google/wiki40b huggingface dataset:
DJ Sammy

ביוגרפיה

בוריה החלה את הקריירה המוזיקלית שלו במהלך שנת 1984, בהיות בן 15 בלבד, כאשר החל לתקלט במועדונים שונים בפלמה דה מיורקה, בהם "Alexandra's"‏, "Banana's"‏, ו-"Zorba's". במהלך תקופה זו בוריה עברה הכשרה כטכנאי קול. באותה תקופה הוא גם עבד כתקליטן בתחנת הרדיו "Cadena Top". בשנת 1991 פגש את הרקדנית מארי ז'וזה והשניים החלו בהמשך לעבוד יחד במועדון "Zorba's Club" שבפלמה דה מיורקה. בשנת 1992, בוריה הפך לתקליטן הבית של המועדון "Joy Palace Club".
בנובמבר 1995 בוריה הוציא לשווקים את סינגל הבכורה שלו "Life Is Just a Game" בשיתוף עם מארי ז'וזה, אשר ביצעה את קטעי השירה. הסינגל הפך ללהיט והגיע בשיא למקום העשירי במצעד הספרדי. בהמשך הוא הוציא לשווקים גם את הלהיטים "You're My Angel" ו-"Prince of Love" אשר זכו לפופולריות רבה במיוחד במצעד הגרמני. ביוני 1998 בוריה הוציא לשווקים את אלבום הבכורה שלו "Life Is Just a Game". בוריה הקים בהמשך את חברת התקליטים "Super M Records".
בשנת 2002 הוציאו לשווקים את האלבום "Heaven" אשר הכיל מספר סינגלים שזכו להצלחה בינלאומית רבה במיוחד, בהם "Sunlight", גרסת כיסוי לשירו של בריאן אדמס "Heaven" בשיתוף עם הזמרת ההולנדית דו וגרסת כיסוי לשירו של דון הנלי, "The Boys of Summer".
בשנת 2004 בוריה הוציא לשווקים את האלבום "The Rise" שהכיל בין היתר את הלהיטים "Rise Again" (שהופיע בהמשך בפסקול של הסרט "It's All Gone Pete Tong"), וכיסוי לשירה של אנני לנוקס "Why".
בשנת 2007 בוריה הוציא לשווקים את הסינגל "Tired of Being Sorry" בשיתוף פעולה עם אנריקה איגלסיאס.
מאז 2006 בוריה הוציא לשווקים מספר סינגלים בסגנון טראנס פרוגרסיב בשיתוף עם גבריאל וורד, תחת שם הבמה "פרקר והנסון" (Parker & Hanson).
בוריה היה נשוי בעבר לזמרת Loona. מנישואים אלו יש לו בת (נולדה ב-10 בפברואר 2005).
פוקאס פסקואל

ביוגרפיה

נולדה וגדלה בלואנדה, אנגולה. בגיל 16 עזבה את מלחמת האזרחים באנגולה ועברה עם אחותה לליסבון, פורטוגל. לאחר שנתיים חזרה לאנגולה והפכה לצלמת הטלוויזיה הראשונה בלואנדה. בצרפת היא למדה עריכת סרטים בקונסרבטוריון החופשי לקולנוע הצרפתי (Conservatoire Libre du Cinema Francais או בקיצור CLCF, צרפתית). ב-2002 סיימה את לימודיה והצטרפה לקבוצת אמנים בשם Cité. במסגרת הקבוצה היא השתתפה במספר תערוכות אומנות עכשווית. 
פסקואל מחלקת את חייה בין פריז לליסבון, שם היא יוצרת סרט.
בשנת 1998 היא ביימה בהודו את הסרט הקצר הבדיוני הראשון שלה, שנקרא "For us" וגם שני סרטים דוקומנטריים בשם Childhood Memories בשנת 2000 ו-There is always somebody who loves you בשנת 2004.
ב-2011 יצא סרטה הראשון באורך מלא Over here everything is fine אשר מבוסס על גלותה מפורטוגל. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בלוס אנג'לס.
סרטיה הוצגו במעל 20 פסטיבלים ברחבי העולם.
יעקב אורלנד

תולדות חייו

יעקב אורלנד נולד בעיירה טטייב שבפאתי קייב שבאוקראינה. כשהיה בן שש ניצל מפוגרום בעיירתו, שבו נרצחו לנגד עיניו שמונה מבני משפחתו על ידי פורעים. בגיל שבע עלה לארץ ישראל עם הוריו, והמשפחה התיישבה בפלוגת מגדל של גדוד העבודה. מאוחר יותר עברה המשפחה לירושלים, שם הצטרף לפלוגות הנוטרים, למד ב"תחכמוני" ובגימנסיה העברית רחביה, גר בשכונת הבוכרים והגן על העיר במלחמת העצמאות, במהלכה היה קצין החינוך של גדוד "מצדה" של הגדנ"ע. סיים לימודי פילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ונסע ללמוד תיאטרון בבריטניה.
כשחזר, התיישב בתל אביב. על המעבר מירושלים לתל אביב סיפר: "אחרי מלחמת השחרור לא יכולתי לגור יותר בירושלים. אחרי 28 שנות מגורים בירושלים העיקה עלי העובדה, שלא יכולתי לעבור את החומה, לעלות להר הצופים ולרדת לים המלח."
בתל אביב הכיר את אשתו בת-אל (עליה כתב את השיר "שיר אלייך"). התיידד עם משוררים מ"חבורת כסית" כמו נתן אלתרמן, אברהם שלונסקי ואלכסנדר פן. ב-1954 עבר לחיפה במסגרת פרויקט "מגורי אומנים".
אורלנד, שכתב את שירו הראשון בגיל 16, עסק בכתיבת שירה.
בימי היישוב ובשנות החמישים והשישים פרסם גם פזמונים שהפכו לפופולריים עד ימינו, ובהם "עץ הרימון", "שני שושנים", "היו לילות", "הטנדר נוסע", "זכריה בן עזרא", "אני נושא עמי", "שלכת" ("עמוק העצב בעיניים"), "שיר שמח" ("אם גם ראשנו שח") ועוד. פזמונים רבים פרי עטו הולחנו על ידי חברו הטוב, מרדכי זעירא. את הפזמונים כתב ללהקת הבריגדה "מעין זה", לתיאטרון "המטאטא" ולאירועים שונים. הזמרת שושנה דמארי ביצעה רבים משיריו.
בנוסף לחיבור שירים ופזמונים, נתן אורלנד ידו גם בתרגום: הוא תרגם יצירות ספרותיות רבות, ובהן של ויליאם שייקספיר ושל ג'ורג' ברנרד שו.
אורלנד עסק גם בכתיבת מחזות. מחזהו "העיר הזאת" הועלה בשנת 1953 בתיאטרון "אהל". בשנת 1967, לקראת העלאה נוספת של המחזה, הורה בית המשפט להסיר מהמחזה קטעים אחדים, שעסקו בתוכנית של בחורי ישיבה להיכנע ללגיון הערבי במלחמת העצמאות.
תרגם עשרות מחזות, שהוצגו ב"אהל" ובתיאטרון חיפה.
לאחר מלחמת ששת הימים היה ממייסדי "התנועה למען ארץ ישראל השלמה".
יעקב אורלנד נפטר לאחר מחלה ב-5 במרץ 2002 בחיפה, בגיל 88. הותיר את שני ילדיו – שמרית אור, פזמונאית, ורעואל, וטרינר – וארבעה נכדים. על שמו נקראו רחובות בכמה ערים בארץ.
ארכיונו שמור באוניברסיטת בר-אילן.
תרנגול הבר (ספרות האגדה)

תרנגול הבר (בארמית: "נַגַּר טוּרָא", נגר ההר, לפי רש"י דוכיפת) מוזכר באגדת שלמה המלך ואשמדאי שבתלמוד הבבלי כעוף אשר נוהג להפריח את השממה בעזרת השמיר.

תרנגול הבר והשמיר

תרנגול הבר (או הדוכיפת לפי רש"י) נזכר באגדת שלמה המלך ואשמדאי שבתלמוד הבבלי כעוף אשר נוהג להפריח את השממה. לשם כך ביקש משר הים את השמיר, חפץ או יצור אגדי המסוגל לחתוך כל חומר, ונשבע לו שישמור עליו. התרנגול היה נוהג להגיע למקומות נידחים בהם אין כל יישוב מניח את השמיר על שן ההר ומבקע את הסלעים, לאחר מכן מביא זרעי אילנות וזורע אותם בסדקי הסלע.
מסופר כי שלמה חיפש את השמיר כדי לסתת את אבני בית המקדש ללא עזרת כלים (כפי שהורה לו אלוהים), אך ידע שלא יוכל לקחת אותו מתרנגול הבר מאחר שזה נשבע אמונים לשר הים. שלמה שלח את שכיר החרב בניהו בן יהוידע, שהיה גם יועצו הקרוב, להביא את השמיר. בניהו  הצליח בערמה לשכנע את האשמדאי לגלות לו את מיקום הקן וכשהגיע אליו מצא בו גוזלים. הוא סתם את פתח הקן בזכוכית לבנה (שקופה) וחיכה. כשתרנגול הבר חזר לקן וראה את הזכוכית פחד לשבור אותה פן הרסיסים יפגעו בילדיו ולכן הלך להביא את השמיר מהמחבוא כדי לחתוך את הזכוכית. כשחזר זרק בניהו עפר לעיניו והצליח להפילו ולגנוב ממנו את השמיר. בעקבות כך חנק תרנגול הבר את עצמו למוות, מאחר ששבועתו לשמור על השמיר נשברה.
אנדרואיד (יצור מלאכותי)

אנדרואיד או "דרואיד" הוא יצור מלאכותי (בדרך כלל רובוט) הדומה בצורתו ובהתנהגותו לבן אדם - לרוב בעל בינה מלאכותית (מוח מלאכותי) כך שהוא מתנהג, מדבר וחושב בדומה לבן אדם ובעל פעילות עצמאית.
מקור המונח ביוונית: "אנדרו" = גבר, "איד" = דמוי.

שימוש במושג למיתוג

שמה של מערכת ההפעלה אנדרואיד הוא מיתוג של המונח. לוגו המוצר הוא בדמות רובוט.
אג"ח להמרה

איגרת חוב להמרה (באנגלית Convertible bond) היא איגרת חוב המשלבת בתוכה רכיב של אופציה, ובכך מקנה לבעליה בנוסף לזכות לקבלת קופונים תקופתיים, את הזכות להמיר את איגרת החוב למניות רגילות של הגוף שהנפיק אותה על פי תנאי המרה שנקבעו מראש. 
אג"ח להמרה מונפקות בדרך כלל על–ידי חברות, כך שניתן להמיר אותן למניות של החברה שהנפיקה את האיגרות. 
ייתכנו גם מקרים בהם מנפיק האג"ח אינו החברה עצמה, אלא גוף אחר. כך לדוגמה הנפיקה ממשלת ישראל בשנות ה-90 אג"ח מסוג "ברקן", שהיו ניתנות להמרה למניות של חברות ממשלתיות. איגרות חוב להמרה מאפשרות למשקיע "ליהנות מכל העולמות", קרי ליהנות מעליות בערך המניה, מבלי להיות חשוף לרמת הסיכון הגבוהה. בפשטות: אג"ח להמרה היא מעין הלוואה סחירה הניתנת להמרה במניות ומהווה מוצר המשלב ביטחון יחסי של אג"ח (גם אם לרוב בתשואה נמוכה מאג"ח "רגילה") עם אפשרות או הזדמנות לרווח גבוה על ידי ההמרה למניות.

תמחור אג"ח להמרה

ניתן להסתכל על אג"ח להמרה כעל שילוב של שני מרכיבים: האחד הוא אג"ח קונצרנית, שתנאיה זהים לתנאי האג"ח להמרה. המרכיב השני הוא אופציה Call למימוש למניה. המשקיע משלם את סכום שני המרכיבים הללו.
למשקיע הסביר ברור כי מודלים פשוטים דוגמת מודל בלק ושולס לא יכולים לספק תשובה נאותה לתמחור השווי ההוגן של האג"ח להמרה. הערכת השווי דורשת ידע וניסיון רב בשימוש במודלים גמישים יותר (כמו בעיקר המודל הבינומי) ולא תמיד קיימים פתרונות "בית ספר" לכל מקרה ומקרה. בנוסף, קיים חוסר שוויון ביכולת להשיג את כל המידע הנדרש לבניית המודל המתאים: הערכות החברה לגבי ההסתברות לקבל עסקאות מהותיות, סבירות לביצוע המרה כפויה כשזה כדאי מבחינה פיננסית לחברה ועוד. מידע מסוג זה קיים בידי החברה ולעיתים אף בידי גופים מוסדיים שמסוגלים לדרוש לקבל מידע זה מן החברה, אך אינו נגיש למשקיעים קטנים. כמו כן, במקרים רבים קיים קושי לשני הצדדים, החברה המנפיקה והמשקיעים, בקביעת פרמטרים סטטיסטיים נכונים הנדרשים לצורך החישוב, כמו סטיית התקן המתאימה או ריבית ההיוון המשקפת את הסיכון הכרוך בהשקעה.

פדיון חלקי

כמו רוב איגרות החוב הקונצרניות, גם אג"ח להמרה נפדות בדרך כלל לשיעורין. הסיבה לכך היא פשוטה: לאפשר לחברה לפדות את חובה באופן הדרגתי. בעוד באג"ח קונצרניות אין בעיה מיוחדת עם פדיונות חלקיים, הרי שבאג"ח להמרה הדבר מאוד בעייתי, הן בהיבט של הערכת שווי האיגרת, והן מבחינת חוסר היכולת לחזות מראש את אורך חייה.
כאשר האיגרת נמצאת במסלול המנייתי, שוויה למשקיע הוא השווי המנייתי. אם במהלך מסלול זה חל פדיון חלקי, הרי שהוא יתבצע בשווי המתואם של האיגרת. אם המשקיע יסכים לפדיון, הרי שעל הסכום הנפדה הוא יפסיד את ההפרש בין השווי המנייתי לשווי המתואם.

אג"ח להמרה בישראל

בישראל אג"ח להמרה נחשבות ליעד השקעתי פופולרי. ייתכן שאחת הסיבות לכך היא, שהציבור בישראל נמנע בעבר מהשקעה ישירה במניות, שלא כמו בארצות הברית, שם ההשקעה במניות מוטמעת ונפוצה. סיבה נוספת אפשרית היא העדפתם של מנפיקים שלא למכור לציבור מניות ישירות על מנת למנוע "דילול" מיידי בהחזקתם, ולכן כפועל יוצא מונפקות איגרות חוב להמרה.
וולטר קרייזלר

וולטר פרסי קרייזלר (באנגלית: Walter Percy Chrysler;‏ 2 באפריל 1875 - 18 באוגוסט 1940) היה תעשיין אמריקאי, מחלוצי תעשיית הרכב העולמית.

חייו

קרייזלר נולד בעיירה ואמגו, בקנזס. הקריירה שלו בענף הרכב החלה כאשר חברת הרכבות האמריקנית החליטה להיכנס לענף ייצור המכוניות. קרייזלר היה מנהל המפעל. לחברת הרכבות הייתה הצלחה מסוימת בענף מרוצי המכוניות, אך היא לא הצליחה בענף המכירות. קרייזלר עזב את החברה וקיבל משרה בחברת הרכב ביואיק, בשנת 1911. שנתיים לאחר מכן עזבה חברת הרכבות האמריקנית את ענף ייצור המכוניות. בשנת 1919 התפטר קרייזלר מחברת ביואיק ובשנת 1921 רכש את חברת "מקסוול מוטור קומפני" שהייתה נתונה בקשיים. קרייזלר קרא לחברה בשם "קרייזלר קורפוריישן" (תאגיד קרייזלר), בשנת 1925. בנוסף למותג "קרייזלר" ייצר אף מכוניות תחת המותגים פלימות' ודה סוטו.
בשנת 1928 מימן את בניית גורד השחקים הגבוה בעולם באותה התקופה, אשר נקרא "בניין קרייזלר" בניו יורק אותה השנה היו האדריכלים בניו יורק בתחרות ביניהם על בניית גורד השחקים הגבוה בעולם. קרייזלר שכר את שירותיו של האדריכל ויליאם ון אלן, אשר תכנן בניין בסגנון אר-דקו, כאשר עליו מתנוסס חוד בגובה של כ-38 מטר. כתוצאה מכך, לאחר בניית הבניין היה זה לא רק הבניין הגבוה בעולם, אלא גם המבנה הגבוה בעולם, בגובה 319 מטר. הבניין החזיק בתואר זה פחות משנה, עד לבניית בניין אמפייר סטייט, שגובהו 381 מטר. קרייזלר התאכזב מאבדן התואר עד כדי כך שסירב לשלם לון אלן את שכרו. הבניין הוא דוגמה יפה לאמנות האר-דקו באדריכלות. הקישוטים על המגדל נועדו להזכיר את כיסויי הגלגלים (טאסות) על מכוניות קרייזלר. תקופת האר-דקו באדריכלות ניו יורק, אשר הבניין הוא הדוגמה הידועה ביותר שלה, נחשבת לתקופה היפה ביותר בתולדותיה של ניו יורק מבחינה אדריכלית.
בשנת 1928 זכה קרייזלר בתואר איש השנה של השבועון טיים. 
תאגיד קרייזלר עבר שינויים רבים במשך השנים. לאחר רכישת "אמריקן מוטורס" ייצר התאגיד את המותגים "ג'יפ" ו"איגל". למרות שייצור המותגים מקסוול, דה סוטו, AMC, איגל ופליימות' הופסק, המשיך תאגיד קרייזלר להיות בין שלושת יצרני המכוניות המובילים בארצות הברית, עד שהתמזג בשנת 1998 עם התאגיד הגרמני דיימלר-בנץ, ליצירת החברה "דיימלר-קרייזלר".
ולטר קרייזלר הלך לעולמו בשנת 1940. לפני מותו פרסם אוטוביוגרפיה בשם "חייו של עובד אמריקני".
אלה טומניאן

ביוגרפיה

אלה טומניאן נולדה ב-1950 בירוואן. ב-1971 היא סיימה את לימודיה במכון הממלכתי לתיאטרון ואמנות, בחוג למשחק. בין השנים 1971–1990 היא עבדה בתיאטרון האקדמי הממלכתי סונדוקיאן של ירוואן, ובשנים 1990–1991 בתיאטרון "מטרו".
אחרי שהתאלמנה, עזבה את ירוואן ועקרה לגלנדייל, קליפורניה, שבארצות הברית, לדבריה, מכיוון שסבלה מחוסר הערכה בביתה.
שבלול רומי

תיאור

לשבלול הרומי קונכייה גדולה יחסית, גובהה נע בין 30 ל-45 מ"מ וקוטרה 30–35 מ"מ, כך שצורתה די כדורית. יש בה כ-5–6 פיתולים. צבעה חום בהיר עד צבעי קרם.
מראהו דומה באופן כללי לשבלול הגינה. צבע הגוף של השבלול הרומי הוא חום-צהבהב-אפור. הרגל רחבה בעלת שוליים בולטים. בראשו של השבלול הרומי זוג משושים ארוכים ועליהם העיניים, שעיקר תפקודן הוא להבחין בין אור לחושך. המשושים הקידמיים קצרים יותר ונקראים "בחנינים" ובהם איברים הרגישים לריח, מישוש וטעם. שני זוגות המשושים אלה מהווים את איברי החושים של השבלול. פה השבלול נפתח בלסתות שבאמצעותן הוא אוסף את המזון, בפיו ישנה מגרדת או משננת (radula), איבר בעל מספר רב של שיניים קטנות, שבאמצעותה הוא טוחן וחותך את המזון לפני העברתו למערכת העיכול.

אורח חיים ואקולוגיה

בניגוד למרבית החלזונות בארץ ישראל, שפעילים בחורף, השבלול הרומי פעיל באביב ובקיץ. בחורף הוא נכנס לתרדמת חורף, מתכנס לקונכייתו ואוטם אותה בחתם גירני (epiphragma).
השבלול הרומי ניזון בעיקר מחומרים צמחיים מתים, בעיקר צמחים ירודים, רקב צמחי, פטריות, עובש וחומרים אורגניים על האדמה, אך גם מצמחים ירוקים כגון עלים או נבטים.
השבלול הרומי מתקדם באמצעות כיווץ והרפיה של שרירי הרגל, כאשר הוא מחליק על גבי ריר אותו הוא מפריש מהסולייה. הריר נועד להגן על רגל השבלול מחפצים חדים, להקל עליו את ה"החלקה" בעת תנועתו ואף להידבק למשטחים חלקים או אנכיים.

בית גידול

השבלול הרומי נפוץ כמעט בכל רחבי אירופה. בדרום-מזרח אירופה הוא חי ביערות, שטחים פתוחים, גינות, וכרמים, במיוחד ליד נהרות. בגלל הצורך בסלע גיר לייצור הקונכייה הגדולה שלו, מוגבל השבלול הרומי לבתי גידול גירניים בהם יש סלעי גיר. במרכז אירופה הוא חי ביערות פתוחים ובאזורים גירניים עם שיחים. הוא מעדיף אזורים לחים וקרים, וצריך קרקע חופשית בה אפשר לחפור ולהתחפר (לצורך תרדמת והטלת בצים). הוא יכול לחיות עד גובה של 2,100 מטר מעל פני הים, אך בדרך כלל לא נמצא בגבהים שמעל 2000 מטר. בדרום אנגליה הוא נמצא בעיקר באזורי עשבייה ובתה, ולא בגינות. קצב הריבוי שלו נמוך ויכולת תפוצתו מוגבלת.
אף על פי שמצב השימור של השבלול הרומי לפי ה-IUCN הוא "ללא חשש" (LC), הוא מאוים על ידי אובדן בית גידול.
השבלול הרומי שימש למאכל עוד מתקופת רומא העתיקה ואף הורבה בשבי לשם כך. הרומאים הפיצו אותו בכל רחבי אירופה בשטחים שכבשו. מכיוון שמין שבלול זה זוהה עם הרומאים, במספר שפות שמו העממי הוא "השבלול הרומי", כולל בעברית.

רבייה

השבלול הרומי הוא הרמפרודיט, כלומר: בעל מערכת רבייה הן של זכר והן של נקבה, כך שבסיום ההזדווגות שני השבלולים מופרים ומטילים ביצים. ההזדווגות מתחילה בדרך בסוף חודש מאי ואת הבצים הוא מטיל ביוני ויולי בצברים של 40–65 בצים. גודל כל ביצה הוא 5.5-6.5 מ"מ. הצעירים בוקעים מהביצה כעבור 3–4 שבועות. לעיתים הם אוכלים את אחיהם הקטנים בעיתות רעב ומחסור (קניבליזם). הם מגיעים לבגרות כעבור 2–5 שנים, וחיים בדרך הכלל כ-20 שנה, כאשר תוחלת החיים המקסימלית שנצפתה היא 35 שנים.
רימונבאנט

רקע

השמנת יתר היא תופעה נפוצה ביותר בעולם המערבי, ונחשבת למגפה. היא מהווה אחד מגורמי הסיכון המובילים לתחלואה ולתמותה. טרם נמצאו תרופות בטוחות ויעילות נגד השמנה שניתן לתת אותן לטווח ארוך. אפילו שתי התרופות שנחשבו כטובות ביותר עד 2006 - רדוקטיל וקסניקל אינן נותנות מענה של ממש עקב ריבוי תופעות הלוואי.
רימונבאנט היא תרופה נוספת לבעיה זו, וגם לה תופעות לוואי.

אישור התרופה והפסקתה

האיחוד האירופי אישר את רימונבאנט ב-21 ביוני 2006 כתרופה נגד השמנת יתר, בהתוויה הבאה: רימונבאנט יינתן בשילוב עם דיאטת הרזיה ועם תרגילי כושר לבעלי מדד מסת גוף BMI של לפחות 30 ק"ג\מ"ר, או לבעלי BMI של לפחות 27 ק"ג\מ"ר שיש להם גורמי סיכון נוספים כמו סוכרת סוג 2 או דיסליפידמיה. התרופה אושרה בישראל באוקטובר 2007, אך היא איננה בסל הבריאות.
ב-13 ביוני 2007 הוועדה המייעצת של FDA למערכת האנדוקרינית וחילוף חומרים (EMDAC) קבעה כי היצרן צרפתי Sanofi-Aventis לא הצליח להוכיח את בטיחותה של רימונבאנט והחליטה להמליץ לא לאשר את הטיפול נגד השמנת יתר.
ב-23 באוקטובר 2008 הודיעה היצרנית, חברת סאנופי-אוונטיס על השעיית הפצת התרופה, בעקבות החלטת הסוכנות האירופית לתרופות (EMA), שלא להשתמש בתרופה עקב תופעות לוואי נפשיות העלולות לגרום גם להתאבדות.

מניעת עישון

רימונבאנט נמצא כמועיל להפסקת עישון, וכן למניעת עלייה במשקל למעשנים שהפסיקו לעשן. הנושא עדיין במחקר.

מינון וצורת מתן

טבלית 20 מ"ג אחת ליום למבוגרים.
תקוה דרוויש-לקר

תקוה דרוויש-לקר (18 באוגוסט 1945 - 10 באוקטובר 2002) הייתה פרופסורית ישראלית, ילידת עיראק. הייתה כלכלנית, שימשה כיועצת הנשיא לתפקידים מיוחדים וכסגנית ראש המחלקה לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן.

ביוגרפיה

דרוויש-לקר נולדה בבגדאד למאיר, מנהל בתי קולנוע, ולמרסל, עובדת בחברת טבע תעשיות פרמצבטיות. עלתה לישראל בגיל ארבע וגדלה ברמת גן.
לימדה 30 שנה ומונתה לפרופסור חבר בשנת 1999 במחלקה לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן ושימשה שם במגוון תפקידים ניהוליים. הייתה יועצת ומילאה תפקידים ציבוריים שהוטלו עליה על ידי שרים בממשלות ישראל. בני דודיה הם ניצב בדימוס יאיר יצחקי והמלחין והמנצח פרופ' גיל שוחט.
דרוויש-לקר השלימה את חוק לימודיה בכלכלה וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת בר-אילן. עבודת התזה שלה (1970) עסקה ברפורמה אגררית ותפקידה בצמיחה כלכלית. עבודת הדוקטורט שלה שהושלמה בשנת 1982 עסקה בכלכלת מיעוטים דרך ניתוח המקרה של המיעוט היהודי בעיראק ערב עלייתו לישראל. על ספרה שהתבסס על עבודת הדוקטורט זכתה בפרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה בשנת 1987.
בין השנים 1990–1998 הייתה מרצה בכירה באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1999 מונתה לפרופסור חבר במחלקה לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן.
דרוויש-לקר הייתה מומחית לכלכלת מיעוטים והגירה, והתמקדה בתחום היישומים של תאוריה מיקרו-כלכלית.
היא שימשה כיועצת הנשיא לתפקידים מיוחדים, וכסגנית ראש המחלקה לכלכלה. בין היתר עמדה בראש המכון לכלכלה יהודית וכיהנה כנציבת תלונות להטרדה מינית באוניברסיטה.

פעילות חברתית וציבורית

דרוויש-לקר הייתה חברת בית-הדין להגבלים עסקיים, חברה בוועדה המייעצת לביטוח וכן חברה במספר דירקטוריונים ממשלתיים.
בנוסף עבדה כיועצת הכלכלית של הרשות להגנת הצרכן. במסגרת התפקיד שימשה כנציגת ישראל וכמשקיפה בוועדה לפיתוח בר-קיימא באו"ם. לדרוויש-לקר הייתה תרומה נכבדת לפעילות השלוחות והמכללות האזוריות. הייתה פעילה וחברת הנהלה בארגונים שונים של קהילת יוצאי עיראק בישראל.
כאן גרים בכיף

רקע כללי

הסדרה מתארת משפחה ישראלית  – אבא,  אמא ושלושה ילדים. כל פרק בסדרה מתאר כ־15–20 סצנות קומיות קצרות (1 –4 דקות לסצנה) הסובבות סביב נושא אחד. לרוב, הפרקים אינם המשכים של פרקים קודמים, ואינם מתקשרים אחד אל השני באופן ישיר. הסדרה מתרכזת באירועים הלקוחים לכאורה מחיי היום־יום של משפחה ממוצעת בישראל ורוב הסצנות מתרחשות בבית משפחת שלו.
טוסנו (כדורגל)

היסטוריה

מועדון הכדורגל טוסנו הוקם לראשונה במרץ 2013 ביוזמת חברת ההחזקות Fort Group וכבר בעונת הבכורה שלה הורשתה להתמודד בליגה הרוסית השנייה.
בעונת 2013/2014 הקבוצה התמודדה במקביל גם בגביע הרוסי והעפילה עד לשלב רבע גמר הגביע והיה למועדון הכדורגל הראשון ממחוז לנינגרד שהגיע למעמד זה. מאמן הקבוצה בעונת הבכורה היה ויקטור דמידוב. הוא הוחלף באמצע העונה על ידי קיריל גשיצ'ב.
בפברואר 2014 מונה אולג לשצ'ינסקי למאמן הקבוצה. תחת הדרכתו העפילה הקבוצה לשמינית גמר הגביע הרוסי והדיחה באופן סנסציוני את קבוצת הפאר ספרטק מוסקבה ושוב העפילה לרבע גמר הגביע, ברם הקבוצה כשלה בנסיונותיה להעפיל לחצי גמר הגביע לאחר שהודחה על ידי קרסנודר.
ב-15 במאי 2014 מונה מנכ"ל חדש לקבוצה, ויאצ'סלב מאטיושנקו. בסוף מאי סיימה הקבוצה בראשות הטבלה בליגה והעפילה לליגת הכדורגל הלאומית.
ביולי 2014 מונה ניקולאי קוסטוב למאמן הקבוצה החדש הקבוצה התייצבה בראשות הטבלה. בדצמבר 2014 מונה אלכסנדר גריגוריאן למאמן החדש. בפברואר 2015 גריגוריאן הוחלף ביבגני פרברטיילו אך הקבוצה לא הצליחה להתייצב בראשות הטבלה כדי להבטיח את העפלתה לפרמייר ליג ובאוגוסט 2015 הקבוצה החתימה מאמן חדש, את דמיטרי פארפיונוב
בעונת 2015/2016 הקבוצה העפילה לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי והצליחה לגבור על רוסטוב, אך נחלה תבוסה צורבת ברבע גמר משהודחה על ידי זניט סנקט פטרבורג שגברה עליה בתוצאה 5:0.
בעונת 2016/2017 הקבוצה התחזקה משמעותית והתייצבה במקום השני בבית בהפרש ניכר מהמקום השלישי. בגביע הרוסי הצליחה הקבוצה להעפיל לרבע גמר הגביע לאחר שגברה על ארסנל טולה ורוסטוב, אך הודחה על ידי לוקומוטיב מוסקבה, שגברה עליה בתוצאה 1:0. לקראת סיום העונה, הקבוצה התייצבה במקום השני והבטיחה את העפלתה לליגת העל הרוסית בכדורגל שלושה מחזורים לפני סיום העונה.
בעונת הבכורה שלה בליגה הציגה כדורגל משכנע וזכתה בגביע הרוסי בכדורגל 2017/2018 לאחר שגברה על קבוצות כדינמו מוסקבה, טום טומסק, לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק, ספרטק מוסקבה ואוונגרד קורסק. בזכות הזכייה בגביע, טוסנו אמורה הייתה לקבל למקום בשלב הבתים של הליגה האירופית, אך לדברי הנהלת התאחדות הכדורגל הרוסית הקבוצה לא הצליחה לקבל את רישיון אופ"א ואת מקומה בליגה האירופית קיבלה אופה מהמקום הששי בליגה. בסיום העונה טוסנו סיימה במקום ה-15 ונשרה חזרה לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.
לקראת עונת 2018/2019 הקבוצה לא קיבלה את רישוי ליגת הכדורגל הלאומית ובעונת 2018/2019 היא לא השתתפה בליגת הכדורגל הלאומית, בשל אובדן הספונסר וקשיים פיננסיים שליוו את הקבוצה למן העפלתה לליגת העל.
ביוני 2018 המועדון פורק.

אטלנט טוסנו

בשנת 2018 הוקם בית ספר לכדורגל בשם "אטלנט טוסנו", במימון חברת Fort Group, שהחזיקה בעבר בבעלות על קבוצת האם.
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים בשנות ה-80 של המאה ה-20

כרוניקה

פיגועים שיצאו מאזור יהודה ושומרון  פיגועים שיצאו מרצועת עזה  פיגועים שיצאו מלבנון  פיגועים שיצאו ממצרים  פיגועים שיצאו מישראל
נשיות

נשיות הוא מושג המתאר את מכלול דרכי ההתנהגות הנחשבים כטיפוסיים, או מתאימים, לאישה. המושג אינו קבוע, והוא תלוי זמן ומקום (בתרבויות שונות יש יחס שונה למהותו של מושג זה). נשיות אינה פיזיולוגית בלבד, אך היא מבוססת על ההבדלים הקיימים בין המין הגברי למין הנשי.
הגישה המסורתית רואה בנשיות זהות הנוצרת תוך כדי ניגוד לזהות הגברית ולגבריות. תרבות שאינה רואה בנשים וגברים שני סוגי אישיות מנוגדים תתקשה להכיל בתוכה את מושג גבריות במובן הרווח בתרבות המערבית המודרנית. להיות גברי או נשי פירושו לקיים מכלול ציפיות חברתיות המתקשרות למין הנתון. בכל הקשר תרבותי ישנם שני תפקידים מגדריים: גברי ונשי. באופן זה מתפרשות הגבריות והנשיות כתפקידים מגדריים, שהם תוצרים של ידע נרכש ותהליכי חיברות שעובר האדם.
ואולם, גישות ביקורתיות וחדשות יותר, מבחינות בקיום של מספר סוגים של נשיות.
לרוב הנשיות נתפסת בחברה כדבר הטבוע בגוף הנקבי, המניע את הנשים לנהוג בצורות מסוימות. כך לדוגמה, קיימות תפיסות לפיהן נשים הן יותר חלשות, רכלניות, מטופחות, תפקידן הוא לטפל בתינוקות וכך הלאה. מחקרים אנתרופולוגיים מצאו כי למגדר יש סטטוס חברתי בדיוק כמו לעושר, לגזע ולמעמד חברתי. יתרה מכך, בתרבויות רבות, הצגת תכונות אופי שאינן "מתאימות" למגדר אליו משתייך האדם, עלולה ליצור בעיה חברתית עבור היחיד. חלק מההתנהגויות עשויות להתקבל כסימן להומוסקסואליות.
אף שבמגוון התרבויות ניתן לראות את הנשיות בצורה שונה, ישנם גם אספקטים משותפים רבים בין תרבויות שונות.

נרכשת או מולדת?

השאלה בדבר המשקל של הגנטיקה ושל תהליכי החיברות בהתפתחות המגדר מוסיפה להיות נתונה במחלוקת. בעוד שתנאים חברתיים ממלאים תפקיד ממשי בהתפתחות הנשיות, ניתן להבחין גם שהיבטים מסוימים בזהות המגדרית קיימים בקרב התרבויות השונות, ומכאן שגם לגנטיקה תפקיד בכך. עם זאת, בחלק מהמחקרים שהתבצעו החל מסוף המאה ה-19 ועד סוף המאה ה-20 נמצא כי כמעט שאין הבדלים פסיכולוגיים בין נשים וגברים.] גם ההבדלים שנמצאו היו מזעריים במיוחד ביחס לאמונה הרווחת כי קיימים הבדלי ענק בין המינים.

תכונות אופי

הגבריות והנשיות הן קטגוריות הנתפסות כהפוכות ומשלימות זו את זו, ומקושרות עם שני סוגי מאפיינים, בהתאמה. מאפיינים גבריים (כלומר, מאפיינים המיוחסים יותר לגברים מלנשים) כוללים החלטיות, כושר ניתוח טכני, דומיננטיות, תוקפנות, שאפתנות, כוחניות, ביטחון עצמי ותחרותיות. מאפיינים נשיים כוללים רגישות בין-אישית ויכולת אמפתית גבוהה, התבוננות הוליסטית על מערכת קשרים, עניין ברווחת הזולת, נכונות לסייע, נעימות, חמימות ועדינות. כמו כן כושר ניתוח ניואנסי, יכולות מילוליות, תקשורתיות, שפתיות, מוטוריות וקורדינציות גבוהות. פרט לתכונות אישיות, מאפיינים מגדריים מתבטאים גם במראה החיצוני, בסגנון הלבוש, ועוד, תחומי עניין הנתפסים כנשיים הם בגדים, אופנה ורכילות בעוד שתחומי עניין שנחשבים גבריים הם ספורט, פוליטיקה וכלכלה וזה מתבטא במדיות מסוימות שנחשבות כמיועדות לקהל יעד נשי ביניהם טלנובלות, סדרות דרמה, תוכניות אירוח, ראיונות, אופנה ותחרויות יופי. קבוצות מאפיינים אלו הן היבטים של תפקידי מגדר.
היליאנד

היליאנד (באנגלית: Heiland) הוא שירה בסגנון שירה אפית הכתובה בסקסונית עתיקה אשר חוברה בסביבות המאה ה-9 לספירה. השירה הנה השריד הכתוב היחיד בימנו בסקסונית עתיקה ומשמעות שמה היא - 'המושיע'. עם כן, היצירה היא פרפרזה על תולדות ישו והשליחים כפי שסיפורו מתואר בכתבי הברית החדשה ואף שמחברה לא ידוע, נראה
כי בימי הביניים היצירה הייתה פופולרית למדי, שני עותקים של השירה, אשר אורכה הוא 6,000 שורות, שרדו בשני עותקים וארבע פרגמנט. על זמנה של היצירה, ניתן להבחין בהתאם להקדמה המופיע בראשית ומעידה על זמן חיבורה, כנראה בין זמנו של לואי החסיד (מלך בין השנים 814 - 840) או מזמנו של לודוויג הגרמני (חיי בין השנים 806-876). כתב היד הודפס לראשונה בשנת 1562. השירה תורגמה מלואה לאנגלית מודרנית בפעם הראשונה בידי ג'ון אנדרס שמילר בשנת 1830 ומאז תורגמה עוד רבות וכן לשפות זרות.
רורי קוקריין

חייו

קוקריין נולד בעיר סיירקוס שבמדינת ניו יורק לאב ממוצא אירי ולניקי קוקריין, שחקנית ממוצא הודי.
קוקריין התפרסם כשחקן לראשונה בתחילת שנות ה-90 בקומדיות הנעורים "טריפ נעורים" בה שיחק בתפקיד הצעיר רון סלייטר ו"רקורד חזק" בתפקיד לוקאס, מוכר צעיר בתחנות התקליטים הקטנה "אמפייר רקורדס". שיחק בנוסף גם בסרט המסע "אהבה ו45" בתור האסיר המכור לסמים בילי מאק בלאק, במיני סדרת הפשע "הדון האחרון" בתפקיד דנטה נכדו של בוס הפשע דון קלריקוזיו (דני איילו) ובדרמת הפשע הקומית של ג'ואל שומאכר "אנשים מושלמים" .
ב-2002 שיחק בסדרת המתח "CSI: מיאמי" בתפקיד החוקר טים ספידל המצטרף למעבדת הזיהוי הפלילי, את התפקיד גילם קוקריין במשך חמש עונות.
ב-2006 חזר קוקריין להשתתף בסרטים קולנוע ושיחק במותחנים "סורק אפלה" בההפקת ג'ורג' קלוני וסטיבן סודרברג בתור צ'ארלס פריק המכור לסמים
ו"אצלך בבית".
ב-2007 השתתף במיני סדרת הביון "הארגון" בהפקת רידלי סקוט בתפקיד יבגני טסיפין חברו של סוכן הCIA ג'ק מקאוליף (כריס אודונל) לספסל הלימודים ב"אוניברסיטת ייל".
ב-2009 הופיע קוקריין בעונה שביעית של סדרת דרמת הפעולה "24" בתפקיד גרג סאטון יד ימינו של ג'ונאס האדג'ס (ג'ון ווייט) ראש ארגון שכירי החרב "סטארקווד". 
כמו כן השתתף גם בדרמת הפשע "אויבי הציבור" בתפקיד הסוכן הפדרלי קרטר באום שותפו של מלווין פרביס (כריסטיאן בייל). 
ב-2012 השתתף קוצ'ריין בדרמה הפוליטית זוכת 3 פרסי האוסקר של בן אפלק "ארגו" בתפקיד הדיפלומט האמריקאי הכלוא לי שאטץ'.