google/wiki40b huggingface dataset:
נגה אלבלך

ביוגרפיה

נגה אלבלך נולדה וגדלה בפתח תקווה. סיימה לימודי תואר ראשון בכלכלה, סטטיסטיקה וחקר ביצועים, ולימודי תואר שני בכלכלה באוניברסיטת תל אביב. עבדה כעשר שנים כאנליסטית בתחום האשראי ובתחום שוק ההון במוסדות בנקאיים שונים.
בשנת 2005 פנתה ללימודי ספרות באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיה החלה לעבוד בהוצאת הקיבוץ המאוחד ובארכיוני הסופרים של מרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב. באותה עת פרסמה את סיפוריה הקצרים הראשונים בכתבי העת "עיתון 77" ו"מטעם". את עבודת המוסמך בספרות כתבה על הסיפור "בגנים" מאת אורי ניסן גנסין בהנחיית פרופ' אבנר הולצמן.
במסגרת עבודתה בהוצאת הקיבוץ המאוחד היא עורכת בשיתוף עם אברם קנטור את סדרת "ספרית פועלים – סיפורת". ערכה קובצי סיפורים ותרגומים של הסופרים רוברט ואלזר, דייוויד פוסטר וולאס, כריסטה וולף, חרבראנד באקר, ארנון גרונברג, לאוניד פקרובסקי, אורי ניסן גנסין, ויקטור דרגונסקי ועוד. בתחום ספרות המקור ערכה ספרים של ענבר לבנת, ניצן ויסמן, מיה לוי-ירון, אודי שרבני ועוד. ב־2018 יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד הספר "תרצה אתר | כל השירים" בעריכתה, הכולל את כל שירי אתר, לרבות פזמונים ושירים גנוזים מהארכיון. הספר כולל גם אחרית דבר פרי עטה בשם "קול משלה".
בסוף שנת 2018 מונתה למנכ"לית הוצאת הקיבוץ המאוחד - ספריית פועלים, במקום המנכ"ל היוצא והעורך הראשי, פרופ' עוזי שביט, אשר הודיע על פרישה.

תרגום

המפגש, מאת אן אנרייט. הספריה החדשה, 2008. (תרגום בשיתוף עם מנחם פרי).
סוכנות נסיעות

סוכנות נסיעות (או משרד נסיעות) היא ארגון העוסק במכירת שירותי נסיעות ובהזמנתם של שירותים או מוצרים הקשורים ותומכים בענף הנסיעות והתיירות באופן רחב. הזמנת המוצר מתבצעת מהחברה המספקת את השירות הספציפי (כחברת תעופה) והמוצר הסופי נמכר ללקוח-הקצה על-פי רוב בתוספת גביית עמלה, כשבמקביל מקבלת הסוכנות עמלה גם מחברת התעופה בגין מכירת כרטיס הטיסה.

עבודת הסוכנות

סוכנויות הנסיעות מרכזות מגוון של שירותים וידע בתחום הנסיעות והכרוך בהן, והן משמשות מתווך ראשי בין ספקי התיירות וחברות התעופה לבין הלקוחות. תפקידה של הסוכנות לתת ללקוח את המענה המלא והמדויק בכל הנוגע לתיירות ונופש בארצו (תיירות פנים) ומחוצה לה (תיירות חוץ), ולהקל על הטרחה הכרוכה בארגון נסיעה בהיקף שעבורו נדרש בדרך כלל מכלול לוגיסטי שאינו מצוי בידי אדם סביר, כשילוב בין טיסה (או מספר טיסות), לינה בבית מלון בעיר זרה או מרוחקת, הסעות מנמל התעופה אל המלון ובחזרה והפלגה במעבורת. סוכנות הנסיעות מבצעת הזמנה וכירטוס (הנפקת כרטיס טיסה) ויכולה להזמין ולספק כרטיסי נסיעה משולבים ברכבות, אוטובוסים וספינות, כמו גם לדאוג להזמנת רכב שכור, לינה ושהייה במקומות שונים, לצד סיוע במידע מקומי ותרבותי, והתאמה לקהילות-יעד כנכים, צעירים ואנשי עסקים. לקוחותיהן של סוכנויות נסיעות יכולים להיות נוסעים פרטיים, קבוצות או ארגונים, המבקשים לערוך נסיעה בהיקף גדול יחסית, ולהימנע מהתקשרות עם ספקי שירות מרובים.
סוכן הנסיעות הוא איש מקצוע המנוסה בעולם התעופה והמלונאות, והוא נדרש להכיר את יעדי התיירות שאותם הוא משווק. ספקי תיירות רבים מטיסים סוכנים לחו"ל כחלק ממהלך שיווקי, ש"יצ'פר" את הסוכנים ויגרום להם למכור יותר מוצרים של אותו ספק (רשת בתי מלון, חברת טיולים מאורגנים, ספק המתמחה במכירת כרטיסים לפארקי-שעשועים וכדומה). הסוכן משמש כאיש הקשר עבור הנוסע היוצא לחופשה או לנסיעה עסקית, הוא מלווה אותו לאורך שלבי הזמנת המוצרים השונים ועד לעלותו לכבש המטוס ולעיתים נותן לו מענה אף במהלך החופשה.
לא בכל המקרים מקבל הסוכן עמלה מחברות התעופה, וגם לא תמיד נגבית עמלה מהלקוח. הדבר תלוי בנסיבות שעומדות בפני הסוכן או הסוכנת, ויש שהם יעדיפו אף לתת הנחה לנוסע (במקרים שהם מקבלים עמלת-יתר מחברת התעופה) על מנת שיקנה אצלם ולא אצל אחרים, וכך הם גם חוסכים לו כסף וגם מרוויחים בעצמם.
מבחינה טכנולוגית רוב סוכנויות הנסיעות עובדות כיום עם מערכות הפצה הנקראות GDS (ראשי תבות של "מערכת הזמנות ממוחשבת"), שאליהן מחוברות גם חברות התעופה, רשתות בתי המלון, חברות השכרת הרכב ועוד ענפים.

סוכנות נסיעות בישראל

כמה מן הסוכנויות הגדולות מפעילות סניפים ברחבי הארץ, ומהן שמתפקדות כרשת או כ"קבוצה", שלה חברות-בנות.
שני תאגידים מחזיקים תחתם כיום את רוב סוכנויות הנסיעות בארץ, במטרה להשיג יתרון תחרותי בר-קיימא לסוכנויות החברות בתאגיד וזאת באמצעות מגוון רחב של מנופים עסקיים כגון בלעדיות בהסכמים, טכנולוגיות חדשניות או עדיפוֹת, שיתופי פעולה גלובליים, ליווי עסקי וייעוץ.
ההתאחדות, בשיתוף משרד החוץ, שגרירויות בעולם ולעיתים משרד התיירות, שולחים מְקַדמי תיירות - לרוב צעירים דוברי-שפות - למקומות שונים על מנת לעודד תיירות לישראל.
בין סוכנויות נסיעות הגדולות בארץ ניתן לציין את איסתא, אמסלם תיירות ונופש, אשת טורס, דיזנהאוז ונאזרין טורס.
עם פיתוח מסחר אלקטרוני באינטרנט הלך וגדל נתח של עסקאות תיירות שבוצעו לא בסוכנות נסיעות המסורתית. כיום לרוב החברות שבבעלותם סוכנויות נסיעות קיים גם אתר אינטרנט. בנוסף לכך קמו חברות תיירות חדשות שמוכרות את השירותים באינטרנט בלבד. החל משנת 2012 פועלת אפליקציה חוליו המציעה טיסות מוזלות בהתראה של מספר שעות.
צלב הכבוד

עיצוב

העיטור עוצב על ידי יוג'ין גודט, הוא דומה בצורתו לצלב הברזל (למרות שהוא קטן ממנו בממדיו).
על חזית העיטור במרכז מצוין תאריך מלחמת העולם הראשונה (1914-1918), התאריך מוקף בזר של עלי אלון. בגרסת לוחמי החזית העיטור כולל שתי חרבות מוצלבות ובשתי הגרסאות האחרות החרבות נעדרות מהעיטור. החלק האחורי של העיטור חלק.
העיטור תלוי על סרט עם שני פסים שחורים דקים בצדדיו, פס אדום במרכזו, שני פסים שחורים לידו ושני פסים לבנים לידם, בגרסה לקרובי משפחה סדר הצבעים על הסרט הוא הפוך.
הטירה הקסומה

עלילת הספר

ג'רלד, ג'ימי וקתלין נאלצים להישאר בזמן החופשה בבית ספרה של קתלין, בפיקוחה של מדמואזל, המורה לצרפתית. הם יוצאים לטיול בסביבות בית הספר, ומגיעים ללא תכנון אל מבוך שבגן גדול של טירה עתיקה. חוט אדום מוליך אותם אל ספסל במרכז המבוך, ועל הספסל הם מוצאים נסיכה נמה - ממש כמו באגדות. הם מעירים אותה בנשיקה, כיאות, ותחילה הכול מתגלגל כמו באגדה המוכרת, אך בהמשך מסתבכים הדברים באופן בלתי צפוי. טבעת עתיקה מאשרת את האמרה הידועה - היזהר במשאלותיך, פן תתגשמנה. פסלים קמים לתחיה בליל ירח, מורה קפדנית מתגלה כיפהפייה צעירה ומלאת חיים, דחלילים מחפשים בית מלון טוב באמת וארבעת הילדים נקלעים מהרפתקה להרפתקה, מהן מפחידות ומהן נהדרות, עד לסוף הטוב, שלקחיו עמו.
אבי גיבסון בר-אל

אבי גיבסון בר-אל (נולד ב-1976) הוא שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי.

ביוגרפיה

נולד בבת ים. כשהיה בן ארבע וחצי נפטר אביו. בכיתה ג' נשלח גיבסון לחינוך חרדי, לאחר שאמו חזרה בתשובה. בגיל ההתבגרות החלו הספקות לנקר, ובכיתה ט' כבר עבר לתיכון חילוני. גיבסון לא שירת בצה"ל. בגיל 18 עבר לתל אביב והחל ללמוד אצל אמיר אוריין. לימים הפך מנחה מוסמך של שיטת אוריין "המעגל הפתוח".
ב-1996 נמנה עם מייסדי תיאטרון אורתו-דה, ולאורך השנים השתתף בכל הפקותיו כשחקן או במאי.
ב-1999 ייסד את הטקס האלטרנטיבי ליום השואה המתקיים מדי שנה בתיאטרון תמונע.
ב-2006 זכה בפרס קיפוד הזהב על בימוי ההצגה "אסקוריאל" בתיאטרון הסימטה.
בשנים 2011-2008 כיהן כמנהל אמנותי של תיאטרון הסימטה.
ביולי 2015 מונה למנהל האמנותי של פסטיבל עכו לתיאטרון אחר. ב-2017 התפטר מתפקידו לאחר שוועדת ההיגוי של הפסטיבל פסלה את ההצגה "אסירי הכיבוש" שיצרה עינת ויצמן.
גיבסון מלמד באקדמיה לאמנויות המופע במקיף על שם שז"ר בבת ים ובמנשר לאמנות.
נשוי ליפעת ואב לילד.
דון ולש (מאמן)

דונלד (דון) ולש (באנגלית: Donald (Don) Welsh;‏ 25 בפברואר 1911 - 2 בפברואר 1990) היה כדורגלן ומאמן אנגלי. ולש שיחק בקבוצת טורקי יונייטד ובקבוצת צ'רלטון אתלטיק, עמה זכה בגביע ההתאחדות בעונת 1946/1947 ובנבחרת אנגליה. בעונת 1939/1940 ולש שיחק במדי ליברפול במסגרת ידידותית כאשר הכדורגל הרשמי באנגליה הוקפא בשל מלחמת העולם השנייה.
בתום קריירת המשחק שלו החל ולש בקריירת אימון בקבוצת ברייטון אנד הוב אלביון בנובמבר 1947 בגיל 36. קריירת האימון שלו לא החלה על הצד הטוב ביותר - ברייטון סיימה במקום האחרון בליגה השלישית (דרום) בעונת 1947/1948. בשתי העונות הבאות סיימה ברייטון במקומות ה-6 וה-8. בשנת 1951 עבר ולש לאמן את ליברפול לאחר החלטתו של ג'ורג' קיי לפרוש בשל בריאותו המידרדרת.
ב-1954 הפך דון ולש למאמן הראשון של ליברפול מזה 50 שנים שתחת הדרכתו ירדה הקבוצה ליגה. למרבה האירוניה, הייתה זו היריבה העירונית אברטון שעלתה חזרה לליגה הבכירה באותה העונה. עונה זו הייתה המשכה הישיר של קודמתה, בה סיימה ליברפול במקום ה-17 בליגה וניצלה מירידה עם ניצחון דחוק על צ'לסי במחזור האחרון. לאחר עונה זו, נותרה ליברפול בליגת המשנה במשך 8 עונות נוספות. ליברפול כמעט וחזרה לליגה הבכירה בעונת 1955/1956, אך לוולש לא ניתנה הזדמנות נוספת והוא פוטר באותה השנה. עד היום נותר ולש מאמנה היחיד של ליברפול שפוטר על ידי המועדון.
לאחר הקדנציה בליברפול ניהל ולש פונדק במערב המדינה, לפני שהאהבה הכדורגל משכה אותו בחזרה לחיי האימון, הפעם בבורנמות' בליגה השלישית החדשה, לקראת פתיחתה של עונת 1958/1959. לאחר שתי עונות בינוניות (מקומות 10 ו-12) ולש פוטר ב-1961 בעקבות רצף של תוצאות לא מספקות. ולש פנה לאמן את וייקומב וונדררס לתקופה קצרה בין יולי 1963 ונובמבר 1964 לפני שחזר למועדון בו זכה להצלחה כשחקן, צ'רלטון אתלטיק, כחבר בצוות הניהולי. ולש נפטר בשנת 1990 בגיל 78.
מבצע התחלה

מבצע התחלה היה מבצע צבאי שביצע חיל הים בליל ה-26 בדצמבר 1948 במסגרת מבצע חורב שהיה בשלביה האחרונים של מלחמת העצמאות. מטרת המבצע הייתה לחבל באספקה של ציוד צבאי וחימוש שהזרימו המצרים מתוך שטח המדינה לשטח החזית בצפון הנגב. האספקה הוזרמה לחזית על גבי רכבות צבאיות שנעו על מסילת החוף לכיוון עזה. המבצע היה הראשון בו נטלה חלק יחידת הנחיתה הימית ומכאן שמו "מבצע התחלה".

רקע

במסגרת מבצע חורב שהתחיל ב-22 בדצמבר 1948 התנהל מאמץ רב לשבור את כוחו של הצבא המצרי, אחת ממטרות המבצע היה לשבש את האספקה המצרית לשדות הקרב ובכך להכניע אותם, במסגרת זה עלה הרעיון לפוצץ את המשלוחים בשטח מצרים באמצעות מטעני חבלה שיוצמדו אל מסילות הרכבת ובכך לעכב את המשלוחים וכן לגרום נזק למסילת החוף המצרית דבר שיעכב אספקה נוספת, המבצע הזה הוטל על יחידת חבלה מיוחדת שהייתה כפופה לחיל הים והיא זו שביצעה אותו.

ביצוע הפעולה

לצורך ביצוע הפעולה נבחרה נקודה שבין רפיח לאל-עריש, בלילה שבין 26 ו-27 בדצמבר יצאו מנמל תל אביב שתי ספינות משמר - סער (מ-23) ופלמ"ח (מ-19) - לכיוון רצועת החוף של מצרים, בחצות הלילה הגיעו שתי הספינות קרוב לחוף והורידו בסירות גומי מספר צוותי חבלה מיחידת החבלה הימית ויחידת הנחיתה ואלו הניחו חומר נפץ מתחת למסילה ומיד לאחר מכן נסוגו אל הים מבלי שנתגלו, חומר הנפץ שהוטמן כוון לשעה 6:00 בבוקר בהנחה שרכבת תעבור על המסילה לפני כן תעלה על המטען ותפוצץ אותו ובכך תגרום נזק כבד למסילה אולם לבסוף לא עברה במקום רכבת והמטען התפוצץ בשעה היעודה וגרם לנזק קטן ובלתי משמעותי.

תוצאות המבצע

הנזק שנגרם למסילת הרכבת לא היה משמעותי וצבא מצרים תיקן את המסילה והמשיך להשתמש בה לשם החשת אספקה ותגבורת של חיילים עד שהוחלט במטה חיל הים לצאת למבצע נוסף על מנת לשתק סופית את תנועת רכבות הצבאיות, המבצע נערך כמה ימים לאחר מכן בליל 2 בינואר 1949, כוחות חיל הים חזרו לאותה נקודה וניסו לבצע שוב את אותה פעולה במה שנקרא לאחר מכן מבצע עוז.
הפיגוע בקיבוץ מצר

הפיגוע

ביום ראשון, 10 בנובמבר 2002, מעט אחרי השעה 23:30, חדר מחבל שהגיע משטחי הרשות הפלסטינית לתוך הקיבוץ הנמצא על קו התפר סמוך לוואדי ערה. לאחר שעבר את הגדר ההיקפית של הקיבוץ ללא קושי, חיפש המחבל קורבנות אפשריים.
המחבל, חמוש ברובה סער מסוג M16, ירה בתחילה לעבר מטרה לא ברורה סמוך לבתי הילדים של הקיבוץ שהיו ריקים בשעת לילה. בהמשך נתקל בזוג, חבר הקיבוץ ובת זוגו תרצה דמארי, שטיילו בשבילי הקיבוץ. המחבל ירה לעבר הזוג ופגע באישה שמתה במקום. בן זוגה הצליח להימלט.
המחבל המשיך את מסע הרצח ופרץ לבית משפחת אוחיון, שבו התגוררו אם ושני ילדיה. לאחר שלא הצליח להיכנס דרך הדלת, נכנס המחבל דרך החלון. הוא ירה מטווח קצר באם רביטל אוחיון ובשני ילדיה - נועם בן ה-4 ומתן בן ה-5 - והרג אותם.
לאחר שיצא מן הבית הלך המחבל לעבר חדר האוכל על מנת לחמוק מן הקיבוץ. במהלך הימלטות המחבל הוא נתקל במזכיר הקיבוץ יצחק דורי שהיה באותו יום בתורנות שמירה. המחבל ירה לעבר דורי שהיה במכוניתו והרג אותו. לאחר מכן יצא המחבל מהקיבוץ דרך מקום חדירתו, וברח דרך מטע בננות לעבר שטחי הרשות הפלסטינית. בזמן הסריקות אחר היורים נדרשו התושבים להסתגר בבתים בחשיכה מוחלטת.
בחודש אוקטובר 2003, כשנה לאחר הפיגוע, ביצעו כוחות צה"ל, השב"כ והימ"מ פעילות משותפת בטולכרם. במהלך הפעילות חיסלו כוחות הימ"מ את המחבל סירחאן סירחאן החבר בגדודי חללי אל אקצא של הפת"ח שביצע את הפיגוע. כחודש לאחר מכן נלכד ראש הזרוע הצבאית של הפת"ח באזור טול כרם, שהיה אחראי לשילוח המחבל, ונידון ל-13 מאסרי עולם.
באוגוסט 2004 הורשע ערבי ישראלי תושב הכפר אום אל קוטוף בסיוע למחבל. מספר שעות לאחר הפיגוע הגיע המחבל אל תושב הכפר וביקש ממנו לסייע לו. האזרח החביא עבור המחבל את כלי הנשק שלו, ונתן לו את הטלפון הסלולרי שלו, כאשר הוא הבין כי מדובר במחבל מבצע הפיגוע. הוא נידון ל-4.5 שנות מאסר
לזכר הנרצחים הוקמה בקיבוץ פינת הנצחה הכוללת אנדרטה וכן פינת הנצחה בשמורת אלוני יצחק.
ברית המוצא

אידאולוגיה

האידאולוגיה של המפלגה מבוססת על ליברליזם. בענייני מדיניות החוץ, המפלגה מתנגדת להצטרפות ארמניה לאיחוד הכלכלי האירואסייתי וכי הייתה להצטרפות השפעה שלילית על המדינה. הברית מציעה לחדש את המשא ומתן עם האיחוד האירופי באשר לחתימת הסכם על סחר חופשי מקיף.
יחסי סן מרינו–קטר

היסטוריה

ב-31 במאי 2010 השתתפה שרת החוץ הסן מרינזית אנטונלה מולרוני ב"פורום דוחה" העשירי. הפורום מתקיים מדי שנה בחסות אמיר קטר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני דאז ודהיום תמים בן חמד אאל ת'אני. גם השגריר הפועל בספרד, חוסה מנואל דה מולינדו מרטינז הגיע לקטר והשתתף בפורום.
ב-1 באוקטובר 2012 ביקר שגריר קטר הלא תושב דאז סולטאן בן סעד אאל מריחי בסן מרינו והשתתף בטקס מינוי קפטני המחוז, הביקור היה הראשון של בעל תפקיד מדרגה ראשונה קטרי בסן מרינו. בביקור שיגר השגריר את הברכה של אמיר קטר לקפטני המחוז החדשים של סן מרינו ואיחל להם בהצלחה בחצי שנת שלטונם.
ב-23 בספטמבר 2015 נפגשו שגריר קטר באיטליה ובסן מרינו ושר התעשייה הסן מרינזי ברומא, אחד הנושאים הבולטים שהועלו בפגישה הוא שיפור היחסים הדיפלומטיים בין קטר לסן מרינו וייסוד שיתופי פעולה.
ב-2 באפריל 2017 נפגשו שגריר קטר באיטליה ובסן מרינו ומזכיר החוץ של סן מרינו בסן מרינו, הנושאים שהועלו בפגישה בין השניים היו בין היתר מציאת מכנים משותפים בין שתי המדינות, תמיכה של כל אחת מהמדינות בשנייה ושיפור של היחסים הדו-צדדיים הקיימים.
סן מרינו היא אחת מ-33 מדינות שאזרחיהן רשאים להיכנס למדינה עם אשרה כללית לקטר ועומאן.
המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר

הפעילות במתחם המרכז הרפואי

המרכז הרפואי כולל שלושה בתי חולים עם הנהלות נפרדות – בית החולים הכללי, בית החולים לילדים (על שם ספרא) ובית החולים השיקומי (המאגד את מחלקות השיקום, הגריאטריה והפסיכיאטריה). למחלקת השיקום מופנים רבים מפצועי צה"ל, מסורת שהחלה עוד מהקמת בית החולים במלחמת העצמאות.
המרכז הרפואי "שיבא" הוא בית החולים הגדול ביותר בישראל ובין הגדולים במזרח התיכון. במרכז הרפואי נכון לשנת 2018 עובדים כ-1,250 רופאים, וכ- 2300 עובדי סיעוד וכוח עזר. בבית החולים ישנן 1,430 מיטות, והוא משתרע על שטח של 800 דונם, מתוכם 400,000 מ"ר שטח בנוי, 5,300 מקומות חנייה (350 מהם מסומנות כחניות לנכים), ו-78 מעליות. 
במרכז הרפואי קיימות 11 מחלקות, אשר רבות מהן שוכנות בבניינים משלהן. בקמפוס המרכז הרפואי פועלים מתקני שירותים לטובת העובדים במרכז הרפואי והבאים בשעריו: שני מרכזי קניות, חניון בן שמונה קומות, 4 בתי מלון, 3 בנקים, 7 מסעדות, 4 בתי כנסת, תחנת דלק ואף מתקן לרחיצת מכוניות. בשנת 1987 הוקם ליד מגדל האשפוז מרכז של בנק הדם של מד"א, אשר עבר למקום מבניין ישן ברחוב שבטי ישראל ביפו. 
במתחם שוכנות יחידות ממשלתיות של משרד הבריאות וביניהן מינהל הסיעוד הממשלתי. במתחם בית החולים נמצא גם מקום מושבם של "הועד הארצי של עובדי בתי החולים הממשלתיים" ושל ארגון י.ע.ל (יד עזר לחולה), הפועל בכל בתי החולים הממשלתיים בארץ. בנוסף, ב-1998 הוקמה "סדנת גל" שהיא מועדון שיקומי לנכי צה"ל הסובלים מהפרעת דחק פוסט-טראומטית, ומאובחנים כנפגעי תגובת קרב מתמשכת.
בעבר שכן בשטח בית החולים, בתוך מבנה בריטי ישן, "בית הלוויות הצבאי", ממנו יצא מסע ההלוויה של ראש הממשלה יצחק רבין, עד לשנת 2007 בה עבר בית הלוויות אל בסיס הרבנות הצבאית בצריפין בסמוך אל "בית החולים אסף הרופא" ואל בסיס ההדרכה של חיל הרפואה בצריפין. בסמוך לבית החולים ממוקמים בסיסים של חיל הרפואה ובהם מפקדת קצין רפואה ראשי (מקרפ"ר), יחידת הרפואה האווירית של חיל האויר (ירפ"א) וכן מתקן האשפוז הצבאי. בסמוך אל מתקן האשפוז הצבאי ואל הכניסה הישנה של בית החולים, ליד בית החולים השיקומי שוכן המכון הלאומי לשיקום (מפעל "גפיים").
עם הקמתו של המרכז השיקומי מתוכננות לעבור אליו כל יחידות השיקום הנמצאות בסמוך אל בסיס חיל הרפואה מחוץ אל בית החולים.
בשטח המרכז הרפואי פועלות גם ארגונים שונים בהם מסר – המרכז הארצי לסימולציה רפואית ומרכז פעילות של "אשל – האגודה לתכנון ולפיתוח שירותים למען הזקן בישראל".

תוכניות עתידיות

בשנים הבאות מתוכנן להעביר את כל יחידות השיקום הנמצאות מחוץ לשטח בית החולים, במתחם מחנה דורי, אל תוך בית החולים השיקומי. זאת מתוך מטרה להפשיר את הקרקע לבניית שכונת מגורים חדשה. כמו כן מתוכנן להעביר את כל יחידות הגריאטריה אל תוך בניין בית החולים הגריאטרי.

בתי הכנסת

במתחם תל השומר קיימים ארבעה בתי כנסת. רב בית החולים הוא הרב ישראל סלומון.
אוליבייה אסאיאס

הקריירה

אביו של אוליבייה, ז'אק רמי, היה בערוב ימיו במאי טלוויזיה. בשל בריאותו הרופפת, נרתם אוליבייה לעזור לו וכך נחשף לעשייה בתחום. ב-1984 ביים סרט דוקומנטרי קצר בשם: Winston Tong en Studio, אשר נחשב ליצירת הבכורה שלו. ב-1986 ביים סרט ראשון באורך מלא, שנקרא "חוסר סדר". ב-1992 זכה בפרס הקולנוע הצרפתי ע"ש ז'אן ויגו, על סרטו "פאריז מתעוררת". סרטו המפורסם ביותר הוא "אירמה ואפ" מ-1996 בו מככבת השחקנית מאגי צ'אנג מאן יוק, אשר שנתיים מאוחר יותר אף נישאה לו. הסרט הוצג בפסטיבל קאן וזכה לתשבחות רבות מהמבקרים.
ככתב, הרבה אסאיאס לכתוב אודות במאים אירופאים מפורסמים, אך עיקר פרסומו היה בכתיבה הדוקומנטרית על במאים מזרח אסיאתים.
ב-2001 התגרש אסאיאס מאשתו, אך השניים המשיכו בקשרי עבודה מקצועיים, כאשר ב-2004 כיכבה מאגי צ'אנג לצד ניק נולטה בסרט "Clean"-(נקייה), אשר הוצג אף הוא בפסטיבל קאן של אותה השנה, היה מועמד לפרס דקל הזהב לסרט הטוב ביותר ולא זכה. השחקנית מגי צ'אנג, זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר והסרט זכה בפרס על האפקטים הטכניים.
ב-2008 סרט הדרמה שלו "שעות קיץ" הוקרן בהקרת בכורה בפסטיבל ניו יורק. מרבית סרטיו של אסאיאס משלבים בין דרמות קולנועיות לבין מותחנים אשר גולשים לעיתים לכיוון הנאו נואר, כמו בסרטו  Demonlover, מ-2002 המשלב גם אנימציה.
ב-2010 הוקרנה בטלוויזיה הצרפתית מיני-סדרת טלוויזיה מפרי עטו העוסקת בקורות חייו של הטרוריסט איליץ' רמירז סאנצ'ז הידוע בכינויו "קרלוס". בשנה זו זכה אסאיאס בפרס גלובוס הזהב למיני-סדרה או סרט טלוויזיה הטוב ביותר.
בשנת 2017 לקח חלק בכתיבת התסריט לסרט "מבוסס על סיפור אמיתי", בבימויו של רומן פולנסקי. 
אסאיאס היה במערכת יחסים עם הבמאית-תסריטאית מיה הנסן-לאב מ-2009 ועד 2016. בתם נולדה ב-2009.
ונדל קרטר

נעורים וקריירת מכללות

קרטר נולד וגדל באטלנטה שבג'ורג'יה. בגיל 16 עבר ללמוד ב'אקדמיה פייס' שבג'ורג'יה, ובשנתו האחרונה בתיכון נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן המציג את שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית.
בשנת 2017 החל ללמוד באוניברסיטת דיוק, ולשחק בקבוצת הכדורסל שלה. בסיום העונה נבחר לחמישייה השנייה של העונה במחוז. כחלק מרביעיית פרשמנים בולטת, לצד מרווין באגלי, גארי טרנט וטרבון דובאל, היה קרטר חלק מהקבוצה שהגיעה עד לשלב רבע הגמר ("Elite Eight") של טורניר אליפות המכללות. לאחר הדחתה של דיוק הודיע קרטר על כוונתו לוותר על שלוש שנות לימודיו הנותרות באוניברסיטה, ולהעמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.

קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2018 נבחר קרטר על ידי שיקגו בולס בבחירה השביעית.
יעל נעים

ביוגרפיה

נעים נולדה בפריז להורים יהודים תוניסאים. בגיל 4 עלתה לישראל עם הוריה. המשפחה התגוררה ברמת השרון שם היא למדה נגינה על פסנתר. מאוחר יותר למדה במגמת המוזיקה של תיכון אלון ובקונסרבטוריון למוזיקה ברמת השרון. בצה"ל שירתה נעים כסולנית בתזמורת חיל האוויר. 
את קריירת המוזיקה שלה התחילה בצרפת, כאשר השתתפה בקומדיה המוזיקלית Les Dix Commandements (עשרת הדברות) בתפקיד מרים הנביאה במשך שנתיים וחצי. אלבומה האישי הראשון הוא In A Man's Womb שיצא בשנת 2001. היא שרה את השיר "You Disappear"(איט') מתוך אלבום זה גם בסרט "Harrison's Flowers"  של המפיק אלי שורקי. בשיריה המוקדמים של נעים היא מכונה "יעל".
בשנת 2006 השתתפה נעים באלבומה של דין דין אביב "סודותיי". נעים השתתפה בכתיבה ובהלחנה של השירים "סודותיי", "מה שתבקשי" ו"משמעויות", אותו גם שרה בדואט עם אביב.
במשך שנתיים התפתחה נעים בשירה והתאמנה בדירת הסטודיו בפריז עם חבריה דייוויד דונטין וג'ון ריד. הם הקליטו והלחינו 13 שירים שהפכו ב-22 באוקטובר 2007 לאלבומה השני שנקרא "Yael Naim"‏. 13 השירים באלבום הם בצרפתית, באנגלית ובעברית. סגנון השירים הוא פולק וג'אז. בינואר 2008 שודרה פרסומת הבכורה למחשב "MacBook Air" של חברת Apple, בה מושמע שירה של נעים "New Soul". השיר זכה לפרסום רב וב-1 בפברואר 2008 היה במקום השני ברשימת ההורדות של iTunes. השיר אף הגיע למקום ה-7 במצעד הבילבורד האמריקני, הישג שאף אמן צרפתי או ישראלי לא הגיע אליו קודם לכן. בחודש מאי יצא הסינגל השני, "פריז", המושר בעברית בשילוב מספר מילים בצרפתית.
במרץ 2010 שודר באמריקה הפרק The Greatest Story Ever D'ohed בסדרה משפחת סימפסון בו המשפחה מבקרת בירושלים. בפרק נעים דיבבה את דורית, אחייניתו של מדריך התיירים (שגולם על ידי סשה ברון כהן).
בסוף 2010 יצא אלבומה השלישי, "She Was A Boy", ששיריו הם באנגלית, והוא זכה לפופולריות רבה בצרפת. בטקס פרסי המוזיקה הצרפתי שנערך בחודש מרץ 2011, זכתה נעים בתואר "זמרת השנה" בצרפת בעקבות הצלחתה. בסוף 2012 תמכה במועמד לנשיאות פרנסואה הולנד ועם ניצחונו שרה את שיריה המוכרים בכיכר הבסטיליה. בפברואר 2016 זכתה בפעם השנייה בתואר "זמרת השנה" בצרפת, זאת לאחר הצלחתו של אלבומה Older, ובפרט מתוכו השיר "Dream In My Head". במאי 2016 הופיעה באצטדיון האולימפיה בפריז.
ביצועה לשיר Toxic זכה בלמעלה מ-56 מיליון צפיות באתר יוטיוב (נכון לדצמבר 2018).
לואיס גיירמו סוליס

תחילת דרכו

סוליס נולד בשנת 1959 בבירת קוסטה ריקה סן חוסה. אמו הייתה מחנכת ואביו היה סנדלר. משפחתו היא ממוצא אפרו-לטיני וסיני שהיגרה למדינה בתחילת המאה ה-20. למד בתיכון מתודיסטי. בשנת 1979 סיים בהצטיינות תואר בהיסטוריה באוניברסיטת קוסטה ריקה. לאחר מכן קיבל תואר שני בלימודי אמריקה הלטינית באוניברסיטת טוליין שבניו אורלינס, ארצות הברית. בשנים 1981–1987 סוליס עבד באוניברסיטת קוסטה ריקה ובשנים 1983–1985 עבד גם באוניברסיטת מישיגן במסגרת תוכנית פולברייט. בנוסף על כך, סוליס פרסם מאמרים וספרים רבים במדע המדינה וביחסים בינלאומיים.

פוליטיקה והבחירות לנשיאות

בתקופתו באקדמיה, סוליס התמנה ליועץ לנשיא אוסקר אריאס שזכה מאוחר יותר בפרס נובל לשלום. בשנת 2009 הצטרף ל-PAC. סוליס הכריז על מועמדותו לנשיאות המדינה ב-27 בנובמבר 2012. בפריימריז סוליס ניצח בהפרש מועט של כ-110 קולות על פני המועמדים האחרים. המצע של סוליס בבחירות כלל מלחמה בשחיתות, חיזוק מערכות הרווחה והבריאות הציבוריות ושיפור התשתיות. בנוסף על כך, סוליס הכריז על תמיכה ביזמות סביבתית ויגביל את הסכמי הסחר החופשי. מועמדותו של סוליס זכתה לתמיכה רבה מצד האיגודים המקצועיים.
בבחירות שנערכו ב-2 בפברואר 2014 סוליס הוביל עם כ-30.95% מהקולות, כאחוז יותר מן המועמד הדומיננטי השני ג'וני אראיה ממפלגת PLN. מרבית מהתמיכה בסוליס הגיעה ממחוזות סן חוסה, אלחואלה, קרטגו וארדיה. מכיוון ששום מועמד לא הצליח לקבל 40%, תוכנן להתקיים סיבוב שני ב-6 באפריל. אראיה (שקיבל תוצאות רעות בסקרים) פרש מן הבחירות אשר היו חייבות להתקיים על פי חוק. בבחירות אלו סוליס זכה בכ-77%. סוליס זכה בברכות רבות ממנהיגים בעולם, בהם מזכיר המדינה של ארצות הברית ג'ון קרי, נשיא אקוודור רפאל קוראה, נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו, מנהיג ונצואלה ניקולאס מדורו ונשיא בוליביה אוו מוראלס.

נשיאות ועמדות אישיות

כשבוע לאחר כניסתו לתפקיד במאי 2014, סוליס הכריז על ממשלתו, שהורכבה בעיקר מחברי PAC ואזרחים חסרי שיוך מפלגתי. בהשבעתו נכחו כ-80 מנהיגים מכל העולם ובהם פליפה השישי, מלך ספרד, רפאל קוראה ואוו מוראלס. עם כניסתו, סוליס הגדיל את ההוצאות הממשלתיות ואת הגירעון הציבורי.
כמו מרבית מחוגי השמאל במדינה, סוליס מציג עצמו כדוגל בפרוגרסיביזם, צמיחה כלילית, צמצום אי השוויון והתנגדות לשחיתות ולנאו-ליברליזם אשר לטענת סוליס פוגע בעם. בנוסף על כך, סוליס תומך בקיימות ובזכויות להט"ב.

חיים אישיים

סוליס הוא קתולי. יש לו עשרה ילדים מנישואיו הקודמים לאשתו הראשונה. כיום הוא נמצא בזוגיות שאינה ממוסדת, אך למרות זאת בת זוגו נחשבת ל"גברת הראשונה של קוסטה ריקה". מזוגיות זו (אשר החלה בשנת 2006) יש לסוליס בת אחת.
בוב גריפין

רוברט (בוב) גריפין (נולד ב-24 ביוני 1950) הוא כדורסלן עבר ישראלי-אמריקאי וכיום פרופסור לספרות אנגלית. שיחק בעמדת הגארד וגובהו 1.80 מטר.

ביוגרפיה

בוב גריפין נולד בארצות הברית בשנת 1950. הוא עלה לישראל בתחילת שנות ה-70 והצטרף למכבי רמת גן. בהמשך הושאל למכבי פתח תקווה, וחזר לאחר מכן לרמת גן.
ב-1975 הצטרף למכבי תל אביב. בעונת 1976/1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הוא זכה איתה בגביע אירופה לאלופות. באותה עונה הוא זכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל בכדורסל, ובנוסף זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות נוספות.
בעונת 1978/79 שיחק עונה נוספת במכבי רמת גן. בתום העונה פרש ממשחק בגיל 29.
בשנה זו (1979) השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב וחזר עם משפחתו לארצות הברית. הוא קיבל תואר דוקטור בספרות אנגלית מאוניברסיטת ייל. בשנת 1987 שבה המשפחה לישראל.
בשנת 1988 שימש כעוזר המאמן אפי בירנבוים במכבי רמת גן. סמוך לתקופה זו שימש בתפקיד בצוות האימון של מכבי תל אביב. לאחר מכן שב לארצות הברית.
בוב גריפין הוא אביה של העיתונאית בקי גריפין.

קריירה אקדמית

בשנים 1987 - 2005 שימש כמרצה בחוג לאנגלית של אוניברסיטת תל אביב. משנת 2005 משמש גריפין כפרופסור חבר באוניברסיטת טקסס A&M.
זיגפריד פאלם

חייו

זיגפריד פאלם החל ללמוד נגינה בצ'לו בגיל תשע, אצל אביו. בהמשך קיבל הכשרה אינטנסיבית אצל אנריקו מיינרדי.
אחרי תקופת לימודיו ניגן פאלם כסולן בתזמורות שונות, ביניהן ליבק, תזמורת רדיו צפון גרמניה בהמבורג והתזמורת הסימפונית של קלן. במשרתו האחרונה שימש עד 1968, ומאז הקדיש את זמנו להוראה ולקריירה של סולן בפסטיבלי מוזיקה בעולם.
בין השנים 1950 ל-1962 הרבה לנגן מוזיקה קאמרית; היה חבר ברביעיית האמאן, ניגן שנים ארוכות בדואו עם אלויס קונטרסקי (פסנתר) והיה חבר בשלישיית הפסנתר רוסטל/שרטר/פאלם. משנת 1962 ניהל את כיתות האמן לצ'לו בבית הספר הגבוה למוזיקה של קלן ומשנת 1972 עד 1976 כיהן כמנהל בבית ספר זה.