google/wiki40b huggingface dataset:
אנריקה בולאניוס

אֵנריקה חוזה בולאניוס גייר (ספרדית: Enrique José Bolaños Geyer; נולד ב-13 במאי 1928) הוא נשיאהּ לשעבר של ניקרגואה.

חייו

נולד ב-1928 בעיר מסאיה למשפחה בעלת שורשים ספרדיים וגרמניים. רכש השכלה גבוהה בארצות הברית.
יצא בגלוי כנגד השלטון הסנדיניסטי בשנות השמונים, ועל כך נרדף ואף נאסר לפרק זמן קצר, והחברה המצליחה למוצרי חקלאות שבבעלותו הולאמה.
בין ינואר 1996 לינואר 2002 כיהן בולאניוס כסגן הנשיא תחת ארנולדו אַלֶמאן. ב-6 בינואר 2002 ניצח ברוב גדול (56.3%) בבחירות לנשיאות את יריבו, הסנדיניסט דניאל אורטגה, ונכנס לתפקידו ב-10 בינואר 2002. הוא התמודד מטעם המפלגה הליברלית החוקתית. (בקיצור המפלגה הליברלית, ספרדית: Partido Liberal Constitucionalista, PLC).
בתחילת כהונתו הוביל קמפיין נגד השחיתות שהופנה בעיקר נגד קודמו בתפקיד, מנהיג המפלגה הליברלית, אלמאן. אלמאן הועמד לדין ונידון בדצמבר 2003 ל-20 שנות מאסר על עבירות שחיתות, אירוע ראוי לציון בניקרגואה, שהפוליטיקה שלה אינה מצטיינת בשקיפות שלטונית ובמאבק בשחיתות.
המסע נגד השחיתות הביא לבידודו הפוליטי של בולאניוס כיוון שמפלגתו, שהתנגדה למהלכים נגד מנהיגהּ אלמאן, התייצבה כנגדו. בולאניוס פיצל אותה והקים יחד עם פורשים ממפלגות אחרות את מפלגת "הברית למען הרפובליקה" (Alianza por la República - APRE). במצב שנוצר התקשה בולאניוס למשול עקב מאבקי כוח בין הרשויות, ונטייתם של פוליטיקאים לנהוג לפי אינטרס מפלגתי צר. הוא התלונן על כך שבית הנבחרים מכשיל יוזמות ממשלתיות בתחום התשתית, שנחוצות מאוד לניקרגואה, מטעמים פוליטיים אישיים.
באוקטובר 2005 חברו יחדיו היריבים המושבעים, המפלגה הליברלית מימין והחזית הסנדיניסטית משמאל, כדי להדיח את בולאניוס. אך בלחץ ארצות הברית, שאיימה לבטל את הסיוע למדינה, נמנעה הדחתו ונקבע שלא יהיו שינויים בחוקה למשך שנה. במקביל, הועבר הסכם הסחר המכונה CAFTA להפחתת מכסים ומכשולי סחר במרכז אמריקה.
החוקה בניקרגואה מגבילה את הנשיא לתקופת כהונה אחת, ולכן לא יכול היה בולאניוס להתמודד שוב. הוא ממשיך בפעילות פוליטית כציר באספה הלאומית, באופוזיציה לנשיא אורטגה. באופן אירוני, שינויים חוקתיים שנעשו על ידי הברית בין הליברלים והסנדיניסטים (שהונהגו על ידי אורטגה) נגד בולאניוס בתקופת כהונתו, חיזקו את האספה הלאומית ויכולתה להשפיע על המדיניות, והחלישו את כוחו של הנשיא.
אביב ברזילי

קורות חייו

אביב ברזילי נולד בעכו בשנת 1926. בילדותו עבר עם משפחתו למושב גבתון. הוא היה ראש גדוד בתנועת השומר הצעיר, התנדב לארגון ההגנה ובשנת 1944 עבר קורס מ"כים. לאחר הקורס התגייס למשטרת היישובים העבריים, ולאחר מספר חודשים עבר קורס מפקדי מחלקות בג'וערה. בגיל 19 מונה למפקד פלוגת חי"ש באזור רחובות. בשנת 1946 ניצל מהתנקשות של חיילים בריטיים שזרקו לעברו מטיל ברזל בעת שרכב על אופניים. במלחמת העצמאות היה מפקד פלוגה בגדוד 52 של חטיבת גבעתי, לחם בקרבות בחזית הדרום, פיקד על כיבוש "משלטי השיניים" במתחם משלטי חוליקאת, פיקד על שיירות לירושלים הנצורה ובמהלך המלחמה קודם לסגן מפקד הגדוד ולמפקדו. לאחר המלחמה, נשלח לקורס מג"דים ושימש בתפקידי הדרכה. במלחמת סיני היה סגן מפקד חטיבה 11 שכבשה את רצועת עזה. ברזילי גם שירת כמפקד החטיבות יפתח, קרייתי וחטיבה 8.
הוא סיים תואר ראשון בלשון עברית ולימודי המזרח בשנים 1960-1962. בשנים 1962 עד 1964 כיהן כמפקד בית הספר לקצינים, וביולי 1964 מונה למפקד מחוז ירושלים ושירת בתפקיד עד 1967. במלחמת ששת הימים שימש מפקד מרחב  אילת. לאחר המלחמה, בתחילת יולי 1967, מונה למושל רצועת עזה וצפון סיני.
לאחר שחרורו ב-1968, היה מנהל הרשות למען פיתוח ירושלים של ההסתדרות, הוצע כמועמד לראשות עיריית רחובות, קיבל תפקיד במשרד הקליטה, עסק בארגון ועידות בינלאומיות של מנהיגים יהודים, היה ראש מטה מלווה הביטחון וסמנכ"ל מכון וולקני. הוא נפטר בגיל 44, והותיר אחריו אישה ושלושה ילדים. בנו, אריאל ברזילי נהרג כמפקד פלוגת סיור בשריון במלחמת יום הכיפורים.
יחסי אוסטרליה–סוריה

סקירה כללית

בין סוריה לאוסטרליה מתקיימים יחסים דיפלומטיים אך אוסטרליה מרבה לבקר את סוריה על צורת המשטר שלה, ואף לחמה נגד המדינה האסלאמית במלחמת האזרחים הסורית.
גאייר הלגמו

גאייר הלגמו (בנורווגית: Geir Helgemo) הוא שחקן ברידג' מקצועני. נכון לפברואר 2012 הוא דורג במקום ה 12 בעולם מבין רבי האמנים של ההתאגדות העולמית לברידג'. הלגמו נולד ב 14 בפברואר 1970 בוינסטרה שבנורווגיה. 

הוא זכה עם נבחרת נורווגיה בשנת 2007 באליפות העולם לנבחרות (Bermuda Bowl). בשנים 1993 ו 2001 זכה עם נבחרת נורווגיה במקום השני באליפות העולם לנבחרות ובשנת 1997 במקום השלישי. בשנת 2008 הוביל את נבחרת נורווגיה לזכייה באליפות אירופה. באותה אליפות זכה עם נבחרת נורווגיה במקום השני בשנת 2001 ובמקום השלישי בשנים 1993, 1997, 2002 ו 2006. הוא היה שותף גם לזכייה במדליית הארד באליפות משחקי המחשבה (The World Mind Games) שנערכה בבייג'ינג כחודשיים לפני האולימפיאדה בשנת 2008. 

שותפו הראשון בנבחרת נורווגיה היה Glen Grotheim. החל משנת 1993 שותפו הוא תור הלנס (Tor Helness).

הלגמו מצטיין במיוחד בהכרזות אינטואיטיביות, המתבררות בדיעבד כנכונות, במצבים בהם קיים קושי מהותי להגיע לחוזה הנכון באופן שיטתי.

המעבר למונקו

בשנת 2011 עבר הלגמו למונקו והתאזרח שם. ביחד איתו התאזרח שם גם שותפו תור הלנס. הם הצטרפו כמקצוענים במשרה מלאה לקבוצה שמנהל ומממן איל ההון השווייצרי פייר צימרמן, העוסק בנדל"ן. החוזה עליו חתם הלגמו הוא עד סוף שנת 2016. 
קבוצתו של צימרמן, בה השתתף הלגמו זכתה כבר בשנת 2010 (לפני חתימת החוזה להשתתפות במשרה מלאה) במקום שלישי בתחרות World Series בפילדלפיה. החל מתחילת שנת 2012, כל ששת חברי הקבוצה הם אזרחי מונקו, והם המועמדים המובילים לייצוג מדינה זו בתחרויות בינלאומיות. שני הזוגות הנוספים בקבוצה הם צימרמן עצמו המשחק עם השחקן הצרפתי פרנק מולטון (Franck Multon) ושחקני נבחרת איטליה בעבר פלביו פנטוני (Fulvio Fantoni) וקלאודיו נונס (Claudio Nunes).
אחת הסיבות המרכזיות להגירת שחקני הקבוצה למונקו היא העובדה, שבמדינה קטנה זו שיעור מס הכנסה הוא 0%.

ביוגרפיה

במשך יותר מ 20 שנה מגיל 19, התגורר הלגמו בעיר טרונדהיים. הלגמו למד מדעי המחשב באוניברסיטת טרונדהיים. בשנה האחרונה ללימודיו הוצע לו לכתוב מדור ברידג' בעיתון הנורווגי הנפוץ ביותר Verdens Gang. הוא החליט לקבל את ההצעה, לעזוב את לימודיו ולהתמקד בקריירה של שחקן ברידג' מקצועני. התחביב הספורטיבי שלו הוא סקוואש והוא אוהד של קבוצת ליברפול (כדורגל). 

הוריו של הלגמו שיחקו ברידג' ובגיל 12 הוא למד לשחק ברידג' ושיחק במועדון מקומי.
כריסטיאן פאנדר

קריירת מועדונים

פאנדר גדל בקבוצת הנוער של שאלקה 04, והחל לשחק בקבוצת המילואים בשנת 2003. באוגוסט 2004 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה, במשחק הבונדסליגה מול ורדר ברמן, בו הפסידה שאלקה בתוצאה 1-0. פאנדר שיחק בשאלקה 04 עד לשנת 2011, הן בקבוצה הבכירה והן בקבוצת המילואים, אך הרבה לסבול מפציעות, ובגינן החמיץ הן את עונת 2005/06 והן את עונת 2009/10 במלואן. בעונת 2010/11 זכה עם שאלקה 04 בגביע הגרמני, אך לא שיחק בגמר בו ניצחה שאלקה את דיסבורג בתוצאה 5-0. בקיץ 2011 עבר פאנדר להאנובר 96. פאנדר שיחק במועדון עד לשנת 2015 אך לא באופן סדיר עקב הפציעות, וצבר 63 הופעות במשך ארבע עונות. בתום עונת 2015 לא הוארך חוזהו של פאנדר בהאנובר, והוא הפך לשחקן חופשי. בשלהי 2016 הודיע פאנדר על פרישה ממשחק פעיל, מאחר שלטענתו סבל מבעיות בריאותיות שלא איפשרו לו להמשיך לשחק כדורגל.

קריירה בינלאומית

בהופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה ב-22 באוגוסט 2007 נגד נבחרת אנגליה, כבש פאנדר שער בבעיטה חזקה מ-33 מטר. גרמניה ניצחה במשחק זה בתוצאה 2-1. פאנדר הופיע פעם נוספת במדי הנבחרת בשנה זו, בניצחון 2-0 על נבחרת ויילס במוקדמות יורו 2008, ומאז לא לבש יותר את המדים הלאומיים.
ז'יל דלז

תאוריה

דלז וגואטארי טוענים בספר כי הקפיטליזם הוא צורה מופשטת של ארגון המארגן את תשוקות הפרט בצורה מסוימת והיסטורית, שעיקרה תיעול של הייצור והצריכה סביב הכסף. הם פיתחו זאת בכך שחיזקו את טענת פוקו כי היחיד אינו יכול להיות סובייקט, אלא טקסט או רכיב בשפה. דקארט ראשון הפילוסופים של העת החדשה, המציא את מושג הסובייקט (קוגיטו) באמצעות טענתו הידועה "אני חושב, משמע אני קיים" (קוגיטו ארגו סום). לאקאן, פוקו ודלז, המציאו את התיזה האלטרנטיבית הפוסטמודרנית, הפוסט-הומניסטית, שלפיה אין סובייקט קונסיסטנטי.
המודרניסטים מרקס ופרויד טענו בעקבות דקארט כי תשוקה נובעת מתוך חוסר, לכן הצרכנות יכולה לספק תשוקות. דלז ופוקו הקדימו את הפילוסופיה של ווב 2.0 (הפילוסופיה שהאדם הוא בבסיסו יצרן ושיתופי, יצרן-צרכן וחוק "הזנב הארוך") בכך שטענו כי תשוקה אינה מביעה חוסר, אלא כח ייצור. מרקס מבסס את הסוציולוגיה והכלכלה שלו על מושג הצורך, אך ניטשה, האבא הרוחני של הפוסטמודרניזם והטראנס-הומניזם טען כי הסוציולוגיה והכלכלה מבוססות בסופו של דבר על מושג הרצון (לעוצמה). פרויד טען כי אדיפוס מביע תסביך של חוסר (פאלי) אצל היחיד. דלז טוען כי אדיפוס אינו מיתוס אוניברסלי אלא פרטיקולרי והיסטורי שמקורו בקפיטליזם.
בכך דלז שייך לאסכולה הפוסט-פסיכיאטרית שאליה שייכים גם רונאלד לאינג באנגליה ותומש סאס בארצות הברית. לאינג טען כי הקנאה היא המניע הפסיכולוגי המרכזי בקפיטליזם. ולכן קנאה קיצונית היא היסוד לסכיזופרניה. סאס טען כי אין כלל ולא יכולות להיות מחלות נפש. מחלת נפש היא המצאה של הקפיטליזם. בראשית הקפיטליזם, ב-1500–1800, הכלכלה החלה להיות מאורגנת. לארגון זה הפריעו חריגים כמו ילדים (שנסגרו בבית ספר), עבריינים (בית סוהר), פרימיטיבים (קולוניות), מפגרים (בתי מפגרים), משוגעים (בתי חולים לחולי נפש). לכן הקפיטליזם המוקדם בודד את כל המפריענים הללו.
דלז אינו מקבל את ראייתו של פרויד את התרבות כסובלימציה מינית. אלא ההפך, התרבות מייצרת מיניות. סוגים שונים של מיניות. בווינה של פרויד, האב והאם היו מקורות המיניות של הילד והילדה, אך בפריז של שנות ה-60, למשל, הקולנוע ובית הספר יוצרים אופנים חדשים של מיניות. המיניות יכולה להיות מתועלת כלפי בריז'יט בארדו או איב מונטאן, או לחפצי תשוקה שונים מתמונת המונה ליזה בלובר ועד למכונית המרצדס של המיליונר במונטה קרלו.
הפסיכוזה והנוירוזה נובעות מהצורך החברתי להבחין בין תשוקות של אדם "נורמאלי" שיודע לתעל אותם בילדותו לאימו ולאביו או למכונית או לשחקנית הקולנוע, לבין התשוקות של "חולה הנפש" שלא יודע לתעל זאת כי אינו מקבל את כללי הקפיטליזם והייצור התעשייתי ההמוני.
לוסיל גראהן

לוסיל אלקסיה גראהן-יאנג (בדנית: Lucile Alexia Grahn-Young ‏ 30 ביוני 1819 - 4 באפריל 1907) הייתה הבלרינה הדנית הראשונה שהשיגה פרסום בינלאומי ואחת הרקדניות הפופולריות של תקופת הבלט הרומנטי.

ביוגרפיה

גראהן למדה מגיל צעיר בבית הספר הדני המלכותי לתיאטרון בקופנהגן, דנמרק אצל אוגוסט בורנונביל. היא סיימה את לימודיה בתיאטרון באופן רשמי בשנת 1834, וקיבלה את התפקיד הראשי של אסטריד בבלט "ולדמאר" של בורנונביל בשנת 1835. היחסים בין בורנונביל לגראהן התחילו להחמיץ תוך זמן לא רב, משום שהיא השתוקקה לרקוד בבלט הנודע לתהילה של האופרה של פריז. בסופו של דבר ניתן לה היתר מלכותי לעזוב. לאחר יציאתה מדנמרק בשנת 1836, לא חזרה לשם שוב לעולם. 
בשנת 1839 הסתיימה התקופה שאושרה לגראהן באופן רשמי, והיא הוסרה מרשימות העובדים של הבלט המלכותי הדני; היא הופיעה אז עם בלט האופרה של פריז. משנת 1839 עד 1845 הרחיבה גראהן את בסיס קהל צופיה, ורקדה בכמה ערים גדולות, בהם לונדון, סנקט פטרבורג ומילאנו. בשנת 1845, הוכר מקומה בקרב הסולניות המקובלות של זמנה, כאשר הוזנה לרקוד את "פה דה קאטר" של ז'יל פרו לצד הרקדניות, שזכו כבר לפרסום, פאני צ'ריטו, קרלוטה גריזי ומארי טליוני.
אחרי 1846, סיירה גראהן בחלק גדול מאירופה, לא רק כרקדנית, אלא גם כמפיקה של כמה בלטים, לרבות חידוש של "קטרינה" מאת ז'יל פרו, ואפילו מחזה פרי עטה, "בכחוס ואריאדנה". גראהן עברה להמבורג בשנת 1848 וגרמניה התחבבה עליה כל כך, עד שבנתה לה שם בית במינכן. 
גראהן פרשה מן הריקוד בשנת 1856 ונישאה לפרידריך יאנג. היא הורתה בלט, משנת 1858 עד 1861 בלייפציג, גרמניה ומ-1869 עד 1875 באופרת החצר של מינכן. היא מתה במינכן ב-1907, וציוותה את עזבונה הנכבד לעיר.
רונלד דוויסון

סר רונלד קית' דוויסון (באנגלית: Ronald Keith Davison;‏ 16 בנובמבר 1920 – 2 ביולי 2015) היה עורך דין ושופט ניו זילנדי שכיהן כנשיא העשירי של בית המשפט העליון של ניו זילנד בשנים 1978 – 1989.

קריירה

דוויסון ישב בראש ההרכב ששפט במשפט פרשת הטבעת האונייה ריינבו וורייר. גזר הדין של עשר שנות מאסר שהוא גזר על הסוכנים החשאיים הצרפתים זכה לתשבחות וזכורים דבריו מתוך פסק הדין:
"אנשים המגיעים לארץ הזאת כדי לבצע פעולות טרור לא יכולים לצפות לחופשה קצרה על חשבון ממשלתנו ולשוב הביתה כגיבורים".
כאשר חגג העיתון הניו זילנד הראלד 150 שנה לייסודו בנובמבר 2013, הוא הכתיר 150 אישים בתואר "הניו זילנדי של השנה" עבור כל שנה משנות קיומו. דוויסון זכה לתואר לשנת 1985, עבור ניהול משפטם של הסוכנים הצרפתים.
דוויסון עמד בראש ועדת החקירה הממשלתית בשנים 1994 – 1997 שעסקה במיסוי חברות זרות, שנודעה בכינויה "חקירת ווינבוקס" (Winebox Inquiry). ועדה זו חקרה חשדות כנגד מספר חברות כולל הבנק המסחרי "פיי ריצ'ווייט" (Fay Richwhite). כמו כן הוא היה יושב ראש ועדת החקירה בנוגע להליכי בית משפט לענייני משפחה בנוגע למשפחת בריסטול, שבעקבות מסקנותיה חלו מספר שינויים בנוגע לחקיקה בניו זילנד בנוגע להגנת הילד.
במסגרת חלוקת הכיבודים לרגל יום ההולדת של המלכה בשנת 1975 הוענק לדוויסון התואר עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. ב-11 בפברואר 1978. זמן קצר לאחר מינויו לתפקיד נשיא בית המשפט העליון, הוענק לו התואר אביר הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית.

חיים אישיים

ב-1948 נשא רונלד דוויסון לאישה את ג'קלין מאי קאר. לזוג נולדו שלושה ילדים, בניהם פול דוויסון, עורך דין שעמד בראש צוות התביעה במשפטו של סקוט ווטסון על רציחתם של בן סמרט ואוליביה הופ בינואר 1998.
סר רונלד דוויסון מת ב-2 ביולי 2015. רעייתו מתה ב-16 בנובמבר 2016.
יחסי הוותיקן–סרי לנקה

היסטוריה

היחסים הרשמיים בין המדינות החלו בשנת 1976.
שלושה אפיפיורים ביקרו בסרי לנקה: פאולוס השישי בדצמבר 1970, יוחנן פאולוס השני בינואר 1995 ופרנציסקוס בינואר 2015, שנפגש עם נשיא סרי לנקה מייטריפלה סיריסנה.
נשיא סרי לנקה מהינדה ראג'פקסה ביקר בוותיקן ביוני 2012, ונפגש עם האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר.

ייצוג דיפלומטי

לוותיקן יש נציגות דיפלומטית בקולומבו.
החל מדצמבר 2011 הנציגה הקבועה של סרי לנקה באו"ם בז'נבה משמשת גם כשגרירה בוותיקן.
בניטו גארוצו

בניטו גארוצו (Benito Garozzo ; ‏נולד ב-5 בספטמבר 1927) הוא שחקן ברידג' איטלקי שנחשב לאחד מגדולי השחקנים בכל הזמנים. 
גארוצו זכה ב-13 אליפויות עולם לקבוצות ביחד עם חבריו לקבוצה הכחולה שייצגה את איטליה ונחשבת קבוצת הברידג' הטובה ביותר בכל הזמנים. שותפו בקבוצה זו בחלק מאליפויות העולם היה פייטרו פורקה, וביתר האליפויות ג'ורג'ו בלאדונה.
גארוצו הוא יוצר שיטת ההכרזה הקלאב הכחול (באנגלית   Blue Club bidding system) ופיתח גרסה מתקדמת של שיטת ההכרזה Precision הנקראת Super Precision. 
גארוצו נחשב לשחקן ההגנה הטוב ביותר בכל הזמנים ובשל כך זכה לכינוי il sottomarino (הצוללת) כאלגוריה על יכולתו לראות מידע מוסתר כפי שצוללת מסוגלת לראות מתחת למים.

הזוגות בלאדונה-גארוצו וגארוצו-פורקה נחשבו כזוגות בין החזקים ביותר בתולדות הברידג'. על פי מאמר משנת 1997 ב-Time Magazine, הזוג גארוצו-פורקה כנראה הזוג החזק ביותר בהיסטוריה של הברידג'.
 גארוצו השתתף בפסטיבל ברידג' בינלאומי בישראל בשנת 1966.

ביוגרפיה

גארוצו הוא נולד באלכסנדריה שבמצרים והתגורר בנאפולי. הוא גרוש ואב ל Fulvio בן 52 (בשנת 2011) ול Silvia בת 51 (בשנת 2011). בת זוגו בחיים ובברידג' במשך למעלה מ 30 השנים האחרונות הייתה Lea Dupont עד לפטירתה בשנת 2012. החל משנת 1987 מתגורר בפאלם ביץ' בפלורידה שבארצות-הברית. בינואר 1994 קיבל אזרחות של ארצות-הברית בנוסף לאזרחותו האיטלקית. בגיל 84 משחק עדיין (נכון לנובמבר 2011) בליגה האיטלקית הלאומית בברידג'.

גארוצו היה בעל חנות תכשיטים עד פרישתו לגמלאות. בשנת 1975 היה חבר בקבוצת הברידג' לאנצ'יה שערכה מסע משחקים ברחבי ארצות-הברית.

גארוצו אוהב ענפי ספורט רבים ובצעירותו התאמן ב: כדורגל, כדורסל, כדורעף, טניס ופינג פונג.
קבוצת ארמיות דרום אוקראינה

היסטוריה

קבוצת ארמיות דרום אוקראינה הוקמה ב-31 במרץ 1944 על בסיס יחידות קבוצת ארמיות A. בנוסף לארמיות ה-6 וה-8 של הוורמאכט היא כללה את הארמיות הרומניות השלישית והרביעית. באביב 1944 היא הצליחה לבלום את הניסיון הראשון של הצבא האדום לכבוש את רומניה (אפריל-מאי 1944), במסגרת סדרת קרבות שנערכו סביב העיירה טרגו-פרומוס, תוך גרימת אבדות כבדות לכוחות הסובייטיים התוקפים. אולם במהלך המתקפה הסובייטית ברומניה באוגוסט 1944, הושמדו או נפלו בשבי רוב היחידות של קבוצת הארצית, ושרידיה נסוגו להונגריה. לאחר התבוסה שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות דרום (Heeresgruppe Süd) ב-23 בספטמבר 1944.
אברהם בן אביגדור

רבי אברהם בן אביגדור או אברהם בכ"ר אביגדור (לעיתים: אברהם אביגדור; ~ה'תע"ה, 1715 - ה'תקמ"ו, 1786) היה רב וראש ישיבה באימפריה העות'מאנית. ראש הישיבה באדריאנופול וראב"ד קושטא.

ביוגרפיה

למד מפי רבי אליעזר נחום ורבי יעקב אברהם גירון. נישא לבתו של רבי יצחק בכר דוד.
התגורר באדריאנופול ונודע כאחד מגדולי המשיבים באימפריה העות'מאנית וכראש ישיבה.
בשנת 1751 נסע לבירה קושטא והחליט להעתיק את מגוריו אליה, הוא שב בחורף לאדריאנופול לקחת את משפחתו ומאז התפרסם כאחד מגדולי רבני קושטא.
פסק ההלכה הידוע ביותר שלו היה היתרו של דג הג'ינה.
הוא נפטר בשנת ה'תקמ"ו, 1786. ספרו נדפס בידי נכדו ר' אביגדור בכ"ר יוסף, בשנת ה'תקפ"ז או ה'תקצ"ט.
גלרט (כלב מיתולוגי)

גלרט (בוולשית: Gelert) הוא כלב מיתולוגי המזוהה עם העיירה בד'גלרט (שמשעות שמה "קברו של גלרט") במחוז גוויניד' שבצפון ויילס.
על פי אגדת העם, גלרט היה כלבו הנאמן של ל'ואלין הגדול נסיך ממלכת גוויניד'. גלרט נותר בבית הנסיך ושמר על בנו התינוק, כאשר חזר ל'ואלין ממסע ציד הוא מצא את חדר בנו הפוך ומבולגן, העריסה הפוכה, כתמי דם על פניו של כלבו והתינוק נעלם. ל'ואלין מאמין כי הכלב הרג את בנו ובהתקף זעם שולף את חרבו והורג את גלרט. לאחר שגלרט נהרג שומע ל'ואלין את בנו בוכה ומוצא אותו שוכב מתחת להריסה ובפינת החדר את גופתו של זאב שגלרט הרג, בכך למעשה היה זה גלרט שהציל את בנו מפני הזאב ול'ואלין בהתקף זעם הרג את כלבו הנאמן.
משהבין את טעותו, הצטער ל'ואלין וערך טקס קבורה מלכותי לכלבו הנאמן גלרט. לפי האגדה ל'ואלין מעולם לא חייך אחרי אותו אירוע.
האגדה של גלרט היא וריאציה של אגדת העם במוטיב "הכלב הנאמן" - סיווג ארנה-תומפסון 178A.

קברו של גלרט

בסמוך לעיירה בד'גלרט המזוהה עם סיפורו המיתולוגי של ל'ואלין וגלרט מצוי קבר אבן שהפך במשך השנים למוקד תיירות מוכר בצפון ויילס, על הקבר מסופרת אגדת העם של גלרט. כיום מוסכם על ידי רוב ההיסטוריונים כי המקום מכונה "קברו של גלרט" על שם הקדוש קילרט שחי במאה ה-7 וסיפורו של הכלב גלרט נקשר לאזור מאוחר יותר. היה זה בעל מלון מקומי בשם דייוויד פריצ'רד שקשר את אגדת גלרט למקום וחקק את סיפורו על הקבר בסוף מאה ה-18 במטרה להגדיל את התיירות באזור.
כך מתואר סיפורו של גלרט על אבן הקבר:
במאה ה-13, לל'ואלין, נסיך צפון ויילס הייתה טירה בבד'גלרט. יום אחד הוא יצא לצוד ללא גלרט "הכלב הנאמן" שנעלם. עם חזרתו של ל'ואלין הכלב המוכתם בדם, קפץ וצהל לפגוש את בעליו. הנסיך המבוהל חש לחפש את בנו, ומצא את עריסת הפעוט ריקה, המצעים והרצפה מלאים בדם. האב המבוהל נעץ את חרבו בצידו של כלבו במחשבה שהוא הרג את יורש העצר שלו. זעקתו האחרונה של הכלב נענתה בבכי תינוק. ל'ואלין חיפש ומצא את בנו ללא פגע אבל לידו ראה את גופתו של זאב גדול שגלרט הרג, הנסיך מלא חרטה מעולם לא חייך יותר. הוא קבר את גלרט כאן. מקום זה נקרא בד'גלרט.
אופן חיתוך

אופן חיתוך הוא מידת החסימה של מעבר האוויר בבסיס החיתוך שהוא המקום בו מספר איברי הגייה סותמים באופן מלא או חלקי את חלל הפה או הגרון וגורמים להפקת העיצורים כתוצאה מתזוזתם של איברי הגייה מסוימים כלפי אחרים ומזרימת האוויר ביניהם.

עיצורים ריאתיים

עיצורים ריאתיים הם עיצורים שמופקים באמצעות המנגנון הריאתי מחוצן שבו זרימת האוויר החוצה מווסתת באמצעות תנועת הסרעפת העולה למעלה, יוצרת לחץ חיובי בבית החזה, מכווצת את הריאות וגורמת לשחרור האוויר מתוכן החוצה דרך חלל הפה או האף. עיצורים אלה הם הנפוצים ביותר ויש להם אופני חיתוך רבים ושונים שחלקם סותמים וחלקם בלתי סותמים.

עיצורים סותמים

עיצורים סותמים הם עיצורים שבמהלך הפקתם זרימת האוויר נחסמת בין איברי ההגייה ונוצרת סתימה מלאה בחלל הפה וגרון. רוב העיצורים הסותמים הם ריאתיים אך חלקם לא ריאתיים.
יעקב רוטנר

ביוגרפיה

רוטנר התחנך במגזר החרדי. הוא למד בבית ספר יסודי ת"ת רזי-לי בבני ברק ובהמשך בישיבות קול תורה ואיתרי בירושלים. בהגיעו לגיל צבא, הצטרף לגרעין צורים טירת צבי ואת שירותו הצבאי עשה בנח"ל.
לאחר שירותו הצבאי למד הוראת מוזיקה והמשיך להשתלם ולהתמקצע בניצוח תזמורות ומקהלות. בראשית דרכו המוזיקלית אף שימש כחזן במשך 11 שנים בבית כנסת גדול בניו ג'רזי, ארצות הברית.

מקהלותיו

בשנת 1978 הקים את מקהלת הילדים "פרחי גנים" שהייתה הראשונה במקהלות הילדים בישראל שהופיעה לבדה במופע מלא בהיכל התרבות בתל אביב, וזכתה במשך תשע שנים רצופות במקומות הראשונים במצעדי קול ישראל. כן יצא אתה למסעות הופעות ברחבי אירופה.
רוטנר הוא המנצח והמנהל המוזיקלי של מקהלות ותזמורות בישראל. תחת שרביטו הופיעו ומופיעות בקונצרטים ובשבתות חזנות מקהלות החזנות והשירה "שפתי נעם" מנתניה, "שירת מודיעין" ממודיעין, "רינת הכפר" מכפר סבא, מקהלת רחובות ואנסמבל החזנים "קולות ישראל", המופיע בארץ וברחבי העולם. בין היתר הופיע ההרכב בליטא, בפולין, ביוטה, בדלאס ובסן אנטוניו, טקסס . אלו, מופיעים מזה כמה שנים בהרכב מורחב בשבת חזנות מיוחדת המתקיימת פעם בשנה בבית הכנסת הגדול בירושלים במעמד קהל אלפים ומלווה את החזנים הראשיים של בית הכנסת. כן מופיע רוטנר זה שנים עם מקהלותיו בסליחות הראשונות בנוסח עדות אשכנז הנאמרות החל ממוצאי שבת שלפני ראש השנה, עם קטעי תפילה ושירה אותם עיבד.
רוטנר הוא גם המנהל המוזיקלי והמנצח של מקהלות הילדים והנוער פרחי נתניה, פרחי מודיעין, ישיבת בני עקיבא נתניה ומקהלת אולפנת בר-אילן נתניה. בשנת 2017 החל לנצח על מקהלת הנשים "צלילים באונו" (לשעבר "צלילי גבעתיים") הפועלת במסגרת המחלקה למוזיקה של הקריה האקדמית אונו.
בקונצרטים שהוא מנהלם המוזיקלי מנצח רוטנר על תזמורות סימפוניות של רעננה, הקאמרית הישראלית, נתניה הקאמרית הקיבוצית וחדרה.

יצירותיו המוזיקליות

בשנת 1993 הלחין רוטנר את האורטוריה "שירת הים" על פי הזמנת הטלוויזיה הישראלית וניצח על 400 זמרי מקהלותיו, שהערוץ הראשון שב ושידר מעת לעת בעיקר בערבי שבת שירה. בהמשך הוציא רוטנר שלושה ספרי תווים לחזנים ומקהלות על תפילות שבת, חג, וימים נוראים. לחניו פזורים בין אלבומי חזנות ומקהלות ילדים.
בנוסף, יצר סדרת קונצרטים בשם "מפגש עולמות", בה עיבד ותזמר קטעי תפילה על נעימות אופרה ומחזמר במפגשים סימפוניים ומקהלתיים. הוא כתב מאות לחנים עיבודים ותזמורים סימפוניים לכל גוני המוזיקה, וביניהם יצירות חזנות מקוריים המשלבים ניחוח מעולם החזנות, הג'אז, האופרה והמחזמר.
בעשור השני של המאה ה-21 כתב את האורטוריה "חיים", אשר בוצעה עם מיטב החזנים והמקהלות בקונצרטים בישראל.

חיים אישיים

רוטנר הוא תושב נתניה. הוא נשוי ואב לארבע בנות, ובהן אשת התקשורת והמאיירת רחלי רוטנר והסופרת ליאת רוטנר.
קרול פייטמן

חייה

קרול פייטמן נולדה למשפחה ממעמד הפועלים במחוז סאסקס בבריטניה. פייטמן עזבה את בית הספר התיכון בו למדה בגיל 16, ועבדה בשורה של עבודות מזדמנות. בשנת 1963 התקבלה לתוכנית להשכלת מבוגרים בראסקין קולג' באוקספורד, שאינו דורש השכלה פורמלית. הודות להצטיינותה החלה בקריירה אקדמית, עד לקבלת תואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת אוקספורד. 
פייטמן הרצתה במקומות רבים ברחבי העולם. היא לימדה תקופה מסוימת באוניברסיטת סידני, ואף שימשה כנשיאת האקדמיה האוסטרלית למדע המדינה בתחילת שנות ה-80. כן לימדה באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטת פרינסטון. משנת 1990 היא מלמדת באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
פייטמן כתבה ארבעה ספרים, וערכה ספרים ומאמרים רבים.
הגותה מתמקדת בתאוריה פמיניסטית המחפשת את נקודות החיכוך וההשקה בין כתבי ההוגים הליברליים הקלאסיים, והוגים "נאורים" מז'אן ז'אק רוסו ועד ג'ון רולס, שעיצבו תאוריה של מרחב ציבורי, ליברלי, הפועל במישור הפוליטי בו היחיד חופשי ושווה זכויות, ובין מעמד האישה, הנתפסת כיצור "טבעי" או "ביתי", ובשל כך מודרת מן המישור הפוליטי, ואינה נכללת בחברה החופשית שהיא חברה גברית ופטריארכלית בעצם הווייתה. פייטמן קוראת לביסוסה של תאוריה חדשה, שתעניק מקום שווה בהגדרה הן לנשים והן לגברים.
וילהלם השמיני, רוזן הסן-קאסל

ביוגרפיה

וילהלם נולד ב-10 במרץ 1682 בקאסל, לקרל, רוזן הסן-קאסל ולמריה אמליה מקורלנד, בתם של יאקוב קטלר, דוכס קורלנד ולואיזה שרלוטה מברנדנבורג.
בשנת 1730 עלה לשלטון אחיו פרידריך הראשון, רוזן הסן-קאסל, שהיה בנוסף גם מלך שוודיה. מכיוון שפרידריך היה בעיקר בשוודיה, משל בפועל וילהלם ברוזנות בשם אחיו. בשנת 1736 מת יוהאן ריינהרד השלישי, רוזן הנאו ללא ילדים, ווילהלם ירש את הרוזנות.
ב-25 במרץ 1751 מת פרידריך, ווילהלם עלה לשלטון. וילהלם חזר וטיפח את הסן-קאסל במלוא המרץ, לאחר שפרידריך השתמש במשאבי הרוזנות לטיפוח ממלכתו בשוודיה.
לוילהלם הייתה ידידות עמוקה עם פרידריך השני, מלך פרוסיה, ועם קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. במלחמת שבע השנים בשנת 1756, הצטרף וילהלם לפרוסיה ולבריטניה. הסן-קאסל הפכה לשדה קרב חשוב ונכבשה על ידי צרפת בכמה מקרים.
בשנת 1754 ציווה וילהלם שנכדו וילהלם יירש אחריו את רוזנות הנאו, עקב המרת בנו פרידריך את דתו לנצרות קתולית. ב-1 בפברואר 1760 מת וילהלם ברינטלן, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך השני, רוזן הסן-קאסל.
נוסחת סטירלינג

נוסחת סטירלינג היא קירוב מתמטי לערך של  (במילים:  עצרת) עבור ערכים גדולים של . הנוסחה קרויה על שם המתמטיקאי הסקוטי, ג'יימס סטירלינג.

נוסחת סטירלינג קובעת ש-

זוהי נוסחה אסימפטוטית בשימוש בסימון אסימפטוטי, ופירושה שבגבול  היחס שואף לאחד: 
כתוצאה מכך, .
בגרסה כללית יותר, הנוסחה נותנת הערכה לפונקציית גמא המהווה הרחבה של פונקציית העצרת: .
משפט: קיימת פונקציה ממשית  המקיימת: 
עבור -ים גדולים  ולכן . כפל של שני האגפים ב- ייתן את הנוסחה ל-.
פיתוח הנוסחה מתבסס על פיתוח אסימפטוטי לטור של האינטגרל המגדיר את פונקציית גמא והפיכתו לאינטגרל של גאוסיאן כפול תיקונים מסדרים שונים.