פשע האפרטהייד

פשע האפרטהייד מוגדר על ידי אמנת רומא משנת 2002 של בית הדין הפלילי הבינלאומי כמעשים בלתי אנושיים בעלי אופי דומה לפשעים נגד האנושות אחרים.
ב -30 בנובמבר 1973, העצרת הכללית של האומות המאוחדות נפתחה לחתימה ולאשרורה של האמנה הבינלאומית בדבר דיכוי ועונש פשע האפרטהייד (ICSPCA). היא הגדירה את פשע האפרטהייד כ"מעשים נפשעים במיוחד שבוצעו לצורך קיום ותחזוק של משטר שליטה של קבוצה גזעית אחת של בני אדם על פני כל קבוצה גזעית אחרת של אנשים ודיכוי שיטתי שלהם ".

היסטוריה

המונח "אפרטהייד" מקורו באפריקאנס והוא היה השם הרשמי של משטר ההפרדה הגזעית הדרום אפריקאית שהונהגה על ידי המיעוט הלבן בדרום אפריקה משנת 1948 ועד שנת 1994. תלונות על משטר זה הובאו לאו"ם כבר ב-12 ביולי 1948, כאשר ד"ר פדמנאבהה פילאי, שגריר הודו באו"ם, הפיץ מכתב למזכ"ל, המביע את חששותיו בנוגע לטיפול באוכלוסייה ההודית בתוך איחוד דרום אפריקה. ככל שיותר מידע על דרום אפריקה נחשף לעולם, האפרטהייד של דרום אפריקה נידון בעולם כבלתי צודק וגזעני, ורבים החליטו כי נדרשת מסגרת משפטית רשמית כדי להפעיל לחץ בינלאומי על ממשלת דרום אפריקה.
ב-1971 הגישו ברית המועצות וגינאה יחד טיוטות מוקדמות של ועידה העוסקת בדיכוי וענישה של האפרטהייד. בשנת 1973, העצרת הכללית של האומות המאוחדות הסכימה על נוסח האמנה הבינלאומית בדבר דיכוי וענישה של פשע האפרטהייד (ICSPCA). האמנה כוללת 31 חתומים ו-107 צדדים. האמנה נכנסה לתוקף ב-1976 לאחר ש-20 מדינות אישרו אותה. המדינות שאישרו היו: בנין, בולגריה, בלארוס, צ'אד, צ'כוסלובקיה, אקוודור, גרמניה המזרחית, גינאה, הונגריה, עיראק, מונגוליה, פולין, קטר, סומליה, סוריה, אוקראינה, ברית המועצות, טנזניה, יוגוסלביה ואיחוד האמירויות הערביות.
ככזה, האפרטהייד הוכרז כפשע נגד האנושות, בהיקף נרחב מעבר לדרום אפריקה בלבד. בעוד שפשע האפרטהייד קשור לעתים קרובות למדיניות הגזענית של דרום אפריקה מאז 1948, המונח מתייחס באופן כללי למדיניות גזענית בכל מדינה
— האמנה בדבר פשע האפרטהייד
76 מדינות נוספות חתמו בהמשך על האמנה, אך מספר מדינות, כולל דמוקרטיות מערביות, לא חתמו ולא אישרו את ה-ICSPCA, כולל קנדה, צרפת, גרמניה, ישראל, איטליה, הולנד, בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד וארצות הברית. בהתייחסו להצבעת ארצות הברית נגד האמנה, אמר השגריר קלרנס קלייד פרגוסון ג'וניור : "[...] איננו יכולים ... לקבל את העובדה שאפרטהייד יכול באופן זה להפוך לפשע נגד האנושות. פשעים נגד האנושות הם כה חמורים בטבעם שיש לפרט אותם בקפידה ולפרש אותם במשפט הבינלאומי הקיים...". הנציג המזרח־גרמני טען נגד העמדה האמריקנית כי פשעים נגד האנושות היא מעין קטגוריית־על שתחתיה נמצאות ג'נוסייד ואפרטהייד ובעוד שפשע הג'נוסייד התייחס לניסיון מכוון להכחיד ישויות קולקטיביות מסוג מסוים (גזעיות, אתניות, לאומיות ודתיות), פשע האפרטהייד מתייחס לניסיון לכונן משטר בו קבוצה גזעית אחת היא עליונה ושולטת על קבוצה גזעית אחרת, תוך כדי דיכויה השיטתי.
בשנת 1977, תוספת פרוטוקול 1 לאמנות ז'נבה כינה את פשע האפרטהייד כהפרה חמורה של האמנה ופשע מלחמה. 169 מדינות חתומות על התוספת.בית הדין הפלילי הבינלאומי קובע אחריות פלילית אישית לפושעים שביצעו פשעים נגד האנושות, כולל לפשע האפרטהייד.

הגדרת אפליה גזעית

על פי אמנת של האומות המאוחדות, המושג מגדיר אפליה גזעית ככל הבחנה, הגבלה, העדפה או הוצאה מן הכלל, על רקע גזע, צבע, מוצא לאומי או אתני, שבמגמתו למנוע, לפגום או לסכל שימוש ומימוש של זכויות האדם וחירויות היסוד בחיים המדיניים, כלכליים, חברתיים, תרבותיים ובכל תחום אחר בחיי הציבור.
הגדרה זו אינה מבחינה בין אפליה על רקע אתני לבין גזע, בין השאר משום שההבחנה בין השניים נותרת במחלוקת בין אנתרופולוגים. באופן דומה, בחוק הבריטי המונח "גזעני" פירושו "כל קבוצת אנשים המוגדרים בהתייחסות לגזע, לצבע, לאום (כולל אזרחות) או למוצא אתני או לאומי".

הגדרת בית הדין הפלילי הבינלאומי לפשע האפרטהייד

סעיף 7 לחוקת רומא של בית הדין הפלילי הבינלאומי כולל את פשע האפרטהייד כאחת מהפעולות אשר כאשר בוצעו במסגרת התקפה רחבה או שיטתית המכוונת נגד כל אוכלוסייה אזרחית, בידיעה אודות ההתקפה הן פשע נגד האנושות. מאוחר יותר באותו סעיף, פשע האפרטהייד מוגדר: 
"פשע האפרטהייד" פירושו מעשים לא אנושיים בעלי אופי דומה לאלה הנזכרים בסעיף 1, שבוצעו במסגרת משטר ממוסד של דיכוי ושליטה שיטתית של קבוצה גזעית אחת על כל קבוצה או קבוצה גזעית אחרת, מתוך כוונה לשמור ולתחזק את המשטר הזה.
— סעיף 7, חוקת רומא של בית הדין הפלילי הבינלאומי

דרום אפריקה

שמו של הפשע נובע ממערכת של הפרדה גזעית בדרום אפריקה שנאכפה באמצעות חקיקה על ידי המפלגה הלאומית (NP), המפלגה השלטת מ-1948 עד 1994. תחת האפרטהייד נשמר שלטון המיעוט הלבן במדינה באמצעות הפרדה, צימצום הזכויות, חופש ההתארגנות וחופש התנועה של התושבים השחורים שהיו רוב במדינה, וכן של קבוצות אתניות אחרות.

סין

זכויות היתר והעדפתה של הקבוצה האתנית, האן באזורי מיעוטים אתניים מחוץ לסין, כגון שינג'יאנג בו חי רוב אויגורי והמדיניות הממשלתית להתיישבות בטיבט, והשחיקה לכאורה של הדת, השפה והתרבות של תושבים ילידים באמצעות צעדים מדכאים (כגון המיליציה של האן בינג-טואן בשינג'יאנג) וסיניזציה  הושוו ל"ג'נוסייד תרבותי" ולאפרטהייד על ידי כמה אקטיביסטים אויגורים. לגבי הההתנחלות הסינית בטיבט , ב-1991 הצהיר הדלאי לאמה, "המתנחלים הסינים החדשים יצרו חברה חלופית: אפרטהייד סיני, שמכחיש את הטיבטים במעמד חברתי וכלכלי שווה בארצנו, ומאיים בסופו של דבר להציף ולספוג אותנו". בנוסף, מערכת הדיור המסורתי הוקו  כבר משולה לאפרטהייד בשל סיווגם של מעמדות "כפרי" ו"עירוני", ולעיתים משולה למעין שיטת קסטות. ב-2014 החלה המערכת לעבור רפורמה, תוך הרחבת היתרי מגורים עירוניים על מנת להכיל עוד עובדים זרים.