אלבמה

היסטוריה

אינדיאנים התגוררו באזור אלבמה במשך אלפי שנים.
במהלך המאה ה-16 הספרדים היו האירופאים הראשונים שהגיעו לאלבמה, עם משלחתו של ארננדו דה סוטו שעברה באלבמה בשנת 1540.
הצרפתים הקימו את ההתיישבות האירופאית הראשונה במדינה במוביל ב-1702. דרום אלבמה הייתה צרפתית מ-1702 עד 1763, חלק ממערב פלורידה הבריטית מ-1763 עד 1780 וחלק ממערב פלורידה הספרדית מ-1780 עד 1814.
צפון ומרכז אלבמה היו חלק מג'ורג'יה הבריטית מ-1763 עד 1783 ואחר כך חלק מטריטורית מיסיסיפי האמריקאית. היותה למדינה התעכב בשל חוסר גבול עם הים, דבר שנפתר כאשר הגנרל אנדרו ג'קסון (שלימים יהיה נשיא ארצות הברית) כבש את מוביל הספרדי ב-1812. אלבמה התקבלה לארצות הברית כמדינה ה-22 ב-1819. בשנים 1826–1846 שימשה העיר טסקלוסה כבירת המדינה, עד אשר הוחלט להעבירה למונטגומרי.
בתחילת המאה סוחרים רבים הגיעו לאלבמה ומיקמו בה חוות רבות של כותנה, שגודלה על ידי עבדים אפרו-אמריקאים. בשנת 1860 כמעט מחצית מהתושבים במדינה היו עבדים.
אלבמה פרשה מארצות הברית והצטרפה לקונפדרציית המדינות של אמריקה ב-11 בינואר 1861, בעקבות בחירתו של אברהם לינקולן כנשיא ארצות הברית. אלבמה תרמה למלחמת האזרחים האמריקנית 120,000 חיילים, אך מעט מאוד מהלחימה הייתה בפועל בשטח אלבמה. היא נתקבלה מחדש לאיחוד של ארצות הברית בשנת 1868 והעבדים שבה שוחררו לחופשי. באותה השנה נבנתה מערכת חוקתית חדשה - נתנו יותר זכויות לנשים והוקמה מערכת חינוך ציבורית. הוקמה מערכת דרכים מתקדמת והושקו קווי רכבות. שיקום המדינה נגמר בשנת 1874.
בשנת 1901 נכתבה חוקה חדשה, שלמעשה ביטלה את זכות ההצבעה של מיעוטים רבים כגון אפרו אמריקאיים ואינדיאנים, ופיתחה הפרדה במערכת החינוך הציבורית ובתחומים רבים נוספים.
בשנות ה-20 התפתחה תעשייה נרחבת במונטגומרי, דבר ששינה את המאזנים הדמוגרפים במדינה, מכיוון שמרבית מהאוכלוסייה היגרה אל עיר זו. הפיתוח התעשייתי בימי מלחמת העולם השנייה הביא שגשוג נרחב למדינה. בעשורים אלו התפתח סכסוך בין התושבים הכפריים למדינה לבין אלו העירוניים - כתוצאה מתהליך התיעוש הנרחב רבים מהכפריים היגרו אל הערים, אך הפוליטיקאים הכפריים לא היו מוכנים לשנות את מפת ההצבעה, בהתאם לפיזור האוכלוסייה, דבר אשר היה מפחית מכוחם של פוליטיקאים אלו. לבסוף, בשנת 1962 בית המשפט העליון של ארצות הברית הכריע בעד שינוי מפת הכוחות.
בשנות ה-50 ו ה-60 התנועה לזכויות האזרח האפרו-אמריקאי צברה תאוצה, והחלה לערער את הסדר הקיים באלבמה. בשנת 1952 בית המשפט העליון בארצות הברית פסק את פסק דין בראון נגד מועצת החינוך, ולמעשה אסר על הפרדה גזעית במערכת החינוך הציבורית. מתיחויות אלו תססו מאוד באלבמה, תחת שלטונו של המושל ג'ורג' וולאס. בשנות ה-50 התרחש חרם האוטובוסים של מונטגומרי - מחאה כנגד ההפרדה בתחבורה הציבורית. אירוע קריטי והיסטורי שהתרחש בתקופה זו היה המצעדים מסלמה למונטגומרי, אשר עודדו בסופו של דבר את חקיקת חוק זכויות האזרח וחוק זכות ההצבעה, בשנים 1964–1965, שלמעשה ביטלו כל פרמטר של אפליה גזעית - גם במובן החברתי וגם מבחינת זכות ההצבעה.

גאוגרפיה

אלבמה ממוקמת בדרום מזרח ארצות הברית וגובלת בטנסי בצפון, בג'ורג'יה ובפלורידה במזרח, במפרץ מקסיקו בדרום ובמיסיסיפי במערב. בצפון מזרח המדינה, לאורך הגבולות עם טנסי וג'ורג'יה, נמצאים הרי האפלצ'ים (פיידמונט) ובצפונה זורם נהר טנסי.

ממשל ופוליטיקה


אלבמה מחולקת מנהלית ל-67 מחוזות. הגדול שבמחוזות אלבמה הוא מחוז בולדווין (4,118 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז אטווה (1,386 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז ג'פרסון (658,466 תושבים נכון ל-2010). עיר הבירה של אלבמה, מונטגומרי, נמצאת במחוז מונטגומרי.
הרשות המחוקקת של אלבמה מורכבת משני בתי מחוקקים. הבית התחתון הוא בית הנבחרים של אלבמה והבית העליון הוא הסנאט של אלבמה.

כלכלה


באלבמה קיימת תעשייה כבדה נרחבת, הכוללת יצור כלי רכב ומטוסים, מוצרי פלדה וברזל ועיבוד מינרלים. כמו כן כלכלתה מבוססת על חקלאות, הכוללת יצור בוטנים, כותנה, דגנים, תירס, ירקות, סויה ואפרסקים, וכן תעשיית בשר ענפה.

יהדות אלבמה

היהודים הראשונים הגיעו לאלבמה בסוף המאה ה-18. הקהילה היהודית הראשונה שהוקמה במדינה הייתה קהילת מוביל אשר הוקמה ב-1840. בין השנים 1840 ו-1850 היגרו לאלבמה יהודים רבים מגרמניה ובסוף המאה ה-19 הצטרפו מהגרים נוספים מרוסיה ומזרח אירופה.
בשנת 2000 היו באלבמה כ-9,500 יהודים שהם 2.1% מכלל האוכלוסייה שהצהירה על היותה דתית, מחציתם בעיר ברמינגהאם.

השכלה

בשנת 2019, מערכת החינוך הציבורי באלבמה דורגה במקום האחרון מתוך 50 מדינות ארצות הברית.