זכויות להט"ב בדקוטה הדרומית

מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק

בשנת 1862 חוקקה טריטוריית הדקוטות (שכוללת את דקוטה הדרומית ואת דקוטה הצפונית כיום) חוק הקובע שמעשי סדום, הן של הומוסקסואלים והן של הטרוסקסואלים, מהווים "פשעים נגד הטבע". בית המשפט העליון של המדינה קבע שהחוק אוסר לקיים יחסי מין אנאליים. בשנת 1910 קבע בית המשפט העליון של דקוטה הדרומית שהחוק אוסר לקיים גם יחסי מין אוראליים.
בשנת 1976 מדינת דקוטה הדרומית ביטלה את האיסור על מעשי סדום שנעשים בהסכמה, וקבעה גיל הסכמה של 13 שנים. בשנת 1978 גיל ההסכמה הועלה ל־15 שנים.

נישואים חד־מיניים

בנובמבר 2006 אזרחי דקוטה הדרומית אישרו במשאל עם שינוי לחוקת המדינה, שלפיו נישואים מוגדרים כאיחוד בין גבר ואישה בלבד. כמו כן, בהתאם לשינוי בחוקה, המדינה לא יכולה להכיר בזוגיות חד־מינית בשום צורה שהיא, גם לא במסגרת איחוד אזרחי או שותפות מקומית. משאל העם עבר ברוב של 52%, מה שגרם להחלת איסור חוקתי על נישואים חד־מיניים בדקוטה הדרומית.
ב־26 ביוני 2015 בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע בפסק דין אוברגפל נגד הודג'ס שנישואים הם זכות חוקתית תחת התיקון ה־14 לחוקת ארצות הברית, ושזכות זו חייבת להינתן גם לזוגות חד־מיניים. כתוצאה מכך, בוטל האיסור על נישואים חד־מיניים בדקוטה הדרומית וביתר המדינות בארצות הברית שבהן היה איסור כזה.

תביעות משפטיות

ב־22 במאי 2014 שישה זוגות חד־מיניים הגישו תביעה משפטית פדרלית נגד מדינת דקוטה הדרומית, לאחר שהמדינה סירבה להכיר בנישואיהם שבוצעו במדינות אחרות. התביעה הוגשה על ידי ג'וש ניוויל, עורך דין לזכויות אזרח ממינאפוליס, שב־6 ביוני 2014 הגיש גם תביעה משפטית בשם שבעה זוגות חד־מיניים במדינת דקוטה הצפונית.
ב־17 באוקטובר 2014 השופטת קארן שרייר שמעה טיעונים באשר לתביעה, וב־12 בינואר 2015 היא פסקה לטובת הזוגות החד־מיניים וקבעה שמדינת דקוטה הדרומית שללה מהם את "הזכות הבסיסית להינשא". עם זאת, שרייר עיכבה את הביצוע של פסק הדין כדי לאפשר למדינה לערער עליו, כך שבפועל נישואים חד־מיניים נותרו בלתי חוקיים בדקוטה הדרומית עד להחלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין אוברגפל נגד הודג'ס.

אימוץ והורות

דקוטה הדרומית מתירה ללהט"בים יחידים לאמץ ילדים. כמו כן, זוגות חד־מיניים מורשים לאמץ ילדים במשותף או לאמץ את הילד של בן או בת הזוג.
בשנת 2017 חתם מושל דקוטה הדרומית, דניס דאוגארד, על חוק שמאפשר לסוכנויות אימוץ המקבלות מימון מהמדינה לסרב למקם ילדים בבתים מסוימים, אם הדבר מפר את אמונתן הדתית או המוסרית. המתנגדים לחוק טענו שהוא נחקק כדי לאפשר אפליה נגד זוגות חד־מיניים המעוניינים לאמץ ילדים, ומספר מומחים משפטיים סברו שהחוק "הרסני" עבור משפחות חד־מיניות.
בנוסף לאפשרות האימוץ, זוגות לסביות בדקוטה הדרומית מורשות להיעזר בטיפולי הפריה חוץ־גופית על מנת להיכנס להיריון, וזוגות הומוסקסואלים רשאים להסתייע בפונדקאות.

הגנה מפני אפליה

חוקי דקוטה הדרומית אינם אוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית. עם זאת, מספר ערים ומחוזות במדינה חוקקו תקנות מקומיות האוסרות אפליה כזו במידות שונות.
במחוז אוגללה לקוטה וכן בערים ורמיליון וסו פולס ישנן תקנות האוסרות אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית במקומות עבודה ציבוריים של הרשות המקומית. כמו כן, במחוז מינהאהא ובערים ווטרטאון וספירפיש ישנן תקנות דומות, אך הן אוסרות אפליה על רקע נטייה מינית בלבד.
במרץ 2018 אישרה העיר ברוקינגס חקיקה האוסרת אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בכל מקומות העבודה וכן בדיור ובשירותים ציבוריים. בכך הפכה ברוקינגס לעיר הראשונה בדקוטה הדרומית שחוקקה תקנות מקיפות המגינות על להט"בים מפני כל סוג של אפליה.

הגנה מפני בריונות בבתי ספר

חוקי דקוטה הדרומית אינם אוסרים במפורש בריונות על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בבתי ספר. יתרה מכך, חוקי המדינה אוסרים על רשויות מקומיות להרחיב את חוקי איסור הבריונות, כך שערים ומחוזות בדקוטה הדרומית אינם מורשים לחוקק תקנות מקומיות המגינות על להט"בים מפני בריונות.

פשעי שנאה

חוק פשעי השנאה של מדינת דקוטה הדרומית אינו כולל פשעים שנעשו על רקע נטייתו המינית או זהותו המגדרית של הקורבן. עם זאת, חוק פשעי השנאה הפדרלי של ארצות הברית כולל פשעים כאלה החל משנת 2009.

טרנסג'נדריות ושינוי מגדר

מדינת דקוטה הדרומית מתירה לטרנסג'נדרים לשנות את מגדרם החוקי. כדי לעשות זאת, יש לספק צו של בית משפט המאשר את שינוי השם הפרטי והמגדר, עותק של תעודת הזהות ובקשה לתיקון תעודת הלידה. אין חובה לעבור ניתוח לשינוי מין כדי לשנות את המגדר במסמכים ממשלתיים.
בשנת 2016 בתי המחוקקים של דקוטה הדרומית אישרו חוק האוסר על טרנסג'נדרים להשתמש בשירותים ציבוריים ובחדרי מלתחות לפי זהותם המגדרית. כלומר, החוק נועד לחייב טרנסג'נדרים להשתמש בשירותים ציבוריים ובחדרי מלתחות אך ורק לפי מינם הביולוגי. מושל דקוטה הדרומית דניס דאוגארד הטיל וטו על החוק במרץ 2016, מה שמנע ממנו להיכנס לתוקף. פעילים לזכויות טרנסג'נדרים בירכו את החלטתו של המושל.

דעת קהל

סקר שנערך בשנת 2017 על ידי המכון הציבורי לחקר דת (PRRI) מצא ש־52% מתושבי דקוטה הדרומית תומכים בנישואים חד־מיניים, בעוד ש־37% מתנגדים ו־11% לא בטוחים או מחזיקים בעמדה נייטרלית.
אותו הסקר מצא ש־62% מתושבי דקוטה הדרומית תומכים בחוקים האוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, בעוד ש־28% מתנגדים לחוקים כאלה. זאת ועוד, הסקר מצא ש־49% מהתושבים סבורים שאין לאפשר לעסקים לסרב להעניק שירותים להומוסקסואלים וללסביות מטעם אמונה דתית, בעוד ש־36% סבורים שיש לאפשר לעסקים לעשות זאת.