google/wiki40b huggingface dataset:
קרסט

קַרְסְט (בגרמנית: Karst) הוא תוואי נוף הנוצר כתוצאה מהמסה של סלעים, בדרך כלל מסוג גיר ודולומיט, על ידי מים. בנוף הקארסטי יש מספר תצורות נוף שחלקן ייחודיות, כגון בולענים, פירים אנכיים, מגדלי קארסט ומערות. נוף קארסטי נוצר לרוב באזור בעל מסלע גירני ותמיד באזור שבו יש מסלע מסיס.
טרשונים הם גושי סלעים הבולטים מעל פני הקרקע. מאפיינים מובהקים של הנוף הקארסטי. הטרשונים הם שרידים של שכבות סלע גיר, שמים חומציים חדרו לתוך הסדקים שבהן והרחיבו אותם. בכמה מנופי הטרשונים, עם הזמן, חומרי בליה מילאו את הסדקים והפכו לקרקע, שרידי הסלעים התמעטו, ובשטח נשארו גושי סלע בודדים מוקפים בקרקע.
קארסט הוא שמו הגרמני של אזור קראס (Kras) בסלובניה, שבו מערכות ניקוז ותצורות נוף קארסטיות.

תופעות ונופים הקשורות בתהליכים קארסטיים

בתהליך הקארסטי מתמוססים בהדרגה הסלעים, החללים והסדקים מורחבים. קמינים ומערות עשויים להתמוטט כפי שניתן לראות בתופעת דולינות ההתמוטטות. התמוטטות מערה ששימשה מוביל תת-קרקעי, תיצור עמק מוארך. מאחר שצורתה הכללית של המערה היא מעין צינור, תשאיר ההתמוטטות עמק שקירותיו בעלי שיפוע שלילי. מצוקים אלה ידועים בכינוי צנירים. המייחד את הצנירים שנוצרו כתוצאה מהתמוטטות מוביל קארסטי היא הימצאותם משני צדי העמק. המובילים הראשיים הגדולים הם בעלי מפתח גדול ולכן סיכויי ההתמוטטות שלהם גדולים ביותר. לעומתם המובילים המשניים הצרים יותר יוותרו משני צדי העמק כמערות וכוכים. ככל הנראה העדרן של מערות ארוכות בארץ, נובע מהפעילות הטקטונית הצעירה שהתרחשה ובעקבותיה התמוטטו מערות רבות. על המערות שהתמוטטו ניתן למנות את מערת קשת שבגליל, מערה שהייתה בתוואי בו נמצא היום נחל אביב, מערה בה נמצא היום נחל עמוד, נחל קלח (שווייצריה הקטנה) ועוד. העמוד שבנחל עמוד והמגדלים שבנחל אביב הם שאריות שלא הומסו בתהליך היווצרות המערות. תופעה של עמודים המצויים בתוך מערה, ניתן לראות במערת אביב שלגדת נחל אביב, בגליל העליון.

בעיות זיהום

במערכות ניקוז קארסטיות ישנה סכנה רבה של זיהום מים על ידי גורמי זיהום אנושיים. אופי הזרימה במערכת ניקוז קארסטי הוא מהיר יחסית, ואין מנגנוני ניקוי וסינון של חומרים מזהמים. אי לכך אקוויפרים המתמלאים על ידי מערכות ניקוז קארסטיות רגישים מאוד לזיהום שלעיתים אף בלתי הפיך. במקרה כזה יש לפעול לטיהור מי האקוויפרים על ידי פעולות כימיות וביולוגיות מסובכות ויקרות, שעלולות לפגוע במאזן הטבעי.
מרגריטה, נסיכת סבויה

ביוגרפיה

מרגריטה מריה תרזה ג'ובנה מסבויה נולדה ב-20 בנובמבר 1851 בטורינו, והייתה בתם של הנסיך פרדיננדו מסבויה, דוכס ג'נובה ואליזבת, נסיכת סקסוניה. מצד אביה הייתה מרגריטה נכדתם של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה ומריה תרזה מאוסטריה. מצד אמה הייתה מרגריטה נכדתם של יוהאן, מלך סקסוניה ואמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה.
מרגריטה נישאה באפריל 1868 לבן-דודה אומברטו, נסיך הכתר של איטליה. בשנת 1869 נולד בנם היחיד של בני הזוג, לימים המלך ויטוריו אמנואלה השלישי. (יש הטוענים כי סיבת היותו של ויטוריו אמנואלה קטן קומה נעוצה בעובדה שהוריו היו בני דודים).
בינואר 1878 ירש אומברטו את כס המלוכה האיטלקי והוכרז כאומברטו הראשון, מלך איטליה, ומרגריטה הוכרזה כמלכת איטליה. בשנת 1900 נרצח אומברטו על ידי מתנקש והמלכה מרגריטה הפכה למלכה האם של איטליה.
מרגריטה ייסדה רבים ממוסדות התרבות באיטליה, בהם בית דנטה. כמו כן היא הייתה פטרונית של מוסדות צדקה רבים, ובראשם הצלב האדום האיטלקי.
הפיצה מרגריטה נקראה על שמה בשנת 1906 וזאת משום שמרכיביה מסמלים את צבעי הדגל האיטלקי (עגבניות- אדום, בזיליקום- ירוק וגבינה- לבן).
המלכה מרגריטה הייתה חובבת טיפוסי הרים, וכמה רכסים בהרי העולם השונים נקראים על שמה.
המלכה הואשמה בכך שגילתה אהדה לתנועה הפאשיסטית בראשית ימיה. ארבעת מנהיגי התנועה הפאשיסטית ובתוכם אמיליו דה בונו ואיטלו באלבו נפגשו עימה בשנת 1922 כדי לקבל את ברכתה בטרם פתחו במצעד על רומא.
Selena Gomez & The Scene

הקמת הלהקה

בריאיון עם ג'וסלין ונה מ־MTV, אמרה סלינה גומז: "אני הולכת להיות חלק מלהקה. אני לא אפתח בקריירת סולו... אני לא רוצה את השם שלי קשור לזה. אני אשיר". מאוחר יותר, הודיעה גומז באמצעות חשבון הטוויטר שלה שהלהקה תיקרא "The Scene". חברי הלהקה הם: גרג גרמן, איתן רוברטס, ג'ואי קלמנט, ניק פוקסר וסלינה גומז. הלהקה חתמה על חוזה בחברת התקליטים הוליווד רקורדס.

Kiss & Tell

האלבום הראשון של הלהקה נקרא Kiss & Tell. האלבום יצא לאור ב־29 בספטמבר 2009. בשבוע הראשון ליציאתו, נמכרו ממנו כשישים ושישה אלף עותקים. לאחר זמן מה, עזב את הלהקה הקלידן ניק פוקסר, והגיע קלידן חדש בשם דין פורסט. האלבום הגיע למקום ה-9 במצעד האלבומים בילבורד 200. הסינגל הראשון מהאלבום נקרא "Falling Down". ב־11 בדצמבר 2009, יצא הסינגל השני מהאלבום, "Naturally". השיר הגיע למקום ה־29 במצעד הבילבורד הוט 100, למקום ה־18 במצעד הקנדי, למקום ה־4 במצעד ההונגרי ולמקום ה-7 במצעד הבריטי.

A Year Without Rain

שמו של האלבום השני של הלהקה היה A Year Without Rain. הוא יצא לאור ב־7 בספטמבר 2010. עם יציאתו, הגיע האלבום אל המקום הרביעי במצעד הבילבורד 200. הסינגל הראשון מהאלבום נקרא "Round & Round", והוא יצא לאור ב־18 ביוני 2010. הווידאו קליפ לשיר הוצג לראשונה יומיים מאוחר יותר. השיר הגיע למעמד זהב בארצות הברית, והגיע למקום ה־24 בבילבורד הוט 100, ולמקום ה־47 במצעד הסינגלים הבריטי. הסינגל השני מהאלבום, שנושא את שמו, יצא לאור ביום של יציאת האלבום.

When the Sun Goes Down

ב־15 בפברואר 2011, אישרה חברת התקליטים של הלהקה, הוליווד רקורדס, שאלבום חדש ללהקה נמצא בעבודה. תחילה, שמו של האלבום היה Otherside, אך מאוחר יותר, שינתה הלהקה את שם האלבום ל־When the Sun Goes Down. האלבום יצא לאור ב־28 ביוני 2011. האלבום הגיע למקום ה-3 במצעד האלבומים בילבורד 200. הסינגל הראשון מהאלבום, "Who Says", הושמע לראשונה ב-8 במרץ 2011 בתוכנית רדיו של ראיין סיקרסט. "Who Says" הגיע למקום ה-21 במצעד הבילבורד הוט 100. נכון לנובמבר 2016, השיר צבר למעלה מ-240 מיליון צפיות. ב-17 ביוני 2011, יצא הסינגל השני מהאלבום, "Love You like a Love Song" והגיע למקום ה-22 במצעד הבילבורד הוט 100. נכון לנובמבר 2016, השיר צבר למעלה מ-370 מיליון צפיות.
נדין ביילר

ביוגרפיה

ביילר נולדה בעיירה בטירול לאב רופא ואם מעסה.
מהילדות המוקדמת החלה לעסוק במוזיקה ולשיר בחתונות.
ב-2007 זכתה בתוכנית הכשרונות "Starmania" שם שרה בין היתר את השירים Over the Rainbow ו"My Number One" שזכה באירוויזיון 2005, באותה שנה יצא הסינגל הראשון שלה "Alles was du willst" ולאחר מכן גם אלבומה הראשון.
ב-2011 השתתפה בתחרות הלאומית לנציגות אוסטריה לאירוויזיון עם השיר "The Secret Is Love" ולקחה את המקום הראשון.
באירוויזיון היא עלתה לגמר וסיימה במקום ה-18.
סקסופון

חלקי הסקסופון

הסקסופון מורכב מחמישה חלקים: פייה, צוואר גוף ליגטורה ועלה.
הפייה, בדומה לפייה של קלרנית, עשויה מפלסטיק, מתכת, סיליקון, או סוגי עץ שונים (בעיקר הובנה). בפייה מורכבת פיסת קנה משויף ומעובד הנקרא "עלה", שמהווה צפצפה פשוטה. צלילי הסקסופון מופקים בנשיפה בפייה והרעדת העלה. גוף הסקסופון עשוי צינור מתכת חלול, שבו מהדהד הצליל. גובה הצלילים נקבע על ידי פתיחת וסגירת הנקבים בגוף הסקסופון.

סוגים

קיימים סקסופונים בגדלים שונים, ביניהם (מהמנעד הגבוה לנמוך): סופרילו (Bb), סופרנינו (Eb), סופרן (Bb), אלט (Eb), טנור (Bb), בריטון (Eb), בשנת 1999 הומצא ה"טובקס" (Eb) שמקביל לקונטרה בס. ארבעת הסקסופונים הנפוצים הם: סופרן בסי במול, אלט במי במול, טנור בסי במול ובריטון במי במול. ככל שהכלי גדול יותר הוא מפיק צלילים נמוכים יותר. לכן גובהו של סקסופון הקונטרה באס, בעל הצליל הנמוך ביותר, הוא כשלושה מטרים.
קיימים סקסופונים המנגנים בסולם דו (C) אבסולוטי ופה (F), אך הם אינם מיוצרים עוד.

שימושים במוזיקה

הסקסופון יועד במקור להיות חלק מתזמורות כלי נשיפה קלאסיות, כמו גם חלק בתזמורות לתהלוכות, אך עלה לגדולה בעיקר בזכות הג'אז.
לסקסופון שימושים רבים במוזיקה של ימינו במוזיקה קלה, פופ, Funk, רוק מתקדם ועוד.
גם במוזיקה הקלאסית ישנו שימוש בסקסופון, למעט מספר מלחינים צרפתיים ששילבו אותו ביצירותיהם. מלחינים כדביסי עם הרפסודיה לסקסופון ולתזמורת, ביזה ב"הנערה מארל" וריכרד שטראוס ב"סימפוניה דומסטיקה" עשו בו שימוש שלא הפך אותו לחבר של ממש במועדון ה"קלאסי" של הכלים.‏
גלית פרבר

גלית פרבר-שרצקי היא דוגמנית ישראלית.

ביוגרפיה

פרבר גדלה ברמת אביב שם החלה את הקריירה שלה בגיל שבע עשרה כאשר השתתפה בתחרות נערת השנה של מעריב לנוער בשנת 1986 וזכתה במקום השני. בתחרות מלכת היופי 1989 נבחרה לנסיכת היופי, ולאחר מכן זכתה בתואר סגנית שנייה בתחרות מיס אסיה פסיפיק אינטרנשיונל .
היא דיגמנה במדינות רבות ברחבי העולם. בין היתר דיגמנה לחברת "בננה ריפבליק" , לחברת הקוסמטיקה הבינלאומית ניוטרוג'ינה , למעצב גדעון אוברזון, ועבדה בשיתוף פעולה עם צלם האופנה ברוס וובר .
ב-2001 כיכבה בקמפיין "2 FOR" לבגדי הריון של רשת הביגוד "מתאים לי". ב-2006 הובילה את קמפיין הקיץ של חברת זברה.
היא נשואה לאיש העסקים ניר שרצקי, אם לארבעה ילדים ומתגוררת בארסוף.
פייר דה פרמה

חייו

פרמה נולד בעיר בומון-דה-לומאן, צרפת. אביו היה סוחר עורות אמיד, שכיהן גם בתפקיד ניהולי בעירייה.
למד באוניברסיטת טולוז, ולאחר מכן עבר לבורדו, שם החל לערוך את המחקרים המתמטיים הרציניים הראשונים שלו. מבורדו עבר פרמה לאורליאן לצורך לימודים אקדמיים. הוא קיבל תואר בחוק האזרחי ורכש משרדים בפרלמנט בטולוז. עד לשנת 1631 עסק בעריכת דין בטולוז. ב-1652 קודם למעמד הגבוה ביותר בבית המשפט הפלילי. 
הוא היה מתבודד מקהילת המתמטיקאים בזמנו ולא נהג לפרסם את ההוכחות שלו. לעיתים, תוך כדי עיסוקיו, התכתב פרמה עם מתמטיקאים בצרפת וברחבי אירופה, ובהם: בלז פסקל, ג'ון ואליס, ובמיוחד עם מרן מרסן, שהיה ידידו הנאמן של רנה דקארט וקישר בינו לבין פרמה. פרמה פיתח ביחד עם דקארט את הגאומטריה האנליטית.
פרמה ידוע כאביה של תורת המספרים. הישגיו, השערותיו והבעיות שהעלה בתורת המספרים הביאו להתפתחות עצומה של תורה זו בדורות שאחריו. תרומתו של פרמה להתפתחותה של המתמטיקה זיכתה אותו בכינוי "גדול הצרפתים במאה ה-17". ענף נוסף של המתמטיקה שפרמה, יחד עם פסקל, נחשב למולידו הוא תורת ההסתברות. בנוסף היה מעורב עמוקות בתחום החשבון האינפיניטסימלי, שהיה בראשית התפתחותו, ועל שמו נקרא משפט מרכזי בתחום. 
לאחר מותו של פרמה ב-1665, פרסם בנו סמואל את מרבית יצירותיו. בשנים שלאחר מותו עמלה הקהילה המתמטית והוכיחה את כל משפטיו (או הפריכה את השערותיו השגויות) למעט משפט אחד, שנודע בשל כך בשם המשפט האחרון של פרמה. המשפט זכה לפרסום רב והוכח סופית רק בשנת 1995 על ידי המתמטיקאי הבריטי, פרופסור אנדרו ויילס, בפרסום של מעל 200 עמודים אשר מכילים מגוון תחומים ברמת מורכבות גבוהה, כגון עקומים אליפטיים, שמרבית המתמטיקאים אינם מוכשרים להבין.
אמא ארמניה

פסלה של אמא ארמניה בירוואן

הפסל הנוכחי בפארק הניצחון החליף פסל של יוסיף סטלין שנבנה כאנדרטה לזכר הניצחון הסובייטי במלחמת העולם השנייה. במהלך שלטונו של סטלין בברית המועצות, גרגור הרוטיוניאן, המזכיר הראשון של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הארמנית פיקח על הקמת האנדרטה יחד עם עוד חברי הממשלה. הבנייה הושלמה ונחשפה לציבור ב-29 בנובמבר 1950, לכבוד שלושים שנה לשלטון הסובייטי בארמניה. הפסל נחשב ליצירת מופת של האמן סרגיי מרקורוב. המעמד עוצב על ידי האדריכל רפאל ישראליאן. ישראליאן חזה כי מה שישכון מעל המעמד יכול להתחלף, ועיצב את המעמד כיצירה שעומדת בפני עצמה, בדמות שלושה עמודי התווך בבזיליקה של הכנסייה הארמנית. שנים לאחר מכן הוא דיבר על כך: "ידעתי כי תהילתם של דיקטטורים היא זמנית, אז בניתי [דבר] ארמני". 
באביב 1962, הפסל של סטלין הוסר. הדבר קרה בעקבות החלטת הגינוי של סטלין בוועדה המרכזית במוסקבה שהתרחשה ב-1956, שבגינה כל המונומנטים לכבודו ברחבי ברית המועצות הוסרו, אך המעשה בארמניה נדחה מספר שנים. היו שמועות שזה היה מפני שמזכ"ל המפלגה הארמנית נצל את ההזדמנות להראות שאין הוא כפוף למרכז, אך נראה שהסיבה האמיתית הייתה טכנית, מכיוון שהשיטה להסרת הפסל מבסיסו פותחה רק ב-1962. עם זאת, האירוע לא עבר בשלום, והפסל נפל, וחייל אחד נהרג ורבים נפצעו במהלך ההסרה.
הפסל של "אמא ארמניה", דמות קלאסית של אישה מחזיקה בחרב רחבה בידיה, אשר עוצבה על ידי יעארה הרוטיוניאן, הוצב על המעמד בפארק כעבור חמש שנים. הפסל נישא לגובה של 22 מטרים, ויחד עם הבסיס, הגובה הכולל של האנדרטה הוא 51 מטרים. הפסל בנוי מנחושת מרוקעת, והבסיס מאבן בזלת.
הפארק בו שוכן הפסל נקרא "פארק הניצחון" מבחינה רשמית, אך לאחר שהוסר הפסל של סטלין, החלו תושבי ירוואן לקרוא לו "פארק המונומנט".
עם השנים, הפסל צבר לכלוך רב. נעשו מספר ניסיונות לנקותו, אך עד כה הצליחו לטפל רק בחלקו התחתון. נאמר על כך בירוואן ש"נאלצים לסמוך על הגשם" לטיפוח הדמות הסמלית.

סמליות

הדמות של אמא ארמניה מסמל שלום באמצעות כוח. מטרתה, באמצעות הפסל, היא להזכיר לצופים בה דמויות נשים בולטות בהיסטוריה של ארמניה, כגון סוסה מייריג, ואחרות, אשר הצטרפו לגברים במאבק המזוין נגד החיילים הטורקים והמיליציות הכורדיות למען שחרור ארמניה. היא מסמלת גם את המעמד החשוב והערך המיוחס לאישה המבוגרת בקרב המשפחה הארמנית.
מיקומה של "אמה ארמניה" על גבעה המשקיפה על ירוואן - ובה זמנית פונה אל טורקיה - גורם לה להיראות כמו שומרת הבירה הארמנית. בכל שנה ב-9 במאי, אלפי ארמנים מבקרים את "אמא ארמניה" ומניחים פרחים לרגליה, כדי להנציח את הנופלים הארמנים במלחמת העולם השנייה. בבסיס הפסל שוכן המוזיאון הצבאי - אמא ארמניה, של משרד הביטחון הארמני. כשהוא נבנה לראשונה שכן בו מוזיאון צבאי ייעודי למלחמת העולם השנייה. היום, חלק גדול משטח התצוגה מוקדש לנגורנו-קרבאך המלחמה של 1988–1994. המיצגים הם חפצים אישיים, כלי נשק, ומסמכים של המשתתפים, והקירות מעוטרים בדיוקנאות שלהם. בין שאר החפצים היסטוריים, יש מפה עליה הכוחות הארמנים תכננו את מבצע הכיבוש של שושה.
עומר גולדשטיין

קריירה

בשנת 2017 הצטרף הצטרף לקבוצה הספרדית אמפו-גויריקו טי.בי. והישג השיא שלו בקבוצה היה הניצחון בממוריאל אקסטאניז אלגויבאר (צר'), מרוץ חד יומי ספרדי.
בשנת 2018, גולדשטיין הצטרף לקבוצה הישראלית Israel Cycling Academy, והשתתף במירוצים בכירים כמו הטור של האלפים, מילאנו טורינו, ג'ירו די לומברדיה, ועוד.
הוא סיים 10 בדירוג הצעירים של הטור של סלובניה. באותה שנה השתתף גם באליפויות אירופה עד גיל 23 בנגד שעון ובכביש, בנגד שעון סיים במקום ה-38 ובכביש סיים במקום ה-47.
הוא זכה בתואר אלוף ישראל בנגד שעון, לאחר שהקדים את אהרון חיטמן ב-12 שניות. באליפות ישראל בכביש, הגיע במקום השלישי, כאשר במירוץ רכב כפועל עבור אחיו רועי שגם ניצח את המירוץ. את עונת 2018 סיים גולדשטיין עם מקום 14 (זמן מנצח) במרוץ החד יומי גראן - פימונטה, במרוץ עצמו ניצח סוני קולברלי האיטלקי.
את 2019 גולדשטיין פתח בוואלטה סאן חואן וסיים 43 כללי. הוא לא שמר על תוארו כאלוף ישראל בנגד השעון, לאחר שבשל לוח מירוצים צפוף נאלץ לוותר על המירוץ.
באליפות ישראל בכביש, סיים במקום ה-2, 2:10 אחרי המנצח גיא שגיב.
Directory service

השונה בין שירותי ספרייה למסדי נתונים יחסיים

מבחינה ארכיטקטורית, ההבדל העיקרי בין שני סוגי מאגרי המידע האלו הוא שאפליקציה אשר מתבססת על מאגר מידע יחסי מתוכננת להשתמש במודל מידע מסוים יחידני (יחסי), בעוד שספרייה מחזיקה "מזהים" מיוחדים עבור אובייקטים אפליקציות שונות יכולות להשתמש בהם באופן שונה.
השימוש בשירות ספרייה (Directory Services) יתבצע בארגונים המכילים משאבי רשת רבים שצריך לנהל אותם וזאת במטרה לחסוך עלויות וליעל את העבודה. בין הדוגמאות למשאבי רשת מסוג זה ניתן למצוא חשבונות משתמש, פנקסי כתובות, רשימות כוח אדם, הגדרות, תפקידים, מוצרים ושירותים, התקנים, פרופילים, מדיניות, מספרי טלפון וכדומה.
מסיבות מובנות, תהליך עיצוב הספריות ומאגרי המידע היחסיים שונים מאד האחד מהשני. מודלים של תכנון נתונים במאגרי מידע יחסיים נוטים יותר להיות בנויים עבור דרישות החברה ותהליכי העבודה שלה כגון הצגה מותאמת אישית של נתונים, גישה מהירה, והאפשרות לגשת לנתונים בכל מקום ברשת. לעומת זאת, התפקיד של מודל בניית הנתונים הוא לאפשר שימוש תוך הסבר מינימלי וכאן נכנס ההבדל המהותי בקנה המידה.
ניתן למצוא אינדיקציה טובה בתהליך העיצוב של מאגרי מידע יחסיים בכמות המאגרים העצומה אשר בשימוש בשוק למטרות שונות. לעומת זאת, חברות שרוצות לנהל זהויות בתוך הארגון שלהם ולחשוף שירותים שונים ללקוחות יעדיפו את מבנה הספריות.

דוגמאות שונות לשימוש בשירותי ספרייה

שירותי הספרייה היוו חלק מיוזמת ה-Open Systems Interconnection (או OSI). בשנות ה-80 של המאה שעבר, ארגון ה-ITU וארגון ה-ISO הציגו את פרוטוקול ה-X.500 אשר היווה את הבסיס לכל שירותי הספרייה הקיימים כיום. המטרה הראשונה של הפרוטוקול הייתה שימוש בהעברת הודעות אלקטרוניות בתוך הרשת הארגונית וחיפוש משאבי רשת תוך שימוש בשמות. פרוטוקול ה-LDAP מבוסס על הגדרות מבנה הספרייה ב-X.500 אולם משתמש בהגדרות פרוטוקול ה-TCP/IP וקידוד מחרוזות תווים המגודרים בפרוטוקול ה-DAP מה שמקשר אותו יותר לעולם האינטרנט. לאורך השנים ניתן למצוא יישומים שונים של שירותי הספרייה מחברות שונות בהם ניתן למצוא מערכות מפורסמות כגון ה- DNS, Active Directory, Novell's eDirectory, Sun NIS ועוד.
לאונרד כצמן

קורות חיים

כצמן נולד בניו יורק, והיה אחיינו של המפיק ההוליוודי האגדי סם כצמן. על אף שהצטיין במשחק הבייסבול, והיה בעל פוטנציאל להפוך לשחקן מקצועי, החליט ללכת בעקבות דודו המפורסם. בניגוד לדוד, שהתמחה ביצירת סרטי קולנוע, מיצה כצמן את כשרונו בטלוויזיה. 
כצמן שימש כמפיק וכבמאי ותסריטאי במגוון סדרות טלוויזיה, בין היתר סדרת המערבון, "גאן סמוק", מערבון המדע בדיוני פרוע על המערב" (The Wild Wild West"), וווקר", אך הוא ידוע ביותר בשל השתתפותו כמפיק, ולעיתים אף כתסריטאי וכבמאי בסדרה "דאלאס", ששודרה בארצות הברית בין 1978 ל-1991. כצמן היה מועמד פעמיים, ביחד עם שני מפיקי הסדרה האחרים, פיליפ קאפיס ולי ריץ', לזכייה בפרס אמי על הפקת הסדרה "דאלאס", אך לא זכה.
בשנת 1996 היה מעורב ביצירת סרט הטלוויזיה "דאלאס: שובו של ג'יי אר", שהמשיך את עלילת הסדרה במקום בו נפסקה, אך מת בביתו שבמליבו, קליפורניה מהתקף לב. כששודר הסרט, הוא הוקדש לזכרו.
הלהקה הווילנאית

הלהקה הווילנאית (ביידיש: די ווילנער טרופע) הייתה להקת שחקנים חשובה שפעלה בוורשה בשפת היידיש והעלתה הצגות בסגנון הריאליזם הבימתי של מחזאים יהודים וזרים. היא נחשבה לסמן איכות תיאטרונית והצגתה המפורסמת ביותר הייתה "הדיבוק" של ש. אנ-סקי שהועלתה לראשונה בשנת 1920, לציון שלושים יום למות מחברו ש. אנ-סקי, ורק מאוחר יותר "אומצה" על ידי תיאטרון הבימה המוסקבאי.
הלהקה חבה את שמה לעובדה כי נוסדה בווילנה בשנת 1915, באמצע מלחמת העולם הראשונה, על ידי השחקנים אלכסנדר עזרו ויעקב שרמן והבמאי לב קדישזון. אך זמן קצר מאוחר יותר היא עברה לוורשה ומשם פעלה עד שנות העשרים המוקדמות.
תחילה הציגה בעיקר מחזות "יהודיים" מאת ש. אנ-סקי, שלום עליכם ןשלום אש אך תוך זמן קצר החלה להציג מחזאות מתורגמת של גדולי הסופרים העולמיים: גורקי, מולייר, איבסן ועוד. הלהקה נדדה ברחבי פולין ואף מחוצה לה, בפריז, לונדון וניו יורק. בין חבריה באותם הימים בלטו זיגמונד טורקוב, ג'וזף גרין, חנה בראץ, ליובה קדישזון, יוסף בולוף, שמואל איריס ויעקב רוטבאום אשר התפרסם מאוחר יותר כבמאי תיאטרון בניו יורק.
במסגרת מסעותיה בעיירות מזרח אירופה הלהקה צירפה לשורותיה צעירים רבים והייתה מעין בית ספר נודד לדראמה. בין אלה אשר הצטרפו בתחילת שנות העשרים בלט יוסף מאורער לימים מחשובי שחקני היידיש בארגנטינה. בשנת 1923 הלהקה הוזמנה להופיע בבוקרשט שברומניה והצלחתה שם שינתה לתמיד את התיאטרון הרומני. קשיים כלכליים אילצו את חברי הלהקה להתמזג עם התיאטרון היידי בבוקרשט וכך המשיכו להופיע עד תחילת שנות השלושים, עת רוב השחקנים בחרו להגר לארצות הברית (יוסף בולוף, ליובה קדישזון) או לארגנטינה (שמואל איריס, יוסף מאורער).
נפתלי לובינצ'יק

נפתלי לובינצ'יק (19 בנובמבר 1913 - 20 באפריל 1946) היה איש לח"י שנודע בכך שיצא בימי מלחמת העולם השנייה לפגישה עם נציג דיפלומטי גרמני בביירות על מנת להציע לו שיתוף פעולה בין הלח"י לבין מדינות הציר (גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית) במלחמתן בבריטניה.

ראשית דרכו

נפתלי לובינצ'יק נולד בשנת 1913 ברוסיה. בפרוץ מהפכת אוקטובר בשנת 1917 עקרה משפחתו לריגה בירת לטביה (שנכללה אז באימפריה הרוסית). לאחר סיום לימודיו התיכוניים יצא לברלין ולמד בה היסטוריה וכלכלה מדינית באוניברסיטה. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. למד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים ושלט בשפות הגרמנית, האיטלקית והצרפתית.
היה פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית ובאצ"ל. בשנת 1940, על רקע הפילוג באצ"ל, שבא עקב החלטת האצ"ל להפסיק את מלחמתו בבריטניה ולעמוד לצדה במלחמתה בנאצים, פרש מן האצ"ל והצטרף ללח"י.

סוף דרכו

בתום המערכה בסוריה ולבנון נתגלה לובינצ'יק על ידי הכוחות הבריטים בלבנון והועבר לארץ ישראל, נכלא במחנה המעצר מזרעה ולאחר מכן בכלא עכו ובחודש אוקטובר 1941 הוגלה למחנה הגירוש באסמרה שבאריתריאה שם נפטר ממחלה בשנת 1946. ארונו הועלה ארצה לאחר קום המדינה ונטמן בירושלים.
סודיום בנזואט

שימושים

סודיום בנזואט הוא חומר משמר נפוץ למדי בתעשיית המזון. החומר מדכא התפתחות של בקטריות במזון וכן מונע צמיחת פטריות (Fungistatic). החומר אפקטיבי רק בתנאי חומציות גבוהה (pH < 3.5), אך מרבית מוצרי המזון והמשקאות עונים לדרישות אלה.
סודיום בנזואט מצוי במשקאות מוגזים, בריבות, ברטבים, במיצים ובחמוצים שונים כמו גם במוצרי הגיינה אישיים כגון משחות שיניים ואחרים.

סודיום בנזואט בטבע

סודיום בנזואט ניתן למצוא בכמויות קטנות בחמוציות ובסוגים שונים של פירות הניתנים לייבוש, כגון שזיפים ותפוחים, וכן תבלינים כגון קינמון.

סכנות בריאותיות

סודיום בנזואט הוא חומר שנוי במחלוקת; הסכנות הבריאותיות הטמונות בו אינן חד-משמעיות, אולם מספר מחקרים מצביעים על מגמה המוכיחה כי סודיום בנזואט עלול לגרום לבעיות ב-DNA האנושי, כמו גם נזקים שונים למערכת העצבים ובמקרים קיצוניים אף לסוגים מסוימים של סרטן. רשות המזון והתרופות האמריקנית (FDA) מאפשרת שימוש של עד 0.1% ממסת המוצר בחומר בכל סוג מזון או משקה, פרט למוצרים בהם נמצא החומר באופן טבעי, כך שבמיץ חמוציות, למשל, עשויות להיות כמויות גדולות יותר מהמקובל. "התוכנית הבינלאומית לבטיחות מחומרים" (The International Programme on Chemical Safety) ממליצה על כמות של עד 825 מ"ג ביום לכל ק"ג ממשקל הגוף.
במחקר בו נבדקה השפעת תערובות צבעי מאכל ותוספי מזון ובהם סודיום בנזואט על התנהגות של ילדים נמצאה עליה מובהקת בתסמינים של היפראקטיביות אצל ילדים ששתו מיץ המכיל 45 מ"ג סודיום בנזואט (בתערובת עם חומרים אחרים) לעומת ילדים ששתו מיץ "פלצבו" ללא תוספים.
מוביל המים של סן דייגו

מוביל המים של סן דייגו (באנגלית: San Diego Aqueduct, שם רשמי: מיזם סן דייגו, San Diego Project) הוא מערכת של ארבע אמות מים, המספקת כ-90% מתצרוכת המים של העיר סן דייגו במדינת קליפורניה בארצות הברית. המערכת מורכבת משתי תת-מערכות המכונות אמת המים הראשונה ואמת המים השנייה, הנושאות מים מנהר קולורדו מערבה למאגרי מים במבואות סן דייגו. האמה הראשונה (First Aqueduct) כוללת את הצינורות מספר 1 ומספר 2 באורך 110 קילומטרים, המובילים מים ממוביל המים של נהר הקולורדו בסמוך לסן יסינטו (San Jacinto) למאגר סן ויסנטה (San Vicente Reservoir), כ-24 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר. צינורות 3 ו-4 מהווים את האמה השנייה (Second Aqueduct) באורך 151 קילומטרים. הספיקה של כל הצינורות ביחד היא 24.3 מטרים מעוקבים בשנייה. ענף פולברוק-אושן (Fallbrook-Ocean Branch) מסתעף מהאמה הראשונה ונשפך למאגר מורו (Morrow Reservoir). ענף לה מסה-סוויטווטר (La Mesa-Sweetwater Branch) מסתעף גם הוא מהאמה הראשונה ונשפך למאגר סוויטווטר (Sweetwater Reservoir).

בנייה

האמה הראשונה תוכננה על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית ונבנתה מ-1945 עד 1947 על ידי מחלקת הצי של ארצות הברית. צינור מספר 2 של האמה הראשונה נבנה על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית מ-1952 עד 1957, והוא מקביל פחות או יותר לצינור מספר 1 ועובר באותן מנהרות. ב-1957 החל תאגיד המים של דרום קליפורניה (Metropolitan Water District of Southern California, בראשי תיבות MWD) לבנות את צינור מספר 3 של אמת המים השנייה, והוא הושלם ב-1960. ב-1968 החלה בניית צינור מספר 4 של אמת המים השנייה. צינור מספר 4 הושלם ב-1971. ב-2005 החלה רשות המים של מחוז סן דייגו (San Diego County Water Authority) לבנות את צינור סן ויסנטה (San Vicente Pipeline), צינור שנבנה במנהרה תת-קרקעית בקוטר 2.6 מטרים ובאורך 18 קילומטרים, המחבר את מאגר סן ויסנטה לאמה השנייה ונועד לספק מים במצבי חירום. הצינור הושלם ב-2010.

האמה הראשונה

האמה הראשונה נבנתה משני צינורות בטון טרומיים מקבילים, שקוטרם נע בין 120 ל-240 סנטימטרים, שהסתעפו ממוביל המים של נהר קולורדו ב-33°49′19″N 116°58′03″W, סמוך לסן יסינטו צפונית לנהר סן יסינטו, לאורך 110 קילומטרים דרומה עד נקודת הסיום במאגר סן ויסנטה ב-32°55′13″N 116°56′26″W. לאורך המסלול יש שבע מנהרות שאורכן נע בין 150 ל-1,740 מטרים. הספיקה המקסימלית של האמה הראשונה היא 5.6 מטרים מעוקבים בשנייה.

האמה השנייה

האמה השנייה מתחילה גם היא במוביל המים של הנהר קולורדו ב-33°47′27″N 117°01′50″W ואורכה 151 קילומטרים. המים באמה זורמים תחילה לאגם סקינר (Lake Skinner) ואז למאגר אוטאי התחתון (Lower Otay Reservoir) ב-32°36′28″N 116°55′40″W, בסמוך לסן דייגו. צינור מספר 3 מתחיל כתעלה פתוחה שספיקתה 14 מטרים מעוקבים בשנייה ואורכה 26 קילומטרים, ממוביל המים של נהר קולורדו ועד אגם סקינר. יתר 126 הקילומטרים בנויים מצינורות בטון דרוך ופלדה בקוטר 180 סנטימטרים. צינור מספר 4 בנוי מבטון דרוך בספיקת שיא של 11 מטרים מעוקבים בשנייה.
סערת ציטוקינים

סערת ציטוקינים או היפרציטוקינמיה (באנגלית: hypercytokinemia) היא תגובה חיסונית בעלת פוטנציאל קטלני, הנגרמת עקב מעגל משוב חיובי בין ציטוקינים ותאי מערכת החיסון לצד רמה גבוהה מאוד של ציטוקינים שונים.

תסמינים

התסמינים העיקריים של סערת ציטוקינים הם חום גבוה, נפיחות ואדמומיות, עייפות קיצונית ובחילה. במקרים מסוימים התגובה החיסונית עלולה להוביל למוות.

גורם

כאשר מערכת החיסון נלחמת בפתוגנים, הציטוקינים מסמנים לתאים לבנים כמו תאי T ומקרופאגים לנדוד לעבר מקום הזיהום. בנוסף, הציטוקינים מפעילים את אותם תאים וגורמים להם לייצר עוד ציטוקינים. באופן נורמלי, הגוף מפקח על מעגל המשוב ודואג שלא ייצא מכלל שליטה. אולם, במקרים מסוימים, התגובה יוצאת משליטה ובאזור מסוים, יותר מדי תאים לבנים הופכים להיות מופעלים ונגרמת הפרשה מסיבית של יותר מ-150 חומרים שונים ביניהם: ציטוקינים, רדיקלים חופשיים וחומרי קרישה.
הסיבה המדויקת לתופעה אינה ברורה דיה אך ייתכן ומדובר בתגובה ראשונית מוגזמת כשמערכת החיסון פוגשת פולש חדש עוין במיוחד. לסערות ציטוקינים פוטנציאל ליצור נזק משמעותי לרקמות הגוף ולאיברים. לדוגמה, אם מתרחשת סערת ציטוקינים בריאות, נוזלים ותאי מערכת החיסון כגון מאקרופאגים עלולים להצטבר ולחסום את דרכי הנשימה.
סערות ציטוקינים יכולות להתרחש במספר מחלות, מדבקות ולא מדבקות, ביניהם: שפעת העופות, אבעבועות שחורות ועוד. גם תרופות מסוימות עלולות לעורר סערת ציטוקינים.

מגיפות

מקובל לחשוב כי סערות ציטוקינים היו גורם תמותה מרכזי בזמן התפרצות השפעת הספרדית בשנת 1918 שקטלה צעירים רבים. במקרים אלו, ייתכן כי דווקא מערכת חיסון בריאה הייתה להם לרועץ. מחקר ראשוני על התפרצות מחלת הסארס בשנת 2003 מראה כי גם שם גורם מרכזי לתמותה היה סערות ציטוקינים. מקרי מוות אנושי עקב שפעת העופות (H1N5) גם כוללים סערות ציטוקינים. תפקידם של סערת ציטוקינים בתמותה עקב שפעת החזירים עדיין נמצא בבדיקה.