פוקה-וולף Fw 190

פיתוח

טיסת הבכורה של Fw 190V1, אב הטיפוס הראשון של המטוס, התקיימה ב-1 ביוני 1939 בשדה התעופה בברמן. בנובמבר 1940 התקבלה ההזמנה הראשונה עבור הלופטוואפה, וסדרת היצור הראשונה, Fw 190A-0, כללה 28 מטוסים. אלו נכנסו לשימוש עם Eprobungsstaffel 190, יחידת ניסוי שהוקמה במרץ 1941 על-מנת לבחון את מטוס הקרב החדש ולהכינו לשימוש מבצעי. בתחילה סבל המטוס מבעיות שונות, בעיקר עקב התחממות יתר של המנוע, אך אלו נפתרו בהדרגה בהמשך.

שירות מבצעי

מטוסי ה-Fw 190 הראשונים נכנסו לשימוש מבצעי בכנף 26 במהלך יולי 1941. כנף זו הייתה מוצבת בצרפת בתקופה שבה לחיל האוויר המלכותי הייתה עליונות מספרית ואף טכנולוגית על הלופטוואפה, שרוב יחידותיו הועברו לחזית המזרח במהלך ההכנות למבצע ברברוסה. באוגוסט 1941 החלו לצוץ בבריטניה דיווחים אודות מטוס חדש המופעל על ידי חיל האוויר הגרמני, ובתחילה חשבו כי מדובר במטוסי קרטיס הוק 75 מיושנים שנתפשו במהלך נפילת צרפת. אולם ביצועיו המעולים של המטוס, שהתעלה על הספיטפייר V שהופעל על ידי הבריטים במספרים גדולים, הסירו כל ספק אודות זהות המטוס החדש. עד סוף 1941 נכנסו למעלה מ-200 מטוסים לשירות, מהם כ-100 בחזית המערבית, ובפברואר 1942 השתתפו בקרב האוויר הגדול שהתנהל עקב יציאתן של השרנהורסט והגנייזנאו מברסט (מבצע קרברוס). מתוך 252 המטוסים שהשתתפו בקרב, 37 היו Fw 190. אלו זקפו לזכותם הפלת 18 מטוסים בריטים תוך אובדן שניים. המטוס אף השתתף בקרבות האוויר שהתנהלו בזמן הפשיטה על דייפ, שבהם שוב הוכיח את עליונותו על מטוסי הקרב הבריטים.
הצלחתו של המטוס הביאה את פיקוד הקרב של חיל האוויר המלכותי להוציא פקודות שהגבילו טיסות בריטיות מעל צפון צרפת, ואף החלו תכנונים לפשיטת קומנדו על אחד משדות הלופטוואפה על-מנת לגנוב את אחד המטוסים. אולם ב-23 ביוני 1942 התמזל מזלם של הבריטים ומטוס שלם נפל לידיהם עקב טעות התמצאות של טייס גרמני אשר הנחית את מטוסו בווילס. המטוס הועבר במהרה לבחינה במרכז הניסויים הבריטי בפארנבורו, ותרם הן להיכרות הבריטית עם מטוסי חיל האוויר הגרמני והן לפיתוחם של מטוסים בריטים חדשים, כגון הוקר פיורי.
הופעתו של ה-Fw 190A-4/U-8, אשר יכל לשאת פצצת 500 ק"ג לצד מכלי דלק נוספים מתחת לגף המטוס, אפשרה ללופטוואפה להתחיל בסדרת פשיטות הטרדה כנגד דרום מזרח אנגליה. אף-על-פי שאלו לא הציגו איום ממשי, נאלץ חיל האוויר המלכותי להקדיש מאמץ רב, כולל פטרולים יומיים, על-מנת לנסות וליירטן. בעבור 360 גיחות גרמניות כנגד מטרות באנגליה, העלו הבריטים לאוויר לא פחות מ-52,000 גיחות הגנתיות.
כניסתה של ארצות הברית למלחמה וגיחות ההפצצה של חיל האוויר השמיני כנגד בסיסי הלופטוואפה בצרפת הביאו לעצירה כמעט מוחלטת של תקיפות יום בבריטניה, אם כי אלו המשיכו בלילה. עד סוף 1942 נסוגו יחידות Fw 190 רבות מזרחה והתמקדו בעיקר ביירוט. מטוסים רבים הועברו לצפון אפריקה ולאחר מכן שירתו במאמצים להדוף את הפלישות לסיציליה ולאיטליה, אולם על אף כל יתרונותיהם לא יכלו ה-Fw 190 להתמודד עם העליונות החומרית של בעלות הברית באוויר. החל מסוף 1942 נכנסו המטוסים לשירות גם בחזית המזרחית, אולם גם כאן כבר החלה עליונותה של ברית המועצות לתת את אותותיה. ביתר שנות המלחמה שימשו המטוסים להגנת הרייך בפני הפצצות היום והלילה, כמו גם במאמצים לעצור את התקדמות בעלות הברית ללב גרמניה. מעל 200 מטוסים ו-100 טייסים אבדו בשלושת השבועות שלאחר הפלישה לנורמנדי.

דגמי אימון

עם כניסת ה-Fw 190 לשירות, טייסים רבים נדרשו לעבור ממטוסים ישנים יותר למטוס זה. לצורך כך הורכבו מטוסי אימון מיוחדים שכונו "מטוסי בית ספר" (Schulflugzeug) ונבנו על בסיס דגמי ה-Fw 190A-5 וה-A-8. דגמים אלו כללו מקום ישיבה נוסף (למדריך הטיסה) מאחורי הטייס והרחבת החופה כדי לכלול את המושב האחורי. סך הכל הורכבו 87 מטוסים מדגמי האימון S-5 ו-S-8.