google/wiki40b huggingface dataset:
דונטלה ורסצ'ה

דונטלה ורסצ'ה (באיטלקית: Donatella Versace, נולדה ב-2 במאי 1955) היא מעצבת אופנה איטלקית והיו"ר הנוכחית של חברת ורסצ'ה.

שנותיה הראשונות

ורסצ'ה נולדה באיטליה והייתה הצעירה מבין ארבעה אחים ואחיות. אחותה הגדולה טינה מתה בגיל 12 מטטנוס. במהלך שנות השבעים הלכה בעקבות אחיה ג'אני לפירנצה כדי להתחיל קריירה בתחום העיצוב. בתחילה שימשה לאחיה כאשת יחסי ציבור אך ג'אני נעזר בה יותר בתור השראה ומבקרת. בשנות השמונים הפיק בית האופנה של ג'אני, ורסצ'ה, קו בישום ואחד מהבשמים אף הוקדש לדונטלה ונקרא "Blonde".

הרצח של ג'אני ורסצ'ה

ב-15 ביולי 1997 נרצח אחיה של דונטה, ג'אני ורסצ'ה, מחוץ לביתו שבמיאמי, פלורידה. הוא נרצח ביריית אקדח על ידי אנדרו קונאנן, שהתאבד זמן קצר לאחר מכן. ההלוויה הרשמית נערכה בקתדרלת מילאנו. בין המפורסמים שנכחו בהלוויה נמנו: ג'ורג'ו ארמני, קרל לגרפלד, דיאנה, הנסיכה מוויילס], נעמי קמפבל, מדונה, קורטני לאב, לוצ'אנו פבארוטי, סטינג ואלטון ג'ון.

קריירה

דונטלה ורסצ'ה הייתה בין הראשונים שבחרו להשתמש במפורסמים על תצוגות מסלול. היא בחרה בחבריה הקרובים כדוגמת ליל קים, ג'ניפר לופז, כריסטינה אגילרה וג'ונתן ריס מאיירס בתור הפנים של המותג שלה בנוסף למפורסמים נוספים כמו ביונסה נואלס, ליידי גאגא וג'נוארי ג'ונס.
שנה לאחר מותו של ג'אני השיקה דונטלה את קולקציית הקוטור שלה במלון ריץ שבפריז. היא בנתה מסלול שקוף מעל בריכת המלון כמו שנהג לעשות אחיה. דונטלה ידועה במסיבותיה המפורסמות אותם נוהגים לפקוד אלטון ג'ון, ליז הרלי, קתרין זיטה-ג'ונס, קייט מוס ואף צ'ארלס, נסיך ויילס הגיע מספר פעמים למסיבותיה.
במטרה לחדור לשווקים נוספים השיק המותג ורסצ'ה מלון בגולד קואוסט באוסטרליה. בנוסף, מלון הפאר בורג' אל-ערב משתמש ברהיטים ומצעים המיוצרים תחת השם ורסצ'ה. ב-2005 פורסמו תוכניות לבנות מלון בדובאי.
בשנת 2002 הוצבו במוזיאון ויקטוריה ואלברט חלק מעיצוביהם המפורסמים והבולטים ביותר של דונטלה וג'אני ורסצ'ה כחלק מתערוכה מיוחדת.

חיים אישיים

לורסצ'ה ובעלה, הדוגמן לשעבר פול בקר, יש שני ילדים.
סינתיה בליבו

ביוגרפיה

בליבו נולדה בעיר סטרטפורד שבאונטריו ולמדה באוניברסיטת ווטרלו, היא השתתפה בתחרות מיס הנוער של קנדה 1982 ומיס קנדה 1983, שם עלתה לשלב 10 המתמודדות שעלו לחצי הגמר.
היא שימשה ככתבת בתחנת הטלוויזיה "CKCO-DT" שבקיצ'נר.
ב-1985 שיחקה בסרט הטלוויזיה "The Hearst and Davies Affair" העוסק ברומן של ויליאם רנדולף הרסט עם השחקנית מריון דייוויס אותה גילמה וירג'יניה מדסן. באותה השנה, שיחקה בקומדיית הסקס לנעורים "Screwballs II".
ב-1986 שיחקה בפרק של הסדרה "Philip Marlowe, Private Eye" ששודרה ב-HBO. 
ב-1988 הופיעה בפרק של אזור הדמדומים. ב-1989 גילמה אחות בסרט "אנחנו לא משוגעים" לצד מייקל קיטון.
ב-1993 ו-1995 שיחקה בשני פרקים של סדרת הערפדים "Forever Knight".
ב-1996 דיבבה בפרק של "אקס-מן: סדרת האנימציה". ב-1997 שיחקה בסרט הטלוויזיה "Breach of Faith: A Family of Cops II" לצד צ'ארלס ברונסון.
נולד בארבעה ביולי

עלילה

קוביק הוא נכה מלחמה מווייטנאם שהפך למשותק בפלג גופו התחתון ואיבד את כושרו המיני. מעבר לזאת הוא אחוז ברגשות אשם משום שמידע שגוי שנתן לו המפקד שלו גרם לו להרוג את אחד מחבריו לנשק ומשום שהגישה המיליטנטית הקיצונית של מפקדיו גרמה לו להתאכזר אל אוכלוסייה אזרחית.
קוביק שהתגייס לצבא מתוך אהבת מולדת ומתוך שאיפה להיות גיבור ולהגיע להגשמה עצמית מורד בערכי החברה, מנתק את הקשר עם משפחתו בעלת הערכים הוויקטוריאנים והופך לפעיל פציפיסטי.
דויד סוריה

קריירה

סוריה נולד במדריד שבספרד, וגדל במועדוני הנוער של ריאל מדריד ואתלטיקו מדריד. לאחר שחרורו מריאל מדריד נסע לאנגליה בכדי לחפש מועדון. הוא הלך ללסטר סיטי, בה נפצע במשחק הבחינה הראשון שלו, הלך לברמינגהאם סיטי, שם בילה חודש וחצי ונדחה בשל פערי מחירים וסיים את המסלול שלו באנגליה בסטוק סיטי, בה לא רצו בו.
סוריה חזר לספרד, בה המתינה לו הצעה מריאל בטיס ב', אך ההצעה בוטלה בשל חילופי מאמנים. הוא ניסה לחתום בספורטינג חיחון, אך נדחה בשל חוסר ניסיונו, וחשב על פרישה מכדורגל מקצועי.
בצעד מפתיע, בינואר 2013 החליט מאמן השוערים של סביליה להחתים את סוריה, והוא שיחק בקבוצות המשנה של המועדון, עד שבשנת 2015 הצטרף לקבוצה הראשונה של המועדון והחל לשחק בלה ליגה.
ב-13 ביולי 2018 חתם במדי חטאפה לארבע שנים.
כפר הרא"ה

חינוך

בי' בחשוון ה'ת"ש (1940) הקים הרב משה צבי נריה את ישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה, "אם ישיבות בני עקיבא". הישיבה שילבה לימוד תורה עם עבודת אדמה, ומאוחר יותר נוספו גם לימודי חול. כחצי שנה לאחר הפתיחה, הצטרף הרב אברהם צוקרמן בתפקיד מנהל הישיבה. כיום עומד בראשות הישיבה הרב יעקב חביב והיא מתנהלת כחלק ממוסדות חינוך כפר פינס בראשות הרב יורם צוהר.
הרב שלמה צוקרמן, בשיתוף עם הסוכנות היהודית, ייסד במושב את כפר הנוער "יקיר", שלימים הפך לכפר הנוער בן יקיר.
במהלך שנות ה-50 ייסד צוקרמן את הישיבה החקלאית בכפר הרא"ה בה חינך לשילוב של תורה ועבודה. 
במושב קיים גם בית ספר יסודי ממלכתי דתי שהוקם בשנת ה'תרצ"ו ועבר למבנה חדש בשנת ה'תשס"ג.

תעסוקה ומסחר

עיסוקם של מרבית בני הכפר בראשיתו היה בתחום החקלאות-פרדסי פירות הדר, שדות חיטה וגידול חיות משק. במהלך השנים התמעט תחום זה בעקבות התרחבות מהפכת המודרנה והתיעוש והצטרפות של אנשי עיר לשעבר אל תושבי הכפר. כיום פועלות בכפר ארבע רפתות בלבד (המפורסמת מביניהן רפת "משק יעקבס"), ומספר מצומצם של חקלאים שעוסקים בגידולי מטעי זיתים ושתילים. שאר השדות מוחכרים לבעלי הרפתות לצורך גידול מספוא.
בהתאם לשינוי באופי העיסוקים בכפר, נפתחו עסקים מסחריים מגוונים ברחבי הכפר. הוותיקה מבין כולם היא המכולת ששוכנת במבנה שבו קיימים גם הדואר, מזכירות הכפר ובית החוגים. מתחם עסקים נוסף ומרכזי יותר בכפר הוא מתחם בית הספר הישן, בו ממוקמת חנות המאפים והגבינות (בבעלות משק יעקבס ומאפיית "אגדת לחם"), חומוסיית "חומוס שמיל" וחנות לשמלות כלה. במקום קיים גם גמ"ח כלים לאירועים, "גמ"ח אבא".
בחלקו הצפוני של הכפר קיימים שני עסקים בבעלות בני משפחת שיקלר, "בית קפה "הרואה בקפה" ומאפיית "העוגות של שושנה".

שירותי דת

הרב הראשון של כפר הרא"ה היה הרב שאול ישראלי. בעבר שימש בתפקיד זה הרב דב ליאור, ולאחריו שימש בתפקיד זה הרב יורם צוהר, לימים ראש אולפנת כפר פינס. לאחריו שימש בתפקיד זה הרב אליעזר שמחה וייס, ששימש גם בתפקיד הרב של המועצה האזורית עמק חפר. בסוף 2017 נבחר הרב מאיר שקדי לכהן כרב המושב.

קהילה וחסד

בכפר קיימות מגוון שירותי סיוע ועזרה לנזקקים ונצרכים: גמ"ח כלים לאירועים "גמ"ח אבא", ארגון איסוף וחלוקת מזון "שכן טוב", גמ"ח סיוע כספי. בנוסף קיימות ועדות הממונות על עזרה וסיוע במגוון צריכים למשפחות הכפר: ועדת רווחה לסיוע לתושבי הכפר וועדת יולדות לארגון ארוחות למשפחות אחרי לידה.

בנייה ושכונות

במושב קיימת שכונת בית חזון, שחלק מתושביה טענו למעמד עצמאי כיישוב קהילתי, אך טענתם נדחתה על ידי הרשויות. השכונה קרויה על שמו של החזון איש, והיא הוקמה על ידי עולים מאנגליה, ארצות הברית ודרום אפריקה. השכונה היא חלק מכפר הרא"ה ובאותו זמן היא נוהלה על ידי ועד של השכונה, שהורכב מתושבי השכונה בלבד. אולם, משנת ה'תשס"ח טוענים חלק מתושביה למעמד עצמאי ונפרד מהמושב. תושבים מהמושב הסמוך, אלישיב, טוענים כי אדמות השכונה הן בבעלותם. המועצה האזורית עמק חפר כופרת בטענותיהם. משרד הפנים דחה את הבקשה בתחילת שנת ה'תשע"ב (2012) והותיר את השכונה כחלק מכפר הרא"ה.
במושב קיימת גם שכונה בשם "שבטי ישראל", בה נקלטו משפחות אשר התגוררו במושב ובנו את בית הקבע שלהם. בנוסף, הוקמה במושב הרחבה, אשר רובה ככולה בנויה ומאוכלסת. חלק מהמשפחות הגרות בהרחבה הן ממרכז הארץ וחלק מהמשפחות הם בני הכפר - דור ההמשך.
עפרים

היסטוריה

האבות הקדמונים של העפרים עיבדו שטחים חקלאים וניהלו משק חי ברמה האתיופיות בשנת 1000 לפנה"ס. זמן קצר לאחר מכן, הם החלו במעבר הדרגתי לסגנון חיים נוודי ונדדו לאזור זה. מאז הם היו מעורבים בהרבה סכסוכים על הגבול עם שבטים ועמים אחרים.

האיזכור הקדום ביותר ששרד, הנוגע לעפרים, הוא מהמאה ה-13 והוא נמצא ברשימותיו של הסופר הערבי איבן סעיד. הוא כתב כי הם חיו מאזור הנמל של סואקין ועד דרומה עד העיר מאנדאב, שליד זילע.
 העפרים מוזכרים גם בכתבים אתיופים. האיזכור הראשון מיוחס לקיסר עמדה ציון שניהל מערכה צבאית באזור נהר האווש, אחרי כן הם מוזכרים בכך שעזרו לקיסר באדה מאריאם כאשר הוא ניהל קמפיין צבאי כנגד שכניהם הדובאים. במאה ה-17 הוקמה סולטנות עצמאית של העפרים- סולטנות עפר. 
ב-1975 החזית לשחרור עפר התחילה באתיופיה מרד שלא הצליח והונהג על ידי הסולטאן המקומי. הדרג בסופו של דבר הקים את האזור האוטונומי של עסב (שכלל את כל שטחי העפרים באתיופיה ואריתריאה), אף על פי שהמרד המשיך עד  תחילת שנת 1990. בג'יבוטי, התקוממה תנועה דומה בשנות ה-80 של המאה ה-20, ולבסוף הסתיימה בסיום מלחמת האזרחים הג'יבוטית שנתגלעה בין העפרים והעיסה.

תרבות

אף על פי, שכמה מהעפרים היגרו לערים ואימצו דרך חיים "מערבית", תמיד היו רובם נוודים וחקלאים, המגדלים עיזים, כבשים ובקר במדבר. במשך העונות היבשות הם נודדים לנהר אווש, שם הם חונים וממקמים את אוהליהם. גמלים הם אמצעי התחבורה השכיח ביותר באזור. ה'באררה' (מחנה), מורכב משנים או שלושה אוהלים, והוא בתחום אחריותן של הנשים.
העפרים מאורגנים במשפחות, שבטים, וקבוצות מעמדיות - אסאימארה (האדומים) הדומיננטים באופן פוליטי, והאדוימארה (הלבנים) המהווים את המעמד הנמוך. מילה מתבצעת גם לגברים וגם לנשים. העפרים בוחרים את בת זוגם, לרוב ובעדיפות מתוך אותו שבט. האידיאל הוא נישואין בין קרובי משפחה, כגון בני דודים. 
העפרים אימצו את האסלאם בעקבות המגע עם הערבים. לאמונתם באסלאם אופי מיוחד, הכולל בתוכו אלמנטים רבים מדתם הקודמת.
המרכז הבינלאומי לחקר האנטישמיות ע"ש וידאל ששון

המרכז הבינלאומי לחקר האנטישמיות ע"ש וידאל ששון (SICSA) הוא מכון מחקר באוניברסיטה העברית בירושלים וממוקם בקמפוס הר הצופים,
הוא משמש ללימודיים היסטוריים אקדמיים על מלחמת העולם השנייה, והאנטישמיות בעבר ובהווה בתחומים השונים.
נוסד בשנת 1982 בידי פרופסור יהודה באואר. המרכז מופקד על איסוף מידע על אנטישמיות ברחבי העולם, ניתוחו בכלים אקדמיים ופרסום מחקרים על היחסים בין יהודים ללא-יהודים.
סטודנטים ומרצים מקיימים בו קורסים וערבי דיון, בהם הם מספרים על המחקרים שלהם בנושא האנטישמיות ומעודדים את הנוכחים בהרצאות אלו להתעניין באנטישמיות בנושאי הפוליטיקה והחברה בעולם כיום.
בין השאר, ראה אור במסגרתו ספרו של פרופסור שמואל אלמוג "לאומיות ואנטישמיות באירופה המודרנית: 1815–1945" ועוד ספרים ומחקרים רבים בנושא. 
המרכז מקדם מחקרים ונותן מענקים לתלמידיו החוקרים אותו, ומדי שנה מפרסם מאמרים על ידם, אשר חושפים מידע רב ובעל ערך על האנטישמיות וההיסטוריה שלנו בנושא.
קודקס רוהונץ

קודקס רוהונץ הוא כתב יד עתיק שהכתוב בו טרם פוענח.

היסטוריה

הקודקס נקרא על שם העיר רוהונץ (Rohonc, כיום רכניץ באוסטריה), שם היה עד 1838, כאשר נתרם לאקדמיה ההונגרית למדעים על ידי הרוזן גוסטב בטיאני (Gusztáv Batthyány), יחד עם כל הספרייה הפרטית שלו.
מקורו של הקודקס אינו ברור. ייתכן שרמז על כך עשוי להיות ערך בקטלוג 1743 של הספרייה Rohonc Batthyánys, בו נכתב: "imádságok Magyar, I. volumen 12.", כלומר, התפילות בהונגרית בכרך אחד. גודלו של הקודקס הוא תבנית 12, גודל של דפי ספר הנוצר על ידי קיפול של גיליון דפוס ל-12 חלקים היוצרים דפים בגודל 5 על 7.5 אינצ'ים כל אחד. אבל זה כל המידע שנמסר בקטלוג, כך שהוא עשוי להיות רק רמז.
הקודקס נחקר על ידי החוקר ההונגרי פרנץ טולדי בסביבות 1840 ומאוחר יותר על ידי פאל הונפאלבי (Pál Hunfalvy), אך ללא הצלחה. הוא נבדק גם על ידי המומחה האוסטרי לפלאוגרפיה ד"ר מהל, אך לשווא. יוסף יירצ'ק ובנו, קונסטנטין יוסף יירצ'ק (Konstantin Josef Jireček), שניהם פרופסורים באוניברסיטת קארל בפראג, בחנו את 32 העמודים של הקודקס בשנים 1884–1885 ושוב, ללא הצלחה.
בשנת 1885 נשלח הקודקס גם לחוקר הגרמני ברנארד יילג (Bernard Jülg), פרופסור באוניברסיטת אינסברוק, אבל גם הוא לא הצליח לפענח אותו. מיהאי מונקאצ'י (Mihály Munkácsy), הצייר ההונגרי המהולל, לקח את הקודקס איתו לפריז בשנים 1890–1892 כדי ללמוד אותו, אך הדבר לא הניב תוצאות.
רוב החוקרים ההונגרים חיוו דעתם שהקודקס הוא פשוט מתיחה של שָמואל ליטראטי נמש (Sámuel Literáti Nemes,‏ 1796–1842), אספן עתיקות מבודפשט, הידוע לשמצה בגין זיופים היסטוריים רבים (שנעשו בעיקר בשנת 1830). דעה זו ראשיתה כבר ב-1866, כאשר ההיסטוריון ההונגרי קארוי סאבו חשב כך, ואליו נוספו חוקרים נוספים שהחזיקו בדעה זו.

תיאור

כתב היד מכיל 448 דפי נייר. גודל כל אחד מהם הוא 10X12 ס"מ. ישנן 9–14 שורות בכל דף, כשכל שורה מכילה סמלים שאפשר לזהותם כאותיות. מלבד הטקסט מופיעים לא פחות מ-87 איורים, שאם הם קשורים לטקסט, כדרך כל ספר שפורסם מעולם, הרי שבאמצעותם ניתן ללמוד מעט על אודות הכתוב בדפים, אף שאין איש המסוגל לקרוא אותם. באיורים מופיעים סצינות מלחמה, טירות, מלכים, נתינים, דגלים. כמו כן, מופיעים סימנים המזוהים עם דתות ואמונות כמו הצלב הנוצרי, הסהר האסלאמי וצלב הקרס ההינדי. מספר סוגי הסמלים שכביכול יכולים להיות אותיות הוא כ-200, כ-10 פעמים יותר מאשר כל אלפבית מוכר. אך ישנם גם סמלים שמופיעים ממש לעיתים רחוקות. הסמלים דומים לכתב הברות כגון הכתב היפני.
עוד גילו כי הקודקס כתוב מימין לשמאל כמו בשפה העברית וכדרך עמי המזרח התיכון.
ניתוח הדפים מראה שהקודקס נכתב על דפים שיוצרו בוונציה בסביבות 1430.

השפה והכתב

השפה שבה נכתב הקודקס אינה ידועה, אף על פי שהוצעו הונגרית, דאקית, רומנית או קומנית ואפילו הינדי. אין שום רמז שיכול להצביע באיזו שפה נכתב הקודקס. היו אף דעות שהספר נכתב בכתב הונגרי עתיק ("Rovásírás").
איליה קוטפוב

קריירת מועדונים

קוטפוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים דינמו סטברופול. בהמשך קוטפוב הצטרף לקבוצת ShBFR גנלדז'יק ושנתיים לאחר מכן הצטרף לאקדמיית קונופליוב. בנובמבר 2011 קיבל הצעה מזניט סנקט פטרבורג, אך לבסוף הוא לא חתם.
ב-11 ביוני 2012 חתם בספרטק מוסקבה. ב-10 בדצמבר 2012 קוטפוב ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד רובין קאזאן. לאחר מכן, קוטפוב הצטרף לקבוצת המילואים. ב-1 בנובמבר 2015 קוטפוב חזר לקבוצה הראשונה במשחק ההפסד 0–1 לאורל. ב-8 באפריל 2018 קוטפוב הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–4 נגד אנז'י מחצ'קלה.

קריירה בינלאומית

באוגוסט 2016 קוטפוב זומן סגל נבחרת רוסיה לקראת המשחקים נגד טורקיה וגאנה. ב-9 באוקטובר 2016 קוטפוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד קוסטה ריקה.
קוטפוב נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הקונפדרציות 2017 ומונדיאל 2018.
פאדל טניס

היסטוריה

הפאדל טניס הומצא בשנת 1898 על ידי פרנק פיר ביל בילדותו בעיר אלביון שבמישיגן, ארצות הברית, אולם לא היה לו צורך לפתח את המשחק עד שהתמנה לראש כנסייה אפיסקופלית במנהטן. הוא רצה למצוא לילדים בשכונה פעילויות לשעות הפנאי, ולכן, בשנת 1915 שכנע פרנק את מחלקת הפארקים והפנאי של ניו יורק להציב מגרשי פאדל טניס ליד המזרקה של פארק כיכר וושינגטון בגריניץ' וילג', השוכנת במנהטן תחתית. המשחק הפך פופולרי והתפשט במהירות סביב המטרופולין של ניו יורק. מטרת המשחק הייתה לספק חלופה או מבוא למשחק הטניס בערים בהן היו חוסר או מגבלה של שטח או כסף.
הטורניר הראשון התקיים בשנת 1922, כאשר סוכמו בו הסטנדרטים, והאיחוד לפאדל טניס ארצות הברית הוקם כשנה לאחר מכן ב-1923. למרות שהאיחוד הלאומי לפנאי לא הכניס את המשחק לרשימת ענפי הספורט, עד שנת 1941 הספיקו לשחק את הפאדל טניס בכמעט 500 ערים ברחבי ארצות הברית. מאז ועד היום ממשיכים להתקיים טורנירי אליפויות לאומיים של הפאדל ברחבי ארצות הברית. המצאה מחודשת מאוחרת יותר של הפאדל היא הפלאטפורם טניס.

על המשחק

את הפאדל טניס משחקים במגרש חוץ או במגרש מקורה, עם רשת נמוכה מזו המצויה במגרש טניס רגיל, וגודלו הוא רבע מגרש טניס. ההבדל הגדול בין הפאדל טניס לטניס מבחינת ציוד הוא הדיקט של הפאדל טניס, שעשוי מעץ למינציה, ובדרך כלל גם מחורר בצורת האות U, והכדור הרך והספוגי.

חוקי המשחק ומהלכו

חוקי המשחק דומים לאלו שבטניס ומהלכו זהה, למעט העובדה שבמשחק בין בוגרים מותרת הגשה אחת בלבד, כאשר אם הכדור יוצא אל מחוץ למגרש המגיש מאבד את הנקודה, בעוד שבמשחק בין ילדים מותר להגיש פעמיים ולשחק על מגרש קטן יותר.
גיל דור

ביוגרפיה

דור גדל בחולון. ההורים שלו היו פסנתרנים חובבים, וטיפחו את הגישה שלו למוזיקה בגיל צעיר. לאחר שלמד פסנתר אצל אחיו יובל (שניגן בלהקת הכל עובר חביבי),  הוא התחיל ללמוד גיטרה בבית בן עשר, תחילה כאוטודידקט, ומאוחר יותר אצל נגן הגיטרה מנשה בקיש, אצלו למד במשך שמונה שנים.
כשסיים את שירותו הצבאי ב-1974, הוא נסע לבוסטון עם אשתו נטע ולמד במכללת ברקלי למוזיקה. בשנת 1975, דור עבר לניו יורק, שם למד בקווינס קולג' ועבד עד 1981.

קריירה מוזיקלית

ב-1981 דור חזר לישראל, ועד מהרה עבד כנגן וגיטריסט ג'אז פעיל בסצנה המקומית. הוא ניגן גם עם כוכב הרוק הישראלי שלום חנוך. ב-1985 ייסד את רימון בית ספר למוסיקה, נבחר כדיקן ולימד שם, תוך המשך פעילות כנגן, אמן ג'אז ומלחין לווידאו ותיאטרון. בקיץ 1986 ו-1987 הוא סייר עם הגיטריסט אל דימיולה באירופה.
באוקטובר 1989 גיל פגש את אחינועם ניני שבאה ללמוד ברימון. מאותו רגע, פעילותו בהופעות והקלטות הייתה קשורה לפעילותיה. 
הוא סייע לאחינועם ניני ולמירה עווד בהפקת השיר "עינייך" שייצג את ישראל באירוויזיון 2009.
ישראל אריה ספיר

הרב ישראל אריה ספיר (ה'תר"נ, 1890 - ל' באב ה'תשכ"א, 12 באוגוסט 1961) היה מרבני פתח תקווה ואב"ד בבית הדין הרבני האזורי בעיר.

תולדותיו

נולד ברוסיה לרב יעקב משה ספיר, שכיהן כרבה של סאראטוב, ולאמו לאה. למד בישיבת וולוז'ין, וכונה בפי חבריו "לייב'ל מתמיד". הוסמך לרבנות על ידי ראש הישיבה הרב רפאל שפירא. במשך מספר שנים שהה בראדין, במחיצת החפץ חיים והיה ממקורביו.
כיהן כרב בעיר ליבאוי שבלטביה. בשנת תרע"ז (1917) עלה לבדו לארץ ישראל. במשך שנה למד בישיבת מאה שערים. ראש הישיבה המליץ  לרב זרח ברוורמן ולרבה של פתח תקווה הרב ישראל אבא ציטרון להציע לרב ספיר לכהן כרב בפתח תקווה. הוא נעתר להצעה, ואז גם העלה לארץ את רעייתו וארבעת ילדיהם.
באמצע שנות ה-20 העלה בסיועו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק את הוריו לארץ ישראל. הוא פינה את משרתו הרבנית בפ"ת לטובת אביו, שכיהן בה עד פטירתו, בשנת תרצ"ד (1934). באותן שנים שאביו כיהן ברבנות בפ"ת נסע הרב ספיר לארצות הברית כשד"ר של ישיבת ראדין. לאחר פטירת אביו שב לכהן בחבר הרבנות הראשית לפתח תקווה והמחוז, עד פטירתו בשנת תשכ"א. עם הקמת בית הדין הרבני האזורי בעיר החל לכהן גם כדיין ולאחר מכן כאב"ד, כשלצידו כיהנו כדיינים הרבנים יצחק מאיר בן מנחם, עובדיה הדאיה, עובדיה יוסף, צבי ברוידא ושמעון יוז'וק. 
נפטר בירושלים בליל שבת ל' באב (ראש חודש אלול) תשכ"א, ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. ארבעה ימים לאחר מכן נפטרה רעייתו חנה, ונקברה לצדו. בשנת תשנ"ז (1997) הנציחה עיריית פתח תקווה את זכרו בקריאת הסמטה הסמוכה לביתו "משעול הרב ספיר". בסמוך למקום מושבו בכותל המזרח בבית הכנסת הגדול "בית יעקב" בפתח תקווה הוצבה מצבת זיכרון ובה נכתבו תולדותיו בקצרה.
דלה ימפולסקי

קריירה

ימפולסקי נולד בניגריה בשם במידלה אוגונסנה וקיבל את הכינוי "דלה". בגיל שמונה עלה לישראל לאחר שאימו היגרה לישראל שלוש שנים קודם לכן והתחתנה עם יליד ברית המועצות שמתגורר בארץ, ממנו קיבל דלה את שם המשפחה "ימפולסקי".
ימפולסקי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של גדנ"ע יהודה ולאחר מכן עבר לקבוצת הנערים של בני יהודה תל אביב. בעונת 2004/2005 שיחק בקבוצת הנערים של מכבי נתניה ובעונה לאחר מכן כבר שיחק בקבוצת הנוער וכן ערך מספר משחקים במדי הקבוצה הבוגרת. שערו הראשון בקריירה הובקע בהופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול מכבי פתח תקווה בעונת 2006/2007. ימפולסקי שיחק בכל נבחרות הנערים והנוער של ישראל, ובשנת 2008 ערך שתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
ב-13 ביולי 2011 חתם ימפולסקי בקבוצת מכבי חיפה. במשחק הבכורה במדי מכבי חיפה נכנס דלה במחצית השנייה כמחליף במוקדמות ליגת האלופות מול בוראץ, בישל שער וגם הבקיע. ב-27 ביולי שוב נכנס כמחליף במוקדמות ליגת האלופות מול מאריבור וכבש את שער הניצחון (2–1). את הופעת הבכורה שלו בליגת העל במדי מכבי חיפה ערך בניצחון 4–1 על קבוצתו לשעבר, מכבי נתניה. בתום העונה הבקיע שער שוויון זמני בגמר גביע המדינה, בהפסד הקבוצה 1–2 להפועל תל אביב. בעונתו השנייה בקבוצה חל פיחות במעמדו. הוא שותף בתשעה משחקי ליגה בלבד, ובתום העונה שוחרר מהקבוצה.
ב-16 בספטמבר 2013 חתם ימפולסקי לעונה אחת בהפועל חיפה, תמורת חוזה של 90 אלף דולר. בהפועל חיפה שותף ימפולסקי ב-18 משחקי ליגה, ובסיום העונה שוחרר מהקבוצה.
ב-19 באוגוסט 2014 חתם ימפולסקי לעונה אחת בהפועל רעננה. בתום חוזהו ירד לליגה הלאומית וחתם בקבוצת הפועל בני לוד, אך לא מצא את מקומו בהרכב הקבוצה. בקיץ 2016 חתם ימפולסקי בסקציה נס ציונה מליגה א'.
ב-30 בדצמבר 2017 חתם ימפולסקי בהפועל באקה אל-גרבייה מליגה א'. ב-17 באוקטובר 2018 חתם לעונה אחת במ.ס. כפר קאסם, אך לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות חזר לבאקה אל-גרבייה.  בינואר 2019, לאחר שלושה משחקים בלבד בשורות באקה אל-גרבייה, חתם ימפולסקי בשמשון כפר קאסם.
ב-6 ביוני 2019 חתם ימפולסקי במכבי שעריים מליגה א' דרום.
אלמה פיראטה

עלילה

קרוס, בניסיו ואיוון הם שלושה בחורים מפוקפקים, המתאחדים בעזרת צ'רלי – חברה ותיקה של אבותיהם. זאת על מנת שיוכלו להמשיך את מסורת אבותיהם, ולהקים מחדש את "ליגת החרבות". 
הליגה היא איגוד שמטרתו להשליט צדק במקרים של אי-הגינות מוחלטת, אך מטרתם העיקרית של שלושת החברים היא לגלות היכן נמצא שלל חשוב – אבן הברקת "אלמה", אותה הורישו להם אבותיהם. מטרותיהם הנוספות הן לטהר את זכר אבותיהם, להמשיך עם הליגה, ואחרי שייוודע להם שהוריהם נרצחו להביא את הרוצח אל דינו.
איילה (אי)

גאוגרפיה

האי ידוע בכינוי "מלכת האיים ההברידיים" והיה מושבו של "מושל האיים" (Lord of the Isles) ראש שבט מקדונלד בפינלאגן שעל האי, עד שנכבשה סקוטלנד על ידי האנגלים והתואר "נגנב" על ידי משפחת המלוכה הבריטית, (בדומה לתואר Prince of Wales). האי שוכן במחוז (Council Area) ארגייל וביוט דרום-מערבית לאי ג'ורה, ומרוחק כ-45 ק"מ מחופי צפון אירלנד. השפה הגאלית הסקוטית נמצאת עדיין בשימוש באי, בעיקר בחלקו המערבי. בירתו היא העיירה באומור (Bowmore) המפורסמת עקב מזקקת הוויסקי השוכנת בה והכנסייה העגולה הייחודית הבנוי בה. היישוב הגדול ביותר באי הוא פורטנהאבן (Portnahaven).
לאיילה היסטוריה אנושית ארוכה ועשירה מאוד. נמצאו עדויות המוכיחות כי האי איילה היה מיושב על ידי מתנחלים מוקדמים מאוד שהגיעו איילה בתקופות שלאחר עידן הקרח האחרון בסביבות 7500 לפני הספירה כדייגים וכציידים. בתקופות מאוחרות יותר של התקופה הנאוליתית ובראשית תקופת הברונזה הונפו אבנים עומדות וגלופות רבות. האי איילה היה בעבר מקור הכוח העיקרי במערב סקוטלנד ונודע כביתם של לורדי האיים. שרידי היישובים שלהם עדיין נראים ב-Finlaggan שהוא אתר ארכאולוגי חשוב מאוד באי איילה, שרידים מההיסטוריה הדתית של איילה ואבנים מגולפות במספר מוקדים באי. הצלב הגבוה של קילדטון הוא הצלב הסלטי מתוארך לסביבות שנת 800 לאחר הספירה ודוגמה יפה להיסטוריה מוקדמת זו. ניתן למצוא צלבים גבוהים אחרים בקילנייב וקילצ'ומן, וניתן לראות לוחות קבר מגולפים בקילצ'ומאן, קילנאכטון, קילס, ברידנדג', פינלגגן וניירבול.
האי הוא החמישי בגודלו בסקוטלנד, והשישי בגודלו מבין האיים שסביב בריטניה. כ-3,200 תושבים חיים באי. שטחו כ-600 קמ"ר ופרנסת התושבים מגיעה בעיקר מזיקוק ויסקי ותיירות. מרבית התיירים מגיעים לאי כדי לבקר באחת מתוך שמונה מזקקות הוויסקי הפועלות בו, ההופכות אותו למרכז בעל חשיבות רבה בתחום זה. הוויסקי המיוצר באיילה נחשב לבעל הטעם המעושן ביותר מבין סוגי הוויסקי הסקוטי.
באי אוכלוסייה גדולה של עופות, והוא מהווה יעד לצפרים חובבים במהלך כל השנה. האקלים באי נוח יחסית לחוף המערבי של סקוטלנד עקב השפעתו של זרם הגולף.
בגדי ספורט

בגדי ספורט הם פרטי הלבשה והנעלה, המשמשים לספורט או פעילות גופנית. נהוג להשתמש בבגדי ספורט ברוב ענפי הספורט וסוגי הפעילות הגופנית, מטעמים פרקטיים, נוחות או בטיחות. 
בגדי ספורט טיפוסיים כוללים מכנסיים קצרים, אימוניות, חולצות, חולצות טניס וחולצות פולו. בגדי ספורט המותאמים לענפי ספציפיים כוללים חליפות צלילה ( שחייה, צלילה או גלישה), חליפות סקי ( סקי), בגדי הגוף ( התעמלות). הנעלה ספורטיבית כוללת נעלי סניקרס. בגדי ספורט כוללים גם לבנים ופרטי לבוש תחתונים, כמו מגן ביצים וחזיית ספורט. בגדי ספורט משמשים גם כלבוש בלתי פורמלי. 
עבור מרבית ענפי הספורט הספורטאים לובשים שילוב של פריטי בגדים שונים, למשל, נעלי ספורט, מכנסיים וחולצות. בכמה ענפי ספורט נדרש ציוד מגן, כגון קסדות או פוטבול אמריקאי שריון גוף.

שיקולים פונקציונליים

בגדי ספורט על פי רוב נועדו להיות קלילים כדי לא להכביד על הלובש. לפעילויות כמו רכיבה על אופניים, חשוב שהלבוש לא יהיה מגושם מדי ויצמצם את החיכוך עם הסביבה בזמן התנועה.
מצד שני, בגדי ספורט צריכים להיות משוחררים מספיק כדי לא להגביל את התנועה. לחלק מענפי הספורט יש דרישות ייחודיות עבור סגנון הלבוש הנדרש, לדוגמה קייקוגי (keikogi) בשימוש קראטה. ציוד מגן נדרש עבור פעילויות ספורטיביות שעלולות להיות מסוכנות כמו סיף, פוטבול אמריקאי, או הוקי קרח. 

מאפיינים תרמיים

בגדי ספורט מיועדים לתת מענה על צורכי הבידוד התרמי של הלובש. במצבים חמים בגד הספורט צריך לסייע לקירור הגוף, בעוד שבמצבים קרים, בגד הספורט צריך לסייע בשמירה על חום הגוף.
אלחנדרו בדויה

קריירת מועדונים

בדויה התחיל את הקריירה שלו בבוסטון קולג' מליגת המכללות של ארצות הברית. לאחר מכן, החליט לנסות את מזלו באירופה וב-7 בינואר 2009 חתם בארברו. ב-6 באפריל 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד האלמסטד במסגרת הגביע השוודי.
ב-21 ביולי 2011 סיכם בגלאזגו ריינג'רס, העסקה הייתה אמורה לצאת לפועל בינואר 2012 עם סיומה של העונה בשוודיה, אך ב-17 באוגוסט 2011 הוא שוחרר מארברו והצטרף לריינג'רס. ב-28 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בריינג'רס נגד אברדין. ב-2 במאי 2012 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בריינג'רס בניצחון 0-5 נגד דנדי יונייטד.
ב-10 באוגוסט 2012 בדויה חתם בהלסינגבורג לאחר שריינג'רס נקלעה לקשיים כלכליים. ב-18 באוגוסט 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בה הוא גם הבקיע את שער הבכורה שלו. המשחק נגמר בהפסד 2-1 במשחק נגד אלפסבורג. בדויה הבקיע שני שערים נוספים בליגה האירופית נגד טוונטה והנובר 96.
ב-7 באוגוסט 2013 הוא חתם בנאנט. ב-25 באוגוסט 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד פריז סן-ז'רמן. ב-19 באוקטובר 2013 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד אז'אקסיו.
ב-3 באוגוסט 2016 חתם בפילדלפיה יוניון.

קריירה בינלאומית

ב-23 בינואר 2010 בדויה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית במשחק ידידות נגד הונדורס. בדויה נכלל בסגל המורחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2010 אולם הוא לא נכלל בסגל הסופי לטורניר, אך הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2011 לאחר פציעתו של בני פילהאבר. ב-5 ביולי 2013 בדויה הבקיע את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים במשחק ידידות נגד גואטמלה. בדויה זכה עם הנבחרת בגביע הזהב 2013, ונכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014 ושיחק בכל ארבעת המשחקים שהנבחרת קיימה.