google/wiki40b huggingface dataset:
The xx

היסטוריה

אלבום הבכורה של הלהקה שיצא ב-17 באוגוסט 2009 הנקרא "xx" זכה לביקורות חיוביות.
האלבום זכה במקום התשיעי במצעד "האלבום הטוב ביותר השנה" על ידי המגזין "רולינג סטון" ובמקום השני במגזין "NME", וכמו כן זכה בפרס מרקיורי היוקרתי.  
הגיטריסטית והקלידנית של הלהקה באריה קיורשי עזבה את הלהקה בשנת 2009. דיווחים ראשוניים טענו כי ההחלטה היא עקב תשישות, אך הלהקה מאוחר יותר אמרו כי החלטה זו עקב "חילוקי דעות אישיים".
צלילה רוז

חייה

רוז נולדה בישראל. את שנות ילדותה העבירה בבית חינוך לילדי עובדים ולאחר מכן בגימנסיית רחובות. בשנים אלה הייתה פעילה בתנועת הנוער השומר הצעיר. לאחר השירות הצבאי הצטרפה לקיבוץ זיקים, שם פגשה את בעלה. השניים נסעו ללונדון בשליחות מטעם השומר הצעיר, שם הדריכו בני נוער לקראת עלייתם ארצה. בשנת 1959, במהלך שהותה בלונדון, למדה מחול מודרני, ועם סיום לימודיה בשנת 1964 החלה ללמד מחול בבתי ספר ברחבי לונדון.
בשנת 1966, בעידודה של לאה פורת, מנהלת התוכניות בקול ישראל, החלה רוז ללמוד בימוי וניהול תוכניות טלוויזיה בלונדון. אחרי שנת השתלמות בטלוויזיה המסחרית הבריטית היא חזרה לישראל והצטרפה לצוות ההקמה של הטלוויזיה הישראלית.
תוכנית הילדים הראשונה בהפקתה הייתה "מי למעלה מי למטה" בשנת 1971. בשנים שלאחר מכן רוז הגתה, הפיקה וערכה רבות מתוכניות הילדים המוכרות והאהובות של שנות השבעים ושנות השמונים, ביניהן: "ריצ'רץ'", "טלפלא", "הצריף של תמרי", "ראש כרוב", "קרוסלה", "שמיניות באוויר", "החתול שמיל", "שלוש ארבע חמש וחצי", "הופה היי", "מסיבת גן", "ציפי בלי הפסקה", "לא כולל שירות" ועוד. כמו כן, רוז יזמה את הבאתן ושידורן של תוכניות רכש מצליחות ופופולריות כגון "אלף", "הדרדסים" ו"טלטאביז".
בשנת 1980 מונתה למנהלת מחלקת תוכניות הילדים והנוער, תפקיד אותו מילאה עד אשר יצאה לגמלאות בדצמבר 2002, לאחר 35 שנות עבודה בערוץ.
רוז נשואה לנורמן רוז, פרופסור למדע המדינה מהאוניברסיטה העברית. לשניים ילדה, ד"ר ענבל רוז (שנולדה בעת שהותם בלונדון), והם מתגוררים בשכונת אבו תור בירושלים.
אחותה של רוז, רינה קופר, הייתה אמנית רב תחומית.
מוקדון

היסטוריה

הממלכה ידועה בערך מהמאה ה-9 לפנה"ס והייתה חסרת השפעה עד לבואו של פיליפוס השני, מלך מקדוניה אשר כבש את כל יוון, אימץ את דת יוון וגייס את לוחמי הערים היווניות לצבאו.
אלכסנדר הגדול, בנו של פיליפוס, שנקרא אלכסנדר מוקדון, על שם המקום, פתח במסעות כיבושים אדירים שבמהלכם הכניע את האימפריה הפרסית וכבש חלק מהודו וכך מוקדון הפכה לאחת האימפריות הגדולות בהיסטוריה.
אולם האימפריה לא שרדה לאחר מותו של אלכסנדר. במלחמות הדיאדוכים אנטיגונוס מונופתלמוס הצליח להשתלט על מוקדון והקים בה ממלכה עצמאית וייסד את השושלת האנטיגונידית ששלטה במוקדון עד שנת 168 לפנה"ס שבה הצבא הרומי הביס את מלך מוקדון פרסאוס בקרב פידנה.
לאחר ניצחון הרומאים במלחמה המוקדונית השלישית הם פירקו את הממלכה המוקדונית לארבע יחידות מדיניות נפרדות שהיו מדינות גרורות של רומא. כדי לנסות למנוע כל התנגדות לשלטונם הם פעלו בשיטה של הפרד ומשול ואסרו כל מגע מכל סוג שהוא בין תושבי המדינות השונות. אולם בסופו של דבר הניסיון לשלוט בלי לספח את האזור לא צלח ואחרי מרד כושל של המוקדונים רומא סיפחה את ארבע המדינות והפכה אותם לפרובינקיה.
בשנת 1991, כחלק מהתפרקות יוגוסלביה, הוקמה בחלק משטחה של ממלכת מוקדון לשעבר רפובליקת מקדוניה.

חברה ומשטר

החברה המוקדונית הייתה כפרית בעיקרה. האיכרים, שהיו אנשים חופשיים מבחינה משפטית, היוו את רוב העם ואת הצבא. התושבים התחלקו לשני חלקים עיקריים: מוקדונים ותושבי קבע חסרי אזרחות. המוקדונים נהנו מכל הזכויות החוקיות ושירתו בצבא המלך ואילו תושבי הקבע היו חסרי זכויות פוליטיות, אך נהנו מחופש פולחן, אפשרות לחיות על פיו חוקיהם, אפשרות לדבר את שפתם ללא הפרעה וכו'. תושבים אלה שירתו לעיתים בצבא בחיל הרגלים הקל או בחיל הפרשים הקל. המטרה העיקרית של תושבי הקבע היה בעיקרו של דבר לספק את הבסיס הכלכלי שיתמוך במוקודנים אשר שרתו בצבא.
הצבא המוקדוני, שנועד להגן על הממלכה מפני פולשים מצפון, היה מאורגן ומצויד היטב.
בראש המדינה עמד מלך ששלטונו עבר בירושה, אך אישור המלך היורש היה בידי הצבא. בשונה ממלכי המזרח, שהתהדרו בפאר רב ובמעמד של אל, המלך המוקדוני היה המנהיג הצבאי וראש האצילים. עוזריו בשלטון וכן אנשי הקצונה בצבא היו "ידידי המלך" - ההטיירוי.
דפנה לוין

ביוגרפיה

לוין היא בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים, שם ביימה כפרויקט גמר את הסרט הקצר "לכל דבר מחיר". ב-2001 כתבה וביימה את הדרמה "שלוש אצבעות" במסגרת הסדרה הטלוויזיונית "שיעור מולדת". ב-2007 הייתה מועמדת במשותף עם עודד רסקין ומיכל ליבדינסקי לפרס הטלוויזיה לבימוי על "בשורות טובות". כתבה פרקים בסדרת הדרמה "בטיפול" ואף זכתה ב-2005 בפרס הטלוויזיה יחד עם צוות תסריטאי העונה הראשונה. כמו כן ביימה את הסדרה "עד החתונה" של רשת ואת הסדרה "אופוריה".
יחד עם טום סלמה יצרה את סדרת הטלוויזיה "מיגל" בכיכובו של רן דנקר שעלתה לשידור בשנת 2018 ב-HOT.
ב-26 בספטמבר 2019 עלתה לשידור סדרת הטלוויזיה "חמישים" אותה ביימה.

חיים אישיים

גרושה של הבמאי עודד דוידוף.
מנזר אוטובוירן

היסטוריה

המנזר נוסד ב-764 על ידי טוטו המבורך והוקדש למרטיר אלכסנדר הקדוש. לא הרבה ידוע על ההיסטוריה הקדומה של המנזר מלבד זאת שטוטו, אב המנזר ומייסדו מת בערך ב-815 ושאולריך הקדוש היה אב המנזר ב-972. במאה ה-11 החל האב אדלהלם (1082-1094) לפעול לשימור הבניין שהיה רעוע, תהליך אותו סיים ממשיכו האב רופרט (1102-1145) בתוספת בניית מנזר לנשים ממשפחות אצולה.
המנזר נשרף פעמיים, ב-1153 וב-1217. במאות ה-14 וה-15 התדרדר מעמדו עד כדי כך שבעת כניסתו לתפקיד של האב יוהאן שדלר (1416-1443) שהו במקום רק שישה או שמונה נזירים וההכנסה השנתית לא עלתה על 46 מרק כסף. תחת ניהולו של האב לאונרד ויידמן (1508-1046) החל המנזר לפרוח: הוא הקים בית דפוס ובית ספר שבו למדו בנדיקטנים מכל רחבי שוואביה. עם זאת, לאחר זמן לא רב, נפגע בית הספר במלחמת שלושים השנים ונסגר.
הוא הוכר כמנזר אימפריאלי (מעמד שמקנה לו עצמאות משלטון המחוז והוא כפוף ישירות לקיסר) ב-1299, אך איבד את מעמדו זה לאחר שהנסיך-בישוף של אוגסבורג הפך לפוגט של המנזר. ב-1710 קיבל המנזר בחזרה את מעמדו האימפריאלי, אך לא היה חלק מאחוזת המעגל השוואבי.
תקופתו הטובה ביותר של המנזר החלה עם כניסתו לתפקיד של האב רופרט נס (Rupert Ness)‏ (1710-1740) שבנה את המבנה הנוכחי והחל בהקמת הכנסייה, אותה סיים ממשיכו ב-1766.

הכנסייה

כנסיית אלכסנדר הקדוש ותאודור הקדוש נבנתה כבזיליקה בסגנון הרוקוקו בין השנים 1737-1766. בניגוד לרוב הכנסיות שפונות מזרחה, היא פונה דרומה. אורכה 89 מטרים, גובהה 36 מטרים, רוחבה 41 מטרים ובחזיתה שני מגדלים שגובהם 82 מטרים.
הכנסייה מעוטרת בפאר רב, וכוללת קישוטי סטוקו, פרסקאות ופסלים רבים. הצבע השולט בה הוא לבן, העמודים והמזבחות עשויים שיש צבעוני, והקירות והתקרה מעוטרים בדוגמאות צמחים, צדפות ופיתולים.
ב-1926 העניק לה האפיפיור פיוס ה-11 את התואר "בזיליקה קטנה".

מוזיקה

בכנסייה מתקיימת תוכנית מוזיקה עשירה במיוחד שכוללת קונצרט מדי יום ראשון, בהם הופיעו ומופיעים גם מנצחים מהשורה הראשונה בעולם, בהם הרברט פון קאראיין, ליאונרד ברנשטיין וקרל ריכטר שגם הופיע בנגינת עוגב. רוב הקונצרטים מביאים לידי ביטוי לפחות את אחד העוגבים הידועים שבמנזר. העוגב הישן, יצירת מופת של בונה העוגבים קרל יוזף ריפ (Karl Joseph Riepp)‏ (1710-1775) מורכב למעשה משני עוגבים והוא אחד העוגבים ההיסטוריים הנחשבים ביותר באירופה. ב-1957 נבנה עוגב נוסף על ידי G. F. Steinmeyer & Co, והוא שופץ והורחב כך שכעת הוא בעל 100 משלבים ששולטים בחמש מקלדות. כל העוגבים בנויים בסגנון הצרפתי.
שטיח ריקוד

שטיח ריקוד הוא רכיב ציוד היקפי המשמש למתן קלט למחשב או לקונסולת משחקים ובעזרתו ניתן לשלוט על פעולות ותנועות הנעשות במחשב. השטיח עשוי פלסטיק ועליו אזורים רגישים ללחץ המסומנים בחצים בכוונים שונים. דריכה על אזורים מסוימים בשטיח משדרת למחשב את כיוון ההזזה. את השטיח ניתן לחבר למחשב, פלייסטיישן או טלוויזיה, השטיח פועל עם מדיה אחת או כמה מהן. 
במשחק העיקרי המתבסס על שטיח הריקוד, על השחקן לדרוך על חיצים המסומנים על השטיח לפי הנחיה על גבי המסך, בעיתוי מדויק ובליווי מוזיקה. התוצאה היא ריקוד לפי קצב המוזיקה, והניקוד מתבסס על היכולת לעמוד בקצב ובדיוק הדרושים. 
השטיח למעשה משמש כג'ויסטיק ויכול לשלוט על משחקים אחרים, כאשר במקום הזזת מוט הג'ויסטיק הקלט מתקבל על ידי דריכה על החצים.
משחק המחשב הראשון אשר עשה שימוש בטכנולוגיה זו הוא Dance Dance Revolution, אשר משתמש בשטיח זה על מנת לשדר לקונסולה על מנת לבדוק האם פוגע השחקן ב"חץ" הנכון ובעיתוי נכון.
אן קום-א

חיים אישיים

מתגוררת בפיונגיאנג, בירת צפון קוריאה.

קריירה

אן מתחרה בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג, אותה הקטגורייה בה התחרתה במהלך כל הקריירה שלה.
באולימפיאדת לונדון (2012) נהייתה אלופה אולימפית לאחר זכייתה במדליית הזהב בג'ודו בקטגוריית המשקל שלה לאחר ניצחון על המתמודדת הקובנית. לפני כן, זכתה במדליית הכסף באולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008. בשנת 2005 זכתה במדליית ארד באליפות העולם בג'ודו בקהיר כאשר ניצחה את המתמודדת הרוסית בקרב על מדליית הארד. בשנת 2007 זכתה שוב במדליית ארד באליפות העולם. בשנת 2006 זכתה במדליית זהב במשחקי אסיה, ובשנת 2010 זכתה בהם במדליית ארד. מדליית הזהב הראשונה בה זכתה הייתה באוניברסיאדת 2001.
בסך הכל, במהלך הקריירה שלה, זכתה ב־3 מדליות זהב, מדליית כסף אחת, ו-3 מדליות ארד.
מעבורת החלל אטלנטיס

מעבורת החלל אטלנטיס (כינוי מקצועי: OV-104), היא מעבורת החלל האחרונה מצי מעבורות החלל של סוכנות החלל האמריקאית נאס"א. האטלנטיס היא המעבורת הרביעית שנבנתה לצי המעבורות, ולאחר אסון מעבורת החלל קולומביה בפברואר 2003 היא הייתה אחת משלוש מעבורות פעילות (יחד עם דיסקברי ואנדוור) שיצאו משימוש בשנת 2011.
המעבורת נקראת על שם ספינת המחקר לאוקיינוגרפיה הראשונה של ארצות הברית, ספינה בעלת שני תרנים שהופעלה על ידי Woods Hole Oceanographic Institution מ־1930 עד 1966.

היסטוריה

בהיותה הרביעית בצי המעבורות של ארצות הברית נבנתה על סמך ניסיון קודם של שלוש המעבורות שנבנו לפניה. היא שוקלת כשלושה טון פחות מהמעבורת הראשונה, קולומביה, ונבנתה בחצי הזמן. חלקי החילוף של האטלנטיס שימשו מאוחר יותר לבנייתה של אנדוור.
טיסתה הראשונה נערכה באוקטובר 1985, כשהובילה את המשימה הסודית הראשונה (מתוך חמש) של משרד ההגנה האמריקאי.
ב־1989 הובילה את שני לוויני המחקר, מגלן וגלילאו, וב־1991 הציבה במסלולו את הטלסקופ קמפטון לצפייה בקרני גמא.
החל משנת 1995 ביצעה שבע טיסות לתחנת החלל הסובייטית מיר, כשבמשימה השנייה הביאה את מודול העגינה בתחנה ולאחר מכן ביצעה חמש טיסות להחלפת צוותים בתחנה.
מנובמבר 1997 עד יולי 1999 הושבתה לשם התאמה מחדש ושיפור חומרה. במהלך השיפוץ בוצעו בה 165 שינויים.
מאז ועד טיסתה האחרונה ביצעה המעבורת עשר טיסות להרכבה והבאת חלקים לשם בניית תחנת החלל הבינלאומית, טיסה אחת לתחזוקת טלסקופ החלל האבל, ועוד טיסת אספקה אחת לתחנת החלל.
בטיסתה באוקטובר 2002, אטלנטיס וששת אנשי הצוות שעל סיפונה ביצעו שלוש הליכות חלל בתחנת החלל הבינלאומית.
נאס"א שיבצה אותה לספטמבר 2005 ועקב אי כשירותה לטיסה עבר חלון השיגור. עקב סיבוכים הוחלט שהדיסקברי תמריא למשימת STS-114, ולכן שובצה למשימת STS-300 של משימת STS-114.
משימת STS-121 במקור הייתה שייכת לאטלנטיס, אך החלטה של נאס"א קבעה שתהיה זו הדיסקברי במקום.
מנהל תוכנית המעבורות של נאס"א הודיע באמצע 2006 לעובדים במרכז החלל קנדי, שהאטלנטיס תצא משירות פעיל ב־2008 ותשמש לאחר מכן כחלקי חילוף לדיסקברי ואנדוור, שיסגרו את תוכנית מעבורות החלל בשנת 2010. בחירת הפרישה המוקדמת של האטלנטיס נעשתה משיקולים כלכליים, שכן באותה שנת פרישה הייתה אמורה לעבור שיפוץ, ולכן הוחלט לחסוך בהוצאות. עם זאת, תוכנית זו שונתה, וטיסתה ה־33 והאחרונה של האטלנטיס, משימה STS-135, הייתה הטיסה האחרונה של תוכנית המעבורות, המריאה ב־8 ביולי 2011 ונחתה ב־21 לאותו חודש.
גרגור

גרגור הוא קול שנוצר על ידי חתולים כאשר הם מרגישים שמחה ושלווה, וכן כדי לציין הנאה, וגם כאשר מתקרבים הבעלים שלהם ובני האדם האהובים עליהם. גרגור משוחרר גם על ידי חתולים חולים או כאשר הם מרגישים מדוכאים. 
כאשר חתול מגרגר זה הופך את שמיעת קול פעימות הלב שלו או את שמיעת נשימותיו לבלתי אפשרי, ומכיוון שחתולים רבים מפסיקים לגרגר כשהם רואים מים זורמים מהברז, אז אפשר לשמוע את קצב הלב ואת נשימותיהם בצורה ברורה יותר, כך שבמרפאה וטרינרית חלק מהאנשים פותחים את הברז כדי לעצור את החתול מלגרגר עד שהם מצליחים לזהות את נשימותיו ואת דפיקות הלב שלו. 
חיות נוספות - חיות נוספות, שאינן חתולים, שמגרגרות: דביבון מצוי, גחניים, נמיות, דובים, גיריות, שועלים, צבועים, ארנבות, סנאים, טפירים, ואחרים.
קלי סלייטר

ביוגרפיה

סלייטר נולד בפלורידה שבארצות הברית למשפחה נוצרית בעיקרה ממוצא בריטי וגרמני, אם כי סבו מצד אימו היה סורי-לבנוני.
סלייטר הוא הגולש הצעיר ביותר וגם המבוגר ביותר שזכה בתחרות בסבב העולמי בגלישת גלים בשל זכיותיו בתחרויות ב-1992 וב-2011 (לראשונה בגיל 20, והאחרונה בגיל 39).
סלייטר שיחק בעבר בסדרה "משמר המפרץ" בתור ג'ימי סלייד.
בשנת 2007 תקף צלם פפראצי ישראלי לאחר ששהה לילה במלון בתל אביב עם הדוגמנית בר רפאלי, בת זוגו באותה עת. בעבר, הוא היה במערכת יחסים מתוקשרת גם עם השחקנית הקנדית פמלה אנדרסון, ועם הדוגמנית הברזילאית ג'יזל בונדשן.
סלייטר מחזיק במספר שיאים בספורט גלישת הגלים: הוא הגולש גלים הראשון שזכה בגמר בתוצאה מושלמת של 20 נקודות מתוך 20. נוסף לכך, הוא הגולש המחזיק במספר הזכיות במקום הראשון בתחרויות הכי הרבה פעמים.
סלייטר דיבב את עצמו כפינגווין בסרט "תפוס ת'גלים".
אזור התעשייה עטרות

אזור התעשייה עטרות הוא אזור תעשייה השוכן בצפונה של ירושלים. אזור התעשייה קרוי על שם מושב העובדים עטרות ששכן בסמוך לו בין השנים 1919–1948. אזור התעשייה  מונה מעל ל-160 מפעלים, שפועלים במגוון רחב של תחומים: בטון ועפר, מסגרות, נגרות, מפעלי עופות (לרבות עוף ירושלים) ובשר. בפארק עובדים כ-4,000 עובדים, מהם 1,000 יהודים וכ-3,000 לא-יהודים ממזרח ירושלים ומרמאללה. בצדו הצפוני של אזור התעשייה נמצא שדה התעופה עטרות שנסגר בעקבות האינתיפאדה השנייה.

היסטוריה

לאחר מלחמת ששת הימים, בתחילת שנת 1970, בחנה החברה הכלכלית לירושלים אופציות שונות להקמת אזור תעשייה נוסף לעיר והוחלט שהוא יוקם באזור בו שכן מושב עטרות ההיסטורי ושטחיו החקלאיים. לצורך כך הוקצו לקראת סוף שנת 1970, 9 מיליון לירות ישראליות. אזור התעשייה כלל מחסנים לאיכסון וחלוקה, תעשייה קלה ומוסכים. רבים מהעובדים בו היו ערבים-פלסטינים בני השכונות והכפרים הסמוכים. המרחק הרב בין אזור התעשייה לבין מרכז העיר ירושלים, ובעיות ביטחוניות שנבעו ממיקומו, הקשו על התפתחותו, בעיקר בעתות של מתיחות ביטחונית. אלו הגיע לשיאן לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה בשנת 2000, שהובילה לסגירת 45 מפעלים באזור במשך שנת 2001. באותה תקופה מפעלים גדולים כגון "אינטרקוסמא" לקוסמטיקה, "טבע" לתרופות ומפעל המסוקים של התעשייה האווירית עזבו את האזור. המצב המשיך להידרדר עד שהובע חשש לקיום אזור התעשייה בכלל. 
לאחר סיום האינתיפאדה שוקמה פעילות אזור התעשייה והוא נגיש כיום לתנועה באמצעות כביש 443 וכביש 404, המאפשרים תנועה מהירה וקלה של סחורות מהאזור ואליו. על מנת לעודד מפעלים ובתי עסק לפעול באזור למרות המכשולים הכריזה הרשות לפיתוח ירושלים המנהלת את אזור התעשייה על שורת הטבות למפעלים הכוללים הטבות בארנונה, ומענקים שונים. אזור התעשייה הוקף בגדר ביטחון ושוטרי משמר הגבול עורכים סיורים באזור התעשייה על מנת להבטיח את ביטחון העובדים והרכוש. כיום, מהווה הפארק את פארק התעשייה הגדול ביותר במטרופולין ירושלים לתעשייה מסורתית.
ב-2015 נפתח בעטרות מפעל למיון ועיבוד אשפה המשרת את אזור ירושלים ומחליף את אתרי הטמנת האשפה באזור העיר. בתחילת 2016 הוחלט להרחיב את שטח אזור התעשייה במאות דונמים לכיוון שטח שדה התעופה הסגור בעטרות (אך בינתיים לא על שטחי שדה התעופה עצמו) שיאפשרו תוספת עשרות מפעלים. כמו כן נבנה באזור התעשייה קניון בשטח של 20,000 מ"ר בבעלותו של היזם רמי לוי.
אסקווייר (תואר)

אסקווייר הוא תואר כבוד אשר הוענק בעבר בקרב אנשי החברה הגבוהה במערב אירופה. מוצאו של המונח בבריטניה וצפון אירלנד. הוא משמש כיום גם בארצות הברית, כסיומת תואר לעורך דין בעל רישוי רשמי.
מקור השם אסקווייר בכינוי לנושא הכלים או החניך של האביר. מאז תחילת השימוש בו לא ניתנה לו משמעות מדויקת, והוא שימש בעיקר כתואר הניתן כאדיבות כללית לכל אדם בהקשר רשמי לנושאים שונים. המונח משמש כתואר כבוד לנשים וגברים כאחד.
סמיר אויקני

קריירת מועדונים

אויקני נולד בכפר ווצ'יטרן שביוגוסלביה. כעבור 6 שנים משפחתו הגרה לבלגיה שם התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ספורטינג ווסט הארלבקה, בגיל 18 עבר למחלקת הנוער של אנדרלכט. אויקני שיחק במחלקת הנוער של המועדון כאשר הוא הספיק לרשום עוד 10 הופעות בקבוצת המילואים.
ביוני 2007 הוא חתם על חוזה ל-5 שנים בפאלרמו. בעונתו הראשונה במועדון הוא שימש כשוער שלישי כאשר הוא גם שיחק במחלקת הנוער של המועדון, בעונת 2008/2009 הפך לשוער השני של המועדון לאחר פרישתו של אלברטו פונטנה. ב-26 באפריל 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' נגד מילאן כאשר החליף את מרקו אמליה בדקה ה-64 במצב של 3-0 לטובת מילאן. הוא הצליח לשמור על רשת נקייה עד לסיום המשחק, ולמרות ההפסד של קבוצתו הוא זכה למחמאות מצידו של קאקה.
ביולי 2009 הוא הושאל לנובארה ששיחקה אז בליגה השלישית. בסיום העונה הוא עלה עם קבוצתו לסרייה ב' לראשונה מזה 33 עונות. עקב כך, נובארה ביקשה להאריך את הסכם ההשאלה עמו. ב-31 בינואר 2011 נובארה רכשה 50% מכרטיס השחקן שלו ושל חברו מיצ'ל מורגנאייה תמורת 1.5 מיליון אירו. אויקני היה שותף להעפלה של נובארה לסרייה א' בסיום העונה לראשונה מזה 55 שנים. ב-16 באוקטובר 2011 אויקני שבר את האף ואיבד 4 שיניים במהלך המשחק נגד בולוניה ונעדר כחודשיים מהמגרשים. ב-5 בדצמבר 2011 הוא חזר להרכב במשחק נגד לאציו.
ב-22 ביוני 2012 הודיעה פאלרמו כי אויקני יחזור לסגל הקבוצה לקראת עונת 2012/2013. בינואר 2013 פאלרמו החתימה את סטפנו סורנטינו, ואויקני הושאל לקבוצתו הקודמת של סורנטינו קייבו ורונה. בקייבו, אויקני, לא רשם דקות משחק ובסיום העונה חזר לפאלרמו שירדה לסרייה ב' ושימש כשוער שני במועדון. בדצמבר 2013 סורנטינו נפצע ואויקני הפך לשוער הראשון של הקבוצה בחודשיים בהם היה פצוע. בסיום העונה חזרה פאלרמו לסרייה א'.
ב-19 ביולי 2015 הצטרף לגנואה. בחודש ינואר 2016 הושאל ללאטינה עד לסיום העונה. בתום העונה הושאל לפיזה.
לקראת עונת 2017/2018 חתם בקרמונזה.
ב-18 ביולי 2018 אויקני חתם בריזספור מליגת העל הטורקית.
בקיץ 2019 אויקני חתם בטורינו.

קריירה בינלאומית

בקיץ 2007 קיבל דרכון אלבני והפך לשחקן סגל בנבחרת הצעירה של אלבניה. ב-1 ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה נגד איטליה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009. ב-6 באוקטובר 2008 זומן לראשונה לסגל נבחרת אלבניה לקראת המשחקים נגד הונגריה ופורטוגל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. ב-10 ביוני 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד גאורגיה.
ב-13 בינואר 2014 פיפ"א אישרה לנבחרת קוסובו לקיים משחקי ידידות נגד נבחרות החברות בה, עקב כך החליט אויקני לייצג את קוסובו בה נולד. ב-5 במרץ 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד האיטי.
+ (אלבום של אד שירן)

רקע

לאחר שנשר מבית הספר בגיל 16, בזבז שירן את מענק הסטודנט שלו על כרטיסי רכבת. הוא הופיע בערבי מיקרופון פתוח ברחבי הממלכה המאוחדת, שם הוא בזבז את זמנו על הוצאת אלבומים באופן עצמאי. לאחר ארבע שנים בהופעות בבריטניה, שירן פגש את הזמר ג'יימי פוקס בלוס אנג'לס. פוקס אמר כי אהב את שירן מספיק כדי "להניח אותו בדרך להצלחה".
בתחילת שנת 2010, היה שירן מה שהוא תיאר כ"זמן קשה", ובאופן ספונטני הוא עזב ללוס אנג'לס לבלות חודש על מנת "לראות מה יקרה". לאחר ביצוע הופעה בעיר, פנתה אליו אשת הקשר של פוקס, אשר הפיקה ערבי מיקרופון פתוחים שאושרו על ידי פוקס, והזמינה אותו להופיע. שירן הסכים להצעה, ולאחר ההופעה הוא יצר קשר עם המנהל של פוקס, שביקש ממנו להופיע בתוכנית הרדיו של פוקס. לאחר השידור, ג'יימי פוקס נתן לשירן את מספר הסטודיו שלו ללא תשלום. שירן ניצל את ההזדמנות כדי להקליט כמה שירים באולפן, השתתף בכמה מסיבות עם פוקס ותיאר את הזמן כ"סוריאליסטי". בנוסף, ההופעות של שירן ביוטיוב גם זכו להצלחה מסחררת כאשר הוא העלה את הופעת הרצועה "You Need Me, I Don't Need You", אשר זכה ליותר מחצי מיליון צפיות, מה שהופך אותו ל"אחד מהמדוברים ביותר על בריטניה".
בעקבות זאת, חתם שירן על אטלנטיק רקורדס ונחתם לצוות הניהול של אלטון ג'ון בשם "Rocket", שבו דן שירן, ואמר: "אלטון נכנס ואמר 'איפה אד שירן?' הרגשתי: 'לעזאזל! הוא יודע את השם שלי!' זה הזוי, גדלתי על המוזיקה שלו, ועכשיו הוא אחד האנשים אשר שר את שבחיי ומסייע לקריירה שלי". שירן התחיל להופיע עם גיטרה אקוסטית בגיל 11 ואהבתו למכשיר היא "מה שהכניס אותו למוזיקה ולשירה". שירן הושפע מגיל צעיר מהביטלס ומבוב דילן, אלא שציין את דמיאן רייס כבעל השפעה גדולה יותר במוזיקה עליו לאחר שפגש אותו בהופעה אינטימית בדבלין. במהלך ההפקה של +, שירן ידע "איך רציתי שכל שיר יישמע", ולכן הם בזבזו רק יום אחד על הקלטה של כל שיר.
יוחנן דוד סלומון

יוחנן דוד סלומון (תרי"ז, 1857 – ט"ז בטבת תרע"ג, דצמבר 1912) היה פעיל ציבור בירושלים.

ביוגרפיה

נולד בירושלים, בן בכור ליואל משה סלומון, ממייסדי נחלת שבעה ופתח תקווה. למד ב"חדר" ובישיבת עץ חיים, שבה המשיך ללמוד גם אחרי נשואיו עד גיל עשרים וחמש שנה. 
עם תחילת יסוד המושבה פתח תקווה על ידי אביו וחבריו, נטל על עצמו לנהל את בית הדפוס של אביו. משיצא אביו להתיישב בפתח תקווה ואחר כך בכפר יהודיה נבחר למלא את מקום אביו בהנהגת מוסדות הצבור שבירושלים - "הועד הכללי לכנסת ישראל", בית החולים ביקור חולים, וכאביו שירת את הצבור בלי לקבל כל שכר. היה ממייסדי שכונת זיכרון משה בירושלים.
היה בעל גוף חלש עוד מילדותו, ובהיותו כבן חמישים שנה חלה במחלת הקצרת ובכל חורף שהה באזור שפלת החוף. בשנת תרע"ג, זמן מועט אחרי פטירת אביו, נסע בעצת הרופאים לבלות את החורף בקהיר. למחרת הגעתו לעיר נפטר. בהשתדלות רבה של בני משפחתו הובא ארונו לירושלים והוא נקבר ליד אביו במעלה הר הזיתים.
את ניהול בית הדפוס המשיך בנו שלמה זלמן סלומון.

משפחתו

אשתו, שרה ליבא, היא בת שלמה זלמן פרוש, מראשי היישוב בירושלים ובנו של נפתלי צבי פרוש - אבי משפחת פרוש.
חתנו הוא הרב פרופ' שמואל קלמן מירסקי. בנו, נפתלי, היה חתנו של הרב שמואל גדליה ניימן, שהיה ר"מ בישיבת עץ חיים ומחבר הספר "גידולי שמואל". נכדיו (ילדיו של בנו נפתלי) הם המרצה והסופר החרדי יוחנן דוד סלומון, הקרוי על שמו, ושרה, אשת פרופסור משה מנדלבום, נכדו (מצד בנו אברהם) הוא כתריאל שלמון.
קפד ראשו

קפד ראשו הייתה תוכנית רדיו שעסקה בחידונים ושודרה על בסיס שבועי בקול ישראל על ידי שמוליק רוזן שערך והגיש את התוכנית לאורך עשרות שנים. תחילה ברשת ב', ובהמשך עברה לרשת א'. בעשוריה האחרונים שודרה התוכנית בכל מוצאי שבת. התוכנית האחרונה שודרה ב-21 במרץ 2015.

רקע

בתוכנית הוצגו חידות מסוגים שונים. את החידות היו פותרים משתתפים באולפן, חלקם בעלי ותק של עשרות שנים בחידון. חלק מהחידות הופנו למאזינים ונפתרו דרך הטלפון, זאת בנוסף לפינה אחרת של חידות מהמאזינים.
התוכנית "קפד ראשו" נקראה על שם חידה לשונית שרוזן הרבה להשתמש בה. זו חידה שהתשובה לה היא מילה שכאשר מקפדים את האות הראשונה בראשה, מתקבלת מילה חדשה. כלומר לוקחים מילה, מורידים את ראשה ונוצרת מילה אחרת. את ההשראה לשם "קפד ראשו" שאב רוזן מהספר "עליסה בארץ הפלאות", שבו דמותה של מלכת הלבבות נוהגת לומר "Off with his head" - "קַפְּדוּ (עִרְפוּ) את ראשו".
אולפן רשת א', שבו שודרה התוכנית, נקרא לאחר מותו של רוזן, "אולפן רשת א' ע"ש שמואל (שמוליק) רוזן".
ריקרדו פצ'יפיצ'י

חייו

נולד בפירנצה, בנם של מרדכי פצ'יפיצ'י וגילדה בורגי, נצר למשפחת רבנים ספרדית שהתיישבה בטוסקנה במאה ה-16. לאחר שסיים ליצ'או קלאסיקו (בית ספר תיכון בדגש על לימודים קלאסיים), למד באוניברסיטת פירנצה וסיים לימודים קלאסיים ב-1926. ב-1927 קיבל סמיכה לרבנות מבית המדרש לרבנים בפירנצה, שם למד בין היתר תחת אליה שמואל הרטום, משה דוד קאסוטו ושמואל צבי מרגליות.
שימש כמשנה לרב קהילת ונציה בשנים 1930-1928, כמנהל בית המדרש לרבנים ברודוס מ-1930 והתמנה גם כרב הראשי של יהודי רודוס ושימש בתפקיד זה עד 1936. ב-1935 פרסם את ספרו הראשון שעסק בכתובות של בית הקברות היהודי העתיק בוונציה. מ-1936 ועד גירושו לאושוויץ ב-1943 שימש כרב הראשי של קהילת ג'נובה. ב-1939 פרסם ספר שעסק בבית הכנסת בג'נובה (איט') (שנחנך ב-1935) ובתולדות הקהילה היהודית בעיר במאה ה-17 וה-18.
במשך שנות מלחמת העולם השנייה המשיך למלא את תפקידו כרב הקהילה. בשנים 1943-1942 ערך מספר מסעות למחנה המעצר פרמונטי די טרזיה שליד קוזנצה במחוז קלבריה שבדרום איטליה במטרה להעניק תמיכה מוסרית ורוחנית לעצורים שם ולספק להם שירותי דת. ב-1943 אף יצא ספרו השלישי שהיה אנתולוגיה של מדרשים שעסקו בסיפורי ודמויות המקרא. 

למרות שסוכן ביתו בג'נובה, אנריקו סרג'אני, הכין עבורו בביתו מחבוא ואף הזהיר אותו לבל יצא לרחוב, התעקש פצ'יפיצ'י לצאת מדי בוקר לפתוח את בית הכנסת בעיר. ב-3 בנובמבר 1943, הוסגר פצ'יפיצ'י לנאצים ונשלח למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נרצח יחד עם אשתו, ונדה לבית אבנעים, ובני משפחה נוספים.

בניו, עמנואל ורפאל, ניצלו לאחר שהוסתרו באותה עת במנזר בסטיניאנו , הסמוך לפירנצה. נכדו, ריקרדו (בנו של עמנואל), שימש בין השנים 2008 ל-2015 כראש הקהילה היהודית ברומא.

ב-1994 וב-1995 הכיר מוסד יד ושם בבני הזוג סרג'אני ובשלוש אמהות מנזר באזור פירנצה שסייעו בהסתרת יהודים זמן השלטון הגרמני באיטליה כחסידי אומות העולם.

הנצחה

כיכר קטנה בג'נובה נקראת מ-1966 על שמו, Largo Riccardo Pacifici. כמו כן, דרך כפרית הסמוכה למחנה המעצר פראמונטי שבקלבריה נקראת Viale Riccardo Pacifici. ב-2012 הוצבה אבן נגף הנושאת את שמו בפסאז' גלריה מציני שבג'נובה, שם נעצר על ידי הנאצים.
אבישג טורק

ביוגרפיה

טורק התאמנה בשחייה בצעירותה בקבוצת הפועל עמק חפר. כיום, היא מתאמנת בקבוצת השחייה למאסטרס עולם המים בהדרכתו של אורי סלע.
ב-29 באפריל 2015 חגגה טורק את יום הולדתה ה-40 בשיא ישראלי למרחק הרב ביותר ששחיין ישראלי שחה מעולם, כששחתה את המרחק של ריצת מרתון (42.195 ק"מ) לאורך חופי ישראל בזמן של 16:42 שעות, מהחוף של גבעת אולגה עד לחוף של פארק צ'ארלס קלור שבדרום תל אביב.
ב-1 באוגוסט 2017 צלחה טורק בשחיית סולו בניסיונה הראשון, את תעלת למאנש, מחוף דובר שבאנגליה לחוף קאלה שבצרפת בזמן של 13:32:31 שעות ובכך הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה ולשחיין הישראלי השני, אחרי פרופ' איתן פרידמן, שעמד במשימה זו.
ב-28 בספטמבר 2018, השלימה טורק את אתגר צליחת תעלת קטלינה, כ-32.3 ק"מ, בין האי סנטה קטלינה לדרום קליפורניה, בתוצאה של 11:59 שעות ובכך הייתה לישראלית הראשונה שמשלימה את האתגר.
ב-1 ביוני 2019 סיימה טורק את הקפת האי מנהטן ובכך הייתה לשחיינית הראשונה בישראל שסיימה את אתגר שלושת הכתרים.

חיים אישיים

טורק חברת קיבוץ שפיים, נשואה ואם לשתי בנות. היא מדריכת שחייה ופקידת קבלה במלון.
סלארדי

סלארדי הייתה אלת הירח בממלכת אוררטו העתיקה, בת לוויה לאל הירח הבבלי סין. ההיסטוריון הארמני הנודע ניקולס אדונץ סבר ששמה בא לה משני מילים המלה הראשונה היא "סיילה" שמשמעותה בשפת אוררטו העתיקה יכלה להיות לחלופין או "אשה" או "אחות" והמילה השנייה הייתה "ארדי" שמשמעותה "שמש". עוד גורס ניקולס אדונץ שבמזרח התיכון העתיק הירח נתפס כאחותה של השמש (הירח נתפס כנקבה) הכפופה לה, ולא כשותפתה כפי שהיה נהוג במקומות אחרים.