google/wiki40b huggingface dataset:
קרן ברק

ראשית חייה ומשפחתה

ברק נולדה בחיפה להורים יוצאי מצרים ופולין ושירתה בצה"ל כמדריכת חי"ר, מכי"ת טירונים (בנים) ומפקדת נגמ"שים. היא סיימה בהצטיינות תואר ראשון בתקשורת וניהול במכללה למנהל ובוגרת תואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן, הייתה חברה בסגל האקדמי במרכז הבין תחומי בהרצליה.
ברק רווקה ואם לבן.

קריירה פוליטית

בתחילת דרכה הפוליטית, ברק עבדה כיועצת פרלמנטרית בכנסת. בין השנים 2002–2004 כיהנה כחברת דירקטוריון בחברת "בזק אונליין". ב-2005 מונתה ברק לדירקטורית בחברת נמל חיפה וזאת בעקבות הרפורמה בנמלי הים בישראל, במסגרתה פוצלה רשות הנמלים למספר חברות שלאחר מכן הופרטו, כאשר בהמשך כיהנה גם כחברת וועדת ביקורת בדירקטוריון הנמל. ברק הייתה חברת הסגל האקדמי ומרצה במסגרת הלימודים לקראת תואר ראשון (B.A) בתקשורת בבית הספר לתקשורת במרכז הבינתחומי הרצליה.
ברק התמודדה בפריימריז של הליכוד לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה, הכנסת השמונה עשרה והכנסת התשע עשרה על שריון במשבצת האישה החדשה. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת התמודדה ברק שוב בפריימריז בליכוד. לאחר שזכתה במעל ל-15 אלף קולות היא שובצה במקום ה-24 ונבחרה כחברת הכנסת ה-21.

פעילות פרלמנטרית - טרם בחירתה לכנסת

עד כניסתה לכנסת העשרים ואחת, ברק הייתה בעלת משרד לייעוץ אסטרטגי וקשרי ממשל. החברה ייצגה חברות במגוון תחומים בין ביתר בתחומי התקשורת, תחבורה, חקלאות, איכות סביבה ובריאות. במסגרת פעילותה, ברק ניהלה מאבקים פרלמנטריים וציבוריים. בין היתר לקחה חלק ואף הובילה מאבקים למען הקלת הנטל הרגולטורי על עסקים קטנים, הגברת התחרות בשוק הבנקאות הריכוזי, הנגשת ההשכלה הגבוהה לפריפריה, הוזלת מחירי הטלוויזיה הרב ערוצית והאינטרנט, מאבק החקלאים נגד הטלת מע"מ על פירות וירקות ועוד.
בנוסף נאבקה ברק, למתן טיפולי שיניים חינם לילדים, להגדלת תקציבי האוצר לאספקת סלי מזון למשפחות נזקקות, למען ציבור הקשישים בקידום רפורמת הסיעוד ולמען ילדים חולי סרטן ובני משפחותיהם].

פעילות פרלמנטרית - לאחר בחירתה לכנסת

מחאת המכנסונים - במסגרת כהונת הכנסת העשרים ואחת, בעקבות פעילות עיקשת ודרישה להתערבותו של שר החינוך, הצליחה חברת הכנסת ברק לסיים סאגה ארוכת שנים אשר במסגרתה התנהלה מחאה, עקב חיובן של תלמידות לאורך מכנסיים שונה מאשר תלמידים וכן, קיום של "מסדרי צניעות" במהלכם נבחנו אורכם של מכנסיים של בנות בלבד. זאת כתוצאה מסעיף בחוזה מנכ"ל אשר נתן סמכות לבתי הספר לקבוע תקנונים באופן בלתי שוויוני בין בנות לבנים. בתגובה לפועלה של ברק, הורה שר החינוך על תיקון הסעיף וכתוצאה ישירה של תיקון זה הופסקו "מסדרי צניעות" משפילים.
אצטדיון ת'אני בן ג'אסם

תוכניות

תוכנן שחזית המבנה תהיה מורכבת מצבעי דגלי המדינות שהאצטדיון יארח במונדיאל 2022, ויסמל כדורגל וידידות, סובלנות הדדית, כבוד והבנה. כמות הקיבולת הקיימת כיום באצטדיון, 25,000, תורחב ל-44,740 כדי להכיל את כמות האנשים שיבואו מכל העולם למשחקים. לאחר המשחקים התוספת תהיה ניתנת לפירוק, וכך יוכלו להוריד את המושבים לאחר משחקי העולם.
צבי הירש הלר

רבי צבי הירש הלר (בכתיב מיושן: העליר או העללער; נודע בכינויו: ר' צבי הירש חריף; ה'תקל"ו, 1776 - כ"ה בתשרי ה'תקצ"ה, 28 באוקטובר 1834) היה ראש ישיבה בברודי ורבן של אונגוואר ובוניהד. בחודשי חייו האחרונים, רבה של אובן ישן. נודע בספרו "טיב גיטין".

ביוגרפיה

נולד בזמושץ' שבפולין להינדל ולרבי אריה לייב הלר. אביו היה ראש בית הדין בזמושץ' ולימים ראש בית הדין בראווה. נישא לחיה בת הנגיד ר' חיים מראווה, אחי אשתו היה רבי מרדכי מארדוש ויינרב, ואחותה ליבא מאליה נישאה מאוחר יותר לרב שלמה קלוגר. לאחר נישואיו התגורר בירוסלב ולמד בבית המדרש המקומי עם הרב יעקב אורנשטיין.
בגיל צעיר מאד התמנה כרבה של בריגל. הוא נמנה עם ה'מתנגדים' לחסידות אך נתן הסכמה לספר החסידי מאור ושמש. בשנת ה'תקע"ט (1819) התמנה כראש ישיבה בברודי, ישיבה שנפתחה בניסיון למשוך תלמידים מבני הקהילה כדי שלא ילמדו בבית הספר שעתיד היה לקום בעיר ברוח תנועת ההשכלה היהודית. בשל עלילה של ראשי בית הספר הריאלי, שהוא מלמד מספרים שנאסרו בידי הרשויות, גורש מן העיר בידי השלטונות.
היגר להונגריה והתמנה כרבה של אונגוואר. הוא היה מייסדה של ישיבת אונגוואר שברבות השנים הייתה לאחת הישיבות הגדולות בהונגריה. באונגוואר אסף לביתו את שלמה גאנצפריד שהתייתם בילדותו משני הוריו, והיה לתלמידו ולבן טיפוחיו. מאונגוואר הוזמן לכהן כרבה של בוניהד במקום רבי וולף בוסקוביץ'. אך לאחר כמה שנים חזר לאונגוואר. בתמורה לוויתור על רב העיר, שילמה קהילת אונגוואר את חובותיה של קהילת בוניהד שהסתכמו באלפיים זהובים. זמן קצר לאחר חזרתו לאונגוואר, עבר לכהן כרבה של אובודה (אובן ישן) שעדיין לא התאחדה לתוך בודפשט, משרה שהתפנתה עם פטירת הרב משה מינץ ועמדה פנויה. לדרישת קהילת אונגוואר שילמה קהילת אובודה את הסכום שנדרש לכיסוי חובותיה של קהילת בוניהד.
אך הוא לא האריך ימים באובן ישן, ונפטר בכ"ה בתשרי ה'תקצ"ה, 28 באוקטובר 1834. שנה לאחר פטירתו נישאה אלמנתו לרבי משה סופר, "החת"ם סופר".
בנו, הרב מנחם דב הלר, היה רבה של קהילת אלמאש בהונגריה (נפטר בשנת ה'תרי"ט).
אמברואז תומא

חייו

תומא נולד בעיר מץ. הוריו היו מורים למוזיקה והכינו אותו מגיל צעיר להיות מוזיקאי. כבר בגיל 10 שלט בנגינה בכינור ובפסנתר. בשנת 1828 נתקבל לקונסרבטואר של פריז. בין מוריו שם היה ז'אן פרנסואה לסואר. בשנת 1832 זכה בפרס רומא על הקנטטה שלו "הרמן וקטי". פרס זה איפשר לו נסיעה ולימודים ברומא. בתקופה זו חיבר מספר יצירות קאמריות- שלישיית פסנתר, רביעייה וחמישיית כלי קשת.
בשובו לפריז החל לחבר אופרות. האופרה הראשונה שלו הייתה la Double Echelle ב-1837. לאחר מכן חיבר עוד מספר אופרות שלא שרדו את מבחן הזמן פרט לפתיחה לאופרה "ריימונד" (1851).
בשנת 1856 נתמנה תומא לפרופסור בקונסרבטואר בפריז, ובשנת 1871 החליף את דניאל אובר כמנהל הקוסבטוריון, משרה שהחזיק עד סוף ימיו. בין תלמידיו היה תאודור דובואה.
בשנת 1866 העלה את מיניון, האופרה המוצלחת ביותר שלו. עלילת האופרה היא לפי הרומן הידוע של גתה - וילהלם מייסטר. הצגת הבכורה הייתה ב"אופרה קומיק" בפריז ב-17 בנובמבר 1866. האופרה הוצגה בכל רחבי אירופה, והייתה האופרה הצרפתית המוצלחת ביותר במחצית השנייה של המאה ה-19. בעיקר ידועה הפתיחה לאופרה, האריה "התדע את הארץ שם פורח התפוז" מהמערכה הראשונה, והאריה - פולונז "אני טיטניה" מהמערכה השנייה.
לאחר מכן חיבר ב-1868 את האופרה המלט שזכתה להצלחה, אם כי פחותה מהצלחתה של "מיניון". ב-1882 חיבר את האופרה האחרונה שלו "פרנצ'סקה די רימיני", שלא זכתה להצלחה.
קארי-לה-רואה

היסטוריה

בשנת 1584, קארי, הפך ליישוב קהילתי על פי עיקרון מגדל ההגנה. בשלב זה היה תלוי הכפר ביישוב שאטונף-לה מרטיג (Chateauneuf-les-Martigues). תושבי הכפר היו חקלאים ודייגים ונמצאו תחת מרותם של האצילים הפאודלים מאזור הז'ארנט (Jarente). משפחת ז'ארנט הייתה משפחת אצולה עתיקה מאזור הפרובנס, שבנתה את הארמונות הראשונים באזור קארי-לה-רואה.
היסטוריית היישוב חלפה ללא אירועים מיוחדים עד לשנת 1805. בשנה זו פלשו האנגלים מן הים במטרה להרוס סוללה חופית ולכבוש את האזור.
בשנת 1915, נסלל קו מסילות הברזל מיראמס-מרסיי (Miramas-Marseille). מירמס הוא ישוב הנמצא 60 קילומטרים ממרסיי, בינו לבין מרסיי נמצא בין השאר, קארי. במהלך מלחמת העולם הראשונה שיירות צבאיות רבות השתמשו במסילות אלו. עם חזרת השלום ומעט לפני מלחמת העולם השנייה חוברה קארי לה רואה לתשתיות המים והחשמל, בכך התאפשרה תחילת הבניה והאכלוס באזור. השילוב בין קו הרכבת, והחיבור לתשתיות החיוניות, היו גורמים עיקריים שעודדו את תחילת ההתיישבות בקארי.
מאז שנת 1950 מהווה קארי-לה-רואה אזור מגורים כפי שהוא היום: קרוב לערים גדולות וחשובות, לאזורי תעשייה ולשאר אזורים מפותחים כלכלית.

גאוגרפיה

שטחו של היישוב הוא 10 קמ"ר, מתוכם 2.7 קמ"ר מיושבים. שאר השטח מיוער בשמורת טבע רחבת ידיים.

שמורות טבע

מלבד השטח המיוער הרב, בשטחו של היישוב נמצא גם הפארק הימי האזורי לה-קוט-בלו (Le parc régional marin de la Côte Bleue).
הפארק הימי הוא שמורת טבע ימית, שטחו כ-85 דונמים והדייג בו אסור. מטרתו של הפארק להגן על החי והצומח הימי, בדגש מיוחד על זן צמחים ימי בשם Posidonia oceanica, החיוני לשמירה על המערכת האקולוגית הימית באזור.

אתרים

קפלת הרואה (la chapelle du rouet) נבנתה בשנת 1353 ומאז שוקמה ושופצה פעמיים. לקפלה זו חשיבות דתית גבוהה באזור מרסיי בכלל וקארי בפרט.
רות לנגר

ביוגרפיה

לנגר נולדה וגדלה בווינה. היא החלה להתאמן בשחייה בגיל 11 בקבוצת הכח וינה בהדרכת זיגו ורטהיימר. בהיותה בת 14 בשנת 1935 נבחרה לייצג את אוסטריה בתחרויות עם הונגריה וצ'כיה וזכתה במקום השני בשחיית 200 מטר חתירה. במאי 1936 זכתה במקום שלישי ב-100 מטר חתירה. באמצע שנת 1936 זכתה באליפות אוסטריה במשחים ל-100 מטר חופשי ול-400 מטר חופשי בשיאי אוסטריה חדשים.
בשנת 1936 נבחרה לנגר לייצג את אוסטריה באולימפיאדת ברלין, אולם היא סירבה להשתתף באולימפיאדה, יחד עם השחייניות יהודית דויטש-הספל ולוסי גולדנר, במחאה על מדיניותו של אדולף היטלר, באומרה "אני מסרבת להתחרות על אדמה שמוציאה להורג בצורה מבישה את עמי". בעקבות כך, התאחדות השחייה האוסטרית אסרה עליה להשתתף בתחרויות למשך שנתיים. בעקבות בקשת חנינה החליטה ההתאחדות להאריך את ההשעיה לשנתיים וחצי.
בשנת 1938 עם סיפוחה של אוסטריה על ידי גרמניה, צבעה לנגר את שערה לבלונד ובאמצעות דרכון מזויף ברחה לאיטליה. בשנת 1939 היא קיבלה מקלט מדיני בבריטניה. היא זכתה באליפות בריטניה האחרונה למשחים ארוכים, במשחה ל-5 מייל בנהר התמזה, בין גשר קיו לגשר פאטני, בשיא בריטי חדש של 74:04 דקות. חמישה שבועות לאחר מכן, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, פונתה לנגר מלונדון לבאת' והוגדרה כ"אויבת זרה". לאחר מכן, היא הורשתה לשוב ללונדון. בשנת 1943 היא נישאה לג'ון לורנס ולהם נולדו בן ובת והמשפחה התגוררה בלונדון.
בשנת 1995 התנצל הפרלמנט האוסטרי רשמית בפני לנגר והחזיר את שיאיה והשגיה לספרים.
לפני אולימפיאדת אטלנטה (1996), לנגר אמרה לרויטרס: "בכל פעם שהמשחקים האולימפיים מתקיימים, כואב לי את הלב. זה משהו שיישאר לכל חיים. ההשתתפות האולימפית הייתה הזדמנות של פעם בחיים, אבל כיהודיה, לא יעלה על הדעת בשבילי לקחת חלק בתחרויות אלה בגרמניה הנאצית, שבהם אנשיי נרדפו."
טריקולוגיה

טריקולוגיה  -  מדעי השיער, מהווה מקבילה לדרמטולוגיה שהיא ענף ברפואה הקונבנציונאלית העוסק במחקר וטיפול מדעיים-מבוקרים של בעיות ומחלות עור ושיער. עיסוק הטריקולוגיה בבעיות בריאות של השיער והקרקפת. על פי הטריקולוגיה השיער והקרקפת יחדיו ובנפרד משקפים את הסטטוס של מערכות רבות בגוף האדם. הטריקולוגיה גורסת שהשיער והקרקפת מספקים תמונת ראי למצב הגופני והפנימי של האדם. 
המילה טריקולוגיה (Trichology) מקורה ביוונית, ופירושה "תורת השיער"; ביוונית: τριχός הוא שיער, לוגיה היא תורה.

טריקולוג

הטריקולוג (Trichologist) מומחה שיער, הטריקולוג לומד על המבנה הפיזי של הקרקפת, מבנה גוף השערה, שורש השיער, זקיק השערה, ועל הגורמים שמשפיעים על השיער ועל נשירת שיער.]
תומכי הטריקולוגיה טוענים כי טריקולוג בעל תעודה יכול לקבוע את גיל השערה, גזע, נפח ומידע נוסף על תכונות השיער, וכי הטריקולוג יודע להמליץ לגבי טיפול בשיער כולל אובדן שיער, נשירת שיער, התקרחות, בעיות קרקפת, פיאות, השתלת שיער, קשקשת, דלילות שיער, וצמיחת שיער.

לימודים והכשרה

כחלק ממסלול ההכשרה והלמידה על תפקוד הגוף ויחסי הגומלין בין המערכות השונות של גוף האדם, לומד הטריקולוג נושאים כגון: אנטומיה, תזונה, פיזיולוגיה וכימיה, כדי להבין את גוף האדם כמכלול ואת העור והשיער בפרט. תקופת ההכשרה לקבלת תעודת טריקולוג מוסמך נעה בין שנתיים לארבע שנים, בכפוף לרקע של המועמד והניסיון בתחום.

ארגון IAT

"איגוד הטריקולוגים" הוא ארגון ללא מטרות רווח המאגד טריקולוגים, הקיים זה כ-100 שנה. המוסד הראשון שהחל בלימודי טריקולוגיה נפתח באנגליה בשנת 1902. 
באוניברסיטת דרום קליפורניה הוצע מסלול הכשרה לטריקולוגים משנת 1974, ומאז הכשיר סטודנטים ממדינות שונות.
אצבעונית (סרט)

עלילת הסרט

לפני שנים רבות בצרפת, סנונית בשם ג'אקימו עף ברחבי פריז ומספר את הסיפור של אצבעונית. אשה בודדה רצתה ילד משלה, יום אחד פיה טובה נתנה לה זרע כדי לזרוע לצמח.
למחרת הפרח גדל ומסתתרת בו ילדה אשר קטנה מאצבע. האישה קראה לה "אצבעונית". אצבעונית בלתה זמן רב עם אמה ועם חיות החווה, אולם היא הייתה מודאגת שאין אף אחד בגודלה. יום אחד אמא שלה ספרה לה סיפור על פיות וכאשר שכבה לישון במיטה העשויה קליפת אגוז, אצבעונית דמיינה איך היא פוגשת את אהוב לבה.
כאשר אצבעונית זמזמה לעצמה, הנסיך קורניליוס הגיע מעבר לחלון והשניים עפו יחד לטיול על הדבור והתאהבו זה בזו וכאשר נחתו בביצה ראה גרנדל הקרפד את אצבעונית והסביר לאמו הקרפדה שהוא מאוהב בה.
קורניליוס החזיר את אצבעונית הביתה והבטיח שיחזור למחרת. לאחר שעזב אצבעונית שכבה לישון במיטת קליפת האגוז ונחטפה על ידי הקרפדה. "הירו" הכלב שלה ניסה להציל את אצבעונית אך ללא הצלחה. למחרת לומד קורניליוס מ"הירו" שאצבעונית נחטפה והחליט למצוא אותה. בינתיים אצבעונית מצאה את עצמה בביצה יחד עם להקת הזמרים הספרדים שבראשם אמא קרפדה אשר רצתה שאצבעונית תנשא לגרנדל. הלהקה עזבה את אצבעונית לבד בעלה. אצבעונית קוראת לעזרה וג'אקימו נענה לה. ג'אקימו הבטיח לאצבעונית שימצא את קורניליוס ואמר לה שאם היא תקשיב ללבה היא תמצא את דרכה הביתה. בינתיים הוריו של קורניליוס שמעו שאצבעונית נחטפה והזהירו את קורניליוס שלא יעוף בחורף, אולם קורניליוס עף בכל זאת כדי למצוא את אצבעונית.
כאשר אצבעונית מחפשת את ביתה היא פגשה את מר ביטל החיפושית, כשמר ביטל שמע את שירתה הוא התאהב בה והביא אותה למועדון החיפושיות. במועדון צחקו על יופיה וכינו אותה "מכוערת" בעקבות כך אצבעונית נעלבה ובכתה, כאשר נמצאה בביתה של גברת עכברה, היא שמעה מהעכברה שכשאר קורניליוס ניסה לחפשה הוא קפא מקור, דבר אשר גרם לאצבעונית לבכות, בינתיים גרנדל שמע ממר ביטל שאצבעונית עומדת להתחתן עם נסיך הפיות ותלש את כנפיו של ביטל מתוך כעס. כשאצבעונית וגברת עכברה בקרו את מר חולד, אצבעונית שרה להם שיר עצוב וחולד התלהב מקולה ורצה להינשא לה.
כשאצבעונית טיילה היא מצאה את ג'אקימו עם כנף פצועה, היא ספרה לו שקורניליוס קפא אך ג'אקמו הבטיח לה שימצא אותו. בינתיים שלושת חבריה החרקים של אצבעונית הפשירו את קורניליוס והביאו אותו אל המחילה שם אצבעונית נמצאת. בחתונה אצבעונית לא רצתה להתחתן עם החולד וביטלה את נישואיה, דבר זה גרם לקהל לרדוף אחריה יחד עם גרנדל ומר ביטל שרדפו אחריה גם כן, בינתיים קורניליוס בא ונלחם מול גרנדל, כשאצבעונית עפה על גבו של ג'אקימו הם עפו מעל עץ ואצבעונית נסתה לשיר, כאשר חשבה שקורניליוס לא יחזור לעולם, הוא חזר ואצבעונית שמחה ואפילו קבלה כנפיים משלה. אצבעונית וקורניליוס התחתנו וכולם הוזמנו לחתונה, גם אמא של אצבעונית והכלב הירו. הסרט מסתיים כאשר אצבעונית וקורניליוס עפו על גבו של באז.

הכנסות וביקורות

הסרט נכשל בקופות ובנוסף קיבל ביקורות גרועות מהמבקרים.
עודאי חוסיין

עודאי חוסיין עבד אל-מג'יד א-תכריתי (בערבית: عُدي صدّام حُسين 18 ביוני 1964- 22 ביולי 2003),
היה בנו הבכור של סדאם חוסיין מאשתו הראשונה, סאג'ידה טלפאח, ואחיו של קוסאי חוסיין.
עודאי נחשב במשך שנים למי שיירש את אביו בבוא העת, אך לבסוף החלטה זו שונתה עקב פציעה שחווה במהלך ניסיון התנקשות, כמו כן התנהגותו הלא יציבה ויחסיו המעורערים עם אביו ואחיו.
בשנת 2003 במהלך הפלישה האמריקאית לעיראק הוא נהרג ביחד עם אחיו במתקפת טילים על העיר מוסול.

ביוגרפיה

עודאי חוסיין נולד בעיר תיכרית לסאדם חוסיין ולאשתו הראשונה, סג'ידה טאלפח בעת שסדאם חוסיין היה בכלא.
הוא סיים את לימודיו בתיכון בציוניים גבוהים מאוד והחל ללמוד במכללה לרפואה של אוניברסיטת בגדד. הוא פרש מבית הספר לרפואה לאחר שלושה ימים, ולאחר מכן עבר למכללה אקדמית להנדסה במרחק של קילומטר אחד משם. עודאי קיבל לבסוף תואר מהנדס. עם זאת, חלק מהמרצים שלו העידו כי הוא בקושי דיבר בקורסים רבים, ובעיקר הסתמך על מעמדו כבנו של סדאם חוסיין על מנת להשיג ציונים גבוהים. 
למרות שמעמדו כבנו הבכור של סדאם חוסיין גרם לכך שהוא היה היורש הפוטנציאלי של סדאם,בפועל היורש הפוטנציאלי המועדף על סדאם היה קוסאי חוסיין, בשל הפזרנות וחוסר היציבות של עודאי. באוקטובר 1988, במהלך טקס חגיגי שנערך לכבוד סוזן מובארק, אשתו של הנשיא המצרי דאז חוסני מובארק, רצח עודאי את העוזר האישי שלו, כאמל חנא, לכאורה לבקשתה של אימו. בפני קהל אורחים המבועתים, עודאי השיכור חבט בכאמל חנא וחיסל אותו באמצעות סכין חיתוך חשמלי. חנא הציג את סדאם בפני אישה צעירה ממנו, סמירה אהבנדאר, שהפכה מאוחר יותר לאשתו השנייה של סדאם. עודאי החשיב את מערכת היחסים בין אביו לאהבנדאר כעלבון לאמו. כמו כן, הוא חשש שיאבד בעקבות כך מעמדו כיורשו של סדאם לכאמל חנא.
כעונש על הרצח, סדאם כלא את בנו במשך תקופה קצרה. המשפט המקורי נערך שמונה שנים. עודאי שהה בבית מאסר פרטי רק בסביבות שלושה חודשים. בתגובה להתערבותו האישית חוסיין, מלך ירדן, סדאם שיחרר את עודאי וגירש אותו לשווייץ על מנת שישמש שם כעוזר לשגריר העיראקי בשווייץ. הוא גורש משווייץ בהמשך על ידי הרשויות השווייצריות לאחר שנעצר שוב מספר פעמים בקטטות. 
סדאם מינה מאוחר יותר את עודאי לתפקיד ראש הוועד האולימפי העיראקי, ובהמשך לתפקיד האחראי על אחד ממנגנוני הביטחון של סדאם. בתפקיד ראש הוועד האולימפי עודאי עינה בין היתר את הספורטאים שלא ניצחו. עודאי היה גאה במוניטין שלו וכינה את עצמו "אבו סרחאן" (בערבית: "זאב"). 
בדצמבר 1996 עודאי היה היעד של ניסיון חיסול שהותיר אותו משותק במשך כמה חודשים. למרות שבוצעו בו ניתוחים חוזרים ונשנים, אחד מהכדורים נשאר תקוע בעמוד השדרה שלו ולא ניתן היה להסירו בשל מיקומו בסמוך לעמוד השדרה. בעקבות הנכות של עודאי, במהלך שנת 2000 סדאם הכריז לבסוף על קוסאי כיורשו.
ב-22 ביולי 2003, במהלך הפלישה האמריקאית לעיראק, הרגו כוחות ארצות הברית את עודאי וקוסאי חוסיין במתקפת טילים על העיר מוסול.
בהפקה הביוגרפית של ה-BBC ושל ה-HBO, "הבית של סדאם", אשר מבוססת על חייו ועל תקופת של שלטונו של אביו, שיחק פיליפ ארדיטי את דמותו של עודאי חוסיין.
בננות (שיר)

רקע

ההשיר הינו הסינגל ה-15 של הצמד סטטיק ובן-אל תבורי. לפני כן, הוציאו יחד עם ג'יי באלווין גרסה אנגלית לשירם, טודו בום. 
סגנון השיר הוא שילוב של ראפ, פופ, מוזיקה אפריקאית ומוזיקה אוריינטלית.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הוידאו קליפ של השיר צולם באולפן ובוים על ידי רומן בוצ'אצקי, המביים הקבוע של הצמד את הקליפ.
הקליפ עושה שימוש באפקטים רבים ונראה כאילו הוא ממוקם בתוך מקדש הודי עתיק.
בקליפ משתתפים הראפרים הישראלים טדי נגוסה, שחר סאול וצגאי בוי.
בשבוע הראשון צבר הווידאו קליפ כ-3 מיליון צפיות ביוטיוב.
געדה

הגעדה ברפואה העממית

לגעדה מיוחסות ברפואה עממית סגולות רפואיות רבות. יחד עם זאת, אף אחת מהתכונות הרפואיות המיוחסות אינן נתמכות על ידי ראיות מחקריות מספקות, וכן אין מחקרים מספקים לגבי מידת הבטיחות של השימוש בצמח. בין הסגולות הרפואיות המיוחסות לו ברפואה העממית נכללים תסמינים דוגמת הקלת מיחושי בטן, חום והצטננות. ניתן להכין מהצמח מרתח, וזאת על ידי בישול ארבע כפות גדושות עלים ירוקים בליטר של מים. המרתח מריר מאוד ויש הטוענים שהוא מסייע לטיפול בסוכרת, בחילות עקב הריון ובכאבים וחולשה בעת הווסת. צורה נוספת לשימוש בו כוללת בישול של 50 גרם בליטר מים, יצירת "אוהל" מבד ושאיפת האדים. כמו כן, ישנה דרך לטגן את העלים יחד עם ביצים ליצירת חביתה, ויש הטוענים כי הדבר מסייע להקלת חולשה בזמן המחזור.

לקריאה נוספת

ילקוט הצמחים, ניסים קריספיל, כרך א', עמ' 104.
יוהאן כריסטיאן רייל

חייו

יוהאן כריסטיאן רייל נולד ב-20 בפברואר בשנת 1759 בעיר ראודה (Rhaude) שבגרמניה. הוא החל בלימודי הרפואה באפריל 1779. לאחר תקופה קצרה עבר לעיר האלה (Halle) שבסקסוניה-אנהלט, שם למד אנטומיה, ניתוח ורפואה. בשנת 1782 רייל סיים את לימודיו ועבר לברלין למשך שנה של עבודה קלינית, מסלול שהיה חייב לעשות כל מי שרצה לעסוק ברפואה בפרוסיה. בשנת 1783 רייל חזר למקום מולדתו (Ostfriesland), שם עבד כרופא למשך 4 שנים עד שחזר להאלה, בקיץ 1787. בין השנים 1788–1810 עבד רייל בבית חולים בהאלה.
באוקטובר 1788 רייל נישא ליוהנה ווילמינה לבו (Johanna Willemina Leveaux), וביחד נולדו להם שני בנים וארבע בנות. במקביל, מעמדו של רייל באקדמיה הלך ועלה, ובאותה שנה הוא קיבל מינוי פרופסור מן המניין באוניברסיטה. רייל מונה גם כמנהלה של קליניקת האוניברסיטה, שיוסדה שנה קודם לכן. רייל לימד באוניברסיטת האלה במשך 22 שנה. 
בשנת 1795 ייסד את כתב העת Archiv für die Physiologie. בין השנים 1802–1805 נהג המשורר הנודע יוהאן וולפגנג פון גתה לבקרו ולדון עמו בסוגיות מדעיות ובהן פסיכיאטריה, וכן ליהנות מכישוריו של רייל כרופא. בשנת 1810 נתמנה רייל לפרופסור בברלין, והיה לאחד מן המרצים הראשונים לפסיכיאטריה.
יוהאן כריסטיאן רייל נפטר בשנת 1813 מטיפוס הבהרות, שבו נדבק כאשר טיפל בפצועי קרב לייפציג (קרב העמים), אחד מן העימותים הקשים ביותר של המלחמות הנפוליאוניות.

עבודתו

רייל חילק את הרפואה לשלושה תחומים עיקריים: פיזיולוגיה, אנטומיה ופסיכיאטריה. במהלך חייו רייל תרם לכל אחד מהתחומים האלה, בעבודותיו המוקדמות בפיזיולוגיה שאינה ויטליסטית, במחקריו על האנטומיה של מערכת העצבים ובעבודתו החלוצית בפסיכיאטריה - מונח אשר הוא טבע לראשונה בשנת 1808.
על פי השקפתו של רייל, במחלות נפש ובטיפול בהן חשוב להתייחס לקשר שבין הגופני לנפשי. רייל טען כי הטיפול במחלות נפש צריך להיעשות על ידי רופאים שהוכשרו לכך במיוחד.
רייל יסד והוציא לאור מספר כתבי עת מדעיים, ביניהם כתב העת Archiv für Physiologie שפורסם לראשונה בשנת 1796. כתבי עת אחרים פורסמו למשך תקופות קצרות בלבד. בגיליון הראשון של Archiv für Physiologie רייל פרסם מאמר פורץ דרך בשם "על כח החיים" ("On the Life Force"), בו הוא דחה את תאוריית הויטליזם הגורסת כי חומר חי מכיל "כח חיים" ובכך הוא שונה מחומר שאינו חי. רייל טען שאם ברצונה של הרפואה להיות מדע, עליה להסתמך על סיבתיות מוכחת, וכל "כח" צריך להיות מבוסס בחומר עצמו.
מעבר לעצם טביעת המונח "פסיכיאטריה", רייל חולל רפורמה ביחס ובטיפול בחולי נפש, למשל על ידי הפרדה בין חולים הניתנים לטיפול לבין חולים חשוכי מרפא. רייל התעניין בהידרותרפיה וקידם מרחצאות וסאונות לשם הגיינה ציבורית, כמו גם לצרכים רפואיים.
טוקסידו

טוקסידו או מקטורן ערב (באנגלית: Tuxedo, Black Tie או Dinner Jacket) הוא קוד לבוש רשמי לחליפת שרד לגברים, המשתתפים באירוע המתקיים בשעות הערב או לאירועים רשמיים אחרים המחייבים קוד לבוש זה.
הרכיב העיקרי בתלבושת זו הוא המקטורן (ג'קט) הקרוי בצפון אמריקה טוקסידו ובבריטניה מקטורן ערב (dinner jacket), בצבע שחור או כחול כהה (Midnight blue). לרוב המקטורן יהיה בעל דש העשוי ממשי. את המקטורן לא מסירים במהלך האירוע כולו.
מתחת למקטורן יש ללבוש חולצה בצבע לבן, בעלת כפתורים בחזית, צווארון שיתאים לעניבה ושרוולים ארוכים, רצוי חפתים בקצות השרוולים. בחזית החולצה עניבת פרפר (פפיון) שחורה, רצוי ממשי. מכנסיים שחורים ארוכים, ללא לולאות לחגורה, לרוב מעוטרים בסרט משי לאורך הצד החיצוני של הרגל. מותר להוסיף אבנט או וסט (אבל לא שניהם ביחד). נעליים חצאיות שחורות (מצוחצחות עד ברק) וגרביים דקים שחורים שאורכם יעבור את הקרסול, כך שבישיבה לא ייראה עור הרגל.
נשים המתלוות לגבר הלבוש טוקסידו נדרשות ללבוש שמלת קוקטייל או שמלת ערב ארוכה.
על פי המסורת, מקורה של חליפת הטוקסידו ב-1860, כאשר החייט הנרי פול עיצב ג'קט סמוקינג קצר עבור נסיך ויילס אדוארד השביעי כתחליף לחליפת ערב רשמית. באותה התקופה הטוקסידו נועד להיות לבוש נוח יותר באירועים רשמיים פחות או כאלו הנערכים מחוץ לעיר. ב-1886 הזמין נסיך וילס את האמריקאי ג'יימס פוטר, לבית סאנדרינגהאם. כאשר שאל פוטר איזה סוג בגד עליו ללבוש, שלח אותו הנסיך אל החייט הנרי פול, שתפר לו בגד זהה. כאשר חזר פוטר לארצות הברית הופיע עם הבגד החדש לאירוע שהתרחש במועדון "טוקסידו פארק" (Tuxedo Park) בניו־יורק, חברי המועדון העתיקו את העיצוב, ומכאן כינויו של הבגד בצפון אמריקה.
בית החולים ליולדות פרויד

היסטוריה

הבניין נבנה ב-1924, בסגנון אקלקטי, כוילה פרטית של מנהל בנק ברקליס, שמעון מזרחי, סבו של עו"ד שמעון מזרחי, יו"ר מכבי תל אביב. ב-1928 נוספה לו קומה, ונפתח בו בית יולדות. 
ד"ר פרויד עלה לארץ ישראל מרוסיה. לפני עלייתו היה מנתח בצבא האדום, למד רפואה בברלין, ועבד כרופא כפרי בגרמניה וכרופא מיילד בקובנה. במשך כל שנותיו של בית החולים שימש פרויד כרופא ראשי, ואשתו ניהלה את משק הבית. 
באפריל 1948, במהלך מלחמת העצמאות, נעזב בית החולים בגלל הפגזת האזור. האצ"ל תפס את הבניין והפך אותו למפקדה ולבית חולים צבאי, בפיקודו של החובש הראשי של הארגון, נפתלי פרנקל, שנהרג מאוחר יותר במבצע יואב. בית החולים ליולדות נפתח מחדש ביוני 1948.   
בתחילת שנות ה-50 התקשה בית החולים לעמוד בהתחרות עם בתי יולדות אחרים, ביניהם מוסדות ציבוריים כבית היולדות הקריה שנפתח ב-1951, והוא נסגר בפברואר 1955 אחרי שנתיים של קשיים כלכליים.
הבניין משמש כיום, לאחר שיפוץ, כבית ועד מנהלי בנק לאומי לישראל.
שפת אם

שפת אם או שפה מקורית היא השפה שאדם לומד ראשונה. בהתאם, אדם יכול להיות מכונה דובר שפה מסוימת כשפת אם. 
מקור השם בכך שלרוב לומד ילד את יסודות השפה במשפחתו, פעמים רבות מאמו. גרסה אחרת למקור השם היא שזו שפת המקור או שפת המולדת־האם או שפת הארץ. 
באנגלית המונח "First language" (שפה ראשונה), מדגיש את הראשוניות של שפת האם בסדר הכרונולוגי של למידת השפות אצל הפרט.
שפת אם היא לרוב השפה בה הדובר מיומן יותר מבכל שפה אחרת. לרוב, שפה יכולה להיחשב שפת אם רק אם נרכשה לפני תום גיל העשרה או תפשה את המקום המרכזי בלימודיו ובחינוכו של הדובר. ישנם מקרים בהם אנשים גדלים בסביבה רב לשונית, שבה מדברים בשתי שפות או יותר. לדוגמה, בניהם של מהגרים עשויים לשלוט ברמה גבוהה גם בשפה המדוברת בביתם וגם בשפה המדוברת בסביבתם. במדינות מסוימות, נהוגות שתי שפות במקביל והלומד עשוי להיחשף לשתיהן בביתו ובלימודיו במקביל.

תקופה קריטית לרכישת שפת אם

גילאי הינקות והילדות המוקדמת הם תקופה קריטית לרכישה של שפת אם באופן מלא ושוטף.
לאחר מכן תהליכי רכישת השפה הופכים להיות מאומצים ומוגבלים יותר במידת היעילות שלהם.
רזבן ראץ

מועדונים

ראץ החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ראפיד בוקרשט בליגת העל הרומנית, בשנת 1997. אחרי ששיחק שש עונות בראפיד בוקרשט, המועדון שחטאר דונצק הביע בו עניין בשנת 2003 והוא הצטרף לשורותיו. הוא נחשב לאחד השחקנים החשובים ביותר בסגל הקבוצה. בעונת 2008/2009 זכה עם קבוצתו בגביע אופ"א, לאחר שבישל את השער הראשון במשחק הגמר בו ניצחה שחטאר 2-1 את ורדר ברמן בהארכה.
ביוני 2013 חתם ראץ בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג. ב-13 בפברואר 2014 חתם בקבוצה הספרדית ראיו ואיקאנו מהלה ליגה. בקיץ 2014 הצטרף ל
פאוק סלוניקי היוונית. ב-19 באוגוסט 2015 חזר לראיו ואיקאנו.

נבחרת

החל משנת 2002 הוא השתייך לסגל הנבחרת הרומנית. בשנת 2008 הוא היה בהרכב הראשון בתחרות יורו 2008. היה לו חלק בהשגת התיקו 0-0 עם הפיינליסטית צרפת והתיקו 1-1 עם אלופת העולם איטליה ב"בית המוות" של התחרות. אף על פי כן, חלקו בטורניר הסתיים אחרי שנבחרתו הודחה בהפסד 2-0 להולנד.