google/wiki40b huggingface dataset:
וילמוש ואז'וני

קריירה

ואז'וני נולד למשפחה יהודית ואביו שינה את השם וייספלד לשם ההונגרי וז'וני. הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת בודפשט והפך עורך דין. בשנת 1894 ייסד את "המפלגה הדמוקרטית של השלטון המקומי" ובאותה שנה הפך לנציג כשלטונות אכיפת החוק של בודפשט. בשנת 1900 הוא הפך את מפלגתו לארגון לאומי בשם "המפלגה דמוקרטית-האזרחית" והקים גם שבועון פוליטי בשם "המאה החדשה". הוא לא נבחר לפרלמנט בבחירות בשנת 1896(הו'), אך עשה זאת בשנת 1901, כנציג רובע 6 של בודפשט. הוא הצליח לחזור על ההישג בבחירות הכלליות של 1905, 1906 ו -1910, מכיוון שלא נערכו בחירות יותר בגלל פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא נשאר חבר פרלמנט עד לניצחון מהפכת החרציות.
כעורך דין זכה להצלחה במספר תיקים חשובים. כך השתתף במשא ומתן מול הממשלה במהלך שביתת הרכבת בשנת 1904 ולאחר מכן הגן על עובדי הרכבת שנתבעו. במהלך "המשבר הפוליטי הפנימי בהונגריה בין 1905 לבין 1906", הוא היה אחת הדמויות המובילות ב"התנגדות הלאומית" בבודפשט (פיליבסטר והתנגדות לממשלה ולמפלגת השלטון). בשנת 1917 היה חבר בממשלת וקרלה השלישית לאחר נפילת ממשלת אסטרהאזי. הוא מילא בממשלה זו את תפקיד שר המשפטים והשר ללא תיק שהופקד על רפורמה בחוק הבחירות.
לאחר ניצחון מהפכת החרציות באוקטובר 1918, הוא היגר לווינה בשל התבטאויותיו האנטי-בולשביקיות הקודמות, וחזר להונגריה רק בשנת 1921, לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. באותה תקופה ארגן מחדש את מפלגתו בשם "מפלגת האזרחים הדמוקרטית הלאומית" (יחד עם ינה גל) .ואז'וני תמך בלגיטימיסטים למקרה של שיבת המלך ההונגרי. בבחירות 1922 נבחר שוב לפרלמנט באזור בחירתו הישנה (שצורפה אז לרובע 9).
בדיון הפרלמנטרי בנושא זיוף שטרות הפרנק הצרפתי על ידי אנשי ימין קיצוניים (שרצו בדרך זו להתנקם בצרפת בשל ניצחונה במלחמת העולם הראשונה) הוא היה בין עורכי דעת המיעוט ועורר בכך את סלידת הלאומנים. בשל מצבו הבריאותי נסע לחו"ל לטיפול רפואי ונפטר בבאדן, ליד וינה. לנשיא המפלגה הדמוקרטית נבחר אז בנו, יאנוש וואז'וני. נכדו וילמוש ואז'וני (2008-1935) היה נציגם הבולט של המהגרים מהונגריה בשנת 1956 והביא בזכרונותיו תיאור מפורט על המשפחה.
היה דודה של זמרת האופרה של דורה בארשוני, ובן דודו של המתמטיקאי אנדרה ואז'וני.
גדלות האדם

גדלות האדם הוא כינויה של אחת משלוש האידאולוגיות המרכזיות של תנועת המוסר מבית מדרשה של ישיבת סלבודקה שבליטא. הגה וחינך על פיה - ר' נתן צבי פינקל ראש ישיבת סלבודקה. השיטה מהווה חלק אינטגרלי מתנועת המוסר, נבעה ישירות ממנה והיא חלק חשוב בהתפתחותה ובמשך השנים השפיעה השקפה זו רבות על עולם הישיבות.
"גדלות האדם" דגלה בהבנה של מרכזיות המין האנושי בעולם. לפיה האדם הוא "נזר הבריאה" ומעמדו ככזה, מחייבו להתנהג בצורה נעלה. השיטה דגלה בעיקר בהבנה תאורטית ופחות במעשים ועל ידי הבנת גדלותו של האדם תושג התגברות על היצר הרע שכן לגישת מצדדי "גדלות האדם" המין האנושי מעצם ברייתו נברא ישר ורק הסיטואציות בהן הוא נמצא מובילות אותו לעיתים למעשים רעים. השיטה שללה התנהגות אינסטינקטיבית ודרשה חשיבה ושיקול דעת באשר לכל פעולה.

יישום השיטה בישיבת סלבודקה

שיטת גדלות האדם הושגה על ידי שליטה וביקורת עצמית בלתי פוסקת ובאמצעות אימון אישי וקבוע.
לדוגמה: קביעת סדרים בני 10 דקות בלבד - לצורך ההכרה בחשיבות הזמן וניצולו המיטבי מחד, ומאידך ישיבה רצופה ומרוכזת בלימוד במשך שעות ארוכות ללא הסחת דעת, גם הקפדה על לבוש נקי ומסודר ודיבור אצילי הייתה תנאי ליישום השיטה. דייקנות בזמנים הייתה מאבני היסוד של השיטה ודבר זה בא לידי ביטוי אף באכילה שהייתה בקצב ובמשך זמן קבוע. במקרים קיצוניים היו כאלה שהשתמשו גם בסיגופים גופניים עצמיים.

השיטה בימינו

עם השנים ולתפיסת האורתודוקסיה גם ירידת הדורות, לא היה ניתן להמשיך ביישום השיטה ולכן התמעטו הישיבות שנוהגות בדרכה.
כיום מקובלת השיטה בצורה חלקית בעיקר בישיבות הממשיכות באופן ישיר את ישיבת כנסת ישראל, שנקראה מאוחר יותר ישיבת חברון, כגון :חברון, עטרת ישראל, כנסת הגדולה ואור אלחנן. וכן מקובל בחלק מהישיבות הספרדיות שקמו בעשרים שנה האחרונות, כגון בישיבות מאור התורה ודעת חיים.

לקריאה נוספת

הרב דב כ"ץ, תנועת המוסר ח"ג פרקים ח - טו.
בקעת בית שאן

בקעת בית שאן היא בקעה בצפון ארץ ישראל. הבקעה מכונה גם בשם "עמק בית שאן". הבקעה גובלת בצפון בנחל תבור, במערב בהר הגלבוע, בדרום בנחל מלחה (ואדי אל-מליח) - בואכה השומרון ובמזרח בנהר הירדן, בקטע שלמרגלות רכס הגלעד.

היסטוריה

אזור בית שאן מיושב ברציפות מראשית התקופה הכלקוליתית (לפני כ-6,000 שנה) ועד ימינו.
בסוף המאה ה-19 לא היו יישובים יהודים בבקעת בית שאן, אך הוא היה משופע בכפרים ערבים. העיר בית שאן עצמה הייתה עיר ערבית מבוססת, ששימשה את השלטון העות'מאני כעיר מחוז. כאשר נסללה רכבת העמק על ידי השלטון העות'מאני, היה אחד ממסלוליה העיקריים בקו עפולה - בית שאן.
בזמן המנדט הבריטי הקשו הבריטים על התיישבות יהודים במקום, והראשונים שהחלו את ההתיישבות המחודשת במקום היו נוצרים טמפלרים מהמושבה וילהלמה שהחלו לעבד חלק מאדמות הבקעה. הם הקימו שלוש חוות: חוות וילנד וקיבלר (כיום בשדה אליהו) וחוות קופ (כיום בטירת צבי). בין החוות הם נטעו שדרה של וושינגטוניה חסונה הנמצאת עד היום. ב-1938 מכרו את החוות ליהודים.
בסוף 1921, הסכימה ממשלת המנדט להעניק לבדווים של עמק בית-שאן את הבעלות על אדמות הסולטאן עבדול חמיד השני שהוחרמו על ידי ממשלת הטורקים הצעירים. אנשי התנועה הלאומית הפלסטינית החשיבו את המקרה הזה כ"עניין שבו גברו בני הארץ על הציונים", מה שיצר אמון בכוונות הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית, בפרט זו הכפרית.
בדצמבר 1936 התחילה ההתיישבות היהודית בעמק עם הקמת קיבוץ ניר דוד - תל עמל במסגרת יישובי חומה ומגדל, התיישבות שמתחילה את תנופת ההתיישבות היהודית בעמק. רוב היישובים הראשונים הוקמו בשיטת חומה ומגדל. בשנות ה-30 וה-40 היוו קיבוצי עמק בית שאן ועמק יזרעאל עוגן כלכלי ליישוב היהודי בארץ.
היישובים היהודיים בעמק בית שאן סבלו מהתקפות תדירות של פורעים ערבים, וסבלו מאבדות רבות, עד למלחמת העצמאות ב-1948. במלחמת העצמאות כבשו כוחות ישראלים את בית שאן והכפרים שמסביבה, ותושביהם הערבים נמלטו. 
כיום בבקעת בית שאן שתי רשויות מקומיות: עיריית בית שאן ומועצה אזורית עמק המעיינות.

מעיינות העמק

העמק מצטיין בשפע המים המצויים בו ולכן חלקים ממנו מכונים  "עמק המעיינות". בין הידועים הם עין שוקק, עין מודע, נחל הקיבוצים ועינות חוגה שהפכו לפארק מסודר בתשלום בשם גני חוגה, נחל עמל. כן נובע שם מעיין מים חמים המפורסם בשם ה'סחנה'.
על עמק המעיינות כתב רבי אשתורי הפרחי, מחבר ספר "כפתור ופרח", שהתגורר בעיר בית שאן: "בית שאן... יושבת על מים רבים, מי מנוחות, ארץ חמדה ומבורכת ושבעת שמחות. כגן השם תוציא צמחה ולגן עדן פתחה". רבי אשתורי ראה בחבל ארץ זה מקור שפע שמחה וברכה.
במסכת עירובין בתלמוד בבלי יש משפט של האמורא ריש לקיש: "אם גן עדן בארץ ישראל הוא - בקעת בית שאן פתחו".

סוגיית המצוות התלויות בארץ

חז"ל דנו בשאלה האם מצוות התלויות בארץ חלות בבקעת בית שאן, כלומר האם הבקעה היא חלק מארץ ישראל. 
באולם המבוא של בית הכנסת של העיר רחוב - 6 ק"מ דרומית לעיר, נמצאה כתובת הלכתית ארוכה ברצפת הפסיפס. הכתובת כוללת 365 מילים (כמניין ימות שנת החמה) המחולקים לשמונה סעיפים, אשר ערוכים ב-29 שורות, ובהם טקסטים המופיעים במקורות של תנאים ואמוראים, שנוגעים למצוות התלויות בארץ.
Resident Evil

Resident Evil ("רוע מקומי". ידוע ביפן בשם Biohazard) הוא זיכיון משחקי הישרדות-אימה הכוללים גם ספרי קומיקס, נובלות ספרותיות, סדרת סרטים באותו שם ומגוון רחב של אספנות. הסדרה פותחה בידי קאפקום ונוצרה על ידי שינג'י מיקאמי בהשראת סרטי "ליל המתים החיים" של ג'ורג' א. רומרו. המשחק המקורי מכר למעלה מ-30 מיליון עותקים מאז תחילת 2006. נכון ל-2009, הסדרה מכילה 20 משחקים.

תקציר המשחקים

עלילת ארבעת המשחקים הראשונים בסדרה מתרחשת בעיר הבדיונית ראקוּן סיטי, כאשר תאגיד אמברלה אחראי ליצירת נגיף וירוס טי, מוטגן מדבק ביותר, במתקן תת-קרקעי בשם "הכוורת", ובהמשך גם הופך לנשק ביולוגי בידי החברה. הווירוס מדביק כל יצור חי והופך אותו לזומבי נטול אישיות וצמא לדם. בנוסף לפיתוח הנגיף, מתברר כי התאגיד אחראי לניסויים גנטיים שמשתמשים בנגיף ליצירת מוטציות (כדוגמת "נמסיס", מפלצת אימתנית תוצאתה של הנדסה ביוטכנולוגית, המופיעה במשחק השלישי).
שלושת המשחקים הראשונים עוקבים אחר חברי יחידת הכוח הטקטי S.T.A.R.S ג'יל ולנטיין וכריס רדפילד, ובהמשך אחר דמויות אחרות כקלייר רדפילד שמחפשת אחר אחיה, השוטר הטירון לאון ס. קנדי וחבר יחידת ההצלה קרלוס אוליברה, שכולם מנסים לשרוד בעיר ראקוּן סיטי כאשר עדר של זומבים רודף אחריהם. המשחק הרביעי, Survivor, מביא את סיפורו של ניצול יחיד מהעיר ראקוּן סיטי, לאחר שזו הופצצה בניסיון אחרון לבלום את התפשטות המגפה. המשחק Zero מתרחש לפני המשחקים הראשונים, בכך שעלילתו היא יום לפני שהוירוס הקטלני התפשט על ראקוּן סיטי, כאשר אחת מחברי יחידת S.T.A.R.S, רבקה צ'יימברס, נתקלה באסיר נמלט, בילי כהן, ונאלצת לשתף איתו פעולה. המשחקים Outbreak ו-Outbreak File #2 מתרחשים בעיר ראקוּן סיטי בסמוך לעלילת שלושת המשחקים הראשונים, ומגוללים את סיפורם של ניצולים אחרים בעיר. שני המשחקים הבאים, Code: Veronica ו-Survivor 2: Code Veronica מתרחשים באי רוקפורט ובהמשך חיפושיה של קלייר רדפילד אחר אחיה. שאר המשחקים בסדרה עוקבים אחר חברי יחידת S.T.A.R.S וכוחות משטרה אחרים, המוצאים עצמם בזירות נוספות שהושפעו מנגיף הוירוס הקטלני. זאת, לאחר שתאגיד אמברלה זיהם את מקורות המים של ראקוּן סיטי, ובכך איפשר להתפשטות המגפה אל מעבר לגבולות העיר.
המשחק החמישי במשחק, עוסק בכריס רדפילד, ושותפתו שבה, הבאים לחקור את התפרצות הנגיף בכפר אפריקאי נידח, ושם ממשיכים להתקל ולהבין עוד חלק מן הפאזל העלילתי - קונספרטי שחברת אמברלה רקמה.
אחד מסמלי ההיכר הייחודיים של המשחק החמישי בסדרה, הוא זעקת המתים - חיים, "בואפאפולה!"

מדיות נוספות

בנוסף למשחקי מחשב, עלילת Resident Evil תורגמה למגוון מדיות אחרות כסרטי קולנוע, קומיקסים ונובלות.
סוליטון

סוליטון הוא גל ממוקם במרחב המתקדם ללא שינוי צורתו למרות קיומה של נפיצה. התנהגותו דומה לזו של חלקיק כיוון שהוא שומר על זהותו גם כאשר הוא מתנגש בסוליטונים אחרים.
הסוליטון הוא אחד המאפיינים הבולטים של משוואות גלים לא-ליניאריות וצורתו נקבעת מתוך איזון בין נטיית הנפיצה להרחיב את חבילת הגלים לנטיית האפקטים הלא-ליניאריים לצמצמה. הסוליטון הראשון תועד על ידי המהנדס הסקוטי ג'ון סקוט רסל בשנת 1834. בזמן שרכב על סוסו הוא ראה זוג סוסים שגררו סירה בתעלת מים במהירות. הם יצרו גל שנע ללא שינוי צורתו לאורך מרחק רב. רסל, שטען לקיומם של גלים מסוג זה והמשיך לחקור אותם, טבע את המונח "גלים סוליטריים", אולם הקהילה המדעית לא האמינה בקיומם.
בשנת 1895 פיתחו הפיזיקאי ההולנדי דיאדריק יוהנס קורטווג והסטודנט שלו גוסטב דה-וריס את משוואת KdV המתארת גלי פני שטח במים רדודים. הם הראו שלמשוואה זו אכן יש פתרונות המתארים גלים סוליטריים, ובכך הוכיחו את השערתו של רסל. למרות חשיבות התוצאה, היא לא זכתה להתייחסות הקהילה המדעית עד אמצע שנות השישים של המאה העשרים. התענינות מחודשת במשוואה באה כאשר ניתן היה לחקור את התנהגות המשוואה בעזרת מחשבים. זבוסקי וקרוסקל שביצעו את החישובים הנומריים הראשונים של משוואת KdV טבעו את המושג סוליטון.
אחד התחומים בהם קרובים ליישום תעשייתי של סוליטונים הוא תקשורת בסיבים אופטיים. בעיצוב נכון של צורת הביטים בזמן וקביעת עוצמתם ניתן לקבל פיצוי מלא של הנפיצה בסיב על ידי אפקטים לא-ליניאריים.
משוואות גלים לא-ליניאריות, וסוליטונים בפרט, נמצאים כיום בחזית המחקר של הפיזיקה במגוון רחב של תחומים, מאסטרופיזיקה דרך מדעי כדור הארץ, הפיזיקה של לייזרים ושל חומר מעובה, ועד תורת המיתרים.
אליה סבור

ביוגרפיה

סבור נודלה בניו יורק. אימה, ג'ולי סבור (שם נעוריה קסלר), עבדה כעיתונאית במשך 12 שנים. היא נישאה למוחמד סבור, מהגר מפקיסטן, בשנת 1980. סבור מגיל צעיר הראתה סימנים של מחוננות. במבחן אינטליגנציה שעברה בכיתה הרביעית נקבע שמדד ה-IQ שלה הוא "מעבר לסקאלה". באותה השנה היא החלה את לימודיה באוניברסיטה בגיל 10 בלבד, ובגיל 14 זכתה בדרגות הצטיינות בלטינית. בגיל 9 קיבלה חגורה שחורה בטאקוונדו.
בשנת 2006 סיימה את לימודי התואר השני שלה באוניברסיטת דרקסל. בשנת 2007 החלה להרצות בפני תלמידים באוניברסיטה בניו אורלינס בעקבות הוריקן קתרינה שעשה שמות באזור.
ב-19 בפברואר 2008, בגיל 18 (שלושה ימים בלבד לפני יום הולדתה ה-19) מונתה למשרת פרופסור באוניברסיטת קונקוק שבדרום קוריאה. החוזה שהוצע לה היה חוזה זמני לשנה, אך היא בחרה שלא לחדשו בתומו. ספר השיאים של גינס הכריז על סבור כפרופסורית הצעירה ביותר בעולם.
הציווי של תאנוס

עלילה

בשעה ששומרי הגלקסיה שומרים על תאנוס, שנכלא לאחר שהוחיה מחדש, ונובה רודף אחר קווזאר מיקום הסרטן, מאגוס וכנסיית האמת האוניברסלית קורעים לרווחה את השבר שנפתח בסוף אירועי מלחמת המלכים ונתחם בידי אדם וורלוק. יצורים מפלצתיים מגיחים מהשבר ומתעמתים מול ציי הספינות של גזעי הקרי והשי'אר, וכן ישויות קוסמיות נוספות כמו לורד מאר-וול, גרסת יקום חלופי לקפטן מארוול. מאר-וול הורג את מאגוס על כך שנכשל לאתר את מיקומו של תאנוס. מאר-וול הוא למעשה המנהיג דה פאקטו של יקום הסרטן החוץ-ממדי - ממד לא מאוזן מבחינה מטאפיזית שבו המוות עצמו גורש והחיים משולחי רסן וחופשיים כמו סרטן ומבקשים להרחיב את המגפה של "אל-מוות" לשאר היקומים.
מאר-וול הוא אווטאר החיים בעוד תאנוס הוא אווטאר המוות. אי לכך, הקרב יסתיים רק כאשר אחד מהם יהרוג את השני. בזמן שסטאר לורד מוביל את שומרי הגלקסיה ואת תאנוס לתוך השבר בתקווה לאתר את מאר-וול, זה האחרון תר ברחבי יקום מארוול בחיפוש אחר תאנוס. נובה מוביל את קוואזר, בטא ריי ביל, גלדיאטור, הגולש הכסוף ורונאן המאשים (קבוצת המשמידים לעתיד) בהתקפה על מאר-וול, אך הם מובסים נחרצות. כשתאנוס הורג את דראקס המשמיד, מותו מתריע את מאר-וול, שחוזר ליקום הסרטן.
כאשר מאר-וול מתעמת עם תאנוס והשומרים, כולם מופתעים כשתאנוס נכנע מיד. בעוד הוא מוכן מרצון להיות מוקרב בידי מאר-וול, הוא מעיר על כך שגם קפטן מארוול אותו הוא מכיר מעולם לא היה חושב על השלכות מעשיו. מאר-וול מבין שתאנוס הערים עליו, והמוות הגיע כדי לגבות את חייו. הדבר גורם לתגובת שרשרת שהורגת את מאמיניו של מאר-וול ולקריסתו של היקום החלופי ושל השבר. תאנוס - שאובססיבי בכל הנוגע למוות - מצפה לכך שליידי מוות תאמץ אותו לחיקו, אך הוא זועם כשהיא מפנה לו עורף פעם נוספת. סטאר לורד ונובה נשארים מאחור כדי לשגר את חבריהם משם ולתחום בתוך יקום הסרטן את תאנוס הזועם, שמאשים את הגיבורים על עורמתה של ליידי מוות ונשבע לגרום ליקום כולו לסבול.
טקס הנצחה נערך לאותם אלה אשר נהרגו בקונפליקט. קוואזר מודיע לרוקט ראקון שללא נובה, הבינה מלאכותית של חיל נובה שבקה חיים וכוח נובה נעלם. אימפריית הקרי מנסה עדיין להתאושש מהמאבק וכוחותיו של בלאסטאר מתקיפים אותה בניסיון לכבוש אותה בקלות. במהלך הקרב, עוזרים לרונאן שורדים נוספים מכוח התקיפה של נובה. תחת הנחייתו של קוסמו כלב החלל, הם מקימים בסיס ב"ראשומקום". מוקמת קבוצת המשמידים החדשה, שנועדה להיות המפלט האחרון מפני איומים גלקטיים.
יחסי אוזבקיסטן–הממלכה המאוחדת

היסטוריה

בשנת 1402, אב האומה הגדול של האוזבקים, טימור לנג, ובנו מירשנה, שלחו למלך הנרי הרביעי באנגליה, מכתבים המציעים לשני העמים לכונן יחסי ידידות ולפתח ענייני סחר. לנג שלח את הארכיבישוף הנוצרי, ג'ון מסולטניה, כשליח העם האוזבקי לאנגליה ולצרפת. כעבור זמן מה, הנרי הרביעי הביע נכונות לשיתוף פעולה עם האימפריה הטימורית. מכתבים אלו היוו את הקשר הדיפלומטי הראשון הרשמי בין העמים, אם כי יחסי הסחר בין המדינות החלו עוד לפני כן, עקב מעבר הבריטים בנתיבי הסחר בדרך המשי.
הממלכה המאוחדת הכירה בעצמאותה של אוזבקיסטן ב-31 בדצמבר 1991. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-18 בפברואר 1992. בנובמבר 1993, אסלאם קרימוב ביקר בממלכה המאוחדת, ביקור זה היווה צעד חשוב בפיתוח דו השיח הפוליטי שבין המדינות. במהלך הביקור נחתמו ארבעה הסכמים דו צדדיים, יחד עם שלושה מזכרי הבנות שנחתמו בטשקנט על ידי דאגלס הארד.
מספר רב של משלחות בדרגות שונות מבקרות בקביעות בשתי המדינות, מעל 40 משלחות בריטיות ביקרו באוזבקיסטן. כמו כן, משרדי החוץ מנהלים דיאלוגים פוליטיים בסוגיות הנוגעות לאפגניסטן. ב-19 עד 22 בנובמבר 2013, משלחה אוזבקית ביקרה בממלכה המאוחדת, משלחה זו היוותה צעד חשוב בחיזוק היחסים בין המדינות.

יחסים כלכליים

בשנת 2016, אוזבקיסטן ייצאה לממלכה המאוחדת סחורה בשווי 2.64 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם גרוטאות מתכת יקרות, עתיקות, פסלים, ציורים, בעלי חיים, מנועי הצתה, ירקות ומוצרי כותנה. לעומתה, הממלכה המאוחדת ייצאה לאוזבקיסטן סחורה בשווי 43.8 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מוצרי חשמל, מכשירים, כלי תחבורה, מוצרי גומי ופלסטיק ומוצרי מזון.
יתד חרס

יתדות חרס היו בשימוש במסופוטמיה בידי השוּמֶרים וגם בתרבויות עתיקות אחרות באלף השלישי לפנה"ס. המונח 'יתדות חרס' או 'מסמר חומר' מתייחס גם למסמרים או חרוטים, המכונים גם 'מסמרי יסוד'. היתדות הונחו בעת בניית מבנה והוטבעו בתוך קירותיו. על גבי היתדות היו חקוקות כתובות בכתב יתדות כדי לשמש כראיה שהמקדש או המבנה היה רכושו של האל שלו הוקדש המבנה.
בנוסף נעשה שימוש בחרוטים ללא כתובות עליהם, שהיו צבועים במגוון צבעים ושימשו לעיטור ויצרו פסיפסים דקורטיביים על הקירות והעמודים בתוך המבנים. בנוסף שימשו להגברת החוזק של המבנה.
יתד חרס ידוע הוא יתד של המלך אֶנתֶמֶנָה  מלך לַגַש שהוקדש לאלוהי העיר השומרית באד-טיבירה, ומספר על הסכם אחווה שנחתם בין אנתמנה ולוּגָל-כִּינִיש-דוּדוּ (צר') שליט ארך. הכתובת אומרת: "אלה היו הימים כשאנתמנה שליט לגש ולוגל-כיניש-דודו שליט ארך חתמו על חוזה של אחווה". על פי הכתובת, אנתמנה מתאר עצמו כבונה מקדש העיר אי-מוש לאלים אינַנָּה ותמוז, תחת התואר המקומי שלו לוגל-אי-מוש.

חרוטי קבורה

במצרים העתיקה נעשה שימוש בחרוטי קבורה שהיו עשויים מחומר, השימוש בהם היה כמעט אך ורק בנקרופוליס של תבאי. החרוטים הונחו מעבר לכניסה לאולם הקבר. שימושים ראשונים בחרוטים כאלה נעשו כבר בתקופת השושלת ה-11 במאה ה-21 לפנה"ס, אבל הם לא היו מעוטרים. בתקופת הממלכה החדשה, שהחלה במאה ה-16 לפנה"ס, הם יוצרו בגודל מוקטן ועליהם נחרטו שמו ותוארו של בעל הקבר, לעיתים קרובות הכתובת כללה גם תפילה קצרה.
MIMO (תקשורת)

MIMO (באנגלית, ראשי תיבות של Multiple Input, Multiple Output) הוא מודל מתמטי לתקשורת באמצעות מספר אנטנות.

רקע

כל אות (סיגנל) שמשודר, סובל מרמה כלשהי של הפרעות. ההפרעות נקלטות יחד עם האות הרצוי ומקשות על פיענוח האות הרצוי. כאשר משתמשים ביותר מאנטנה אחת לקליטה, כל אנטנה קולטת את האות הרצוי בתוספת של הפרעות שונות. בצורה דומה, כאשר משתמשים ביותר מאנטנת שידור אחת, כל אות שמגיע מכל אנטנה סובל הפרעות שונות. שיטת ה-MIMO מנצלת את הריבוי באנטנות השידור ובאנטנות הקליטה, על מנת שהמקלט יקבל מגוון של אותות, שכל אחד סבל מהפרעה בצורה אחרת, בזמן אחר, ובעוצמה אחרת - ומתוך כל האותות הנקלטים, המקלט מחלץ את האות הרצוי בצורה מדויקת יותר. גם אם האות האלחוטי המגיע אל האנטנות הוא חלש ומשובש, תצליח טכנולוגיה זו לשחזר אותו ובאופן אפקטיבי תגדיל את קצב העברת הנתונים.

יתרונות

היתרון בשימוש בשיטה זו הוא טווח שידור גדול יותר ויעילות ספקטרלית גבוהה יותר מאשר בשימוש באנטנה יחידה. במודל זה משתמשים ברשתות אלחוטיות בתקנים 802.11n וב-WiMAX.
MIMO מגבירה את הניצול של רוחב הסרט הזמין ואת ביצועי הרשתות המקומיות באמצעות אנטנות חכמות. רשת בתקן 802.11n יכולה באופן תאורטי להגיע לקצב נתונים של 248Mbps, ולקצב מעשי של 74Mbps (בהשוואה לקצב של 20Mbps בממוצע ברשתות 802.11a ו- 802.11g.
חשוב להדגיש שטכנולוגיית ה-MIMO מגדילה טווח הכיסוי של הנתב האלחוטי, אך לא באופן משמעותי. השיפור שטכנולוגיה זו מספקת הוא ברגישות קליטת האות וכתוצאה ניכרת עליה בקצב הנתונים שניתן להעביר באמצעותה.
נחל זוהר

נַחַל זוֹהַר (בערבית: ואדי א-זוּוֶירָה) הוא נחל אכזב בדרום מדבר יהודה. הנחל זורם ממערב למזרח ונשפך לים המלח מדרום ליישוב נווה זוהר. 
כביש ערד - ים המלח נסלל במקביל לנחל. כביש 90 עובר מעליו בגשר זוהר. קרוב לשפך הנחל ניצב מצד זוהר. לאחר שיטפון בנחל, מתמלא גב זוהר, גב גדול, סמוך למצד.
הדיונה הגדולה

הדיונה הגדולה באשדוד היא דיונה הנמצאת ב"פארק החולות" הנמצא בקצה הדרום-מזרחי של העיר אשדוד. הדיונה, שגובהה 35 מטר ואורכה יותר מ-250 מטר, היא שריד לחולות הנודדים של מישור החוף. צורתה סהר, ולכן קוראים לה גם סהרון.
הדיונה היא שריד כמעט אחרון לחולות הלבנים של מרכז הארץ. הכניסה ל"פארק החולות" בו היא ממוקמת, נמצאת דרומית לגשר עד הלום וכוללת עצי שקמה שנטועים בקצה דרך העפר המובילה לדיונה.
בשנת 1994 נערך מאבק נחוש על ידי פעילים סביבתיים נגד עיריית אשדוד, אשר ניסתה בעת הוצאת תוכנית מתאר חדשה להוביל לבניה שבסופו של דבר הייתה גורמת לחיסולה של הדיונה. המאבק הצליח בצורה משמעותית, כאשר מעבר לביטול הבנייה באזור הדיונה בוטלה אף הבניה אשר חסמה את נדידת החולות המזינים את הדיונה ובאופן זה הדיונה המשיכה להתקיים.
בשנת 2016 החליטה עיריית אשדוד לקדם תוכנית בנייה ולמנוע הקמה של שמורת חולות, אשר הדיונה הגדולה היא חלק ממנה, ובכך לשים למעשה קץ לקיומה של הדיונה המהווה שריד אחרון לדיונות מישור החוף.
עתידנות

עתידנות (או "חקר העתיד") הוא תחום עיסוק המבקש לזהות מגמות אשר מתפתחות בעבר ובהווה, ולהסיק מסקנות לגבי התפתחותן האפשרית בעתיד. באנגלית משתמשים לעיתים גם במונח בשם Futurology או Future studies. התחום גם קרוב לחיזוי (Forcasting, Foreseeing).

הגדרת התחום

חלק מהחוקרים בתחום, המכונים "עתידנים", מסווגים את מחקרם כאקדמי ואף מדעי במסגרת מדעי החברה, לרוב במקביל לחקר היסטוריה ועם זאת מולטידיסציפלינארי. ישנם גם מדענים שונים המפרסמים ספרים בתחומי מדע וטכנולוגיה המנסים לזהות מגמות בהווה כדי להסיק על אפשרויות התפתחות הטכנולוגיות בעתיד.
ישנם מדענים רבים מסווגים את התחום כפסאודו-מדע, ובמילון אוקספורד לפילוסופיה התחום מתואר "פסאודו-מדע בעיקרו".

היסטוריה של התחום

ראשית חקר העתיד החל באמצע המאה ה-19 בפועלם של אנשים שעסקו בתמורות חברתיות כגון אוגוסט קונט. התחלתו של חקר העתיד כתחום אקדמי שזורה בלידתו של תחום דעת אקדמי אחר ששמו "תורת המערכות" (Systems Science) וברעיון שהתפתח בצרפת, בברית המועצות לשעבר ובגוש המזרחי, בדבר תכנון כלכלי ופוליטי ברמה הלאומית. התחום צבר תאוצה לאחר מלחמת העולם השנייה, אז מדינות ניסו לגבש תוכנית עתידית שתעזור להן להשתקם מהמלחמה.

המחקר העתידני

העתידנות לא מתיימרת לחזות את העתיד במדויק, אלא מצביעה על מגמות קיימות ומנתחת על בסיסן את הצפוי. העתידנות עוסקת בנושאים שונים, כגון כלכלה וחברה, טכנולוגיה, יחסים בינלאומיים ועוד. על-מנת לבצע תחזיות בתחומים שונים נעשה שימוש מתודולוגיות שונות, ביניהן: חיוץ (זיהוי המגמה, זיהוי קצב השינוי ועל בסיס זה קביעת ההמשך בעתיד), סיעור מוחות, "סקר דלפי" (בו המשתתפים בסיעור המוחות עונים על שאלון חשאי, חושפים את התשובות ועורכים דיון, וחוזר חלילה עד להגעה להסכמה), ו"הגישה הגאוגרפית" המתמקדת בחקר עתיד היחסים הבינלאומיים, ונקודת המוצא שלה היא שמה שמניע סכסוכים בינלאומיים הוא פחד טריטוריאלי.
בחקר העתיד, נוהגים לחקור חמישה טווחי זמן שונים: הטווח המיידי (עד 2–3 שנים); הטווח הקצר (10-3 שנים); הטווח הבינוני (30-10 שנים); הטווח הארוך (50-30 שנים); הטווח הארוך מאוד (100-50 שנים).

זרמים בעתידנות

בחקר העתיד ניתן לזהות ארבע אסכולות מרכזיות: חקר המגמות הסבירות, חקר המגמות האפשריות, חקר המגמות הפרועות וחקר המגמות הרצויות. חוקרי המגמות האפשריות מכונים "זרם התסריטאים", והן החלו לפעול בסוף שנות ה-60. חוקרים אלה טוענים כי ככל שהתמורות מואצות יותר כך הולכת וקטנה אמינות המודלים לחיזוי שקיימים כיום ברשותנו. לכן, הם ביקשו לאתר מתוך מקבץ גדול מאוד של תסריטים אפשריים למגמה מסוימת את שניים או שלושת התסריטים האפשריים ביותר. חוקרי המגמות הפרועות הם בני הזרם הצעיר ביותר, והם יוצאים מנקודת הנחה שאם ארגון יחשוב על תסריטים בלתי-הגיוניים העלולים להתפתח ויגזור מהם פרוצדורות תגובה למקרה שבו הם אכן יתממשו, הוא יכין את עצמו להתמודדות טובה יותר. חוקרי המגמות הרצויות יוצאים מנקודת הנחה שאין מתפקידו של העתידן לערוך תחזיות, ועל כן הם מתמקדים בניסיון לעצב חזון עבור העתיד.

עתידנות באמנות

צרפת בשנת 2000 - אוסף של כ-87 גלויות שהופקו בצרפת בין השנים 1899–1910 ומתארות את צרפת העתידנית. אייזק אסימוב ביסס עליהן את יצירתו: "ימי העתיד: חזון בן המאה ה-19 על שנת 2000".
התמרת לפלס

התמרת לפלס היא כלי מתמטי שהשימוש בו מקל מאוד על ניתוח ההתנהגות של מערכות ליניאריות ללא תלות בזמן, כגון מעגלים חשמליים ומערכות מכניות ואופטיות. ההתמרה קרויה על-שמו של פייר סימון לפלס.

הגדרה

את התהליך בו מבצעים התמרת לפלס לפונקציה  מקובל לסמן . אם  היא פונקציה ממשית, נהוג לסמן את ההתמרה שלה ב-, והיא מוגדרת לפי האינטגרל המסוים .
כאן  הוא סימון מקוצר ל-   .
התמרת לפלס היא התמרה אינטגרלית: פונקציה המקבלת פונקציה (ממשית או מרוכבת) ומחזירה פונקציה מאותו סוג. ההתמרה היא טרנספורמציה ליניארית ממרחב הפונקציות הממשיות לעצמו (למעשה, הטרנספורמציה מוגדרת רק בתנאים מסוימים, כפי שיתואר בהמשך). ייחודה בכך שהיא מקיימת את הזהות , וכך היא הופכת נגזרת לכפל במשתנה, תכונה המקלה על ניתוח של מערכות דינמיות ליניאריות הקבועות בזמן. ההתמרה שימושית במיוחד בפתרון של משוואות דיפרנציאליות. בהנדסת חשמל מקובל לומר שהתמרת לפלס מעבירה ממישור הזמן למישור התדר. זאת אף על פי שלמישור לפלס אין כלל משמעות של תדר, ההתמרה שמעבירה ממישור הזמן למישור התדר היא התמרת פורייה (למעשה, אם s הוא מדומה טהור, התמרת לפלס זהה להתמרת פורייה). מישור לפלס הוא מישור מדומה ללא משמעות פיזיקלית פשוטה, שמשתמשים בו לפתרון משוואות דיפרנציאליות.

היסטוריה

התמרות אינטגרליות הוצגו לראשונה על ידי לאונרד אוילר שפתר בעזרת ההתמרות משוואות דיפרנציאליות רגילות ליניאריות מסדר שני. לפלס עצמו מזכיר בכתביו את עבודתו של אוילר על התמרות אינטגרליות. היה זה שפיצר שהצמיד את שמו של לפלס לביטוי  שאוילר השתמש בו. בסוף המאה ה-19 הורחבה התמרת לפלס גם למישור המרוכב ולשני משתנים על ידי Poincaré, Pincherle, Abel, Picard. במאה ה-20 שוכללה התמרת לפלס על ידי החוקרים Bateman, Bernstein, Doetsch, Heaviside, Bromwich.

סדר מעריכי של פונקציה

נשאלת השאלה לאילו פונקציות קיימת התמרת לפלס. על פי ההגדרה, אם האינטגרל מתכנס אז ההתמרה קיימת, אבל קיים גם מדד עבור הפונקציה עצמה - הסדר המעריכי שלה:

לפונקציה  יש סדר מעריכי בגובה  אם קיימים קבועים  כך שלכל  מתקיים .

לדוגמה, הסדר המעריכי של  הוא  ( יכול להיות שלילי), הסדר המעריכי של  הוא 0 (כי נוכל לבחור  מספיק גדול), ולפולינומים יש סדר מעריכי כלשהו גדול מ-0 (שוב, כי נוכל לבחור  מספיק גדול, ובאינסוף אקספוננט "מנצח" פולינום). ל-  לעומת זאת, לא קיים סדר מעריכי כי לא ניתן לחסום אותה כאמור עם אקספוננט.
ואז: אם  רציפה למקוטעין על חצי-הישר הימני, ומסדר מעריכי  אז קיימת לה התמרת לפלס לכל  (במקרה הממשי - ). כלומר, האקספוננט  צריך "למשוך למטה" חזק יותר. יש לשים לב שבעוד שלכל פונקציה המקיימת את התנאים האמורים קיימת התמרת לפלס, קיימות פונקציות שאינן מקיימות תנאים אלו, ובכל זאת קיימת להן התמרה. לדוגמה, לפונקציה  לא קיים סדר מעריכי אך קיימת לה התמרת לפלס לכל .

התמרת לפלס של טורי חזקות

נגדיר טור חזקות: . על ידי שימוש בתכונת הליניאריות ובטבלת ההתמרות, נקבל: . לטורי חזקות אינוספיים, לעומת זאת, לא תמיד קיימת התמרת לפלס. התמרת לפלס עבור טור החזקות  קיימת אם הטור מתכנס לכל , וקיים  טבעי כך שלכל  ולכל  מתקיים . במקרה זה נקבל:  .