google/wiki40b huggingface dataset:
אפרים אילני

ילדות ונעורים

נולד כאפרים נוטרמן ב־1911 בפתח תקווה. בנם של אליעזר נוטרמן וחיה לבית קוריס. האח הבכור מבין שלושה. כשהיה בן 8 נפטר אביו, והמשפחה עברה לנווה צדק, וחיה בעוני רב. אמו של אילני התפרנסה כמחלקת חלב, ובעודו ילד, הצטרף אליה כדי לעזור בפרנסת המשפחה. מילדות התגלה אצלו כישרון הלימוד, ובפרט הכישרון ללימוד שפות.

השכלה

בוגר האוניברסיטה העברית בלימודי מזרחנות, ופילולוגיה. למד ערבית, ובהמשך שפות נוספות. שלט שליטה מלאה ב־13 שפות, דבר שסייע לו רבות בהמשך חייו כאיש מודיעין. בזמן לימודיו, התפרנס מעבודתו כמתרגם בקונסוליה הצ'כית.

פעילות ביטחונית

עם תום לימודיו, הצטרף להגנה, כמומחה לשפה ולתרבות הערבית. כמי שהיה בקיא בדיאלקטים השונים של הערבית שהיו בשימוש בארץ, הוא יצר קשר עם ההנהגה הערבית המקומית, לטובת האינטרסים של המדינה שבדרך.
במקביל לשירותו בהגנה, הוא עבד כאזרח בצבא הבריטי, במפקדת חיל ההנדסה, בירושלים. הוא ניצל את עבודתו בצבא כדי להבריח אקדחים מהצבא הבריטי להגנה.
במלחמת השחרור גויס לחיל ההנדסה, עקב שירותו האזרחי בחיל ההנדסה הבריטי. בתום המלחמה עם קום המדינה הוחלט לעשות שימוש נרחב יותר בידיעותיו בערבית, והוא גויס לשִׁין-בֵּית (מאוחר יותר השב"כ).
הוא שימש כמזכיר ועדת השירותים המיוחדים, שבראשה עמד חברו איסר הראל. בשנת 1955 נשלח לארגנטינה, כנציג המוסד, תחת כיסוי כמזכיר שני בשגרירות ישראל. הוא שימש בתפקיד זה עד סוף 1958. 
בשנת 1960, שנה לאחר שסיים את שירותו בארגנטינה, היה הראשון שגויס על ידי איסר הראל לצוות החטיפה של  אדולף אייכמן, הן כ"אנציקלופדיה אנושית" לענייני ארגנטינה ובואנוס איירס, והן כדי לשמש ככוח חלוץ בארגנטינה, לניהול כל העניינים הלוגיסטיים הנדרשים לחטיפה. נסיעתו הייתה בשמו האמיתי, כמזכיר משלחת משרד החוץ לחגיגות ה־150 לעצמאות ארגנטינה.

חיים אישיים

הוא התחתן עם חמדה לבית סבירסקי (בתו של הפרדסן משה סבירסקי), ולזוג נולדו שני ילדים. אילני נפטר בתל אביב ב־1978.
חסידות קאליב

תולדות החסידות

רבי יצחק אייזיק טויב נולד לרבי משה יחזקאל בשנת תק"ד (1744) בעיירה סרנץ' בהונגריה. לפי המסורת החסידית, רבי יצחק אייזיק התייתם מאביו והיה רועה אווזים בשביל לפרנס את אמו. רבי לייב שרה'ס מצאו ונתן סכום כסף לאמו לפרנסת ביתה ולקחו לרבי שמעלקא מניקלשבורג. אחר שגדל חזר להונגריה לעיירה קאליב והיה האדמו"ר החסידי הראשון בהונגריה. נפטר בז' באדר תקפ"א (1821). ביום השנה היו עולים לקברו מכל רחבי הונגריה.
אחר פטירת רבי יצחק אייזיק כיהן בנו רבי משה חיים בעיירה רוזדול ("ראזלא") שבגאליציה. רבי משה חיים היה חתן רבי צבי הירש מזידיטשוב. נפטר בכ"ו בתמוז תקצ"א. מלבד ממשיכו רבי שלמה היה לו עוד בן, רבי יצחק לייביש שכיהן ברבנות בחאטין ולאחר מכן ביאס כממלא מקום חמיו, הרב ישעיה שור. רבי יצחק לייביש היה חותנו של רבי מנחם מנדל מזבלטוב.
אחר פטירת רבי משה חיים כיהן אחריו בנו רבי שלמה מראזלא. רבי שלמה נולד בערך בשנת תק"פ. היה חתן דודו רבי יהודה צבי מראזלא (חתן רבי צבי הירש מזידיטשוב). נפטר בג' בחשוון תרמ"א. חתניו היו רבי יהודה צבי לנגר מסטרטין והרב מרדכי בנו של רבי אלימלך מטאש.
אחר פטירת רבי שלמה כיהן אחריו בנו רבי יהודה צבי מראזלא. רבי יהודה צבי היה חתן רבי אליעזר צבי מקאמארנה. נפטר בא' בסיוון תרמ"ו. לאחר פטירתו של רבי יהודה צבי כיהנו שלושה מבניו כאדמו"רים, רבי פנחס חיים מראזלא, רבי משה מקאלוב ורבי אברהם מרדכי שלום מפומורין-סאסוב.

קאליב בישראל

בנו של רבי יחיאל יהודה, רבי מנחם מנדל טאוב כיהן כאדמו"ר מקאליב. אחרי השואה התגורר בקליבלנד שבארצות הברית, לאחר מכן עבר לשכונת בנסונהרסט שבברוקלין. בשנת תשכ"ג עלה לישראל והקים את מרכז קאליב בראשון לציון. בשנת תש"מ עבר לבני ברק ובשנת תשס"ב עבר לשכונת שיכון חב"ד בירושלים. נפטר בכ"ג בניסן תשע"ט ונכדו (חתן בתו המאומצת) רבי ישראל מרדכי יואל הורוביץ הוכתר לאדמו"ר תחתיו.

רבי משה מקאלוב

רבי משה חזר לקאלוב, עירו של סב סבו רבי יצחק אייזיק וכיהן שם כאדמו"ר. חיבר את הספר "עת רצון". נפטר בבודפשט בי"ט באייר תרצ"ו.
אחריו כיהן בנו רבי מנחם מנדל שלמה. נולד בשנת תרס"ב. חתן רבי ישכר דוב מלינסק. עבר לגור במיהאיפאלווא שבטרנסילבניה (זיבענברגען) שם התגוררו חסידי קאלוב רבים. לאחר מכן עבר לאראד. אחר מלחמת העולם השנייה בשנת תש"ו עבר לארצות הברית והתגורר בברוקלין בשכונת בורו פארק ולאחר מכן בויליאמסבורג. חיבר את הספר "חקל תפוחין". שכל את בנו הרב נפתלי אריה לייבוש. חתניו היו רבי ישראל מסטניסלב-מונסי (בנו של האדמו"ר מזוטשקא), רבי יצחק אשכנזי אדמו"ר מאלעסק ורבי נתן דוד רוזנברגר רב בגמזו.

רבי אברהם מרדכי שלום מפומורין

רבי אברהם מרדכי שלום היה חתן רבי שלמה מייער מסאסוב. היה נחשב לתלמיד חכם מופלג וכיהן כרב בפומורין. בשנת תרע"ד (1914) עבר ללבוב יחד עם חמיו. אחר פטירת חמיו מילא את מקומו ברבנות. בשנת תרפ"ו עבר לסאסוב שם כיהן כאדמו"ר. נפטר בכ"ד באדר תרצ"ז (1937). בניו רבי יהודה ורבי חנוך העניך מילאו את מקומו, רבי יהודה כאדמו"ר ורבי חנוך העניך כרב. שניהם נרצחו בשואה בגטו זלוטשוב.
חגי טיומקין

חגי טיומקין (נולד ב-19 באפריל 1954) הוא עורך דין וסופר ישראלי.

ביוגרפיה

טיומקין שירת בצה"ל כמש"ק ביטחון שדה. הוא בעל תואר בוגר בכלכלה ובחשבונאות ותואר בוגר נוסף במשפטים, שניהם מאוניברסיטת תל אביב. הוסמך כעורך דין במאי 1998. 
טרם הסמכתו כעורך דין עבד בבנק דיסקונט כקצין אשראי מחוז תל אביב, ואחר כך כיועץ ומנהל מחלקת חברות במסגרת אגף ניירות ערך בבנק. הוא עבד שנים אחדות כמנהל השקעות בקבוצת "כלל" ובחברת ברוקרים פרטית בתחום של עסקאות מטבע ונגזרים, מסחר באופציות ועסקאות forward ו-futures.
התמחה בעריכת דין במשרד עורכי דין גרוס, חודק, גרינברג ושות', ולאחר מכן עבד כארבע שנים במשרד שיבולת, ישראלי, רוברטס, זיסמן ושות', שני משרדים בולטים בתחום המשפט המסחרי בישראל.
בשנת 2002 פתח משרד עורכי דין, הקרוי "חגי טיומקין - חברת עורכי דין". המשרד עוסק במשפט מסחרי, ובכלל זה ליווי השקעה בחברות היי-טק.
במקביל לעבודתו כמנהל השקעות ואחר כך כעורך דין הוא עוסק בכתיבת ספרי מתח. אחדים מאנשי ממר"ם שימשו השראה לדמויות בספרו "תיק כחול-לבן", ואחיו הבכור, איש הכספים אבי טיומקין, שימש השראה לעיצוב דמותו של רני פרידמן בספר "תיק ספקולטיבי". פרסום הספר "תיק כחול-לבן" בהוצאת "ספרית מעריב" התעכב במשך כארבע שנים עד לאישורו, לאחר מחיקות ותיקונים, בידי הצנזורה הצבאית וועדת השרים למתן היתר לפרסומים. הנימוק של צה"ל לבדיקה קפדנית זו הוא שהספר מתבסס על ידע שרכש המחבר בעת שירותו הצבאי.
גבעת צ'ליו

גבעת צ'ליו (באיטלקית: colle Celio; בלטינית: Collis Caelius, גבעת קאיליוס) היא אחת משבע הגבעות של רומא. תחת שלטונו של המלך טולוס הוסטיליוס, הוכרחה כל אוכלוסיית העיר אלבה לונגה (עיר עתיקה שישבה בחבל לטיום, איטליה) להתיישב בגבעת קאיליוס.
על פי המסורת, הגבעה קיבלה את שמה מקאיליוס ויבאנה, אציל אטרוסקי. משערים שהגבעה נקראת כך משום שאחרי מותו הוקמה שם עיר, או משום שחברו הטוב סרוויוס טוליוס ביקש לכבד אותו אחרי מותו.
ברפובליקה הרומית הייתה גבעת קאיליוס רובע מגורים אופנתי ואתר המגורים של עשירי רומא. עבודות ארכאולוגיות מתחת למרחצאות קרקלה חשפו שרידי וילות מפוארות המלאות בציורי קיר ופסיפסים.
בגבעת צ'ליו נמצאת גם הבזיליקה סנטי ג'ובאני א פאולו והבזיליקה העתיקה סטאנו סטפנו רוטונדו.
קורמאנבק באקייב

ביוגרפיה

באקייב נולד ב-1 באוגוסט 1949 במזרח הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקירגיזית, שהייתה חלק מברית המועצות. בשנת 1974 שירת בשורות הצבא האדום ובשנת 1978 סיים את לימודיו האקדמיים. בשנים 1979–1985 עבד במפעל ובשנים 1990–1991 היה המזכיר של המפלגה הקומוניסטית בעירו. החל משנת 1995 היה המושל האזורי. בשנת 2000 באקייב מונה לראשונה לתפקיד ראש הממשלה.
ב-25 במרץ 2005 באקייב נבחר לנשיאות באופן רשמי על ידי הפרלמנט לאחר מהפכת הצבעונים והדחתו של הנשיא אסקר אקייב. בבחירות העממיות לנשיאות (שהתקיימו ב-10 ביולי), באקייב ניצח ברוב של כ-89% מהקולות כאשר אחוז ההצבעה עמד על כ-53%. הוא קיבל תמיכה רבה בדרום קירגיזסטן.
אף על פי שנתלו בנשיא החדש תקוות רבות, כהונתו של באקייב התאפיינה עוד בתחילתה בבעיות כלכליות, רצח פוליטיקאים מתחרים ומהומות בבתי כלא. בשנת 2006 באיקוב נתקל בפני משבר פוליטי ראשון כאשר אלפים יצאו לרחובות בקריאות נגדו. המפגינים טענו כי באקייב מנסה לנכס לעצמו עוד סמכויות פוליטיות ואינו נלחם בשחיתות. כתגובה, באקייב טען כי האופוזיציה מנסה להפילו בהפיכה.
באפריל 2007 פרצו שוב מהומות המוניות שבהן המפגינים קראו להתפטרות באקייב. אמנם באקייב חתם על תיקונים חוקתיים שצמצמו את כוחו, אך המהומות המשיכו ודוכאו רק לאחר עימותים עם המשטרה. בהמשך כהונתו, באקייב שיפר את יחסי קירגיזסטן עם סין ועם רוסיה. כתוצאה משיפור היחסים עם מדינות אלו, מספר התלמידים הסינים בקירגיזסטן עלה, והנשיא הורה לפנות את בסיס חיל האוויר של ארצות הברית מהמדינה תמורת השקעה רוסית בקירגיזסטן.
בבחירות שהתקיימו בשנת 2009 באקייב נבחר שוב לתפקיד. לאחר היבחרו לתפקיד, היו שהשוו את באקייב לולדימיר פוטין ונשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב, אם כי היו שחשבו כי הוא הולך לבצע רפורמות כלכליות ושלטוניות. בחורף 2010 המדינה סבלה מהפסקות חשמל רבות, בעוד שמחירי האנרגיה עלו. בתקופה זו רוסיה החלישה את יחסיה עם קירגיזסטן, דבר שהחמיר עוד יותר את משבר האנרגיה.
באפריל 2010 החלו מהומות כנגד הממשל, ונשמעו טענות כי באקייב נמלט לעיר הדרומית אוש. למרות טענות אלו, ראשת הממשלה החדשה רוזה אוטונבייבה טענה כי באקייב לא התפטר ועדיין מתפקד כנשיא. ב-13 באפריל באקייב טען כי הוא מוכן להתפטר מתפקידו אם ביטחונו האישי יובטח. ב-15 באפריל בשעה 19.00 הוא עזב את קירגיזסטן לקזחסטן לאחר שהגיש מכתב התפטרות. אוטונבייבה טענה כי תפעל להביא את באקייב לדין במהרה. ב-20 באפריל נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו הצהיר בפרלמנט הבלארוסי כי באקייב שוכן בבלארוס ועורב לביטחונו. כיום לאחר מכן, ב-21 באפריל, באקייב כינס מסיבת עיתונאים ובה הצהיר שהתפטרותו אינה תקפה, וכי ממשלתה של אוטונבייבה אינה לגיטימית מבחינה חוקית. בפברואר 2012 נטען כי באקייב קיבל כשנתיים קודם לכן אזרחות בלארוסית.

חיים אישיים

רבים מבני משפחתו של באקייב מונו לתפקידי מפתח בשלטון הקירגיזי. אחיו, יאניש, ניהל את המשמר הנשיאותי, בעוד שאחיו מראט היה שגריר קירגיזסטן בגרמניה. אח נוסף היה יועץ בכיר של השלטון בסין.
בנוסף על ידיעת השפה הקירגיזית, באקייב יודע גם רוסית ואוזבקית.
זעמן מטבעות

תפוצה

הוא נפוץ במרכז וצפון ארץ ישראל, ובכל אגן הים התיכון.
העשור הראשון של המאה ה-10

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
פסטיבל דונאואשינגן

פסטיבל דונאואשינגן (בגרמנית: Donaueschinger Musiktage) הוא פסטיבל מוזיקה המתקיים בעונת הקיץ על גדות נהר הדונאו בגרמניה.
ראשית הפסטיבל בשנת 1921, כאשר ייסד אותו הנסיך מקס אגון צו פירסטנברג. בשנת 1923 החל פאול הינדמית לעבוד כמארגן פסטיבל דונאואשינגן והכניס לתוכנית יצירות משל כמה מלחיני אוואנגארד. בשנותיו הראשונות של הפסטיבל, בין 1921 ל-1930, עלו בו בביצועי בכורה עולמיים יצירות משל ארנולד שנברג, אנטון וברן, קורט וייל ופאול הינדמית. 
בין 1930 ל-1950 שבת הפסטיבל, ואז התחדש בחסות משותפת של פירסטנברג ורדיו דרום-מערב גרמניה. הפסטיבל נתן עדיפות למוזיקה של האוואנגרד והציע למאזיניו את יצירותיהם של שטוקהאוזן ושל פייר בולז בהופעות בכורה.
המקור (תוכנית תחקירים)

היסטוריה

התוכנית משודרת ממאי 2009, לאחר הפסקת שידורה של "שישי" באותו ערוץ, שבה השתתף חלק מצוות התוכנית. חלק מהמרכיבים בתוכנית "שישי" מופיעים גם בתוכנית "המקור".
בשנת 2013 עזב את התוכנית עופר שלח לאחר שנבחר כחבר כנסת בבחירות שנערכו באותה שנה. בסוף השנה החליף אותו רזי ברקאי. בשנת 2015 הוחלף רזי ברקאי בברוך קרא שמגיש את התוכנית (לצד רביב דרוקר) עד היום.
החל מ-18 במרץ 2019 משודרת התוכנית בערוץ 13 לאחר שעברה מערוץ עשר בעקבות מיזוג רשת וערוץ עשר.
אקסון (גנטיקה)

בגנטיקה, אקסון (באנגלית: Exon) הוא רצף נוקלאוטידים ב-DNA המהווה חלק מה-mRNA הבוגר לאחר ששאר חלקי הגן אשר קרויים אינטרונים מוצאים החוצה בתהליך של splicing
המושג נטבע על ידי וולטר גילברט ב-1978 והוא נגזר מהמילה Expressed באנגלית, "מבוטא". יחד עם זאת, לא בהכרח מתורגם כחלק מהחלבון. (ייתכן ונמצא ב-mature mRNA  בקצה 5'-UTR או 3'-UTR)
היות שאינטרונים מופיעים כמעט באופן בלעדי בייצורים איקריוטיים, הרי שבחיידקים ובנגיפים המושג "אקסון" אינו רלוונטי; לחלופין ניתן לומר כי גן שאינו מכיל אינטרונים מורכב מאקסון בודד. האקסונים מהווים חלק קטן מרוב הגנים האיקריוטיים (בין אחוז לאחוז וחצי מכלל הגנום); רוב הנוקלאוטידים בכל גן משתייכים לאינטרונים. קצוות הגן הם תמיד אקסונים; האינטרונים מופיעים בפנים הגן בלבד. לאחר תהליך השעתוק, בו נבנה גדיל mRNA לפי תבנית ה-DNA, נחתכים האינטרונים מה-mRNA והאקסונים מחוברים האחד לשני בתהליך הקרוי שחבור. לפיכך, האינטרונים אינם זוכים לצאת מגרעין התא אל הריבוזומים ולהיות מתורגמים לחומצות אמינו, אבני הבניין של החלבונים. גדיל mRNA שטרם עבר שחבור נקרא pre-mRNA או hnRNA.
בין גנים המשתייכים למשפחה מסוימת קיימת בדרך כלל זהות רבה באקסונים, זאת לעומת שוני באינטרונים. היות שהאקסונים מקודדים לחלבונים, הרי שקיים "צורך" אבולוציוני לשמר את רצף הנוקלאוטידים ככל שניתן; באינטרונים לא קיים צורך זה והם לפיכך מועדים יותר לשינוי. הדבר נכון גם לגבי גנים הומולוגיים בייצורים שונים; בדרך כלל קיימת זהות רבה באקסונים של גנים אלו, זאת לעומת אינטרונים שונים לחלוטין.
אקסון בייצורים מפותחים מקודד בממוצע לכחמישים חומצות אמינו. הגן המקודד לחלבון האנושי טיטין מכיל את מספר האקסונים הרב ביותר בטבע—178—וכן את האקסון הארוך ביותר בגנום האנושי—17,000 נוקלאוטידים. טיטין מורכב מכ-27,000 חומצות אמינו. אקסונים מקודדים לעיתים קרובות לאזורים (או "תת-יחידות") בעלי מבנה ותפקיד מוגדר בחלבון. הדוגמה הקלאסית לתופעה זו היא הגנים המקודדים לנוגדנים של מערכת החיסון. כל אזור מוגדר בנוגדן (האזור הקבוע והאזור המשתנה, למשל) מקודד על ידי אקסון נפרד.
סך כל האקסונים בגנום מסוים מכונים אקסום (exome).
משחק על זמן

עלילה

דארן מקורד (ז'אן קלוד ואן-דאם) הוא כבאי בשירות הכבאות של פיטסבורג, שסבל ממשבר אישי אחרי שלא הצליח להציל ילדה צעירה משריפה. שנתיים לאחר האירוע מקורד הוא קצין כיבוי באולם הוקי.
בזמן שהיה במשחק 7 של גמר "גביע סטנלי" בין פיטסבורג ושיקגו עם בתו אמילי ובנו טיילר, הוא מגלה פעולת טרור שמתקיימת באולם. כנופיה של טרוריסטים צמאי דם בראשות עובד ממשל ארצות הברית לשעבר יהושע פוס מחזיקה בסגן נשיא ארצות הברית וכמה אישים חשובים נוספים כבני ערובה בתא הכבוד המפואר.
פוס מילכד את כל האולם בחומרי נפץ ומתכנן לפוצץ אותו בסוף המשחק אחרי שהעבירו לו מאות מיליוני דולר לכמה חשבונות. דארן חייב לא רק לעצור את פוס, אלא גם להציל את בנו ובתו בו-זמנית.
דארן נמשך לתוך העלילה כאשר ביתו אמילי נחטפת על ידי קרלה, האישה היחידה מבין החוטפים כשהתחפשה לקמע הקבוצה. קרלה לוקחת את אמילי לתא הכבוד להיות יחד עם שאר בני הערובה העומדים לצאת להורג. דארן מגיע למשרדי ההנהלה ומוצא טלפון, שבה הוא מקושר עם סוכן השירות החשאי מתיו הולמרק, שמייעץ לו לא לעשות כלום בזמן הסוכנים לוקחים אחריות. הוא מסרב בכעס, ואמר כי יתמודד עם זה בעצמו.
השירות החשאי ומשטרת פיטסבורג מקיפים את האולם. בינתיים דארן מצליח למצוא כמה מן הפצצות ולנטרל אותן, בזמן שפוס הורג כמה בני ערובה לאחר סיום השליש השני במשחק. הסוכן הולמרק מצליח לבסוף לעשות את דרכו לתוך האולם ונפגש עם דארן, אשר מסביר לו איפה לדעתו נמצאים שאר הפצצות ככל הנראה. לאחר מכן הולמרק מגלה לדארן שהוא נמצא בברית עם פוס, ומנסה לחטוף את דארן, אבל נכשל. הולמרק מגלה את ה"אני" האמיתי של דארן, ודארן שורף את הולמרק חי. דארן משתמש בטלפון של הולמרק כדי לדבר עם פוס, אשר מתגרה בו עם הידיעה שהוא מחזיק בשבי בביתו.
ככל שהזמן אוזל דארן מצליח לנטרל עוד פצצות, אך הוא מואט באופן משמעותי על ידי עימותים עם אנשיו של פוס. בשלב מסוים, דארן חייב להעמיד פני שוער פיטסבורג על מנת לברוח מהבריונים, ובסופו של דבר מציל בהצלחה זריקה. השליש השלשי הולך ונגמר, וכשפיטסבורג בפיגור שער אחד הם מצליחים להבקיע ולהשוות בשנייה האחרונה, לקבוע הארכה ולהאריך את המשחק, עד שהגול הבא נכבש. דארן מחליט שלא נותר מספיק זמן למצוא את כל הפצצות שנותרו, ומטפס לגג האולם. הוא מתקדם לתא הכבוד מלמעלה, ובכוחותיו הנותרים מצליח להציל את ביתו אמילי ושאר בני הערובה, בהם גם סגן נשיא ארצות הברית.
בינתיים, פוס מצליח לברוח ולהתערבב עם הבלאגן שפורץ על ידי אחד מאנשיו של פוס שנופל מהגג על לוח התוצאות ופוצץ אותו. לפוס נשארה פצצה אחת, שמציפה חלק מן האולם. פוס לוקח מחדש את אמילי כשהיא מזהה אותו. הם עולים לכיוון החלק העליון של האולם, שם מחכה לפוס מסוק להרים אותו. דארן מתערב ומציל את ביתו. פוס בורח, דארן יורה ופוצע את הטייס דרך הרצפה, ופוס נהרג כשהמסוק נופל לתוך האולם ומתפוצץ בהתנגשות על משטח הקרח.
דארן נלקח לאמבולנס, בזמן שבנו וביתו מספרים לפרמדיקים על כמה שאביהם גיבור. דארן מרוצה ומוכנס לתוך האמבלונס וכך הסרט מסתיים.
כצאן לטבח

"כְּצֹאן לְטֶבַח" הוא ביטוי המתאר מי שהובל אל מותו בקלות, באמצעות דימויו לצאן המובל לשחיטה. לעיתים הוא משמש לתאר התנהגותו של הרוג, שבתמימותו ובחוסר האונים שלו הלך אל מותו מבלי לנסות להתנגד. השימוש בביטוי זה כלפי הנספים בשואה עורר פולמוס גדול.

מקור הביטוי

בספר ישעיהו מופיע ביטוי שונה במעט: "כַּשֶּׂה לַטֶּבַח יוּבָל" (נ"ג, ז), ובספר תהלים (פרק מד) מופיעה הצורה "כְּצֹאן טִבְחָה" (מ"ד, כג). בספר משלי נמשל האדם דווקא לשור ההולך לטבח: "כְּשׁוֹר אֶל טָבַח יָבוֹא" (ז', כב).

בעת החדשה

הצורה המופיעה בתהלים, "כצאן טבחה", מופיעה בסיפורו של יוסף חיים ברנר משנת ה'תרס"ד, 'מסביב לנקודה', שבו, בעקבות תיאור הפרעות בקישינב שואל שמואל: "והיהודים היו כצאן טבחה? לא הגנו על עצמם?".
ועד חלוצי יסוד המעלה

ועד חלוצי יסוד המעלה הוקם ביפו בכ"ח באדר תרמ"ב - 9 במרץ 1882, על ידי זלמן דוד ליבונטין, במטרה לרכוש קרקעות בארץ ישראל, לקיים התיישבות חקלאית של יהודים ולייסד מושבה ליוצאי רוסיה.

סיור חברי הוועד

ב-19 במרץ 1882 יצאו חברי הוועד לסיור בשפלת יהודה על מנת לבחון קרקעות העומדות למכירה. תחילה הגיעו לוואדי חנין, יישובו לעתיד של ראובן לרר, והתאכסנו בביתו של האיכר הגרמני שהתגורר שם. הם המשיכו לכפר הערבי איסדוד ולנו אצל ארמני בעל טחנת קמח. הגיעו עד לעזה. בעזה ניהלו משא ומתן עם הפחה של העיר על התיישבות בסביבות העיר, המשיכו לדיר אל בלח, ואזור בו יושבים בדואים אך לא מצאו נחלה מתאימה להתיישבות. הם עלו לירושלים אל מנהיג הטמפלרים שהמליץ בפניהם שייבנו המושבה, בעדיפות ראשונה, בית ספר ובית כנסת. לאחר בדיקת חלקה נוספת שהוצעה למכירה בדרך שבין רמלה לבין ירושלים הגיעו למקום המיועד למושבה, אדמת עיון-קרא, 12.5 ק"מ דרומית ליפו על שטח של 3,340 דונם במחיר 15 פרנק הדונם, עליה נבנתה המושבה ראשון לציון. סגן הקונסול הבריטי ביפו, ר' חיים אמזלאג רכש, על שמו, את האדמה.
רכישת הקרקע למושבה הראשונה ראשון לציון הייתה הפעילות החשובה של ועד חלוצי יסוד המעלה.
האינטרנציונל הרביעי

האינטרנציונל הרביעי היה גוף פוליטי סוציאליסטי שנוסד בפריז ב-1938 בידי לאון טרוצקי כחלופה לקומינטרן (האינטרנציונל השלישי) הקומוניסטי.
בשנת 1938 הקימו טרוצקי ותומכיו את האינטרנציונל הרביעי. הוא טען כי רק האינטרנציונל הרביעי, שהיה מבוסס על הרעיונות של לנין בדבר מפלגת אוונגרד, תוכל להוביל את המהפכה העולמית, ושיש צורך לבנות את האופוזיציה גם לקפיטליזם וגם לסטליניזם. באותו הזמן, הטרוצקיזם כבר היווה כוח פוליטי חזק בווייטנאם, בסרי לנקה ומעט מאוחר יותר גם בבוליביה. הייתה גם תנועה טרוצקיסטית חזקה בסין אשר כללה גם את האב המייסד של התנועה הקומוניסטית הסינית, צ'ן דוצ'י (Chen Duxie), בין חבריה. בכל מקום שהסטליניסטים צברו כוח, הם ראו חשיבות עצומה ברדיפת הטרוצקיסטים, והתייחסו אליהם כאל הגרועים שבאויבים.
האינטרנציונל הרביעי סבל מרדיפה והתפלגויות במהלך מלחמת העולם השנייה. מבודדים האחד מהשני, ועומדים בפני התפתחויות פוליטיות שלא תמיד תאמו את תחזיותיו של טרוצקי, כמה ארגונים טרוצקיסטיים החליטו שברית המועצות היא כבר לא "מדינת פועלים מנוונת", ופרשו מהאינטרנציונל הרביעי. לאחר 1945, הטרוצקיזם נעלם כתנועה עיקרית בווייטנאם, ונותר כתנועה שולית בכמה מדינות נוספות.
המזכירות הבינלאומית של האינטרנציונל הרביעי אירגנה ועידה בינלאומית בשנת 1946, וכן שני קונגרסים עולמיים בשנים 1948-1951, במטרה לבחון את התנאים החדשים שנוצרו עם הקמת "הגוש המזרחי", האיום של מלחמת עולם שלישית (בין המערב לברית המועצות), ומשימות של המהפכן כיום. הממשלות הקומוניסטיות המזרח אירופאיות שקמו אחרי מלחמת העולם השנייה בכפייה על ידי ברית המועצות ללא שעברו מהפכה החברתית מתוך העם עצמו, תוארו בהחלטת הקונגרס מ-1948 כ"ממשלות ששולטות בצורה קפיטליסטית. בשנת 1951, הקונגרס הגיע למסקנה שהם נהפכו ל"מדינות פועלים מקולקלות".
עם התחזקות המלחמה הקרה, הקונגרס העולמי של האינטרנציונל הרביעי, בשנת 1951, אימץ את התאוריה של מישל פבלו (Michel Pablo) אשר צפתה מלחמת אזרחים בינלאומית. חסידיו של פבלו טענו כי המפלגות הקומוניסטיות בארצות החופשיות שבהן הן נתונות ללחץ של תנועת העובדים האמיתית, לא ילכו שולל אחר המניפולציות הסטליניסטיות ויבחרו בדרך המהפכנית. יוגוסלביה הייתה מקרה מבחן. כמו כן, נקבע בקונגרס של 1951 כי הטרוצקיסטים צריכים להתחיל ולפעול בצורה שיטתית בתוך אותן מפלגות קומוניסטיות שעדין נשלטו על ידי הרוב במעמד הפועלים (בניגוד למפלגות הקומוניסטיות הסטליניסטיות, שנשלטו בעיקר על ידי מנגנון הפקידות של המפלגה). בכל אופן, הטרוצקיסטים ראו את המנהיגות הסובייטית כ"אנטי-מהפכנית". ב-1951 נטען גם כי ברית המועצות ששתלטה על ארצות הגוש המזרחי בעקבות התוצאות הצבאיות והפוליטיות שאחרי מלחמת העולם השנייה, ניסתה לכאורה להקים בהם משטרים קפיטליסטיים על מנת לרצות את המערב ולמנוע פלישה לאותן ארצות. את הלאמת התעשייה והכלכלה שם, החלה ברית המועצות כביכול רק לאחר שנוכחה לדעת שהקפיטליזם לא יהיה מה שימנע את הפלישה על ידי המערב.
האינטרנציונל הרביעי התחלק בשנת 1953 לשתי סיעות נפרדות. "הוועידה הבינלאומית של האינטרנציונל הרביעי" על ידי פורשים מהאינטרנציונל עצמו, כאלטרנטיבה מרכזית למזכירות הכללית. הם טענו להיותם "רוויזיוניסטים" והובלו על ידי מישל פבלו. משנת 1960 החלו קבוצות וארגונים שונים משני הגופים להתאחד מחדש. בשנת 1963 נערך קונגרס איחוד בין כלל התנועות והמפלגות הטרוצקיסטיות שחזרו להתאחד תחת האינטרנציונל הרביעי.
התנועות הבריטיות והצרפתיות המשיכו לקיים את "הוועדה הבינלאומית של האינטרנציונל הרביעי", ולא התאחדו עם כלל הקבוצות והארגונים.
פייר אדמון בואסייה

חייו

בואסייה נולד בז'נבה למשפחה שרבים מבניה עסקו במחקר מדעי הטבע, וזכה לחינוך נוקשה בצעירותו. בחגים הם בילו בעיירת נופש באלפים השווייצריים, ושם רכש את אהבתו לטבע ולמרחבים. בין השאר, למד בואסייה באקדמיה של ז'נבה מפי הבוטנאי אוגוסטין פירמוס דה קנדול.

פועלו המקצועי

יחד עם בתו, קרולין-ברבי בואסייה ובעלה וויליאם ברבי עסק בואסייה במרץ באיסוף צמחים עבור עשבייה ('הרבריום') פרטית שהם ייסדו בז'נבה. ב-1846 ערך מסע גדול במזרח התיכון, ובו ביקר בנילוס, סיני, פלשתינה, לבנון וחבלי ארץ נוספים. לאחר מסע זה השווה את ממצאיו עם האוספים של תיאודור קוטשי ופייר אאושר, וכתב את ספרו החשוב 'Flora Orientalis' ('הצומח של המזרח') הכולל חמישה כרכים, ומידע אודות כ-12 אלף צמחים, מחציתם בערך חדשים למדע באותה עת.
דובוני אכפת לי: פסטיבל הנתינה

תקציר העלילה

בסרט, צוות אכפתיה (הכולל את דובונית חייכנית, דב שמחה ודובונית שיתופית) מארגן את פסטיבל הנתינה של ארץ אכפתיה. באותו זמן, צוות אכפתיה צריך גם להציל את הנסיכה ניצוץ כוכב ממזג אוויר סרבני הקרב ובא.
אדואר אלכסנדר דה פומיאן

אדואר אלכסנדר דה פומיאן (בצרפתית: Edouard Alexandre de Pomiane; לעיתים נקרא אדוארד פוזרסקי (בפולנית: Edouard Pozerski); ‏ 20 באפריל 1875 – 26 בינואר 1964) היה מדען, שדרן רדיו וסופר אוכל צרפתי. 
הוריו היגרו מפולין ב-1863, הם שינו את שמם מפוזרסקי לפומיאן, ונעשו לאזרחים צרפתים.
דה פומיאן עבד כרופא במכון פסטר, שם הוא נתן לפליקס ד'ארל לעבוד במחקר בקטריופאג'ים.
ספריו הידועים ביותר של דה פומיאן תורגמו והם Cooking in Ten Minutes ו-Cooking with Pomiane. סגנון כתיבתו היה ייחודי בתקופתו בישירות שבו (הוא השתמש לעיתים קרובות בסיפור בגוף שני, מספר לך – הקורא – מה שאתה רואה ומריח בזמן שאתה מכין את המתכון) ושאט הנפש בה חש כלפי המטבח הצרפתי המתוחכם של המעמד העליון. הוא הרבה לטייל, אם כי מעט ממתכוניו הם בהשפעה זרה. במתכוניו הוא ניסה להפיג את המסתורין של הבישול באמצעות הסברת התהליכים הכימיים בעבודה.
Video Phone

ביקורות

השיר קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה, שטענו כי השתתפותה של גאגא בשיר לא הוסיף דבר למנגינתו,בניגוד למעריצים שטענו כי חלקה בשיר הוא הטוב ביותר. השיר בגרסתו המקורית, הגיע למקומות נמוכים במצעדים באוסטרליה, ספרד, אנגליה וארצות הברית. גרסת הרמיקס הגיעה למקום ה-65 במצעד בילבורד הוט 100 של ארצות הברית, ולפסגת מצעד שירי מועדונים.

וידאו קליפ

הקליפ המורחב לרמיקס של "Video Phone" בוים על ידי הייפ ויליאמס. ב- 15 באוקטובר 2009, דוברו של ויליאמס אישר ל- MTV, כי הדיווחים על כך שגאגא וביונסה עובדת על וידאו קליפ יחד היו נכונים. הקליפ צולם בשכונת גרינפוינט בברוקלין, תחת אבטחה כבדה. דווח כי האמניות לבשו שמלות אופנתיות, כאשר נואלס ב- "שמלת הנוצות" וגאגא ב- "משהו פראי". בקליפ נראות הזמרות מנופפות באקדחים צבעוניים לגברים. הקליפ קיבל משוב ממבקרי המוזיקה, שטענו שהקליפ לא מעניין, ושהוא לא הציג שום דבר חדש. לעומת זאת, הם החמיאו על התלבושות ועל המחווה הקולנועי של הקליפ. קליפ השיר זכה בקליפ השנה בטקס פרסי BET. נכון לאוקוטובר 2019, מספר צפיותיו באתר ה-Vevo הרשמי של ביונסה עומדות על יותר מ-122 מיליון.

קונספט

הקליפ מתחיל עם נואלס, כאשר היא הולכת בסמטה, מלווה בכמה גברים בחליפות, מחווה לסרטו של קוונטין טרנטינו, "כלבי אשמורת" משנת 1992. כאשר חלקו העיקרי של השיר מתחיל, מופנות מצלמות זום ​​על נואלס כשהיא רוקדת בבגד גוף לטקס בצבעי שחור ולבן, בעוד היא מחזיקה משקפי שמש עם סימני ידיים עליהם. כאשר הסצנה הראשונה מתחילה, נואלס מפתה בריקודים שני גברים שיש להם שתי מצלמות במקום ראש. סצנה אחרת מראה את נואלס מתגרה בגברים עם שני רובי צעצוע עתידניים. במהלך הסצנה של גאגא, היא ונואלס מופיעות לבושות בגדי גוף לבנים; שתיהן שרות אל המצלמה בעת שהן פותחות באש עם עוד רובי צעצוע. הווידאו מסתיים בכך שנואלס יורה באקדח בעוד היא יושבת על אופנוע נייחים ומוקפת בתמונות מתחילת הווידאו.