google/wiki40b huggingface dataset:
תרבות וארי

תרבות וארי (ידועה גם כתרבות הוארי או הווארי) הייתה תרבות פרה-קולומביאנית חשובה שהתקיימה בין השנים 500–900 לספירה וכנראה התרבות
העירונית הראשונה באזור פרו של היום. בשיאה חלשה תרבות זו על רוב אזורי החוף והאזורים ההרריים של פרו. לאחר שקיעתם של המרכזים העירוניים של תרבות זו בין השנים 800–900 לספירה, תרבויות פרה-קולומביאניות מאוחרות יותר הושפעו ממנה ושימרו את זכרה. החשובה ביותר מבין תרבויות אלו הייתה תרבות האינקה. חלק ניכר מחורבותיה נמצאות כיום במחוז הואנטה שבאזור איהקוצ'ו.

היסטוריה

עדויות ארכאולוגיות מצביעות על כך שתרבות וארי החלה כעיר מדינה עצמאית לא גדולה במיוחד שעם השנים גדלה, והפיצה את תרבותה על ידי כיבושי העמים החלשים יותר כגון תרבות פאצ'אקאמאק. בסופו של דבר הפכה לבירת אימפריה ששלטה על מרבית שטחי פרו של היום. כאשר היא שולטת או לפחות משפיעה על תרבויות ושבטים שונים כגון מוצ'ה, וירו, צ'אנקאי, אנקון, צ'ימו ואפילו תרבויות פאראקס ונסקה מהחפירות הארכאולוגיות עוד עולה שעיר-מדינה זו ששמה לא ידוע ולכן נקראת על שם כל הממלכה בירת וארי השפיעה על תרבות טיוואנאקו המאוחרת יותר. מסקנה זאת נתמכת בעיקר על ידי השוואות בין כלי הקרמיקה של שתי התרבויות.
מעט מאוד ידוע על המערכת הפוליטית והמנהלית של תרבות ווארי עקב חוסר עדויות בכתב אבל מה שכן ידוע הוא שמערכות השלטוניות החברתיות-מעמדיות של תרבות זו היו מורכבות ויוצאות דופן יחסית לזמנן. עוד ידוע שאנשי ווארי הפיצו את דרך התנהלותם לרוב המקומות אותם כבשו. כמו כן ידוע שאנשי ווארי היו מתקדמים יותר טכנולוגית משכניהם בכמה תחומים, כשבראש ובראשונה לא היה להם מתחרה בתחום העירוני. על מערכות הדרכים והכבישים המתוחכמות שפיתחו העפילו רק מערכות הדרכים המאוחרות יותר של האינקה שגם הן היו בעצם הרחבה של מערכות הדרכים של ווארי. גם בתחום החקלאות היו אנשי ווארי מתקדמים יחסית לזמנם. הם היו בין הבודדים באזור פרו (יחד עם טיוואנאקו) שפיתחו והשתמשו בטרסות.
האזכור המערבי הראשון לתרבות זו נמצא בכתביו של הכרוניקן הספרדי בן המאה ה-16 סיאזה דה לאון שם חורבות ווארי מופיעות בשם "ווינאקו" ומצוינות כאתר שקדם לאימפריית האינקה. לאחר אזכור זה האתר אינו מוזכר עוד בכרוניקות הספרדיות. האתר זכה לתשומת לב מחודשת בעקבות גילויו של אבי הארכאולוגיה בפרו "חואן טלו" ב-1931 מאז נחפר האתר פעמים רבות ונתגלו אתרים נוספים של תרבות זו כאשר האתר שהשתמר בצורה הטובה ביותר נמצא ליד העיר קווינואה. כמו כן לאחרונה התגלו אתרים נוספים המזוהים עם תרבות זו ליד העיר צ'יקלאיו. 
הסברה המקובלת על החוקרים כיום היא ששפתם של אנשי ווארי הייתה ניב של שפת איימרה למרות שזו השערה בלבד.
משל המנורה תחת האיפה

משל המנורה מתחת האיפה, (ידוע גם כמשל המנורה מתחת הקערה), הוא אחד המשלים של ישו בברית החדשה. הוא מופיע בבשורות על פי מתי (פרק ה', פסוקים 14–15), מרקוס (פרק ד', פסוקים 21–25) ולוקאס (פרק ח', פסוקים 16–18). במתי, המשל הוא המשכו של השיח על המלח והאור.

סיפור המשל

וְאֵין־אִישׁ מַדְלִיק נֵר וּמְכַסֶּה אוֹתוֹ בִּכְלִי וְלֹא יְשִׂימֵהוּ תַּחַת הַמִּטָּה כִּי עַל־הַמְּנוֹרָה יַעֲלֵהוּ לְמַעַן יִרְאוּ כָּל־בָּאֵי הַבַּיִת אֶת־הָאוֹר׃ כִּי אֵין־דָּבָר סָתוּם אֲשֶׁר לֹא יִגָּלֶה וְאֵין גָּנוּז אֲשֶׁר לֹא יִוָּדַע וְיָצָא לָאוֹר׃ לָכֵן רְאוּ אֵיךְ תִּשְׁמָעוּן כִּי כָל־אֲשֶׁר יֶשׁ־לוֹ נָתוֹן יִנָּתֵן לוֹ וְכָל־אֲשֶׁר אֵין יֶשׁ־לוֹ גַּם אֶת־אֲשֶׁר הוּא חשֵׁב לִהְיוֹת לוֹ יֻקַּח מִמֶּנּוּ׃
— הבשורה על-פי לוקאס, פרק ח', פסוקים 16–18, בתרגום דליטש

קטע קשור למשל

בבשורה על פי לוקס, אומר ישו:
אֵין מַדְלִיק־נֵר לָשׂוֹּם בַּסֵּתֶר אוֹ־תַחַת הָאֵיפָה כִּי יְשִׂמֵהוּ עַל הַמְּנוֹרָה לְמַעַן יִרְאוּ בָּאֵי הַבַּיִת אֶת־אוֹרוֹ׃ נֵר הַגּוּף הוּא הָעָיִן לָכֵן עֵינְךָ כִּי־תִהְיֶה תְמִימָה גַּם כָּל־גּוּפְךָ יֵאוֹר וּבִהְיוֹתָהּ רָעָה וְחָשַׁךְ גַּם־גּוּפֶךָ׃ עַל־כֵּן הִשָּׁמֶר־לָךְ פֶּן־יֶחְשַׁךְ הָאוֹר אֲשֶׁר בְּקִרְבֶּךָ׃ וְהִנֵּה אִם־גּוּפְךָ כֻּלּוֹ אוֹר וְאֵין בּוֹ כָּל־דְּבַר־חשֶׁךְ אָז יֵאוֹר כֻּלּוֹ כְּאִלּוּ יָאִיר לְךָ הַנֵּר בִּבְרַק נָגְהוֹ׃
— הבשורה על-פי לוקאס, פרק י"א, פסוקים 33–36, בתרגום דליטש

פרשנות

הרעיון המרכזי במשל הוא כי "על האור להתגלות, לא להיסתר" . את הנמשל לאור כאן יש לפרש כמתייחס לישו, או למסר שלו , או לתגובת המאמין למסר זה
ישו מצטט משל פסימי על איך העשירים מתעשרים והעניים ממשיכים להפסיד גם את המעט שיש להם. מאוחר יותר הוא מוקיע את אמרה זו במשל הבא בבשורת מרקוס, אשר מזכיר קטע מספר יואל (פרק ד', פסוק י"ג) המבטיח משפטי אלוהים שיבואו על רשויות הרשע השולטות, ובכך מעביר מסר תקווה מהפכני עבור אלה המחזיקים בדעה ששום דבר לעולם לא ישתנה.

פתגם

המשל הוא המקור לפתגם האנגלי "להסתיר את האור מתחת לאיפה. השימוש במילה "איפה", מיושן והמילה קערה אמורה להחליפו (איפה בעברית היא גם מידת נפח עתיקה).
בתרגומו של דליטש לברית החדשה: נאמר "אֵין איש מַדְלִיק־נֵר לָשׂוֹּם בַּסֵּתֶר אוֹ־תַחַת הָאֵיפָה כִּי יְשִׂמֵהוּ עַל הַמְּנוֹרָה לְמַעַן יִרְאוּ בָּאֵי הַבַּיִת אֶת־אוֹרוֹ׃"
פסיכולוגיה השוואתית

פסיכולוגיה השוואתית (באנגלית: Comparative Psychology) הוא שדה מחקר בתחום הפסיכולוגיה, המתמקד בתצפיות ומדידות של התנהגויות בעלי חיים. הגדרה זו שנויה במחלוקת וחלק מהחוקרים מרחיבים אותה ומגדירים פסיכולוגיה השוואתית כחקר יחסי גומלין המתקיימים בין אורגניזמים שונים, ובכללם אינטראקציה המתקיימת בין בני אדם ובעלי חיים.
חוגים אקדמאים נוספים יטענו כי גם הגדרה זו מצומצמת, וכי מטרתה של הפסיכולוגיה ההשוואתית היא להרחיב את המחקר גם להתנהגותו של האורגניזם ביחס לעצמו, ולא רק בהתנהגות הנצפית בין יצור חי אחד למשנהו. לאחר שסקר את עבודתם של עמיתיו, העלה דונלד דוסברי, מבכירי החוקרים בתחום, הצעה לפיה על הפסיכולוגיה ההשוואתית לשים לה כמטרה עליונה את ניסוחם של כללי יסוד אוניברסליים, הנוגעים הן ליחסים שנצפים בין בני אדם לבעלי חיים, והן להתנהגותו של האורגניזם, ביחס לעצמו.
בנוסף לכך, ישנן אסכולות בפסיכולוגיה המחקרית הטוענות שהמונח פסיכולוגיה השוואתית כושל בבואו לתאר את הפעילות שנעשית בשדה מחקר זה, ולכן יש לשנות את שמו. לעומת זאת לא הוצעה בינתיים כל אלטרנטיבה עדיפה, ושמו של תחום זה נותר בעינו. הגדרה מקיפה יותר לפסיכולוגיה השוואתית היא: מחקר המודד את האבולוציה (היסטוריה פילוגנטית והסתגלות לשינויים), וההתפתחות (היסטוריה אונטוגנטית ומכניזם) של ההתנהגות בקרב אורגניזמים.
השימוש בגישה ההשוואתית מאפשרת למתבונן להעריך את מטרותיה של ההתנהגות מארבע פרספקטיבות שונות אשר משלימות זו את זו, ופותחו על ידי ניקו טינברגן, חוקר ידוע בתחום הפיזיולוגיה וההתנהגות של בעלי חיים. הראשונה: לעיתים רבות תעלה השאלה עד כמה נרחבת השפעת ההתנהגות בקרב מינים שונים, או כמה נפוצה התנהגות רצונית בקרב בעלי חיים? השנייה: כיצד תורמת ההתנהגות הרצונית לתהליך הרבייה וההישרדות של בעלי חיים המכוננים אותה, כלומר, האם בעלי חיים אלו בהכרח הישרדותיים ופוריים יותר מאורגניזמים שלכאורה חסרי תכונות התנהגותיות? שתי תהיות אלה מהוות את הבסיס לחקר סיבותיה של ההתנהגות.
השלישית: אילו מנגנונים מעורבים בתהליך הפקת ההתנהגות? כלומר אילו מרכיבים פסיכולוגיים, התנהגותיים וסביבתיים הכרחיים על מנת לייסד מתווה התנהגותי בעל צורה קבועה? הרביעית: שאלה מחקרית נוספת שעלולה לצוץ היא: אילו גורמים לימודיים או חברתיים, צריך היחיד לספוג על מנת שיוכל לשייך לעצמו מבנה התנהגותי מסוים? שתי השאלות האחרונות מהוות בסיס לחקר הגורמים המשתנים שמרכיבים התנהגות. (לפירוט רחב יותר ראה ארבע השאלות של טינברגן).

היסטוריה

התיעוד המוקדם ביותר של עבודה בתחום נרשם במאה התשיעית לספירה. אל-ח'עיז, חוקר התנהגות אפרו-ערבי, כתב מספר רב של עבודות מחקר שעסקו בנושא. בין חיבוריו הבולטים נמנו: "ארגון חברתי בקרב נמלים" וכן "תקשורת ופסיכולוגיה של נמלים". במאה האחת עשרה נחקרה השפעתה של מוזיקה מלודית על התנהגות הנמלים, ואף נכתבה עליה מסה, בידי פסיכולוג ערבי בשם איבן אל-חית'ם (אלח'זן). בן אותה תקופה.
צ'ארלס דרווין היה אף הוא מרכזי בדברי ימיה של הפסיכולוגיה ההשוואתית. למעשה אף הוצע לחלק את ההתייחסות לפסיכולוגיה לקטגוריות של טרום ופוסט דרווין. תרומותיו בנושא הובילו למספר היפותזות: למשל ההשערה לפיה גורמים כמו מנת משכל ויכולת נפשית, אשר מבדילים בין בני אדם ומחלקים ביניהם נגרמו בין השאר מהתפתחויות אבולוציוניות של התנהגות.
חומר סיכה

חומר סִיכָה (מוכר גם בשם לוּבּ או לוּבּריקנט) הוא חומר המפחית את החיכוך בין איברי גוף שונים או בין איברי גוף לחפצים שונים. נעשה שימוש בחומרי סיכה בזמן קיום יחסי מין (כמו חדירה או אוננות) לשם הפחתת החיכוך שבין הפין, הנרתיק, פי הטבעת או חלקי גוף אחרים וכן בתהליכים רפואיים בהם מחדירים מכשור רפואי אל תוך הגוף.
תומאס אטווד

חייו

אטווד נולד בלונדון, בן לנגן בתזמורת המלכותית. בגיל תשע הצטרף למקהלת הקאפלה המלכותית. בשנת 1783 נשלח ללמוד מחוץ לאנגליה במימון הנסיך מוויילס (בהמשך ג'ורג' הרביעי), שהתרשם לטובה מכישורי הנגינה שלו בצ'מבלו. אחרי שנתיים בנאפולי, המשיך אטווד לווינה, שם היה לאחד מבחירי תלמידיו של מוצרט. בשובו ללונדון בשנת 1787 החזיק לזמן קצר במשרת נגן בהרכב הקאמרי של הנסיך מוולס. ב-1796 נבחר לנגן העוגב של קתדרלת סנט פול ובאותה שנה היה למלחין הקאפלה המלכותית. קשריו עם חצר המלוכה התחזקו עוד יותר הודות למינויו למורה למוזיקה לדוכסית מיורק ובהמשך, לנסיכה מוויילס. להכתרת ג'ורג' הרביעי חיבר את מזמור התפילה "שמחתי". המלך, שהסיר את חסדו ממנו לשנים אחדות מחמת קשריו עם הנסיכה מוויילס, האיר אליו שוב פנים ומינה אותו ב-1821 לנגן עוגב בקאפלה הפרטית שלו בברייטון. זמן קצר לאחר ייסוד האקדמיה המלכותית למוזיקה, בשנת 1823, נבחר אטווד לאחד ממוריה. כמו כן היה אחד החברים המקוריים באגודה הפילהרמונית המלכותית, שנוסדה בשנת 1813. הוא כתב את המזמור O Lord, Grant the King a Long Life, שבוצע בהכתרת ויליאם הרביעי, ועסק בחיבורה של יצירה דומה להכתרת המלכה ויקטוריה כשמת בביתו בצ'לסי, לונדון, ב-24 במרץ 1838. אטווד נקבר מתחת לעוגב בקתדרלת סנט פול.
חיבוריו של אטווד, שניכרת בהם השפעת מורו מוצרט, נשכחו ברובם הגדול, פרט לכמה מזמורים קצרים, בהם "O God who by the leading of a star",, "Teach me, O Lord" ."Turn Thy face from my sins" ,"Come, Holy Ghost. תומאס אטווד היה מורם של ג'ון גוס, צ'יפריאני פוטר ובן-סנדקותו תומאס אטווד ולמיזלי, ובשנותיו האחרונות התיידד עם מנדלסון.
הבורסה הגאורגית לניירות ערך

הבורסה הגאורגית לניירות ערך (בגאורגית: საქართველოს საფონდო ბირჟა, סכַּרתווֶלוֹס סַפּוֹנדוֹ בּירז'ה) היא הבורסה לניירות ערך הראשית בגאורגיה. הבורסה נוסדה על ידי "Joint Stock Company Georgian Stock Exchange Charter", שנרשמה ואושרה בשנת 1999. היא ממוקמת בבירה הגאורגית, טביליסי. קיצור שמה האנגלי הוא GeSE.
נכון לשנת 2006 כוללת הבורסה הגאורגית 231 חברות.
ציוד משרדי

ציוד משרדי הוא מכלול של מוצרים הקשורים לפעילות האדמיסניסטרטיבית והתפעולית השוטפת של בתי עסק, מוסדות וארגונים.

סוגים של ציוד משרדי

בתוך מגוון המוצרים המשתייכים לציוד המשרדי כגון: מדפסות, דיו למדפסת, טונר לייזר, כלי כתיבה, כיסאות, דפי צילום ועוד, ניתן למצוא גם מוצרי יסוד בסיסיים הקשורים לעולם הקמעונאות כגון: קפה, סוכר תה וחלב.
מפעל קרומפורד

מפעל קרומפורד (אנגלית: Cromford Mill) היה המפעל הראשון לטוויית כותנה המבוסס על מים, שנבנה ב-1771 על ידי ריצ'רד ארקרייט בכפר קרומפורד שבדרבישייר, אנגליה. מפעל זה היה הבסיס לתחילת צבירת ההון של ארקרייט, ותוך זמן קצר הועתק הדגם שלו למפעלים בלנקשייר, גרמניה וארצות הברית. המפעל הוא חלק מרכזי באתר המורשת העולמית "מפעלי עמק דרוונט".

היסטוריה

בעקבות המצאת הבוכיר המעופף לאריגת כותנה ב-1733 חלה עלייה גדולה בביקוש לכותנה טְווּיָה באנגליה. באותה תקופה כבר היו מכונות לניפוץ ולטוויה, אך הן לא היו מספיק יעילות והכותנה שנוצרה בהן הייתה באיכות נמוכה ולא מתאימה לביקוש הגדול. ב-1769 רשם ארקרייט פטנט על מסגרת טוויה הפועלת באמצעות מים, על מנת שיוכל לנצל את מימי הדרוונט להפקת אנרגיה, לאחר שהקים בנוטינגהאם מפעל המבוסס על עבודת סוסים.
ארקרייט בחר בקרומפורד כיוון שבמקום זה הייתה אספקת מים קבועה מהתעלה התת-קרקעית שניקזה מים ממכרות העופרת של וירקסוורת', בנוסף לנחל קטן. הוא בנה מפעל בן חמש קומות, ושיתף פעולה עם ג'דדיה סטרוט, סמואל ניד וג'ון סמולי. ב-1772 הוא החל לנהל את המפעלים לאורך כל שעות היממה, במשמרות של 13 שעות. הוא החל לעבוד עם 200 פועלים. כיוון שלא היה מספיק מקום עבורם הוא הקים בתי מגורים לפועלים, והיה לאחד היצרנים הראשונים שעשו זאת. רוב העובדים היו נשים וילדים. גיל התעסוקה המינימלי נקבע בשלב מסוים על עשר שנים, והילדים זכו לשש שעות לימוד בכל שבוע.
בתקופה שלאחר הקמת המפעל בוצעה עבודת הניפוץ באופן ידני, אך ב-1775 רשם ארקרייט פטנט נוסף על מכונת ניפוץ המונעת באמצעות מים, וכתוצאה מכך חל גידול בכמות הסחורה שייצא המפעל שלו והוא זכה לפרסום רב. לאחר מכן הוא בנה מפעלים נוספים בקרומפורד, ובסופו של דבר העסיק כ-1,000 עובדים בכפר. דגם העבודה של ארקרייט שוכפל עד מהרה למקומות נוספים כגון לנקשייר, סקוטלנד וגרמניה. סמואל סלייטר, מתמחה של ג'דדיה סטרוט, היגר לארצות הברית והחל לפתח שם את תעשיית הכותנה. הצלחתו של ארקרייט הובילה לכך שהושמעו קריאות תיגר על הפטנטים שלו בבתי המשפט, והפטנט השני שרשם בוטל בטענה שהוא אינו מקורי. בזמן מותו ב-1792 הוא היה אחד האנשים העשירים בממלכת בריטניה הגדולה.
עם פתיחת תעלת קרומפורד ב-1793 נוצר קשר בין המפעל של ארקרייט ובין הערים של אזורי המידלנדס וצפון אנגליה, אך השימוש בה הלך ופחת עם העברה התנועה למסילות רכבת.
השער למפעל נסגר בכל יום בדיוק בשעה שש בבוקר, וכל פועל שלא עבר דרכו הפסיד משכורת של יום עבודה ונקנס בסכום זהה בנוסף. ב-1779 הציב ארקרייט תותח עם צרור פגזים בתוך המפעל ובמרחק קצר משער הכניסה, כאזהרה לפועלים שהיו עשויים למרוד ולגרום נזק כפי שעשו פועלים ששרפו את אחד ממפעליו בלנקשייר. התותח מעולם לא הופעל.
מפעל הכותנה חדל מעפילותו במאה ה-19, והמבנים השונים שנכללו בשיטחו שימשו למטרות אחרות כגון ייצור צבע. ב-1979 נרכש האתר על ידי אגודת ארקרייט, שנטלה על עצמה את משימת השיקום והחזרת האתר למראהו המקורי. חשיבותו של המפעל נובעת מהיותו מפעל טוויית הכותנה המצליח הראשון.
כיום המפעל פתוח למבקרים, המגיעים אליו מרחבי העולם. המתקנים השונים כוללים מרכז מבקרים, חנויות ובית קפה. קיימות תוכניות לבניית תצוגת מכונות גדולה, ביחד עם הקמת חדרי הרצאות, ספרייה ומרכז לימוד.
ג'ובאני פאולו צ'ימה

חייו

צ'ימה היה בן למשפחת מוזיקאים ומן הבולטים בעולם המוזיקה של מילאנו. הוא כיהן כממונה על המוזיקה ונגן עוגב בקאפלה סנטה מריה בסאן צ'לסו במילאנו ב-1610. המוזיקה הכנסייתית של צ'ימה הייתה שמרנית בדרך כלל, אבל יצירות האינסטרומנטאליות היו חדשניות יותר. הוא היה המלחין הראשון שהוציא לאור טריו סונאטות, שבהן עשה שימוש בשני כלי סופרן ובאסו קונטינואו.
צ'ימה מת במילאנו בסביבות גיל 52.
מקסימיליאנו פריירה

קריירה

פריירה התחיל את דרכו המקצועית בגיל 18 בקבוצה האורוגוואית דפנסור ספורטינג בעונת 2002/2003. הוא השתלב במהרה בקבוצה והפך לשחקן מרכזי בקבוצה לצד אלבארו רפאל גונסאלס והבקיע כ-16 שערים בעונת 2005/2006. בשנת 2007 הצטרף למועדון הכדורגל בנפיקה ליסבון, ביחד עם חברו לנבחרת אורוגוואי, כריסטיאן רודריגס.
בעונתו הראשונה בבנפיקה, שבה שיחק כקיצוני ימני, צצו בעיות רבות בעקבות האיטיות שלו. למרות זאת הוא הבקיע בשני משחקים, נגד בואבישטה בליגה ונגד מילאן בליגת האלופות, שער ברגל שמאל מחוץ לרחבה. בעונת 2008/2009, הפך למגן ימני, במקום נלסון מרקוס שעבר לריאל בטיס והפך לשחקן מרכזי בקמפיין של "הנשרים".
ב-15 ביולי חתם בפורטו הפורטוגזית.
משחקו הראשון של פריירה בנבחרת אורוגוואי, היה במשחק ידידות נגד מקסיקו ב-26 באוקטובר 2005. במהרה, הפך פריירה לשחקן הרכב קבוע וזומן לטורניר הקופה אמריקה ב-2007.
פריירה זומן לנבחרת אורוגוואי למונדיאל 2010 בדרום אפריקה ושיחק בכל המשחקים של הנבחרת במסגרת הטורניר. ברבע הגמר נגד גאנה, החטיא את אחת הבעיטות בדו-קרב בעיטות העונשין שבסוף המשחק. למרות זאת עלתה אורוגוואי לחצי הגמר, נגד הולנד, שם הבקיע פריירה את שערו הבינלאומי הראשון, בדקה ה-91 של המשחק, שלא מנע את הפסדה של אורוגוואי 3-2. הוא נכלל גם בסגל הנבחרת למונדיאל 2014.
החבר המושלם שלי

עלילה

מבחנים מתקדמים במדע ובמתמטיקה אינם מהווים בעיה עבור גבי ומיי, אבל השתלבות בחברה בבית הספר לא קורית בצורה כה טבעית. לכן, באמצעות תוכנת עיצוב השייכת לאבא של מיי, הבנות מהנדסות ובונות גרסה אנושית של "החבר" של מאי, אלברט, אותו המציאה בחלומה כבחור אשר יש בו את כל מה שתלמידה בתיכון הייתה יכולה לרצות בבחור. אבל, כשאלברט מתעורר לחיים כחייל רובוטי מתקדם, שתי החברות הטובות לומדות מהר מאד שאבא של מיי עובד למעשה עבור זרוע צבאית סודית ביותר, הרודפת עתה אחר גבי ומיי, כמו גם אחרי אלברט, כדי לוודא שהוא לא ייפול לידיים הלא נכונות.
אהרון דאגלס

ביוגרפיה

אהרון דאגלס נולד בניו וסטמינסטר, שהיא פרבר של ונקובר. אביו מייקל דאגלס הוא מרצה ואמו ארלין אליוט היא פסיכולוגית. המשפחה חיה בונקובר עד שהיה בן 10. כנער בתיכון הוא שיחק בהפקות של בית ספרו. בגיל צעיר השתתף במספר מחזות. במהלך עבודתו כמקריא במבחני בד, לוהק למספר תפקידים קטנים על ידי הבמאים שליהקו שחקנים, וכך צבר ניסיון וחשיפה.
דאגלס דיבב במשחק של Ubisoft, ‏"Watch_Dogs" את קולו של ג'ורדי.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי לצד זואי קאזאן בסרט האימה "המפלצת", המספר על אם ובת שנתקעות בכביש נטוש ונאלצות להתעמת עם מפלצת אימתנית.

חיים אישיים

ב-1 בנובמבר 2004 אשתו של אהרון נפטרה לאחר מאבק בסרטן השד.
נאס

רקע

נאס נולד בברוקלין ניו יורק. הוא עבר עם משפחתו בגיל 4 ל"קווינס ברידג'", פרויקט השיכון הגדול בארצות הברית, מקום שנאס מרבה להזכיר בשיריו. אימו הייתה עובדת בשירות הדואר ואביו, אולו דרה, היה נגן חצוצרה בלהקת ג'אז. כשנאס היה בן 13, אביו עזב את הבית. בעקבות כך, נאס עזב את בית הספר כדי לעזור בבית. הוא למד בכוחות עצמו את התנ"ך, הקוראן וכן את התרבות האפריקאית ותרבות ההיפ הופ. נאס החל את דרכו כראפר יחד עם חברו ושכנו "ויליאם גרהם", ששימש כדי ג'יי שלו. נאס הופיע לראשונה באלבום ההיפ הופ של להקת מיין סורס (Main source) ב-1991. למרות הופעתו המוצלחת, נאס לא הצליח לקבל חוזה הקלטות. שיתוף הפעולה בין ווילאם ונאס נגדע באיבו, כאשר נורה ויליאם בידי מתנקש במאי 1992. מאוחר יותר באותה שנה, נאס חתם חוזה עם חברת התקליטים קולומביה. נאס הקליט את סינגל הבכורה שלו בשם "הלף טיים" (Halftime) מתוך האלבום של אם סי סרץ' (MC serch), שגם עזר לנאס להשיג את החוזה שלו. הסינגל המצליח עזר לנאס להשיג מוניטין בקהילת ההיפ הופ.

אילמאטיק (Illmatic)

אלבום הבכורה של נאס, "אילמאטיק", יצא לאור ב-19 באפריל 1994 בחברת התקליטים קולומביה. המפיקים שביצעו את ההפקה המוזיקלית של האלבום הם: "לארג' פרופסור" (Large professor), "פיט רוק", "קיו טיפ" (Q tip), ו"די ג'יי פרמייר" (Dj premier). האלבום נחשב לאחד מאלבומי ההיפ הופ הגדולים של כל הזמנים ונכס צאן ברזל בתרבות ההיפ הופ של החוף המזרחי. מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-400 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. למרות שסגנונו לא נחשב למסחרי, הגיע האלבום למעמד של פלטינה.
סגנונו החדשני והחתרני של האלבום קנה לנאס שם מכובד בסצנת ההיפ הופ והוא קיבל מעמד של כוכב. נאס זכה להתארח באלבום של חברו הטוב איי זי (AZ), "דו אור דיי" (Doe or die), באלבום "אינפמוס" (Infamous) של "מוב דיפ" (Mobb deep) וכן באלבום "אונלי בילט פור קיובן לינקס" (Only built 4 cuban lynx...) של "רייקוון" (Raekwon) מהוו טאנג קלאן. נאס החל לאמץ לעצמו בתקופה זו מוטיבים מתרבות המאפיה וקרא לעצמו "נאס אסקובר" על שם פבלו אסקובר.
בשנת 2012 הוציא שיר עם איימי ויינהאוס, לאחר שנפטרה מהרעלת אלכוהול, בשם "Cherry Wine". בשיר לא שרה ויינהאוס באמת, וקולה נלקח ונערך על ידי מכשירים מיוחדים. השיר זכה למועמדות בטקס פרס הגראמי בשנת 2013, אך לא זכה.
בשנת 2013 שיחקה בדרמה המוזיקלית ""ילדות שחור"ה לצידם של פורסט ויטאקר, אנג'לה באסט וטייריס גיבסון.
בשנת 2017 הודיע נאס שהוא עובד על אלבום חדש. האלבום יצא ב-15 ביוני 2018 בשם ''Nasir''.

הריב עם ג'יי זי ואית׳ר

אחרי הרצח של ביגי, נוצר בעולם ההיפ הופ הצורך ביורש לא רשמי שייצג את החוף המזרחי. נאס וג'יי זי היו מועמדים בעל כורחם וחלקו בעת ההיא כבוד הדדי יחסי אחד לשני. ב-97 ג'יי זי שחרר את "Where I'm From" שפרגן לנאס, ואף סימפל את קולו כאות הערכה. נאס השיב במחווה פחות נחמדה עם "We Will Survive" כשרמז שיש ראפרים שממהרים להכתיר את עצמם כיורשים, בלי שיש להם זכות. משם החלו חילופי ירידות בין השניים בטראקים שונים, המפורסם שבהם הוא "Takeover" של ג'יי זי, שירד בכלל על פרודג'י ממוב דיפ. אלא שג'יי הוסיף בית מיוחד לשיר שטוען שמאז "Illmatic" של נאס ב-94, הוא לא הצליח לשחזר את ההצלחה.
בתגובה ל"Takeover" הוציא נאס את השיר אית׳ר (Ether) שנחשב לאחד משירי הדיס הגדולים בכל הזמנים.
בשיר נאס טוען שהוא המלך היחיד של החוף המזרחי ויורד על ג׳יי זי פעמים רבות. נאס טוען בשיר שג׳יי הוא הומו.
השיר זכה להצלחה גדולה.
רכס 90 מזרח

רכס 90 מזרח הוא רכס תת-ימי באוקיינוס ההודי. הרכס נקרא כך משום שהוא מתמשך בכיוון צפון-דרום באופן כמעט מקביל לקו האורך 90° מעלות מזרח. הרכס מתחיל בצפונו במפרץ בנגל בקו הרוחב 17° צפון ומתמשך דרומה לאורך כ-5,000 קילומטרים עד קו הרוחב 33° דרום. רוחבו הממוצע הוא כ-200 ק"מ.
הרכס מורכב בעיקר מבזלת תולאיטית שגילה מתוארך לכ-81 מיליון שנה בצפון הרכס ולכ-43 מיליון שנה בדרומו. "הזדקנות" הבזלת ככל שמתקדמים צפונה ברכס הביאה את המדענים להשערה כי הרכס נוצר על ידי נקודה חמה. נראה כי הנקודה החמה של קרגלן בדרום האוקיינוס ההודי יצרה את הרכס בזמן שהלוח האינדו-אוסטרלי נע צפונה החל מסוף עידן המזוזואיקון. פרצי הבזלת מנקודה חמה זו יצרו גם מישור קרגלן בדרום האוקיינוס ההודי (אשר מקצת ממנו בולט מעל פני הים בדמות האיים קרגלן והרד) ואת מדרגות ראג'מל במזרח הודו. ניתוח כימי של הסלעים באזורים אלה מחזק את ההשערה כי כולם נוצרו ממקור געשי זהה.
הרכס הוא אזור סיסמי פעיל. מאז 1913 נמדדו באזור לפחות ארבע רעידות אדמה בעוצמה 7 ומעלה ו-10 רעידות בעוצמה 6 או יותר.
אזור הרכס נחקר מספר פעמים בעבר.
נסדר מעגל גדול

נסדר מעגל גדול הוא שיר ילדים נפוץ אותו כתבה והלחינה שָׂרָה לֵוִי-תַּנַּאי. השיר בדרך כלל נלמד כבר בגני הילדים. השיר הופיע בספר/חוברת "בזמר ובמחול" בהוצאת הספרייה למוזיקה ע"ש נסימוב בשנת 1977.
שרה לוי-תנאי הייתה גם כוריאוגרפית, וכן עבדה כגננת, מה שהביא אותה להוסיף לשיר פן ריתמי, בו לכל כמה מילים יש תנועה ספציפית עליה חוזרים, וכן משחק תוך כדי שירה.

מילות השיר

נְסַדֵּר מַעְגָּל גָּדוֹל
וְנֵצֵאָה בְּמָחוֹל
כַּף נִמְחָא
נִסְתּוֹבֵבָה בְּשִׂמְחָה!
נסדר מעגל גדול
ונצאה במחול
רגל הך! רגל הך!
נסתובבה ונשמח
נסדר מעגל גדול
ונצאה במחול
כפוף הצד, כפוף הצד
רד לאט ואל תרעד
נסדר מעגל גדול
ונצאה במחול
מי עצוב? מי כפוף?
יש להיות גדול, זקוף
העכבר ששאג

העלילה

הסרט מספר על דוכסות אירופית זעירה ושלווה בשם "גרנד פינוויק" בהרי האלפים, בה מושלת בנועם הדוכסית גלוריאנה השביעית (פיטר סלרס).
הדוכסות נקלעה למשבר כלכלי חמור עקב אובדן מקור הפרנסה היחיד שלה, יצוא היין מתוצרתה לשוק האמריקאי. זאת, בגלל הופעתו של יין אמריקאי מתחרה בעל שם דומה. 
ראש הממשלה, הרוזן רופרט מוניג'וי (פיטר סלרס) הציע פתרון מקורי למשבר: הכרזת מלחמה על ארצות הברית. 
זאת, בהנחה כי אחרי התקפת-דמה והפסד, האמריקאים יהיו סלחנים כהרגלם ויתמכו כלכלית באויבהם לשעבר (כפרודיה על תוכנית מרשל). 
ההצעה מתקבלת בהתלהבות על ידי הדוכסית, ראש האופוזיציה (ליאו מק'קרן) ושאר חברי הפרלמנט.
כיוון שהדוכסות חייה בשלום מאות בשנים, אין לה צבא. כוח המגן היחיד בה הוא חבורת איכרים נרפים המצוידים בקשתות וחצים, לבושים בבגדי לוחמים מימי הביניים ושריון שרשראות. 
על כוח זה מפקד טלי בסקומב (פיטר סלרס), יערן שלומיאל. 
בעקבות המזימה נשלחת "הכרזת המלחמה" בדואר, ומפקד הצבא נשלח עם כעשרים מאנשיו באוניה, לביים התקפה על ארצות הברית. 
הכוח נשלח עם הנחיה של הדוכסית: "העיקר שאף אחד לא יפגע". 
אולם מימוש המזימה מתפתח באופן בלתי צפוי.
"הכרזת המלחמה" נחשבת בעיני פקיד הממשל כבדיחה עיתונאית וזוכה להתעלמות. 
כוח המשימה נוחת בניו יורק בדיוק בזמן בו העיר מצויה בתרגיל התגוננות אזרחית ותושביה מצויים במקלטים.
הכוח מצליח לשבות מדען פיזיקאי ד"ר קוקינץ (דייוויד קוסוף), המפתח פצצה רבת-עוצמה ("Q-Bumb"), וכן את ביתו היפהפייה (ג'ין סיברג), גנרל אמריקאי וחבורת שוטרים.
הפצצה המעוצבת בצורה ובגודל של כדור פוטבול יכולה "להשמיד את כל צפון אמריקה.. וגם חלק מדרומה". 
הכוח ואיתו החטופים והפצצה, הלא יציבה במיוחד, שב לדוכסות.
בדוכסות, הניצחון מתקבל ההלם מוחלט. 
הוא מצית התעניינות עולמית ומתח בין-מעצמתי סביב הדוכסות והפצצה.
כתוצאה מההסתבכות המדינית ראש הממשלה וראש האופוזיציה מתפטרים במחאה. 
בעקבות זאת, מתמנה טלי לראש הממשלה.
בת המדען, בה טלי מאוהב, נשלחת בניגוד לרצונה להשפיע עליו להחזיר את הפצצה לארצות הברית. 
היא נכשלת במשימתה אך מתאהבת.
לבסוף, ארצות הברית חותמת הסכם כניעה עם הדוכסות, כאשר הפצצה נשארת כערבון בדוכסות למניעת מרוץ חימוש בין-מעצמתי. 
בניסיון לנטרל את הפצצה התגלה למדען ולטלי כי איננה פעילה כלל, לאחר שעכבר ניראה יוצא מימנה. 
עובדה זו נשמרת בסוד לקיים את מאזן האימה, אולם בתמונת הסיום של הסרט נראית הפצצה מתעוררת לחיים, וכותרת הסיום היא "הסוף... אנו מקווים".

עיצוב הדמויות

בניגוד למקור הספרותי, בו הדוכסית היא יורשת צעירה ומושכת בדמותן של המלכה אליזבת השנייה (כפי שהייתה בתקופת צילום הסרט) והנסיכה גרייס ממונקו, בסרט מעוצבת דמותה של הדוכסית כפרודיה של המלכה ויקטוריה. ראש הממשלה מעוצב בדמותו של בנג'מין ד'יזראלי.
אניית הנוסעים "המלכה אליזבת"  (RMS Queen Elizabeth) מופיעה בשני מפגשים "תוקפניים" בין אוניית ה"לוחמים" בחציית האוקייאנוס הלוך וחזור.
בפתיח הכותרות של הסרט הוצבה בדיחה ראשונית בה דמות הלוגו של החברה, קולומביה, בורחת מעמדתה כפסל החירות מאימת עכבר.

תגובות

תושבי אי המצוי בדרומם של איי הקיז במדינת פלורידה שבארצות הברית אימצו את הרעיון שבסרט. בהמחאתם כנגד השלטון המרכזי בשנת 1982, הכריזו על מרד ועל הקמתה של מדינה עצמאית בשם "רפובליקת קונק". בו בזמן הכריזו על כניעה ודרשו סיוע כספי.
סרט המשך לעלילות הדוכסות הופק בשנת 1963 בשם "העכבר על הירח" (The Mouse on the Moon), כעיבוד קולנועי של ספר בשם זה של אותו הסופר. הסרט מציג בצורה סאטירית את מרוץ המעצמות לכיבוש הירח. בסרט זה לא משתתף פטר סלרס, ואת תפקידי שלוש הדמויות מגלמים שחקנים שונים.