google/wiki40b huggingface dataset:
האגודה לתרבות הדיור

האגודה לתרבות הדיור היא עמותה ישראלית שמטרתה טיפוח איכות החיים ושמירה על הרכוש המשותף בבתים משותפים. האגודה הוקמה בשנת 1964 כמלכ"ר על ידי ממשלת ישראל ומשרד הבינוי והשיכון היא נחשבת גם כתאגיד ממשלתי מתוקף סעיף 60 לחוק החברות הממשלתיות ועל כן נמצאת בפיקוח רשות החברות הממשלתיות. כיום, מנכ"ל האגודה הוא ראובן צדוק.
באגודה חברים כיום כ-30,000 ועדי בית המהווים כ- 400,000 משקי בית המשלמים דמי חבר של כ-30 ש"ח ליחידת דיור לשנה. האגודה מספקת שירותים משפטיים, הנדסיים, מידע והדרכות.

מטרות האגודה

האגודה מפרסמת מספר מטרות העוסקות בהחדרת המודעות לשמירה על הרכוש המשותף, טיפוח החיים בבית המשותף, הדרכה וניהול תקין של ענייני הבית המשותף, יצירת מערכת שכנות נאותה ובפרויקטים ברחבי כגון שיקום שכונות.

סניפי האגודה

לאגודה 90 סניפים ברחבי הארץ סניפי המחולקים לארבעה מחוזות: מרכז, דרום, צפון וירושלים. סניפי האגודה נמצאים בחסות הרשויות המקומיות ומונחים מקצועית על ידי האגודה. שירותי האגודה ניתנים דרך סניפיה לוועדי בתים שבחרו להיות חברים בה. סניפי האגודה פועלים בין יומיים לחמישה ימים בשבוע בשעות הבוקר ולעיתים גם אחר הצהריים, בהתאם לכל סניף. האגודה מפרסמת את רשימת הסניפים, כתובתם, פרטי ההתקשרות, בעלי התפקידים ולעיתים אף כתובות דוא"ל.
הסניף המרכזי נמצא ביהוד.

פרסומי האגודה

האגודה מפרסמת עיתון לחבריה פעם ברבעון המפרסם את סל השירותים, חדשות הקשורות לאגודה, עצות בענייני ניהול הבית המשותף, אחזקתו ושיפוצו, ראיונות שונים ומידע נוסף הקשור לדיור בישראל. העיתון מחולק חינם לחברי האגודה וניתן לרכישה על ידי אחרים.
האגודה מחזיקה אתר אינטרנט עדכני הכולל פרטים רבים אודותיה ואודות שירותיה השונים.
סוני עלי

סוני עלי (תעתיק לטיני Sonni Ali) הידוע גם כסאני אלי בר, היה המלך הגדול הראשון של אימפריית סונגהאי, שהייתה ממוקמת במערב אפריקה. עלי היה השליט ה-15 בשושלת סוני. הוא שלט באימפריה בין 1464 ל-1492. תחת שליטתו של עלי, התרחבה אימפריית סונגהאי באופן ניכר. שטחים רבים סביב נהר הניז'ר התווספו לשליטתה. עלי כבש אזורי מסחר חשובים כדוגמת טימבוקטו, שאותה כבש ב-1468, וג'נה, שאותה כבש ב-1475. עלי הקים צי גדול שפיקח על נהר הניז'ר. בזמן שליטתו של עלי, אימפריית סונגהאיי הייתה אף גדולה יותר מאימפריית מאלי. חלק משטחי האימפריה "איגפו" שטחים של אימפריית מאלי.
עלי ניהל מדיניות מדכאת כלפי המלומדים של טימבוקטו.
ב-6 בנובמבר 1492, החליק סוסו של עלי לנהר קוני. הסוס והמלך נפלו לאשד וטבעו.
קיליה

היסטוריה

העיר בגדה הרומנית, מכונה קיליה הישנה Chilia Veche והוקמה על ידי הביזאנטים. מקור השם מהמילה ממגורה או אסם. העיר מתועדת לראשונה, בשנת 1241, בכתביו של ההיסטוריון הפרסי-יהודי רשיד א דין חָמָדַנִי, (1247-1318). העיר בגדה האוקראינית מכונה קיליה החדשה (Novo Kiliya) והיא הוקמה על ידי שטפן הגדול שליט נסיכות מולדובה, (1432-1504), כאקט נגדי להשתלטות מהמט השני על קיליה הישנה. 
בשנת 1484 נכבשה גם קיליה החדשה, על ידי צבאותיו של באיזיט השני ונותרה בשליטה עות'מאנית עד שנת 1790, מועד בו נכבשה על ידי הצבא הרוסי במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית ברוסיה (1787-1792), אך הוחזרה לעות'מאנים בשנת 1792 במסגרת החוזה שסיים את המלחמה. בשנת 1806 נכבשה העיר שוב על ידי רוסיה. במהלך מלחמת קרים, ביולי 1854, הופגזה העיר על ידי צי אנגלו-צרפתי וניזוקה קשות. לאחר המלחמה, במסגרת חוזה פריז (1856), אשר סיים את המלחמה, הועברה לרומניה. בשנת 1878 הועברה קיליה, יחד עם כל מחוז בוג'אק לחזקה רוסית. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1918 הוחזרה לרומניה ונותרה בשליטתה עד שנת 1940. 
בשנת 1940 נכבשה על ידי ברית המועצות ושנה מאוחר יותר, הוחזרה שוב לרומניה, על ידי גרמניה הנאצית. העיר נותרה בחזקתה של רומניה עד שנת 1944, מועד בו נכבשה שוב על ידי ברית המועצות והייתה בשליטתה, משנת 1944 ועד ל-16 בדצמבר 1991, עת התפרקה ברית המועצות. לאחר פירוק ברית המועצות הועברה העיר לאוקראינה.

הקהילה היהודית

תעוד לנוכחות יהודים בעיר קיימת מ-1545 עת נשלטה על ידי העות'מאנים. ב-1827 התגוררו בקיליה 249 יהודים. במהלך המאה ה-19 היגרו יהודים רבים לבסרביה ובכלל זה לקיליה וב-1897 נמנו בקיליה 2,153 יהודים. לקהילה היו בית כנסת מרכזי ובית עלמין. ב-1930 נמנו בעיר 1,969 יהודים והקהילה הפעילה בית ספר יסודי וגן ילדים. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה העיר על ידי כוחות הצבא האדום ובהמשך סופחה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית. מרבית בני הקהילה גורשו לבולגראד ולאחר תחילת מבצע ברברוסה והכיבוש הגרמני, נרצחו בידי הגרמנים והרומנים.
שיקגו (סרט)

עלילה

בשיקגו, בסביבות שנת 1924, רוקסי הארט מבקרת במועדון לילה, שם מופיעה הכוכבת ולמה קלי. רוקסי נמצאת שם יחד עם פרד קייסלי, מאהב אשר היא מקווה שישיג לה תפקיד בוודוויל. לאחר המופע, ולמה נעצרת על רצח בעלה ואחותה ורוניקה, לאחר שמצאה אותם יחד במיטה. כחודש מאוחר יותר, פרד מגלה לרוקסי שהוא שיקר לגבי קשריו כדי לשכב איתה, ורוקסי בהתקף של זעם יורה בפרד שלוש פעמים והורגת אותו. רוקסי משכנעת את בעלה, איימוס, לשאת באשמה, ואומרת לו שהנרצח היה פורץ ושהוא לא צריך לדאוג כי הוא ייצא מזה. בחקירת המשטרה, כאשר הקצין מציין כי הקורבן הוא פרד קייסלי, שמכר רהיטים, איימוס נוטש את רוקסי ואומר שקייסלי היה מת כשהגיע הביתה, ורוקסי נשלחת לכלא.
עם הגעתה, היא נשלחת לאגף הרוצחות תחת השגחתה של הסוהרת המושחתת "מאמא" מורטון, הלוקחת שוחד ואספקה ​​מהאסירים שלה המחכים למשפט. רוקסי פוגשת את ולמה ולומדת את סיפור הרקע של הנשים האחרות באגף הרוצחות. רוקסי מחליטה שהיא רוצה לשכור את עורך הדין של ולמה, בילי פלין, ומשכנעת את בעלה לדבר איתו. פלין ורוקסי מערימים על התקשורת במסיבת העיתונאים, וממציאים מחדש את הזהות של רוקסי כדי לגרום לאזרחי שיקגו להתאהב בה. רוקסי הופכת להיות מפורסמת בכלא מחוז קוק, דבר המכעיס את ולמה אך גורם אושר למאמא. ולמה, שנואשת לחזור אל אור הזרקורים, מציעה לרוקסי לפתוח מופע וודוויל יחד איתה ביום שהן יצאו מהכלא. רוקסי מסרבת, והשתיים נעשות יריבות המנסות להאפיל אחת על השנייה.
אחרי שיורשת עשירה נעצרת על רצח משולש (היא הרגה את בעלה ואת שתי הנשים שהיו במיטתו), רוקסי מוצאת את עצמה בלתי נראית על ידי הפפראצי ומוזנחת על ידי פלין. לאחר שנאמר לה על ידי ולמה ששמה לא בעיתון, רוקסי מצליחה לגנוב את אור הזרקורים בחזרה בטענה שהיא בהריון, המאושר על ידי הרופא, אותו רוקסי פיתתה. כשהפפראצי רודף אחרי רוקסי, איימוס נשאר מאחור. רוקסי עדה לתלייה של אסירה אחרת (שהואשמה לשווא) לאחר שהפסידה בערעור האחרון שלה, המגביר את הרצון של רוקסי להיות חופשיה. רוקסי ובילי רוקמים את התוכנית שלהם להביא לזיכויה באמצעות פרסומה ואהבת הקהל אליה. המשפט שלה הופך להיות מופע ראווה תקשורתי באמצעות הסיקור הסנסציוני של הכתבת מרי סאנשיין. המשפט מתנהל לטובתה של רוקסי עד שוולמה מופיעה עם היומן של רוקסי. בתמורה לחנינה, ולמה מקריאה מהיומן רשומות מפלילות שעשויות להרשיע את רוקסי אך בילי מצליח להוציא אותה מהבוץ. פרסומה של רוקסי קצר מועד: ברגע שמשפטה מסתיים בזיכוי, תשומת הלב הציבורית פונה לרוצחת חדשה. רוקסי עוזבת את בית המשפט לאחר שבילי אומר לה שזה שיקגו ושהיא לא יכולה להתחרות בדם טרי על הקירות. רוקסי מגלה לאיימוס שהיא זייפה את הריונה בשביל תהילה. ניתן להבין שלאחר מכן איימוס עוזב אותה, אף על פי שהדבר לא נאמר חד משמעית בסרט.
כשדבר לא נשאר לה, רוקסי יוצאת פעם נוספת למצוא קריירה על הבמה, אך ללא הצלחה. עם זאת, היא נתקלת בוולמה שמוכנה להעלות מופע זוגי עם רוקסי. רוקסי מסרבת בהתחלה, מכיוון שעדיין לא התגברה על שנאתה כלפיה, אבל משנה את דעתה כאשר ולמה מציינת כי "יש רק עסק אחד בעולם שבו זה לא מהווה בעיה: עסקי השעשועים." שתי הרוצחות לבסוף הופכות להצלחה האדירה שהן חלמו להיות. הסרט מסתיים כשוולמה ורוקסי זוכות למחיאות כפיים סוערות מהקהל הנלהב הכולל את מאמא ובילי.
חוקים משלה

תקציר עלילה

הסדרה "חוקים משלה" עוקבת אחר חייה האישיים והמקצועיים הסוערים של עורכת הדין טרה רפרטי והמשרד החדש שייסדה. בעזרתם של ריי למונט, צעיר פיקח ודעתני שאותו ייצגה במשפט ואחר כך העסיקה אותו כעוזר, מג ריילי חוקרת פרטית, פיט, בעל בית קפה בו היא מקימה את המשרד החדש שלה, והעורך דין הבכיר וינסנט פייק, המנטור של טרה וידיד טוב, טרה מייצגת לקוחות במקרים מפתיעים בתוצאותיהם.
התיקים שטרה עוסקת בהם מציבים אותה בקונפליקט ישיר עם המשפחות המשפיעות ביותר ועם הממסד המשפטי והפוליטי. היא מנווטת את חייה החדשים, תוך כדי מאבק במאמציו של אריק ומשפחתו להחזיר את המצב לקדמותו. היא אינה לבדה במערכה, ובתמיכת הצוות החדש שלה טרה מגלה שבדרך הבלתי צפויה הזו התגמול הוא רב יותר.
שדיול

שדיול (Schedule) היה שמה של מכסת רישיונות עליה (סרטיפיקט) לעובדים בזמן המנדט הבריטי. 
מקורו של המונח מרשימות העובדים היומיות שהיו נתלות בפתח מקומות העבודה והגדירו למי יש יום עבודה. 
המכסה נקבעה על ידי הבריטים במשא ומתן בינם לבין ההנהלה הציונית. 
בנוסף, היו מכסות שהתייחסו רק לאלו שהיו חסרי הון פרטי אך בעלי אמצעים (לפחות 1000 ליש"ט). 
מכסות נוספות התייחסו לסטודנטים שהתקבלו למוסדות להשכלה גבוהה.
הבריטים נהגו לנכות ממכסת רישיונות השדיול קנס בגין עולים בלתי ליגאליים שאושר להם להישאר בארץ ישראל.
גייל ניל

ביוגרפיה

ניל נולדה בסידני שבניו סאות' ויילס, הצעירה מתוך ארבעה ילדים ובהיותה בת שנה עברה משפחתה לבריזביין. היא גדלה בבית שהייתה בו בריכה פרטית דבר שהיה נדיר בשנות ה-50. היא התאמנה בהדרכתו דון טלבוט, שאימן מספר אלופים אולימפיים ושיאני עולם (ג'ון קונרדס ואחותו אילזה קונרדס, יאן אובריאן, קווין ברי, בוב וינדל, בראד קופר ובוורלי ויטפילד).
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1970 זכתה ניל במדליית כסף בשמחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:15.82 דקות.

אלופה אולימפית ושיאנית עולם

באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה ניל במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 5:02.97 דקות, לפני לזלי קליף מקנדה (5:03.57 דקות) ונובלה קליגאריס מאיטליה (5:03.99 דקות). היה זה שיפור לשיא בן ה-4 שנים של קלאודיה קולב מארצות הברית (5:04.7 דקות), שיא זה החזיק מעמד שנה ונישבר על ידי אנגלה פרנקה ממזרח גרמניה (5:01.10 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:21.88 דקות ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:29.64 דקות.
באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 השתתפה ניל אך לא זכתה במדליית כלשהי.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד בשנת 1974 זכתה ניל במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:21.66 דקות.
הרצל אביטן

הרצל אביטן (1952 - 30 ביוני 2001) היה עבריין ורוצח ישראלי, הנחשב לאחד מהאנשים הנועזים והמסוכנים  שידע עולם הפשע הישראלי.

ביוגרפיה

אביטן נולד בשנת 1952 במעברת "יד המעביר", היום שכונת נווה שרת בצפון תל אביב, בה גדל לעולם הפשע והתחבר לכנופיות שפעלו בסביבה.
כבר בשנת 1962, בגיל 10, נרשמו לו רישומים פליליים בגין גניבות סנדלים בחוף הים ובשנת 1965 נכלא לראשונה במוסד סגור לעבריינים צעירים.
עד הגיעו לגיל חובת גיוס, נכלא אביטן עוד מספר פעמים אחדות. תקופה קצרה לאחר הגיוס לצה"ל שוחרר עקב אי התאמה.

החיים בכלא

במהלך חייו נישא אביטן לאורית ארביב. לזוג נולד ילד אחד אך במהלך תקופת המאסר התגרשו השניים.
הנשיא עזר ויצמן קצב את עונשו של אביטן ל-54 שנים וגזר עליו להיות כלוא בבידוד מוחלט בתא בכלא איילון. במהלך מאסרו הגיש מספר עתירות לגבי תנאי כליאתו, קיבל אישור להחזיק חתול בתאו וניסה לתקן את תדמיתו ובעזרת בנו בנה אתר אינטרנט המספר על קורות חייו.
מיקי מרמור

ביוגרפיה

מיקי מרמור נולדה בישראל, ביפו בתחילת שנות החמישים של המאה העשרים. גדלה בחיפה. למרמור תואר ראשון מאת החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.
מרמור שיחקה בתיאטרון הבימה (בהצגה 'הדיבוק' בתפקיד לאה, מלך מרוקאי) בתיאטרון חיפה ('חלוצות על חצץ', הקייטנים), בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער (אני ואחי הקטן, הפיצוץ ברחוב אהלן), בפסטיבל עכו (פונדק הרוחות- מקום ראשון, אכזר מכול המלך), תיאטרון קרוב (קומוניזם לחולי נפש, כוכב בלי שם, אלקטרה, מלון אירופה), תיאטרון תמונע (הקוראז' של אמא, שיעור לדוגמה), פסטיבל תיאטרון קצר (השולחן: עבודת כיתה, לינדה וויקטור), תיאטרון הקופסה (ילד טוב ירושלים) ועוד. יצרה והופיעה בתיאטרון סיפור לילדים.
מרמור לימדה במגמת תיאטרון עירוני א' בתל אביב.
רכזת מגמת תיאטרון בגמנסיה הרצוג בחולון.
הייתה נשואה לשחקן – שמואל וולף שנפטר בפברואר 2019. יש לה תאומות: דפנה ורוני. בתה, רוני וולף, יצרה ב-2017 את הסרט הדוקומנטרי "אבא בגיל של סבא" המתעד את אביה בזקנתו לצד אמה הצעירה ממנו ב-19 שנה.
פים פורטאון

ביוגרפיה

פּים פורטאון נולד למשפחה קתולית בעיירה קטנה בהולנד. בשנות השבעים הגיע לאמסטרדם כדי ללמוד סוציולוגיה. בחר במסלול אקדמי, הגיע לתואר פרופסור ושימש מרצה באוניברסיטת ארסמוס שברוטרדם. בעשר השנים האחרונות לחייו היה גם בעל טור ופרשן בעיתונות. כן כתב כמה ספרים בנושאי סוציולוגיה ופוליטיקה.
פורטאון החזיק בדעות שלא מקובל למצוא בכפיפה אחת אצל אותו אדם: הוא היה הומוסקסואל גלוי התומך בזכויות ההומוסקסואלים, וכן היה איש ימין לאומני המתנגד לזכויות מיעוטים אתניים.
פורטאון הקים מפלגה ימנית לאומנית שלושה חודשים לפני הבחירות הכלליות בהולנד, שאמורות היו להתקיים ב-15 במאי 2002. המפלגה התנגדה להגירת זרים להולנד, בייחוד מוסלמים, שאותם כינה פורטאון נחשלים ומפגרים. המפלגה תמכה בזכויות ההומוסקסואלים אך התנגדה לנישואין בין בני זוג מאותו המין. פורטאון השתמש בהומוסקסואליות כעילה להתנגד לאסלאם, אשר שולל את ההומוסקסואליות. הוא הדהים את דעת הקהל בהולנד כאשר בחודש פברואר 2002 קרא לבטל את הסעיף הראשון בחוקה ההולנדית האוסר אפליה. ב-6 במאי 2002, שבוע לפני הבחירות, כאשר הסקרים הראו כי מפלגתו עשויה לזכות בכ-30 מושבים מתוך 150 חברי הפרלמנט של הולנד, נורה פורטאון למוות בהיכנסו ללימוזינה שלו שחנתה ליד תחנת רדיו בעיר הילוורסום, לאחר שהעניק לתחנה ראיון.
המתנקש, פולקר ון דה חראף, בן 33, נעצר דקות אחדות לאחר הרצח כשבידו אקדח ועליו סימני דם. בבדיקת DNA סימני הדם התאימו לדמו של פורטאון. בתחילה סברו כי המתנקש הוא מהגר מוסלמי. אולם לאחר כמה שבועות, כשפורסמה זהותו של הרוצח - איש שמאל הולנדי לבן, נדהמה המדינה, והולנד החלה בתהליך של חשבון נפש. זה היה הרצח הפוליטי הראשון שהתרחש בהולנד זה 330 שנים. לאחר ששמר על שתיקה במשך חודשים רבים, הודה ון דה חראף ברצח בסוף נובמבר 2002. הוא הסביר את המניע לרצח בהתנגדות לדעותיו של פורטאון ובחשש שפורטאון עומד להגיע להישגים בבחירות ועלול להתמנות לראש ממשלה. הוא הורשע ב-15 באפריל 2003 ונידון ל-18 שנות מאסר. במאי 2014, לאחר שריצה שני שלישים מעונשו, שוחרר בתנאים מגבילים: אזיקים אלקטרוניים, התייצבות שבועית אצל קצין מבחן, איסור שהייה ברוטרדם, הילברסום והאג, ומגבלות נוספות.
בבחירות שנערכו לאחר הרצח הייתה מפלגתו לשנייה בגודלה בפרלמנט. לאחר הצטרפותה לממשלה קיבלה ארבעה תיקים בממשלת הולנד וכן את ניהול משרד ההגירה.
רוזלין זוסמן יאלו

קורות חיים

יאלו נולדה בניו יורק לסיימון וקלרה זוסמן. אמה היגרה לארצות הברית מגרמניה כילדה ואביה הוא יליד ניו יורק. שניהם היו בעלי השכלה יסודית בלבד ולא סיימו לימודי תיכון. בשנת 1941 סיימה את מכללת הנטר, מכללה לנשים בלבד, שם החלה להתעניין בתחום הפיזיקה. לקראת סיום לימודיה, משלא האמינה כי תצליח להתקבל ללימודים מתקדמים ולקבל מלגה בתחום הפיזיקה, בגלל היותה אישה, היא החלה לעבוד כמזכירה למייקל היידלברגר, ביוכימאי בולט באוניברסיטת קולומביה, וקיוותה שתוכל כך להתקבל ללימודים מתקדמים.
זמן קצר לאחר שסיימה את לימודי התואר הראשון היא קיבלה הצעה להיות עוזרת הוראה בפיזיקה באוניברסיטת אילינוי. זאת, כיוון שעקב פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסו רוב הגברים לצבא והאוניברסיטה העדיפה להעניק מלגות לימודים לנשים, תחת סגירת שערי האוניברסיטה. רוזלין זוסמן (כשם נעוריה), הייתה התלמידה האישה היחידה בפקולטה להנדסה ובה 400 אנשי סגל והתלמידה הראשונה בפקולטה מאז שנת 1917. היא התחתנה עם חבר לספסל הלימודים, ארון יאלו בשנת 1943 וקיבלה תואר דוקטור בפיזיקה גרעינית בשנת 1945.
לאחר סיום לימודיה חזרה לניו יורק והחלה ללמד פיזיקה בהאנטר קולג', שם למדה. בשנת 1947 החלה לעבוד בבית החולים לחיילים משוחררים בברונקס בניו יורק, ועזרה להקים את שירות האיזוטופים של בית החולים. בבית החולים שיתפה יאלו פעולה עם הרופא סולומון בֶּרסון  כדי לפתח את ה המבחן הרדיו-אימוני  (RIA), שיטה המשמשת למדידת כמויות זעירות של חומרים ביולוגיים בדם על ידי שימוש בנוגדנים ובסמנים רדיואקטיביים. במקור, הבדיקה שימשה למחקר על רמות האינסולין בחולי סוכרת. מאז יושמה שיטה זו לבדיקת מאות חומרים אחרים, כולל הורמונים, ויטמינים ואנזימים. יאלו וברסון, אשר שיתפו פעולה במחקר משך 22 שנה, סירבו לרשום פטנט על הטכניקה שפיתחו.
בשנת 1976 הייתה יאלו לאישה הראשונה שקיבלה את פרס לסקר. שנה לאחר מכן הייתה לאשה השנייה שקיבלה את פרס נובל. היא חלקה את הפרס עם רוג'ר גילמין ואנדריו ויקטור שלי. שותפה ברסון הלך לעולמו בשנת 1972 ולכן לא נטל חלק בפרס.
בשנת 1978 התקבלה יאלו כחברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 1988 הוענקה לה המדליה הלאומית למדעים.
רוזלין הייתה נשואה לאהרון יאלו, פרופסור לפיזיקה ופיזיקאי רפואי, בנו של הרב שמואל ליב ילוב, רב בסירקיוז ומחבר ספרים. לזוג נולדו שני ילדים, בנימין ואלנה. הם חיו בריברדייל, ניו יורק.
בשנת 1992 נפטר בעלה.
היא נפטרה בניו יורק ב-30 במאי 2011.
מייבש כביסה

מייבש כביסה הוא מכשיר שמטרתו לייבש בגדים, אריגים וכדומה, לאחר שיצאו רטובים ממכונת הכביסה. הייבוש נעשה בעזרת אוויר חם המוזרם על הבגדים.
מייבש הכביסה החשמלי הראשון הומצא ב-1915.

תוף

המכל שלתוכו מכניסים את הבגדים הרטובים הוא, למעשה, גליל, שצידו האחד פתוח לדלת, ואילו בצידו השני יש דופן בעלת חורים רבים. שאר דפנות התוף – אטומות וחלקות, למעט מספר זיזים בולטים לאורך התוף, שמטרתם לגרוף ולערבל את הכביסה בזמן שמייבש הכביסה מופעל.
התוף מורכב במייבש הכביסה, כך, שהדופן האחורית, המנוקבת, מתחברת לגבו של המייבש בעזרת ציר. והחלק הקדמי, הפתוח, של התוף מוחזק על ידי כך ששוליו של הגליל נשענים על בליטה שנוצרת על ידי חזית המייבש.

דלת

בדומה למכונת כביסה, גם במייבש הכביסה עשויה הדלת, בדרך כלל, מזכוכית עבה (ישנם מייבשים בעלי דלת אטומה). כאשר הדלת נפתחת, מנגנון בדלת יפסיק את פעולת הייבוש. ליתר דיוק, מנגנון העצירה יפסיק את פעולת הייבוש כבר בזמן שידית הפתיחה, המורכבת על הדלת, תוזז, לאו דווקא בזמן שהדלת תפתח (בעוד שבמכונת כביסה, הדלת ננעלת ואי אפשר לפותחה במשך תהליך הכיבוס).

מנוע

למייבש הכביסה יש מנוע חשמלי המוזן מרשת חשמל ביתית. המנוע מחובר לקרקעית המייבש. את תנועתו הסיבובית מעביר המנוע אל התוף בעזרת רצועה מחורצת הנכרכת סביב כל התוף (להבדיל ממכונת כביסה, שם הרצועה כרוכה סביב גלגל מניע, ולא סביב התוף).

מאוורר

בחלקו האחורי של ציר המנוע מותקנת שבשבת המזרימה כלפי מעלה אוויר קר. האוויר הקר זורם מבעד לגופי חימום שם הוא מתחמם, ואז מוטה הצידה (בעזרת לוח משופע), ונכנס לתוף מבעד לחורים שבדופנו האחורית. אוויר זה הוא הגורם לכביסה להתייבש.

מסנן

בקדמת התוף, מתחת לדלת, ישנו פתח דרכו יוצא האוויר החם החוצה (לאחר שספח אליו לחות מהכביסה הרטובה). מייבש הכביסה מזיק במעט לכביסה בגלל החום הרב, ונוצרת נשירה של סיבים מהבגד, בנוסף לכך, הבגד עלול להתכווץ במעט. כדי שסיבי הבגדים לא יגיעו לצינורות הפליטה, מותקן מסנן בתחילת מערכת הפליטה. המסנן עשוי מסגרת פלסטיק עליה מתוחה רשת עדינה. לאחר כל הפעלה של המייבש, יש לנקות את המסנן מהסיבים, כי אחרת, האוויר החם יתקשה לצאת מהמייבש. בדרך כלל, המסנן לא מצליח לסנן את כל הסיבים, כך, שמצטברים סיבים בשאר חלקי מערכת הפליטה. לעיתים, ניתן לראות הצטברות סיבים אף בקצה מערכת הפליטה.

פליטת אדי המים

קיימות שלוש שיטות לפליטת אדי המים העולים מן הכביסה. צינור הפליטה, הזולה יותר, שיטת המעבה וכן שיטת משאבת חום.

צינור פליטה

לאחר שהאוויר החם עבר את המסנן, הוא זורם מבעד לצינור קשיח אל ירכתי המייבש, משם הוא זורם דרך צינור פלסטי שרשורי אל האוויר הפתוח. האוויר שיוצא מהמייבש הוא אוויר לח. ולכן, יש להפנות את הצינור מבעד לחלונות הבית.

מעבה

מחליף חום שדרכו זורם אוויר, מקרר את האדים הנפלטים ומעבה אותה למים. מים אלה מתנקזים למכל הממוקם בתחתית המייבש. מייבשי כביסה אלו, מרעישים יותר ממייבשי כביסה עם צינור פליטה, בגלל זרימת האוויר דרך מחליף החום, שאיננו קיים באלו עם צינור הפליטה. כמו כן, מכיוון שמחליף החום של המעבה משתמש באוויר מהסביבה בשביל לקרר את האוויר שיוצא מהמייבש, הוא לא מייבש לגמרי אותו. כתוצאה מכך, המייבש מעלה את רמת הלחות באזור שבו הוא נמצא, וייבוש הכביסה נמשך כתוצאה מכך יותר זמן מאשר במייבש כביסה עם צינור פליטה.

משאבת חום

משאבת חום מקררת את האדים שנפלטים ומעבה אותם למים המתנקזים למכל הממוקם בתחתית המייבש, ואז מחממת את האוויר שהתייבש לשימוש חוזר במייבש הכביסה. מכיוון שהחום נשאר בתוך המייבש ולא יוצא החוצה, מייבשי כביסה עם משאבת חום, בדרך כלל צורכים פחות חשמל ממייבשי כביסה עם מעבה או עם צינור פליטה.
קים ג'ונג-נאם

קים ג'ונג-נאם (הנג'ה: 金正男 הנגול: 김정남; מ-10 במאי 1971 - 13 בפברואר 2017) היה בנו הבכור של קים ג'ונג-איל ואחיו-למחצה של קים ג'ונג-און, מנהיגי צפון קוריאה. בין השנים 1994–2001 הוא נחשב ליורש העצר הצפוי של קים ג'ונג-איל, עד סדרת תקריות בהן הביע התנגדות לשלטון הצפון קוריאני, וכן ניסיונו הכושל לבקר בדיסנילנד טוקיו על ידי הסתננות ליפן בדרכון מזויף. בשנת 2010 הוכתר אחיו כיורש השלטון.
קים ג'ונג-נאם הוגלה מצפון קוריאה בשנת 2003, תוך שהוא נעשה מבקר חריף של המשטר ודרש ביצוע רפורמה במדינה. הוא הורעל בשנת 2017 על ידי גז עצבים בנמל התעופה הבינלאומי של קואלה לומפור במלזיה.

חייו האישיים

קים ג'ונג-נאם נולד בפיונגיאנג לאמו סונג הייה-רים (Song Hye-rim), אחת משלוש הנשים הידועות שילדו ילדים לקים ג'ונג-איל. קים ג'ונג-איל רצה לשמור את יחסיו עם סונג סודיים, לאור אי-הסכמתו של אביו, קים איל-סונג. בעקבות כך קים ג'ונג-נאם נשמר מחוץ לכותלי בית הספר. הוא עזב את צפון קוריאה לבקר את סבתו במוסקבה, בברית המועצות, ובילה את זמנו בבתי ספר בינלאומיים בשווייץ עד לשובו למולדת בשנת 1988.
ג'ונג-נאם תואר כבעל אופי דומה לשל אביו, ותואר על ידי דודתו כ"חם מזג, רגיש ומחונן באמנות". כאביו, גם הוא מצא עניין בתחום הקולנוע: מגיל צעיר כתב תסריטים לסרטים קצרים. אביו יצר עבורו אולפן סרטים קטן לצרכיו.
לאחר שובו לארצו ב-1988, הוא מונה לתפקיד בכיר במשרד לביטחון פנים הצפון קוריאני, מתוקף היותו היורש העתידי. כמו כן, דווח כי עמד בראש הוועדה הממוחשבת של צפון קוריאה בתפקיד פיתוח של תעשיית מערכות מידע. בינואר 2001, הוא התלווה אל אביו בביקורו לשנגחאי, שם דן עם גורמים סיניים רשמיים בתחום מערכות המידע.
גורמים שונים דיווחו כי לקים ג'ונג-נאם היו שתי נשים, פילגש אחת לפחות, ולפחות שישה ילדים. אשתו הראשונה, שין ג'ונג-הוי (Shin Jong-hui) חיה כיום בפרווריה הצפוניים של בייג'ניג. אשתו השנייה, לי הייה-קיונג (Lee Hye-kyong) חיה עם בנו קים האן-סול ובתו קים סול-הוי בדירה בבנין בן 12 קומות באי מקאו. פילגשו של ג'ונג-נאם, סו יונג-לה (So Yong-la), דיילת לשעבר בחברת אייר קוריאו, חיה גם היא במקאו.

התקרית ביפן

ג'ונג-נאם ערך כמה ביקורים חשאיים ביפן, שהמוקדמים בהם מתוארכים לשנת 1995. בשנת 2001 הוא נעצר בנמל התעופה הבינלאומי של נריטה, כשהוא מלווה בשתי נשים ובילד בן 4 המזוהה כבנו. הוא עשה שימוש בדרכון מזויף של הרפובליקה הדומיניקנית תחת השם הסיני פאנג קסיונג (Pang Xiong). לאחר מעצרו הוא נמסר לרשויות סין, להם אמר כי כוונתו הייתה לבקר בפארק דיסנילנד בטוקיו. בשל המבוכה שנגרמה לו בעקבות התקרית, ביטל אביו קים ג'ונג-איל את ביקורו המתוכנן לסין.

מותו

ב-13 בפברואר 2017, נרצח קים ג'ונג נאם במהלך התנקשות בשדה התעופה הבינלאומי של קואלה לומפור. הוא הותקף על ידי שתי נשים, דואן ת'י הונג מוייטנאם וסיטי אישאה מאינדונזיה, שלצורך ההתנקשות עשו שימוש בגז העצבים VX. קים ג'ונג-נאם הובהל לטיפול בבית חולים סמוך בפוטרג'איה, אך מת בדרכו לשם. כיוון שנסע תחת השם הבדוי קים-שול, לא זוהה בתחילה כקים ג'ונג-נאם. ייתכן כי דף פייסבוק וכתובת דואר אלקטרוני שניהל קים ג'ונג-נאם תחת אותו שם, סייעו לממשל הצפון קוריאני להתחקות אחר פעולותיו.
שתי המתנקשות סיפרו לנציגים דיפלומטים מארצותיהם ששילמו להן כדי להשתתף במה שחשבו שאמור להיות חלק מתוכנית מתיחות.
דובר מפלגת החירות בדרום קוריאה, קים מיונג-יאון, מסר בעקבות התקרית כי המעשה הוא "דוגמה ברורה לשלטון הטרור של קים ג'ונג-און". ממשלת דרום קוריאה הטילה את האחריות למעשה על ממשלת צפון קוריאה, תוך השוואת ההתנקשות להוצאתו להורג של דודו של קים ג'ונג-און ואחרים.
תמר מעוז

ביוגרפיה

מעוז נולדה לנוח ונורית בירושלים, במשפחה בת ארבעה ילדים.
מעוז החלה את דרכה בקבוצת אס"א ירושלים, ובהמשך שיחקה גם באליצור חולון, בני יהודה ורמת השרון. היא רשמה גם 112 הופעות בנבחרת ישראל, בה אף שימשה כקפטנית וקלעה למעלה מ-1,000 נקודות.
מעוז שיחקה בעמדת הרכז, וניחנה ביכולת מסירה טובה ובאחוזי קליעה גבוהים מטווח 3 הנקודות.
באוקטובר 2007 הודיעה על פרישה ממשחק פעיל בעקבות פציעה ברגלה במהלך משחקי גמר הפלייאוף בין אליצור רמלה לבין קבוצתה, רמת השרון. בעונת 2009/2010, הייתה עוזרת המאמן בקבוצת אליצור מכבי נתניה. בעונת 2010/2011 חזרה לשחק כדורסל, באלקטרה רמת השרון.
ב-2011 הייתה מעוז עוזרת מאמן בקבוצת אלקטרה רמת השרון בליגת העל ובנבחרת הקדטיות של ישראל.
בליל 13 באוגוסט 2011 נרצחו שני הוריה בביתם בירושלים, ומאוחר יותר הייתה בין עדי תביעה במשפט של אחיה דניאל, שהורשע בביצוע הרצח.
קאפו (אביזר)

הקאפו (קיצור ל"קאפוטסקטו" - ראש צוואר הגיטרה באיטלקית. גם: קאפו ד'אסטרו, "מלחץ" בעברית) הוא אביזר לכלי מיתר שונים, כגון גיטרה, מנדולינה ובנג'ו, המשמש לקיצור המיתרים ובכך להעלאת סולם הנגינה, במקרה של חוסר התאמה לשירה או לסולם הרצוי, מבלי להצטרך לשנות את פוזיציות האקורדים, מה שמאפשר לנגן באותן פוזיציות שנוגנו בסולם המקורי. הקאפו מאפשר, למעשה, לנגָן הגיטרה לנגֵן בסולם אחר, דהיינו לבצע טרנספוזיציה, תוך שימוש באצבוע המקורי של האקורדים. הדבר שימושי כאשר יש צורך להתאים את הנגינה לכלי אחר, כגון פסנתר, כאשר האקורדים בסולם המקורי בעייתיים לאצבוע, או להתאים את הסולם למנעד מסוים של זמר, וכיוצא בזה.
קיימים כמה סוגים של קאפו, כשהנפוץ מביניהם הוא מקל גומי המחובר לרצועת ניילון. קיימים קאפואים שמונחים על שישה מיתרים או פחות.
רוב סוגי הקאפו מתבססים על מנגנון קפיצי שמהדק את זרוע הקאפו, המצופה בגומי או בחומר פלסטי רך אחר, אל המיתרים ואל צידו השני של צוואר הגיטרה. בסוגים אחרים הקאפו מהודק באמצעות רצועה אלסטית.

הקאפו מונח מצידו השמאלי של פסק בצוואר הגיטרה. עם הנחתו, הוא מקצר את הצוואר ואת אורך המיתרים, ובכך מעלה את הסולם שאליו הם מכוּוַנים בחצאי טון כמספר השריגים שנמצאים משמאלו (או מימין לו בגיטרות לשמאליים).
המוזיקולוג האיטלקי דוני היה הראשון שהשתמש במושג "קאפו", בחיבור משנת 1640, אם כי ככל הנראה הקאפו עצמו היה בשימוש עוד קודם לכן.