ג'וני הרדי

ילדות

יונתן הרדי נולד בחיפה ב-1934. משפחתו עברה לעיר קנטרה שבמצרים, שהייתה אז בשלטון בריטי, במסגרת עבודתו של אביו כעובד ברכבת המנדטורית. בפנימייה שבקנטרה, בה גדל הרדי עד גיל 13, הצטיין במספר רב של ענפי ספורט ובעיקר בכדורגל. ב-1948, כשאביו היה צריך במסגרת עבודתו לשוב לחיפה, הגיע עמו הרדי לביקור קצר, אך לאחר מגפת כולרה שהתפשטה בקנטרה נאלץ להישאר בחיפה. מלחמת העצמאות קיבעה אותו בעיר והוא נשאר בחיפה. ג'וני נרשם לבית הספר הריאלי והצטיין בתחרויות ספורט במגוון תחומים. באותה שנה, במשחק בין נבחרת בית הספר למכבי חיפה גילתה אותו האגודה והוא הצטרף לשורותיה. 
לאחר מכן סיפר:
"בא אלי אדם [מזכיר האגודה - יואל (יוליוס) יגר] ממכבי חיפה ושאל אם אני רוצה להצטרף אליהם. אמרתי לו שכן ובתמורה קיבלתי סוכרייה[כדמי חתימה]"
הרדי שיחק בשורות קבוצת הנוער מכבי "שלמה" חיפה עד גיל 16 ואז עלה לקבוצת הבוגרים. בין בני דורו שעלו איתו לבוגרים היו אשר עלמני, אברהם מנצ'ל, דניאל אסנין, יצחק צבי ושאול הרשקוביץ'. הרדי שירת בחיל הים החל מגיוסו ב-1952.

קריירה כשחקן

הרדי היה חלוץ ימני כשלגבו הספרה 7. במדי מכבי חיפה רשם הרדי 193 הופעות בליגה ו-28 בגביע המדינה בהן הבקיע 70 ו-21 שערים בהתאמה.
ב-1961 במשחק דרבי בו שיחק כחלוץ מרכזי התנגש עם מגן הפועל חיפה, מרדכי מרטין, ושבר את רגלו. הרדי שכב ארבעה חודשים עם גבס ורק אחרי 8 חודשים חזר למגרש. הרדי הכריז על פרישה אך לאחר שהחלים החליט לשחק במשחק גמר הגביע ב-1962 מול מכבי תל אביב. המשחק הסתיים בתוצאה 0:0, לאחר החמצות רבות של הרדי. במשחק הגמר השני (באותה עת לא הייתה נהוגה שיטת הפנדלים), הבקיע הרדי שער ומכבי חיפה ניצחה 2:5 וזכתה בגביע. לאחר מכן חזר למשחק פעיל.
לאחר משחק מול מכבי רמת-גן שנערך לעיני כ-50 אלף צופים הדביקו להרדי את הכינוי "שייע גלזר הקטן", מחמאה שבאותם ימים נחשבה לכבוד רב. מקרה אחר שעורר את תגובת התקשורת וגרם לה לשבח את הרדי עקב הגינותו הייתה "פרשת היד". באחד המשחקים של מכבי חיפה נגד מכבי יפו הבקיע הרדי שער עם היד. למרות שהשופט טען שהשער חוקי, אמר הרדי כי אכן השער הובקע עם היד והשער נפסל. 
ב-1963 שוחרר הרדי לבקשתו לבית"ר חיפה בה שימש מאמן-שחקן במשך 3 שנים, לאחר מכן עבר למכבי זכרון יעקב בה גם שימש כמאמן-שחקן במשך 3 שנים ובגיל 34 פרש מכדורגל.
הרדי לא זכה להופיע בנבחרת ישראל בכדורגל, אך הופיע בנבחרת המשנה לנבחרת, שכונתה ישראל ב`, שבין השאר השתתפה במשחקי המכביה החמישית ב-1957 וקיבלה בה מדליה.

קריירה כמאמן

לאחר שפרש החל לאמן את קבוצת הנוער במכבי חיפה יחד עם עבודתו ברכבת ישראל כמנהל רכש. לעיתים שימש כמנהל הקבוצה הבוגרת. עם פיטוריו של אדמונד שמילוביץ', ב-1970 הפך למאמן במכבי חיפה. בעונת 1971/1972 אימן הרדי את מכבי חיפה והגיע למקום ה-7 בליגה הלאומית (הליגה הראשונה אז). לאחר שהוחלף שימש כמנהל הקבוצה ובאותה שנה עבר לאמן את הפועל חיפה. 
ב-1977 נקרא לאמן את מכבי חיפה במקום מרדכי שפיגלר שהתפטר עקב פתיחת ליגה גרועה עם שלושה הפסדים רצופים בליגה הארצית. באותה עונה סיים במקום ה-7 בליגה הארצית (המיקום הכי נמוך של מכבי חיפה בכל הזמנים).
ב-1980 החל כמאמן הבוגרים יחד עם הדור שגידל בנוער ואיתו עלה לליגה הלאומית (הליגה הראשונה אז) בעונת 1980-1981. הרדי המשיך עונה נוספת עם הבוגרים בטרם שב לאימון הנוער. באותה עונה הגיע עם הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה ונוצח בבעיטות עונשין מול בני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית.
לאחר עונה נוספת של הרדי בליגה הלאומית, פינה את מקומו למאמן נבחרת ישראל בדימוס, ג'ק מנסל. לאחר שכשל במשימתו באמצע העונה פוטר מנסל ושוב נקרא הרדי לתפקיד מאמן הקבוצה והצליח להשאיר את הקבוצה בליגה. לאחר מכן החל לאמן את הנוער וזכה באליפות. בעונת 1988/89, בה שימש כעוזר מאמן תחת המאמן אמציה לבקוביץ', זכתה מכבי חיפה באליפות השלישית בתולדותיה ולראשונה הרדי היה שותף באליפות. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 היה מנהלה המקצועי של מחלקת הנוער של הקבוצה ובין השנים 1994-1996 היה מגלה הכישרונות של הקבוצה הבוגרת. 
כמאמן נוער עברו דרכו שחקנים רבים ביניהם אבי רן, איתן אהרוני, אברהם אבוקרט, ברוך ממן, משה סלקטר, ירון פרסלני, רוני רוזנטל, ראובן עטר, אייל ברקוביץ', אריק בנאדו וניר דוידוביץ'.יניב קטן, ליאור רפאלוב, אייל גולסה,