google/wiki40b huggingface dataset:
שמואל ויטאל

ביוגרפיה

רבי שמואל נולד בדמשק לרבי חיים ויטאל. בדמשק שימש רב ודיין והקים ישיבה גדולה אשר למדו בה גם את תורת הקבלה, כתב תשובות רבות בהלכה ובקבלה לשאלות אשר נשלחו אליו ממצרים, ארץ ישראל, וכן מרחבי סוריה, והן מקובצות בספרו "שו"ת באר מים חיים". נישא לג'מילה בתו של רבי יאשיהו פינטו, ונולדו להם שני בנים, רבי משה ויטאל אשר היה מרבני מצרים, ובן אשר נפטר בחיי אביו ולא ידוע שמו. שמואל היה מגדולי תלמידי אביו ושימש כמעתיק ומסדר את כתבי אביו וכתבי האר"י וספריו נחשבו במדויקים והמוסמכים ביותר לכתבי קבלת האר"י, כפי שכתב החיד"א בספרו ב"שם הגדולים"
...וזה שלושים שנה שיצאו לאור "שמונה שערים" מסודרים מבן מהרח"ו מהו"ר שמואל ועליהם יש לסמוך... ולכן הרוצה ללמוד בספרים היותר מדויקים ילמוד "שמונה ספרים" שסידר...
 בשנות השישים של המאה ה-17 עבר להתגורר במצרים וגם בה הקים ישיבה גדולה, נפטר במצרים בשנת תל"ז, 1677.
פטר שטורם

קורות חיים

דישל נולד למשפחה יהודית דתית בווינה בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו החייט היה ממוצא גליצאי ואמו ילידת הונגריה. אביו נפטר ב-1915, כשהיה בן שש. הוא החל בהתמחות כסוחר אריגים, אך לא עבד בתחום. תחת זאת החליט להפוך לשחקן ולקח שיעורי משחק אצל השחקן האוסטרי ראול אסלן. בזמן לימודיו התפרנס כטכנאי רדיו. עם סיום הכשרתו אימץ לעצמו את שם הבמה "פטר שטורם". הוא הצטרף לשורות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית לאחר שמלאו לו שמונה-עשרה שנים, ובהמשך הפך לחבר פעיל במפלגה הקומוניסטית האוסטרית, שהוצאה מחוץ לחוק על ידי הקנצלר אנגלברט דולפוס. בשנת 1935 הורשע בבגידה ונשפט לשנתיים וחצי מאסר בכלא. לבסוף ריצה שמונה-עשרה חודשי מאסר בשני מתקני כליאה שונים. בשנת 1936, סמוך לשחרורו, הצטרף לקבוצת קברט בווינה שנוהלה על ידי לאון אסקין. נוסף לשטורם היו חברים בקבוצה שני שחקנים קומוניסטים נוספים, יורה זויפר ורוברט קליין לֶרק.
במאי 1938, לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, נעצר שטורם ונשלח למחנה הריכוז דכאו. באוגוסט הועבר למחנה הריכוז בוכנוואלד, שם הוחזק בצריף יחד עם אמן הקברט המפורסם פריץ גרינבאום, וזכרונותיו הם המקור היחיד על ימיו האחרונים של הלה. הוא תויג כאסיר פוליטי אוסטרי. באפריל 1939 שוחרר מבוכנוואלד והורשה לצאת מגרמניה. הוא היגר לאיטליה, שם שהה שלושה חודשים במילאנו. בהמשך חצה באופן בלתי חוקי את הגבול לצרפת והתיישב במרסיי. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה בחודש ספטמבר נכלא במחנה ריכוז קטן בצרפת – מחנה דה מיל. ב-27 ביוני 1941, זמן קצר לאחר שצרפת נכנעה לגרמניה הנאצית, אסירי המחנה פונו לעיר באיון ברכבת, ושטורם הצליח להימלט. הוא חי במרסיי עד אוגוסט 1942, אז גורש למחנה הריכוז דראנסי ובהמשך למחנה ההשמדה אושוויץ. הוא הוצב במחנה העבודה בלכהמר שבאושוויץ, שם אולץ לעבוד כספר. לעיתים נדירות, כאשר השומרים אפשרו זאת, השתתף בערבי תיאטרון. בינואר 1945 אסירי המחנה הוצעדו בצעדת המוות לבוכנוואלד. שטורם שרד את הצעדה וכתב על כך זמן קצר לאחר הגיעו לבוכנוואלד. הוא חבר לארגון הקומוניסטי המחתרתי של המחנה. בעודו במקום היה חלק מפלוגת הבינוי שבראשה עמד רוברט זיוורט. במהלך השואה, אמו נרצחה באושוויץ. המחנה שוחרר ב-11 באפריל 1945.
שטורם חזר לווינה, שם המשיך בקריירת המשחק שלו ועבד כמגיש רדיו. הוא הצטרף לאנסמבל של התיאטרון "סקאלה", שניצב בשטח הכיבוש הסובייטי בווינה והיה מזוהה עם קו קומוניסטי. עם יציאתה של ברית המועצות מאוסטריה ב-1956 עבר לגרמניה המזרחית. הוא התקבל לצוות הדויטשס תיאטר והרבה להופיע. כמו כן שיחק בעשרות הפקות קולנוע וטלוויזיה בארצו החדשה, בתפקידי משנה שכמה מהם פרסמו אותו למדי: הוא זכור במיוחד כאוגוסט רוזה, אסיר בוכנוואלד החלוש הבוגד בחבריו ומסגירם לגסטאפו ב"עירום בין זאבים" מ-1961; כגנרל ולטר מודל בסדרת הסרטים "השחרור" מ-1970; וכשמידט, היהודי הגרמני המתבולל שנקלע לגטו בפולין ב"יעקב השקרן" מ-1975, הסרט המזרח-גרמני היחיד שהיה מועמד לאוסקר. ב-1961 הוענק לו פרס האמנות של גרמניה המזרחית. עד יום מותו היה מעורב בהנצחתם של קורבנות בוכנוואלד.
רובן יאנייס

קריירה

רובן יאנייס נולד בבלאנס, בז'ירונה,קטלוניה . בגיל 12 החל לשחק כדורגל מקצועי במחלקת הנוער של יורט המקומית, לאחר שלוש שנים עבר למחלקת הנוער של ז'ירונה. בשנת 2010 בהיותו בן 17, הוא הצטרף לקבוצת הנוער של ריאל מדריד.
בעונת 2012/2013 הצטרף יאנייס לריאל מדריד C בליגה הספרדית השנייה, באותה עונה ערך 26 הופעות בליגה.
ביולי 2013, יאנייס הועלה לקבוצת ריאל מדריד קסטיליה, הליגה הספרדית השנייה בכדורגל.
ב-8 בספטמבר 2013 יאנייס ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו בהפסד 1-0 למיראנדס.
במהלך עונת 2013/2014 רובן היה בעיקר כגיבוי לפרננדו פאצ'קו בליגה, הוא השתתף בארבעה משחקים לצידו בליגה בתור שוער שני. לאחר הקידום של פאצ'קו לסגל הקבוצה הבוגרת, יאנייס היה השוער הראשון של הקבוצה בעונת 2014/2015 עם 30 הופעות.
ב-5 באוגוסט 2015 הועלה יאנייס לקבוצה הבוגרת על ידי רפאל בניטס המאמן החדש וערך את הופעת הבכורה שלו כעבור ארבעה ימים, כשעלה כמחליף של קיקו קאסייה בתיקו 0-0 במשחק ידידות נגד ואלרנגה.
ב-17 באוגוסט 2017 חתם יאנייס בחטאפה והושאל לקאדיס.
הנסיכה אליזבת, דוכסית בבוואריה

ביוגרפיה

אליזבת נולדה ב-31 בדצמבר 1940 בסטוקהולם, לקרל לודוויג דגלאס, בנו של אלברכט, דוכס בוואריה, ולאוטורה מריה האס-היי, בתם של אוטו לודוויג האס-היי וויקטוריה אדה, רוזנת אוילנבורג והרטפלד, בתו של פיליפ, נסיך אוילנבורג, שהיה מעורב בפרשת הרדן-אוילנבורג.
מוצאה של אליזבת הוא ממשפחות סקדינביות עתיקות מימי הביניים, אולם מקור משפחתה הוא משבט דגלאס הסקוטי העתיק, וסב סבה רוברט דאגלס (1611–1662) היגר לשוודיה והפך לרוזן השוודי הראשון דאגלס.
בשנת 1972 התחתנה אחותה רוזיטה עם ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס האחד-עשר ממרלבורו.
בית הספר תחכמוני (תל אביב-יפו)

בית הספר תחכמוני היה בית הספר הדתי הראשון בתל אביב. הוא הוקם תחילה ביפו, בתמיכת תנועת המזרחי ובעידודו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, רבה של העיר, ולאחר מכן עבר לתל אביב. במשך שנים רבות הוא היה בית הספר הדתי-ציוני היחידי בעיר. בית הספר נסגר בשנות ה-70.

קורות בית הספר

בשנת ה'תרס"ה (1905) הוקם ביפו חדר מתוקן, על ידי ארגון אחווה ומנהלו יוסף הלוי זליגר. שלוש שנים מאוחר יותר, הוסב שמו ל"תלמוד תורה תחכמוני". הרב קוק נטלו תחת חסותו, וכתב בה'תרס"ח (1908) אל חברי המזרחי באירופה:
בעיר הקודש יפו כבר נמצא בית ספר אחד, אשר מטרתו מתאימה לחפץ כבודם, והוא בית ספר 'תחכמוני' שחברו בו תורה וחכמה, והשלטת השפה העברית, בתור שפת לימודים, והוא נוסד כולו על פי חפץ שלומי אמוני ישראל, באופן שכל יראי ה' והחרדים את דברו יוכלו למצוא בו חפץ, והכל יכנס תחת שם בית ספר "מזרחי".
— הרב אברהם יצחק הכהן קוק, תרס"ח
שנים ספורות לאחר מכן נזקק הציבור הדתי בתל אביב לתלמוד תורה דתי, והוחלט להעתיק אליה את בית הספר היפואי, תוך כדי הוספת שנות לימוד והרחבת תוכניות הלימודים. תחילה מוקם בית הספר בבית אהרן שלוש, אך המקום היה צר מהכיל והוחלט להקים מבנה מיוחד, בן שלוש קומות, עבור בית הספר. יהודה פייסט מפרנקפורט נדב מגרש לבית הספר ברחוב ליליינבלום בתל אביב, ובית הספר פעל בתוכו במבנה קטן. בשנת 1925 הכריזה תנועת המזרחי על מגבית לאיסוף כספים עבור מבנה גדול לבית הספר ובינואר ה'תרפ"ה (1925) התקיים טקס הנחת אבן פינה. אולם הבנייה הסתבכה ורק חלק מהתוכנית מומשה. בנוסף, מבנה בית הספר מושכן על מנת לשלם חובות לפועלים ולספקים ובסופו של דבר נמכר לבנק המזרחי. בהמשך רכשה עיריית תל אביב את המגרש ואת מבנה בית הספר תוך הבטחה שהמבנה ישמש אך ורק לחינוך דתי. 
בית הספר כלל ארבע עשרה שנות לימוד, בחטיבה יסודית ותיכונית. נלמדו בו מקצועות היהדות, לצד לימודים כלליים. את בית הספר ניהל אביו של דוד רזיאל. 
בשנת 1935 הוגדר בניין בית הספר כהקדש למען "חינוך ברוח הדת והמסורת". בתקופת המחתרות שימש בית הספר כמחסן נשק ומרכז אימונים של ההגנה. הסליק נמצא על ידי הבריטים בחיפושים שבוצעו לאחר השבת השחורה.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על גדר בית הספר ברחוב לילינבלום 7.
בפברואר 1948, במהלך מלחמת העצמאות, התמלא בית הספר בפליטים משכונות ספר של תל אביב דבר ששיבש את הלימודים בבית הספר.
תחכמוני נסגר בשנות ה-70 של המאה ה-20, עקב התמעטות האוכלוסייה הדתית בתל אביב.
בבניין בו שכן בית הספר תחכמוני נמצאת היום האולפנית של תל אביב.
מבוגריו: פרופ' נחום בן-חור, פרופ' יהודה רצהבי, פרופ' גרשון ברין.
SimilarWeb

היסטוריה

החברה נוסדה בתל אביב בשנת 2007 על ידי אור עופר, אלכס איטלמן וניר כהן. נכון לשנת 2018, גייסה החברה 112 מיליון דולר בשמונה סבבי גיוס, האחרון בהם בשנת 2017, בו גייסה 47 מיליון דולר מקרן ויולה, סבן ונצ'רס ואחרים.
לחברה כ-400 עובדים הפרוסים על פני 7 משרדים בישראל, ארצות הברית, אנגליה, סין, יפן וברזיל. החברה דורגה במקום השביעי ברשימת "50 הסטארט-אפים המבטיחים" לשנת 2018 של עיתון כלכליסט.

טכנולוגיה

SimilarWeb מפתחת כלים המאפשרים ניתוח של תנועת גולשים באתרי אינטרנט, מידע הנאסף באופן אנונימי מגולשים על ידי שימוש בנתוני גלישה מתוספים ייעודיים לדפדפן אשר מפיצה החברה. השירות מסופק באופן מוגבל וחינמי עבור גולשים מזדמנים אך השירות פונה בעיקר לחברות גדולות, המחפשות מידע מקיף ומבוסס המספק תובנות עסקיות שעוזרות להשפיע על החלטות בתחומי שיווק, מכירות ומחקר.
אברהם סולטמן

אברהם סולטמן (17 בנובמבר 1925 - 7 בפברואר 2000) היה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת בר-אילן וחתן פרס ישראל להיסטוריה לשנת ה'תשמ"ג / 1983.
אברהם סולטמן נולד בויטלי ביי (Whitley Bay) שבאנגליה, עשה את חוק לימודיו האוניברסיטאיים בשנים 1948–1957 באוניברסיטת קיימברידג' ובאוניברסיטת לונדון. עבודת הדוקטורט עסקה בארכיבישוף תיאובלד מקנטרברי.
בשנת 1957 עלה לישראל והצטרף לאוניברסיטת בר-אילן והקים בה את המחלקה להיסטוריה כללית, מונה לפרופסור מן המניין ב-1961. כיהן כראש המחלקה להיסטוריה כללית, כדיקן הפקולטה למדעי היהדות וכרקטור האוניברסיטה.
סולטמן עסק בחקר ימי הביניים, במיוחד בפרשנות הנוצרית לתנ"ך בימי הביניים התיכוניים. נפטר בשנת 2000.
דניאל

בתנ"ך, דָּנִיֵּאל, או בשמו הבבלי בֵּלְטְשַׁאצַּר (בֶלֶט-שַׁר-אֻצֻר - beleṭ šar uṣur – "שמור על חיי המלך") היה מילדי האצולה היהודים שנלקחו מישראל בידי נבוכדנצר השני מלך בבל, בימי יהויקים מלך יהודה. נבוכדנצר גידלם במלכותו במיטב החינוך הבבלי, כדי שישמשו לו כיועצים. יחד עם דניאל גדלו בבית המלך חנניה, מישאל ועזריה אך הוא היה המנהיג שביניהם. דניאל התפרסם בחצר מלך בבל כפותר חלומות ועקב כך עלה לגדולה. מעשיו יחד עם מעשיהם של שלושת חבריו, מסופרים בספר דניאל.

במלכות פרס

לאחר שקרנה של פרס עולה, דניאל נעשה לאחד מחשובי המלכות בחצר הפרסית. וניסיון נוסף נגזר עליו כאשר הוא מתמנה לראש השרים של דריווש המדי, ואלו שמקנאים בו על מעמדו הרם, מתמרנים את המלך להשליך כל אדם שיתפלל לאל מלבדו לגוב אריות, וכופים על המלך להשליך לגוב האריות את דניאל, שממשיך להתפלל כמנהגו אל ה' ולעבר ירושלים שלוש פעמים ביום, אך האריות לא נוגעים בו לרעה. לעומת זאת, המלשינים מוצאים את מותם בשיניהם, בפקודת המלך. אלוהי ישראל מוכר על ידי המלך וזוכה לכבוד רב. ניכרים קווי דמיון בולטים בין מעשה זה, שבמרכזו עומד דניאל לבדו, לבין מעשה כבשן האש, שבמרכזו עומדים חנניה, מישאל ועזריה בלי דניאל.
דניאל חולם בעצמו חיזיון על ארבע המלכויות, חזיון שהוא למעשה הרחבה של חזיון הצלם של נבוכדנצר, ובכך מניח תשתית לצפיית העתיד. בספר מודגשת מאוד חוסר היכולת של דניאל להבין בעצמו את החזיונות - ככל הנראה כדי להדגיש שהעיסוק בעתיד הוא בלתי אפשרי בלי סיוע אלוהי ובכך מביע הכתוב את הסתייגותו מן העיסוק באסכטולוגיה.
עם כל מעמדו הרם בחצרות המלכים, דניאל איננו שוכח את מוצאו. בהיותו שר במלכות פרס, מסופר עליו שהוא מתפלל לעבר ירושלים. וכן מסופר עליו כי לאחר שהוא מחשב את הקץ של שבעים שנה מזמן החורבן, הוא מתפלל על בניית בית המקדש בירושלים וחזרת עם ישראל אל ארץ ישראל: "אֲדֹנָי שְׁמָעָה, אֲדֹנָי סְלָחָה, אֲדֹנָי הַקְשִׁיבָה, וַעֲשֵׂה אַל תְּאַחַר, לְמַעֲנְךָ אֱלֹהַי, כִּי שִׁמְךָ נִקְרָא עַל עִירְךָ וְעַל עַמֶּךָ" (דניאל ט יט). פסוקים אלו של תחינה לגאולת ישראל, שולבו בתפילות שבסידור.

דמותו

חז"ל מפליגים בחכמתו ואומרים כי הייתה שקולה לכל חכמת חכמי האומות, "אם יהיו כל חכמי אומות העולם בכף מאזנים ודניאל איש חמודות בכף שנייה לא נמצא מכריע את כולם?" במקום אחר חז"ל מעירים כי הקץ התגלה רק לשני אנשים, יעקב ודניאל.
עם זאת, חז"ל מביעים את דעתם בתלמוד, כי דניאל נענש בגוב האריות מפני שהשׂיא עצה טובה למלך בבל, והיא שכדי למתק את הגזרה שנגזרה עליו לתת  צדקה לעניים. לפי דעה אחרת, המובאת בספרי, מעשה גוב האריות לא היה עונש, אלא אירע כדי שהקב"ה יקדש את שמו בעולם. על פי חז"ל, התך שבמגילת אסתר הוא דניאל, ומקור שמו בכך ש"חתכוהו מגדולתו" או בכך ש"כל דברי המלכות נחתכים על פיו".
אדמת הפקר

עלילת העונה הראשונה

קווין, אחד מהברונים, מחזיק בצבא קליפרים (לוחמים) ובראשם סאני - הקליפר החזק ביותר. לאחר שהביס קבוצה של נוודים שגנבה סחורה מהברון שלו, הוא פוגש ילד בשם אם-קיי, ומגלה שהברונית הידועה בתור "האלמנה" ניסתה להשיג אותו בגלל כוחו המיוחד.
סאני הביא את אם-קיי למבצר של הברון קווין, ושם הם גילו את כוחו המיוחד.
סאני גילה שאם-קיי בא מהארץ השכנה, אזרה, בגלל תליון עם סמל כמו הסמל שעל המצפן שהיה לסאני מהילדות, ואם-קיי הסביר לסאני מה המקום הזה.
באותו זמן לסאני הייתה חברה (וייל) שנכנסה להריון ממנו, וסאני ניסה לעשות הכל על מנת לצאת מאדמת הפקר ולחיות חיים טובים יותר.
סאני החליט לאמץ את אם-קיי בתור הקולט (תלמיד) שלו ולעזור לו לשלוט על כוחו, ועל מנת להיעזר בו כדי לברוח מאדמת הפקר.
לבסוף, תוכניותיו של סאני כשלו: הוא נכלא על ידי מלך הנהר (לאחר שהוא הבין כי סאני רימה אותו כדי שהוא יעזור לו לברוח מאדמת הפקר), המתכנן למכור אותו למרבה במחיר, בעוד שאם-קיי הובס על ידי נזירים ונחטף בעזרת משאית שלא ידוע לאן נסעה.

הפקה

AMC המפיקה, הורתה לבמאים אלפרד גו ומיילס מילר לצלם רק 6 פרקים ארוכים באורך של כשעה. ובסוף שנת 2015, יצאה AMC עם פרק הבכורה של הסדרה.
יב"א 511

יב"א 511 ("יחידת בקרה אווירית (אֲזורית) 511" או "יחידת גילוי 511" או "יחידת דואר צבאי 2547") היה בסיס של חיל האוויר הישראלי בסיני, שבו שכנה י"ג 511. במסגרתה הופעלו מערכות אלקטרוניות שונות ומגוונות כגון מכ"ם וקשר. היחידה חלקה באחריות עם יחידות בקרה נוספות לבקרה האווירית הצבאית והאזרחית של דרום הארץ.
ברוס באק

ברוס באק (באנגלית: Bruce Buck) הוא יו"ר מועדון הכדורגל צ'לסי. בנוסף לתפקידו כיו"ר, הוא גם חבר הנהלת הסניף הלונדוני של חברת עורכי הדין האמריקאית "סקאדן, ארטס, מגס, לטרן ופוקס". הוא אחראי על עסקי הנדל"ן וההשקעות בנכסים של החברה. הוא בוגר תואר שני במשפטים ונחשב לעורך דין מצליח ולאיש עסקים מבריק.

קריירה

ברוס באק התחיל לעבוד כעורך דין כבר בשנת 1983. הוא עבר לעבוד מניו יורק לאנגליה לשליחות של שלוש שנים ונשאר שם עד היום. לאחר שפרש מחברת עורכי הדין הראשונה שלו הוא עבר לחברה A&M והחל לקדם את נכסיה של החברה. מאז הוא נשאר בחברה (ששינתה שם עם השנים). באק מייצג חברות אירופאיות גדולות שונות בתחומי משפטים הקשורים להנפקות הון ולהסכמים כספיים בין חברות גדולות.

הקשר לצ'לסי

הקשר בין באק לצ'לסי התחיל כשבמסגרת תפקידו ייצג באק בכמה משפטים את אחת מחברותיו של המולטי מיליארדר הרוסי רומן אברמוביץ'. אברמוביץ' התרשם ממנו ומינה אותו לאחד מיועציו בתחום המשפטי והעסקי.
לאחר שקנה ב-140 מיליון פאונד את כל מניותיה של חברת ההשקעות של מועדון הכדורגל צ'לסי בבורסה, הוא הפך לאחד האנשים בעלי ההשפעה במועדון הכדורגל הגדול. זה היה הצעד הראשון שלו במועדון, שאותו הוא אוהד כבר משנות ה-80. באק הוא האדם היחיד שיש לו מניות של המועדון, למעט רומן אברמוביץ', הבעלים של המועדון. הוא נוטה לשמור על פרופיל נמוך וזוהי אחת העובדות שהובילה למעמדו החזק במועדון.
מיסטרל (רוח)

המיסטרל היא רוח חזקה, קרה, צפונית/צפון-מערבית בדרך כלל, מאזור המפרץ הבסקי בצרפת, בחוף האטלנטי, אל מפרץ ליון, שבצפון חוף הים התיכון. הרוח מגיעה למהירויות של 66-80 ומעלה קמ"ש; היא יכולה לעיתים אף לעבור 180 קמ"ש.
הרוח אופיינית לחורף ולאביב וחוזקה מתעצם דווקא בחילופי עונות אלו, אך תיתכן בכל עונות השנה. על פי המדווח מהירותה אינה יורדת מ-30 קמ"ש, והיא יכולה להימשך בין 65 שעות רצופות, עד כמה ימים. 
בצרפת השם מתייחס לרוח חזקה, קרה, צפונית או צפון מערבית, הצוברת תאוצה, בעוברה בעמקי נהרות הרון והדורנס, לכיוון שפלת הים-התיכון באזור הקאמארג. הרוח משפיעה על אזורי הלנגדוק והפרובנס, שם היא מורגשת כרוח מערבית חזקה. יש למיסטרל השפעה חזקה לאורך החוף הים-תיכוני של צרפת, ולעיתים קרובות נוצרות סופות וסערות פתאומיות בים בין קורסיקה לאיים הבלאריים.
המיסטרל מביא עמו לרוב מזג אוויר בהיר; רוח זו היא גורם חשוב באקלים של פרובנס. מהירותה הממוצעת ביום היא כ-50 קמ"ש ויותר, והיא גוברת בלילה. בדרך כלל המיסטרל נושבת במשך יותר מיומיים, לעיתים אף יותר משבוע.
דומה לרוח המיסטרל היא רוח הטראמונטן - רוח קרה ועזה, צפונית או צפון-מערבית (בלאנגדוק התחתון, ברוסיון, בקטלוניה ובאיים הבלאריים). רוח הטראמונטן דומה למיסטרל בגורמי היווצרותה ובהשפעותיה, אך היא נושבת ב"מסדרון אויר" אחר: היא מתעצמת בעוברה בין הרי הפירנאים והמאסיף סנטרל - בעוד המיסטרל נושבת בתוך עמק הרון, בין האלפים למאסיף סנטרל.
יעקב נגן

ראשית חייו

נולד לעזריאל ולאהובה גנק במנהטן שבניו יורק, ארצות הברית. למד בישיבה התיכונית של ישיבה יוניברסיטי ובישיבת שעלבים. לאחר מכן למד בישיבה יוניברסיטי לתואר ראשון בלימודי יהדות ותואר שני בתולדות עם ישראל ולצדם עבר גם בחינת הסמכה לרבנות. בשנת 1993 עלה לישראל והחל ללמוד בישיבת הר עציון. בשנת 1997, החל ללמד בישיבת עתניאל.

הגותו

בשנת 2004 קיבל הרב נגן תואר דוקטורט במחשבת ישראל מהאוניברסיטה העברית. נושא הדוקטורט שלו היה "ניתוח של מוטיבים בהלכות חג הסוכות בספרות התלמודית - חג הסוכות במחשבת ההלכה". העבודה שילבה את חקר התלמוד ומחשבת ישראל. בשנת 2006 נסע נגן לדרמסאלה שבהודו מתוך עניין ביחס בין היהדות לרוחניות של המזרח. חלק מהסיפורים והחוויות שלו בדרמסאלה תוארו בספרו "להתעורר ליום חדש - תורות וסיפורים מהחיים", שיצא בשנת 2011.
בשנת 2007 יצא ספרו הראשון בהוצאת גילוי, "נשמת המשנה - צוהר לעולמה הפנימי של המשנה". בשנת 2016 יצאה מהדורה מורחבת של הספר, בשם "נשמת המשנה: קריאה ספרותית וחיפוש משמעות", בהוצאת דביר. בספר מנתח נגן מבחינת ספרותית כמאתיים משניות.
בשנת 2008 הוציא נגן עיבוד של עבודת הדוקטורט שלו בספר בשם "מים בריאה והתגלות - חג הסוכות במחשבת ההלכה", גם הוא בהוצאת גילוי. בביקורת על הספר במוסף שבת של מקור ראשון נכתב כי החידוש בספר "נעוץ בחשיפת 'מיתוסים' העומדים בלב ליבן של המחלוקות ההלכתיות".
בשנת 2013 יצא לאור ספרו "להתעורר ליום חדש: קריאה מתחדשת של התורה ושל החיים" בהוצאת מגיד.
במרץ 2016 ביקר הרב נגן באוניברסיטת אל-אזהר בקהיר, מוסד הלימוד החשוב ביותר של האסלאם הסוני. הוא ערך פגישות עם פרופסורים מהאוניברסיטה שעסקו ביחס בין האסלאם והיהדות, מתוך רצון ליצור בסיס לדו קיום בין הדתות.
הרב נגן פרסם מאות מאמרים באתר של ישיבת עתניאל, באתר כיפה ובערוץ הניו-אייג' באתר nrg. הוא מלמד גם במכינה הקדם צבאית לבנות צהלי, בישיבת "אורייתא" בירושלים ובמקומות נוספים.
נגן מפעיל אתר אינטרנט העוסק בחיפוש רוחני ומשלב בין יהדות לניו-אייג'. במסגרת עבודתו בישיבת עתניאל, נגן הפעיל אתר אינטרנט נוסף המוקדש להלכות שבת. לתפיסתו של נגן, היהדות מכילה יסודות המקבילים לרוחניות המזרח ולפילוסופיה המערבית.

פעילות ציבורית

בעקבות ידידו, הרב מנחם פרומן, עוסק נגן במפגשים בין-דתיים עם מנהיגים מוסלמים בישראל, מתוך תפיסה שמכיוון שמקורם של חלק מהבעיות במאבק הישראלי-פלסטיני הוא דתי יש להביא גם את הפתרונות מהתחום הדתי. במסגרת זאת העלה הצעות מדיניות לסכסוך הישראלי-פלסטיני וכן למעמדו של הר הבית/אל-אקצא. במסגרת "Interfaith Encounter Association" ("אגודות המפגש הבין-דתי"), הוא מרכז קבוצה של רבנים שנפגשים באופן קבוע עם מנהיגי דת מוסלמיים, בעיקר מאזור חברון ורמאללה. יחד עם האימאם חליל אלבז הוא משמש יושב ראש הוועד של "איחוד מורשת אברהם", קבוצה של יהודים, מוסלמים, נוצרים ודרוזים שחיים במדינת ישראל וברשות הפלסטינית, הפועלים יחד לייצר שלום בין-דתי באזור ישראל. כחלק מפעילותו בארגון, היה אחד מנציגיהם ב-"World Parliament of Religions" ב-2015. נגן פעיל גם ב-URI‏ (United Religions Initative) והיה מהנציגים של ישראל בכנס השנתי של מדינות מזרח התיכון שהתקיים בעמאן, ירדן בנובמבר 2017.
לאחר הרצח של משפחת דוואבשה בכפר דומא, נגן היה אחד מהמארגנים של עצרת תפילה ומחאה של מתנחלים נגד הרצח.
נגן פעיל בהפצת תורה בסין במסגרת ארגון "שופר מציון". חלק מכתביו תורגמו לסינית וב-2017 הוא העביר הרצאות בבייג'ינג ובשאנגחאי. הרב נגן חבר גם בארגונים צהר ובית הלל.

חיים אישיים

בשנת 1993 התחתן נגן עם מיכל נגן, ראש מכינת צהלי ובתו של הפרופסור אוריאל סימון. בני הזוג מתגוררים בעתניאל ולהם שבעה ילדים.
דניאל מיטוב

קורות חייו

מיטוב נולד בסופיה ורכש השכלה אקדמית במדע המדינה באוניברסיטת סופיה. הוא הועסק כיועץ פוליטי וכמרצה במספר ארגונים. ב-2012 הצטרף למפלגת "בולגריה למען האזרחים" ובשלהי אותה השנה פרש ממנה.
ב-6 באוגוסט 2014 מונה לשר החוץ של בולגריה במסגרת ממשלת המעבר בראשות גאורגי בליזנאשקי. באוקטובר נערכו בבולגריה בחירות כלליות ובויקו בוריסוב היה לראש ממשלה בולגריה בכהונה שנייה. דניאל מיטוב המשיך בכהונת שר החוץ גם בממשלתו של בוריסוב. בינואר 2017 התפטרה ממשלתו של בוריסוב ובכלל זה דניאל מיטוב.
אוסטין קאר

קריירה

קאר, ששיחק במכללות במדי אוניברסיטת נוטרדאם, מחזיק בשיא נקודות למשחק בטורניר אליפות המכללות בכדורסל: 61 נקודות. השיא נקבע ב-1970, עוד בטרם חוקי הזריקה לשלוש נכנסו לתוקף, ולא נשבר מאז. קאר נחשב לאחד מגדולי שחקני כדורסל המכללות בכל הזמנים ואף נכלל בהיכל התהילה של כדורסל המכללות.
קאר נבחר בבחירה הראשונה בדראפט 1971 על ידי קבוצת קליבלנד קאבלירס שקמה שנה קודם, ואת מרבית הקריירה המקצוענית שלו שיחק קאר בקבוצה. קאר הוביל את הקאבלירס להעפלה ראשונה לפלייאוף בעונת 1975/1976, הישג אותו שחזר עם הקבוצה גם בשתי העונות הבאות. ב-1980 עזב את הקאבלירס, וכמחווה של כבוד לתרומתו הוחלט בקבוצה ששחקנים לא ילבשו את גופייה מספר 34 בה שיחק במרבית תקופתו בקבוצה. במהלך עונת 1980/1981 שיחק קאר בדאלאס מאבריקס ובוושינגטון בולטס, ולאחר מכן פרש מכדורסל. לאורך הקריירה העמיד ממוצעים של 15.4 נקודות, 2.9 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק.
קאר משמש כיום כפרשן במשחקי הקאבלירס בשידורים המקומיים של הקבוצה בערוץ Fox Sports Ohio. הוא משמש גם כמנהל קשרי קהילה (Director of Community Relations) של הקאבלירס. הוא מכונה "מיסטר קאבליר" (Mr. Cavalier).
California King Bed

וידאו קליפ

הווידאו קליפ מדבר על זוג (ריהאנה) והחבר שלה. לאורך כל הקליפ ניתן לראות את ריהאנה לבושה בבגדים לבנים, כאשר היא עצובה כמו בעטיפת הסינגל. השיר הוא שיר רוק עם נגיעות של פופ, כאשר כל פעם בפזמון ניתן לראות את ריהאנה מהססת אם כדי לה להמשיך להיות עם החבר שלה או לעזוב אותו, ולכן כל פעם שמגיע הפזמון מלוות אותו גיטרות בס רבות שמעצימות את הרגע. הווידאו קליפ זכה לאהדה רבה מצד מעריציה של הזמרת. 
מונה הצפיות של הקליפ נכון לנובמבר 2017, עומד על כ-249 מיליון צפיות.
בשנת 2011, הווידאו קליפ של השיר הועמד לווידאו קליפ הטוב ביותר של השנה בפרסי "4Music" אך לא הצליח לזכות בקטגוריה זו.
לארי הוגאן

ביוגרפיה

הוגאן גדל בלנדובר שבמחוז הנסיך ג'ורג' במרילנד. אביו היה סוכן FBI וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית והתפרסם כלוחם בשחיתות פוליטית. ב-1978 סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת המדינה של פלורידה, הוא היה מעורב בקמפיינים הפוליטיים של אביו למועצת המנהלים של מחוז הנסיך ג'ורג' ולבית הנבחרים. לאחר מכן הקים חברה בתחום הנדל"ן. 
ב-1981 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית למושב המחוז החמישי בבית הנבחרים של ארצות הברית וסיים במקום השני. ב-1992 התמודד שוב וניצח בבחירות המקדימות, אך הפסידות בבחירות הכלליות לחבר הקונגרס המכהן מהמפלגה הדמוקרטית, סטני הוייר. בשנים 2003–2007 כיהן כקבינט של מושל מרילנד בוב ארליך כאחראי על המינויים.
בנובמבר 2014 נבחר למושל מרילנד לאחר שגבר על סגן המושל המכהן אנתוני בראון ברוב של 51% לעומת 47%. הוא נכנס לתפקידו בינואר 2015. בנובמבר 2018 נבחר לתקופת כהונה נוספת ברוב של 55.3%.
נשוי ליומי ואב לשלוש בנות.
רן טמיר

שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1979, שובץ בחטיבת גולני והתקבל לפלוגת ההנדסה החטיבתית. טמיר עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך יצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לפלוגה כמפקד צוות לוחמים. טמיר לחם כמפקד צוות במלחמת לבנון הראשונה, בין היתר בקרב על הבופור. בהמשך שימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד, בהם מפקד פלחה"ן גולני, אותה הוביל בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון, וכסמג"ד יחידת מורן. בהמשך מונה למפקד יחידת שמשון, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני ברצועת עזה. לאחר מכן, בשנים 1991-1992 שימש כמפקד יחידת מגלן.
יוסף באשי

פועלו בתחום החינוך

בשנים 1961-1965 ניהל באשי את המחלקה להשתלמות מורים במשרד החינוך. במסגרת זו הרחיב בצורה משמעותית את היקף ותכני השתלמויות המורים, יזם פעילות מקיפה להסמכת אלפי מורים שלימדו ללא הסמכה, יזם את הקרן להשתלמויות המורים, הוביל לאיתור מורים מצטיינים אשר למדו במשך שנתיים לתואר ראשון בתוכנית מואצת חינוך באוניברסיטה העברית במטרה להכשירם לתפקידים מרכזיים במערכת החינוך. בשנת 1968 הוביל באשי את הקמת בית הספר לעובדי הוראה בכירים בירושלים. בשנת 1971 הקים יחד עם פרופ' משה כספי את בית הספר הניסויי בירושלים ובשנת 1976 חבר לפרופ' משה כספי ולפרופ' צבי לם בהקמת מכון חפ"ן – מכון להכשרת מחנכים בחינוך הפתוח הפועל כיום במכללת דוד ילין בירושלים.
באשי שימש כמדען הראשי של משרד החינוך והתרבות בשנים 1981-1993. במסגרת תפקיד זה היה מעורב מאוד בקביעת המדיניות החינוכית של משרד החינוך. בתקופת כהונתו הקים את מערך מבחני המשוב הארציים שבדקו, מדי שנה, את הישגי התלמידים בבתי הספר היסודיים בהבנת הנקרא ובחשבון. ממצאי המבחנים פורסמו, תוך שיוך הישגי התלמידים לעשירוני הטיפוח שלהם (השכבות הסוציו-אקונומיות שאליהן השתייכו). מטרת מבחנים אלו הייתה בדיקה שוטפת של הישגי התלמידים ורמת בתי הספר בנושאים אלו. 
בעקבות המשוב הגה והוביל באשי את רעיון ההתערבויות החינוכיות לשיפור וייעול ההישגים הלימודיים בבתי הספר. ההתערבות החינוכית הראשונה הייתה במושב שריגים ולאחריה הקיפה את בתי הספר היסודיים בקרית מלאכי ושדרות. בעקבות התערבויות אלו יזם את פרויקט ההתערבות המקיף פרויקט שלושים היישובים במסגרתו הוביל את ההתערבות ברמלה, לוד ועפולה. בנוסף הוביל פרויקט התערבות בדלית אל כרמל ובעוספייה ופרויקט נוסף בבתי ספר יסודיים במזרח ירושלים. 
ממצאי המחקר שליווה את ההתערבויות הוביל את באשי לקדם חיזוק של כוח הוראה מקומי בישובי הפריפרייה על ידי פתיחת כיתות סמינר לנשים מקומיות שלא השלימו את השכלתן במסגרת "הזדמנות שנייה". 
באשי היה חבר בהנהלת מכון ון ליר בירושלים, במסגרתו יזם פרויקטים חינוכיים רחבי-היקף והקים את "המרכז הארצי למשוב בחינוך". 
בשנת 1994 הקים ביחד עם ד"ר זהבה שש את חברת "מח 10" העוסקת בהערכה ומישוב של תוכניות חינוכיות.
בחברת "מח 10" הוביל בין היתר את המחקרים הבאים: 
בשנת 1997 ביצע באשי מחקר עבור קרן קרב. מחקר זה בדק את הפוטנציאל האמפירי של תוכנית קרב למעורבות בחינוך. ממצאי המחקר היוו בסיס לתכנון הכיוון האסטרטגי בפיתוח והבניית התוכנית תוך הדגשת חלקה בכל הקשור לתרבות, אקלים ורמת בתי הספר המשתתפים בתוכנית.    
באשי הוביל מחקר להערכת פרויקט תגלית. בנוסף למחקר היה מעורב באשי גם בקביעת המטרות והמסגרת הרעיונית שעמדו בבסיס התוכנית.
הלנה חצקלס

הלנה חַצְקֶלֶס (כאצקעלעס) (1882–1973) הייתה סופרת יידיש, מתרגמת ומחנכת.