יצחק בן-צבי לחקר תולדות ארץ-ישראל (1998) ופרס היצירה לסופרים ומשוררים (2013).
בסוף שנת 2013 יצאה לאור הביוגרפיה המלאה של נתן אלתרמן, שעל כתיבתה עמל דן לאור מספר שנים. זו הביוגרפיה המקיפה הראשונה שנכתבה על אלתרמן  והמחקר המקיף ביותר על חייו עד כה.
כיום הוא מכהן כראש המרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה באוניברסיטת תל אביב.
דן לאור מתגורר בירושלים. נשוי ואב לארבעה בנים.
צימוד (תוכנה)

בהנדסת תוכנה, מדד צימוד (באנגלית: Coupling) מייצג את רמת התלות בין מודולים שונים באותה מערכת. מונח זה הומצא על ידי מהנדס תוכנה אמריקאי בשם לארי קונסטנטין, כחלק משיטה אשר פיתח להערכת איכות של תוכנה. מונח נוסף אשר הומצא במסגרת שיטה זו הוא מדד הלכידות (Cohesion), המתייחס לחוזק הקשר הפונקציונאלי בין פעולות שונות תחת אותו מודול. רמת לכידות גבוהה, במקרים רבים, היא סימן לרמת צימוד נמוכה ולהפך.
בהערכת איכותו של קוד תוכנה, יועדף קוד בעל צמידות נמוכה, המהווה סימן לכך שהקוד תוכנן כהלכה ובנוי היטב. על מנת להשיג צמידות נמוכה, יש לתכנן כל מודול כיחידה עצמאית ככל הניתן, אשר תלויה כמה שפחות במודולים נוספים במערכת. במצב זה, במידה שיידרשו שינויים בקוד, אלו יבוצעו ביתר קלות כיוון ששינוי במודול מסוים לא יאלץ שינויים בכל המערכת.
שילוב של צמידות נמוכה ולכידות גבוהה הוא סימן לכך שהקוד בעל יכולת תחזוקה גבוהה, מצביע על חוסן, אמינות, יכולת שימוש מחדש ויכולת הבנה גבוהה של הקוד.
מגדש טורבו

מגדש טורבו (Turbocharger) הוא מערכת לדחיסת אוויר בלחץ גבוה למנוע בעירה פנימית, במטרה להפיק הספק גבוה יותר מהמנוע, וזאת מבלי להגדיל את נפח המנוע.

מבנה

מנוע בעירה פנימית הוא מנוע השורף תערובת מדויקת של חמצן ודלק ביחס המשתנה ממנוע למנוע, והופך את אנרגיית החום הנוצרת בשריפה לאנרגיית לחץ, אשר מנוצלת לביצוע עבודה מכנית. ככל שמסת האוויר בצילינדר גדולה יותר, ניתן לשרוף בו כמות דלק גדולה יותר וליצור לחץ גזי שריפה גבוה יותר הדוחף את הבוכנה בעוצמה רבה יותר. המשמעות היא הגדלת הספק המנוע. הכנסת מסה גדולה יותר של אוויר לצילינדר בעל נפח נתון נעשית על ידי דחיסתו באמצעות מגדש טורבו. במנוע עם מגדש טורבו לחץ האוויר גדל בסביבות 7-8PSI (משתנה בין סוגי הטורבו) מעל ללחץ האטמוספירי הרגיל של 14.7PSI בגובה פני הים, כלומר כמות האוויר גדולה כמעט ב-50%.
כדי לייצר לחץ אוויר גבוה נעזר מגדש הטורבו בגזים השרופים הנפלטים מהמנוע דרך מערכת הפליטה כדי לסובב טורבינה המחוברת בציר למדחס. כתוצאה מסיבוב הטורבינה מסתובב גם המדחס ודוחס את האוויר הנכנס אל הצילינדרים. ככל שמהירות סיבובי המנוע (סל"ד) עולה, כמות הגזים הנפלטים מהמנוע גדלה ולחץ הגזים בצינור הפליטה עולה ומסובב את הטורבינה במהירות גבוהה יותר. הטורבינה והמדחס מורכבים על גל משותף הגורם לעלייה במהירות המדחס ולדחיסת כמות אוויר גדולה יותר לצילינדרים. המדחס דוחס אוויר אל מצנן ביניים (intercooler) ומשם לצילינדרים שבמנוע. מצנן הביניים דואג לצנן האוויר לפני כניסתו למנוע מאחר שאוויר חם תופס נפח רב יותר ופוגע ביעילות הדחיסה. 
מגדש טורבו יעיל בעיקר בסל"ד גבוה מאחר שבסל"ד נמוך לחץ הגזים השרופים בצינור הפליטה אינו מספיק לדחיסת האוויר, אולם ישנם מנועים בהם מותקן מגדש טורבו בעל גאומטריית להבים משתנה בהתאם ללחץ הגזים בצינור הפליטה, וישנם מנועים בהם מותקנים שני מגדשי טורבו, הראשון קטן במטרה לניצול טוב יותר בסל"ד נמוך, והשני גדול יותר לניצול מקסימלי בסל"ד גבוה.

פורק עודפים (Wastegate)

כדי למנוע מקרה בו לחץ הגדישה יהיה גבוה מדי, מנטרלים את הלחץ במגדש על ידי פורק עודפים. השסתום בנוי כך שבחלקו האחד שורר הלחץ הנמצא בצנרת הכניסה. האוויר לוחץ על בוכנה קטנה שמאחוריה קפיץ. אם הלחץ גבוה והבוכנה נלחצת, תוזז זרוע מכנית שתפתח מעקף לגזים השרופים בצידו השני של השסתום ותמנע מהם לעבור דרך הטורבינה. קיימים גם שסתומי עודפים משוכללים יותר.

מגדש-על (Supercharger)

כל מכונה המזרימה אוויר בלחץ גבוה למנוע מכונה מגדש-על, וכך גם מגדש טורבו. עם זאת, השימוש המקובל במונח מגדש-על מתייחס למגדש המקבל את כוחו באופן ישיר מהמנוע, בדרך כלל באמצעות רצועה. יתרונו של מגדש העל הוא יכולת התפקוד בסל"ד נמוך, כיוון שאין הוא תלוי בעוצמת גזי הפליטה אלא מקבל את כוחו באופן ישיר מן המנוע. כך במגדש-על לא קיימת תופעת ההשהייה עד לתפוקת הכוח הנוסף המאפיינת מגדש טורבו. חסרונו העיקרי של מגדש העל נובע מנצילות נמוכה בהשוואה למגדש הטורבו. מגדש העל צורך מן המנוע אנרגיה שלולא קיומו הייתה מופנית לטובת כוח ההנעה הראשי, בעוד מגדש הטורבו עושה שימוש בגזי הפליטה שבלעדיו מסולקים מן המנוע ללא שימוש.
נבואת הלבנה

נבואת הלְבֵנָה היא נבואה המופיעה בספר יחזקאל, ובה מצטווה יחזקאל לקחת לבנה, ולבצע בהקשר אליה פעולות שונות המסמלות את חורבן היישוב היהודי הקרב בארץ ישראל.

התיאור בתנ"ך

יחזקאל מתנבא כי עליו לקחת לבנה ולחקוק עליה ציור של ירושלים. סביב הלבנה עליו לבנות דייק, סוללה, ולצייר מחנות אויב הצרים על העיר. בהמשך עליו לקחת מחבת ברזל ולהניחה בינו לבין הלבנה. בסיום התיאור נכתב בתנ"ך כי פעולות אלו הם אות לכך, שבאופן זה תבוא ירושלים במצור.
בהמשך מצטווה יחזקאל לשכב לשמאלו לכיוון העיר שומרון 390 יום, ולאחר מכן לשכב עוד 40 יום על ימינו לכיוון יהודה. בשתי השכיבות עליו להניח את הלבנה אל מול פניו, כשזרועו חשופה.
בימים אלו עליו לשתות שישית הין מים, לאכול מלחם אשר הבצק שלו הורכב ממרכיבים שונים, במשקל מדויק של 20 שקלים (כ-300 גרם) ליום, וכן מאפה גחלים העשוי משעורים שנילוש בגללי בקר.
האזכור הבא ללבנה הוא כאשר יחזקאל מצטווה לגזור את זקנו ולחלקו במשקל ל-3 שלישים. שליש מזקנו עליו לשרוף על הלבנה, כדי לסמל את מתי הרעב שימותו בתוך ירושלים בתקופת המצור עליה, שליש עליו להכות בחרב מסביב ללבנה, כדי לסמל את הנסים מהעיר שילכדו על ידי הכשדים וימותו, ואת השליש האחרון עליו לפזר ברוח לסמל את גולי מצרים שיהרגו אף הם על ידי נבוכדנצר.

פרשנות חז"ל

התלמוד מפרש את פעולת המחבת, כדימוי למחיצה שעתידה להתהוות בין עם ישראל ל"אביהם שבשמים", לאחר חורבן הבית.
בנוסף קיימת התייחסות בתלמוד לשאלת הגיחוך שבמעשי יחזקאל, ומסופר כי מין הקניט את רבי אבהו, ואמר לו בהתבסס על נבואה זו, שה' משחק עם נביאיו. תשובתו של רב אבהו הייתה שאין מדובר במשחק אלא במעשים האמורים לכפר על חטאי כלל העם. במדרש מובאת סיבה נוספת לצער יחזקאל, משום שכל זמן שישראל בצער, גם צדיקיהם שרויים בצער.
שילפה שטי

ביוגרפיה

שטי נולדה במדינת קארנאטקה שבהודו. בילדותה למדה בבית ספר פרטי ובפנימייה לבנות, שם השתתפה בשיעורי דרמה. בנעוריה עברה לגור במומביי, במטרה להפוך לשחקנית.
בתחילת הקריירה השתתפה בסרטים "באזיגר" (הקוסם) לצד שאהרוח' ח'אן וקאג'ול, "אני לוחם אתה טיפש" לצד אקשאיי קומאר, וגם בסרט "תבואי אהובה". מאז הפכה להיות לשחקנית מוכרת בבוליווד ובהודו, והשתתפה בסרטים רבים.

דוגמנות

במשך הזמן הצליחה שטי להפוך לסלב בהודו ולאו דווקא בזכות קריירת המשחק שלה. היא ניהלה רומן ארוך עם השחקן אקשאיי קומאר והחלה לעבוד בתחום הדוגמנות. היא השתתפה בקמפיינים רבים ואף הוכתרה בתואר "האישה עם הגוף הכי יפה בהודו", זאת לצד עיסוק משני בתחום הקולנוע.

משחק

בשנת 2000, שטי שיחקה בסרט "פעימות הלב" (דהדקן), שוב לצידו של אקשאיי קומאר. סרט זה נכנס לרשימת ארבעת הסרטים שוברי הקופות של השנה בהודו ובהתאם לכל שוב פרצה לתודעת הקולנוע וזכתה לביקורות אוהדות מצד מבקרי הקולנוע.
בשנות האלפיים יצאו הרבה סרטים בכיכובה, כשרובם נחלו הצלחה, ביניהם "קשרים", "כבוד וגאווה" לצד סלמן ח'אן ו"מרדף ללא גבולות".
בשנת 2007, שטי השתתפה וזכתה בתוכנית המציאות הבריטית "Celebrity Big Brother" (תוך התגברות על ג'ייד גודי ודניאל לוידס). מלבד זאת, באפריל 2007 יצא סרט בשם "מטרו" בכיכובה.
כיום שטי מתגוררת במומביי, וממשיכה לנהל קריירת משחק ודוגמנות.
לאה גולדשטיין

ביוגרפיה

גולדשטיין נולדה בונקובר ב-1969. עלתה לישראל בגיל 9. היא שירתה בצה"ל ובכוחות הביטחון. ב-1989 זכתה באליפות העולם בקיקבוקס והייתה גם אלופת ישראל בדואתלון.
במהלך הקריירה שלה חוותה מספר פציעות רציניות. ב-2004 שברה את ידה במירוץ לפני אולימפיאדת אתונה. ב-2005 התרסקה בתאונת אופניים לאחר שניצחה בתשעה מירוצים.
ב-2011 ניצחה במרוץ חוצה אמריקה (Race Across America) תוך שבירת השיא הקודם ב-12 שעות.
אלופת ישראל ברכיבת כביש ונג"ש בשנים 2007-2009.
כיום עוסקת גולדשטיין בעיקר בהרצאות על חייה ועל הצלחתה סביב כל אמריקה.
בשנת 2015 יצא ספרה, "No Limits" המתאר את חייה וסיפור הצלחתה.
דברי ימי האופל

דברי ימי האופל (באנגלית: Chronicles of Ancient Darkness) היא סדרת ספרי פנטזיה שכתבה מישל פייבר, המתארים את עלילותיו של נער בשם טוראק, שנאלץ לשרוד לבדו ביער שורץ סכנות לאחר שאביו נהרג. בסדרה שישה ספרים, ששלושה מהם תורגמו לעברית בהוצאת כתר.

עולמו של טוראק

בעולמו של טוראק, שמבוסס בעצם על העולם של תקופת האבן, רוב האנשים חיים בשבטים, שמעניקים להם ביטחון  וכל אנשי השבט עובדים ביחד כדי לשמור על שלמותו. לכל שבט יש חיית שבט, שתפקידה הוא לשמור עליו, ועל שמה הוא נקרא (למשל "שבט העורב", "שבט הזאב" וכדומה). בנוסף, לכל שבט יש מנהיג שמטרתו לקבל החלטות עבורו, אך סמכויותיו מוגבלות, והוא לא יכול לפקד על כל אדם בו. לכל שבט יש גם "מג" (סוג של מכשף, שמאן או חוזה עתידות) ראשי, שמשתמש בכוחותיו לטובת השבט - למשל על ידי חיזוי העתיד, מציאת פריטים שהשבט זקוק להם ועוד. לכל שבט יש קעקוע משלו, בדרך כלל על הפנים, ולכל בני השבט יש את הקעקוע הזה. ישנם שבטים נודדים, ושבטים שנשארים כל הזמן באותו מקום. בדרך כלל הגברים שבשבט יוצאים לצוד מחוץ לתחום המחנה, והנשים נשארות עם הילדים במחנה, מבשלות, מתקנות ותופרות בגדים ועוד.
טייסת 113

היסטוריה

טייסת 113 הוקמה בשנת 1955 בבסיס חצור, כטייסת הסילון השנייה של חיל האוויר. מפקדה הראשון היה רס"ן בני פלד (לימים מפקד החיל), והמטוסים הראשונים אותם קלטה היו מטוסי האוראגן, שנקלטו כחדשים בחיל האוויר מהיצרן בצרפת.
סמלה, צרעה צהובה על רקע ברק אדום בעיגול שחור, הוא ורסיה על סמלה של טייסת האוראגנים הצרפתית Escadrille SPA 89 Guêpe ב-Escadron de chasse 1/12 Cambrésis ].
במהלך מבצע קדש פעלה הטייסת בתקיפת מטרות קרקע כמו גם בקרבות אוויר. בין המטרות אותן תקפה הייתה גם המשחתת המצרית איברהים אל אוול, ביחד עם מטוסי קרב נוספים.
במהלך השנים עד מלחמת ששת הימים קלט חיל האוויר מטוסי קרב חדשים יותר, והטייסת התמקדה בתקיפת מטרות קרקע. באמצע שנות ה-60, עם יציאת מטוסי הגלוסטר מטאור משירות חיל האוויר, הפכה הטייסת לטייסת הקא"מ (קורס אימון מתקדם, OTU) של חיל האוויר, וקלטה טייסים צעירים בוגרי קורס הטיס על מנת להכשירם כטייסי קרב.
במלחמת ששת הימים (1967) עסקה הטייסת בתקיפת מטרות קרקעיות בכל החזיתות. ארבעה מלוחמיה נפלו במלחמה, בהם סגן מפקד הטייסת. לאחר המלחמה המשיכה הטייסת לפעול כטייסת מטוסי קו שני וכטייסת קא"מ, עד לשנת 1973. בשנה זו נפרד חיל האוויר ממטוסי האוראגן, והטייסת קלטה מטוסי נשר.
במלחמת יום הכיפורים פעלה הטייסת בעיקר במשימות ירוט. מפקדה במלחמה היה סא"ל יעקב גל. טייסי הטייסת הפילו 56 מטוסי אויב. במלחמת יום כיפור איבדה הטייסת טייס אחד, סרן מנחם קשטן, שמטוסו הופל ב-16 באוקטובר מעל בסיס חיל האוויר המצרי דוורסואר.
בשנת 1976 החלה הטייסת לקלוט מטוסי כפיר C-2, ומטוסי הנשר הועברו לטייסת 253. מטוסי הכפיר פעלו בטייסת עד שנת 1986, עת נסגרה הטייסת בגל הקיצוצים הגדול שעבר על חיל האוויר וצה"ל.
בספטמבר 1990 נפתחה הטייסת בשנית, כטייסת מסוקי קרב מסוג AH-64A אפאצ'י ("פתן"), בבסיס רמון עם הגעתם של שני המסוקים הראשונים לישראל. מפקד הטייסת באותה עת היה סא"ל משה כהן. חודש לאחר מכן כבר השתתפו מסוקי הטייסת בתקיפת יעדי מחבלים בראשידיה שבדרום לבנון. בתחילת דצמבר אותה שנה הגיעו צמד המסוקים השני. בהמשך החודש, איבדה הטייסת ארבעה מאנשי צוות האוויר שלה ואת קצינת המבצעים, בתאונה בה התרסק מטוס הססנה של בסיס רמון ליד הבסיס לאחר המראה במזג אוויר קשה. עד סוף השנה קלטה הטייסת עוד שישה מסוקים.
בפברואר 1992 ביצעו מסוקי הטייסת את מבצע חיסולו של עבאס מוסאווי, מנהיג חזבאללה.
בשנת 2005 קלטה הטייסת מסוקים משופרים מדגם AH-64D אפאצ'י לונגבו ("שרף"), והעבירה את מסוקיה לטייסת 190 באותו הבסיס. עם מסוקים אלו השתתפה הטייסת במלחמת לבנון השנייה. אחד ממסוקיה אבד במלחמה כתוצאה מתקלה טכנית אשר גרמה לניתוק הרוטור, וטייסיו, אלוף-משנה צבי לופט וסרן תם פרקש נהרגו.
בבוקר הקרבות של 10 בפברואר 2018 יירט מסוק "שרף" AH-64D אפאצ'י לונגבו מל"ט איראני שחדר לישראל.

דגל הטייסת

לטייסת קיים, כמו בשאר טייסות החיל דגל ייצוגי המבוסס על דגלה הרשמי של זרוע האוויר-כאשר באמצעו מותקן סמל הטייסת-כתחליף לסמל החיל. הדגל מוצג במספר מועדים: במסדר הענקת דרגות, ביום חיל-האוויר, ובמסדר החלפת פיקוד.
צמד דרום

צמד דרום היה צמד זמרים ישראלים, דני גולן (1945) וציון צדוק, שזכו לפופולריות רבה במהלך פעילותה בשנים 1966 -1971. בין שיריהם הידועים "שיר אהבה ישן", "יום א' בשבוע" ו"שישו את ירושלים".

היסטוריה

דני גולן וציון צדוק החלו להופיע ביחד בשנת 1965 אחרי שהשתחררו מהצבא. שניהם בוגרי להקות צבאות, צדוק היה בלהקת גייסות השריון, שם הצמד על שם צוות הווי פיקוד דרום בו גולן היה חבר. השניים פנו למלחין יאיר רוזנבלום שהלחין להם את שיריהם הראשונים. אלבומם הראשון יצא ב-1968 ובו שירו של נתן יונתן "שיר אהבה ישן" (אניטה וחואן) ללחן של נחום היימן שזכה אחר כך לביצועים רבים. השיר "ביום א' בשבוע" שכתבו אהוד מנור ונורית הירש היה ללהיט גדול ותרם להצלחת הצמד. לאחר מלחמת ששת הימים ביצעו את השיר "הכותל" (מילים: יוסי גמזו, לחן: דובי זלצר), שהפך לאחד השירים המזוהים עם שחרור הכותל המערבי.
ב-1968 זכה הצמד בתואר להקת השנה במצעד הפזמונים השנתי. הם השתתפו בפסטיבל הזמר והפזמון תש"ל 1970 עם השיר "בעיר הזו שלום", בגלל מחלתו של ציון צדוק באותו יום ייצג את הצמד בפסטיבל דני גולן לבדו. השיר נכלל באלבומם השני "מה יש לך קזנובה" שיצא ב-1970, האלבום כלל להיטים נוספים כגון "טוטו כדורגל", שכתבה דפנה אילת ללחן השיר "Tout, Tout Pour Ma Cherie" של מישל פולנארף הצרפתי. את שיר הנושא כתב יענק'לה רוטבליט והלחין יאיר רוזנבלום. עוד כלל האלבום את שירו של מיקיס תאודורקיס "לא ידעך כוכב החופש", ושירו של הזמר הצרפתי ז'ו דאסן "דרכו של אבא". את כל השירים באלבום עיבד אלכס וייס.
ב-1970 הופיע הצמד בפסטיבל הזמר החסידי וזכו במקום השלישי עם השיר "שישו את ירושלים" שהלחין עקיבא נוף והפך לפזמון פופולרי. כצמד הופיעו גם באנגליה, גרמניה וצרפת. בהולנד הופיעו בתוכניות מיוחד ליום העצמאות יחד עם יפה ירקוני.
כשנה לאחר הופעתם בפסטיבל הזמר החסידי נפרדו דרכיהם. צדוק נסע לארצות הברית, וגולן המשיך לשיר בקריירת סולו. הוא חזר בתשובה, חסידו של הרב ברוך שלום הלוי אשלג. הוציא דיסק של שירי קודש.
ב-1998 יצא דיסק כפול עם השירים שהקליטו וכמה שירי בונוס.