google/wiki40b huggingface dataset:
מדוזת רעמת האריה

תיאור

ראש הפעמון של מין זה יכול להגיע לקוטר של מעל ל-2 מטרים (6.6 רגל), אך קיים מגוון גדול בגודלם: אלה שנמצאים בקווי רוחב נמוכים יותר, קטנים הרבה יותר מאשר עמיתיהם הצפוניים, עם פעמון בקוטר של 50 סנטימטרים. לעומתם, הזרועות של הפרטים הגדולים במין זה יכולות להגיע לאורך של 30 מטרים (98 רגל) או יותר. הפרט הגדול ביותר שנמצא, עם אורך כולל של 37 מטרים (121 רגל), ארוך יותר מלווייתן כחול, ונחשב לאחד מבעלי החיים הידועים הארוכים ביותר בעולם.
ראש הפעמון מחולק לשמונה אונות. זרועות צבעוניות סבוכות יוצאות ממרכז הפעמון, וזרועות כסופות דקות יוצאות מ"תת המטריה" של הפעמון. בכל אונה יש מעל 100 זרועות קטנות, המסודרות בשורות.
הגודל מצביע על הצבע - לפרטים גדולים צבע ארגמן בהיר עד סגול כהה בעוד לפרטים קטנים יותר צבע כתום בהיר או כהה. המין נקרא על שם הזרועות הסגנוניות שלו, המזכירות רעמה של אריה.

סביבת המחיה

מדוזת רעמת האריה לא מסוגלת לחיות במים חמים, היא חיה בים הפתוח במשך רוב חייה, אך נוטה להתיישב במפרצים רדודים ומוגנים לקראת סוף חייה. בים הפתוח, מדוזה זו מתנהגת כ"נווה מדבר" צף עבור מינים מסוימים של דגים וסרטנים: היא מספקת מקור יציב וקבוע של מזון, וגם מספקת הגנה מפני טורפים.
הטורפים של מדוזת רעמת האריה כוללים עופות ים, דגים גדולים כגון דג השמש, מיני מדוזות אחרות, וצבי ים. צב ים גילדי ניזון כמעט באופן בלעדי ממדוזה זו, אותה הוא טורף בכמויות גדולות בעונת הקיץ באזור מזרח קנדה. המדוזה עצמה ניזונה בעיקר מזואופלנקטון, דגים, מדוזות קטנות ויצורי ים נוספים.

התנהגות ורבייה

מדוזת רעמת האריה נשארת בדרך כלל קרוב מאוד לפני הים, לא יותר מעומק של 20 מטרים, הפעימות האיטיות שלה בקושי דוחפות אותה קדימה, היא תלויה בזרמי האוקיינוס ​​עליהם היא רוכבת מרחקים גדולים. המדוזות נצפות לרוב במהלך סוף הקיץ והסתיו, לאחר שהגיעו לגודל גדול, והזרמים מתחילים לשטוף אותם לחוף.
כמו מדוזות אחרות, מדוזת רעמת האריה מסוגלת להתרבות ברבייה זוויגית בשלב המדוזה, ואל-זוויגיות בשלב הפוליפ. למדוזה יש ארבעה שלבים שונים בשנת חייהם היחידה: שלב הזחל, שלב הפוליפ, שלב האפירה, ושלב המדוזה. נקבת המדוזה נושאת ביצים מופרות בזרוע שלה שם הביצים יגדלו לזחלים. כאשר הזחלים גדולים מספיק, המדוזה מניחה אותם על משטח קשה שבו הזחלים יגדלו להיות פוליפים. הפוליפים מתחילים להתרבות ברבייה אל-זוויגית, הם יוצרים ערימות של יצורים קטנים בשם אופירות כל אפירה מתנתקת מהערימה, גדלה לשלב המדוזה ובסופו של דבר הופכת למדוזה בוגרת.

פגיעה בבני אדם

מדוזת רעמת האריה יכולה לצרוב כמו מדוזות אחרות. העקיצות גורמות לכאב זמני ואדמומיות מקומית. בנסיבות רגילות, ואצל אנשים בריאים, העקיצות שלהם אינן קטלניות. אפשר להשתמש בחומץ כדי לנטרל את הצריבה, אך בשל המספר הגדול של זרועות העקיצה, טיפול רפואי מומלץ לאחר חשיפה מוקדמת, על מנת למנוע מצב של אלרגיה לטיפול. ב-21 ביולי 2010, כ-150 אנשים נצרבו מהשרידים של מדוזת רעמת האריה שהתפרקה לאינספור חתיכות, בריי, ניו המפשייר, בארצות הברית. בהתחשב בגודל של המין, ייתכן כי האירוע ההמוני נגרם על ידי פרט בודד.

איזכור בספרות

מדוזת רעמת האריה מופיעה בסדרת "שרלוק הולמס", בסיפור הקצר "הרפתקאות רעמת האריה". הולמס מגלה בסוף הסיפור שהרוצח האמיתי של הפרופסור, שהתגלה מת זמן קצר לאחר שיצא לשחייה, היא בעצם המדוזה. בתוכנית הטלוויזיה הבריטית הפופולרית QI נטען כי מדוזה זו היא החיה הארוכה ביותר בעולם, בעוד היא אמנם ארוכה יותר מלוויתן כחול, היא לא הארוכה ביותר בעולם, כפי שאחר כך תוקן, החיה הארוכה בעולם היא תולעת שרוך הנעל (55 מטרים).
פוקאס, קיסר האימפריה הביזנטית

תולדות חייו

לא ידוע דבר על ימי בחרותו, פרט לשם אמו (שהיה גם שם בתו), דומנציה, ולעובדה ששירת כקצין בצבא הבלקן. לראשונה מוזכר פוקאס כראש משלחת צבאית שנשלחה אל הקיסר בתביעה לפדות 12,000 חיילים ביזנטים שנפלו בשבי האווארים ליד הדנובה ב-598. הקיסר סירב, השבויים הוצאו להורג ופוקאס הושפל.
ב-602 ציווה הקיסר על גייסות הבלקן לחנות בחורף מצפון לדנובה, מחוץ ללימס, באזור מועד לפשיטות האווארים, במקום לחזור לבירה כנהוג. פקודה זו, שלוותה בצמצום תקציב הצבא, הביאה עד מהרה לפרוץ מרד ולצעדה מזורזת של הגייסות אל הבירה קונסטנטינופול. פוקאס ניצב בראש המרד וכשהגיע לבירה זכה לאהדת מפלגת "הירוקים". שלטונו של הקיסר מאוריקיוס התערער, הוא נמלט מהעיר לכלקדון ופוקאס הוכתר לקיסר תחתיו. לאחר זמן קצר נרצח מאוריקיוס במקום מפלטו יחד עם חמשת בניו. ראשיהם הוצגו לראווה בבירה לפני שנקברו.
בראשית שלטונו זכה פוקאס לאהדה ציבורית שהושגה באמצעים פופוליסטיים כהורדת מסים ורפורמה בחלוקת קרקעות חקלאיות שזכתה לברכת האפיפיור גרגוריוס הראשון. פוקאס המשיך לרצות את האפיפיור שליט רומא גם לאחר מכן. כשעלה בוניפקיוס הרביעי לכס הקדוש ב-608 העניק לו פוקאס במתנה את הפנתאון על מנת שיקדיש את המקדש ככנסייה, כאות על נאמנות זו הוצב עמוד פוקאס בלב הפורום רומאנום ועליו פסל מוזהב של פוקאס.
אולם עד מהרה נאלץ פוקאס להתמודד עם מצב גאו-פוליטי וצבאי קשה. כוסרו השני, מלך פרס, ראה ברצח בן בריתו, הקיסר הביזנטי הקודם, מאוריקיוס, מעשה המחייב נקמה. הוא השתמש בתירוץ הנקמה על מנת לתקוף ולבזוז את ביזנטיון הנחלשת ולהשפילה. במקביל, התקשה צבא הבלקן לבלום גלי תקיפות חוזרים ונשנים מצד האווארים והסלאבים בחזיתות הדנובה והקווקז. בשנת 605 נסוג צבא הבלקן לשם מתן סיוע לשמירת הגבול המזרחי של האימפריה, דבר שהוביל להתמוטטות חזית זו. נפילת הבלקן אילצה את פוקאס לשלם לאווארים מס גבוה שדילדל את אוצרות האימפריה שלו. ב-607, לאחר ארבע שנות קרבות, הצליח צבא פרס לפרוץ את קו הגבול בנהר פרת ולהתקדם לעבר סוריה, אנטיוכיה וארץ ישראל.
בנוסף לכך פרצו ברחבי האימפריה מרידות ומלחמות אזרחים, חלקן בהשתתפות פעילה של יהודים ושומרונים. כך במצרים, שיהודיה נתמכו על ידי יהודי קיסרות אקסום (אתיופיה), באנטיוכיה ובארץ ישראל. במסגרת מרידות אלו ניתן סיוע מבפנים לפרסים במטרה לפורר ולמוטט את האימפריה הנוצרית. תגובתו של פוקאס בגזרות שמד ואכיפתן האלימה רק הגבירו את השנאה כלפיו וכלפי האימפריה הנוצרית. בספר אליהו, מדרש יהודי בן התקופה, מכונה פוקאס "מלך פחות שבמלכים, בן שפחה". הוא גם מועמד טוב להיות בן-השטן, "ארמילוס" בספר זרובבל.
בשנת 608 הכריז מושל מצרים, הרקליוס האב, על מרד כנגד הקיסר פוקאס. המורדים הטביעו מטבעות עליהם הוצגו הרקליוס האב והרקליוס הבן, הוא הרקליוס, קיסר האימפריה הביזנטית לעתיד, כקונסולים, אף שאיש משניהם לא טען לכס הקיסרות במפורש. הרקליוס עצמו הפליג בדרך הים דרך סיציליה אל קפריסין. בהגיעו לבירה קונסטנטינופול נפגש עם בכירי האצולה בעיר, וזמן קצר לאחר מכן ערך טקס בו הכתיר עצמו לקיסר. כשנכנס לעיר ערקו לצידו חיילי המשמר הקיסרי, עליהם פיקד חתנו של הקיסר, פריסקוס. הרקליוס נכנס לעיר כמנצח, והוציא להורג את פוקאס במו ידיו. גופתו של פוקאס נערפה ובותרה, ונתחיה הוצגו לראווה בעיר לפני שנשרפו. ב-5 באוקטובר 610 הוכתר הרקליוס לקיסר באופן רשמי.
השיטה האימפריאלית בארצות הברית

השיטה האימפריאלית בארצות הברית היא מערכת של יחידות מידה לא תקניות שגובשה בבריטניה, אך כיום עודנה בשימוש בארצות הברית, בליבריה ובמיאנמר (בורמה), ובעוד טריטוריות מסוימות בהן אין שימוש במערכת היחידות הבינלאומית (SI) ובשיטה המטרית. בבריטניה, שבה גובשה מערכת יחידות זו, היא נמצאת כיום בשימוש מוגבל עקב מעברה של הממלכה לשיטה המטרית ולשיטת ההצגה העשרונית.
מערכת היחידות האימפריאלית לא נוצרה כמקשה אחת. היא מהווה תוצאה של תהליך התפתחות ארוך שנים ועברה מספר שינויי תקנים עם הזמן. ראשיתה של המערכת בשנת 1066, שנת הכיבוש הנורמני של אנגליה, בעקבותיו הביאו הפולשים הנורמניים לאנגליה את מערכת המידות הרומית ואיחדו אותה עם המערכת האנגלו-סקסונית הקדומה. לאחר מכן שונתה המערכת ועודכנה בשנים 1215, 1496, 1588 ו-1758. לבסוף, בשנת 1959 הוחלט להביא לאחידות מסוימת בין היחידות הבריטיות לאמריקאיות, ולצורך כך הוגדרה מחדש יחידת הבסיס, היארד, ונגזרותיה.
הטבלאות שלהלן מראות את כל היחידות הבריטיות שהיו קיימות, כולל אלה שבוטלו או שאינן בשימוש.

יחידות אנגליות

למערכת היחידות המשמשות כיום באנגליה, ראה השיטה האנגלית.

יחידות אמריקאיות

למערכת היחידות האמריקאית התקנית, ראה השיטה האמריקאית.
עיקר ההבדל בין השיטה הבריטית לאמריקאית הוא ביחידות הנפח. ההבדל נובע בעיקר מכך, שארצות הברית נפרדה מבריטניה לפני שזו האחרונה ערכה את הרפורמה של שנת 1824, שבה נקבעה סופית המערכת האימפריאלית ושעיקרה היה שינוי והגדרה מחדש של יחידות הנפח. האמריקאים השתמשו לרוב בגלון היין הבריטי, שהיה שווה 231 אינץ' מעוקב, ואילו הבריטים השתמשו בנוסף לו גם בגלון השיכר, ששווה 282 אינץ' מעוקב. בשנת 1824 הבריטים איחדו את שני הגלונים שלהם לאחד, שהוגדר כ-277.42 אינץ' מעוקב, וגלון זה קרוב הרבה יותר לגלון השיכר מאשר לגלון היין (גלון אמריקאי). באותה שנה שונתה גם הגדרת הבושל הבריטי, שהפך להיות שווה ל-8 גלונים בריטיים, בעוד הבושל האמריקאי נשאר כמו שהיה. בנוסף לכך, היחידות הבריטיות למוצק ולנוזל הן זהות בעיקרן (רק שהיחידות הגדולות, כמו הבושל, אינן משמשות למדידת נוזלים), ואילו היחידות האמריקאיות למוצק ולנוזל, אף שלהן שמות וערכים דומים, אינן זהות אחת לשנייה.
כעיקרון, כל יחידה בריטית לנוזל גדולה כיום בכ-20% מהיחידה האמריקאית המקבילה, וכל יחידה בריטית למוצק גדולה בכ-3% מהיחידה האמריקאית התואמת. יוצאת הדופן היא אונקיית הנוזלים, וזה משום שהגלון הבריטי מתחלק ל-160 אונקיות, וזה האמריקאי - ל-128. לכן אונקיית הנוזל הבריטית מהווה כ-96% מאונקיית הנוזל האמריקאית.
הבדלים אחרים בין השיטה הבריטית לשיטה האמריקאית הם בכך, שהאמריקאים לא ביטלו את שיטת הטרוי למדידת משקל (אם כי בחיי היומיום היא אינה בשימוש לרוב), בכך שהאמריקאים כמעט ואינם משתמשים ביחידת הסטון, ובכך שהמאה והטון האמריקאיים קטנים ב-10.7% מאלה הבריטיים.
טיומן (כדורגל)

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1961 בשם גאולוג טיומן והתמודד בליגת קלאוס ב', של אליפות ברית המועצות בכדורגל. בשנת 1971 סיימה במקום השני ועלתה לליגה השנייה.
בשנת 1984 טיומן זכתה בגביע רוסיה הסובייטית ושנה לאחר מכן זכתה גם באליפות רוסיה הסובייטית. ב-1986 הקבוצה העפילה לליגת המשנה הסובייטית ושיחקה בה במשך 5 עונות, עד 1991. הישג השיא שלה באותן שנים היה המקום ה-11 בליגה בשנים 1989–1990.
לאחר התפרקות ברית המועצות והקמת ליגת העל הרוסית, טיומן צורפה לליגה הבכירה ושיחקה בה בשנים 1992 ובשנים 1994-1995,1997 ו-1998. הישג השיא שלה היה המקום ה-12 בעונת 1994. החל משנת 1998 חלה התדרדרות בהישגים הקבוצה והיא נשרה עד לליגה הרוסית השנייה.
בשנת 2003 הקבוצה פורקה ובמקומה שיחקה קבוצת סיבנפטופרובוד שהוקמה על ידי חברת סיבנפט. בשנת 2004 טיומן הוקמה מחדש והתחילה להתמודד בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה. הקבוצה הפכה לקבוצה מקצוענית שוב משהעפילה לליגה השנייה בעונת 2005.
בעונת 2008 הקבוצה עברה מיתוג מחודש עם מינויו של אלכסנדר פופוב לנשיא הקבוצה. סמל הקבוצה שונה, צבעי המדים הוחלפו לשחור ולבן. בעונת 2012/2013 הקבוצה העפילה עד לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי, שם הודחה על ידי צסק"א מוסקבה.
בעונת 2013/2014 הקבוצה העפילה שוב לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל, לאחר שגברה בתוצאה 0:2 על זניט סנקט פטרבורג, אך הודחה לבסוף על ידי טום טומסק. באותה עונה הקבוצה העפילה חזרה לליגת המשנה הרוסית, שנקראה כעת ליגת הכדורגל הלאומית.
בעונת 2018/2019 הקבוצה העפילה בפעם השלישית לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל, לאחר שגברה על צסק"א מוסקבה, בדו-קרב פנדלים 3:0, אחרי שוויון 1:1 בזמן החוקי. ברם בתום העונה, ירדה לליגה השנייה.
בעונת 2019/2020 העפילה עד לשלב 32 האחרונות בגביע.
יחיאל אבוחצירא

תולדות חייו

נולד במרוקו, לרב יצחק אבוחצירא (ה"בבא חאקי", אחיו של הבבא סאלי).
בשנת התש"ט (1949) עלה כילד עם משפחתו לישראל.
לאחר פטירת אביו שכיהן כרב הערים רמלה ולוד, התמנה אחיו הרב אברהם אבוחצירא (הבבא הנא) לכהן כרב ערים אלו. כשנתיים לאחר פטירתו, בשנת התשל"ו (1975), נבחר הרב יחיאל לכהן תחתיו כרבה של רמלה.
הקים בעירו את מוסדות "אהל יצחק", על שם אביו.
קהילות אוטונומיות של ספרד

אופי וסמכויות

סעיף 2 בחוקה הספרדית משנת 1978 מבטיח את הזכות לאוטונומיה של הלאומים והאזורים שמרכיבים את "האחדות שאינה ניתנת לחלוקה" של המדינה הספרדית. עיקרון זה מבטא שינוי דרסטי לעומת משטר פרנקו הצנטרליסטי, שדיכא ביד קשה גילויים של שונוּת תרבותית.
לכל קהילה אוטונומית יש מידת אוטונומיה שונה וסמכויות שונות. מהאוטונומיה הרחבה ביותר נהנות הקהילות ה"היסטוריות": גליסיה ואנדלוסיה. קטלוניה וחבל הבסקים אף מחזיקות כוח משטרה עצמאי. כך גם חלק מהקהילות גובות את המיסים בעצמן ואף מנהלות משא ומתן עם ממשלת ספרד באשר לכמות המיסים שיועברו אליה, בעוד שאחרות מקבלות מהממשלה הקצאות כספיות. רוב השלטונות המקומיים מנהלים כיום מאבק עם השלטון המרכזי על היקף הסמכויות שיואצלו להם.
לפי חוקת המדינה, ממשלת ספרד יכולה לשלול את האוטונומיה של אחת מהקהילות במקרים מסוימים. כך למשל, שללה הממשלה בשנת 2017 את האוטונומיה של קטלוניה לאחר שזו הכריזה על עצמאותה. לאחר מספר ימים, בוטלה עצמאות הרפובליקה הקטלאנית והאוטונומיה שבה לקהילה.
הוגו אוסטרמן

ביוגרפיה

אוסטרמן נולד בהלסינקי שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד). אביו היה קצין משטרה. הוא למד באוניברסיטת הלסינקי, וערך מספר טיולים ברחבי אירופה. כמו צעירים פינים רבים הצטרף לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם לצד הקיסרות הגרמנית בתקווה לשחרר את ארצו מהכובש הרוסי השנוא. כאשר זכתה פינלנד בעצמאות חזר אליה והצטרף לתנועת "המשמרות הלבנים". הוא לחם בהצטיינות במלחמת האזרחים הפינית. לאחר המלחמה המשיך לסייע בפיתוח הצבא הפיני הצעיר, ואף מונה בשנת 1933 לרמטכ"ל, אולם הוחלף ב-1939 בידי קארל גוסטף אמיל מנרהיים. עם פרוץ מלחמת החורף מונה אוסטרמן למפקד חזית מפרץ קרליה. בתחילה החזית שתחת פיקודו לא הותקפה רבות, אולם לקראת סוף המלחמה ריכזו הרוסים בחזית זו לא פחות מארבעים דיוויזיות. בראיון לכתבים זרים הוא הצהיר כי "אנו נמשיך עד האיש האחרון ועד הכדור האחרון להגן על ארצנו וביחד עמה על תרבות המערב". אולם בשל הלחץ הכבד הוא נאלץ לבסוף לבקש אישור לסגת, אולם מנרהיים לא נתן לו והחליף אותו בגנרל אריק היינריקס. אולם בסופו של דבר נאלצה פינלנד לבקש שלום בכל מקרה.
חלקו של אוסטרמן במלחמת ההמשך היה זעיר. הוא היה מקורב לרבים מקרב המפלגה הנאצית והאס אס, ונשלח לא פעם לייצג את פינלנד בשיחות עם גרמניה הנאצית. הוא פרש מהצבא בשנת 1946 ונפטר בהלסינקי בשנת 1975.
זניט איז'בסק

היסטוריה

המועדון הוקם על בסיס קבוצת הכדורגל איז'בסק, שהוקמה עוד ב-1936, בשנים 1936-1948 הקבוצה נשאה את השם "זניט" וזכתה למימון מצד אגודת הספורט זניט, שייצגה את פועלי המתכות והתעשייה האווירית. היא נקראה כך גם מ-1956 ועד 1998. בשנים 1949-1955 נקראה בשם פ.צ. מפעל איז'בסק, כשמפעל המקומי היה לספונסר עיקרי. בשנים 1998-2003 נקראה בשם דינמו איז'בסק, ובשנה האחרונה לקיומו נקרא בפשטות מועדון הכדורגל איז'בסק (פ.צ. איז'בסק). בשנים 1985-1987 נקראה בשם זניט אוסטינוב איז'בסק, ע"ש שר ההגנה דאז דמיטרי אוסטינוב. בשנות ה-90 נשאה הקבוצה את השם סויוז-גזפרום על שם תאגיד הנפט הממלכתי, שהיה לספונסר עיקרי. בשנם 1996-2004 הקבוצה שיחקה בליגת המשנה הרוסית, הישג השיא היה מקום רביעי. בהתאם לתוצאות עונת 2004 המועדון ירד ליגה ובהמשך התפרק.
מועדון זניט איז'בסק הוקם ב-2011 על ידי ממשלת רפובליקת אודמורטיה. ב-21 בפברואר 2011, סגן שר הספורט של החבל אלכסנדר סונצוב, מונה למנכ"ל הקבוצה. ב-1 במרץ 2011 מונה סרגיי בוייקו למאמן הקבוצה, כשקודם לכן אימן את קבוצת זנאמיה טרודה אורייחובו זוייבו מוסקבה. ב-23 במרץ אותה שנה איגוד הכדורגל הרוסי העניק למועדון רישיון להתמודד בליגות המקצועניות ברוסיה, והקבוצה הפכה למקצוענית והחלה להתמודד בליגה הרוסית השנייה - הליגה השלישית בחשיבותה.
יוסף לויה

ביוגרפיה

יוסף לויה נולד בשנת 1942 העיר פלובדיב שבבולגריה  במשפחה יהודית ספרדית.
בשנת 1944 עלה לארץ ישראל יחד עם הוריו.
בשנים 1962-1960 שירת בצה"ל כקצין בחיל הקשר. בשנת 1965  סיים תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת תל אביב. כעבור שנתיים סיים בהצטיינות יתרה תואר שני בזואולוגיה  עם עבודה על אקולוגיית גידול הדגים במים מליחים בהדרגת הפרופסור לב פישלזון.  בשנת 1971 סיים את הדוקטורט  עם מחקר על "מבנה קהילתי ומגוון מינים אצל אלמוגים הרמאטיפיים באילת, ים סוף", תחת הדרכתו של  פרופ' לורנס .ב. סלובודקין באוניברסיטה הממלכתית של ניו יורק - סטוני ברוק.  בהמשך עשה בשנת 1972 פוסט דוקטורט במכון האוקיאנוגרפי בודס - הול 
החל משנת 1972 הוא מלמד זואולוגיה באוניברסיטת תל אביב, החל משנת 1985 הוא  פרופסור מן המניין לאקולוגיה. בשנים 1990-1989 כיהן כראש הקתדרה לזואולוגיה ובשנים 1995- 1990 היה דקאן הפקולטה למדעי הטבע. בשנים 2000-1995 ניהל לויה את המורכז על שם פורטר למחקרים אקולוגיים וסביבתיים.
לויה שימש כמדען ראשי במסעות מחקר בים הסוף הדרומי בשנים 1980, 1982, 1984, 1986 , 1988,  ו-1991.
בשנת 2011 פרש לויה לגמלאות  והיה לפרופסור אמריטוס

פועלו

מחקריו של לויה התמקדו בתחום האקולוגיה, טיפולם  ושימורם של שוניות האלמוגים. פרסומיו בתחום כימות השינויים במגוון הביולוגי והערכת בריאותן ופגיעותן של השוניות שימשו משמות בימינו את כל חוקרי השוניות.
לויה הוכיח במחקריו את התוצאות המזיקות של זיהום הים  וההתחממות הגלובלית על שוניות האלמוגים. לויה תרם גם תרומה חשובה בקידום המחקר והחינוך האקולוגיים בישראל.
בשנים 1994-1993 השתתף פרופ' לויה במשא ומתן לשלום בין ישראל לירדן על הקמת הפארק הימי של ים סוף בעקבה.

חייו הפרטיים

יוסי לויה נשוי לשושנה ואב לשלושה ילדים:יעל, שי ואסף. הוא מתגורר בעיר רעננה.
ג'יימס מוריסון

שנותיו הראשונות

מוריסון החל לנגן בגיטרה מגיל 12 כשדודו לימד אותו. הוא הושפע מהאמנים: סטיבי וונדר, אוטיס רדינג, ואן מוריסון ואל גריין. הוא ניגן בבר בדרבי למשך שנתיים עד שהוא חתם חוזה עם חברת תקליטים.

קריירה

חשיפתו הבינלאומית החלה כאשר הוא הוציא לאור את הסינגל "You Give Me Something" שהגיע לראש המצעדים באנגליה והולנד. ב-31 ביולי 2006 שוחרר אלבומו "Undiscovered". האלבום קיבל תגובות חיוביות . בסוף 2006, הוא מכר למעלה ממיליון עותקים מאלבומו, מה שהפך אותו לאמן הבריטי הנמכר באותו תקופה.
ב-2008, יצא אלבומו השני של מוריסון, "Songs for You, Truths for Me". מתוך האלבום יצא הסינגל המוכר ביותר שלו "Broken Strings" עם הזמרת נלי פורטדו.
אחריו ב-2009 הוציא מוריסון את הסינגל Please don't stop the rain. למעט הדואט עם נלי פורטדו אשר זכה להשמעות רבות בארץ (ובמיוחד בגלגלצ), שאר שיריו כלל לא הושמעו ברדיו הישראלי.
ב-26 בספטמבר 2011 שחרר מוריסון את אלבומו השלישי "The Awakening". הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "I Won't Let You Go", והאלבום כלול שיתוף פעולה עם זמרת הפופ וה-R&B הבריטית ג'סי ג'יי בשיר "Up".
מוריסון השתתף בהפקת אלבומה השלישי של הזמרת דמי לובאטו "Unbroken" ששוחרר ב-20 בספטמבר 2011.
באלבומו האחרון שיצא בשנת 2015, "Higher Than Here", שיתף פעולה עם iLL BLU בסינגל "Lonely People".
שדה פיתגורי

שדה פיתגורי הוא שדה, שבו כל סכום של שני ריבועים הוא ריבוע. ("ריבוע" בשדה הוא איבר שיש לו שורש ריבועי, כלומר, איבר מהצורה \ a^2 כאשר a עצמו בשדה). שמם של השדות מגיע ממשפט פיתגורס המציג את ריבוע אורך היתר במשולש כסכום של שני ריבועים.
שדות פיתגוריים באים בשני טעמים: סדורים ושאינם סדורים. כדוגמה לקבוצה הראשונה, כל שדה אוקלידי הוא פיתגורי סדור. מאידך, לא כל שדה פיתגורי סדור הוא אוקלידי. ההבדל הוא שבשדה אוקלידי, כל המספרים החיוביים הם ריבועים, ואילו בשדה פיתגורי רק הסכומים של ריבועים מוכרחים להיות ריבועים; והרי כשיש יותר מדרך אחת לסדר שדה, יש מספרים חיוביים שאינם סכומים של ריבועים.
לקבוצה השנייה שייכים השדות הפיתגוריים שאינם סדורים. לפי משפט ארטין-שרייר מה שאינו מאפשר לסדר את השדה הוא העובדה ש-\ -1 הוא סכום של ריבועים; אבל כל מספר אפשר להציג כהפרש של שני ריבועים, ואם \ -1 הוא ריבוע, הפרש של שני ריבועים הוא גם סכום של שני ריבועים. לכן השדות הפיתגוריים שאינם סדורים הם בדיוק השדות הסגורים ריבועית, כדוגמת שדה המספרים הניתנים לבניה.
בכל שדה, החיתוך של משפחת תת-שדות פיתגוריים היא תת-שדה פיתגורי. מכאן נובע שלכל שדה F יש סגור פיתגורי \ F_{\operatorname{pyth}} (חיתוך השדות הפיתגוריים המכילים אותו בתוך סגור אלגברי שלו), שהוא השדה הפיתגורי הקטן ביותר המכיל את השדה. אם F סדור, הסגור הפיתגורי שלו יהיה מוכל בסגור האוקלידי (ולכן סדור בעצמו).
לפי משפט Diller-Dress, פיתגוריות אינה מופיעה לאחר הרחבת שדות סופית; כלומר, הרחבה סופית של שדה שאינו פיתגורי, גם היא אינה פיתגורית.
שדות פיתגוריים הם השדות שמספר פיתגורס שלהם הוא 1. שדה פיתגורי סדור, שכל הרחבה אלגברית סדורה שלו היא פיתגורית, נקרא שדה פיתגורי תורשתית. ידוע ש-F שדה כזה אם ורק אם מספר פיתגורס של שדה הפונקציות \ F(x) שווה ל-2.
קבלולי (לחם כלולות)

קַבַּלוּלי (בגאורגית יהודית: კაბალული) הוא לחם כלולות מסורתי של יהודי גאורגיה, שהיה נהוג לרקוד כשהוא מונף כלפי מעלה בריקוד קבלת הפנים, שנקרא אף הוא קבלולי, לאחר החופה. המנהג היה נפוץ בכארתלי שבמזרח גאורגיה. מקור המילה קבלולי הוא מהמילה "קבלה" בעברית.
על פי המנהג הייתה אם החתן, אחותו או גיסה, רוקדת מול בני הזוג כשהיא מניפה את לחם הכלולות כשנרות דולקים מונחים עליה מסביב. בעקבותיה יוצאת בריקוד נציגה ממשפחת הכלה ובידיה לחם אחר שנאפה בבית הכלה. לריקוד מצטרפים הכלה והחתן ובני משפחה נוספים. החוגגים מניחים על הלחם שטרות כסף כמתנה לרוקדת.
לחם הכלולות הוא בעצם עוגת שמרים העשויה ביצים וחלב ומקושטת בסוכר. הלחם או הבצק התופח מסמלים את הכלה והנר מסמל את החתן.
נייטרום

היסטוריה

הקמתה של נייטרום צמחה מתוך שיחה בין מאט אנאל והת'ר סטאנקליף שבה הציע מאט ששניהם ייצרו משחק עבור טלפונים סלולרים. למרות היסוסה של התר, הצליח מאט לשכנע אותה בדבר סיכויי ההצלחה של הרעיון, והם התחילו לעבוד. האתר הזמני לפרויקטים העתידיים שלהם עלה לראשונה בשלישי באפריל, 2005, עם וידאו של "הוט אייר" (בעברית: אוויר חם), המשחק הראשון שלהם. ב-20 במאי, 2005, אחיו של מאט, ג'ון, הצטרף לצוות של נייטרום בשביל לעזור עם הפיקסל ארט.

המשחקים

באתר החברה, ניתן לצפות ברשימת המשחקים על פי שלוש קטגוריות עיקריות:
המשחקים החדשים - 10 המשחקים החדשים ביותר של החברה.
משחקים בנושא מתחלף-(חורף, יריות, חשיבה, מדע בדיוני וכו')
משחקים מרובי משתתפים - משחקים שנועדו למצב מרובה משתתפים.
נייטרום עשתה משחקים עבור MTV, Candystand ו-מיניקליפ. בעבר החברה גם יצרה משחקי פרסום, שכל מטרתם לקדם ולשווק מוצר ספציפי. החברה מאפשרת לבעלי אתרים לשים חלק מהמשחקים שלה באתרים שלהם תמורת עמלה מוגדרת מראש.
רוב המשחקים מחולקים לשלבים (בדרך כלל בין 15 ל-50) ובנוסף, מאפשרים לשחקן לחזור על כל שלב שהשלים עד כה, אפילו אם הפסיד לגמרי. משחקים מסוימים מציגים את הקונספט של "בוס" (בסוף 10 שלבים יש בוס חזק ומרכזי שצריך להילחם בו).
בתחילת 2009, נייטרום הצהירה שבסך הכול, יצרה כ20 משחקים בשנת 2008.
נכון ליולי 2014, באתר החברה 131 משחקים.

משחק המאה

משחק המאה של נייטרום נקרא "נייטרום חייב למות!" (!Nitrome must die). העלילה מתחילה בילד שמשחק באחד ממשחקי נייטרום ומפסיד. הוא מתעצבן, ואז
מתחיל לדבר בצ'אט עם חבר שלו, המתוסכל גם הוא מהפסדיו. שניהם מחליטים לחסל את נייטרום. הם מגיעים לבניין של נייטרום, בניין גבוה מאוד, שהאבטחה בו כבדה כל כך עד שכשציפור נוחתת על עליו יוצאת קרן לייזר ומפחמת אותה. שני החברים מוצאים שני רובים בפחי האשפה ופורצים לבניין. אחראי האבטחה רואה את זה מחדרו, ומפעיל את האזעקה.
את המשחק אפשר לשחק במצב של שחקן יחיד או שני שחקנים (במצב של שני שחקנים אם אחד מהם מת השני יכול לעשות לו החייאה ולהחזירו לחיים, אבל עם מעט מאוד בריאות). במהלך המשחק אפשר להשתמש ולאסוף כלי נשק ותחמושת מסוגים שונים: קליעים רגילים, חיצים, בקבוקי תבערה, אותיות N-I-T-R-O-M-E מתפוצצות, ואפילו אקדח פלוצים. המפלצות בכל שלב הן דמויות מהמשחקים הקודמים של נייטרום, ולפעמים גם ממשחקים שעוד לא יצאו אז. כל שלב מורכב מעשר קומות, כשבקומה העשירית יש בוס. רק אם מסיימים עשר קומות המשחק נשמר, ואם יוצאים ממנו אפשר יהיה לחזור רק עד השלב הראשון שאחרי הבוס האחרון שהובס. במשחק אפשר לאסוף גם יחידות הבראה, שמשקמות חלקית את מד החיים של השחקנים. לעיתים ישנם גם שלבי אתגר שבהם השחקנים מתמודדים אך ורק עם נשק ספציפי.

הצוות

נייטרום התחילה עם שני חברים, מאט אנאל והת'ר סטאנקליף.
רוב המשחקים שלהם נוצרים על ידי צוותים של שני משתתפים. אחד יוצר את העיצוב והסגנון והשני את התכנות. עיצוב המשחקים ויצירת השלבים מחולקים בין שני חברי הצוות. לסיום, נוספת גם מוזיקה על ידי אחד או שני מוזיקאי הבית של נייטרום. יצירה של כל משחק נארכת בסביבות חודש אחד. כל המשחקים נבדקים מראש על ידי שני המקימים.
כיום מעסיקה החברה כ15 עובדים.

Nitrome Touchy

בשנת 2013 יצרה החברה אפליקצייה חדשה.
מדובר על אפליקצייה לאנדרויד ול-IOS, אשר מאפשרת לשחק ברוב המשחקים המוצעים באתר דרכה.
כל האפליקצייה מבוססת על קלט ופלט. השחקן משחק בטלפון שלו כשלט או כקונסולה, ובו בזמן נשלחים אותות למחשב דרך ה- Wi-Fi. כך למעשה, השחקן שולט על ידי האפליקציה (אשר מדמה שלט) במשחק שמוצג על ידי מסך המחשב.
אייזק מקוואלה

ביוגרפיה

מקוואלה נולד בטוטום, כפר במרכז בוטסואנה.

2007

במשחקי אפריקה שנערכו באלג'יר זכה במדליית הזהב בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:03.16 דקות. בריצת 400 מטר לא הצליח להעפיל לגמר ודורג במקום ה-17 בדירוג הכולל.

2008

באליפות אפריקה שנערכה באדיס אבבה, אתיופיה בשנת 2008 זכה מקוואלה במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.64 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:06.54 דקות.

2009

באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 סיים מקוואלה במקום 34 בריצת 400 מטר בתוצאה של 46.45 שניות.

2010

באליפות אפריקה שנערכה בניירובי, קניה בשנת 2010 זכה מקוואלה במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:05.16 דקות וסיים במקום 14 בריצת 400 מטר בתוצאה של 46.92 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 46.07 שניות, השנייה בטיבה בשלב זה.

אלוף אפריקה

באליפות אפריקה שנערכה בפורטו נובו, בנין בסוף יוני 2012 זכה מקוואלה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.25 שניות. חודש לאחר מכן, באולימפיאדת לונדון (2012) הוא קבע בריצת 400 מטר תוצאה של 45.67 שניות ולא עלה לשלב חצי הגמר.

2013

באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 סיים מקוואלה במקום 28 בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.84 שניות ובמקום 22 בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:05.74 דקות.

2014

בתחרות שנערכה בלה שו-דה-פונד שווייץ ב-6 ביולי 2014 קבע מקוואלה בריצת 400 מטר שיא אפריקה חדש של 44.01 שניות.
באליפות אפריקה שנערכה במרקש, מרוקו באוגוסט אותה שנה זכה מקוואלה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא אליפות חדש של 44.23 שניות ובכך הגן על תוארו ובריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:01.89 דקות. מדליית כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.51 שניות.

2015

בתחרות שנערכה בלה שו-דה-פונד ב-5 ביולי 2015 קבע מקוואלה בריצת 400 מטר שיא אפריקה חדש של 43.72 שניות, תוצאת השנה בעולם והתוצאה החמישית בטיבה בכל הזמנים. באליפות העולם שנערכה באוגוסט אותה שנה בבייג'ינג, סין הוא סיים במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.63 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע את התוצאה המהירה בשלב זה (44.11 שניות). שני המנצחים וייד ואן ניקרק מדרום אפריקה (43.48 שניות) ולאשון מריט מארצות הברית (43.65 שניות), קבעו את התוצאות הטובות ביותר השנה ואת התוצאות הרביעית והשישית בכל הזמנים בהתאמה. ואן ניקרק שיפר את שיא אפריקה הטרי שהיה שייך לו. במשחקי אפריקה שנערכו בברזוויל זכה במדליית הזהב בריצה 400 מטר בתוצאה 44.35 שניות. באותה תחרות זכה במדליית הכסף בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה 3:00.95 דקות.