יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית

רקע היסטורי

היחידה היא יחידה בעלת מסורת ואתוס המגיעים עד ליחידה בשם "רוג'רס ריינג'רס" שלחמה לצד הבריטים במלחמת הצרפתים והאינדיאנים באמצע המאה ה-18, אך אין לה קשר רציף וישיר עם יחידה זו. בעבר היו יחידות דומות שפעלו בשירות שני הצדדים במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, וכן בשירות שני הצדדים במהלך מלחמת האזרחים של ארצות הברית ובמהלך מלחמת העולם השנייה.

מלחמת העולם השנייה

בשנת 1942 הטיל צבא ארצות הברית על הקולונל לוסיאן טראסקוט ללמוד את המבנה ואופי הפעולה של יחידות הקומנדו הבריטי על מנת להקים יחידה דומה בצבא האמריקני. טראסקוט המליץ להקים את היחידה במתכונת דומה תחת השם "ריינג'רס". במאי 1942 נוסד גדוד הריינג'רים ה-1 בפיקוד ויליאם דארבי. דארבי ניצח על הקמת הגדוד בבית הספר של הקומנדו הבריטי שבסקוטלנד. כמה מלוחמי ומפקדי הגדוד לקחו חלק בפשיטה על דייפ.
לאחר מכן השתתף הגדוד בפלישה לצפון אפריקה במסגרת מבצע לפיד. דארבי הוביל את הגדוד בנחיתה בעיירה ארזיו (Arzew). ב-11 בפברואר 1943 הוביל דארבי את הגדוד בפשיטה על מוצב סאנאד שבמרכז תוניסיה, 19 קילומטרים בעומק קווי האויב. המוצב אויש על ידי חיילים איטלקים מאוגדת קנטאורו ומחטיבת החי"ר העשירית ברסאגלירי, שנחשבה לחטיבה עילית ללוחמה ההררית. בקרב נפצעו עשרים מלוחמי הגדוד נפצעו ואחד נהרג. הכוח הפושט הרג כשבעים וחמישה חיילים ושבה עשרה. לאחר מכן לחם הגדוד בקרב על רכס אל-גואטר.
לאור הישגיו של גדוד הריינג'רס ה-1 הקים דארבי גדודי ריינג'רס נוספים. הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד כוח הריינג'רס ה-6615, הכולל את גדודי הריינג'רס ה-1, ה-3 ה-4 וגדוד הצנחנים ה-509. בפלישת בעלות הברית לסיציליה נחת צוות הקרב של הריינג'רס נחיתת סער אמפיבית בג'לה. במערכה על איטליה הוטלה על צוות הקרב המשימה לכבוש את העיירה ציסטרנה. במהלך הלחימה על היעד נקלעו שניים מן הגדודים למארב של כוח גרמני עדיף בהיקף שני רגימנטים. הכוח ספג כמות נפגעים אנושה ולמעשה חדל מלהתקיים ככוח לוחם. 
לאור אחוז הנפגעים הגבוה הוחזרו מפקדי ולוחמי כוח 6615 לארצות הברית במטרה להקים יחידות ריינג'רס חדשות. במהלך הפלישה לנורמנדי נחתו גדודי הרינג'רס ה-2 וה-5 בחוף אומהה וכבשו את פואנט דו אוק. בהמשך לחמו באירופה עד תום המלחמה, בין היתר כבש גדוד הריינג'רס ה-2 את גבעה 400 ביער הורטגן. בחזית האוקיינוס השקט לחם גדוד הריינג'רס ה-6. וביצע פשיטה לשיחרור 500 שבויים ממחנה השבויים היפני שבקבנטואן אשר בפיליפינים. לאחר המלחמה פורקו גדודי הריינג'רס. 
בנוסף ליחידות אלו נחשבת יחידת הפשיטה 5307, הפושטים של מריל (Merrill's Marauders), גם היא לחלק ממורשת הקרב של רגימנט הריינג'רס ה-75. היחידה, בפיקוד גנרל פרנק מריל, הוקמה בינואר 1944 כרגימנט המתמחה בסיור, לוחמת ג'ונגל ופשיטה ארוכת טווח. הרגימנט, תחת שם הקוד "גלאהד" (Galahad), יועד לפעול במשימות חדירה ארוכות-טווח בג'ונגלים של בורמה, בעומק הקווים היפנים, בדומה לפעולותיהם של הצ'ינדיטים של הגנרל אורד צ'ארלס וינגייט. בפברואר 1944 נכנסו שלושה גדודים של פושטים לבורמה והרגו כ-800 יפנים בקרבת ולאואובום. בשל הפעילות האינטנסיבית כמו גם בשל פגעי הג'ונגל, ובהן מחלות טפילים, סבלו הפושטים של מריל משיעור נפגעים גבוה ובאוגוסט 1944 פורק הכוח ואוחד העם רגימנט החי"ר ה-475. שתי הספרות האחרונות של ריגמנט זה נבחרו כמספרו של רגימנט הריינג'רס במתכונתו הנוכחית.

מלחמת קוריאה

במלחמת קוריאה נתברר לצבא ארצות הברית כי דרושות לו יחידות מיוחדות למבצעים מיוחדים בעומק האויב. ראש מטה צבא ארצות הברית, גנרל קולינס, יזם את הקמתן של פלוגות ריינג'רס בכל הדיוויזיות של צבא ארצות הברית בקוריאה. ב-23 במרץ 1951, כחלק ממבצע טומהוק, במהלכו צנחו לוחמי הרגימנט המוטס ה-187, צנחו שתי פלוגות ריינג'רס במונסאן-ני במטרה לחסום את נסיגת יחידות צבא צפון קוריאה ולמנוע את חבריתן לארמייה ה-26 של הצבא הסיני. המבצע הוכתר בהצלחה, אולם עם ייצוב החזית בקיץ 1951 הסתיים הצורך בפלוגות הריינג'רס והן פורקו. מנגד, בית הספר של הריינג'רס שהוקם ב-1950 בפורט בנינג הוסיף להכשיר קצינים מש"קים בחיל הרגלים האמריקני. הללו עברו את מסלול ההכשרה של הריינג'רס ושבו ליחידותיהם.

הריינג'רס כיום

בשלהי מלחמת וייטנאם, ביוני 1969, אוחדו כל פלוגות הסיור האוגדתיות של צבא ארצות הברית לכדי רגימנט הרגלים ה-75. בשנת 1974 הורה ראש מטה צבא ארצות הברית, הגנרל קרייטון אברמס, על מיסוד יחידות הסיור האוגדתיות לכדי רגימנט הריינג'רס ה-75, אשר יהווה להגדרתו את יחידת החי"ר הקלה הטובה בעולם שתקבע את רף המצוינות לכל הצבא. באותה שנה הוקמו גדוד הריינג'רס ה-1 וה-2. בשנת 1984 הוקם הגדוד ה-3 ובשנת 1986 הוקם הרגימנט במתכונתו הנוכחית. בשנים האחרונות השתתפו יחידות של הרגימנט במבצעים הבאים - המבצע הכושל של הצלת מבצע ציפורן הנשר בשנת 1979, המבצע בגרנדה ב-1965, המבצע בפנמה ב-1989, מלחמת המפרץ ב-1991, מבצעי ארצות הברית בסומליה ב-1993 והבולט שבהם קרב מוגדישו, המבצע בהאיטי ב-1994, המלחמה באפגניסטן שהחלה ב-2001 בה צנחו לוחמי גדוד הריינג'רס ה-3 בקנדהר במסגרת מבצע "קרנף", מלחמת עיראק.
על הרגימנט ה-75 פיקדו בין היתר ויין דאונינג, סטנלי מק'קריסטל, ג'וזף ווטל, פול לקאמרה.

הכשרה ואימונים

כיום, רגימנט הריינג'רס ה-75 הוא רגימנט חיל רגלים קל המורכב משלושה גדודים, ונחשב ליחידת חיל הרגלים הקלה המובילה בצבא האמריקני. השימוש ביחידה זו הוא בלחימה קונבנציונלית, כנגד כוחות סדירים, כמו גם בלחימה בעצימות נמוכה ומבצעים מיוחדים. כדי להתקבל לריינג'רס חייבים החיילים בצבא האמריקני להתנדב פעמיים, ראשית לכוחות המוטסים ושנית ליחידת הריינג'רס. או אז הם נדרשים לעבור מיון אינטנסיבי, בדומה לגיבושים בצה"ל הכולל מבדקים הבוחנים את כושרו הגופני, כושר הסבולת ואופיו של המועמד. הכשרת הריינג'רס מתבצעת בעיקר בפורט בנינג, בית הספר ללוחמת חיל רגלים של צבא היבשה האמריקני, בו עוברים הלוחמים את קורס הסיירים, וכן בפורט בראג, המרכז בתוכו את ההכשרות לכוחות מוטסים, בו הם מוכשרים כצנחנים ומתמחים בביצוע איגוף אנכי הן בצניחה והן בנחיתת סער באמצעות מסוקי סער. בשנת 2015 השלימו שתי חיילות את קורס הריינג'רס, אולם שלא כשאר בוגרי הקורס הן לא יוכלו להצטרף לשורות רגימנט הרינג'רס ה-75.