google/wiki40b huggingface dataset:
שמפוליון (אונייה)

קורותיה

ה"שמפוליון" נבנתה בשנת 1924 בצרפת, ונקראה על שמו של הארכאולוג ז'אן-פרנסואה שמפוליון. היא נבנתה כאוניית קיטור אך במשך השנים הוסבה לאוניית מנועים. על סיפונה היו כ-250 אנשי צוות וכ-1000 נוסעים. 
במלחמת העולם השנייה פעלה האונייה בשרות הצי הבריטי. 
עדויות רבות מאד של ניצולי שואה, פרטיזנים, מעפילים ואפילו עולים משנות השלושים, מאזכרים את מסעם ארצה ב"שמפוליון". ואולי החשובה שבהן היא של ח.נ. ביאליק, שהפליג על השמפוליון בדצמבר 1930 מאלכסנדריה למרסיי, וקורותיו באותה הפלגה הולידו את סיפורו האחרון, 'איש הסיפון'. בין העולים בה ארצה היה המשורר-הלוחם אבא קובנר, קיץ 1945, בשנת 1933 עלה בה ארצה אברהם סטבסקי מנאשמי רצח ארלוזורוב, בשנת 1935 דייב רוטשילד ועוד אישים ידועים.
באביב 1946 עלו באונייה, בהפלגה מיוחדת, כאלף ילדים ובני נוער ניצולי השואה.

טביעתה

ב-22 בדצמבר 1952, לפני הזריחה ובתנאי ים קשים, התקרבה "שמפוליון" לנמל בביירות. ימים ספורים לפני כן הופעל זרקור חדש בנמל התעופה הבינלאומי של ביירות. צוות האוניה, שלא ידע על קיומו, הפליג לעברו במחשבה שזהו המגדלור המסמן את נמל ביירות. ברבע לשש בבוקר נתקעה האוניה בשרטון, ונבקעה לשניים מעוצמת המכה. הנוסעים התרכזו על הסיפון, ורובם פונו למחרת. רוב הנספים באסון היו אנשים שניסו להגיע לחוף בשחיה. 
הגוררת צוריה וקורבטה של חיל הים הישראלי הפליגו מחיפה אל חופי ביירות כדי לסייע במאמצי ההצלה, אך בפועל לא השתתפו בחילוץ. כתבי קול ישראל ועיתונאים הצטרפו להפלגה. 
רות בונדי כתבה על טביעת האוניה ביומון "דבר", ב-2 בינואר 1953, תחת הכותרת טרגדיה בים, האור הטעה? בגוף הכתבה נאמר:
זרקור לבן ליד הכניסה לנמל ביירות מורה את הדרך לאניות אל מחוז-חפצן. הראות הייתה לקויה באותו הבוקר, 22 בדצמבר, ורק בקושי הבחין נווט ה"שמפוליון" באור המגדלור וכיוון את האוניה ישר אליו. אך לא היה זה אור הנמל. אלא זרקור של שדה-התעופה האזרחי של ביירות "חלדה". האוניה עלתה בחרטומה ישר על החוף, שעה שרצתה להגיע לנמל המדומה. עוצמת הגלים סובבה אותה בקו מקביל לחוף, ואיזו גבעה קטנה של חול או סלעים הייתה הציר, שעליו נשברה ה"שמפוליון" לשניים. זאת היא, לדעת אנשי הים, סיבת האסון... למאמינים בגורל ובקשר נסתר בין תאריכים ומאורעות: בתאריך 23 בדצמבר 1790 נולד המזרחן הצרפתי הנודע ז'אן-פרנסואה שמפוליון. ובאותו יום, לאחר 162 שנה, נחרץ גורלה של אונית-הנוסעים שנשאה את שמו. שמפוליון, איש המדע, היה מקשר בין תרבות המערב והמזרח, הראשון שפיענח את כתבי החרטומים המצריים. האוניה "שמפוליון" מילאה תפקיד דומה: אף היא הייתה מקשרת את מערב אירופה עם ארצות המזרח התיכון... בן 42 היה שמפוליון במותו. ובת 28 שנה בלבד הייתה ה"שמפוליון" כשנהרסה. גיל צעיר למות אדם ואוניה כאחת.
רייף פיינס

קורות חייו

פיינס נולד בסאפוק שבאנגליה למשפחה נוצרית ממוצא אנגלי, אירי וסקוטי. אביו היה צלם ואמו הסופרת ג'ניפר לאש. רייף הוא הבכור במשפחה של ששה ילדים וחונך כנוצרי קתולי. אחיו ג'וזף פיינס אף הוא שחקן קולנוע שכיכב בסרט "שייקספיר מאוהב". אחותו מרתה היא במאית קולנוע שביימה את הסרט "אונייגין" בו השתתף פיינס בתפקיד הראשי. בשנת 1973 עברה משפחתו לאירלנד לשנים אחדות, וילדי המשפחה למדו בחינוך ביתי. כשחזרו לאנגליה גרו בעיר סולסברי בה השלים פיינס את לימודיו, ולאחריהם נרשם ללימודי ציור בקולג' צ'לסי לאמנות.
פיינס ויתר על לימודי האמנות ונרשם לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה ללימודי משחק. עם סיום לימודיו ב-1988 הצטרף לרויאל שייקספיר קומפני. פיינס הוא השחקן היחיד שזכה בפרס הטוני על גילום המלט בתיאטרון ברודוויי. בשנת 2001 קיבל את פרס ויליאם שייקספיר מטעם תיאטרון שייקספיר בוושינגטון.

קריירה

ב-1990 גילם את דמותו של תומאס אדוארד לורנס בסרט טלוויזיה על חייו. ב-1991 השתתף בסדרת הטלוויזיה "החשוד העיקרי" בכיכובה של הלן מירן.
הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה ב-1992 בתפקיד היתקליף בסרט "אנקת גבהים", על פי ספרה של אמילי ברונטה. אחרי שנה זכה להכרה בינלאומית כשגילם את אמון גת, קצין האס אס האכזר, בסרטו של סטיבן ספילברג "רשימת שינדלר". על תפקידו זה היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית שחקן המשנה. הוא לא זכה באוסקר, אך זכה בפרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-1994 גילם את דמותו של צ'ארלס ון-דורן, אקדמאי אמריקאי, בסרט "חידון האשליות", וב-1995 שיחק ב"ימים משונים". ב-1996 היה שוב מועמד לאוסקר, הפעם בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, על תפקידו בסרט "הפצוע האנגלי", סרטו זוכה האוסקר של אנתוני מינגלה.
פיינס מופיע במגוון גדול של ז'אנרים קולנועיים, החל מסרטי מתח כמו "דרקון אדום", עבור בסרט מצויר תנ"כי כ"נסיך מצרים" וסרט נוסטלגי כגון "הנוקמים", וכלה בקומדיה רומנטית כגון "יפה במנהטן". בשנת 2002 זכו פיינס ומירנדה ריצ'רדסון בשבחים על הופעתם ב"ספיידר", סרטו עטור הפרסים של דייוויד קרוננברג.
ב-2004 לוהק פיינס לתפקיד הלורד וולדמורט בסרט הרביעי מסדרת סרטי הארי פוטר, "הארי פוטר וגביע האש" שיצא לאקרנים ב-2005 ובסרטי ההמשך "הארי פוטר ומסדר עוף החול" (2007) הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם (2009) והארי פוטר ואוצרות המוות (2010-2011)
עוד בשנת 2005 שיחק פיינס בתפקיד הראשי בסרט "הגנן המסור". הסרט המתרחש בשכונת העוני קיברה שבניירובי, קניה. הרקע בו צולם הסרט עורר את רחמי צוות ההפקה והשחקנים והם ייסדו קרן למען מתן חינוך בסיסי לתושבי המקום, שפיינס עומד בראשה.
ב-1993 התחתן פיינס עם השחקנית אלכס קינגסטון ובשנת 1997 הם התגרשו. מ-1995 היה בן זוגה של השחקנית הבריטית פרנצ'סקה אניס המבוגרת ממנו ב-18 שנים, ששיחקה לצידו ב"המלט", הם נפרדו ב-2006. ב-2007 הוא יצא עם הרקדנית מיכל סייפן.
ב-2008 שיחק פיינס בסרט "הדוכסית" עם קירה נייטלי, בו הוא מגלם את הדוכס מדבונשייר. ב-2011 ביים פיינס לראשונה סרט, "קוריולנוס", עיבוד מודרני למחזה של שייקספיר, ובו גילם את הדמות הראשית.
ב-2012 הוא הצטרף לסדרת סרטי ג'יימס בונד בתפקיד M, בסרט "סקייפול". הוא שב למלא את אותו התפקיד בסרט "ספקטר".
ישראל לוי (הרב הראשי לצרפת)

הרב ישראל לוי (בצרפתית: Israël Lévi; ‏7 ביולי 1856–1939) היה רבה הראשי של צרפת בין השנים 1920–1939, מרצה לתלמוד, מומחה לתולדות יהודי צרפת וממייסדי החברה לחקר חכמת ישראל בפריז.

ביוגרפיה

נולד בפריז, ב-1879 השלים את לימודיו הרבניים בבית המדרש הרבני של צרפת בפריז. ב-1880 היה שותף להקמת החברה לחקר חכמת ישראל (Société des Études Juives) בפריז ועורכו של כתב העת של החברה "Revue des Études Juives" בו פרסם מאמרים רבים בשלל נושאים השייכים למדעי היהדות.
ב-1892 החל לשמש כעוזר ומזכיר אישי לרב צדוק כהן רבה הראשי של פריז, ולימים של צרפת כולה. במקביל, שימש מ-1896 כמרצה לתלמוד. ב-1914 עקב מחלתו של הרב אלפרד לוי, שימש כממלא מקומו כסמכות הרוחנית העליונה של יהודי צרפת, וב-1920 נבחר רשמית למשרת הרב הראשי לצרפת.
הוא נפטר בפריז בשנת 1939, ונקבר בבית הקברות מונפרנאס.
אוסקר רבינוביץ

אוסקר רבינוביץ (Oskar K. Rabinowicz; ‏ 1902, אוסטריה - 1969) היה עיתונאי, היסטוריון, מחנך ופעיל ציוני.

אודות

נולד באוסטריה וגדל במורביה שבצ'כיה. אביו היה מורה לעברית וחזן. בשנת 1924 קיבל דוקטוקרט בפילוסופיה וכתב דיסרטציה על שפינוזה. כסטודנט החל להתעניין בתנועה הציונית והשתתף בקונגרס הציוני ה-12 כעוזרו של נחום סוקולוב.
בשנת 1924 עבר לברנו שם היה כתב בעבור העיתון Jüdische Volkstimme עד לסגירתו בשנת 1932. בנוסף כתב בעיתונים Selbstwehr, Židovské zpravy,  ו-Tagesbote aus Böhmen. באוניברסיטת ברנו נדרשו כל חברי הסגל להיטבל לנצרות ולכן לא היה יכול ללמד שם. הוא החל ללמד כמורה תיכון והיה ממייסדי הגימנסיום בברנו, שם לימד היסטוריה.
הוא היה תומך נלהב של ז'בוטינסקי וייסד את סניף המפלגה הרוויזיוניסטית בצ'כוסלובקיה ובשנת 1929 נשלח על ידי ז'בוטינסקי לעבוד במשרדי המפלגה בלונדון. כעבור שנתיים, לבקשת אביו, נסע לברלין ללמוד לרבנות בבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות ובשנת 1933 הוסמך כרב, אולם כמעט ולא עסק במקצוע.
בשנת 1934 ייסד את העיתון השבועי Medina Iwrit–Judenstaat וערך אותו עד לסגירתו בשנת 1939. באותה שנה ברח ללונדון עקב עליית הנאצים. הוא החל להיות מעורב בבנקאות יחד עם אביו וחדל כמעט מעיסוקים פוליטיים והיה מעורב בגיוס כספים לישראל. הוא כתב כחמישה ספרים באנגלית וערך את הכרך השני של הספר "The Jews of Czechoslovakia". 
בשנת 1965 עבר לארצות הברית ושם נפטר בשנת 1969.
משה אליקים בריעה אונגר

ביוגרפיה

נולד בדז'בנה שבפולין לרבי ישראל אלימלך אונגר מדומברובה ולמאטיל בתו של רבי יחיאל קאריצער. נישא בזיווג ראשון לרבקה בתו של רבי אברהם אבא הורוביץ ובזיווג שני לאחותה חיה (אלמנת רבי שלמה יעקב אייכנשטיין). לאחר פטירת אביו בז' באלול ה'תרכ"ז העדיפו רוב חסידיו את רבי משה אליקים כממלא מקומו, ולכן עבר רבי משה אליקים לדומברובה מפני כבוד אחיו הבכור רבי יעקב יצחק אונגר שייסד חצר חסידית בדז'בנה. בעת מלחמת העולם הראשונה העביר רבי משה אליקים את חצרו לעיר קאשוי שם נתמנה לרב.
נפטר בכ"א בטבת ה'תרע"ז בקאשוי ונקבר בדומברובה. בנו השלישי רבי יצחק אלעזר אונגר מילא את מקום אביו בקרקוב.
Steam

היסטוריה

לפני שהחל פיתוח התכנה המפתחים, Valve Corporation, נתקלו בקשיים כאשר ניסו לעדכן את משחקיהם. שחרור עדכונים יצר מצב בו מרבית קהילת השחקנים במשחק Counter-Strike, לדוגמה, נשארה מנותקת למשך ימים. החברה החליטה כי עליה ליצור תכנה אשר תעדכן באופן אוטומטי את משחקיה ותכלול, בין היתר, אמצעי הגנה חזקים יותר נגד פיראטיות ורמאויות. תחילה פנתה Valve למספר חברות, ביניהן Microsoft Corporation ו-Yahoo!, על מנת לפתח את התכנה אך נדחתה על ידי כולן. כתוצאה מכך, החלה Valve לפתח את התכנה בכוחות עצמה בשנת 2002.
התכנה נחשפה לראשונה במהלך כנס Game Developers Conference ב-22 במרץ 2002, ובמהלך ינואר 2003, התכנה הפכה להיות זמינה בפני הציבור לראשונה כחלק מבדיקות בטא שנעשו לגרסה 1.6 של המשחק Counter-Strike. ‏Half-Life 2 הוא, למעשה, המשחק הראשון אשר חייב את התקנת התכנה, אפילו בעותקים פיזיים, כאשר שוחרר ב-16 בנובמבר 2004. בתחילת הדרך לעיתים נתקלו שחקנים בקשיים כאשר ניסו לשחק במשחקים באמצעות התכנה.
תחילה שיווקו Valve רק את משחקיהם באמצעות התכנה. במהלך אוקטובר 2005 החל להימכר המשחק הראשון אשר שייך לחברת פיתוח אחרת, Rag Doll Kung Fu. חברות פיתוח גדולות יותר, כגון id Software, ‏Eidos Interactive ו-Capcom, החלו למכור את משחקיהם באמצעות התכנה במהלך שנת 2007. עד מאי 2007, נפתחו בשירות יותר מ-13 מיליון חשבונות והוצעו למכירה יותר מ-150 משחקים.

נתח שוק והשפעה

Steam גדלה באופן משמעותי מאז ההשקה בשנת 2003. בעוד שבשנת 2004 הוצעו למכירה באמצעות התכנה שבעה משחקים בלבד, נכון לחודש דצמבר 2016 מוצעים למכירה כ-11,180 משחקים. זאת ועוד, כ-4,200 מהמשחקים נוספו לשירות במהלך שנת 2016.
החברה אינה משחררת נתוני מכירות לציבור; הצפייה בנתונים מתאפשרת רק לחברות אשר משתמשות בשירות למכירות משחקיהן, והן אינן יכולות לחשוף אותו לציבור ללא רשות בעקבות הסכם אשר נחתם ביניהם לבין Valve. עם זאת, חברת Stardock פרסמה בשנת 2009 הערכה לפיה Steam מחזיקה בנתח שוק של כ-70%. בתחילת 2011, עיתון פורבס פרסם הערכה לפיה Steam מחזיקה בנתח שוק של בין 50% ל-70%.
לאורך השנים מספר חברות פרסמו את נתוני המכירות שלהם. CD Projekt, לדוגמה, פרסמה זמן קצר לאחר שחרור המשחק The Witcher 2: Assassins of Kings כי 200,000 (80%) מתוך 250,000 המכירות הדיגיטליות של המשחק בוצעו דרך השירות.
היות שהתקנת התכנה והשימוש בה נדרשים כיום במרבית משחקי המחשב, לאורך השנים נשמעו ביקורות רבות על שירות הלקוחות של החברה. הטענות העיקריות נוגעות לזמני המתנה ממושכים וחוסר במענה, אשר הובילו את Better Business Bureau להעניק לחברה את הציון "F" (נכשל) במרץ 2015. אריק ג'ונסון, ראש חטיבת הפיתוח העסקי בחברת Valve, פרסם בעקבות הציון הצהרה שמכירה בבעיה ומבטיחה לטפל בה.
My Love: Essential Collection

רקע

אלבום הלהיטים כולל בין היתר את הלהיט הענק "My Heart Will Go On" שהפך לימים לשיר המצליח ביותר בקריירה של הזמרת וגם לאחד מהשירים הכי מצליחים בהיסטוריה, ובנוסף כלל גם את הלהיטים "A New Day Has Come" ,"Because You Loved Me" ו-"The Power of Love". 
בנוסף לגרסה הרגילה של האלבום לאלבום יצאה גם גרסה מיוחדת תחת השם My Love: Ultimate Essential Collection ב-2011, אשר כללה שני דיסקים עם שירים מיוחדים שלא הופיעו באלבומים קודמים שלה כמו השיר "There Comes a Time". גרסה זו אינה יצאה ביפן אלא במקומה יצאה גרסה אחרת תחת השם Complete Best.

ביקורת והצלחה

האלבום קיבל ביקורות חיוביות. הוא הגיע לראש מצעדי האלבומים של אירלנד, בלגיה והולנד ואף גם בצרפת. בקנדה האלבום הגיע למקום השני, בארצות הברית למקום ה-8 ולמקום ה-5 בבריטניה.  
בבריטניה האלבום הגיע למעמד של פלטינה משולשת, בנקדה ואירלנד הגיע למעמד פלטינה כפולה, בבלגיה ובהולנד הגיע למעמד פלטינה ובארצות הברית, ניו זילנד ומקסיקו הגיע למעמד זהב. הסינגל הראשון מהאלבום "My Love" היה שיר אוטוביוגרפי למחצה שנכתב על ידי לינדה פרי עבור דיון ונמצא גם באלבומה Taking Chances. בצרפת, גרסת הרמיקס לשיר "I'm Alive" שוחררה כסינגל.
.br

‎.br היא סיומת האינטרנט (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) הלאומית  של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בברזיל, ונרשמה בשנת 1989. עד שנת 2005 הסיומות היו מנוהלות על ידי ועדת היגוי האינטרנט הברזילאי. בשנת 2005 עבר הניהול לידי מרכז הרשת הברזילאית (Núcleo de Informação e Coordenação do Ponto br). כדי להירשם תחת סיומת זו נדרש קשר מקומי. בסיומת זו ניתן לרשום אתרים תחת שמות דומיין באותיות באנגלית ואף בפורטוגזית.
הרשמות אתרי אינטרנט בסיומות אינטרנט משניות הן זמינות ומחולקות לקטגוריות שונות. כגון: site.art.br משמש לאתר המשתייך לקטגוריית אמנות. ‎.edu.br משמש לאתר המשתייך לקטגוריית חינוך. נכון לאפריל 2010, 90% מכלל האתרים הרשומים בברזיל נמצאים רשומים תחת הדומיין com.br.
חבורת קווטרניונים מוכללת

בתורת החבורות, חבורת קווטרניונים מוכללת היא חבורה שיש לה הצגה מהצורה  לשלם n כלשהו. זוהי חבורה מסדר , שמקובל לסמן ב-. חבורת הקווטרניונים הסטנדרטית היא החבורה , המתאימה למקרה n=2.
אפשר להציג חבורת קווטרניונים מוכללת באמצעות מטריצות בגודל  מעל , כחבורה הנוצרת על ידי , כאשר  הוא שורש היחידה הפרימיטיבי מסדר n. חבורה זו מוכלת באלגברת הקווטרניונים של המילטון, שם היא נוצרת על ידי  ו- .
כל תת-חבורה אבלית של  היא ציקלית. כל חבורת-p סופית עם תכונה זו היא או ציקלית, או חבורת קווטרניונים מוכללת. בחבורת קווטרניונים מסדר חזקת-2 יש תת-חבורה יחידה מסדר 2, ושוב, כל חבורת-p סופית שיש לה תת-חבורה יחידה מסדר p היא או ציקלית או חבורת קווטרניונים מוכללת. כל חבורת-p סופית שכל תת-החבורות שלה הן נורמליות היא מכפלה ישרה של חבורת קווטרניונים מוכללת מסדר חזקת-2, וחבורת-2 אבלית אלמנטרית (כלומר, מכפלה ישרה של עותקים של החבורה הציקלית מסדר 2).
חבורת 2-סילו של חבורת המטריצות  מעל שדה סופי F מסדר איזוגי, היא חבורת קווטרניונים מוכללת.
יצחק ברמן

ביוגרפיה

יצחק ברמן נולד ב-1913 בברדיצ'ב (אז בשטח פולין), בנם של מרים לבית רוזנבלום והרב יעקב ברמן. בשנת 1920 עלה לארץ ישראל עם הוריו. למד בבית המדרש למורים העברי בירושלים, וסיים לימודי משפטים באוניברסיטת לונדון ובאינר טמפל והוסמך כעורך דין.
ברמן היה פעיל בבית"ר וקשר קשרים עם יוסף כצנלסון. בשנת 1937 הצטרף לאצ"ל, וסייע לארגון בהגנה על אנשיה בבית המשפט. בשנים 1941–1945 שירת במודיעין בצבא הבריטי והקים רשת ריגול בארצות הבלקן שתפקידה היה לדווח למודיעין הבריטי על תנועות הצבא הגרמני. באופן רשמי הוא השתייך לארגון הקניות של הצבא הבריטי (UKCC), מכיוון שבמודיעין עצמו יכלו לשרת רק אזרחים בריטיים. בשנים 1948–1950 שירת בצה"ל והשתחרר בדרגת רב-סרן.
בשנים 1950–1954 כיהן כיועץ משפטי ואחר-כך כמנכ"ל מפעלי קייזר פרייזר בחיפה. משנת 1954 עבד כעורך דין ונוטריון עצמאי בתל אביב.
משנת 1951 היה חבר מפלגת הציונים הכלליים. ב-1964 היה ליו"ר מזכירות סניף המפלגה בתל אביב, וב-1968 עמד ראש ועדת הבחירות המרכזית של המפלגה הליברלית. ב-1974 מונה ליו"ר המזכירות הארצית של המפלגה. ברמן נחשב בין הגורמים היוניים יותר במפלגה הליברלית יחד עם שלמה להט וישראל פלד והתנגד לעיבוי ההתנחלויות.
בשנת 1972 מונה לחבר מליאת רשות השידור.
נכנס לכנסת התשיעית בשנת 1977, מטעם רשימת הליכוד. הוא עמד בראש ועדת הכנסת ולאחר שיצחק שמיר נתמנה לשר החוץ נבחר במרץ 1980 ליושב ראש הכנסת, תפקיד בו כיהן עד 1981. לאחר הבחירות לכנסת העשירית כיהן כשר האנרגיה והתשתית.
לאחר טבח סברה ושתילה, בספטמבר 1982, הצטרף לדורשים הקמת ועדת חקירה ממלכתית וב-22 בספטמבר 1982 הצביע בעד הצעת האופוזיציה להקמת ועדת חקירה ממלכתית והודיע על כוונתו להתפטר מהממשלה. ברמן חבר לדרור זייגרמן וביחד הם דרשו הקמת ועדת חקירה ממלכתית, סירבו לכל בדיקה חלופית וניהלו גישושים על הקמת מפלגת מרכז עם עזר ויצמן. גם לאחר שנאמר לו שהממשלה כנראה תמנה ועדת חקירה ממלכתית לא חזר בו ברמן מהתפטרותו. עם זאת, ברמן הודיע שבאופן כללי ימשיך להצביע עם הקואליציה וטען שלא יחבור לאופוזיציה. 
בשנת 1986 היה ממייסדי מפלגת המרכז הליברלי. ברמן פעל במפלגה אף על פי שלא ביקש להיות מועמדה לכנסת. הוא תמך בקבוצה של יצחק יצחקי ועל רקע זה התעמת עם שאר ראשי המפלגה בוועידת ייסוד המפלגה. בנובמבר 1986, נבחר לתפקיד יו"ר הנהלת המפלגה במקום שלמה להט שפרש מהתפקיד.
ביוני 2013 ציין את יום הולדתו המאה, ואמר בראיון לנחמה דואק: "היו לי חיים טובים, אין לי אמביציה שיזכרו אותי אחרי לכתי ואני לא מניח שיזכרו אותי. היה איש ואיננו עוד. זהו".
ברמן היה עורך הדין הפעיל המבוגר ביותר הרשום בספר עורכי הדין. הוא הקפיד לשלם את דמי החבר שלו מדי שנה, גם בגילו המופלג.
יצחק ברמן היה רווק והתגורר בשנותיו האחרונות בבית אבות בתל אביב. גיסו היה דוד צבי פנקס.
נפטר ב-4 באוגוסט 2013 בגיל 100. נטמן בחלקת גדולי האומה בהר הרצל.
קרב נומיסטרו

רקע

בשנת 210 לפנה"ס נבחרו מרקוס קלאודיוס מרקלוס ומרקוס ואלריוס לאיווינוס כקונסולים. אותו זמן הייתה המלחמה הפונית השנייה בשיאה. הרומאים ראו במרקלוס את המצביא המוכשר האחרון שנותר להם (מרקלוס כבש את סירקוסאי ולא הובס בידי חניבעל בנולה), ועל כן החזירו אותו במהירות מסיציליה שם שהה אותו זמן, ושלחו לשם את לאיוויניוס במקומו. מרקלוס כבש את סלאפיה, עיר בפוליה שמרדה ועברה לצדו של חניבעל, בעזרת הסיעה האוהדת לרומא בעיר, והרג את חיל המשמר הנומידי שבה. במקביל, הפרוקונסול גנאיוס פולביוס קנטומלוס נע באזור העיר הרדוניה שערקה לצד קרתגו לאחר קרב קאנאי, בתקווה להשיב אותה לברית עם רומא. הוא נהג בחוסר זהירות וחנה בעמדה לא נוחה. חניבעל ניצל זאת ותקף אותו במפתיע. בין 7,000 ל-8,000 חייליו רומאיים נהרגו והשאר נמלטו לסאמיניום. מרקלוס פתח מיד במרדף אחרי הכוח הנסוג של חניבעל, והשיג אותו באזור הכפר נומיסטרו (Numistro) בצפון מזרח לוקאניה.

הקרב

מרקלוס קבע את מחנהו במישור, בעוד חניבעל לכד נקודה אסטרטגית על גבעה. מרקלוס הצעיד את חייליו, שמנו בתחילת הקרב שני לגיונות, אל מול מחנהו של חניבעל, וחניבעל פרש מולו את חייליו שהיוו בעיקר מגויסים מהיספניה. כמו כן לטענת טיטוס ליוויוס השתתפו בקרב פילי קרב מהצד הקרתגי, אולם הדבר אינו מסתבר.
על הקרב עצמו ידוע מעט מאוד. ליוויוס מספר שהוא נמשך יום שלם בלי שאף צד מצליח לצבור יתרון על הצד השני. לקראת הלילה הצטרף לגיון רומאי נוסף לקרב וחניבעל הזרים גם הוא כוחות רעננים שהחליפו את החיילים המותשים. עם זאת, כאשר ירד הלילה נאלצו שני הצדדים לחזור חזרה למחנה בלי שאי מי יכל להכריז על ניצחון.
למחרת חניבעל לא הוציא את חייליו אל מחוץ למחנה, והרומאים העבירו את היום בקבירת הגופות ובאיסוף שלל. באישון ליל חמק חניבעל והחל לנוע אל פוליה. מרקלוס קיבל ידיעה על כך, השאיר כוח קטן לשמור על הפצועים, ועם השאר פתח במרדף. היו מספר התכתשויות קטנות והתנגשויות פרשים שהסתיימו לרוב בניצחון רומאי, אולם שום דבר מעבר לכך וחניבעל הצליח להגיע בשלום אל פוליה.

תוצאות

חניבעל לא היה להוט לקרב, והוא נע בעיקר בלילות. בסופו של דבר, מרקלוס אכן נאלץ לחזור לרומא כדי לארגן את הקונסולאט של השנה הבאה ועל כן ויתר על המרדף. מרקלוס נאבק פעמיים בחניבעל במהלך השנה הבאה (209 לפנה"ס), ומת במארב שטמן לו חניבעל בשנה שלאחר מכן (208 לפנה"ס).
חנין נסאר

ביוגרפיה

נסאר נולדה וגדלה בעראבה. היא שיחקה כדורסל מגיל צעיר, ולאתלטיקה הגיעה במקרה, לאחר שבשנת 2016 מאמן הקפיצה לגובה אנטולי שפרן ראה אותה, והציע לה להתאמן אצלו בקפיצה לגובה. באוקטובר 2017 היא השלימה סופית את המעבר מכדורסל לקפיצה לגובה.

2018

בתחרות Israel Jump שנערכה בחודש יוני, סיימה נסאר במקום השני בתוצאה של 1.75 מטר.

אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה בחודש יולי, זכתה נסאר במדליית הזהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.78 מטר, לפני דניאל פרנקל שקבעה תוצאה זהה לנסאר, אך עם מספר פסילות גבוה יותר.

2019

באליפות מכבי שנערכה בחודש מאי, שברה נסאר את שיאה האישי לאחר שניצחה בתוצאה של 1.79 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות הפועל, היא שיפרה פעם נוספת את שיאה האישי, לאחר שניצחה בתוצאה של 1.80 מטר. בתחרות גראנד פרי נעורים שנערכה בחודש יולי, סיימה במקום השני בשיא אישי חדש של 1.82 מטר.
ב-9 ביולי טסה להתחרות תחת דגל ישראל באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בשוודיה, וקיבלה בשל כך איומים על חייה מצד קיצוניים במגזר הערבי. באליפות עצמה, במזג אוויר גשום, נסאר קפצה לגובה של 1.68 מטר, סיימה במקום ה-22 במוקדמות ולא עלתה לגמר.
באליפות ישראל, זכתה נסאר במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות, לאחר שקבעה שיא אישי חדש של 1.83 מטר.
צבא השחרור הלאומי (לוב)

צבא השחרור הלאומי של לוב (בערבית: جيش التحرير الوطني الليبي) היה הזרוע המזוינת של מועצת המעבר הלאומית. הוא הוקם בפברואר 2011 בשביל להלחם על עצמאותה של לוב משלטונו הרודני של קדאפי. צבא השחרור הלאומי ניצח את כוחותיו של קדאפי בזירת הרי הנפוזה, בזירת מיסראתה, בזירה המערבית-צפונית ובזירת המדבר הדרום מזרחית וזרועותיו שימשו בסיס להקמתו מחדש של הצבא הלאומי של לוב.

כוח וארגון

כוחו של הצבא הוערך בכמות לוחמים מתנדבים של בין 35,000 ל-40,000 לוחמים אך אין מידע מדויק בנושא זה, בנוסף ידוע שהצבא אורגן ב-26 חטיבות (אם לא יותר) כשהחטיבה הגדולה והמאומנת ביותר היא חטיבת טריפולי, אשר קיבלה אימון של שלושה שבועות על לוחמה בשטח עירוני מהכוחות המיוחדים של הצבא הקטרי, בנוסף מפקדיה הגיעו ממדינות דוברות אנגלית, מה שעזר בתיאום עם נאט"ו, כוחה בעת הקרב על טריפולי הוערך בכ-1300 לוחמים, נכון לספטמבר 2011, עמד האומדן על עד 5000 לוחמים בחטיבת טריפולי.

איחוד האמירויות הערביות

דווח כי איחוד האמירויות הערביות מספקת למורדים רובי FN FAL.

מצרים

ע"פ דיווחים מצרים סיפקה למורדים בעיקר נשק קל כמו רובי סער ותחמושת

צרפת

צרפת הודתה כי סיפקה למורדים בהרי הנפוזה טילי "מילאן" נגד טנקים, רובים ותחמושת

קטר

קטר סיפקה למורדים טילי "מילאן" וע"פ הערכות כבר סיפקה יותר מ-400 רובי AK-47. קטר אף סיפקה אמצעי הסוואה, איפודי מגן ואמצעי תקשורת למורדים ואפילו סיפקה אימונים לחטיבת טריפולי בהרי הנפוזה לקראת הקרב המכריע על טריפולי.

ארצות הברית

ארצות הברית סיפקה 25 מיליון דולר למורדים לצורך אספקה רפואית ומכשירי תקשורת כך שלא תכלול נשק.

בריטניה

בריטניה סיפקה למורדים אמצעי תקשורת ואפודי מגן.
יוסף שריג

ביוגרפיה

שריג נולד בקיבוץ בית השיטה, בן לנחום שריג, מפקדה הראשון של חטיבת הנגב, ולסופרת הילדים תקוה, בתם של יוסף ולאה זליגר. לאחר סיום לימודיו, התגייס לצה"ל וסיים קורס קציני שריון. עם שחרורו מהצבא ב-1966, החל ללמוד מוזיקה במכון "אורנים", ולאחר מכן השתלב במשקו, כשלצד עבודה חקלאית שימש גם כמורה למוזיקה באזור עמק בית שאן.
במלחמת יום הכיפורים לחם כמפקד פלוגת טנקים בגדוד 39 בחטיבה 188 בקרבות רמת הגולן ונהרג שם. הוא עוטר לאחר מותו בעיטור המופת, והועלה לדרגת רב-סרן. 
שריג הותיר שני בנים. בנו אסף, חבר להקת "איפה הילד", שהיה כבן חמש במות אביו, הלחין לזכרו את השיר "כנפיים, אינך שומע" שכתב אביו; וביצע את השיר "מותי בא לי לפתע", שכתב אביו כחצי שנה לפני מותו, כמעין נבואה מוקדמת.
אחיו הוא רן שריג, לשעבר סגן מפקד אוגדה 90.
סמוך למקום נפילתו הוקמה אנדרטה לזכרו. האנדרטה נמצאת על שביל הגולן, מדרום לרכס בשנית.

יצירתו

שריג כתב והלחין שירים רבים. שיריו נאספו והוצאו לאור תחת השם "עשרים שירים". שירו הידוע ביותר הוא "אור וירושלים", אותו כתב ב-1972, כשנה וחצי טרם מותו, ללהקת הגבעטרון:
ראיתי עיר עוטפת אור 
והיא עולה בשלל צבעי הקשת
והיא נוגנת בי כנבל העשור 
ראיתי עיר עוטפת אור
נעמי שמר על סיפור הולדתו של השיר, כפי שסופר לה מפי אמו של המשורר, תקווה. לדבריה, ביום חורף בשנת 1965 נסעה משפחת שריג מעמק יזרעאל לירושלים, כדי להביא למנוחות את הסבתא, אשר הלכה לעולמה. היה זה יום חורף גשום, אך עם הגיעם לאזור שער הגיא הופיעה לפתע השמש ונראתה קשת בענן. ב-1972 התבקש שריג להלחין שיר ללהקת הגבעטרון במלאת חמש שנים לאיחוד ירושלים, וכך נולד השיר, אשר הפך לאחד מנכסי צאן הברזל של הזמר העברי.
לחן מוכר אחר הוא לחנו של שריג לשיר "האסופי" (למילים של נתן אלתרמן). ב-2014 הנפיק השירות הבולאי את  בול יום הזיכרון בהשראת השיר "שיבה" שכתב שריג. על הבול נכתב ציטוט מן השיר:
לֹא צְמֵאֵי מִלְחָמָה
אֶל הַקְּרָב הָלַכְנוּ
אָהַבְנוּ תָּמִיד אֶת הַבַּיִת,
הַשֶּׁמֶשׁ, שָׂדֶה הַנִּפְתָּח בַּנְּשָׁמָה
מעגל דמים

מעגל דמים הוא ביטוי שמשמעותו היא תופעה בה פעולה מסוימת מצד אחד הצדדים בעימות בו מעורב שפיכת דמים, מביאה לפעולת תגמול מן הצד השני, המעוררת מצידה שאיפה לפעולת תגמול מאלו שפתחו בפעולה, וכן הלאה. סכסוכים בעלי אופי דומה קיימים במקומות שונים בעולם.

בישראל

בישראל, מובע לעיתים הביטוי מעגל דמים בהתייחסות לסכסוך הישראלי-פלסטיני, כשלעיתים נטען בחוגי השמאל, שההתנגדות והטרור הפלסטינים מתעוררים ומלובים במקרים רבים על–ידי פעולה ישראלית שקדמה להם, וחוזר חלילה (חיסול גורר פיגוע, פיגוע גורר חיסול וכן הלאה). הפתרון המוצע לקטיעת "מעגל הדמים" לשיטתם הוא בפרישה חד-צדדית מן העימות על–ידי ישראל. קרי, בנסיגה של כוחות צה"ל, בהפסקת האש ובאיפוק.
טענה הפוכה מושמעת משמיעים לעיתים אנשי ימין בישראל, הגורסים כי העימות בין ישראל לפלסטינים נסב סביב סוגיות מהותיות או קשור לנטייה של הצד הפלסטיני לאלימות נגד ישראל. לשיטתם, ישראל יכולה להכריע את העימות באופן סופי והרתעה באמצעות כוח צבאי מביאה לשקט, היינו, גורמת להימנעות הצד השני מהמשך העימות או החלשת התנגדותו. הימנעות מתגובה, לפיהם, תתפרש כאילו הזוכה בעימות הוא הצד שכנגד, ותוביל לחידוש העימות פעם נוספת, אך בעמדות מוחלשות עבור הצד הישראלי.