google/wiki40b huggingface dataset:
נציבות שירות המדינה

נציב שירות המדינה

בראש הנציבות עומד נציב שירות המדינה ולידו פועלת "ועדת שירות המדינה". נציב שירות המדינה מתמנה על ידי הממשלה ופטור מקיום מכרז. החל משנת 1993 נהגה המדינה למנות ועדה לבדיקת התאמת המועמד לתפקיד. בשנת 1999 חילקה ממשלת ישראל העשרים ושמונה את המשרות הבכירות הפטורות ממכרז, לכאלו הדורשות ועדת איתור וכאלו הדורשות ועדת מינויים. בהחלטה זאת נקבע שנציב שירות המדינה יכלל במשרות הדורשות ועדת מינויים הבודקת את כישוריו של המועמד ואת התאמתו הכללית למשרה.

רפורמה בשירות המדינה

על פי החלטת ממשלה 3993 מנובמבר 2011, על הנציבות הוטל ליישם רפורמה בתחום ההון האנושי בשירות המדינה. הרפורמה נועדה לחזק את משרדי הממשלה ויחידות הסמך, לשפר את יכולות נציבות שירות המדינה ולחזק את "עמוד השדרה הניהולי" בשירות המדינה. לאור זאת, במהלך חודש ספטמבר 2012 החלה עבודת מטה ליישום הרפורמה. נציבות שירות המדינה ביצעה מפגשים עם אנשי אקדמיה, כינוסים וקבוצת עבודה בהן השתתפו עובדים בכירים ממשרדי הממשלה השונים. בראשות ועדת הרפורמה עמד הנציב באותה עת, משה דיין; הראל לוקר, מנכ"ל ראש הממשלה; דורון כהן, מנכ"ל משרד האוצר; קובי אמסלם, הממונה על השכר באוצר; גל הרשקוביץ, ראש אגף התקציבים; מלכיאל בלס, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה; אהוד פראוור, סמנכ"ל ממשל וחברה וכן ראש מטה יישום הרפורמה, רון צור, אשר ריכז וערך את הדוח.
ב-30 ביוני 2013 אימצה הממשלה את דוח הרפורמה בניהול ההון האנושי אשר הוגש לאישורה על ידי נציב שירות המדינה. תהליכי יישום הרפורמה החלו במהלך 2013, ונמשכו על-פי התוכנית שאושרה על ידי הממשלה עד שנת 2017 - בעת שפורק מטה הרפורמה. מאז, תהליכי היישום הוטמעו במבנה חדש בנציבות שירות המדינה.

חוזים בשירות המדינה

אגף משרדי הממשלה, בריאות וביטחון של נציבות שירות המדינה עובר ומפקח על כלל תיקי קליטות העובדים ביחידות משאבי האנוש של היחידות הממשלתיות ויחידות הסמך. בתוך כך על חוזי ההעסקה ותקני ההעסקה (שכל עובד נקלט על התקן הנכון והמשרה אליו הוא משויך, הצהרה על אי-העסקת קרובי משפחה), אישור אזרחות ישראלית או תושב קבע בעל היתר עבודה בישראל, סיווג פעילות מפלגתית, הצהרה בדבר העדר רישום פלילי, ויתור על סודיות רפואית, הצהרת סודיות ומניעת ניגוד עניינים (היתר למעסיק גישה להיסטוריה הרפואית של העובד, לצלם ולהקליט את העובד בזמן העבודה, כמו להשתמש בנתונים הביומטריים ונתוני הגלישה של העובד), אישור תואר או אישור הסמכה/תעודה מקצועית רלוונטית, הצהרה על ניסיון וותק - בצירוף אישורי העסקה הכוללים חלקיות משרה, תיאור משרה/תפקיד, ותקופות העסקה מדויקות חתומים על ידי המעסיק. במידה והדבר נדרש גם: אישור בקשה על עבודה נוספת/פרטית ותיאום מס מול ביטוח לאומי, שאלון אישי לצורכי קביעת התאמה ביטחונית לרמות סיווג ביטחוני, הצהרה אודות העדר הרשעה/הרשעות בגין עברות מין, הצהרה אודות העדר שימוש בסמים ואלכוהול, הצהרה אודות העדר הרשעה/הרשעות בגין מתקפות סייבר, אישור השתייכות לקבוצות מועדפות כמו: נכים (אישור נכות מביטוח לאומי), ערבים, דרוזים, בדואים, צ'רקסים, אתיופים וחרדים. כשלאחרונים תקנים קבועים וייעודיים בשירות המדינה.
חשום

חַשוּם (גם חַשוּ; בחתית: חַשֻוַה) הייתה עיר מדינה חורית עתיקה ששכנה באזור דרום טורקיה של היום. מיקומה המשוער הוא ממערב לנהר הפרת, מצפון לכרכמיש.

היסטוריה

העיר חשום הייתה עיר וסאלית של אבלה. העיר הופיעה בלוחות בארכיון אבלה בשם חזואן ונשלטה על ידי מלך. העיר נכנסה לתחום השפעתה של  מארי לתקופה קצרה במאה ה-24 לפנה"ס, עד שהמלך האבלאי אירכאב-דמו החזיר את חשום לתחום השפעתה של אבלה. העיר הצליחה לשרוד את הכיבוש של האימפריה האכדית בשנת 2240 לפנה"ס, ופרחה כמרכז סחר במחצית הראשונה של האלף השני לפנה"ס.
בתחילת המאה ה-18 לפנה"ס, נכנסה חשום לברית עם ימחד כנגד יחדונלים  מלך מארי, ובהמשך סייעה לימחד במלחמתה כנגד ממלכה באזור זַלמַקוּם (אזור ביצתי בין הפרת ואזור מוצא הבליח שחרן במרכזו). לאחר מכן היא שינתה את בריתה ונכנסה לברית עם שמשי-אדד הראשון מלך אשור. במאבק שניהל סומו-אפוח כנגד מלך קטנה, הבטיח שמשי-אדד הראשון לאישי-אדו מלך קטנה, שלאחר שיסיים את המלחמה באזור הדיאלא הוא יבוא לסייע לו יחד עם בני בריתו, מלכי אורשו, חשום וכרכמיש. בטקסטים מופיעה משלחת ששלחה חשום למארי לרגל חגיגות חג הקורבן לאלה אישתר, שהתקיים בחודש טבת שנת 1777/8 לפנה"ס. לאותן חגיגות הגיעו משלחות מערים נוספות שהיו בתחום השפעתו של שמשי-אדד הראשון: קטנה, כרכמיש ונזאלה (היום העיר אל-קריתין בסוריה Al-Qaryatayn ).
לאחר עלותו של ירים-לים הראשון למלוכה בימחד, הוא הכניס את חשום לתחום ההשפעה של ממלכתו, והיא נשארה בתחום השפעתה של ממלכת ימחד, עד לכיבוש החתי.

הכיבוש החתי

המלך החתי חתושיליש הראשון, שמלך במחצית השנייה של המאה ה-17 לפנה"ס, תקף את חשום בשנת מלכותו החמישית, במהלך מלחמתו כנגד ימחד. לאחר שכבש את אללח' ואורשו הוא פנה מערבה ונלחם כנגד ארוזה. לאחר מכן חזר מזרחה לכבוש את חשום. ירים-לים השלישי מלך ימחד שלח כוחות צבא לעזרת העיר. הקרב התנהל בהר אָטָלוּר (הרי אטלור שוכנים מצפון לחלב, לא רחוק מהרי נור, כנראה הרי כּוּרד  בצפון מערב סוריה על גבול טורקיה), חתושיליש ניצח בקרב ופנה לעיר כדי לבזוז ולהרוס אותה. תושבי העיר הצליחו להתאושש ולקבץ את כוח הצבא שלהם, ונלחמו שלוש פעמים כנגד החתים. אבל חתושיליש הראשון בזז את העיר, לקח את פסלי האל תֱשוּבּ, אשתו האלה חבת וזוג שוורים עשויים מכסף שהיו השוורים של האל תשוב. הוא העבירם למקדש ארינה, שהיה מרכז פולחן לאלת השמש ארינה החתית.
כיבושה של חשום (ששמה אצל החתים חַשֻוַה) מתואר באנלים של חתושיליש הראשון, שם הוא מתייחס לסיוע שניתן על ידי ממלכת ימחד:
בשנה הבאה הלכתי לארץ זרנה והרסתי את זרנה, הלכתי לחשוה ואנשי חשוה יצאו נגדי לקרב. צבאות ארץ חַלפַּה (חלב) עמדו לצידם כחיל עזר. הם יצאו נגדי לקרב והבסתי אותם. תוך ימים ספורים חציתי את הנהר פּוּרוּנַה ואת ארץ חשוה כמו אריה שסעתי ברגלי. כאשר תקפתי אותה ערמתי עליה עפר. לקחתי ממנה את כל [רכושה] ומילאתי [בו] את חתושה
— האנלים של חתושיליש הראשון (CTH 4)
מלך חשום נשבה בקרב והושפל. הוא נקשר לאחת העגלות שהובילו את השלל שנלקח מהעיר לחתושש. תיאור דומה של המלך נרתם לעגלה במטרה להשפילו מופיע גם בתיאור הכיבוש של העיר החורית חחום. כמאה שנה לאחר מכן, המלך החתי תלפינוש (1500-1525 לפנה"ס) הזכיר את העיר חשום כאויבת ראשית ואת הריסתו את העיר.
תדיראן הולדינגס

היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1989 בשם "טופ-ליין, החברה הישראלית ליבוא ולשיווק מוצרי חשמל בע"מ", על ידי משה ממרוד, רוני סיני ושותפים נוספים. בשנת 1997 שינתה החברה את שמה ל"קריסטל מוצרי צריכה בע"מ", לאחר שהתמזגה עם חברת "קריסטל".
חברת "קריסטל" נוסדה בשנת 1955 על ידי אלחנן פרידמן. בתחילת דרכה עסקה בייצור מכונות כביסה ותנורים במפעל שהיה ממוקם במתחם הבורסה ברמת גן. המפעל נהרס בשנת 1993 לאחר שהחברה הפסיקה לייצר ועברה ליבוא מוצרים שחלקם עדיין תחת שם המותג "קריסטל". על שטח המפעל הוקם מגדל המשרדים בית הקריסטל.
ביוני 1997 נמכרו 40% ממניות החברה לקונצרן הצרפתי מולינקס-ברנדט תמורת 7.3 מיליון דולר בהמשך נמכרו 20% נוספים ממניות החברה והיא הפכה לבעלת השליטה (משה ממרוד המשיך להחזיק 10% ממניות החברה). בשנת 2001 נכנסה חברת מולינקס-ברנדט להליכי פשיטת רגל, והשליטה בה נמכרה לחברת אלקו החזקות הישראלית. בשנת 2005, רכש משה ממרוד את אחזקות אלקו ב"קריסטל מוצרי צריכה" תמורת כ-7.3 מיליון יורו. בעקבות העסקה החזיק ממרוד בכ-74.2% מהון מניות החברה. ב 2017 מכר ממרוד 4% ממניות החברה תמורת 33 מיליון ש"ח וכיום הוא שולט בכ-70% ממניות החברה, וב-30% מהמניות נמצאות בשליטת הציבור.
בשנת 2006 רכשה תמורת 75 מיליון שקל את הפעילות והמלאי של חברת "תדיראן-אמפא" בתחום מוצרי החשמל הלבנים, שכללה בעיקר ייצור ושיווק מקררי אמקור. בנוסף מוזגה פעילות "שירות קריסטל" לתוך "תדיראן-אמפא" שהפכה לחברת שירות ותיקון למזגנים ומוצרי חשמל בלבד.

רכישת תדיראן מוצרי צריכה

בשנת 2009 רכשה קריסטל את תדיראן מוצרי צריכה ב-16 מיליון שקל מחברת קרייר, בעלת השליטה בתדיראן מוצרי צריכה. במסגרת העסקה הפכה קריסטל, באמצעות תדיראן, למפיצה הבלעדית של מזגני תדיראן, אמקור, קרייר וטושיבה בישראל. פעילות ייצור המזגנים של החברה הייתה אמורה לעבור ממפעל תדיראן בעפולה לסין, אך בסופו של דבר נשארה בארץ.
בשנת 2010 שינתה החברה את שמה ל"תדיראן הולדינגס בע"מ" והפסיקה את הייצוא לחו"ל.
בשנת 2014 זכתה החברה במכרז התייעלות אנרגטית בבתי חולים של משרד הבריאות.
בשנת 2015 הגדילה החברה את אחזקותיה בחברת "עין ורד" המפתחת ומייצרת מערכות לחיסכון באנרגיה במערכות מיזוג אוויר מרכזיות ולשיפור איכות האוויר במבנים ב 4.3%.
בשנת 2018 החליטה החברה לשוב ולייצא את תוצרתה לשווקים במדינות דרום אמריקה, הודו, ארצות הברית ומדינות שונות באירופה.
בנוסף באותה שנה החלה החברה הליך מיתוג מחדש כחלק מחזרתה לשוק הבינלאומי.

מעורבות בספורט

בשנת 2015 החלה החברה לתמוך בג'ודוקא שגיא מוקי במסגרתו קיבל הספורטאי 200,000 ש"ח במשך שנתיים.
החברה ממשיכה לתמוך במוקי גם היום לקראת ההכנות לאולימפיאדת טוקיו 2020.
בשנת 2016 קבוצת הכדורגל הפועל באר שבע חתמה על הסכם חסות ראשית עם תדיראן.
להרוג את הסבתא

עונה ראשונה

סבתא עליזה (מירי אלוני) מסרבת להצעה מפתה מהקבלן רגב שרעבי (אלי פיניש) להצעת מכירה בשווי 20 מיליון דולר, ובניה אינם מבינים את עקשנותה. לאחר מכן לבנה דוד (גל תורן) נולד בן זכר לאחר כמה בנות וזה נותן לו הזדמנות להוציא כסף מאמו לברית, לאחר שנתקל בעקשנות, מביים דוד פציעה כאשר עבד בעבודתו באוטו זבל, כשלטענתו זהו הקילה אך בבית החולים התברר שדוד עקר כבר תקופה ארוכה וילדיו אינם שלו. דוד מסיק מסקנה מהירה שאחיו שאול (רמי הויברגר) הוא זה שהכניס את אשתו אתי (סופיה אוסטריצקי) להיריון. דוד מגיע נסער לאמו וכאן נוצר סדק ראשוני בעקשנותה של אמו והיא מבטיחה לו פיצוי על עוגמת הנפש. במשך העונה עקשנות האם עומדת למבחן כמה פעמים כאשר תמיד היא נוטה לאי כניעה לילדים. במשך הזמן דוד ושאול מסכמים על שיתוף פעולה להרוג את אמם ולהביא קץ להמתנה המורטת לכסף. דמות נוספת שמצטרפת לעלילה היא בת המשפחה רקפת שרעבי (ליהי קורנובסקי).
מרחב הזרימה

מרחב הזרימה הוא הפשטה תרבותית ברמה גבוהה של המרחב והזמן, ותפיסה מחדש של צורות חדשות בתוך הסדרים מרחביים.        
סוג חדש של מרחב המאפשר אינטראקציה סינכרונית מרוחקת בזמן אמת.
בעזרת מרחב הזרימה אפשר לתקשר בין מקומות רחוקים בחלל בזמן אמת בניגוד לתפיסה הטוענת שמהירות האור היא המהירות המקסימלית לתנועה במרחב.

היסטוריה והווה

הרעיון של מרחב הזרימה הועלה לראשונה על ידי הפילוסוף היווני הרקליטוס, אשר סיכם את הנושא וקרא לו panta rei (תמיד זורם ביוונית) שאמר שהכול זורם, שכל דבר כל הזמן עובר ממקום למקום. כמו שלא תיכנס לאותם מים בנהר פעמיים.
הנושא התחיל להיחקר בשנת 1996 על ידי הסוציולוג מנואל קסטלס אשר חקר את הנושא של אפשרות תקשורת בין אנשים מכל מקום שהוא בזמן אמת על ידי מעגלים חשמליים בחלל המרחב והזמן. הוא הוציא בנושא ספרים רבים.
כיום, אין עדויות לאנשים אשר ממשיכים לחקור את הנושא אך יש אנשים אשר מאמינים בו.
קיטוב ליניארי

באלקטרודינמיקה, קיטוב ליניארי (ולפעמים "קיטוב מישורי") של הקרינה האלקטרומגנטית היא הגבלה של וקטור השדה החשמלי או המגנטי למישור נתון לאורך כיוון ההתפשטות. (ראו קיטוב למידע נוסף).
הכיוון של גל אלקטרומגנטי מקוטב ליניארית מוגדר על ידי הכיוון של וקטור השדה החשמלי. לדוגמה, אם וקטור השדה החשמלי הוא אנכי (לסירוגין מעלה ומטה לאורך התקדמות הגל) נאמר כי הקרינה מקוטבת בקיטוב אנכי.
חן עזריאל

קריירה

עזריאל שיחק בילדותו בקבוצת הפועל ירושלים, ולאחר מספר שנים עבר למחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. בעונת 2004/2005 שיחק עזריאל בקבוצת נערים א' של המועדון, וזכה איתה באליפות ליגת הנערים ואף בתואר מלך השערים של הקבוצה עם 24 שערים. בעונה זו שיחק עזריאל בעמדת הקשר הימני.
בעונת 2005/2006 התקדם עזריאל לקבוצת הנוער של בית"ר ירושלים בהיותו בן 17 בלבד. בתחילת העונה הוא הוסט לעמדת החלוץ, אך עקב קשייו להשתלב בה חזר בהמשך לעמדת הקשר הימני. בעונה זו סיים עזריאל כמלך שערי הקבוצה עם 25 שערים, ואף זכה איתה בגביע המדינה לנוער לאחר ניצחון בגמר המפעל על הפועל תל אביב בפנדלים. במהלך העונה התגלה עזריאל על ידי הסקאוט של קבוצת היראקלס שביקשה להחתימו. ב-14 במאי 2006 ערך עזריאל את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 2–1 על הפועל פתח תקווה במסגרת המחזור האחרון של העונה, ובמשחק זה כבש את שערו הראשון בקריירה.
בעונת 2006/2007 זכה עזריאל עם קבוצת הנוער בדאבל הראשון בתולדותיה. בגמר הגביע לנוער מול מועדון ספורט אשדוד כבש עזריאל שלושער בניצחון קבוצתו 3–0.
ב-15 בפברואר 2007 זומן עזריאל בפעם הראשונה לנבחרת הצעירה של ישראל. ב-23 באוגוסט פתח בהרכב הנבחרת הצעירה שזכתה בפעם השנייה ברציפות בטורניר לובנובסקי, לאחר ניצחון 2–0 על סרביה עד גיל 21.
בעונת 2007/2008 צורף עזריאל לסגל הקבוצה הבוגרת של בית"ר ירושלים, וערך את הופעתו הראשונה בעונה זו במשחק מול פ.צ. קופנהגן במסגרת סיבוב המוקדמות השני של ליגת האלופות. עזריאל לא שותף במשחקים רבים בעונה זו, אך היה שותף לזכייה בדאבל הראשון בתולדות המועדון.
בעונת 2008/2009 הושאל עזריאל להפועל פתח תקווה. אף על פי שנפצע במהלך הקיץ ואף התעוררה מחלוקת בינו לבין הקבוצה, הוחלט לבסוף שעזריאל יישאר בפתח תקווה לעונה אחת. הוא נעדר לתקופה ארוכה בעקבות הפציעה, וחזר לשחק בתחילת שנת 2009. באפריל 2009 הוא נפצע שוב, כאשר שבר את קרסולו, ובעקבות כך נעדר עד לסיום העונה.
בעונת 2009/2010 חזר עזריאל לבית"ר ירושלים, והוסט על ידי מאמן הקבוצה, יצחק שום, לעמדת המגן הימני, אולם לאחר שדוד אמסלם מונה למאמן הקבוצה במקומו של שום, חזר עזריאל לתפקידו המקורי.
בתחילת עונת 2010/2011 חתם עזריאל במכבי חיפה, ששילמה עבורו כ-3.8 מיליון שקל. עזריאל לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, ולקראת עונת 2012/2013 הושאל בחזרה לבית"ר ירושלים לעונה אחת.
לאחר שחזר למכבי חיפה ולא נכלל בסגל הקבוצה, הושאל ב-7 בינואר 2014 לבני יהודה תל אביב עד תום העונה, אך לא הצליח לסייע לה להינצל מירידה לליגה הלאומית.
לאחר שלא שיחק מאז קיץ 2014, ב-17 בפברואר 2015 חתם במועדון ספורט אשדוד. עזריאל סבל מפציעה ולא שיחק במדי הקבוצה בעונה זו, אשר בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. ב-1 בדצמבר 2015, לאחר יותר משנה וחצי שלא שיחק, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–1 על הפועל פתח תקווה במסגרת חצי גמר גביע הטוטו לליגה הלאומית. את שער הבכורה שלו במועדון כבש ב-18 בדצמבר 2015, במשחק נגד הפועל בני לוד שהסתיים בתיקו 3–3. בסך הכל כבש שישה שערי ליגה עד תום העונה וסייע לקבוצה לחזור לליגת העל. בעונת 2016/2017 כבש שני שערים בליגת העל, ובעונת 2017/2018 מיעט לשחק עקב פציעה ממושכת.
נמל התעופה הבינלאומי של קנסאי

תחבורה אל הנמל וממנו

נמל התעופה מחובר ליבשה באמצעות "גשר שער השמיים R" ‏(Sky Gate Bridge R), שאורכו 3,750 מטרים. בגשר שישה נתיבים ושתי קומות. הקומה העליונה סלולה ומיועדת לכלי רכב ובתחתונה מסילות המיועדות לרכבות.
מיולניר

במיתולוגיה הנורדית, מיולניר (Mjölnir) הוא מקבתו של ת'ור, אל נורדי בעל חשיבות רבה במיתולוגיה זאת אשר קשור לרעמים. מיולניר מיוצג במיתולוגיה הנורדית כאחד מכלי הנשק המפחידים ביותר. במאמרו על המיתולוגיה הנורדית, סנורי סטורלוסון, מתייחס לכך שהמקבת נוצר בידי האחים הגמדים סינדרי וברוקר. בנוסף הוא דיבר על כך שידיתו הקצרה יחסית של המקבת היא תוצאה של טעות בזמן יצור המקבת.

שם

השם מיולניר לרוב מפורש כ"האחד שמוחץ", מגיע מהפועל mölva שפירושו "למחוץ". מילים נוספות בשפות אירופאיות אשר המשמעות שלה היא מקבת, היא המילה הסלאבית "מולוט" (molot), והמילה הלטינית "מלאוס" (malleus). 
דעה נגדית משווה את שם המקבת למילה הרוסית "מולנייה" (молния) והמילה הולשית "מלט" (mellt), שתיהן מילים אשר משמעותן היא "ברק". האפשרות השנייה תהפוך את מיולניר לנשקו של אל הברק, ונשק של סערה.
בטקסטים הנורדים העתיקים, מיולניר מזוהה עם המילה "מקבת", מילה אשר בנורדית עתיקה יכולה להתפרש כאבן, סלע או צוק, אשר בסופו של דבר מגיע מהמילה ההינדו אירופאית "h₂éḱmō" אשר פירושה סלע או כלי עשוי סלע, מילה זאת דומה למילה הסנסקריטית "אשמאן" שמשמעותה זהה.

שימוש מודרני

מאמינים רבים בנאו-פגאניזם גרמאני עונדים שרשראות עם מיולניר בתור סמל לאמונתם. עיבודים רבים של מיולנרים מיוצרים, נמכרים ומשומשים בידי קבוצות נאו פגאניות או בידי נאו פגאנים בודדים. מחלוקת מסוימת התעוררה כאשר אנשים בארצות הברית ניסו לקבל הכרה של הממשלה במיולניר כסמל דתי. ממשלת ארצות הברית החלה להכליל את מיולניר כסמל מוכר החל ממאי 2013.
ריקרדו רושה

קריירת מועדונים

רושה שיחק בראשית הקריירה שלו בקבוצה הקטנה פאמלישאו, ממנה עבר לשחק בספורטינג בראגה. אחרי שהרשים רבים בעת הקמפיין של בראגה בטורניר גביע אופ"א, בנפיקה ליסבון רכשה אותו ב-2001, יחד עם חברו לסגל טיאגו. במהלך 4 וחצי העונות שבהן שיחק בבנפיקה, הוא שיחק סך הכל 162 משחקים וכבש 3 שערים. 
ב-17 בינואר 2007, החלו להתפרסם מודעות בתקשורת האנגלית ובפורטוגל אודות מעברו של רושה לטוטנהאם. ביום שלמחרת, פורסם בתקשורת הפורטוגלית שהעסקה אושרה סופית, באמצעות סוכנו רוני רוזנטל, תמורת 3.2 מיליון פאונד ו-2 משחקי ידידות בין המועדונים שבהם בנפיקה תקבל את כל ההכנסות ממכירת כרטיסים.
משחקו הראשון של רושה בטוטנהאם היה ב-27 בינואר 2007, בניצחון 3-1 על סאות'נד יונייטד במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע ה-FA, כאשר שיחק במקומו של הקפטן הפצוע של הקבוצה, לדלי קינג. ב-10 בפברואר 2007, רושה שיחק את משחקו הראשון בפרמייר ליג, במשחק נגד שפילד יונייטד. ב-14 במאי 2008, נפוצו שמועות על כך שרושה ביקש להיכנס לרשימת ההעברות של המועדון עקב העובדה שלא שותף במספיק משחקים.
ב-31 באוגוסט 2009 חתם לעונה אחת בקבוצה הבלגית סטנדרד ליאז'. לאחר חצי עונה חזר לאנגליה וחתם בפורטסמות' לשנתיים.

קריירה בינלאומית

אחרי שערך את הופעת הבכורה המלאה הראשונה שלו עבור פורטוגל נגד סקוטלנד, ב-2002, הוא זומן מחדש לסגל הנבחרת רק לאחר 3 שנים נוספות, לקראת משחקי שלבי המוקדמות של יורו 2008 נגד דנמרק ופינלנד.
בית הכנסת החייל (רוסטוב על הדון)

בית הכנסת החייל (ברוסית: Солдатская синагога) הוא בית כנסת פעיל ברוסטוב על הדון. 
הבניין נבנה בשנת 1872 אך בית הכנסת נשרף במהלך פוגרום 1905, אך שוקם בשנים 1913–1914.
ב-1935, בית הכנסת היה סגור לתפילה. לאחר מלחמת העולם השנייה הבניין שוב הועבר לידי הקהילה היהודית המקומית. כיום לבית כנסת החייל יש מעמד של אובייקט למורשת תרבותית בעל משמעות אזורית.

היסטוריה

בשנת 1862, חיילים יהודים הקימו את חברת התפילה היהודית ברוסטוב-על-דון. ב-31 במאי 1862 ממשלת מחוז יקטרינוסלאב נתנה לחברה רשות להשכיר חדר נפרד עבור תפילות. הפרויקט לבניית בית כנסת כוראלי  אושר על ידי רשויות העיר ב-4 ביוני 1872, באותה שנה נבנה המבנה. על פי כמה דיווחים, את הכסף לבניית בתי כנסת תרם סוחר מרוסטוב יוסף מארקוביץ' אליצר. ההנחה היא שאדריכל בית הכנסת היה ארנסט פון שולמן, קבלן הבניין ― משה גרונימוס.
בניין בית הכנסת שוחזר מספר פעמים. בשנת 1881, בחלק המזרחי נוסף מבנה לבנים בן שלוש קומות. ב-1891, בחלק הדרומי של בית הכנסת
נוספו שתי קומות, קומת הקרקע שבה שוכן בית ספר לילדים של החיילים ובקומה השנייה הוקצה המקום לצורך תפילות של תלמידי בית הספר היהודי. בית הכנסת נפגע במהלך הפוגרום בשנת 1905. המבנה שוקם רק בשנים 1913–1914, כאשר נשלחו הכספים הדרושים. אדריכל פרויקט השיקום היה האדריכל מסנקט פטרבורג יאקוב גבירץ. לבסוף בית הכנסת חודש ב-29 במרץ 1914, בחג הפסח.
ב-1935, בית הכנסת נסגר לתפילה בהוראת הממשלה הסובייטית. בבניין שוכן מפעל כימיקלים. במהלך המלחמה, מפעל זה פונה מהעיר. בשנת 1943, לאחר שחרורה של העיר הקהילה היהודית קיבלה מחדש את השליטה על הבניין. אישור רשמי להשתמש בבניין כמקום עבור תפילות ליהודים ניתן ב-14 באפריל 1945.
לאחר התפרקות ברית המועצות, בשנת 2005 נערך שיפוץ גדול של בית הכנסת כשבמסגרתו שוחזר תבליט מגן דוד שהוסר ב-1940. עבודות השיפוץ נערכו לאורך כל שנת 2005 והמבנה נחנך מחדש ב-26 בדצמבר אותה שנה. לאדריכלות המבנה ישנם אלמנטים של אר נובו וסגנונות מזרחיים. החזית מעוטרת ברוזטות מטיח.
מלמין

מלמין הוא כימיקל אורגני המשמש באופן נרחב לייצור מגוון סוגי פלסטיק ושרף. השימוש העיקרי בו הוא בנגרות, לייצור ציפויים לריהוט, לדלתות ולמחיצות (לדוגמה, פורמייקה). המלמין עמיד בחשיפה לקרינת השמש וקרינת UV. כמו כן הוא משמש גם לייצור כלים כגון תרווד או מצקת למטבח.
Hero (שיר של מריה קארי)

רקע

השיר נכתב על ידי קארי עצמה והופק על ידה ועל ידי וולטר אפנסייב. בהתחלה, קארי לא התחברה לסגנון ולסאונד שלו ולפסקול הסרט גיבור מזדמן שאליו יועד הסרט במקור, ולכן החליטה לשמור אותו לעצמה ולהפוך את המלודיה שלו ליותר פופ ו-R&B. היא אף שינתה חלק מהמילים כדי להתאים אותם יותר אליה.
במהלך הקריירה שלה קארי כתבה את השיר פעמיים נוספות וצילמה לו קליפים נוספים, ובמהלך השנים השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות והושר בתחרויות בין לאומיות. השיר קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי מוזיקה על המילים שלו אך הביצועים הקוליים של קארי זכו לשבחים. מלבד הקול של קארי השיר משלב בתוכו גם כלי נגינה שונים כמו גיטרה, פסנתר ועוגב.

הצלחה

השיר זכה להצלחה ענקית בזירה הבין לאומית ואף גם בארצות הברית שם הגיע למקום הראשון ונהיה לשיר השמיני שלה לעשות זאת ואף דורג במקום ה-53 ברשימת השירים המצליחים ביותר של שנות ה-90 במדינה. מחוץ לארצות הברית הצלחתו הייתה גדולה גם כן, כאשר הצליח להגיע למקום ה-19 במצעד האירופאי הכללי, למקום ה-7 באוסטרליה, למקום ה-10 בקנדה, למקום ה-2 בניו זילנד ולמקום ה-7 בבריטניה.
לאחר כמו חודשים מצאתו, זכה בשני פרסי ASCAP Rhythm & Soul Music, אחד פרס "ASCAP Pop Music", והשני פרס BMI פופ עבור כתיבת השיר.

וידאו קליפ

הקליפ הראשון היה הקליפ המקורי לשיר אשר צולם בהופעה פרטית שלה בניו יורק בו היא מבצעת את השיר בלייב. הקליפ השני לשיר יצא בשנת 2001 למען אסון התאומים. בנוסף היא הקליטה גם גרסה מחודשת לשיר הנקראת "Never Too Far/Hero Medley" אשר שימש כסינגל היחיד מתוך אלבום אוסף הלהיטים שלה שיצא ב-2001, וכאשר הוציאה את אלבום אוסף הבלדות שלה "The Ballads", היא הקליטה את השיר מחדש ואף הוציאה לו קליפ חדש בו רואים את מאחורי הקלעים של ההקלטות.

הופעה

בשל בקשות של מעריצים וכמו כן גם בגלל התוכן הלירי שלו השיר הפך להיות לאחד מהשירים המבוצעים ביותר של קארי עד היום ונחשב בעיניי רבים כשיר החתימה שלה. הוא בוצע בין היתר בתוכניות טלוויזיה רבות ובניהם "The Arsenio Hall Show", תוכנית הלילה עם ג'יי לנו, "Hey Hey It's Saturday" וגם בספיישלים בטלוויזיה לאורך השנים כמו למשל בתוכנית "Pavarotti and Friends", במהלך מיני סיבוב ההופעות של מייקל ג'קסון "MJ & Friends", בסרט "America: A Tribute to Heroes", בפסטיבל לייב 8 ובאירוע "United States presidential inaugural balls" שנערך עבור ברק אובמה.
בנוסף השיר היה לאחד מהשירים העיקריים אותם נהגה לבצע בקביעות קארי בסיבובי ההופעות שלה, בדרך כלל שימש כהדרן או בין השירים האחרונים. בנוסף הוא גם נכלל באלבומי אוסף שלה כמו #1's ו-#1 to Infinity שאיגדו את כל השירים שלה אשר הגיעו למקום הראשון בארצות הברית או באלבום Greatest Hits, שיצא ב-2001 והכיל אוסף של להיטים שלה באותן שנים.
דברי המדינות

דברי המדינות (סינית מסורתית: 國語, סינית מפושטת: 国语, פין-יין: Guóyǔ) הוא ספר ההיסטוריה הקדום ביותר בסין במבנה של סיווג ההיסטוריה לפי מדינות. הספר מאגד רישומים היסטוריים ממספר מדינות, החל מתקופת שושלת ג'וֹאוּ ועד 453 לפנה"ס.

היוצר

"דברי המדינות" כנראה נכתב החל מהמאה ה-5 לפנה"ס ועד סוף המאה הרביעית לפנה"ס. הפרק הקדום ביותר של היצירה הוא "דברי ג'וֹאוּ". כותב הספר אינו ידוע בוודאות. החל מסְה-מָה צְ'ייֵן נהגו ההיסטוריונים הסיניים לשייך את היצירה לדְזְווֹ צְ'יוֹמִינְג, שהיה בן זמנו של קונפוציוס וכתב גם את הדְזְווֹ גְ'ווָאן - הפרשנות המפורסמת לספר "האביבים והסתוים". תרמה לכך גם העובדה כי מעל 60 מהמקרים המצוינים בדְזְווֹ גְ'ווָאן מופיעים גם ב"דברי המדינות". "דברי המדינות" אף נחשב למסורת החיצונית של "האביבים והסתוים", המכילה מסורות שלא נכנסו לכתבים הרשמיים.
בתקופת שושלת גִ'ין החלו מלומדים רבים כגון פֿוּ שׂוֵ'אן ולְיוֹ שׂוֵ'אן לחשוד כי דְזְווֹ צְ'יוֹמִינְג אינו הכותב, ובתקופת שושלת טָאנְג אף טענו דָאן ג'וּ ולוּ צ'וּן, כי היצירה אינה שייכת לאותו סוג ספרות שיצר דְזְווֹ. התפיסה הכללית הייתה שהיצירה נוצרה על ידי יוצרים רבים, וגָ'או יִי בן תקופת שושלת צ'ינג שילב את הגישות בטענה כי דְזְווֹ פשוט ליקט מאמרים מבלי לבצע בהם עריכה.
הוויכוח על זהות היוצר ניטש עד היום. ככלל מאמינים החוקרים כי דְזְווֹ לא היה יוצר יחיד, אך אין כל ראיה חותכת לאחד הצדדים. התפיסה המקובלת היא כי הספר נכתב על ידי מספר היסטוריונים שהכירו את המדינות השונות, על בסיס היסטוריות של השושלת הקיסרית והמדינות המשועבדות אשר סודרו ונערכו לכדי אוסף אחד. לא מן הנמנע שדְזְווֹ לקח חלק בפעילות זו.

מאפיינים סיפוריים

הסיפורים ב"דברי המדינות" מפורטים ומסועפים, וישנה נטייה לעסוק במספר נושאים במקביל תוך הוספת גוזמאות ופרטים. זאת בניגוד לשפתו התמציתית של הדְזְווֹ גְ'ווָאן. נטייה זו גררה ביקורת רבה על "דברי המדינות" בספרים העתיקים של טרום תקופת צִ'ין.
התוכן של "דברי המדינות" בנוי עם אוריינטציה חזקה למוסר. הוא מקדם את רוח הסגולה, ומעריץ את הסדרת הטקסים מתוך התפיסה שהטקסים הם הבסיס לשלטון. בנוסף מדגיש הטקסט את ערך הנאמנות לשליט, וככלל נחשב אחד מחומרי הלימוד שנועדו לאצילי התקופה.
ההשקפה של "דברי המדינות" על פוליטיקה נחשבת מתקדמת יחסית, ומתייצבת כנגד דיקטטורה ושחיתות. ככלל האידיאלוגיה הנשקפת מהספר מגוונת, ולמעשה הרעיונות המובעים בו מושפעים מן המתעדים עצמם, אשר אינם מציגים קו אחיד.
יש שרואים בספר בעיקר היסטוריה של מדינת גִ'ין, מאחר שזו המדינה לה מוקדש החלק הגדול ביותר בטקסט.
"דברי המדינות" מתעד את הכלכלה, הפוליטיקה, החוק, הנישואין, ואת ענייני הצבא, הדיפלומטיה והחינוך של תקופת המדינות הלוחמות, ובנוסף להם גם מקרי אירוסין במשפחה הקיסרית, חגי קורבנות, אמרי חוכמה ועוד נושאים רבים. הספר נחשב בעל חשיבות עליונה למחקר ההיסטורי של תקופת טרום-צִ'ין.

תגובות

על "דברי המדינות" נכתבו פרשנויות רבות, ביניהן הפרשנויות של גֶ'נְג ג'ונְג וגְ'יָה קְווֵי מתקופת הָאן המזרחית, טָאנְג גוּ, יוּ' פָאן, וָאנְג סוּ ווֵיי גָ'או מתקופת שלוש המדינות, וקוֹנְג צָ'או מתקופת שושלת גִ'ין. אף אחת מן הפרשנויות לא שרדה לימינו, מלבד זו של וֵיי גָ'או.
לְיוֹ ג'ונְגְיְוֵּ'אן כתב ביקורת על "דברי המדינות" בשם "לא דברי המדינות". בתגובה כתבו מספר מלומדים החל מן המאה האחת עשרה ועד המאה הארבע עשרה חיבורים תחת השם "לא לא דברי המדינות".
נילי לביא

ביוגרפיה והשכלה

לפני הקריירה האקדמית שלה, לביא הייתה אשת חיי לילה ידועה בתל אביב. היא סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1987, והמשיכה לדוקטורט בפסיכולוגיה קוגניטיבית אותו סיימה בשנת 1993. את הפוסט-דוקטורט עשתה באוניברסיטת ברקלי, במעבדה של אן טריסמן. לאחר סיום הפוסט-דוקטורט עברה לאנגליה, שם קיבלה את תפקידה הראשון באקדמיה, במעבדה לפסיכולוגיה יישומית (כיום היחידה למדעי הקוגניציה והמוח), באוניברסיטת קיימברידג'. ב-1995 היא הצטרפה ליוניברסיטי קולג' לונדון.

מחקר

מחקרה של לביא עוסק בהשפעות של עומס מידע על מנגנוני המוח, תפקודים פסיכולוגיים (תפיסה, מודעות, זיכרון ורגש) והתנהגות. מחקר זה נערך במסגרת של תאוריית העומס שפיתחה הנוגעת לתשומת לב ולשליטה קוגניטיבית. לביא הציעה במקור את תאוריית העומס באמצע שנות התשעים כדי ליישב את הוויכוח בנוגע לשלב שבו נעשית סלקציה של הקשב בעיבוד המידע. התאורייה הציעה גישה חדשה באשר לאופי עיבוד המידע, לפיה לעיבוד מידע תפיסתי יש יכולת מוגבלת, אך העיבוד מתבצע באופן אוטומטי על כל המידע שבתוכו. התאורייה מתייחסת להשפעה של תשומת הלב על עיבוד מידע, תפיסה חזותית ומודעות, ובעיקר השימוש בזיכרון העבודה במהלך ביצוע משימות, והדרכים בהן אנשים יכולים להפעיל שליטה קוגניטיבית על התפיסה וההתנהגות שלהם.

חיים אישיים

לביא הייתה בת זוגו של המשורר דוד אבידן. לאחר שעברה לאנגליה נישאה לפרופסור ג'ון דרייבר , אף הוא פסיכולוג קוגניטיבי. התאלמנה ב-2011, אם לשני בנים.