google/wiki40b huggingface dataset:
ממשק (תכנות)

בתכנות, המושג ממשק (באנגלית: Software Interface) משמש להפשטה של מחלקות התוכנה, ומגדיר את הפונקציונליות שעל כל מחלקה לממש כדי להיות שייכת אליו.
אם אובייקט עושה שימוש בממשק כלשהו, אז הדבר מבטיח שלאובייקט תהיה התנהגות מסוימת. מימוש של ממשק הוא התחייבות של אובייקט למלא אחר מפרט של דרישות להתנהגות מסוימת. לפיכך, ניתן לראות בממשק כחוזה. כאשר מחלקה מממשת את כל הפונקציות המוגדרות בממשק ניתן ליצור מופע שלה, אחרת היא נחשבת מימוש אבסטרקטי - כזה שדורש הרחבה על ידי מחלקה אחרת המשלימה את המימוש.
שימוש בממשקים הוא נוהג של כתיבה נכונה בהנדסת תוכנה, כי בשיטה זו מתבצעת הפרדה בין המימוש בפועל לבין הדרישות שמאופיינות בממשק.
מגוון תבניות עיצוב (design patterns) עושות שימוש רב בממשקי תוכנה. ממשק התוכנה חשוב גם בפונקציות הנקראות בצורה מרוחקת (ראו RPC). 
מערכות תשתית רבות כמו Java EE,‏ Spring Framework ו-Inversion of control מסייעות באתחול אובייקטים על פי ממשק שמוגדר מראש.

דוגמת קוד

נניח שקיים ממשק ובו שתי התנהגויות (מתודות) שעל כל אובייקט שמקים את הממשק להכיל. האחת היא מתודה ללא טיפוס החזרה (Void) והשנייה היא מתודה בוליאנית. המתודה הראשונה לא מקבלת פרמטרים (מידע) והמתודה השנייה מקבלת פרמטר אחד מסוג int.
כך נראה קטע הקוד ב-C# של הממשק:
 public interface Idostuff
 {
 void DoThis();
 bool DoThat(int a);
 }
וזהו קטע קוד של אובייקט שמממש את הממשק, כלומר מכיל שתי מתודות כפי שצויין:
public class MyClass: Idostuff
 {
 public void DoThis()
 {
 Console.WriteLine("I'm doing This");
 }

 public bool DoThat(int a)
 {
 if (a % 2 == 0){
 return true;}
 return false;
 }}
הקונבנציה (המוסכמה בתחום) בעולם התוכנה היא שממשק תמיד יתחיל באות I, ולאחר מכן תיאור של החוזה. לדוגמה: ICanRead, ICanLearn וכו'. לאובייקטים שיממשו את החוזה יהיה מתודות בלי התחילית I, למשל CanRead ו-CanLearn.
אובייקט יכול לממשק מספר אינסופי של ממשקים וכך לענות על מספר דרישות. השימוש בממשק יכול לעזור לעקוף עץ ירושה של אובייקטים. למשל, אם קיים אובייקט של Person שיורש מאובייקט Mammls, ואובייקט אחר בשם Table שיורש מאובייקט של SolidItems, אז ניתן באמצעות ממשק ליצור לשני האובייקטים מטודות דומות. כלומר, אין צורך שהאדם יירש תכונות ממחלקת החפצים המוצקים, ולהפך, אין צורך להצהיר שהשולחן יירש תכונות ממחלקת היונקים.
הממשק לא מכתיב כיצד יש לממש את המתודות שהוא דורש. בדוגמה לעיל למשל, אובייקט אחר יכול לממש את המתודה הבוליאנית (מחזירה אמת או שקר) DoThat, בכך שהוא יחזיר אמת כל עוד הפרמטר שונה מאפס למשל. אין אפשרות שממשק יחייב אובייקט להכיל שדות מסוימים (אופן שמירת מידע), אלא רק מתודות (התנהגויות).
Mi Cama

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קרול ג'י והופק על ידי אנטוניו ריו גיבו "רייטו" ואנדי קליי. השיר מסמפל בתוכו את לחן פזמון השיר "Blackout", של בוני אנדרסון. השיר הוא שיר בסגנון הרגאטון, המשלב בתוכו גם קטעי טראפ לטיני.
לשיר יצא רמיקס המשלב בתוכו את הזמרים ניקי ג'אם וג'יי באלווין.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא עבור השיר בוים על ידי 36 גראדוס, שגם ביים את הקליפ לשירה "Pineapple". 
ב-10 במאי 2018, פורסם הקליפ, וכבר בצאתו זכה להצלחה בינלאומית כאשר צבר למעלה מ-18 מיליון צפיות ביממה אחת ביוטיוב. בעקבות כך הפך הקליפ לקליפ הסולו הלטיני הנצפה ביותר ביממה אחת ביוטיוב, ולקליפ ה-20 הנצפה ביותר לשנת 2018.
בקליפ ניתן לראות את קרול ג'י יוצאת מביתה, ולשיער שלה קשורה בנדנה. כשהיא מגיעה לרחוב, היא מתחילה לרקוד לצלילי השיר ביחד עם אזרחי המקום. בין היתר, ניתן לראות אנשים מניפים חבלים שיוצרים גיצים במגע עם הרצפה, ולקראת הסוף את ג'י שותה משקאות חריפים.
נכון ל-24 באפריל 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על יותר מ-543 מיליון צפיות.
פגוש את היונים

עלילה

היון הגוזל וולינט רוצה להצטרף לחייל יוני הדואר המלכותי להילחם בחזית ולשלוח הודעות במלחמת העולם השנייה, בינתיים הנץ המרושע גנרל פון טאלון ועוזריו שלו קפלינק ואנדרלינק מתכוונים לכלוא את היונים בזמן המלחמה, בעזרת יון ערמומי בשם באגזי מצליח וולינט להתגייס ביחד עם באגזי לחייל יוני הדואר ונלקח לבסיס לשם אימונים האימונים קשים ומפרכים כדי להילחם בנצים, בהמשך הם פוגשים את העכברים שארלס דה גירל ורולו אשר עזרו להם להתחמק מנצים, בסוף הסרט וולינט נבחר סוף סוף לאימונים.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
שמואל אביבי

שירותו הצבאי

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1979 שובץ בחטיבת גולני, שבה עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שימש מפקד מחלקה ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך שימש מפקד פלוגה. לאחר מכן פיקד על פלחה"ן גולני, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש סגן מפקד גדוד 51. לאחר מכן מונה למפקד גדוד בחטיבת ביסלמ"ח.
לאחר מכן פיקד על עוצבת הגולן ועל חטיבת כרמלי. בהמשך שימש סגן מפקד עוצבת הגליל. בשנת 2002 מונה לנספח צה"ל בשווייץ ובסקנדינביה, ושירת בתפקיד זה עד שנת 2005. לאחר חזרתו ארצה הועלה חשד כי קשר קשרים עם סוחר נשק שווייצרי ופעל לטובתו תוך ניגוד עניינים. בשנת 2011 הוגש נגדו כתב אישום בעבירות של הפרת אמונים ולקיחת שוחד. לאחר עסקת טיעון נמחקה עבירת השוחד מכתב האישום, ואביבי הורשע על פי הודאתו בעבירה של הפרת אמונים. בעקבות זאת נגזרו עליו שלושה חודשי עבודות שירות, קנס בן 70 אלף ש"ח ומאסר על תנאי.
אביבי הוא בעל תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל מטעם אוניברסיטת חיפה ותואר שני בכלכלה ומנהל עסקים. הוא משמש סמנכ"ל קבוצת אלדד פרי.
צעצוע

צעצוע הוא חפץ שניתן לשחק איתו לצורך הנאה או פיתוח מיומנויות שונות, לרוב ללא הפקה של עשייה תכליתית. הוא עשוי להתאים לילדים, מבוגרים או שניהם גם יחד.

מקור השם

קרוב לודאי ששם זה יסודו בטעות. ומשמעו האמיתי בעברית הוא ילד או נער. שכן הוא נזכר בתורה פעם  אחת בלבד בדברי הימים.כרובים שנים מעשה צעצועים. והפירוש הוא ילדים-נערים. כלומר שהכרובים היו במראה ילדים.(רביא בארמית-ילד).
גלריה נורה

תולדות הגלריה

הגלריה החלה לפעול משנת 1942 בביתו של הצייר לודוויג יונס ברחוב ממילא, (רחוב אגרון) זמן קצר לאחר מותו. היא נשאה אז את השם "גלריה יונס" והוצגו בה בין היתר תערוכות של האמנים: מרסל ינקו, משה מוקדי, יעקב שטיינהרדט, לאופולד קרקואר, איזידור אשהיים, מירון סימה ויעקב פינס.
ב-1954 עברה הגלריה לאכסניתה הנוכחית, בביתה של נורה וילנסקי בשדרות בן מיימון שברחביה בירושלים, ושם הגלריה שונה ל״סטודיו נורה גלריה לאמנות״. במהלך השנים קיצרה וילנסקי את השם ל״גלריה נורה״.
עד מותה של וילנסקי ב-1980, נערכו בגלריה 223 תערוכות של אמנים שונים מישראל ומארצות אחרות.
מבקר האמנות של ה"ג'רוזלם פוסט", מאיר רונן, כתב זמן קצר לאחר מותה של וילנסקי: "אלאונורה וילנסקי, או פשוט נורה כפי שהייתה ידועה לכמה דורות של אוהבי אמנות, הלכה לעולמה בגיל 80... במשך 38 שנה, כמה דורות של אמנים ישראלים וזרים מצאו בה תמיכה, עידוד ופרסום, וכן אלפי ירושלמים ביקרו בקביעות בגלריה... נורה לא הציגה "איזמים" או מגמות מסוימות. גישתה הייתה תמיד פתוחה, והיא עמדה על כך להציג איכות וכשרון באווירה של טעם טוב. אין גלריה ישראלית אחרת שהצליחה להיות יותר חמה ופחות מאולצת, ואשר הציגה בקביעות מבחר כה רחב ומגוון. נורה הייתה הראשונה שהציגה את פימה, בקון ומורי בצלאל כגון: שטיינהרדט, אשהיים, פינס, סימה, קרקואר. היא גם הציגה לראשונה אמנים מחו"ל... פסגת תערוכותיה הייתה תערוכתה של סוניה דלוניי, חלוצת האמנות המופשטת... הסתלקותה של נורה נראית כסיום תקופה... היא הייתה אחת מתושבי טרום המדינה רחבי הלב שהטביעו את חותמם על חיי ירושלים".
ב-1980 נערכה לכבוד וילנסקי אזכרה בבית האמנים בירושלים, במהלכה פנו אוהבי הגלריה לבתה, דינה חנוך, בבקשה להמשיך את הגלריה. מאז, חנוך היא מנהלת הגלריה, בה נערכו למעלה מ-500 תערוכות: תערוכות קבוצתיות וכן תערוכות יחיד. מבין האמנים שהציגו בגלריה: סוניה דלוניי , קטה אפרים מרכוס, מרדכי אבניאל, אליזבט אפשטיין, לאה גרונדיג, ג׳יולה צילצר, פרנץ ברנהיימר, יוסף קונסטנט, הרמן שטרוק ויוסף בודקו.
פורטוגל במלחמת העולם הראשונה

לפני הכניסה למלחמה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ביקשה פורטוגל לשמור על נייטרליות. אולם ספינותיה סבלו מהתקפות צוללות במסגרת מערכת הצוללות במלחמת העולם הראשונה. כמו כן הוטרדה מושבתה אנגולה על ידי שכנתה, דרום-מערב אפריקה הגרמנית (כיום נמיביה). 
ב-23 בפברואר 1916 התבקשה ממשלת פורטוגל על ידי ממשלת בריטניה לעצור בנמליה ספינות גרמניות, כענישה על הפעלת צוללות כנגד הצי הבריטי מול חופיה. ממשלת פורטוגל נענתה לעתירה, דבר שגרר הכרזת מלחמה של האימפריה הגרמנית על פורטוגל ב-9 במרץ. לפורטוגל היה אינטרס נוסף להשתתף במלחמה בשל תביעתה לשחרור נמל קיונגה (Kionga) במוזמביק, שנכבש על ידי גרמניה ב-1894.

חיל המשלוח הפורטוגלי לצרפת

ב-7 באוגוסט אישר הפרלמנט של פורטוגל הקמת חיל משלוח של 55,000 לוחמי חיל רגלים ו-1,000 תותחנים שיוכפפו למפקדת הצבא הבריטי בצרפת. במקביל הוקם חיל המשלוח הפורטוגלי (Corpo Expedicionário Português, CEP) על סמך גיוס 30,000 חיילים מתנדבים שהחל עוד ביוני. חיילי הכוח הגיעו לחופי צרפת בינואר 1917. הכוח היה בהיקף של שתי דיוויזיות והוכפף לארמייה הבריטית הראשונה. על ה-CEF פיקד הגנרל פרננדו טמגיני דה אבראו א-סילבה ( General Fernando Tamagnini de Abreu e Silva).
באותה עת נשלחו לצרפת גם 1,000 התותחנים של כוח הארטילריה הכבדה העצמאי (Corpo de Artilharia Pesada Independente, CAPI), שפעל תחת פיקוד צבא צרפת.
הכוח הפורטוגלי נשלח להחזיק בקו חפירות בחזית איפר, שהה בו במהלך החורף של 1917-1918 וסבל שחיקה מתמשכת. עד ראשית אפריל נפגעו 10% מהחיילים, המורל בקרב החיילים היה נמוך ביותר ונשמעו קולות של מרד כנגד הפיקוד הבריטי, שלא היה אהוד על החיילים. ב-4 באפריל החליט הפיקוד הבריטי להחזיר את הדיוויזיות הפורטוגליות לרענון בעורף. אולם ב-9 באפריל 1918, היום בו תוכננה החלפתם, תקפו את הגזרה כוחות גרמניים עדיפים (כ-100,000 חיילים גרמניים מול 20,000 פורטגלים) במסגרת מבצע "ג'ורג'ט" של מתקפת האביב הגרמנית (נקרא גם "קרב איפר הרביעי" ו"קרב ליס").
בשל הנחיתות המספרית והמורל הנמוך ניסו הפורטוגלים להחזיק בקווי ההגנה, אך לא יכלו לגלי התקפה גרמניים ונכנעו. בכך, העיר ההיסטוריון באזיל לידל הארט, עצרו את המומנטום של המתקפה הגרמנית (שנאלצה להתמודד עם אלפי שבויים) והצילו את בעלי-בריתם.‏ 6,500 חיילים פורטוגלים נלקחו בשבי ו-400 נהרגו באותו יום. גיבור היום היה הטוראי אניבל מילהיש (Aníbal Milhais), שהפך לגיבור לאומי בארצו. הוא חיפה לבדו באמצעות מקלע לואיס על נסיגת חבריו ועמד מול גדוד אופנוענים גרמני. בהמשך הצליח לברוח מהשבי הגרמני וחזר ללחום בשורות הצבא הבריטי.
לאחר קרב זה, נשלח רוב הכוח הפורטוגלי לעורף ודיוויזיה אחת המשיכה בלחימה תוך שילובה בארמייה החמישית של הצבא הבריטי.

תוצאות המלחמה

פורטוגל קיבלה ייצוג בועידת השלום בפריז (1919) ובחוזה ורסאי. לפי תביעתה נסוגו כל הכוחות הגרמניים ממוזמביק ועיר הנמל קיונגה חזרה לשליטת פורטוגל.
אורי רום

ביוגרפיה

רום, בנם של אהרן ומלכה רוזנבלום, נולד בכפר גלעדי. בגיל 4 עבר עם משפחתו לבאר טוביה. כנער היה פעיל כקשר בארגון ההגנה, בוגר קורס מכ"ים וקורס מפקדי מחלקות (י"ט) של הארגון. במלחמת העצמאות לחם בקרבות במע'אר, משטרת עיראק סווידאן והמערכה על נגבה. שימש קצין מבצעים במחוז הנגב ומפקד פלוגה בחטיבת גבעתי. ב-1950 השתחרר מהצבא אך חזר כעבור זמן מה לשירות. שירת כמ"פ וסמג"ד בגדוד 9, מראשוני יחידות חיל השריון. בוגר המחזור הראשון של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ב-1954 ולאחריו מונה למפקד גדוד 9. במסגרת ההכנות לקראת מבצע קדש השתתף הגדוד בפיקודו במבצע יונה, מבצע חשאי לפריקת תחמושת שהובאה מצרפת. פלוגה ג' מהגדוד זכתה על חלקה במבצע בצל"ש יחידתי.
באוקטובר 1956 מונה למפקד גדוד 52, גדוד חרמ"ש שעבר מחטיבת גבעתי לחטיבה 7 ועל רום הוטל להסב את לוחמיו לחיילי חרמ"ש. הגדוד בפיקודו לחם בקרב על מתחם אום כתף-אום שיחאן, במהלכו נאלץ לסגת לאחר שנתקל בהתנגדות חזקה ובאש מדויקת של תותחים נגד-טנקים, הגדוד המשיך בלחימה, כבש את ביר גפגפה והתקדם בציר המרכזי של סיני עד קרבת תעלת סואץ. 
רום יצא לקורס שריון מתקדם של צבא ארצות הברית, והוא בוגר המחזור הראשון של המכללה לביטחון לאומי. ב-1964 מונה למפקד בית הספר לשריון ובמינוי חירום שימש מפקד חטיבה 37. בפרוץ מלחמת ששת הימים פקד לארגן מקורסי בית הספר שני גדודים לוחמים שהצטרפו לכוחות בחזית המצרית. רום עצמו פיקד על חטיבה 37, חטיבת מילואים שהורכבה מגדוד טנקי סופר שרמן, גדוד טנקים AMX-13, גדוד חרמ"ש, פלוגת סיור ויחידות חטיבתיות. החטיבה התייצבה בחזית הסורית כחלק מאוגדה 36. היא הצטוותה לתקוף את צפון השומרון באיגוף מכיוון צפון מזרח וכבשה את העיר שכם. בהמשך המלחמה צורף אליה גדוד 13 מחטיבת גולני והחטיבה השתתפה במערכה לכיבוש רמת הגולן. 
לאחר המלחמה נשלח לסינגפור כראש המשלחת הצבאית הישראלית שסייעה בהקמה והסדרת הצבא המקומי. בשובו התמנה לעוזרו של ישראל טל בפרויקט פיתוח טנק המרכבה. ביוני 1972 קודם לדרגת תא"ל ומונה לראש הג"א, תפקיד בו כיהן במהלך מלחמת יום הכיפורים ועד מאי 1974.
לאחר שחרורו ניהל חברה בתחום הבנייה.
אסתי זקהיים

ביוגרפיה

זקהיים למדה בתיכון תלמה ילין בגבעתיים במגמת התיאטרון. את שירותה בצה"ל עשתה בתחנת הרדיו גלי צה"ל, שם הפיקה מגוון תוכניות בידור.
לאחר סיום שירותה הצבאי סיימה לימודי משחק באוניברסיטת תל אביב, ועברה להתגורר בלונדון במטרה ללמוד משחק בבית הספר למשחק "Academy of Live and Recorded Arts".
עם שובה לישראל, קיבלה את תפקידה הראשון בסרט הקולנוע "אבא גנוב 2" לצד יהודה ברקן ואריה אליאס. לאחר ששיחקה במספר משמעותי של סרטים קצרים, שיחקה בשנת 1995 בסרטו עטור השבחים של שמי זרחין "לילסדה" לצד אלון אבוטבול וגילה אלמגור, וזכתה עבור משחקה בפרס אוסקר ישראלי על משחק משני נשי. בשנת 1996 השתתפה זקהיים בסדרת הטלוויזיה "קפה פריס". אולם אחד מתפקידיה המשמעותיים והזכורים ביותר היה בשנת 1997, בסרטה של ג'ולי שלז, "עפולה אקספרס", בו שיחקה תפקיד ראשי לצד צביקה הדר ואריה מוסקונה. "עפולה אקספרס" זכה בפרסים רבים, בהם פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר עבור זקהיים.
בשנת 1998 כיכבה זקהיים, לצד אפרת בן צור ושירה גפן, בסדרת הטלוויזיה "20 פלוס", ולצד מירב גרובר בסרט "דשאים סגולים". בשנת 2001 שיחקה בסרט הטלוויזיה "1000 קלוריות" לצד דלית קהן, וב-2002 בסדרת הטלוויזיה "טיפול נמרץ", שזכתה להצלחה ושודרה לאורך שתי עונות, לצד עמוס לביא ומיכל ינאי. בשנת 2003 שיחקה זקהיים בסרט המצליח ועטור הפרסים הבינלאומיים של שמי זרחין "הכוכבים של שלומי" לצד אריה אליאס ואסי כהן. באותה תקופה החלה ללמד משחק בבית צבי, קידמה את קמפיין האופנה של "עונות" והשתתפה בקלטות ילדים מצליחות. כמו כן, הנחתה את תוכנית הטלוויזיה "זמן הורים" בטלוויזיה החינוכית.
זקהיים השתתפה במספר הצגות, ביניהן "סדקים" בפסטיבל עכו, "הקונצרט" מאת גורן אגמון בתיאטרון בית ליסין, "שירה לוין חיה ומתה בתל אביב" בתיאטרונטו, "איפה תיקי" בפסטיבל הרמת מסך, "רעב" ו"אלוורה" בתיאטרון תמונע, "נייר צלופן" ב"תיאטרון האחר" של אקים ישראל.
ב-2009 שיחקה בסרט מסע קומי קצר בשם "רעבות בערבות", שם גילמה דמות ראשית, לצד עירית בנדק ומיה אלחרר. ב-2011 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "אליפים" שעובדה על פי הספר שכתבה אסתר שטרייט-וורצל.
בשנת 2012 השתתפה בתוכנית "רוקדים עם כוכבים".
ב-2016 הוקרנה הקומדיה "יורשים חסרי בושה" מאת אדיבה גפן, בה השתתפה לצד ניצה שאול וענת ברזילי.
החל מספטמבר 2016 מכהנת כיושבת ראש הוועד המנהל של שח"ם - ארגון השחקנים בישראל.
בשנת 2018 השתתפה בתפקיד קטן בסרטו של הבמאי אבי נשר, "סיפור אחר".
זקהיים עורכת טקסי נישואים אזרחיים לזוגות שאינם מעוניינים בטקס דתי או כאלה שאינם יכולים לבוא בברית הנישואין במדינת ישראל, כמו זוגות הומוסקסואלים.
ב-1998 קיבלה את אות המתנדב מטעם שר העבודה והרווחה, יחד עם אמה ורדה זקהיים, יו"ר עמותת ליל"ך, וסבה משה פרנקל, ממקימי מגן דוד אדום בישראל.
זקהיים היא חברת מפלגת מרצ ואף הוצבה במקום ה-106 ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת השבע עשרה (2006), ובמקום ה-93 בבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013. בינואר 2015 הוצבה במקום ה-94 בבחירות לכנסת העשרים והשתתפה בתשדירי התעמולה של המפלגה. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013, שובצה במקום ה-56 והלא-ריאלי ברשימת מרצ למועצת עיריית תל אביב יפו.
זקהיים נשואה ואם לשלושה. מתגוררת בתל אביב. אחיה היה אמן המיצג דן זקהיים.
נתנאל ארצי

קריירה

ארצי גדל במחלקות הנוער של מכבי חיפה. ארצי עלה לבוגרים של מכבי חיפה בעונת 2014/2015 אך לא שותף. בעונה הבאה, עונת 2015/2016, ארצי מיעט לקבל דקות משחק, ועבר בהשאלה למכבי הוד השרון מהליגה הלאומית. עונה לאחר מכן, עבר ארצי עבר להפועל עפולה מהליגה הלאומית (במסגרת הכרטיס הכפול).
לאחר עונה טובה בעפולה, ארצי קיבל מעט יותר דקות כשנפתחה עונת עונת 2017/2018. עם זאת, ארצי לא הסתפק ב-5.5 דק' למשחק, וביקש לעבור למכבי אשדוד לאחר 6 משחקים, שם קיבל נתח דקות דומה.
את עונת 2018/2019 פתח ארצי בהפועל גלבוע גליל, קיבל דקות משמעותיות (כ-23 למשחק), ונתן עונה מרשימה של 7.6 נק' בממוצע למשחק. העונה הזו נתנה לו את תואר "השחקן המשתפר" ממנהלת הליגה לכדורסל.

נבחרות

ארצי היה חלק חשוב מהנבחרות הצעירות. בקיץ 2017 הוא זכה במדליית הכסף עם נבחרת העתודה, באליפות אירופה עד גיל 20. ארצי קלע בממוצע של 12.9 נקודות וקטף 6.3 ריבאונדים למשחק.
בקיץ 2019 היה חלק מנבחרת האוניברסיאדה, אשר עמה הגיע עד לחצי הגמר. שם הפסידה הנבחרת לארצות הברית והתנחמה במקום הרביעי בטורניר.
ארצי זומן מספר פעמים לסגל הרחב הנבחרת הבוגרת, אך נופה בין האחרונים כשהכריזו על הסגל הסופי.
גר תושב

גר תושב הוא מעמד הניתן בהלכה לגוי המקבל על עצמו לשמור על שבע מצוות בני נח, וכן מקבל את השלטון היהודי בארץ ישראל (תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ס"ד, עמוד ב'). המעמד מאפשר לגר תושב להתגורר בארץ ישראל; ומכאן שמו, שהוא גר לעניין הישיבה בארץ, אך אינו גר למכלול הדברים (כגון שמירת שאר המצוות). מעמדו של גר תושב אינו כגר צדק, אלא הוא מוגדר כ'חסיד אומות העולם'.

הגדרתו

גוי שקיבל על עצמו בבית דין, לפני שלושה דיינים, לקיים את שבע מצוות בני נח, נהיה גר תושב. לאחר הקבלה, יש חובה הלכתית לדאוג לחייו. בהלכות גדולות מובא דעתו של רבי יהושע בן לוי, שנותנים לגר תושב שנה שלימה להתהפך לגר צדק, ואם אינו מתגייר אזי נחשב כסתם גוי.

הדיון ההלכתי בו

בהלכה גר תושב שהרג יהודי, אפילו הוא רוצח בשוגג, חייב מיתה; וכך גם גר תושב שחשב שמותר להרוג גר תושב אחר, והרגו, נחשב קרוב למזיד וחייב מוות (משנה תורה לרמב"ם, הלכות רוצח ושמירת הנפש, פרק ה', הלכה ד').

היסטוריה

בתקופת שלטונו של עם ישראל היו מספר עמים שהיו מעין "גר תושב"
כגון הגבעונים.

גר תושב כיום

לפי שיטת הרמב"ם המתבססת על התלמוד (תלמוד בבלי, מסכת ערכין, דף כ"ט, עמוד א') כאשר היובל אינו נוהג, אין מקבלים גר תושב; ומשום שכיום היובל אינו נוהג, לשיטתו מבחינה הלכתית כיום אין דין של גר תושב. אולם לשיטות שונות (כגון הרב אברהם יצחק הכהן קוק) כיום ניתן להחיל דין גר תושב על קבוצות מסוימות (כגון המוסלמים). כך הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג פסק, שכיום כאשר "אומה שלמה" קיבלה על עצמה את שבע מצוות בני נח, כל האומה נחשבת 'גר תושב'. על סמך שיטה זו היו שהכלילו בתוכה אף קבוצות של ערבים נוצרים, והגדירו אותם כגר תושב.
ב-2017 ח"כ בצלאל סמוטריץ' הציע להקנות מעמד גר תושב לפלסטינים שיבחרו להישאר בארץ ישראל כחלק מתוכנית ההכרעה שלו ליישוב הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
ב-2018 פרסם הרב אליעזר מלמד בטורו שבעיתון בשבע דעה לפיה הדרוזים אשר הוכח בעשרות השנים האחרונות שהם שותפים בהגנה על מדינת ישראל ואף שומרים על שבע מצוות בני נוח הם בגדר גר תושב. מנגד, לדעת הרב מלמד רבים מערביי ישראל המתגוררים בארץ אינם מקבלים את ריבונותו של עם ישראל על ארצו ואינם מקיימים שבע מצוות בני נח – חלקם בכך שהם משתפים פעולה עם המחבלים שעוברים על "לא תרצח", וחלקם בכך שאינם פועלים להעמידם לדין, כפי המצווה השביעית להעמיד בתי דין. ולכן חלק זה בערביי ישראל אינם נחשבים כגרים תושבים, ומצווה לגרשם מהארץ. אך כאשר מסיבות בינלאומיות ומוסריות אין אפשרות לגרשם, יש לעודד את הגירתם.
משבר פיננסי

משבר פיננסי (או משבר כלכלי) מתרחש במגוון מצבים בהם מוסדות פיננסיים או נכסים מאבדים באופן פתאומי חלק גדול מערכם, מצב אשר מלווה בפשיטות רגל של חברות רבות בתעשייה ועלול אף להשפיע על כלכלת מדינה אחת או יותר.
במהלך המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, היו משברים פיננסיים רבים אשר היו קשורים בבהלה בבנקים בהם לקוחות הבנקים מיהרו למשוך את הכספים מהחשבונות שלהם משום שחששו שהבנק עלול לפשוט את הרגל. תקופות מיתון רבות החלו כתוצאה מכך. מצבים נוספים אשר מכונים משברים פיננסיים כוללים קריסה של שוק המניות, התנפצות בועות כלכליות וצניחה של ערך המטבע - מצבים אשר עשויים להוביל לעלייה משמעותית באחוזי האבטלה והעוני.
כלכלנים רבים הציעו בעבר תאוריות שונות כיצד מתפתחים משברים פיננסיים וכיצד ניתן למנוע התרחשותם. אף על פי כן, עד היום לא קיימת הסכמה מוחלטת לתאוריות אלו ומשברים פיננסיים ממשיכים להתפתח ברחבי העולם אף במאה ה-21.
דוגמאות למשברים פיננסיים גדולים אשר התרחשו בעבר - המשבר הכלכלי בארצות הברית במהלך שנות השלושים של המאה ה-20 שהוביל לתקופת השפל הגדול והמשבר הכלכלי בשנותיה הראשונות של ישראל שפקד את המשק הישראלי ושיאו היה בשנת 1951.
פייר-מארי תאה

פייר-מארי תאה (בצרפתית: Pierre-Marie Théas; ‏1894, ברזון ‏, הפירנאים האטלנטיים - 1977) היה בישוף בדיוקסיה של מונטובן  במחוז טארן וגארון, וחסיד אומות העולם מצרפת.

קורות חיים

תאה קיבל הסמכה לנזורה בשנת 1920 והסמכה לבישופות בשנת 1940. בשנת 1970 קיבל הסמכה בתור "בישוף חונך"  של סן ז'רמן  , תואר אותו נשא במשך רובה של שנת 1970.

פעילותו בתקופת השואה

לאחר תחילת גירוש היהודים מצרפת למחנות ההשמדה בקיץ 1942 פרסם תאה מכתב גלוי נגד גירוש היהודים מצרפת. הוא נעצר על ידי הגסטפו מספר פעמים ונכלא לתקופות מספר, ובסך הכל היה במעצר במחנות ריכוז במשך למעלה מחודשיים. הוא היה תומך בפקס כריסטי ובזרם הסוציאליסטי הקתולי.

הכרה

בשנת 1981 הוכר תאה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
ספרייה לאומית

ספרייה לאומית היא ספריה המיועדת וממומנת על ידי הממשלה כדי לשרת את העם. מטרת הספרייה הלאומית היא שימור אוסף מקיף של התוצרים הספרותיים של האומה כולה, כולל פרסומים של הממשלה עצמה. מרבית הספריות הלאומיות אחראיות גם על בנייתה של ביבליוגרפיה לאומית וחלקן משמשות כמאגרים חוקיים של עבודות המוגנות בזכויות יוצרים, שנוצרו באותה מדינה 
.

מטרות ספרייה לאומית

התפקידים והיעדים המדויקים של הספרייה הלאומית אינם אחידים ומשתנים ממדינה למדינה. בדרך כלל מופקדות ספריות אלו גם על יצירת ביבליוגרפיה לאומית, איסוף חומר שנוצר מחוץ למדינה ונוגע אליה, תיעוד ושימור אוצרות תרבות חשובים וכו'. מרבית הספריות הלאומיות אינן מאפשרות גישה לאוספים לציבור הרחב אלא רק לחוקרים מוכרים. במספר מדינות (כמו ניו זילנד וישראל) זכאי כל אדם לגישה לאוספים (למעט פריטים נדירים).

גופים משולבים

בחלק מהמדינות הספרייה הלאומית היא גוף עצמאי, אך במדינות שונות משולבת פעילותה כספרייה לאומית עם מטרות נוספות. לעיתים משולבת עם הספרייה הלאומית פעילות הארכיון הלאומי (כגון במצרים וקנדה), ספריית הפרלמנט (כגון ספריית הקונגרס בארצות הברית וספריית הדיאט הלאומית ביפן) או זו של אוניברסיטה (כמו בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי בישראל). לעיתים נוצרת הפרדה בין גופים אלו לאחר זמן (לדוגמה, הספרייה הבריטית נפרדה מהמוזיאון הבריטי ב-1973).

שיתוף פעולה בינלאומי

במסגרת מטרתן של הספריות הלאומיות לשמר את הידע והתרבות של אותה מדינה, פועלות הספריות הלאומיות ל"יצוא" אותו ידע למדינות אחרות באמצעות החלפה ומשלוח של ספרים בין ספריות.

ספריות לאומית לפי נושא

ישנם ספריות לאומיות המוקדשות לנושאים בודדים, כגון: הספרייה הלאומית לרפואה של ארצות הברית, הספרייה הלאומית לחקלאות של ארצות הברית או הספרייה הלאומית למדע של הודו.
לילי (אוניית מעפילים)

ספינת המעפילים "לילי" היא אחד מכלי השיט שנקנו על ידי אנשי המוסד לעלייה ב' כדי להעלות יהודים לארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. בקיץ 1943 האונייה העבירה כ-40 מעפילים לקפריסין, אך ב-25 באוגוסט, אחרי שהורידה את נוסעיה בקפריסין, הופצצה והוטבעה יחד עם 11 אנשי צוות.

הרקע להפלגה

לנציג דנמרק באיסטנבול הייתה ספינת טיולים קטנה שעגנה בחופי איסטנבול. לאחר פטירתו של הנציג אשתו העמידה את הספינה למכירה פומבית ובסוף 1940 נקנתה על ידי המוסד לעלייה ב' במטרה להמשיך בהבאת מעפילים לארץ. אנשי המוסד לעליה ב' בארץ רצו שלילי תפליג לישראל, אך לילי לא יכלה להפליג משום שממשלת דנמרק לא התירה לה לעשות שימוש בדגל הדני. ללא דגל של מדינה, לא הייתה לספינה אפשרות להפליג.
אנשי המוסד לעלייה ב' חיפשו מדינה אחרת שתתן דגל ללילי אך ללא הצלחה . בעקבות החלטת המנדט הבריטי כי כל פליט יהודי שיגיע לטורקיה בכוחות עצמו יורשה לעלות לישראל, הוחלט להשתמש בספינה "לילי" שעגנה באיסטנבול שבטורקיה ללא שימוש (מאחר שלא היה לה דגל) כדי להביא לארץ ישראל 30 עולים יהודיים שהגיעו לטורקיה מבולגריה.
ב-1943 אנשי המוסד השיגו דגל ללילי כדי שתוכל להפליג לארץ. ההפלגה הייתה מאיסטנבול לעיר הנמל הטורקית מרסין ומשם לארץ ישראל. בתחילה השתמשו בדגל טורקי לחלק מהמסע מאיסטנבול למרסין, אחר כך חברת עתיד נתנה ללילי את חסותה והשיגה ללילי דגל של ארץ ישראל המנדטורית וכך התחילה "לילי" את דרכה לישראל.
שלטונות המנדט הבריטי הודיעו לצוות הספינה "לילי" שלא יוכלו להגיע לחופי ארץ ישראל עם מעפילים, אלא יש להביאם לקפריסין.
ביולי 1943 הפליגה "לילי" לנמל פמגוסטה בקפריסין, שם הורדו הפליטים לחוף ובספינה נמשכו עבודות ההכנה לקראת המשך ההפלגה. ביום 21 באוגוסט התקבלה החלטה, שלילי תפליג לחופי ישראל ללא מעפילים כדי להסדיר הליכי רישום בישראל. מיד אחרי כן על פי התכנון, תגיע לקפריסין להביא לארץ ישראל את 30 המעפילים שהמתינו בקפריסין.

טביעת האונייה

בליל ה-25 באוגוסט 1943 כשהתקרבה "לילי" לחופי ישראל ועליה אנשי הצוות של הספינה, הופצצה "לילי". בעקבות ההפצצה הספינה ואחד עשר אנשי צוות שהיו עליה טבעו. שאלת זהותו של המפציץ שגרם לטביעת לילי עומדת במחלוקת: יש הסבורים שהגורם לטביעת לילי היה מטוס גרמני, ויש הסבורים שהייתה זו צוללת גרמנית או צוללת איטלקית.
סוכריות קופצות

סוכריות קופצות הן סוכריות אשר "מתפוצצות" במגע עם רוק. הן קיבלו את שמן מהתחושה של קפיצה שהן יוצרות בחלל הפה בשעת האכילה.
הסוכריות מיוצרות באמצעות ערבוב המרכיבים (לרוב סוכר, לקטוז, סירופ תירס וחומרי טעם וריח) וחימומם עד שהם ניתכים. לתוך התערובת הנוזלית מבעבעים פחמן דו-חמצני בלחץ גבוה (כ-4,000,000 פסקל או ניוטון למטר רבוע) ומקררים אותה. התהליך יוצר סוכריות קטנטנות שכל אחת כולאת בתוכה בועה קטנה של פחמן דו-חמצני.  ניתן להבחין בבועות הפחמן הדו-חמצני הקטנות באמצעות זכוכית מגדלת. 
כאשר מכניסים את הסוכריות לפה, הן באות במגע עם רוק ונמסות, תוך שחרור הפחמן הדו-חמצני שכלוא בתוכן. אנו מרגישים על לשוננו את השתחררות הבועות הזעירות כתסיסה המשאירה בפה תחושת עקצוץ קל. לכן אנו מרגישים את התחושה של הסוכריות הקופצות.
סאטיאדה

סאטיאדה (Satiada) או סטאדה (Sattada) הייתה אלה במיתולוגיה הקלטית שפולחנה היה נפוץ בבריטניה בתקופה הרומית. 
מזבח המוקדש לאלה התגלה בוינדולאנדה (Vindolanda) (צ'סטרהולם של ימינו). הכתובת מציינת כי המזבח הוקדש לאלה על ידי שבט הטסטוורדי (Textoverdi) - שבט מקומי שהתגורר במקום.