google/wiki40b huggingface dataset:
ערפילית סולארית

מבנה ותכונות

הערפילית הסולארית הייתה מורכבת בעיקר ממימן ומהליום שמקורם במפץ הגדול ומעט יסודות כבדים יותר (כ-2%) שמקורם בתהליכי נוקליאוסינתזה בכוכב סמוך אשר סיים את חייו.
בשלב מסוים, הפרעה כלשהי, כנראה גל הלם של סופרנובה קרובה, גרמה ללחץ חזק על הערפילית הסולארית שדחף את החומר כלפי פנים, כאשר הכבידה שפעלה על החומר כלפי המרכז התגברה על לחץ הגזים שפעל כלפי חוץ, הערפילית החלה לקרוס במהירות. הערפילית התחממה בתהליך הקריסה כתוצאה מגידול בצפיפות, ובעקבות שימור התנע הזוויתי היא החלה להסתובב במהירות גדולה. היות שהקריסה הכבידתית יעילה יותר בכיוון ציר הסיבוב, הערפילית הפכה להיות ליותר ויותר שטוחה. במרכז הערפילית, היכן שמרבית החומר התרכז, החלה להיווצר השמש.

היסטוריית הערפילית הסולארית

"השערת הערפילית" ("Nebular Hypothesis"), שהוצעה בשנת 1755 על ידי עמנואל קאנט ונוסחה בנפרד על ידי פייר סימון לפלס, היא המודל המקובל בשנות האלפיים להסברת התהליכים שהובילו להיוצרות מערכת השמש. משערים שההצעה מבוססת על רעיון ראשוני של עמנואל סוודנבורג משנת 1734. השערת הערפילית גורסת כי מערכת השמש נוצרה כתוצאה מקריסה כבידתית של ענן בין כוכבי המורכב מגזים ואבק המכונה ערפילית סולארית.
קוטרה של ערפילית זו היא אלפי יחידות אסטרונומיות ומסתה הייתה גדולה אך במעט ממסת השמש שנוצרה ממנה.

מערכת השמש והערפילית הסולארית

מענן זה של גזים ואבק נוצרו גם כוכבי הלכת. מקורם של כוכבי הלכת בגופים קטנים יותר, הקרויים "פלנטסימליים", שגודלם מספר קילומטרים. גופים אלו תפחו כתוצאה מהתאחדות וספיחת אבק במשך מיליוני שנים. מערכת השמש הפנימית הייתה חמה, ולכן תרכובות מימן (למשל מתאן) לא יכלו להתעבות בה. כוכבי הלכת שנוצרו שם היו קטנים יחסית (הם מכילים כ-0.6% מהחומר של הדיסקה הפלנטרית), והם היו מורכבים בעיקר מחומרים בעלי נקודות התכה גבהות כמו סיליקטים ומתכות. גופים סלעיים אלה הפכו בסופו של דבר לכוכבי הלכת הארציים.
רחוק יותר מהשמש נוצרה חגורת האסטרואידים שנמצאת על הגבול הכבידתי בין השמש לכוכב הלכת הענק צדק. החומר בחגורה זו לא הצליח להתמזג לכדי כוכב לכת בגלל ההשפעה הכבידתית החזקה של צדק. עוד יותר רחוק מהשמש, מעבר לקו הכפור, התפתחו ענקי גזים, אשר היו מסיביים מספיק כדי לשמור על "האטמוספירה הראשונית" של מימן והליום. מנגד, כוכבי הלכת הארציים שהיו קרובים יותר לשמש איבדו עם הזמן את המימן וההליום שלהם ויצרו "אטמוספירות משניות", כתוצאה מתהליכים וולקניים, פגיעת אסטרואידים, או במקרה של כדור הארץ גם בעקבות הופעת בעלי חיים וצמחים.

הערפילית הסולארית במהלך השנים

כ-100 מיליון שנה לאחר שהחל התהליך, העלייה בלחץ המימן במרכז הערפילית שקרסה והעלייה בצפיפות שלו גרמו לטמפרטורת הליבה לעלות, והכוכב החל לבצע היתוך גרעיני. מאז, ההיתוך הגרעיני שמתרחש בליבת השמש הוא מקור האנרגיה הראשי של מערכת השמש כולה. בשלב זה נוצר הדף מתמשך שהיה אחראי לסילוק שאריות הגזים מהערפילית, ולהרס "האטמוספירה הראשונית" של כוכבי הלכת הארציים. סילוק שאריות החומר שלא היו קשורות חזק לגופים הגדולים יחסית במערכת השמש, גרם להפסקת גדילתם של גופים אלו, ולהתייצבות המבנה של מערכת השמש בצורת מערכת כוכבי הלכת הדומה מאוד למערכת הנוכחית.
טופולוגיה דיפרנציאלית

טופולוגיה דיפרנציאלית הוא תחום במתמטיקה העוסק ביריעות חלקות. תחום זה נושק לגאומטריה דיפרנציאלית, אולם בשונה ממנה הוא מתמקד במבנה הגלובלי של היריעות ולא במבנה הלוקלי שלהן. לכן, בעוד שמנקודת מבטה של הגאומטריה הדיפרנציאלית אין עניין ביריעות חלקות ללא מבנה נוסף (מבחינה לוקלית כל היריעות האלה איזומורפיות ל-, עבור  כלשהו), בטופולוגיה דיפרנציאלית זה עיקר העניין, ומבנים נוספים הם בדרך כלל רק אמצעי.
הרבה מהתוצאות של טופולוגיה דיפרנציאלית מספקות כלים אנליטיים לחקר של אינווריאנטים מטופולוגיה אלגברית.
החלוקה לתחומים של טופולוגיה דיפרנציאלית מקבילה לזאת של גאומטריה דיפרנציאלית.
אגם אמרלד (קולומביה הבריטית)

גאוגרפיה

אגם זה הוא הגדול מבין 61 האגמים והבריכות בפארק יוהו, והוא אחד מאתרי התיירות המובילים בפארק. על גדת האגם ממוקמת אכסניית אגם אמרלד המפוארת.
סביב האגם מצוי מסלול הליכה מעגלי, פופולרי בין המבקרים בפארק, שאורכו 5.2 קילומטרים. חלקו של המסלול (כמחציתו) נגיש לנכים ומאפשר מעבר כיסאות גלגלים ועגלות ילדים. במהלך חודשי הקיץ, ניתן לשכור סירות קאנו ולשוט באגם; בתקופת החורף, האגם הוא יעד סקי מים פופולרי.
האגם מוקף בהרי רכס הנשיא, בהר ברג'ס ובהר ואפטה. אגן הררי זה המקיף את האגם הוא מלכודות סערות, הגורמת לגשם בחודשי הקיץ לעיתים תכופות, ולשלג כבד בחודשי החורף. המשקעים והלחות הרבה באזור מביאה לכך שבאזור פלורה ייחודית. העצים סביב האגם אופייניים לאזורים הלחים במרכז קולומביה הבריטית, ושונים ממיני העצים האחרים הגדלים בפארק יוהו ובהרי הרוקי. סוגי העצים כוללים: ארז אדום מערבי (Thuja plicata), טקסוס פסיפי (Taxus brevifolia), אורן לבן מערבי (Pinus monticola), וצוגה מערבית (Tsuga heterophylla). אזור מניפת הסחף שנוצר על ידי מפולות השלגים מאפשר שפע רב של פרחי בר הפורחים בין סוף יוני ותחילת יולי.
בשל גובהו הרב של האגם מעל פני הים, האגם קפוא בין החודשים נובמבר עד יוני.
מימי האגם נשפכים לנהר אמרלד.

היסטוריה

האירופאים הראשונים שגילו את האגם היה החוקר והמגלה תום וילסון, שגילה את האגם במקרה בשנת 1882. קבוצת הסוסים שלו ברחה, ועת שעקב אחרי עקבותיהם, נכנס לעמק האגם לראשונה, והוא נדהם מיופיו של האגם. וילסון נתן לאגם את שמו בשל צבעו (זה האגם השני לו נתן וילסון את אותו השם - כאשר האגם הראשון שווילסון גילה וקרא לו אגם אמרלד, נקרא כיום אגם לואיז).
קרב יוטלנד: סטטיסטיקה של הקרב וסיכום אבדות

קרב יוטלנד (Battle of Jutland, בגרמנית: Skagerrakschlacht, קרב מצר סקאגראק) היה הקרב הימי הגדול ביותר, היחיד והאחרון שהתחולל במלחמת העולם הראשונה. הקרב התנהל בין הצי הגרמני הקיסרי לבין הצי המלכותי הבריטי, והתרחש בים הצפוני, מצפון-מערב לחצי האי יוטלנד, ב-31 במאי 1916. היה זה הקרב הימי הגדול ביותר בעידן אוניות השטח (להבדיל מנושאות מטוסים וצוללות), ואחד מן הגדולים בהיסטוריה של הקרבות הימיים, הן מבחינת מספר כלי השיט שהשתתפו בו משני הצדדים, והן בקוטר ובעוצמת התותחים שהופעלו בו. הקרב סימן את תחילת הקץ של סיירת המערכה, מחד, ומאידך היה זה הקרב הראשון בו השתתפה נושאת מטוסים (אם כי החלק שנטלה בקרב היה זניח). זהו גם אחד מן הקרבות השנויים ביותר במחלוקת בהיסטוריה הצבאית. סקירת הסטטיסטיקה של הקרב מלמדת רבות על היתרון לכל צד בכל שלב של הקרב, ועל מיומנותם וניסיונם של הצדדים השונים, ומלמדת רבות לגבי תוצאות הקרב.
ולדימיר ניבזורוב

קריירה

במרץ 1972, ניבזורוב השתתף באליפות אירופה לנוער שנערכה בלנינגרד שבמדינת הולדתו וזכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג כאשר גבר בגמר על אלן לנדאר הצרפתי. בשנת 1975, ניבזורוב התחרה באליפות העולם שנערכה בווינה וזכה במדליית הזהב. בשמינית הגמר הוא ניצח את רוברט וארגה הרומני, ברבע הגמר הוא ניצח את קארוי מולנר ההונגרי ובחצי הגמר ניצח את קוג'י קוראמוטו היפני. בגמר הוא פגש את בן ארצו ואלרי דבויניקוב וניצח באיפון לאחר שביצע תרגיל אוצ'י-מאטה מוצלח.
באותה השנה הוא השתתף באליפות אירופה שנערכה בליון וזכה גם שם במדליית הזהב לאחר שגבר בגמר על ואלרי דבויניקוב בשחזור הגמר מאליפות העולם.
ניבזורוב השתתף באולימפיאדת מונטריאול 1976 בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג וזכה במדליית הזהב. בקרב הראשון הוא ניצח את מריאן טלאי הפולני, בשמינית הגמר הוא ניצח את תומאס האגמן השווייצרי וברבע הגמר ניצח את ג'ון ואן הוק האוסטרלי. בחצי הגמר ניבזורוב ניצח את לי צ'אן-סון הקוריאני ובגמר ניצח את קוג'י קוראמוטו היפני.
במאי 1977, ניבזורוב זכה במדליית זהב באליפות אירופה בפעם השנייה לאחר שניצח בגמר את מריאן טלאי הפולני.
בשנת 1980, הוא מונה לתפקיד המאמן של נבחרת ברית המועצות. בשנים 1999-2001 הוא אימן את נבחרת רוסיה והיה המאמן הראשי במשלחת הג'ודו לאולימפיאדת סידני 2000.
הפיגוע בצומת מחולה

הפיגוע

הפיגוע אירע בצומת מחולה שבבקעת הירדן ביום שישי בצהריים, 16 באפריל 1993. המחבל ביצע את הפיגוע באמצעות מכונית תופת, אשר הכילה מטען חבלה שהורכב משני בלוני גז. המכונית נגנבה בחולון כחודש לפני כן והותקנו עליה לוחיות רישוי מזויפות. המחבל הצמיד את מכונית התופת לשני אוטובוסים ישראלים שחנו במקום - אחד מהם הוביל חיילי צנחנים ובשני נסעו אזרחים מטבריה לירושלים. פרט למחבל נהרג בפיגוע אזרח פלסטיני אחד. אחיו של ההרוג ושמונה חיילים נפצעו קל. כתוצאה מפיצוץ מכונית התופת, התפוצצה גם תחמושת של החיילים שהיו באוטובוס.
חוליית חמאס "מספר 68" פירסמה כרוז בעמאן ובו קיבלה את האחריות לפיגוע. התברר כי המחבל היה חבר בחולייה של עז א-דין אל-קסאם. שירות הביטחון הכללי הגדיר את הפיגוע "סוג חדש של פיגועי טרור, חמור מכל מה שידענו, וקשה יותר לסיכול ולמניעה מאשר כולם".
תחקיר שנערך לאחר הפיגוע העלה שמספר שבועות לפני הפיגוע, ב-15 במרץ 1993 דרס המחבל למוות את אביש יעקב ברכה, תושב הר ברכה, ועופר כהן. עוד עלה, כי המחבל רצה לבצע את הפיגוע בתוך תחומי הקו הירוק, אך מחסומים של צה"ל מנעו ממנו הגעה לשם.
ברוך גיגי

קורות חייו

עלה ממרוקו בגיל 11, למד בישיבת בני עקיבא פרחי אהרן שבקריית שמואל (חיפה), ובישיבת הר עציון. הוא הוסמך לרבנות בישיבה, וסיים תואר B.Ed במכללת הרצוג להכשרת מורים. בשנים ה'תשמ"ג–ה'תשמ"ח שימש הרב גיגי כר"מ וכראש הכולל בישיבת ההסדר מעלות, ובשנת ה'תשמ"ח חזר לישיבת הר עציון, והחל לשמש בה כר"מ. כיום משמש הרב גיגי כאחד מראשי הישיבה לצדם של הרב יעקב מדן והרב משה ליכטנשטיין. במקביל משמש כרב בית הכנסת הספרדי באלון שבות ומלמד במדרשת לינדנבאום (לשעבר - ברוריה), בבית המדרש לנשים שבמגדל עוז ובמכון להכשרת טוענות בית דין שעל ידי מוסדות אור תורה סטון.
בשנת ה'תשע"ב יצא לאור ספרו 'טללי שבת', שבו ניתוח למדני של הלכות שבת, תוך מתן דגש ליסודות ההלכה. 
רבותיו הם הרב יהודה עמיטל והרב אהרן ליכטנשטיין.
אבא של חייל

עלילה

גיורגי מחרשווילי הוא איכר גאורגי מבוגר המעבד בכפר את כרמו. בנו נלחם כטנקיסט בשורות הצבא האדום במלחמת העולם השנייה. אחרי שהבן מפסיק לכתוב אל הוריו, האב יוצא אל המען של המכתב האחרון מבנו – בית חולים רוסי בקרבת החזית. הוא מקבל את ברכת שכניו הכפריים, הרואים בו את שליחם ומוסרים בידיו חבילות לבניהם החיילים המשרתים בחזית. הוא יוצא למסע של אלפי קילומטרים אל החזית, ולאחר תלאות רבות, כשהוא מגיע לבית החולים, מתברר לו כי בנו החלים וחזר ליחידתו. האב מסרב לחזור לכפרו בלי בשורה מבנו ומתעקש להתגייס לצבא, אף שאינו צעיר, בתקווה שכך ימצא את הבן. הוא מתקדם עם יחידתו עד מבואות ברלין, שם הוא פוגש סוף סוף את בנו החייל, אך זה נפצע אנושות ומת בזרועות אביו. למרות צערו הגדול, ממשיך גיורגי בדרכו, והסרט מסתיים כשהוא צועד יחד עם חבריו ליחידה אל עבר ברלין.

ביקורת והשפעה

תפקיד האב האוהב והלוחם הפך את סרגו זכריאדזה לפופולרי ברחבי ברית המועצות וזיכה אותו בשני פרסים סובייטיים: פרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה ופרס לנין.
הווארד תומפסון, מבקר הקולנוע של העיתון האמריקאי ניו יורק טיימס, לא היה שותף לשבחים לסרט ולמשחקו של שחקנו הראשי, אותו ראה כפעלתני מדי וכמוגזם. הוא מציין לטובה את הסצנה, שבה עוצר הגיבור את הטנקים הסובייטיים ומונע מהם לדרוס כרם, ואת הסצנה של מות הבן.
השחקן זאב רווח העיד בריאיון כי הסרט היה מהסרטים הבולטים שצפה בהם בצעירותו ושהשפיעו עליו, ובמיוחד משחקו של כוכב הסרט, סרגו זכריאדזה.
נמל מאלברי

נמל מאלברי (באנגלית: Mulberry Harbour, "נמל תות עץ" שם קוד ללא משמעות) היה נמל מלאכותי, מורכב מחלקים שיוצרו מראש, אשר נבנה על ידי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. שני נמלים שכאלו הובאו לנורמנדי לאחר הפלישה אליה ביוני 1944 והוצבו מול שניים מחופי הפלישה. הנמל שבחוף אומהה האמריקני נהרס במהרה בסערה, אך הנמל האחר, בחוף גולד, פעל כחצי שנה וסייע בהזרמת אספקה לכוחות בעלות הברית באירופה.

סיבות להקמה

לאחר כיבוש צרפת במאי 1940 נעשו ניסיונות לחדור לשטח על ידי כוחות של בעלות הברית אך ללא הצלחה. המפורסם שבניסיונות אלו הייתה הפשיטה על דייפ ב-19 באוגוסט 1942 ניסו כמה אלפי חיילים של בעלות הברית שרובם היו מדיוויזיית החי"ר ה-2 הקנדית, לתפוס ראש גשר בחופה הצפוני של צרפת. ניסיונם לא עלה בטוב ורוב הכוח נהרג או נלקח בשבי.
אחד הלקחים המרכזיים של פשיטה זו היה, כי ערי נמל בצפון צרפת יהוו יעד מבוקש לנחיתת בעלות הברית ובשל כך יהיו ממוגנות היטב מה שיגרום לאבידות רבות בכיבושן.

פעילות הנמלים

שני נמלים מלאכותיים הוקמו בחופי הפלישה, האחד בחוף אומהה והשני בסמוך לחוף גולד ליד העיירה ארומאנש. ב-19 ביוני 1944 נהרס הנמל בחוף אומהה עקב סופה חזקה במיוחד. רק הנמל של ארומאנש המשיך לפעול. 
הנמל בארומאנש היה מוגן על ידי שוברי גלים שהוקמו במרחק של עד 1.6 קילומטר מן החוף, אשר יצרו אזור מוגן בצורת טרפז, שצלעו הרחבה נחה על החוף. אורכו היה כ-3.8 קילומטרים. שלושה מרווחים בין שוברי הגלים שימשו כפתחי כניסה לאזור הנמל. האורך הכולל של שוברי הגלים שהונחו בנמל היה כ-5 קילומטרים.
בנמל הוקם רציף פריקה מרכזי לספינות, שהורכב משבעה רציפי פריקה שהוצבו בטור עורפי וביניהם חוליות מקשרות. אורכו הכולל היה כ-700 מטר. שני מזחים צפים באורך של כקילומטר כל אחד הובילו ממנו אל החוף. 
בנוסף לכך הוקמו בנמל עוד שני רציפי פריקה, שלכל אחד מהם היה מזח צף משלו: רציף פריקה לנחתות ולספינות נחיתה לטנקים, ורציף פריקה לכלי שיט שנשאו תחמושת.
הנמל בחוף ארומאנש פעל כששה חדשים, עד אשר נפתח נמל אנטוורפן שבבלגיה לשימושן של בעלות הברית בחודש נובמבר 1944. בנמל נפרקה אספקה של מעל 2 מיליוני טונות ] ואין ספק כי הוא מילא את ייעודו. 
כיום ניצבות תיבות הבטון העצומות ושרידי האוניות הטבועות, כעדות אילמת למבצע הגדול שהתחולל בחוף במחצית השנייה של 1944. 
בעיירה ארומאנש, שלחופה שכן בעבר הנמל הבריטי, קיים כיום מוזיאון המספר על המבצע ובו דגם שלו.

מקורות

Guy Hartcup, Code Name Mulberry: The planning, building and operation of the Normandy Harbours, Barnsley, UK: Pen & Sword, 2006 (originally published 1977).
פטי ורדו

פטי ורדו (Petit verdot) הוא זן ענבים אדומים ממשפחת בורדו, זן זה בעל צבע סגול כהה משמש בעיקר ליין ממסך (בלנד) כתוספת צבע כהה וטעם ארומטי. חלקו של הפטי ורדו אינו עולה על 15% בממסך. בשנים האחרונות החלו ייננים להשתמש בזן זה כמרכיב עיקרי בממסכים, וישנם שאף עושים אותו כיין זני. (יש המרככים אותו באחוזים בודדים של מרלו.)
זן זה גדל במספר רב של אזורים בעולם כולל את צרפת ארצות הברית ארגנטינה אוסטרליה וגם בישראל.

מאפייני הזן

תרגום השם פטי ורדו מצרפתית הוא ירוק קטן, מתייחס לבעיתיות הקיימת בגידול זן ענבים זה, הענבים לא מתפתחים יפה בגלל תנאי מזג אוויר. כמו כן ההבשלה של הענבים מתבצעת באיחור בעיקר במקומות עם תנאי מזג אוויר כמו בורדו. בישראל הניסיונות לגידול ענבי פטי ורדו הראו תוצאות טובות בעיקר בשל תנאי מזג האוויר בארץ. מניחים שפטי ורדו קדם לענבי הקברנה סוביניון.
אצלי הכל בסדר (אלבום)

משתתפים באלבום

עיבודים והפקה מוזיקלית: יזהר אשדות ומשה לוי.
חוק דוברז'ה

במדע המדינה, חוק דוברז'ה קובע כי במערכת בחירות רובנית בחירות אזוריות חד נציגיות נוטות ליצור מערכת דו-מפלגתית. באופן משלים, במערכת בחירות יחסית ובמערכת הרובנית המאפשרת סיבוב שני כאשר אין זוכה בחצי מהאלוקטורט תתקיים מערכת רב-מפלגתית. הגילוי של נטייה זו מיוחסת למוריס דוברז'ה, סוציולוג צרפתי שתיאר את הנטייה במספר מאמרים שפרסם במהלך השנים 1950-1960. מחקרים נוספים בנושא, החלו לתאר את אפקט כ-"חוק" או עיקרון. 
החוק של דוברז'ה מצביע על קשר או סינתזה בין המערכת המפלגתית לבין שיטת הבחירות: בעוד שייצוג יחסי יוצר את התנאים הנדרשים להתפתחות של מפלגות, מערכת רובנית דוחקת לשוליים מפלגות קטנות. כתוצאה מכך נוצרת תופעה המוכרת שמערכת דו-מפלגתית.
בפועל ברוב המדינות המקיימות מערכת בחירות רובנית קיימות יותר משתי מפלגות. כך בעוד שבארצות הברית קיימות שתי מפלגות דומיננטיות, בבריטניה, קנדה והודו קיימים באופן עקבי בתי נבחרים רב מפלגתיים. אריק דיקסון וקן שקבה טוענים כי קיים כוח נגדי לחוק דוברז'ה. ברמה הלאומית, מערכת רובנית אומנם מעודדת יצירה של מערכת דו מפלגתית, אבל במחוזות ריבוי שסעים חברתיים והצורך ברוב מוחלט יכול להוביל להצלחה של יותר משתי מפלגות ברמה הארצית.

מנגנון

בשיטת בחירות רובנית מתפתחת לעיתים תכופות מערכת דו-מפלגתית. בשיטה זו, לבוחרים ניתנת אפשרות לבחור במועמד יחיד מתוך מספר מועמדים במחוז המתחרים על מושב יחיד. כיוון שרק המועמד בעל מספר הקולות הגדול ביותר נבחר נוצרים תנאים המתגמלים את שתי המפלגות הגדולות והיכולים להרתיע צדדים שלישיים מלהתמודד.
דוברז'ה מצביע על שתי סיבות לכך שמערכת בחירות רובנית חד נציגית מעודדת יצירה של שתי מפלגות גדולות בלבד. הראשונה, כתוצאה מאיחוד כוחות של המפלגות הקטנות המתמודדות כמפלגה יחידה והשנייה היא העדפה של הבוחרים שלא להצביע למפלגות בעלות סיכוי קטן לזכות.
מריו אלי

ראשית חייו

אלי, שמוצא משפחתו בהאיטי, גדל בעיר ניו יורק. הוא נקרא בשם "מריו" על שמה של זמר האופרה מריו לנצה. אביו מת אחרי שאלי סיים את לימודיו בקולג'. היה לו אח בשם קלארק, שחקן כדורסל חובבן שמת בתאונת דרכים באוקטובר 2009. יש לו גם אחות בשם ננסי.
בשנות התיכון שלו למד ושיחק בבית הספר שבו למד גם כוכב ה-NBA לעתיד כריס מאלין. אלי שיחק כדורסל רחוב ב"סנטרל פארק" ובמקומות אחרים בעיר ניו יורק במהלך שנות ה-80. הכינוי שלו במגרשי המשחקים המאולתרים של ניו יורק היה "הג'דיי".
אלי שיחק כדורסל מכללות בקולג' האמריקאי הבינלאומי בספרינגפילד שבמסצ'וסטס. מריו אלי הוביל את המכללה לרבע הגמר הראשון של קבוצה מהליגה שלהם בטורניר אליפות החטיבה השנייה של ה-NCAA, אך לא משך את עינם של סקאוטים ב-NBA. הוא נבחר בבחירה ה-160 הכללית (מתוך 162 סך הכל) בדראפט 1985 על ידי מילווקי באקס. עם זאת, הוא נופה מסגל הקבוצה פחות מחודשיים לאחר מכן. הוא היה גם בסגל טרום-העונה של לוס אנג'לס לייקרס לעונת 1990/1991, אבל שוחרר מעט לפני שהעונה התחילה.
ב-1986, אלי התחיל את הקריירה המקצועית שלו בקילסטר האירית, שם זכה בפרס שחקן העונה בליגת העל האירית. מאוחר יותר הוא שיחק בליגה הפורטוגזית במדי אובארנסה אארוסולס, ולאחר מכן בליגת הכדורסל העולמית, ובאולבני פטרונס מליגת ה-CBA. הוא גם שיחק לתקופה קצרה בליגה הארגנטינאית, בקבוצת אוניון דה סנטה פה.

קריירת ה-NBA

את עונת 1990/1991, אלי סוף סוף פרץ את ה-NBA, ושיחק שלושה משחקים עבור פילדלפיה 76' תחת חוזה לעשרה ימים. לאחר מכן הוא בילה את שארית העונה עם גולדן סטייט ווריורס, שם הוא נשאר למשך עונת 1991/1992. אלי העביר את עונת 1992/1993 עם פורטלנד טרייל בלייזרס לפני שהועבר בטרייד ליוסטון רוקטס לקראת עונת 1993/1994.
אלי זכה בשתי אליפויות NBA עם הרוקטס, הראשון ב-1994 ושוב בשנת 1995. במהלך תקופה זו, אלי כונה "סופר מריו" (Super Mario) ו"כלב רחוב" (Junkyard Dog). שיא הקריירה של אלי הגיע כאשר קלע שלשת קלאץ' במשחק 7 של חצי גמר המערב ב-1995 נגד פיניקס סאנס שהעלתה את הרוקטס להובלה, 113-110 עם 7.1 שניות לסיום המשחק. הזריקה נקראת "נשיקת מוות" על ידי אוהדי הרוקטס, משום שאלי הפנה מחוות נשיקה מתגרה כלפי ספסל הסאנס זמן קצר לאחר שקלע את השלשה. אלי היה שחקן משנה בעל תפקיד מרכזי, ועלה מהספסל, במהלך העונה הסדירה והפלייאוף, אך הפך לשחקן פותח בגמר ה-NBA של 1995. מהלך זה השתלם לרוקטס: אלי קלע בממוצע 16.3 נקודות למשחק בגמר — כמעט כפול מממוצעיו לאורך העונה הסדירה — כשהוא קולע ב-64% מהשדה. כמו כן קלע 8 מתוך 14 ניסיונותיו (57.1%) מקו השלוש, מתוכם 7 מתוך 10 ניסיונות במשחקים 3 ו-4.
אלי שיחק עבור הרוקטס גם בעונת 1997/1998, ולאחר מכן חתם בסן אנטוניו ספרס. הוא זכה באליפות NBA שלישית עם הספרס ב-1999. אחרי ששיחק שתי עונות עבור סן אנטוניו, עבר בעונת 2000/2001 לפיניקס סאנס, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל. אלי סיים את הקריירה שלו עם 6,265 נקודות ב-732 משחקים ב-NBA.
ב-2007 נבחר אלי לחבר בהיכל התהילה של הכדורסל בניו יורק.

קריירת האימון

ב-28 בספטמבר 2007 היה לעוזר המאמן של דאלאס מאבריקס. הוא שימש בתפקיד עבור המאבריקס במשך עונה אחת.
ב-22 ביוני 2009, שכר פול וסטפאל את אלי כעוזר מאמן בסקרמנטו קינגס.
ב-8 בדצמבר 2011 נוסף אלי לצוות האימון של חברו לקבוצה לשעבר, אייברי ג'ונסון, בניו ג'רזי נטס.
ב-26 ביוני 2015 היה לעוזר המאמן באורלנדו מג'יק.

חייו האישיים

אלי נישא לג'ינה גסטון, עיתונאית, בזמן ששיחק בפיניקס סאנס. לו ולאשתו שני בנים ובת אחת.
אלישיב רייכנר

ביוגרפיה

רייכנר למד בישיבת ירושלים לצעירים. הוא בוגר המחזור הראשון של ישיבת ההסדר בירוחם שהוקמה בשנת 1993 ומתגורר בעיירה עד היום. עבד כרכז חינוכי ב"מדרשת ביחד" בירוחם בין השנים 2000–2008. 
רייכנר היה מועמד בבחירות לכנסת השמונה עשרה במקום העשירי ברשימת הבית היהודי. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, היה חבר בוועדת המפקד של הבית היהודי שקיבלה את ההחלטה על קיום הפריימריז במפלגה. 
משמש כחבר המועצה הציבורית של ארגון הרבנים "בית הלל", וכחבר מליאת בני עקיבא.
רייכנר הוא אחיינו של הרב יהודה גלעד, נכדו של הרב שמואל פנחס גלברד (מחבר הספר "לפשוטו של רש"י). נשוי לדפנה, מיילדת בבית החולים סורוקה, ואב לחמישה.
ב-18 בפברואר 2019 הודיע על הצטרפותו למפלגת הימין החדש לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת ושובץ במקום השביעי ברשימה. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה ורייכנר נותר מחוץ לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים שהוקדמו לאותה שנה הודיע רייכנר שלא יתמודד בבחירות אלו לכנסת.

פעילותו העיתונאית

בשנת 1997 החל רייכנר לכתוב בעיתון "הצופה" את המדור הסאטירי "ברציניות" יחד עם העיתונאי חנוך דאום. בשנת 2000 עבר לכתוב בעיתון מקור ראשון ובכתב העת נקודה - בו שימש גם כחבר מערכת. במקביל הגיש פינות רדיו בערוץ שבע. בשנת 2003 מונה לעוזרו של מנהל התוכניות בערוץ התכלת - אורי אורבך.
בין השנים 2004–2010 כתב רייכנר טור שבועי בשם "רייכנר ענייני" באתר nrg יהדות. בין השנים 2004–2012 פרסם בלוג בשם "דרומי" באתר כיפה. בשנת 2005 ערך את התוכנית "פרשת דרכים" בערוץ 2. באותה שנה החל לפרסם בכתב העת "נקודה" את הטור "רחוק מהעין" המוקדש לתחומים חברתיים ופריפריה. החל מאפריל 2010, בעקבות סגירת כתב העת "נקודה", החל רייכנר לפרסם את טורו "רחוק מהעין" במוסף "יומן" של מקור ראשון. בינואר 2014 הפך הטור לשבועי. 
כתב ב"מקור ראשון" בין השנים 2005–2007 את הטור "איש אחד" המוקדש לאישיות בחדשות, ומשנת 2007 החל לערוך בעיתון זה את המדור "אמצע הדרך". במשך שש שנים, עד שנת 2013 בו נסגר המדור, כתב בו את "המכתב השבועי". בשנת 2010 החל לפרסם טור דו שבועי קבוע באתר האינטרנט של "צו פיוס".
באוקטובר 2010 החל רייכנר להנחות באתר האינטרנט "ערוץ מאיר" סדרת שיעורים בפרשת השבוע יחד עם הרב שלמה אבינר. בינואר 2012 החל להנחות באתר סדרת שיעורים בפרקי אבות יחד עם הרב ערן טמיר. כשהערוץ החל לשדר בטלוויזיה, מונה רייכנר לאחראי על לוח השידורים ולעורך תוכן בערוץ. 
באוקטובר 2016 היה עורך תוכן של סדרת התוכניות 'צולם ביום חול' בהגשת נתן דטנר, ששודרה בערוץ הראשון.  
כתיבתו של רייכנר מתאפיינת בעיסוק נרחב בתחום החברתי ובסיקור הפריפריה הדרומית. בתחום המדיני מחזיק רייכנר בעמדות ימניות - ממלכתיות.
דיאן ראדוניץ' (כדורגלן)

קריירה

ראנדוניץ' נולד בטטנאג בדרום גרמניה, הוא החל לשחק בגיל צעיר בקבוצת אולם המקומית, לפני שעבר ב-2008 למחלקת הנוער של באיירן מינכן. 
ב-2010 הצטרף לקבוצה הבוגרת של רוונסבורג מהליגה החמישית הגרמנית. לאחר מכן עבר לאריסקריץ' בה שיחק שנתיים. בינואר 2013 עבר לזרינסקי אוזליז' בה הבקיע 33 שערים ב-24 הופעות בליגה.
בקיץ 2014 ראדוניץ' חתם בדינמו זאגרב אלופת קרואטיה עבור 500,000 יורו. ב-18 ביולי 2014 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 4-0. ב-4 באוגוסט 2014 הושאל לעונה אחת לאיסטרה 1961. 
ב-26 באוגוסט 2015, יום לאחר שמכבי תל אביב הבטיחה את העפלתה לשלב הבתים של ליגת האלופות 2015/2016, הושאל ראדוניץ' לקבוצה מדינמו זאגרב לעונה אחת עם אופציה להארכה. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה במדי מכבי בתיקו 1:1 נגד עירוני קריית שמונה. ב-27 בינואר 2016 הושאל להפועל רעננה עד לסוף העונה. ב-30 בינואר ערך את הופעת הבכורה בניצחון 1:0 על מכבי פתח תקווה בו בישל את שער הניצחון. ב-9 באפריל כבש את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 3:2 לבני סכנין. ב-3 במאי 2016 שוחרר ראדוניץ' מרעננה. ב-25 ביולי 2016 הושאל ראדוניץ' ללוקומטיבה לעונה אחת.
בקיץ 2019 עבר לקבוצת קריליה סובייטוב סמרה מליגת העל הרוסית בכדורגל.
רוברט פייף

ביוגרפיה

פייף נולד באלואה שבסקוטלנד. הוא הופיע בסרטי הקולנוע "Xtro", "פורמולה 51", "מסביב לעולם בשמונים יום", "Gaolbreak", ובסרט "בבל". ב-2012 הופיע בסרט "ענן אטלס". הופעות נוספות שלו על המסך היו בתפקידי אורח בסדרות "Z-Cars", "ניצולים", "The Gentle Touch", "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס", ובסדרה "בחזרה לאחוזת העמק". בדצמבר 2012 שיחק פייף בתפקיד מלקולם לאג באופרת הסבון "קורוניישן סטריט".
יהודה תג'ר

יהודה תג'ר היה סוכן של המוסד שהועמד לדין בעיראק יחד עם שלום צאלח ויוסף בצרי, באשמה שהיה שותף לביצוע הפיגועים בבגדאד (1950–1951).
תג'ר נשלח לעיראק בשליחות לאומית בתום מלחמת העצמאות בכסות של סוחר שטיחים פרסי. אחרי שפעל שם זמן מה נתפס ונידון למוות. מאוחר יותר הומר גזר דינו למאסר עולם עם עבודות פרך. כעשר שנים היה תג'ר בכלא. בתקופה זו התרחשה מהפכת עבד אל-כרים קאסם ב-1958. תג'ר למד על ההפיכה והמשטר החדש בין כותלי הכלא ועל כך הוא מספר בזכרונותיו.
בינואר 1960 שוחרר מהכלא. מאז מילא שליחויות נוספות מטעם המדינה. השתלם במדעי המזרח וזכה לתואר דוקטור.
Open Sound Control

Open Sound Control (בקיצור: OSC) הוא אמצעי להעברת הודעות בין מחשבים, סינתיסייזרים ושאר התקני מולטימדיה.
OSC מבטיח תקשורת אמינה, מהירה, גמישה, בעלת טווח רחוק והעברת מסרים באופן סימולטני בזמן אמת.
OSC פותח במרכז למחקר CNMAT על ידי אדריאן פריד ומאת וורייאת', במטרה ליצור ממשק תקשורת פשוט בין מכשירים.
מטרתו של הפרויקט הייתה לפתח משהו דומה, אך באותו הזמן גם מתקדם ונגיש יותר ממידי.
היתרונות הבולטים של OSC על MIDI הם רזולוציה גבוהה יותר, אפשרות תקשורת בטווחים רחוקים יותר, סביבת מפתחים מזמינה והתבססות על ממשקים אוניברסליים (כמו ethernet ו-USB).
בתשתית רשתות, OSC מבוסס על פרוטוקול (UDP) ובתשתית USB, הנתונים מועברים בפרוטוקול SLIP.
בנוסף, לאור העובדה ש OSC עובד על תשתית רשתות, ניתן לעבוד גם בתקשורת אל-חוטי Wi-Fi.

השימוש בישראל

בארץ אין שימוש רחב לשיטה והיא כמעט ואיננה מוכרת.
השימוש בבקר ארדואינו הולך וגדל בזכות הדרך הפשוטה והזולה בה הבקר עובד.