google/wiki40b huggingface dataset:
תסמונת אורשקוג-סקוט

גנטיקה

מוטציות בגן FGD1 (גן ה"דיספלזיה פאציו-גניטלית" 1) הן הסיבה הגנטית הידועה היחידה של התסמונת. הגן FGD1, הנמצא באזור p11.21 של הכרומוזום X, מספק הוראות לייצור חלבון מהפעל חלבון אחר בשם Cdc42, המעביר אותות חשובות להיבטים שונים של ההתפתחות לפני ואחרי הלידה.
המוטציות בגן FGD1 מביא לידי יצור של חלבון בעל תפקוד בלתי תקין. מוטציות אלה מפריעות לאיתותי Cdc42 וגורם למגוון רחב של אנומליות  המאפיינים את הסובלים מתסמונת אשקרוג-סקוט.
אצל 20 % בלבד מהנגועים בתסמונת זו נמצאו מוטציות עיתונות לזיהוי בגן FGD1. סיבת התסמונת אלך שאר בני האדם שנפגעו ממנה אינה ידועה.
אצל בניה של אם נשאית קיימת 50% הסתברות להיות נגועים בתסמונת, בעוד לבנותיה יש 50% הסתברות שתהפוכנה גם הן לנשאיות. אצל הנשים הנשואיות קיימים ביטויים קלים מסוימים של התסמונת, במיוחד בפנים ובידיים.

טיפול

בדומה לכל המחלות הגנטיות התסמונת אינה מתרפאת, והטיפולים הרבים עוזרים להעלות את איכות החיים.
נדרשים טיפולים כירורגיים לצורך תיקונן של חלק מהאנומליות, וטיפול אורתודונטי ותיקון חלק מהאנומליות בפנים. נעשים ניסיונות טיפול על ידי הורמון הגדילה על מנת לטפל בקומה הנמוכה.

פרוגנוזה

מקרים אחדים עלולים לסבול מאיטיות קוגניטיבית מסוימת. אולם לילדים הלוקים בתסמונת זו יש לעיתים קרובות כישורים חברתיים טובים. זכרים אחדים יכולים לסבות מבעיות פוריות.

היסטוריה

התסמונת קרויה לפי דאגפין אורשקוג, רופא ילדים וגנטיקאי נורווגי שתיאר אותה לראשונה בשנת 1970, ולפי שמו של צ'ארלס א. סקוט (Charles I Scott), גנטיקאי רפואי אמריקאי שתיאר אותה באופן עצמאי בשנת 1971.
שמיל מרקוביץ'

שמיל מרקוביץ' (ברומנית: Șmil Marcovici;‏ 23 באפריל 1894 - 10 בנובמבר 1940), היה פעיל קומוניסטי יהודי רומני, חבר מזכירות המפלגה הקומוניסטית הרומנית, ידוע גם בשם המחתרתי "מורארו" (Moraru).
מרקוביץ' נולד במשפחה יהודית ביאשי, רומניה ולמד שלוש כיתות בית ספר יסודי ולאחר מכן היה לנגר. הוא גויס לצבא רומניה, לרגימנט 13 של חיל הרגלים במלחמת העולם הראשונה. ב-1917 ערק מהצבא והגיע לאודסה, ברית המועצות, שם פעל יחד עם קריסטיאן רקובסקי ומיכאיל גאורגיו בוז'ור בארגון הגדוד המהפכני הרומני. על עריקתו נידון בהיעדרו ל-3 חודשי מאסר. הוא עבר כמה פעמים את הגבול הרומני, כשהוא מעביר חומרי תעמולה מודפסים וסכומי כסף שנועדו לגורמים קומוניסטים במפלגה הסוציאליסטית הרומנית. באחד המעברים נתפס על ידי רב-סמל מיחידתו, אך השתחרר תמורת שוחד. בעזרת הכסף שהעביר צויד בבוקרשט בית דפוס מחתרתי ועל כך נשפט בהיעדרו ב-1919. מרקוביץ' נעצר במאי 1920 ונשפט באשמת ריגול ונידון ל-12 שנות מאסר עם עבודת פרך, אך הצליח להימלט מבית הכלא בז'ילבה על ידי שיחוד השומרים ועבר את הגבול לברית המועצות. בברית המועצות נשלח לבית ספר של הקומינטרן ובסיום הועלה לדרגת מדריך. לאחר החנינה, שהוכרזה ברומניה ב-1929, נשלח אליה בחזרה, כדי לעזור בארגון המפלגה הקומוניסטית המחתרתית שם.

שערוריה והדחה מהמפלגה

בעת שהייתו בבית הכלא בשנות השלושים של המאה העשרים קיים מרקוביץ' יחסים הומוסקסואליים עם אסירים אחרים, בעיקר צעירים. בבית הכלא הקימו הקומוניסטים ועדת חקירה שבה היו חברים גאורגה גאורגיו-דז', קיבו סטויקה ודימיטר גנב. הוועדה חקרה והיה מי שהודה במעשים, לכן החליטו להדיח את מרקוביץ' מהמפלגה הקומוניסטית. בין החשודים היה גם ניקולאה צ'אושסקו, שהכחיש את המעשה. מרקוביץ' נהרג ברעידת האדמה ב-1940, כשקירות הכלא התמוטטו עליו.
המגויסים האשורים

המגויסים האשורים או המגויסים העיראקים (באנגלית - Iraq Levies או Assyrian Levies), הוא כינויה של יחידה צבאית שלחמה לצד הצבא הבריטי במלחמה האנגלו-עיראקית ובמלחמת העולם השנייה והייתה מורכבת מבני העדה האשורית היושבים בעיראק.

מעשי הטבח בשנות ה-30

האשורים סבלו מאוד כמיעוט אתני מובחן בעיראק, כאשר היחסים בינם ובין הכורדים והמוסלמים היו גרועים מאוד מלכתחילה. כל עוד שלט הצבא הבריטי בעיראק, והאשורים היו בני חסותו, הצליחו האשורים לשרוד, כאשר המגויסים האשורים נתפסו לא פעם כזרועו של המשטר כנגד האוכלוסייה המקומית. ב-1932 קיבלה עיראק עצמאות מלאה והצטרפה אל חבר הלאומים. על פי ההסכם האנגלו-עיראקי עזב הצבא הבריטי את עיראק, ונותר בשני בסיסי RAF גדולים, בשועיבה, ליד בצרה ובחבניה שליד בגדאד. המגויסים האשורים היוו את כוח האדם ששמר על בסיסים אלו, אך הצבא היבשתי הבריטי שהיווה את המחסום מפני מעשי טבח במיעוטים, עזב את המדינה. באוגוסט 1933 הדרדרו העניינים לכלל מרידה אשורית, שדוכאה על ידי הצבא במעשי טבח אכזריים ביותר, שכוונו כנגד האוכלוסייה האזרחית, ובוצעו, הן על ידי הצבא העיראקי, והן על ידי האוכלוסייה הכורדית והמוסלמית המקומית. מבין מעשי הטבח זכור ביותר טבח סימל באוגוסט 1933. המדובר במסע הרג שהתחולל ב-63 כפרים במחוזות דהוכ ונינוה והוביל לרציחתם של כ-3000 אזרחים אשורים.

המלחמה האנגלו-עיראקית ומלחמת העולם השנייה

בשנת 1941 עלה לשלטון בהפיכה צבאית המנהיג העיראקי הפרו נאצי, רשיד עאלי אל-כילאני. אל-כילאני דרש מהבריטים כי יסלקו ידם מעיראק, והטיל מצור על בסיס חיל האוויר הבריטי בחבניה שנשמר על ידי כוח של כ-1,000 מגויסים אשורים. כוח זה כלל 4 פלוגות אשוריות בנות 125 חיילים, ופלוגה כורדית, וכן פלוגת מטה. כל פלוגה כללה מחלקת מכונות ירייה, מחלקת מרגמות, ורובה אנטי טנקי אחד.
כאשר פרצו מעשי האיבה, במאי 1941 הצטיינו המגויסים האשורים בלחימה. בתחילה שימשו ככוח שסייע לפרוץ את המצור על חבניה, ולשמור על הבסיס עד הגעתו של כוח התגבורת מארץ ישראל. לאחר מכן השתתפו בלחימה באזור פלוג'ה הסמוך לחבניה, ואף זאת בהצטיינות.
לאחר הניצחון במלחמה, שהושג במידה רבה בזכות הצטיינותם של המגויסים האשורים, הכירו הבריטים בערכו של הכוח, והרחיבו אותו בהרבה. בשנת 1943 גויסו 11,000 חיילים נוספים, רובם אשורים, אך גם כורדים ויזידים. בין היתר הוקמה פלוגת צנחנים אשורית שנחשבה לפלוגת עילית. 11 פלוגות נשלחו לארץ ישראל למטרת אבטחת מתקני צבא ב-1943, וכן נשלחו פלוגות לקפריסין. ב-1944 נשלחו הצנחנים לאלבניה וליוון ולחמו שם במבצעי הצבא הבריטי בסוף מלחמת העולם השנייה.

לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם השנייה צומצם הכוח מאוד. רבים מן המגויסים שוחררו, ובשנת 1946 מנה הכוח כ-60 קצינים בריטים ו-1,900 אשורים. באפריל 1955 עזבו הבריטים את בסיסיהם בעיראק, והיחידה פורקה באופן סופי. חלקם הצטרף אל הצבא העיראקי, ואחרים נהנו מהסדרי גמלאות שניתנו להם על ידי הצבא הבריטי, והפכו לאזרחים.
אבי פרץ (כדורגלן)

קריירה

אבי פרץ נולד בבת ים, וכנער שיחק בקבוצת הנערים של מכבי יפו ושל הפועל בת ים.
בעונת 1990/1991 הצטרף למכבי יבנה ושיחק במדיה במשך שתי עונות, שבהן עלה לליגה הבכירה וירד בחזרה לליגת המשנה. בעונת 1992/1993 עבר להפועל בת ים וגם בה שיחק שנתיים. בעונת 1994/1995 שיחק במדי הפועל אשקלון עונה אחת, אז עבר לקבוצת הפועל באר שבע, בה שיחק שתי עונות ועמה זכה בגביע המדינה, תחת הדרכתו של המאמן אלי גוטמן.
בעונת 1997/1998 עבר יחד עם גוטמן להפועל חיפה בה שיחק שתי עונות ועמה זכה באליפות בעונת 1998/1999. בעונת 1999/2000 עבר לקבוצת מכבי חיפה ובה שיחק שתי עונות. בעונתו הראשונה במדי מכבי חיפה עלה בהרכב הפותח חודשים רבים עקב פציעתו של השוער הראשון, ניר דוידוביץ'. עם מכבי חיפה זכה פרץ באליפות בעונת 2000/2001 ואף זומן לסגל נבחרת ישראל על ידי ריצ'רד מולר נילסן אך זימונו לא הגיע לידי מימוש עקב פציעה. בעונת 2001/2002 חזר להפועל חיפה בה שיחק שוב שתי עונות ושימש זמן מה כקפטן הקבוצה.
בעונת 2003/2004 הצטרף לבית"ר ירושלים כשוער המחליף של איציק קורנפיין ובעונה לאחר מכן, 2004/2005, עבר לשחק במדי מכבי נתניה, בה שימש כקפטן ואף נבחר לשחקן העונה בליגה הלאומית. בנתניה שיחק פרץ שנתיים ועלה עמה לליגת העל. בתחילת עונת 2006/2007 חתם השוער על חוזה לשתי עונות בקבוצת הפועל אשקלון, תחת הדרכתו של מירו בן שמעון. בסוף אותה עונה עזב פרץ את הפועל אשקלון וחתם בהפועל פתח תקווה לעונה אחת ועלה פעם נוספת לליגת העל. לאחר מכן, עבר להפועל בני לוד, ופרש ממשחק פעיל עקב פציעה בשנת 2009.

לאחר הפרישה

לאחר פרישתו שימש כמאמן שוערים בהפועל חיפה. בשנת 2010 הצטרף לצוות המקצועי של מכבי נתניה כמאמן השוערים תחת המאמן ראובן עטר, ולקראת עונת 2012/2013 עבר עמו לקבוצת מכבי חיפה. לאחר פיטוריו של עטר נשאר פרץ בתפקידו לצד המאמן המחליף אריק בנדו. לקראת עונת 2013/2014 חזר פרץ לשתף פעולה עם עטר כמאמן השוערים של הפועל חיפה, תפקיד שאותו מילא עד תום העונה למרות חילופי המאמנים בקבוצה.
בשנת 2015 החל לשמש פרשן בתוכנית "שירים ושערים" המשודרת ברשת ב' של קול ישראל ואף להיות מגיש אורח בתוכנית הספורט היומית "זה ברשת" עם יואב אביב. כמו כן, הצטרף לפאנל הכדורגל של תוכנית הספורט "בוקר ספורט" עם סלוצקי ודומינגז בערוץ הספורט.

חיים אישיים

פרץ גדל בבת ים כבן למשפחה בת 4 ילדים. לפרץ שתי בנות.
צ'ימגן הגדול

השם

לפי השערה אחת, השם צ'מינגן הוא ממקור שתי מלים סיניות. לפי הסברים אחרים משמעות המילה היא "פיסת עשבה"  או "כר דשא שופע מים" או "עמק ירוק".

תיירות

ההר מהווה לתושבי טשקנט והסביבה אטרקציה תיירות רומנטית מזה דורות רבים
בתחילת המאה ה-20 הוא הפך יעד למטפסי הרים לסוגיהם. בימי השלטון הסובייטי נחשב ההר לאתגר ראשון לאלפי מטפסי הרים מברית המועצות.
הוא נון הזדמנויות רבות לטיפוס הרים ולטיולים ולפעילויות ספורט ופנאי נוספות כמו סקי, גלשני שלג, רחיפת מצנחים רכיבת סוסים
קימים על ההר מסלולי טיפוס בעלי דרגאות שונות של מורכבות (צ-1B עד 4B). מטפסי הרים מתחילים יעלו קודם על המדרון המערבי הפחות מסובך של ההר (1B).

האקלים והעונות

תנאי האקלים מוכתבים על ידי החלק ההררי של פארק הטבע הלאומי אוגם-צ'טקל. האקלים הוא יבשתי, עם תנודות עונתיות ויומיות. ביום חם יותר ובערבים קריר. האביב מתחיל בהרים האמצעים באמצע חודש אפריל. בהרים הגבוהים יורד שלג ומזג האוויר הוא קר עד לאמצע הקיץ. הטמפרטורות
הטמפרטורות הגבוהות ביותר הן ביוני-יולי ותחילת אוגוסט. הטמפרטורה הממוצעת היומית בחודש החם ביותר (יולי) נעה בין 35-20 מאלות צלזיוס.
הכמות הממוצעת השנתית של המשקעים היא 650 מ"מ. בחורף יורדים שלגים כבדים, המאפשרים ספרוטים של חורף כמו סקי  וסנובורד. השלג מכסה את ההרים למשך 4-5 חדשים. הקרח נמשך כ-130 יום.

תחבורה

צ'ימגן נמצא כ-60 ק"מ מבירת הנפה, גזלקנט, ו-40 ק"מ מתחנת הרכבת חוג'יקנט.ל במרחק 100 ק"מ מההר נמצא נמל התעופה הבינלאומי טשקנט.
כביש חדש  איכותי מחבר את טשקנט עם חוג'יקנט.ף בכמה אתרים קיימת תאורה מלאכותית. מחוג'יקנט מגיעים לצ'ימגן באוטובוס ציבורי (50 דקות נסיעה). קיימים מסלולי אוטובוס לגזלקנט ובחזרה. ניתן לנסוע במכוניות פרטיות ובמוניות. הדרכים נגישות כל השנה, לפעמים יש מגבלות באביב בגלל גלישות אדמה ושטפונות. בחורף קיימת סכנת אבנים מתגלגלות.  באזור פועלים גם מסוקים אך השימוש בהם מוגבל.
א-דיפאע

אַ-דִּפַאע (בערבית: الدفاع, מילולית: "ההגנה") היה עיתון יומי ערבי שיצא בין השנים 1934–1948 בארץ ישראל המנדטורית.
העיתון נוסד באפריל 1934 על ידי אִבראהים א-שנטי, והיה שופרה של מפלגת אל-איסתקלאל, ובפרט של אגפה הימני (לדברי מבקר בשבועון אל-וחדה, נוסד בכספים נאציים). מאמריו הצטיינו בנימה אנטי-בריטית חריפה ובנטייה לפשיזם. העיתון הדגיש את היותו פאן-ערבי לאומי ולא אסלאמי, אך נתפס כאסלאמי בניגוד ל"פלסטין" הנוצרי. 
לאחר הגליית ראשי מפלגת אל-איסתקלאל בשנות מלחמת העולם השנייה, צידד הקו המרכזי של העיתון בבריטים, ולאחר התפרקות המפלגה בשלהי המלחמה, הפך מקורב לחוגי משפחת חוסייני.
נכון ל-1947, תפוצת העיתון נאמדה בין 6,000–7,000 ל-10,000 עותקים, והוא היה העיתון הנפוץ ביותר בערבית בקרב שלושת העיתונים היומיים שיצאו בארץ ישראל.
עקרון ההחלפה

עלילה

העלילה סובבת סביב אטלס (ליאור אשכנזי), הומלס מתבודד וחסר כל, שנפלט מרצונו אל רחובות תל אביב. יום אחד הוא נשאב בניגוד לרצונו בחזרה לחייו הישנים, בעקבות התאבדותו של אסיר עולם שהוא הביא להרשעתו. ההתאבדות מעלה אצל אטלס נשכחות, ומכריחה אותו להתמודד בפעם הראשונה עם המערכות בהן מאס: המשטרה, הפרקליטות והסנגוריה הציבורית. אל אטלס מצטרפת דיתה (ליאת הר לב), פרקליטה צעירה ומופנמת רגע לפני שהייתה אמורה לסגור את תיק ההתאבדות "מבלי לעשות יותר מדי בעיות". בדרכם עומדים, דן דה לנגה (מוריס כהן) - קצין משטרה וחבר הנפש של אטלס וחבורה שלמה של אנשי מערכת החוק, שסוגרים שורות ולא נותנים לאמת שהולכת ונחשפת לבלבל אותם.
אטלס ודיתה, מונעים על ידי רצון משותף לרדוף צדק ולתקן עיוות דין, מצליחים לחשוף את האמת מאחורי ההתאבדות של העציר אבל, בעיקר, פותחים תיבת פנדורה שבתוכה שמור סוד אפל שראשיתו באירוע שקרה לפני עשור.
הרבה גופות ייערמו בדרך עד שאטלס יגלה את האמת שחתר אליה ובו זמנית ברח ממנה בכל כוחו: שהעבר לא מת, ולעולם גם לא "עובר". אבל האם חשיפת האמת שווה את מחיר הגילוי? והאם רדיפת צדק באמת מסוגלת לתקן את עוולות העולם?
Ultimate Guitar Archive

היסטוריה

האתר הושק ב-9 באוקטובר 1998 על ידי יוגני ניידנוב (Eugeny Naidenov) תחת השם "Zappp`s Guitar Archive". ניידנוב היה באותה העת סטודנט בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת קלינינגרד שברוסיה. הגרסה הראשונה של האתר הכיל רק קומץ טאבים לשירים של 10 אמנים בלבד.
בשנת 2002 החל האתר לפעול בדומיין "ultimate-guitar.com". עד שנת 2003 ארכיון האתר הכיל מעל ל-20,000 טאבים ואקורדים שונים. 
בשנת 2003 הושק חלק הפורומים של האתר בו היו פעילים לאורך השנים מעל ל-4.7 מיליון משתמשים רשומים, ובו התפרסמו מעל ל-24 מיליון threads (נכון לאוגוסט 2013).

ארכיון הטאבים והאקורדים

זהו ארכיון דיגיטלי חופשי המכיל מעל ל-800,000 אקורדים וטאבים (נכון לאוגוסט 2013) לגיטרה, לגיטרת בס וליוקולילי. כל האקורדים והטאבים בארכיון האתר נכתבו לאורך השנים בעיקר על ידי מאות אלפי מוזיקאים חובבים מכל העולם, אשר בחרו לפרסם באתר אינטרפרטציות משלהם לאופן שבו לדעתם כדאי לנגן שירים מסוימים.
כל המשתמשים הרשומים באתר יכולים לדרג את כל הטאבים והאקורדים אשר בארכיון באתר. כמו כן המשתמשים הרשומים באתר יכולים גם להוסיף הערות בתחתית כל דפי הטאבים והאקורדים שבאתר. נכון לאוגוסט 2013, הטאב שזכה לדירוג הגבוה ביותר לאורך השנים הוא הטאב לשירם של להקת לד זפלין "Stairway to Heaven".
בכל יום מתווספים לארכיון האתר כ-150 טאבים ואקורדים חדשים שנכתבו על ידי מוזיקאים חובבים מכל העולם ואשר עברו את תהליך הסינון של צוות העורכים של האתר. שירים הנשלחים לצוות האתר בדרך כלל מתווספים לארכיון לאחר מספר ימים. 
המשתמשים הרשומים באתר רשאים להעלות סוגים שונים של טאבים ואקורדים – ניתן להעלות לאתר טאבים ואקורדים בפורמט ASCII הסטנדרטי אשר מוצג בדפי האתר עצמם, או לחלופין ניתן להעלות לאתר קובצי Guitar Pro וקובצי Power Tab שהמשתמשים יצרו, אותם קוראי האתר מסוגלים להפעיל באמצעות תוכנות המסוגלות לנגן קובצי טאבים.
בנוסף לכך בפורום "Tab Talk" של האתר המשתמשים יכולים לבקש טאבים או אקורדים חדשים לשירים מסוימים אשר נכון לעתה אינם קיימים בארכיון האתר.

The Pit

בחלק הפורומים של האתר, אשר מכונה "The Pit", המשתמשים הרשומים באתר יכולים לקיים דיונים בשלל נושאים, כולל בנושאים שאינם קשורים כלל לגיטרה או למוזיקה.

UG Profiles

ב-12 באוגוסט 2007 הושק החלק "UG Profiles" בו מוזיקאים ולהקות יכולים לנהל דף אישי משלהם בסגנון האתר מייספייס ולהפיץ דרכו מידע אודותם, לפרסם בו קובצי אודיו של השירים שלהם, להציג את כישורי הנגינה שלהם, ולהצטרף לקבוצות בעלי עניין משותף.

Ultimate-Guitar.TV

החלק "Ultimate-Guitar.TV" מכיל שלל קטעי וידאו של ראיונות של נגני גיטרה, שיעורי גיטרה, שיעורי כתיבת שירים, כמו גם וידאו קליפים.
גור פורת

קריירה

פורת החל את הקריירה המקצועית במדי הפועל עפולה בליגה הארצית, כשעוד קודם לכן שיחק עבור קבוצת הכדורסל של התיכון האזורי בן-גוריון בליגת התיכונים השנייה. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של עפולה שותף כשחקן ספסל ומיעט לקבל דקות משחק רבות; אף על פי כן, העפיל עם קבוצתו לליגה הלאומית. בעונתו השנייה במועדון, עונת הבכורה של עפולה בליגה הלאומית, מיעט עוד יותר בדקות משחק ובחציה השני של העונה הושאל להפועל מגדל העמק. בסיום העונה, החל בשירותו הצבאי בחטיבת גולני ולא שיחק כדורסל מקצועי במשך כשנה. כעבור כשנה קיבל מעמד של ספורטאי מצטיין.
בעונת 1999/2000, שב להפועל עפולה. הוא עזר לקבוצתו להעפיל למשחקי ההצלבה על העלייה לליגת העל, אך הפסיד עימה בשלב חצי הגמר. באותה עונה רשם ממוצעים של 9 נקודות, 3.8 כדורים חוזרים ו-1.7 חטיפות, שהכתירו אותו כחוטף הטוב ביותר בליגה השנייה. פורת עזב את עפולה אחרי עונה אחת לטובת הפועל חיפה/נשר, לאחר שהאחרונה הציעה לו תנאים טובים ושכר גבוה יותר מבעיר הולדתו. אצל האדומים מהכרמל פורת קיבל דקות משחק רבות מהרגיל, שהתבטאו בסיום העונה בממוצעים אישיים גבוהים של 15.5 נקודות, 4.0 כדורים חוזרים, 2.5 אסיסטים ו-0.7 חסימות בכ-34 דקות משחק, שעזרו לקבוצה להישאר בליגה הלאומית לעונה נוספת.
למרות זאת, פורת לא המשיך עם המועדון עונה נוספת וחתם לעונה אחת במדיה של הקבוצה המאוחדת מהעמקים, הפועל גלבוע/עפולה. לאחר עונה זו, חתם במכבי ראשון לציון ושיחק עבורה במהלך עונות 2002/2003 ו-2003/2004, כשבזו האחרונה, הוביל את ראשון לציון להישרדות בליגה הבכירה. לאחר מכן, שיחק במשך עונה אחת עבור מועדון כדורסל חיפה. בעונת 2005/2006, שב בפעם השנייה לקבוצת נעוריו, הפועל גלבוע/עפולה, בה קודם לתפקיד הקפטן והיה לגורם המרכזי לעלייתה לליגת העל, כשהוא נבחר לחמישיית העונה של הליגה הלאומית. הוא המשיך עם עפולה לעונה הבאה ושיחק לראשונה במדיה בליגת העל, כשהוא רושם ממוצעים של כ-8 נקודות ו-4.2 כדורים חוזרים בכ-24 דקות משחק. בסיום העונה סיכם לעונה נוספת בגלבוע/עפולה, עונה שלא סייעה לקבוצתו, שבסיום העונה ירדה שוב לליגה הלאומית. פורת דחה את הצעת הקבוצה להישאר וחתם לקדנציה שנייה במדיה של מכבי חיפה. בעונה זו נעדר מהמגרשים לכחודשיים, אך כשחזר סייע לקבוצה לסיים במקום השלישי בעונה הסדירה, שהבטיח יתרון ביתיות בשלב ההצלבה. הירוקים העפילו לגמר גביע המדינה, בו הפסידו להפועל חולון; ולגמר הפיינל פור של ליגת העל - בו הפסידו למכבי תל אביב.
בעונת 2009/2010 חזר פורת לקבוצתו הראשונה בקריירה, הפועל עפולה ששבה לליגה הראשונה. בעונת 2010/2011 עבר לשחק בעירוני אשקלון. בעונת 2011/2012 שיחק במ.כ. הבקעה, בעונת 2012/2013 שב לאשקלון ושיחק באליצור המקומית, ובעונה שאחריה שיחק באליצור רמלה, בליגה הלאומית. בשנת 2015, כשהוא בן 35, חתם במכבי רחובות, גם היא בלאומית.
גור פורת ואביו הכדורסלן אריאל פורת הצטרפו לרשימה מכובדת של אבות ובנים שקלעו 1,000 נקודות ויותר בקריירה. פורת האב קלע מעל 3,000 נקודות בקריירה.
יעקב הרוזן

ביוגרפיה

הרוזן נולד במטולה. הוריו היו אליעזר רזניק, עולה מנבהרדק, שסלל את מסילות הרכבת מיפו לירושלים, וחיה בת יצחק משה קרונשטאדט. אביו שימש תחילה כחקלאי בזכרון יעקב, וכשהוקמה המושבה מטולה עבר להתגורר בה והיה מחלוצי עבודת האדמה במטולה. 
יעקב למד בבית-הספר העממי במטולה ובגימנסיה "הרצליה" בתל אביב וכשפרצה מלחמת העולם הראשונה חזר לכפרו. באותה תקופה ערך ועד המושבה חיפושים אחר יוסף לישנסקי, יליד מטולה, שהיה פעיל במחתרת ניל"י - עקב פניית ועד זכרון יעקב שאויים על ידי מפקדת הצבא הטורקי, הנער יעקב נשלח לחיפושים אך הוא הוליכם שולל לבל ימצאו את לישנסקי. לאחר שגילו כמה טעויות שעשה הוא נשלח למאסר, אך שוחרר במהרה ונשלח לכפר גלעדי לשמור על רכושם של חברי השומר שנאסרו. 
לאחר המלחמה שב ללימודיו בגימנסיה. כשהחלו ההתקפות הערביות על תל-חי בשנת ה'תרע"ט נשלח להגן על הגליל העליון יחד עם חבריו פסח ליפובצקי וסימקין. כשנפלה תל-חי ופונה הגליל העליון נשלח להגן על המושבה שרונה שבגליל התחתון.
הוא החל לפרסם את רשימותיו בעיתון הארץ למשך כמה שנים ועבד כמורה עברי בבית-הספר של כי"ח בביירות, שם נפגש עם המלך פייצל ואז פוטר מתפקידו. ב-1925 נסע להיות מורה עברי בבולגריה, הוא מונה לראש הסתדרות המורים, ערך עיתון והקים הוצאת-ספרים עברית. שם נתמנה לחבר מזכירות הקונגרס הציוני. ב-1929 נסע ללמוד משפטים בפריז שבצרפת וב-1933 קיבל תואר מוסמך למדעי המשפט.
ב-1936 נבחר לנשיא הסתדרות המורים היהודים, נשיא מועדון בני ארץ ישראל, ויו"ר חוג הנוער הלאומי היהודי בפריז.

עבודתו המחקרית

ב-1933 פרסם את מאמרו הראשון בעיתון הצרפתי "מרקורי די פראנס" בו מתח ביקורת על שלטון המנדט וזכה לתגובת הנציב הצרפתי בסוריה. הוא למד לתואר ד"ר להיסטוריה והכין את ספרו על "דונה גרציה" בו הוכיח שהמלך קארל החמישי שנודע כאנטישמי, ניהל את חשבונו בבנק מנדס שהיה בבעלות יהודים אנוסים ושדונה גרציה מנדס הקלה את יחסו. עוד חשף שהחוזה בין טורקיה לצרפת שנחתם ב-1569 נכתב בעברית. 
ב-1939 פרסם את ספרו "ארץ ישראל וארצות הברית של ערב" ובא במגע עם מדינאים צרפתים. בספטמבר באותה שנה הוציא את ספרו "מדיניותה של הציונות בעולם ובמזרח הקרוב". בתש"ט הוציא קובץ ספרותי בשם "האופק".
ניר נין-נון

ביוגרפיה

נין-נון הוא נכד לניצולי שואה ילידי אוקראינה. נין-נון, בוגר בית ספר בסמ"ת בחיפה, התגייס לצה"ל ב-1987 וסיים בהצטיינות קורס טיס מס' 120 ב-1989 במגמת טייסי מסוקי קרב. ב-1990 סיים קורס אימון מבצעי. שירת כטייס AH-1 קוברה וכטייס AH-64 אפאצ'י והדריך בבית הספר לטיסה. הוא פיקד על טייסת 113, ("טייסת הצרעה") בהיותה טייסת מסוקי "פתן" בבסיס רמון, בהמשך על טייסת 190 ("טייסת מגע הקסם") טייסת מסוקי "פתן" בבסיס רמון ועל טייסת 113, ("טייסת הצרעה"), טייסת מסוקי "שרף" (אפאצ'י לונגבו) בבסיס רמון. ב-2008 מונה לראש ענף תכנון ובקרה במחלקת תכנון וארגון במטה חיל האוויר. הקים ועמד בראש "מנהלת מגן", מחלקה מקצועית לקליטה, בניין הכוח ואפיון מערכות הגנה אווירית בחיל האוויר, ביניהן כיפת ברזל, שרביט קסמים, חץ וגילוי להתרעה. לאחר לימודים באנגליה במכללה לביטחון לאומי הבריטית, מונה באוגוסט 2016 לראש להק השתתפות ומסוקים בדרגת תת-אלוף. באפריל 2017 מונה בנוסף גם לממלא מקום ראש להק האוויר ושירת בתפקיד כחצי שנה עד מינויו של אמנון עין-דר באוקטובר 2017. ב-19 במרץ 2019 סיים את תפקידו ואת שירותו בצה"ל והוחלף על ידי נעם ריף.
נין-נון נשוי למיכל ואב לארבע בנות. בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול, ובשנים 2012–2013 למד בקולג' המלכותי הבריטי ללימודי ביטחון (RCDS-Royal College of Defence Studies). בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.
מריבי בילבאו

ביוגרפיה

נולדה ב-1930 בעיר בילבאו, בחבל הבסקים שבספרד. כבר בגיל צעיר התחילה להשתתף בהופעות של קבוצות מקומיות בעיר ואף הקימה קבוצה כזו, אולם בשל חשש שמשפחתה לא תקבל את המקצוע שבחרה שיחקה באותם ימים תחת השם הבדוי אנחלה ולוורדה (Ángela Valverde).
בקולנוע החלה להופיע בשנות השישים והופיעה במספר לא מבוטל סרטים קצרים במהלך שנות השישים והשבעים.
בשנת 1981 הופיעה לראשונה בסרט באורך מלא, ובמהלך העשורים שלאחר מכן נעשתה לאחת השחקניות הפעילות ביותר בקולנוע הבאסקי לו הקדישה את מירב שנות הקריירה שלה. בשנת 1996 ניתן לה פרס על מפעל חיים מאיגוד השחקנים הבאסקי ובשנת 1997 פרס על מפעל חיים מהעיתון הספרדי "אל מונדו".
בשנת 2003 החלה להופיע בסדרה הקומית המצליחה Aquí no hay quien viva, שנחשבת לאחת הסדרות המצליחות ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה הספרדית – הן מבחינת הביקורות שקיבלה והן מבחינת נתנוני הצפייה. בילבאו שיחקה בסדרה לצד שחקנים כמו מלנה אלטריו, פרננדו טחרו, לולס לאון, מריה אדאנס, לואיס מרלו ועוד. דמותהּ של בילבאו בסדרה הייתה מריסה בניטו (Marisa Benito), פנסיונרית המתגוררת עם אחותה, שתיהן עוסקות רבות ברכילות. תפקיד זה זיכה אותה בפופולריות רבה מאוד, וכן היא קיבלה עליו מספר פרסים, בין השאר מהאקדמיה הספרדית לטלוויזיה ומאיגוד השחקנים הספרדי. הסדרה נעשתה לסדרה הנצפית ביותר בספרד בעשור בו שודרה. בשנת 2006 הסתיימה הסדרה ובשנת 2007 החלו לשדר את סדרת ההמשך, La que se avecina, שגם בה בילבאו שיחקה, לצד שחקנים רבים ששיחקו איתה גם בסדרה המקורית, וכן שחקנים נוספים כמו אנטוניה סן חואן. דמותהּ של בילבאו בסדרה הייתה איססקון סגסטומה (Izaskun Sagastume). אישה מבוגרת הבורחת יחד עם חברתה מבית האבות בו התגוררו ופולשות לדירה בבנין בו מתרחשת הסדרה. בילבאו שיחקה בסדרה עד לחודשי חייה האחרונים.
בשנת 2007 סרט שבו השתתפה, "Éramos pocos", היה מועמד לפרס האוסקר. במהלך שנות פעילותה קיבלה פרסים רבים, ביניהם פרסים רבים על מפעל חיים.
יחד עם שחקנים ספרדים מפורסמים נוספים, השתתפה פעמים רבות בקמפיין להעלאת המודעות למחלת הטרשת הנפוצה וכן בקמפיינים למען מיחזור.
באפריל 2013 נפטרה בילבאו בביתה. לאחר מותה קיבלה תואר "בת בילבאו של כבוד", אותו קיבלה בתה בשמה, וכן הוקדש לה פרק בסדרה בה שיחקה שנים רבות, "La que se avecina". מחווה נוספת הייתה בפרק המאה של הסדרה, כאשר קטע מוקלט של בילבאו שולב בעלילת הפרק.
מזומן הוא המלך

מזומן הוא המלך (באנגלית: Cash is king) הוא ביטוי המשמש לצורכי ניתוח עסקים או תיקי השקעות, המדגיש את חשיבותו של תזרים המזומנים על האיתנות הפיננסית הכוללת של עסק. עבור משקיעים עשוי הביטוי לשמש כתיאור היתרון בהחזקת שיעור ניכר של מזומן או נכסים לזמן קצר – נזילים. יתרון שימומש בעתות של נפילות בשווקים הפיננסים או לניצול הזדמנויות להשקעה. הביטוי מבטא עד כמה חיוני להותיר בידי עסק יתרות מזומנים זמינות לצורכי תפעול לזמן קצר, רכישות והשקעות.
נכסים בלתי נזילים, כגון יתרות חוב של לקוחות, משפיעים אמנם בצורה חיובית על ההון העצמי, אך אינם מבטיחים את יכולותיה של החברה לבצע תשלומים מיידים לספקים או אף לעובדים בגין שכר. ללא יתרות מזומנים ומבלי יכולת לממש נכסים בזמן קצר, עלולה חברה להגיע אף לכדי הליך פירוק למרות הון עצמי חיובי.
המקור לביטוי "מזומן הוא המלך" אינו ברור. נעשה בו שימוש בשנת 1988 על ידי Per G Gyllenhammar, מנכ"ל VOLVO באותה העת, לאחר התרסקות שוק המניות בעולם שנה קודם לכן. הביטוי הוזכר על ידי אלכס ספנוס, מיליארדר אמריקאי שעשה את הונו בתחום הבנייה, ולעיתים הוזכר גם במאמרים של חברת מוטלי פול, חברה אמריקאית המתמחה בייעוץ השקעות במולטימדיה.
במהלך המשבר הפיננסי העולמי שהחל ב-2008, נעשה בביטוי שימוש נרחב כדי לתאר חברות שנאלצו להנפיק מניות בעל כורחן או שנקלעו לפשיטת רגל.
Ironbark (סרט)

עלילה

Ironbark מספר את "סיפורו אמיתי של איש העסקים הבריטי שעזר ל-CIA האמריקאי לחדור לתוכנית הגרעין הסובייטית בתקופת המלחמה הקרה. וויין והמקור הרוסי שלו, אולג פנקובסקי (בעל שם הצופן Ironbark), מספקים מידע קריטי שמביא לסיום משבר הטילים בקובה."

פיתוח

ב-1 במאי 2018, חברת FilmNation Entertainment הודיעה על תחילת הפקת סרט על המרגל הבריטי גרביל וויין מאת התסריטאי טום או'קונור. דומיניק קוק לוהק לביים את הסרט ולהפיק לצד או'קונור, בן פאף, רורי אייטקן, אדם אקלנד, ג'וש וארני ולאה קלארק.

ליהוק

לצד ההכרזה על ההפקה הראשונית, אושר כי בנדיקט קאמברבאץ' יגלם את גרביל וויין. באוקטובר 2018, נודע כי רייצ 'ל ברוסנהאן, ג'סי באקלי, מראב נינידזה, אנגוס רייט וקיריל פירוגוב הצטרפו לצוות השחקנים של הסרט .

צילומים

שלב הצילומים לסרט החל ב-15 באוקטובר 2018 והוא נמשך עד 7 בדצמבר 2018. קמברבאץ' גידל שפם עבור הצילומים.