google/wiki40b huggingface dataset:
יוסף ריבלין

תולדותיו

נולד בירושלים, בנו של אברהם בנימין ריבלין ונכדו של הרב משה ריבלין. למד בישיבת עץ חיים. בשנת תרט"ו (1855) נישא לשרה ציפה גולדשמיד. 
בשנת תרי"ז (1857), בהיותו כבן עשרים, יסד חברה בשם "בוני ירושלים", ששמה לה למטרה לבנות בתים מחוץ לחומות העיר העתיקה. פרסם מאמרים למען בניין ירושלים ויישובה בכל עיתוני התקופה.
במשך שנים ארוכות עמד ריבלין בראש ועד הכללי כנסת ישראל שאיחד את כל קהילות האשכנזים בירושלים (ולמשך תקופה אף את קהילות הספרדים). 
היה מעורב בהקמת שכונות יהודיות רבות מחוץ לחומות, וכונה ביידיש: "ר' יאשע דער שטעטלאך-מאכער" (רבי יושה בונה השכונות). בין השכונות שלהקמתן היה אחראי במישרין ניתן לציין את נחלת שבעה, שכונת בית דוד, מאה שערים, זיכרון טוביה, שערי צדק ועוד. יש הזוקפים לזכותו את הקמתן של 16 שכונות בירושלים, ואת הצלתם של מאות עניים מרעב וממחלות.

המניע האידאולוגי

ריבלין ראה בפעולותיו מעשה הצלה ליהודים הדחוסים בצפיפות בין החומות, ומשלמים שכר דירה מופרז לבעלי הבתים המוסלמים, אך בעיקר ראה בפעולותיו, כאמור, מעשה של קירוב המשיח וקיום ציווי אלוהי של "מצוות הרחבה". הוא העלה על הכתב מאות שירים, המבוססים כולם על סודות ורמזים קבליים, ובהם שטח את הסיבות לפעולותיו. באחד השירים יצר פראפראזה על המילים "רב לך שבת בעמק הבכא" מתוך המזמור לכה דודי, ואף רמז בראש השיר לשמו:
"רב לן שבת בחצרי בני נכר, ידם בכל ושכרם מאמירים

בני שרה בתוך בני הגר, במחשך שוכנים ובחלאם נגועים.

"לב עולמנו" קיומו ומרחבו, אך במכון לשבתנו כי נכונן לנו,

נאות דשא על הירושלים, במרחביה נוכח ה"ר צבי קדשנו.
— פרזות תשב ירושלים, בתוך ברית אבות בסערת אליהו, שנת תרט"ו
בשיר אחר, בו הוא מתייחס לחומות העיר כשלשלאות כובלות, וכגלות בפני עצמה, כתב:
את מוסרותיה ננתקה חומת האבן, ה' חומת אש לה פרזותיה,

לקרוא "ישועה" חומותיך... ו"שערייך" תהילה אות לאור אליה,

תהי כ"עיר שחוברה לה יחדיו", פרזות ירושלם על כל ארץ החיים,

יחדיו הרי "יהודא השרון והכרמל" ב"חומותייך ישועה" כולם מוקפים".
— ברכת ה' בבית ובשדה, שם, עמ' 38

אחרית ימיו

במשך שנים ארוכות נדד ריבלין בין השכונות שהקים, וגר בכל אחת מהן. לאחר מות אשתו הראשונה (לעיל) נישא בשנית למרים לבית פיזיצר, ונולדו לו שני בנים ושני בנות. בין בניו החזן ומורה החזנות שלמה זלמן ריבלין. 
בני משפחתו סבלו מאוד הן בשל המעברים הרבים והן בשל מצוקתם הכלכלית הקשה, עקב התעקשותו של ריבלין להוכיח כי כספי הציבור שבידו נתונים לציבור בלבד. 

בשלהי שנת תרנ"ו (1896) נפטר והותיר את משפחתו בחוסר כל. רבים ספדו לו, וביניהם יחיאל מיכל פינס אשר הכביר מילות הספד על חברו הטוב מעל דפי עיתון החבצלת. שמו של ריבלין הונצח לאחר מותו בקריאת אחד מרחובות נחלת שבעה על שמו. הייתה זו מחוות הנצחה ראשונה מסוגה, שכן הוא התעקש כל ימיו שלא ייקרא דבר מכל שבנה על שמו.

כתביו

ריבלין כתב, כאמור, מאות שירים, אותם הוציאו לבסוף צאצאיו בספר שנקרא "ברית אבות בסערת אליהו". בספר פזמונים זה ביטא את עקרונות הגאולה על פי הגר"א, אותם למד לדבריו מסבו. בפזמוניו שילב שני נושאים עיקריים: תיאור פועלם של תלמידי הגר"א, למען העלייה לציון ולמען יישוב ירושלים ותיאור חד ובהיר של תורת האתחלתא דגאולה מבית מדרשו של הגר"א. ר' יושעה התווה תוכנית ברורה כיצד לבצע את השלבים השונים של האתחלתא. הספר יצא בכמה מהדורות, שהאחרונה שבהן כוללת שירים שנכתבו על ידי צאצאיו ברוח פזמוניו.
בשנת 1966 ראה אור קובץ ממאמריו, שנקרא בשם "מגילת יוסף".
פסטיבל קולנוע דרום

פסטיבל קולנוע דרום הוא פסטיבל קולנוע בינלאומי המתקיים בצפון הנגב. הפסטיבל החל את דרכו כיוזמה משותפת של בית הספר לקולנוע ולטלוויזיה במכללה האקדמית ספיר, וסינמטק שדרות בשנת 2001. הפסטיבל מתקיים כל שנה בחודש יוני, במשך חמישה ימים מלאים, במוקדים שונים ברחבי הנגב הצפוני והמערבי. הפסטיבל פותח את דלתותיו בפני כל אדם ללא תשלום. פסטיבל קולנוע דרום הוא היחיד שמופק בדרום, על ידי תושבי הדרום, מתוך אג'נדה תרבותית ייחודית הרלוונטית למקום בו הוא נוצר. הפסטיבל שהרחיב פעולותיו עם השנים, הפך לאירוע הקולנוע המשמעותי ביותר בדרום, ובין החשובים ישראל בכלל. "הדרום" הוא תפישת עולם קולנועית הדוגלת בקולנוע עני באמצעים, אך עשיר באנושיות, מטפורה ליצירה שנעשית בפריפריה, ללא רגשי נחיתות, מתוך שאיפה לעורר דיאלוג ביקורתי עם מרכז הארץ, הדומיננטי מבחינה תרבותית.
הפסטיבל מתקיים ברובו בסינמטק שדרות, ואילו אירועים נוספים כמו הקרנות סרטים, סדנות, אירועי פרינג' ועוד מתקיימים ברחבי העיר שדרות. בשנת 2007 בשל הרעה במצב הביטחוני, עבר הפסטיבל לעיר נתיבות. לתקופה קצרה אך חזר מאז למקומו המקורי בסינמטק שדרות וברחבי העיר.

האידאולוגיה של הפסטיבל

פסטיבל קולנוע דרום הוא פסטיבל ייחודי, המציג תוכנית חדשה ולא שגרתית בנוף פסטיבלי הקולנוע בארץ.
הוא מתעסק בעשייה הקולנועית והתרבותית בפריפריה של דרום ישראל: בין שדרות, עזה, רהט ונתיבות. בשל כך, הוא חושף פנים אחרות של יצירת קולנוע ותרבות, המשתלבת ביצירה תרבותית כוללת במזרח התיכון, וכן את היחסים בין הקהילה הפלסטינית בעזה וקהילת "הדרום" הישראלית. הפסטיבל שם לעצמו כאידאולוגיה, להיות חלק בלתי נפרד ומשמעותי מאזור זה. חזונו יוצא דופן בכך שהוא רואה את עשייתו החברתית והתרבותית בתוך הקשר בינלאומי, ולא כמשקל נגד למרכז הארץ. מטרתו העיקרית היא להקים קהילה יוצרת בדרום, שתוביל אחריה את האזור כולו.
אירועי הפסטיבל מושכים קהל מגוון ורב גילאי, מתוך כלל תושבי הדרום: אנשי נתיבות, שדרות, אופקים, רהט, סטודנטים במכללת ספיר, אנשי קיבוצים ומושבים מהסביבה, יוצרים ושוחרי קולנוע מן הארץ כולה.
טיטוס קורלציאן

טיטוס קורלציאן ׁ(ברומנית: Titus Corlăţean‏, נולד ב-11 בינואר 1968 במג'ידיה) הוא פוליטיקאי ודיפלומט רומני, שר החוץ של רומניה בשנים 2014-2012, כחבר בממשלת ויקטור פונטה. הוא חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומשפטן בהכשרתו. בינואר-מרץ 2007 כיהן כחבר בפרלמנט האירופי. בבחירות בשנת 2004 נבחר לבית הנבחרים הרומני מטעם המחוז בראשוב והחל משנת 2008 הוא סנטור מטעם אותו המחוז והיה יושב ראש הוועדה לענייני חוץ של הסנאט הרומני. במאי-אוגוסט 2012 כיהן כשר המשפטים בממשלת פונטה. אחרי התפטרות של אנדריי מארגה מונה לשר החוץ וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2014' כשהתפטר בעקבות אי הסדרים בהצבעת האזרחים הרומנים בחו"ל בסיבוב הראשון לבחירות לנשיאות רומניה.

ביוגרפיה

יליד מג'ידיה,(דוברוג'ה), למד עד 1994 בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בוקרשט. ב-1995 סיים באותה פקולטה השתלמות בלימודי משפט בינלאומי ויחסים בינלאומיים. ב- 1995 השתלם בתחום הדיפלומטיה והיחסים הבינלאומיים במכון הבינלאומי של בית הספר הלאומי למנהל ENA בפריז, צרפת.
החל משנת 2001 הוא דוקטורנט במשפטים באוניברסיטת בוקרשט. ביוני 2005 סיים קורסים של המכללה הלאומית להגנה של רומניה.
בשנים 2001-1994 קורלציאן עבד כדיפלומט במשרד החוץ הרומני, בין השאר כסגן השגריר של רומניה במועצת אירופה בסטרסבורג. . 
בשנים 2003-2001 הצטרף ללשכת ראש הממשלה דאז אדריאן נסטאסה קודם כיועץ למדיניות חוץ ואחרי 2003 כמזכיר מדינה לקשר עם התפוצה הרומנית. משנת 2002 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ברומניה ושימש דובר של וועד הקואורדינציה שלה אחרי שנת 2004.
עבד כמדריך מחקר במכון הרומני ללימודים בינלאומיים (1994-1993), אחר כך כמדריך בקתדרה למשפט ציבורי (משפט בינלאומי ציבורי) (1995-1994), החל משנת 2012 מרצה באוניברסיטה הנוצרית על שם דימיטריה קנטמיר, בפקולטה למדעי המדינה, המקצוע "זכויות האדם", באוניברסיטה על שם "ניקולאיה טיטולסקו", בפקולטה למדעי חברה ומנהל, חוג למשפט בינלאומי ציבורי. 
טיטוס קורלציאן הוא נשוי משנת 1994 למדלינה קורלציאן, מורה וקלינאית תקשורת ואב לילדה.
סת' פרנצמן

סת' פרנצמן (באנגלית: Seth J. Frantzman, נולד ב-1981 בארצות הברית) הוא עיתונאי ישראלי, חבר מערכת הג'רוזלם פוסט ואנליסט המזרח התיכון בעיתון זה. מבקר ספרות, פובליציסט ובעל טור. מאמריו הופיעו ומופיעים גם בשורה ארוכה של עיתונים וכתבי עת אחרים, כמו הפורוורד, The Spectator, juedische-allgemeine, The National Interest, The Moscow Time, The National Review ועוד, רשתות כמו אל ג'זירה באינטרנט, ואתרי אינטרנט כמו פורום המזרח התיכון, אתר מידה, The Algemeiner וכו'. ד"ר לגאוגרפיה (מהאוניברסיטה העברית) ועמית במכון ירושלים לחקר שווקים.

קורות חיים

נולד ב-1981 במיין, ארצות הברית. אביו היה צאצא למהגרים יהודים מאודסה ואימו נולדה למשפחה יהודית ממסצ'וסטס. סיים תואר ראשון באוניברסיטת אריזונה וכבר אז התבטאה ברבים השקפתו השמרנית בחיים, כשייסד בקמפוס מועדון סטודנטים רפובליקני. הגיע לראשונה לישראל ב-2002 ועלה סופית ב-2007. כאן הצטרף למכון ירושלים לחקר שווקים כעמית מדיה ולתקופה מסוימת גם למרכז הבינתחומי הרצליה כעמית מחקר. עבד כמרצה באוניברסיטת אל קודס המזרח ירושלמית ובמקביל המשיך בלימודיו באוניברסיטה העברית וסיים בה תואר שני ודוקטורט בגאוגרפיה.
בגיל 27 תמצת את השקפת עולמו המלווה אותו עד היום במאמריו הרבים: "אסלאמיזם הוא הסכנה הגדולה ביותר הנשקפת כיום למערב. ובטוויסט מוזר של הגורל, יכול להיות שזה גם מה שמגיע למערב".
וירג'ין אטלנטיק

תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 1982 על ידי רנדולף פילדס, במטרה לקיים קו טיסה בין לונדון לאיי פוקלנד, זמן קצר לאחר סיום המלחמה באיים.
בשל מסלול הנחיתה הקצר באיים ובעיות אחרות נגנז רעיון זה במהרה והוחלט לנסות לבצע טיסות בין נמל התעופה הית'רו בלונדון לנמל התעופה לנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי בניו יורק. לחברה לא אושר לבצע טיסות אלו והפתרון שהוצע היה הפעלת טיסות בין שדה התעופה גטוויק בלונדון לניוארק.
מיד לאחר מכן פגש פילדס את ריצ'רד ברנסון במסיבה במרכז לונדון שבה סוכם כי ברנסון יקח לידיו את רוב מניות החברה ופילדס ימשיך להחזיק ברבע ממנה ויהיה מנהלה הראשון. כמו כן שונה שם החברה לוירג'ין אטלנטיק.
ב-22 ביוני 1984 ביצעה החברה את טיסתה הראשונה בין גטוויק לניוארק במטוס בואינג 747-200 חכור מחברת אארולינאס ארחנטינס.
בשנת 1986 הוסיפה החברה מטוס בואינג 747 נוסף והחלה לטוס גם בקו גטוויק - מיאמי. בשנים הבאות נוספו לחברה מטוסים נוספים ויעדים נוספים. החברה גם החלה להפעיל טיסות מנמל התעופה לונדון- לוטון לאירלנד, בתחילה במטוסי טורבו פרופ ולאחר מכן במטוסי בואינג 727.
בשנת 2000 מכרה החברה 49% ממניותיה לחברת סינגפור איירליינס.
בשנת 2002 הייתה "וירג'ין איירליינס" החברה לראשונה שהטיסה את מטוס האיירבוס A340-600 בשירות סדיר.
החברה עוזרת בניסויים למציאת דלקים חלופיים "ירוקים" לתעופה ובפברואר 2008 ביצעה החברה טיסה מיוחדת במטוס בואינג 747 ללא נוסעים בה הונע אחד ממנועי המטוס בדלק אורגני. כמו כן החברה הודיעה כי היא מעוניינת לתדלק בעתיד את מטוסייה בדלקים המופקים מאצות.
החל משנת 2010 סבלה החברה מהפסדים גדולים שנאמדו בשנת 2013 בכ- 233 מיליון ליש"ט, אלו הובילו לקיצוץ חד בקווי הטיסות המופעלות על ידי החברה ובכמות העובדים.
כחלק מההתמודדות עם הבעיה, בשנת 2012 רכשה חברת התעופה האמריקאית דלתא איירליינס את כל מניותיה של סינגפור איירליינס בחברה וזו נדרשה לעזור בייצוב החברה.
ביולי 2017 הודיעה החברה כי תיכנס לשותפות עם תאגיד התעופה אייר פראנס-KLM, כאשר אלו יירכשו 31% ממניותיה של חברת וירג'ין בחברה. תהליך הרכישה צפוי להסתיים בתחילת שנת 2019 ובסיומו יישמר המותג וצורת ההפעלה הנוכחית שלו מבריטניה לצד שיתוף פעולה בין החברות בתאגיד.

פעילות החברה בישראל

ב-25 בספטמבר 2019 החלה החברה להפעיל טיסה יומית בין לונדון לתל אביב, הקו מבוצע במטוסי איירבוס A330-300 של החברה.
חובת הנמקה

במשפט המנהלי, חובת הנמקה היא עיקרון לפיו החלטותיה של רשות ציבורית צריכות להיות מלוות בהסברים ובנימוקים.
לחובת ההנמקה מספר טעמים עיקריים. כאשר נדרשת הרשות לנמק, הדבר מחייב אותה בבחינה סדורה של קבלת ההחלטות, ובכך הוא מוביל לביקורת עצמית, שעשויה למנוע החלטות שרירותיות או שגויות. תיעוד ההנמקה מאפשר ביקורת גם לאחר קבלת ההחלטה. בנוסף לביקורת העצמית, מאפשרת ההנמקה ביקורת גם של הגופים הממונים על הרשות וכן מסייעת לאזרח שלגביו נתקבלה ההחלטה להבין את הטעמים שהובילו לקבלתה, וכך להחליט האם יש טעם לנסות לשנותה.
רשויות ציבוריות עשויות להימנע מהנמקה, כאשר הן חוששות מהביקורת, או מהטרחה והקצאת המשאבים הכרוכה בכך לעיתים.

הנמקה בחוקים אחרים

על אף החובה הכללית בחוק ההנמקות, נקבעו חובות הנמקה מפורשות בחוקים רבים נוספים. כך, למשל, קובע סעיף 11 לחוק החולה הנוטה למות כי רופא שקיבל החלטה על דרך הטיפול הרפואי בחולה הנוטה למות, "יתעד ברשומה הרפואית של החולה את מהלך הדיון, את ההחלטה שקיבל ואת הנימוקים לה". חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם קובע כי אם שר העבודה והרווחה החליט שלא לחדש את רישיונו של קבלן כח אדם, עליו לנמק זאת.
סולימאן בשיר

סולימאן בשיר (1947–1991) היה היסטוריון ערבי ישראלי ומרצה באוניברסיטת א-נג'אח בשכם. הוא ידוע בשל עבודותיו על ההיסטוריוגרפיה המוקדמת של האסלאם ובעבר לימד באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשיר נולד בכפר מע'אר. הוא סיים תואר ראשון ושני באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1976 הוא קיבל תואר שלישי מאוניברסיטת לונדון על ספרו "קומוניזם במזרח הערבי", שפורסם באנגלית ובערבית. בשיר התפרסם בכך שבספרו הוא טען שדת האסלאם התפתחה בהדרגה על רקע היהדות והנצרות ולא נולדה כולה מגילויי הנביא מוחמד. הוא חקר את האמונות והמנהגים בדורות השונים, את הדרך שבה העבירו את המסורת לדורות הבאים ואת הקשר בינה לבין הצרכים הייחודיים לכל תקופה. בשיר עורר סערה נוספת כאשר פרסם מחקר בערבית על מוכרי הקרקעות הערבים של ימי המנדט, בו התברר שגם בני משפחת המלוכה בירדן מכרו אדמות ליהודים.
בשיר עורר ביקורת חריפה בעולם המוסלמי בשל דעותיו המנוגדות למסורת המוסלמית.
במקרה אחד, הושלך בשיר מבעד לחלון הכתה על ידי סטודנטים שזעמו על דעותיו.
ב-1984 הוא פוטר מהאוניברסיטה. הוא מצא עבודה בארצות הברית במסגרת תוכנית פולברייט ולאחר מכן עבד באוניברסיטה העברית בירושלים. בשיר מת בגיל 44 מהתקף לב.
גנאדי גלדקוב

ביוגרפיה

גלדקוב נולד במוסקבה בברית המועצות למשפחה של מוזיקאים. התמקצע במוזיקה מאז נעוריו, כתלמיד בבית הספר המרכזי למוזיקה, כמנצח ומנהל מוזיקלי. בהיותו סטודנט, ב-1961, כתב מוזיקה להצגה "חבר ילדות", של התיאטרון סוברמניק במוסקבה, מאת מיכאל לבוב. באותה שנה, נשכר על ידי חברות הפצה לחבר מוזיקה לסרטי בי מובי סובייטיים. הוא החל לחבר מוזיקה לקולנוע בהשפעת חברו וסילי ליוואנוב, ששיתוף הפעולה ביניהם הביא להסרטת "הנגנים מברמן" (1969) ו"בעקבות הנגנים מברמן" (1973) עבור סויוזמולטפילם ו"ברמן החדשה" (2000) עבור מוספילם.
בהמשך הוסיף לנצח, לעבד ולנהל מוזיקלית מופעי רביו ותיאטרון, כמו גם המשיך לכתוב מוזיקה לקולנוע. בין היתר נרשם שיתוף פעולה נכבד בינו לבין המשורר יורי אנטין.
בנובמבר 2013 אושפז גלדקוב בבית חולים בשל שבץ מוחי שעבר, ונכון לדצמבר 2013 הוא נמצא בתהליכי שיקום.
עשב לימון

מאפיינים

הצמח מתנשא לגובה של 1-2 מטר. חלקו התחתון של הגבעול מעובה ודומה לבצל ירוק, והעלים משוננים ומחודדים בקצותיהם וטעמם דומה ללימון. זהו צמח שקל לגדלו: הוא גדל כמעט בכל סוג של אדמה וזקוק לחשיפה רבה לאור שמש והשקיה תכופה. ריבויו נעשה על ידי חלוקת גוף הצמח והפרדת שורשיו.
עשב הלימון נפוץ במטבחים אסיאתיים רבים (תאילנד, אינדונזיה, סרי לנקה, וייטנאם ועוד) ובאיים הקאריביים. בגבעול הבשרני משתמשים לבישול מרקים, ותבשילי עוף דגים וירקות, ובעלים - לחליטות תה.
על פי הרפואה עממית לצמח סגולות מרפא: תה מעלי עשב הלימון מקובל כמשמש להרגעת מערכת העיכול, להרגעת כאבים ונגד נדודי שינה. שמנים אתריים המופקים מהציטראל, החומר שנותן לעשב הלימון את טעמו הלימוני, משמשים בעיסוי. יש המאמינים כי הוא תורם לחיזוק שרירים והרגעת כאבי עצבים. מאחד ממיני עשב הלימון (Cymopogon nardus) מפיקים את שמן הציטרונלה הנחשב למחטא ומשמש ליצור חומר דוחה יתושים. שמנים אלה משמשים גם בתעשיית הסבונים והבשמים.
מחקר מדעי שבוצע באוניברסיטת בן-גוריון בשנת 2005 מצא כי לציטראל אפקט של "מוות תאי מתוכנן" הפועל גם על תאים סרטניים, בינתיים במבחנה בלבד.
דודי כהן

ביוגרפיה

כהן נולד ביפו. שירת בצה"ל כלוחם וקצין בגדוד 202 של חטיבת הצנחנים. השתחרר בדרגת סגן בשנת 1977. במלחמת שלום הגליל לחם כמפקד מחלקה בפלוגת חרמ"ש במילואים בגזרה המזרחית. במהלך המלחמה כהן הפיל מסוק סורי באמצעות ירי ממקלע M2 בראונינג. בתום המלחמה הועלה לדרגת סרן. 
לאחר שחרורו מצה"ל החל כהן לשרת במשטרת ישראל, שם מילא שורה של תפקידים בכירים. תחילה שירת כקצין יחידה במרחב ירקון ואחר כך שימש בין היתר כמפקד תחנת משטרת הרצליה, מפקד היחידה המרכזית של מחוז תל אביב, מפקד מרחב נגב, סגן ראש אגף המודיעין וראש אגף מבצעים.
ב-2005 מונה על ידי המפכ"ל משה קראדי לתפקיד מפקד המחוז הדרומי, ארבעה חודשים לאחר מכן הודח ראש אגף החקירות דאז, ניצב משה מזרחי, בשל חשד להפעלת האזנות סתר לאישי ציבור בניגוד לחוק. לכהן הוצע לעבור לתפקיד סגן המפכ"ל או לתפקיד ראש אגף החקירות והמודיעין. כהן בחר להיכנס לתפקיד ראש אגף החקירות והמודיעין, ובמסגרת תפקידו הוביל עבודת מטה לאיחוד אגפי המודיעין והחקירות, אשר היו נפרדים עד לאותה עת. לאחר כשנה, מונה לתפקיד מפקד מחוז מרכז.
באפריל 2007 החליט השר לביטחון פנים אבי דיכטר למנותו לתפקיד המפכ"ל ה-16 של משטרת ישראל, לאחר שהניסיון למנות את רב גונדר יעקב גנות לתפקיד גרר ביקורת קשה מצד היועץ המשפטי מני מזוז וגופים נוספים. כהן החל בתפקידו כמפכ"ל ב-1 במאי 2007. מספר חודשים לאחר מינויו, פורסמה קלטת בה הוא נראה נוסע במהירות מופרזת בעת היותו ניצב, ועוררה ביקורת. בספטמבר 2008 עורר סערה כאשר בראיון לעיתון הארץ טען כי ממשלת ישראל עסקה בנושא הזוי. בעקבות כך ננזף כהן על ידי ראש הממשלה אהוד אולמרט וכהן שלח מכתב התנצלות. כהן סיים את תפקידו ב-1 במאי 2011.
ב-2012 מונה כהן ליו"ר חברת האנרגיה "כהן פיתוח" הנמצאת בשליטת יצחק תשובה.
לכהן תואר ראשון במדע המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה ותואר שני בחינוך מטעם אוניברסיטת תל אביב.

חייו האישיים

כהן מתגורר בגבעתיים, גרוש ואב לשניים.
אחיו הוא ניצב מוטי כהן, מפקד מחוז דרום במשטרת ישראל וממלא מקום המפכ"ל לאחר סיום תפקידו של רנ"צ רוני אלשיך.
פול דרייטון

ביוגרפיה

דרייטון נולד בגלן קוב, ניו יורק.
בתחרות שנערכה בין נבחרות האתלטיקה של ארצות הברית ושל ברית המועצות במוסקבה, רוסיה ב-15 ביולי 1961 קבע דרייטון בריצת שליחים 4x100 מטר, ביחד עם פרנק באד, הייז ג'ונס וצ'ארלס פרייזר שיא עולם חדש של 39.1 שניות.
באליפות ארצות הברית שנערכה ב-23 ביוני 1962 זכה דרייטון במדליית זהב בריצת 200 מטר תוך כדי השוואת השיא העולמי בתוצאה של 20.5 שניות.

אלוף אולימפי ושיאן עולם

באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה דרייטון בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם ג'רי אשוורת', ריצ'רד סטבינס ובוב הייז בשיא עולם חדש של 39.06 שניות, לפני פולין (39.36 שניות) וצרפת (39.36 שניות). בשלב חצי הגמר הרביעייה האמריקאית קבעה שיא אולימפי חדש של 39.5 שניות. מדליית כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.58 שניות, אחרי חברו לנבחרת הנרי קאר שקבע שיא אולימפי חדש של 20.36 שניות ולפני אדווין רוברטס מטרינידד וטובגו (20.63 שניות).
ב-2 במרץ 2010 נפטר דרייטון עקב תסחיף ריאתי שנגרם בניתוח לטיפול במחלת הסרטן בה לקה.
הלב המסגיר

עלילה

"הלב המסגיר" מסופר על ידי אדם חסר שם, המתעקש כי איננו מטורף, אך סובל ממחלה שמחדדת את חושיו עד כדי שיגעון. שותפו לדירה הוא אדם זקן, בעל עין אחת בהירה, המתוארת בידי המספר כ"עין של עיט". עינו של הזקן מביאה את המספר למצב של אי נוחות ולחץ כה קשים, עד שהוא מחליט לרצוח אותו. המספר מתעקש שאינו משוגע, ומספר כתימוכין לכך על הזהירות והדיוק בהם נקט בעת תכנון הרצח. במשך שבעה לילות, בחצות, נכנס המספר לחדרו של הזקן, ומאיר עם העששית על העין שלו. אך בכל פעם היא סגורה, והמספר מציין כי זאת הסיבה שלא היה ניתן "לעשות המלאכה", מכיוון שאין זה הזקן שהוא שונא, אלא רק את "עינו המרשעת".
בלילה השמיני, הזקן מתעורר לאחר שידו של המספר החליקה וגרמה לרעש. אך המספר לא נרתע, אלא לא זז ונשאר נחבא בחושך החדר. לאחר זמן מה הוא מחליט לפתוח את העששית מעט, ואלומת אור צרה נופלת בדיוק על העין של הזקן, חושפת שהיא פתוחה לרווחה. למשמע הלמות לבו החזקות והמהירות של האיש הזקן, מחליט המספר לזנק עליו. המספר חונק אותו בעזרת המיטה, עד שליבו מפסיק לפעום. לאחר מכן, הוא מבתר את הגופה, מחביא את חלקיה מתחת לרצפת העץ שבחדר, ומוודא שאין כל ראיות שמצביעות על הרצח.
אך זעקתו של הזקן העירה את השכנים, ואלו דיווחו למשטרה. המספר מזמין את שלושת השוטרים שמגיעים אליו להסתכל בביתו. הוא טוען שהצעקה שנשמעה הייתה שלו, בעת חלום רע, ושהזקן אינו במדינה כרגע. משוכנע שהשוטרים לא ימצאו דבר, הוא מביא כיסאות והם יושבים בחדר השינה של הזקן, בדיוק מעל מקום המחבוא של חלקי גופתו. השוטרים אינם חושדים בדבר.
פתאום, המספר מתחיל להרגיש אי נוחות, ומבחין בצלצול באוזניו. הצלצול מתחזק, ואתו הלחץ של המספר - שנתקף אימה כשהוא מבין שהוא שומע את ליבו של הזקן פועם מתחת לרצפה. השוטרים לא מבחינים בדבר. מפוחד עד טירוף מהחוזק ומהקצב של הלב הפועם מתחתיו, המספר נשבר, ומודה בפני השוטרים בפשע.

ניתוח

"הלב המסגיר" משתמש בשיטת "המספר הלא אמין". זאת אומרת, המספר אינו נייטרלי, אלא חלק מהסיפור - כך שהמאורעות מתוארים מנקודת מבט של אדם משוגע. כשהמספר מתאר את הרצח, הוא מתגאה במעשיו ובדרכי הפעולה שלו, ומביא אותן כהוכחה לשפיותו. אך בפועל, הראיות האלו משמשות למטרה הפוכה - הוכחה לכך שהוא אדם מטורף,  חולה נפש, וסובל מסוג מסוים של פרנויה.
המספר של "הלב המסגיר", נתפס לרוב כזכר. בסיפור אין כל פעלים או תארים שיוכיחו את מינו של המספר, ומבקרים מסוימים מעלים את האפשרות שהדמות הראשית בסיפור היא אישה.
הסיפור חסר אקספוזיציה, ומתחיל בעיצומה של שיחה בין המספר לאדם לא ידוע. יכול להיות שהמספר מתאר את האירועים בפני סוהר ראשי של בית סוהר, שופט, רופא או פסיכולוג. האפשרות שמדובר ברופא או פסיכולוג מתקבלת על הדעת, מכיוון שנדמה כי כל מטרתו של המספר היא לשכנע את הנמען שהוא אינו מטורף - ובניסיון להוכיח זאת, נגרר לכל הפרטים הקטנים של הסיפור. המילה הראשונה בסיפור היא "אמת!" - נראה שהמספר מיד מודה במעשיו לפני מישהו.
הדיוויזיה ה-346 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-21 בספטמבר 1942, והועמדה תחת פיקוד אריך דיסטל. הדיוויזיה הוצבה בצרפת כחלק מהארמייה השביעית, ובפברואר 1944 נשלחה לצפון צרפת כחלק מהארמייה ה-15. במהלך המערכה בנורמנדי לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-86 במסגרת ארמיית הפאנצר החמישית, ובספטמבר 1944 היא נשלחה להולנד, שם לחמה במהלך מבצע מרקט גארדן כחלק מהקורפוס ה-67 במסגרת הארמייה ה-15. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בהולנד כחלק מהארמייה ה-25 ומארמיית הצנחנים הראשונה, ובאפריל 1945 הושמדה הדיוויזיה.
רג'יה סבהה

הגבלות

חוקת הודו מגבילה חלק מסמכויותיו של הרג'יה סבהה, מה שהופך את הלוק סבהה לחזק יותר בנושאים מסוימים.

חקיקה בעניינים כספיים

לפי החוק ההודי, רק הלוק סבהה יכול להתחיל חקיקה בעניינים כספיים. לאחר שהלוק סבהה מעביר חוק כספי, ומעביר אותו לרג'יה סבהה, לרג'יה סבהה יש 14 ימים בלבד להחזיר אותו (מתוקן או לא) ללוק סבהה, אם לא עשה כן, החוק נחשב כאילו עבר בשני הבתים. כמו כן, אם הלוק סבהה דוחה את התיקונים שהציע הרג'יה סבהה, החוק נחשב כאילו עבר בשני הבתים, בצורה בה העביר אותו הלוק סבהה. הרג'יה סבהה אינו יכול לתקן חקיקה כספית בלי שהלוק סבהה יעביר את אותו התיקון.

אי אמון

שלא כמו הלוק סבהה, הרג'יה סבהה לא יכול להפיל את ממשלת הודו בהצעת אי אמון.

סמכויות

הרג'יה סבהה בא לייצג את המדינות והטריטוריות של הודו, ולכן מוענקת לו הסמכות להגן על האיחוד ההודי.

יחסים בין מדינות

החוקה מקנה לפרלמנט את הסמכות לחוקק חוקים הנוגעים בענייני הפנימיים של המדינות, אך בתנאי שהרג'יה סבהה יאשר ברוב של שני שלישים החלטה המאפשרת זאת. הממשלה לא יכולה להתקין תקנות הנוגעות לעניינים הפנימיים של המדינות מבלי אישור הרג'יה סבהה.

יצירת שירותים כלל ארציים

הרג'יה סבהה יכול ברוב של שני שלישים לאשר החלטה המעניקה לממשלה סמכות להתקין שירותים כלל ארציים, דוגמת בתי משפט.
תחנת הרכבת שכם

מסילת הברזל

התכנון הראשוני של השלטון הטורקי ושל היינריך מייסנר, מהנדס הרכבות הגרמני, היה להמשיך את מסילת השומרון דרומה עד ירושלים, אולם, התוכנית נקלעה לקשיים תקציביים, והממשלה הטורקית ביקשה סיוע כספי מצרפת. הצרפתים שחששו מפגיעה בקו הרכבת יפו ירושלים שהיה בבעלות צרפתית, התנו את הסיוע בביטול התוכנית של קו שכם-ירושלים, ועל כן מסילת הברזל הגיעה רק עד שכם.
בראשית 1915 סללו הטורקים מסילת ברזל שיצאה ממסילת השומרון (סמוך לתחנת הרכבת מסעודיה) אל תחנת הרכבת טול כרם - תחנת המוצא של המסילה המזרחית. בתקופת המנדט הבריטי פעל שירות רכבות מתחנת שכם לטולכרם, ולחיפה (נסיעה שבועית). באמצע שנות ה-30 הוחלט על סגירת התחנה.
כוח אלקטרו מניע

כוח אלקטרו מניע, מכונה גם כמות אנרגיה ליחידת מִטְעַן (בקיצור: כא"מ, באנגלית electromotive force או EMF) הוא העבודה החיצונית שיש להשקיע על יחידת מטען על מנת ליצור הפרש פוטנציאלים בין שני הדקים מנותקים. הפרש הפוטנציאלים נוצר על ידי הפרדת מטענים חיוביים ושליליים בדרכים שונות. הכא"מ מסומן לרוב על ידי . במקור מתח ללא התנגדות פנימית בו נעשית עבודה W על מטען Q שעובר דרכו, הכא"מ הוא: . לכן במערכת היחידות הבינלאומית הכא"מ נמדד בוולט (ג'אול חלקי קולון). יש לשים לב שאין מדובר בגודל המבטא כוח (הנמדד בניוטון).
M118

פצצת סימן 118 היא פצצת שימוש כללי אמריקנית.
משקלה הנומינלי הוא 3,000 ליברות (1,361 ק"ג), אך משקלה האמיתי תלוי במרעום ובהתקני העיכוב והוא יכול להיות גבוה יותר. תצורה טיפוסית ללא התקני עיכוב שוקלת 3,049 ליברות (1,383 ק"ג) ומכילה 1,975 ליברות (895 ק"ג) חומר נפץ מסוג טריטונל.
משנות החמישים המאוחרות ועד לשנות השבעים המוקדמות היא הייתה הנשק התקני שנישא על ידי מטוסי הקרב F-100 סופר סייבר, F-104 סטארפייטר, F-105 ת'אנדרצ'יף וה-F-4 פנטום. נראה שמספר פצצות כאלו נותרו עדיין בארסנל חיל האוויר האמריקני, אם כי השימוש בהן נדיר.
צ

ייצוג האות צ'

ב-Unicode האות צ מיוצגת על ידי 05E6, והאות ץ על ידי 05E5. הצורה הסופית קודמת לצורה התוכית, כמו בקידודים אחרים הכוללים עברית, משום שזה מאפשר מיון מילוני פשוט של מילים לפי ערכי התווים שלהם: המילה ***קץ*** תבוא לפני המילה ***קצה*** כי הערך של ץ נמוך מזה של צ.
בקוד מורס מיוצגת האות צ' באמצעות הרצף (משמאל לימין): .-- (קו קו נקודה).
 הוא ייצוגה של צ' בכתב ברייל.
באלפבית צלילי מיוצגת האות צ' באמצעות המילה "צפור".
באיתות בדגלי סמפור צ' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה מערבה (שמאלה) ודגל שני הפונה דרום-מזרחה.