ילדה עם בלון

ילדה עם בלון היא יצירת גרפיטי שצוירה על ידי האמן בנקסי לראשונה בשנת 2002 על קיר של חנות בשכונת שורדיץ' שבלונדון, ולאחר מכן באותה שנה על קיר ב-Southbank בלונדון, הפעם עם הכיתוב "תמיד יש תקוה (There is always hope)". בציור מופיעה דמות של ילדה קטנה בשחור לבן, המושיטה ידה לכיוונו של בלון אדום בצורת לב. כמו בציורים אחרים של בנקסי, גם כאן הדימוי אינו חד משמעי - האם הילדה מושיטה ידה לתפוס את הבלון - דימוי של ילדות מאושרת, או שהבלון נשמט מידה, והיא מביטה בו בצער ובכאב על היעלמותו הצפויה - דימוי מטפורי אפשרי לאובדן הבלתי נמנע של הילדות והתמימות. משמעויות נוספות שניתן לייחס לדימוי - ביטוי של משך הזמן הקצר של היכולת הרגשית בעידן המדיה החברתית, וכן הגחכה של תחום ה"אמנות הגבוהה" ויודעי הדבר העוסקים בה.
משאל דעת קהל שהקיף 2,000 משיבים, ונערך בשנת 2017 דירג את היצירה "ילדה עם בלון'" כיצירת האמנות האהודה ביותר בממלכה המאוחדת.

היסטוריה של היצירה

בהמשך ליצירה המקורית, בנקסי השתמש בגרסאות שונות של דימוי הילדה עם בלון בהקשרים אמנותיים ופוליטיים. במרץ 2014, ביום השנה השלישי למלחמה בסוריה, בנקסי עיבד מחדש את העבודה והוסיף עליה את הסימון WithSyria#, וב-13 במרץ היצירה הוקרנה על מגדל אייפל ועל עמוד נלסון בככר טרפלגר. בשנה זו פורסם סרטון וידאו עם אנימציה המבוססת על דימוי זה, מלווה בטקסט שבוצע על ידי אידריס אלבה ומוזיקה של Elbow. מיד לאחר מכן הזמר ג'סטין ביבר פרסם בחשבון האינסטגרם שלו צילום של קעקוע שעשה המבוסס על הדימוי, ובנקסי הגיב בדף פייסבוק המשויך אליו על ידי פרסום הצילום יחד עם הכותרת "Controversial". בשנת 2017, במסגרת הבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת, בנקסי הציע לחלק עותקים שלו ללא תמורה למצביעים מתנגדי השמרנים.
בשנת 2007 עותק של היצירה נמכר בסותבי'ס בסכום של 37,200 ליש"ט. בספטמבר 2015 ציור הקיר המקורי הורד ממקומו על קיר החנות במזרח לונדון ונמכר בסכום של 500,000 ליש"ט. בנובמבר 2015, הדפס של היצירה נמכר במכירה פומבית בסכום של 56,250 ליש"ט, כפול מההערכה המקדמית.בשנת 2018, עותק ממוסגר של העבודה נגרס במהלך מכירה פומבית, באמצעות מתקן מכני שבנקסי החדיר למסגרת, דקות לאחר שנמכר ב-1.4 מיליון דולר.

המחלוקת בבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת

בתחילת יוני 2017, לפני הבחירות הכלליות בבריטניה, בנקסי הציג גרסה של ילדה עם בלון כאשר הבלון נושא את ה"יוניון ג'ק" - דגל הממלכה המאוחדת. בתחילה בנקסי הציע לשלוח הדפס של היצירה ללא תמורה למצביעים באזורים מסוימים שיוכלו להראות הוכחה שלא הצביעו למפלגה השמרנית. ההצעה כללה הסתייגות: "ההדפס הוא מזכרת ממערכת הבחירות, הוא אינו מיועד להשפיע על ההחלטות של הבוחרים". בנקסי ביטל את ההצעה ב-6 ביוני 2017 לאחר שהוזהר על ידי ועדת הבחירות שמעשה זה מנוגד לחוק האוסר על מתן שוחד במערכת בחירות ועלול לגרום לפסילת תוצאות הבחירות באזורים שנבחרו.

גריסת התמונה

ב-5 באוקטובר 2018, ציור ממוסגר של 'ילדה עם בלון' הוצע למכירה בבית המכירות הפומביות סותבי. הציור נרכש על ידי מי שהציגו למכירה מבנקסי בשנת 2006, והמסגרת המקושטת והמוזהבת נבחרה על ידי בנקסי עצמו. ההערכה המקדמית של שווי היצירה הייתה 200,000-300,000 ליש"ט, ובפועל המכירה הסתיימה בהשגת מחיר של 1,042,000 ליש"ט - מחיר שיא לאמן. מיד עם הכרזת הזוכה, היצירה החלה בתהליך של הרס עצמי באמצעות מגרסה מכנית שהוטמנה באופן נסתר בתחתית המסגרת. תהליך הגריסה נעצר לאחר מחצית התמונה - החלק הגרוס השתלשל מחלקה התחתון של המסגרת. בנקסי אישר שהוא האחראי לגריסה ונתן ליצירה החדשה את השם "האהבה נמצאת בפח האשפה (2018) Love is in the Bin", פרסם צילום של הגריסה בחשבון האינסטגרם שלו יחד עם התיאור "...Going, going, gone" וכן פרסם סרטון וידאו המראה את תהליך הגריסה ומסביר כיצד המגרסה הוטמנה לתוך המסגרת, וזאת למקרה שבו היצירה תועמד שוב למכירה פומבית.
הודעתה של גלריית סותבי כי מעולם לא התנסתה באירוע דומה, גרמה להשערות של המצויים בתחום האמנות כי שווייה של היצירה הגרוסה למחצה יהיה גבוה אף יותר. השערה נוספת שנשמעה היא כי אדם שנצפה מסריט את האירוע בעת המכירה הפומבית הוא כנראה האמן עצמו.
הזוכה במכירה הפומבית החליטה לממש את הרכישה. היצירה הגרוסה למחצה בשמה החדש אושררה פורמלית על ידי בנקסי. גלריית סותבי הוציאה הודעה לפיה "בנקסי לא הרס יצירה במכירה הפומבית, הוא יצר חדשה", וציינה כי "זו היצירה הראשונה בהיסטוריה שנוצרה במהלך מכירה פומבית".

משמעות פעולת הגריסה

בנקסי ידוע כאמן בעל מסרים. פעולת הגריסה יכולה להתפרש לא רק כהקנטה של עולם שוק האמנות, אלא גם כהתכתבות ישירה עם שדה היצירה ממנו הוא מגיע. "הדחף להרוס הוא גם הדחף היצירתי", ציטט בנקסי את פבלו פיקאסו בחשבון האינסטגרם שלו. שורשי העיסוק בהרס באמנות נטועים עמוק יותר מפיקאסו. פסטיבל ברנינג מן האמריקאי, למשל, מבוסס על מורשת פגאנית שנחגגת עד היום בדנמרק. גם המנדלה הטיבטית, המצוירת באמצעות הזלפת חול דקדקנית רק כדי להימחות מיד עם השלמתה, מייצגת מסורת ארוכת שנים. עם האמנים בני זמננו שבחנו את המתח שבין העשייה האמנותית לבין איום החורבן המרחף מעליה ניתן למנות את אנה מנדייטה הקובנית־אמריקאית, שיצרה בשנות ה–70 וה–80 סדרות של טביעות גוף מתכלות, ומייקל לאנדי הבריטי, שבמיצג שערך בלונדון ב-2001 גרס את כל רכושו החומרי עלי אדמות. אולם יותר מכל, גריסת הקנבס של "ילדה עם בלון" של בנקסי מזכירה את גוסטב מצגר, אחד האמנים החתרניים והפוליטיים שפעלו בבריטניה. ב-1959 הציג עצמו מצגר כאמן של הרס עצמי במסגרת מניפסט בו תיאר את "האמנות שמשמידה את עצמה" בתור כזו המתקיפה את ערכי הקפיטליזם והנשק הגרעיני. לפי תפיסתו של מצגר, האמנות המשמידה את עצמה תביא להרס לא יאוחר מעשרים שנה לאחר יצירתה המקורית, ותעשה זאת "בעצמה" על ידי תזמון מדויק שימקסם ככל הניתן את האפקט על הצופה - תיאור המזכיר את האקט שביצע בנקסי.