google/wiki40b huggingface dataset:
פרש (אתר אינטרנט)

פְרֶש (מאנגלית: fresh - "רענן") הוא אתר אינטרנט ישראלי שמארח פורומים במגוון נושאים, וכן בעל מערכת המציגה מבזקי חדשות מאתרי חדשות ישראליים באינטרנט. האתר הושק ב-2001.

היסטוריה

אתר פרש הוקם על ידי קבוצה של כ־20 פעילים שפרשו מאתר רוטר.נט, בהם מי ששימש כוובמסטר של האתר וארבעת האדמינים של האתר, בעקבות חילוקי דעות ביניהם ובין ישעיהו רוטר, המייסד, הבעלים והמנהל של אתר רוטר.נט.
באוקטובר 2004 עבר האתר למערכת vBulletin והפעילות במסגרת המערכת הראשונית נסתיימה כליל, אך המידע בה עדיין נשאר למטרות ארכיון.
בספטמבר 2005 פרשה קבוצת גולשים מפורום סקופים וחדשות ומפורום אקטואליה של אתר פרש, בטענה של פגיעה בחופש הביטוי.
בפורומי האתר משתתפים גם מומחים בתחומים שונים (מסומנים על ידי כוכב).

פורום צבא וביטחון

במסגרת האתר פועל פורום צבא וביטחון (צו"ב) העוסק בהיבטים המקצועיים של נושאי צבא וביטחון בצה"ל, בכוחות הביטחון ובצבאות העולם. העיסוק כולל אמצעי לחימה, טכנולוגיה, מורשת קרב, טקטיקה ואסטרטגיה, היסטוריה צבאית, סמלים ודגלים, המלחמה בטרור, אקטואליה צבאית/ביטחונית, חידות, הומור צבאי ועוד. בפורום חברים מספר מומחים בתחומי צבא וביטחון. בשל עיסוקו בתכנים העוסקים בצה"ל ובמערכת הביטחון הישראלית מנהלי הפורום מרבים לפנות ביוזמתם לצנזורה הצבאית בטרם יפרסמו או יתירו לפרסם דברים העלולים לדעתם להסב נזק ביטחוני לישראל. כמו כן הפורום משתף פעולה עם דובר צה"ל וגופים אחרים בכוחות הביטחון, ואף מפרסם סקופים בנושאי צבא וביטחון וסקירות מיוחדות על מערכות נשק ו/או יחידות שונות בצה"ל ובעולם על ידי מומחי הפורום ומנהליו (דוגמאות: סקירה על טנק המרכבה, סקירה על התבור, סקירה וחדשות על פיתוח ה-F-35 וקליטת ה-F-35I אדיר בחיל האוויר).
במאי 2011 הצטרף צוות מפורום צבא וביטחון (צו"ב) להפלגת אימון של אח"י "סופה" (סטי"ל מדגם סער 4.5) לאחר שהוזמנו בפעם הראשונה על ידי יחידת דובר צה"ל לערוך כתבה הכוללת תמונות ווידאו, הכתבה פורסמה ביום העצמאות ה-63 למדינה וזכתה לביקורת חיובית מציבור הגולשים ומצה"ל.
מאז, הפורום מוזמן באופן תדיר על ידי יחידת דובר צה"ל לסקר יחידות שונות כגוף תקשורתי לכל דבר.
באוגוסט 2012, פרסם פורום צבא וביטחון תרחיש דמיוני המבוסס על מקורות פתוחים המתאר את התרחיש האופטימי ביותר של תקיפה ישראלית נגד מתקני הגרעין באיראן. כעבור ימים אחדים פורסם תרחיש זה על ידי הבלוגר ריצ'רד סילברסטיין, בבלוג שלו "תיקון עולם" והוצג כמידע סודי שהודלף לסילברסטיין על ידי מקור ביטחוני בכיר בישראל. אתר "פרש" טען שמדובר במידע שמקורו בפורום, בעוד סילברסטיין הכחיש זאת וטען שמדובר במידע שהודלף במקביל לו ול"פרש" על ידי גורם ביטחוני.
באוקטובר 2013 ארגן הפורום מתיחה כדי להוכיח את חוסר האמינות של ריצ'רד סילברסטיין, במסגרתה הודלף לסילברסטיין מידע מפוברק ושגוי, וזה מיהר לפרסמו בבלוג שלו. כעבור זמן מה חשף הפורום את ההונאה, בדפי הפורום ובכתבה באתר mako.
ביולי 2015 חשף הפורום, באישור הצנזורה הצבאית, את ה"פרא", משחית טנקים כבד של צה"ל המשגר טילי תמוז ומוסווה כטנק.

מבזקים

אתר פרש כולל חלון מבזקים המרכז מבזקי חדשות מכלי התקשורת המובילים בארץ, בהם nrg מעריב, ynet, הארץ, רשת ב', גלי צה"ל, חדשות מחלקה ראשונה, ערוץ 7, HNN, כיכר השבת ועוד.
שוק לילה

מבנה השוק

עם רדת החשיכה, נסגר הרחוב לתנועת כלי רכב, ותוך דקות אחדות מוצבים בו הדוכנים. בעלי הדוכנים משלמים דמי שכירות לעירייה, ומקבלים בתמורה את שטח הדוכן, הדוכן עצמו, וחיבור חשמל לצורך תאורה.
הדוכנים מסודרים ברחוב בכמה טורים, ובסמטאות שנוצרות ביניהם, מטיילים להנאתם מבקרי השוק.
בקצה האחד של השוק ממוקמים דוכני האוכל, ומי שהריח העז אינו מפריע לו, יכול ליהנות ממאכלי אטריות, ובשרים צלויים על האש. בשר של בעלי חיים גדולים נשמר עד לצלייה, כשהוא טרי ומשופד על שיפודי עץ. בעלי חיים קטנים כגון: יונים או פירות ים, נשמרים כשהם חיים, בגיגיות מים, או בכלובים, ונקטלים במקום. כן, נצלים על האש מאכלי טופו מסוגים שונים, הכל בתוספת ירקות עלים, נבטים ופטריות.
מול דוכני האוכל, ובקרבתם, נמצאות עמדות, בהן ניתן לרכוש מבחר של פירות צבעוניים.
בשני קצות השוק חונות מוניות תלת אופן (אופנוע המחובר לארגז המסוגל לשאת עד 4 נוסעים), ונהגיהן מציעים בקול לתיירים להוביל אותם למחוז חפצם.

מסחר

בשוק לילה ניתן למצוא כמעט כל דבר. ביגוד, נעליים, שעונים, תכשיטים, משקפי שמש, סלולריים ואביזריהם, צמחי בית, חיות מחמד, צעצועים ועוד. המחירים בדרך כלל זולים, אך באמצעות משא ומתן, יכול הקונה להוריד כ- 30% מהמחיר.
רוב המוצרים נושאים סמלילים של מותגי יוקרה, אך בפועל, לרוב, לא מדובר במוצרים אורגינליים. סוחרי השוק אינם מחכים שהקונים יגשו ויתעניינו ביוזמתם, אלא מכריזים על מרכולתם בקול רם, ומזמינים את העוברים ושבים להיכנס. לעיתים אף אוחזים בשרוול הבגד של הקונה, ומושכים אותו בעדינות פנימה.
תל מעון

תל מָעוֹן היא גבעה במזרח הגליל התחתון, ברום של 250 מטרים מעל פני הים, הממוקמת בפסגת העיר טבריה.
בראש הגבעה מצוי תל ארכאולוגי, וסביבו בנויה שכונת טבריה עילית, במבואותיה המערביים של העיר. מצפון לתל עובר כביש 77, ולמרגלותיו בקעת ארבל. ממערב לתל נמצאת בקעת יבנאל, ומדרום מזרח לו נמצאת רמת פוריה.
שמה המקורי של הגבעה - תל מעין - שימר את שמה של העיירה מתקופת בית שני ומתקופת התלמוד בית מעון, אשר שכנה במדרון הגבעה בכיוון טבריה.
מגילת החורבן של יהודי רומניה

מגילת החורבן של יהודי רומניה (1940–1944) היא אחת משבע מגילות השואה. המגילה עוסקת בשואת יהודי רומניה. המגילה באה לסכם את האירועים הטרגיים שהתרחשו ב"רומניה הגדולה" (România Mare) בין השנים 1940 - 1944. בסיום התקופה נותרו ברומניה 450,000 יהודים מתוך 800,000 שהיו בתחילתה. לפי אתר יד ושם הייתה האוכלוסייה לפני המלחמה 609,000 ומספר הנספים נע בין 271,000 לבין 287,000 יהודים. לפי אומדנים אלה, מספר היהודים ברומניה היה בסוף המלחמה בין 422,000 לבין 438,000.

פרקי המגילה

המגילה מביאה בשישה פרקים את התלאות שעברה יהדות רומניה בשנת השואה:

הפרק השלישי

בפרק מתוארת פרשת הרצח של יהודי טרנסניסטריה, שכונתה "אושוויץ של רומניה". יהודי מחוז דורוחוי וחבלי הארץ בוקובינה (Bucovina) ובסרביה (Basarabia) גורשו לטרנסניסטריה. מתוך כ-150,000 המגורשים מתו כ-90,000 מחמת הקור, הרעב, מגפות הטיפוס והדיזנטריה ורצח על ידי הגרמנים והרומנים.

הפרק הרביעי

בפרק מבכה בעל המגילה, את מצבם הקשה של כ-150,000 יהודי צפון טרנסילבניה. באוגוסט 1940, לפני מלחמת העולם השנייה, גרמניה הנאצית ואיטליה של מוסוליני הכריעו בתכתיב וינה על העברת צפון טרנסילבניה מריבונות רומנית לריבונות הונגריה. לאחר שיהודים אלה רוכזו בגטאות גדולים הם גורשו למחנות המוות באושוויץ. בסוף המלחמה, במאי 1945, התברר כי יותר מ-120,000 יהודים נרצחו.

פרק הסיום

המחבר מתאר את כוונתם של הפשיסטים להפוך את רומניה ל"יודן-ריין" – נקייה מיהודים. הם אף הכינו קרונות להובלתם של היהודים למחנות ההשמדה ברגן בלזן ואושוויץ. ההצלה באה בזכות שחרור המדינה על ידי הצבא האדום, וכך ניצלו יותר מ-400,000 יהודים. מספר הנרצחים והנעדרים היה 385,306 נפש.
אירינה, נסיכת רומניה

ביוגרפיה

אירינה נולדה בקליניקה בלוזאן שבשווייץ למיכאי הראשון, מלך רומניה ואנה, מלכת רומניה, היא גדלה בעיקר בשווייץ ובריטניה ובחגים בילתה עם סביה בדנמרק ובאיטליה.
בשנות העשרים שלה נשארה לגור בבית הוריה בעוד אחיותיה יצאו ללמוד ולעבוד, לאחר מכן נסעה לעבוד בארצות הברית.
בשנות השבעים עבדה כשמאית של סכו"ם וכלי מטבח במכירות של כריסטי'ס בז'נבה.
היא לא הרבתה לקחת חלק באירועים רשמיים רבים, בין האירועים שהשתתפה בהם הם ביקור רשמי באקדמיה הרומנית ביחד עם אחותה וימי הולדת רשמיים של בני משפחתה.
עקב המהפכה הרומנית היא התלוותה למשפחתה בפעילויות של עזרה לאזרחי רומניה, בכך נגמרו 50 שנים של גלות של משפחת המלוכה שנעשתה עקב התנגדות המלך למשטר הקומוניסטי במדינה.
ב-2004 היא ובעלה תרמו ציור מהמאה ה-16 של המדונה והילד למוזיאון האומנות הלאומי של רומניה (Muzeul Național de Artă al României).
ב-2013 הואשמה בכך שלקחה חלק בקרב תרנגולים, עקב זאת נשלל ממנה תוארה המלכותי וכן מקומה בסדר הירושה לכתר.

חייה האישיים

ב-1983 נישאה לשוודי ג'ון קרוגר, בנו של התעשיין טורסטן קרוגר, הבעלים לשעבר של עיתון אפטונבלודט, בחתונה באריזונה נכחו רבים מבני משפחת המלוכה, נולדו לה בן ובת.
לאחר מכן היא התגרשה וב-2007 נישאה בשנית לג'ון ווסלי וואלקר.
יקב פרידמן

יקב פרידמן הוא יקב שהוקם בשנת 1889 בחיפה על ידי שמעון פרידמן, ממייסדי היישוב היהודי בחיפה. בשנת 1912 עבר היקב למרכז העיר פתח תקווה. מנהל היקב היה אלעזר מרדכי פרידמן, שעל שמו נקרא רחוב "אלעזר פרידמן" בשכונת 'צמרת גנים' שבפתח תקווה. היקב היה מהחשובים בישראל, זכה בפרסים רבים ובהכרה בינלאומית והיווה מרכז תעסוקה משמעותי לפועלי פתח תקווה. המשפחה הקפידה על עבודה עברית בכרמיה והעסיקה רבים מאנשי העלייה השנייה]. ביקרו בו בין היתר הרב קוק והברון רוטשילד. היקב היה מוקף חומה שהגנה על התושבים מפני התקפות הערבים. במאורעות תרפ"א, שימש המבנה המבוצר כמקלט לרבים מבני המושבה.
בעקבות השפל הכלכלי הגדול בשנת 1929, היקב חווה קשיים רבים אך התגבר עליהם ושב לפרוח. בשנות מלחמת העולם הראשונה והשנייה סיפק היקב משקאות ויינות לבעלות הברית. בעקבות גדילתו בשנת 1964 נמכרה כמחצית מהיקב ל"תנובה" כשותפה אסטרטגית, ונקרא "יקבי פרידמן-תנובה". בשלב זה עבר היקב לשכונת קריית אריה. בשנת 1971, לאחר שלא הצליחה לחבר בהצלחה בין עסקי המזון והיין, מכרה "תנובה" את היקב לחברת וו.ס.ט. (סטוק).
עד סוף שנות השמונים עברה פעילות היקב לאזור התעשייה ברקן. בשנת 1990 נמכר היקב שוב, ושינה את שמו ל"יקבי ברקן". בניין היקב הישן נהרס בשנת 1986, ושרידיו נמצאים מול כיכר המייסדים.
טים באקלי

ביוגרפיה

טים באקלי נולד בוושינגטון ביום ולנטיין של שנת 1947, לאלין, אמריקאית ממוצא איטלקי, ולטימותי צ'ארלס באקלי ג'וניור, בנם של מהגרים איריים לארצות הברית ממחוז קורק שהיה עטור מדליות משירותו הצבאי במלחמת העולם השנייה.                                                             הוא התגורר בילדותו בעיירה אמסטרדם שבצפון מדינת ניו יורק, שם נחשף לראשונה לתקליטי ג'אז מאמו, בייחוד למיילס דייוויס ונט קינג קול.
טים באקלי נפטר ב-29 ביוני 1975 משילוב של הרואין ואלכוהול בגיל 28. 
בנו, ג'ף באקלי, שהיה זמר מבטיח בעצמו, מת ב-1997 מטביעה.
קיסרופאפיזם

קיסרופאפיזם (הלחם מילים של קיסרות ו-papa - פאפא במובן אפיפיורות) הוא מקרה פרטי של תאוקרטיה. משטר בו יש מיזוג בין סמכות הממשל החילוני עם הסמכות הרוחנית של הכנסייה הנוצרית, ברוב המקרים שאליהם מתייחס המושג מתקיים משטר פוליטי בו השלטון החילוני שולט על ההיררכיה הכנסייתית וכך השליט (הקיסר) יכול להתערב גם בקביעת דוגמות ובענייני אמונה. בשאר המקרים מדובר על כך שמוסדות הכנסייה שולטים על המדינה באמצעות הקיסר הנמצא בשליטתם. 
ביישום מלא של קיסרופאפיזם, ראש השלטון המדיני (קיסר) הוא גם ראש ההיררכיה הדתית (אפיפיור) וכך היה גם בתרבויות רבות בהן השליט האזרחי העליון עמד מעל כהן הדת הראשי.
דוגמה ליישום המושג נעשתה בזמן אפיפיורות אביניון, כאשר המלכים הצרפתים שלטו למעשה על הכנסייה, היו מעורבים בבחירת האפיפיור, שסר למרותם ונטלו חלק מרכוש והכנסות הכנסייה.
בשנת 1122 נחתם הסכם וורמס ששם קץ למאבק האינווסטיטורה בין הקיסר והאפיפיור סביב נושא מינוי הבישופים ומאז הוגבלה אפשרותם של מלכי המערב להתערב בבחירת נושאי תפקידים בכירים בכנסייה ומכאן שהוגבלה אפשרותם למנות איש דת שיסור למשמעתם.

הכנסייה האנגליקנית

הכנסייה האנגליקנית נוסדה כאשר אנגליה פרשה מהכנסייה הקתולית במאה ה־16. סיבת הפרישה הייתה רצונו של המלך הנרי השמיני הנשוי לקתרין מאראגון שלא יכלה כבר ללדת, להינשא לאן בוליין ממנה קיווה לקבל בן יורש. הכנסייה הקתולית התנגדה לגירושים והאפיפיור קלמנס השביעי לא אפשר לו להכריז על נישואיו כבטלים מלכתחילה, ולכן גרם המלך לפרלמנט לחוקק סדרת חוקים שביטלה את כוחו של האפיפיור בכנסיית אנגליה והעמיד את עצמו בראש הכנסייה האנגליקנית. תומאס קרומוול היה אחד התומכים הבולטים בהצעה להפוך את המלך הנרי השמיני לראש הכנסייה האנגליקנית ועזר להעביר את "חוק העליונות" שמיסד מעמד זה בפרלמנט.

קיסרופאפיזם בכנסייה המזרחית

הקיסרים של האימפריה הביזנטית, מהמאה ה-5 ועד המאה ה-10, הגנו על הכנסייה והתערבו באדמיניסטרציה שלה. יוסטיניאנוס פרסם צווים דתיים על דעת עצמו או תוך הפעלת סמכותו על הגופים הדתיים על מנת שאלו יפרסמו את הצווים עבורו. כמוהו נהגו גם זנון, בזיליסקוס (Basiliscus),הרקליוס וקונסטנס השני.
אף כי אנשי דת כיוחנן כריסוסטומוס ואתנסיוס התנגדו לבקרת הקיסר על הכנסייה, הבקרה של הקיסר על הכנסייה נהייתה כה הדוקה עד שהחל במאה הרביעית, נטל הקיסר לעצמו את התואר פונטיפקס מקסימוס ומינוי של פטריארך קונסטנטינופול לא היה עובר ללא אישורו.
קיסרופאפיזם היה מקובל גם ברוסיה. כאשר איוואן האיום הכפיף את הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית למרותו. בכך העלה את הקיסרופאפיזם לדרגת שליטה גבוהה יותר מאשר הייתה בימי הקיסרים הביזנטיים. לאחר מותו של הפטריארך אדריאנוס ב-1700, הצאר פיוטר ה-I מנע את בחירת מחליפו, וכעבור 20 שנה, ב-1721 קבע שמעתה בראש הכנסייה לא יעמוד אדם אחד אלא "מועצה רוחנית". מועצה זו, שלאחר זמן כונתה "הסינוד הקדוש", הייתה, בתורה, כפופה לצאר ששימש לה "פוסק עליון". בכך, פטר הגביל את כוחה של הכמורה ולמעשה הכפיף אותה למדינה.
קיסרופאפיזם היה מקובל בכנסייה האורתודוקסית של טורקיה עד 1923 ובקפריסין עד 1977 (עד מותו של הארכיבישוף מקאריוס השלישי).

מחוץ לעולם הנוצרי

מלכי-צדק מתואר בתנ"ך כבעל שתי הסמכויות יחד, מלך ירושלים וכהן לאל עליון. 
המלכים החשמונאים, החל בשמעון התרסי ועד אלכסנדר ינאי החזיקו בשתי המשרות, גם כהן גדול וגם נשיא היהודים או מלך יהודה (החל באריסטובולוס הראשון)
בתקופה המאוחרת יותר תופעת השלטון הקיסרופאפיסטי לא הייתה מוגבלת לעולם הנוצרי. הח'ליפה היה בעל הסמכות הרוחנית והגשמית על כל המוסלמים.
אנרי דזירה לאנדרו

ביוגרפיה

לאנדרו נולד בפריז. לאחר שנטש לימודיו שירת במשך ארבע שנים בצבא צרפת, מ-1887 עד 1891, ואז נכנס למערכת זוגית עם בת דודתו שהובילה ללידת בת. כעבור שנתיים נישאו והביאו לעולם עוד שלושה ילדים. בעקבות מעשי מרמה של מעסיקו, פתח במעשי נוכלות בעצמו והונה בעיקר קשישות. על מעשי ההונאה והנוכלות שלו הוא נכלא לשנתיים ב-1900, תקופת מאסר ראשונה מבין רבות בחייו. מ-1914 החל להתנכר לאשתו, כשהוא מתפרנס ממכירת רהיטי יד שנייה.
הוא נהג לפרסם מודעות שידוכים בעיתוני פריז כפתיון להשגת שידוך, לדוגמה: "אלמן עם שני ילדים בן 43, בעל הכנסה גבוהה, רציני ומעורה בחברה טובה, מחפש אלמנה הרוצה להתחתן". בעקבות מלחמת העולם הראשונה נמצאו אלמנות רבות שנענו למודעתיו. הוא היה מפתה את הנשים, משתלט על נכסיהן ואז רוצח אותן ושורף בביתו את גופותיהן המבותרות. בין 1914 עד 1919 הוא רצח לפחות 10 נשים ואת בנה המתבגר של אחת מהן. המשטרה לא הצליחה לייחס את מעשי הרצח ללאנדרו כיון שנהג להשתמש בשמות בדויים רבים. הוא ניהל פנקס ובו השמות בהם הציג עצמו בפני כל "מאהבת".
ב-1919 אחות אחת מקרבנותיו ניסתה לאתר אותו; היא לא ידעה את שמו האמיתי, אך הכירה את מראהו החיצוני, וכן את מקום מגוריו, והצליחה לגייס את המשטרה לעזרתה. תחילה הוא הואשם רק בהונאה ומעילה כספית וסירב לתקשר עם המשטרה; בהיעדר גופות (המשטרה חפרה היטב בחצר ביתו אך לא מצאה דבר) לא היו מספיק ראיות כדי להעמידו לדין באשמת רצח. ואולם, אז מצאו השוטרים את הפנקס עם שמותיו הבדויים ורשימת הנשים שרצח והונה. היה בכך די כדי להביאו למשפט.

משפט והוצאה להורג

לאנדרו הועמד לדין בגין 11 סעיפי רצח בנובמבר 1921. הוא נמצא אשם בכל הסעיפים, נידון למוות והוצא להורג בגיליוטינה כעבור שלושה חודשים בורסאי. בזמן המשפט הוא צייר את מטבח ביתו עם הכיירים, כשמאחורי הציור כתב בצרפתית: "Ce n'est pas le mur derrière lequel il se passe quelque chose, mais bien la cuisinière dans laquelle on a brûlé quelque chose" ("זה לא הקיר שמאחוריו התרחשו דברים, אלא הכיריים בהם נשרף משהו"). הציור ניתן לאחד מעורכי הדין ונחשב כהודאה בעבירה.
ג'ולי דרייפוס

שנותיה הראשונות

ג'ולי דרייפוס נולדה וגדלה בפריז, כבתם היחידה של השחקנית הצרפתייה פסקל אודרה והשל המפיק הצרפתי-יהודי פרנסיס דרייפוס. היא בילתה את חופשות הקיץ שלה באנגליה, והחלה ללמוד יפנית בשנת 1985 במכון ללימודי שפות ותרבויות מזרחיות באוניברסיטת פריז, אחרי שלמדה עיצוב פנים והתעניינה בארכיטקטורה היפנית. היא עברה ליפן ולמדה שישה חודשים אינטנסיביים קורס ביפנית במכון ללימודים לזרים באוניברסיטת אוסקה (Osaka University of Foreign Studies), בחושבה שהיא תמצא לבסוף עבודה בעיצוב פנים.

אחרי שסיימה את הקורס, היא עברה לטוקיו ועבדה במשרה חלקית בסטודיו לעיצוב והמשיכה לקחת שיעורים בשפה היפנית. ב-1988 היא עבדה כמדריכה לשפה הצרפתית בתוכנית הבוקר של רשת הטלוויזיה NHK. הבמאי היפני מוטויושי סיי, שביים דרמות מסתורין, שכר את דרייפוס כדי להעלות את שיעור הצפייה של התוכנית שלו.

לבסוף ליהקו אותה מנהלי רשת הטלוויזיה במספר תפקידים בטלוויזיה ובסרטים כיפהפייה בת עשרים ומשהו; והיא נחשבה ל-gaijin tarento (כשרון זר). היא גם שימשה כשופטת ב- Ryōri no Tetsujin (איירון שף), תוכנית הבישול הטלוויזיונית שהפכה ללהיט.

קריירת הסרטים

דרייפוס שיחקה ב-11 סרטים. היא הופיעה כעורכת הדין המרשעת בסרטו של ידידה הטוב קוונטין טרנטינו "להרוג את ביל: פרק 1" (2003). היא ישבה בחבר השופטים של פסטיבל הסרטים ז'רארמר בשנת 2007 שהעניק פרס לדייוויד קאראדין, עמיתה מהסרט "להרוג את ביל".
דרייפוס שיחקה ב-Vinyan ב-2008 ובאפוס המלחמתי של טרנטינו "ממזרים חסרי כבוד" ב-2009, כפרנצ'סקה מונדינו, מתורגמנית צרפתייה בדיונית ופילגשו של שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס.

היא גם הופיעה כמתרגמת בסרט הקצר "Tokyo!" של לאוס קאראקס בתפקיד המתורגמנית של מֶרד.
המכון הישראלי לפרסומים תלמודיים

המכון הישראלי לפרסומים תלמודיים, ירושלים, בראשותו של הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ), הוא גוף המרכז את מרבית פרסומיו של הרב שטיינזלץ ובראשם תלמוד שטיינזלץ.
את המכון הקים אברהם שטיינזלץ, אביו של הרב שטיינזלץ, בשנת 1965, במטרה לעזור לבנו לקדם את פרויקט "התלמוד המבואר". בשנת 2002 זכה המכון בפרס שז"ר המוענק על ידי מרכז זלמן שזר למחקרים בתולדות עם ישראל.
המכון נמצא בשכונת נחלאות בירושלים ומנהלו כיום הוא מני אבן ישראל. המכון מעסיק כמה עשרות אנשים העוסקים בפרויקטים שונים, ביוזמתו ובפיקוחו של הרב שטיינזלץ.

פעילויות נוספות

במכון מתקיימים מדי שבוע שיעורים בגמרא ובספרי חסידות לגברים ונשים, על ידי הרב שטיינזלץ ואנשים נוספים - רבנים, מרצים, סופרים ואומנים. בנוסף מתקיימות במכון סדנאות בזוגיות של בית המדרש להתחדשות בראשותו של הרב דב זינגר.
ישראל סרוג

ביוגרפיה

תולדות חייו לוטים בערפל. יש הטוענים שנולד במצרים. רבי שלמה שלומיל, מחבר ספר "שבחי האר"י", שהגיע לצפת במחצית הראשונה של המאה השבע-עשרה מספר באגרותיו כי נשא לאשה את בתו של סרוג, ומספר כי סרוג ליקט את כל הכתבים המצויים של כתבי האר"י והשקיע בהם הון רב.
את מסלול מסעותיו של הרב סרוג והאישים אותם פגש ולימד, מסכם יוסף אביב"י, על פי עדויות האישים בכתביהם:
לפני שנת שנ"ג (1592): ביקר בשלוניקי, שם נפגש עם ר' דוד שמריה וכנראה גם עם ר' יהודה הכהן.
לפני שנת שנ"ג (1592): ביקר ברגוזה, איליריה ודוברובניק, שם נפגש עם ר' אברהם הירידה ור' שלמה אוהב.
משנת שנ"ג עד שנת ש"ס (1592–1600): ביקר בפירארה, ונציה שם נפגש עם ר' מנחם עזריה מפאנו, ר' עזרא מפאנו ר' נתן אוטולינגו, ר' ברוך בן ן' ברוך, ר' שמעון כהן, ר' אהרן ברכיה מודינא, ר' יהודה אריה ממודנה ושוחח עמו "אלף פעמים".
בין השנים ש"ס - שס"ג (1600–1603): ביקר בקוניאן ונפגש שוב עם ר' נתן אוטולינגו, ובעיר גוריציה עם ר' יששכר בער איילינבורג ור' מנחם עזריה מפאנו.
בשנת שס"ג (1603): ביקר בוונציה ונפגש עם ר' נתן אוטולינגו ור' נפתלי בן דוד זכריה מנדל.
בין השנים שס"ג - שס"ו (1603–1606): ביקר בפרנקפורט ונפגש עם ר' אלכסנדר כ"ץ.
כמו כן ביקר בתאריכים לא ידועים: בקראקא שם נפגש עם ר' פנחס הלוי הורביץ וכנראה גם עם ר' יהודה הכהן, וכנראה ביקר גם בקושטא ומצרים שם נפגש עם ר' אפרים פנצירי.

תורתו

הוא גילה לתלמידיו את שורש נשמתם בגלגול קודם, ולימד אותם את שיטתו הממזגת בין הקבלה לפילוסופיה. במסעותיו הפיץ את הקבלה הלוריאנית, בשיטה שונה משיטת רבי חיים ויטל. שיטתו התבססה על כתבי רבי חיים ויטאל ורבי יוסף אבן טבול תלמידי האר"י שהיו ברשותו, בתוספת חידושיו שלו. במשך שנים שררה הדעה באירופה כי היה תלמיד האר"י בעצמו, כפי שאמר בעצמו לתלמידיו. למרות זאת, ברשימה שכתב וסידר ר' חיים ויטל מהתלמידים שנכנסו ללמוד אצל האר"י שמו נעדר, ובכתבי תלמידי האר"י הידועים אין זכר לשמו של סרוג, וכן בספרים שכתב לא הזכיר את האר"י כרבו, וככל הנראה לא למד בעצמו אצל האר"י.
מקובל לייחס לו את ראשית התפשטות הקבלה הלוריאנית באירופה, והשפעת כתביו ניכרת בכתבי המקובלים האשכנזים, ובפרט בשיטת החסידות. הספר עמק המלך נכתב על פי שיטתו.
בין תלמידיו המקובל האיטלקי רבי מנחם עזריה מפאנו, שכל כתביו מבוססים על קבלתו. כמו כן קיבל ממנו את השקפתו הפילוסוף-מקובל הספרדי-הולנדי רבי אברהם כהן דה-הירירה.
ג'יימי אלכסנדר

ביוגרפיה

נולדה בשם ג'יימי לורן טארבוש (Jaimie Lauren Tarbush) בגרינוויל, קרוליינה הדרומית שבארצות הברית. היא עברה להתגורר בגרייפויין שבטקסס בהיותה בת 4. יש לה ארבעה אחים.
בשנת 2012, החלה אלכסנדר לצאת עם פיטר פצ'ינלי, אותו הכירה על הסט של הסרט "לוסיז". השניים התארסו במרץ 2015, אך הודיעו על ביטול אירוסיהם בפברואר 2016.

קריירה

שנה וחצי לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון עברה להתגורר בלוס אנג'לס כדי לקדם קריירת משחק.
בשנת 2003, החלה אלכסנדר את דרכה כשחקנית בתפקידים זניחים במותחן "הצד האחר" ובסרטי האימה "תחנת עצירה" בהפקת דניאל מייריק ו"אדמה קדושה".
היא התגלתה בשנת 2007 בסדרת הדרמה המדע בדיונית "קייל XY" בה הופיעה בתפקיד הצעירה ג'סי הולנדר המתחברת לנער קייל (מאט דאלאס). ב-2009, התארחה בסדרות "בונז" ו"CSI: מיאמי". ב-2010, הופיעה בסרט "על אהבה וסמים אחרים".
בשנת 2011 הופיעה אלכסנדר בתפקיד משני בסרט גיבורי-העל "תור" בבימויו של קנת בראנה. הסרט היה לשובר קופות מצליח ואלכסנדר זכתה להערכה רבה על תפקידה בתור הלוחמת האסגרדית סיף. באותה שנה היא התארחה בסדרות "פרשיות סמויות" ו"האחות ג'קי". ב-2012, שיחקה בסרט "לוסיז".
בשנת 2013 חזרה אלכסנדר על תפקיד סיף בשובר בקופות "תור: העולם האפל" והשתתפה בסרט הפעולה "עומד אחרון" בתפקיד השוטרת שרה טורנס.
שדרת פארק

שדרת פארק (באנגלית: Park Avenue - פארק אווניו) או השדרה הרביעית (באנגלית: Fourth Avenue) היא שדרה רחבה דו-סטרית ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
השדרה משתרעת בין שדרת לקסינגטון (שממזרח לה) לשדרת מדיסון (שממערב לה). השדרה ידועה ביוקרת הנכסים שבה, בייחוד באזור האפר איסט סייד (הצד המזרחי העליון - הצפוני של האי מנהטן).
במרכז השדרה נמצא פס ירק ופרחי בגוניה המתוחזק על ידי קרן שדרת פארק, ובחודש דצמבר מדי שנה, לקראת חג המולד ממוקמים לאור השדרה עצי חג המולד מוארים.

מהלך השדרה

בחלקה הדרומי של השדרה נמצא רחוב הבוורי, אחד מהרחובות הראשונים של מנהטן. בהמשך התפתחה השדרה צפונה בהתאם לתוכנית המפקח של 1811. בין הרחובות 8 ו-14 מכונה השדרה בשם "השדרה הרביעית". צפונית לרחוב 14 היא עוברת ממזרח לכיכר יונין ונקראת "כיכר יוניון מזרח". בין הרחובות 17 ו-32 מכונה השדרה "שדרת פארק דרום", וצפונית לרחוב 32 היא מכונה "שדרת פארק".
בין הרחובות 33 ו-40 שניים מנתיבי התנועה עוברים במנהרת גבעת מוריי במרכז הכביש (על מנת לאפשר נסיעה מהירה). ברחוב 40 עולה השדרה על כביש מוגבה המקיף את תחנת גרנד סנטרל ואת בניין מט לייף (בעבר - בניין פאן אם) ובניין הלמסלי.
בין גרנד סנטרל לרחוב 97 עוברות מתחת לרחוב מסילות הברזל של רכבת מטרו-נורת'. ברחוב 97 עולים קווי מסילת הברזל אל מעל הקרקע ועוברים על גשר המכונה "ויאדוקט שדרת פארק" (Park Avenue Viaduct) המוביל את מסילות הברזל אל מעבר לנהר הארלם.
מעברו השני של נהר הארלם ממשיכה השדרה ונקראת באותו שם.
לצידי השדרה נמצאים הנהלות החברות או סניפים ראשיים של החברות: בלומברג, סיטיגרופ, קולגייט-פלמוליב, מט לייף, KPMG, ג'י פי מורגן צ'ייס ושות' ו-UBS וכן מלון וולדורף-אסטוריה ובניין סיגראם.

היסטוריה

בעת הקמתה נקראה השדרה בשם "השדרה הרביעית" ועברו בה פסי הרכבת של חברת רכבת ניו יורק והארלם. מסילות הרכבת עברו דרך מנהרה שנחפרה בגבעת מוריי, וזו כוסתה והונחו עליה משטחי דשא, אשר בשנת 1860 כונו "פארק". בשנת 1967 החלו לכנות בשם שדרת פארק את השדרה בין רחוב 42 ותחנת גרנד סנטרל, ובשנות ה-70 של המאה ה-19 הורדו מסילות הברזל בין רחובות 56 ו-96 אל מתחת לאדמה. בשנת 1888 הגיעה השדרה צפונה עד לנהר הארלם.
בשנת 1936 נבנה הגשר המקיף את תחנת גרנד סנטרל על מנת לאפשר תנועה רציפה בשדרה, ובשנת 1937 הפכה מנהרת מוריי היל לחלק מהשדרה ואפשרה תנועה מהירה של כלי רכב דרכה.
ב-5 במאי 1959 החליטה מועצת העיר ניו יורק לשנות את שם השדרה הרביעית שבין הרחובות 17 ו-32 ל"שדרת פארק דרום".
בשנת 1963 נבנה בניין פאן-אם מעל הגשר שבין תחנת גרנד סנטרל לבניין הלמסלי, כאשר מנהרה בתוך הבניין מאפשרת תנועת כלי רכב.
מארק לואיס ג'ונס

ביוגרפיה

מארק לואיס ג'ונס נולד ב-Rhosllannerchrugog שבמחוז רקסהאם בוויילס. הוא התחיל לשחק בנעוריו בתיאטרון הנוער קלייד (Clwyd Youth Theatre). ג'ונס למד משחק ב"קולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה", והופיע עם הלהקה השייקספירית המלכותית ובתיאטרון הגלוב שבלונדון.
לואיס ג'ונס הופיע במגוון תוכניות טלוויזיה בהן "החיים האלה", "הולבי סיטי", "ספוקס", "חוק מרפי", "להעיר את המתים" וסדרת המדע בדיוני "טורצ'ווד". תפקידו הבולט ביותר בטלוויזיה היה כמפקח בילוש ראסל בינג בדרמה המשטרתית "55 מעלות צפונה", בה גילם דמות של קצין משטרה דעתני ובוטה ולעיתים הומוריסטי.
עוד שיחק ג'ונס בתפקיד סמל בילוש ריי לויד בדרמה המשטרתית "Murder Prevention". בקולנוע השתתף בסרטים ההוליוודיים שוברי הקופות "אדון ומפקד: הצד הרחוק של העולם" בתפקיד הוג צייד הלווייתנים, ובתפקיד טקטון בסרט "טרויה".
ב-2001 גילם ג'ונס את דמותו של אות'ר פנדרגון בעלה השני של איגריין במיני-סדרה האמריקאית "ערפילי אבאלון". הוא שיחק בתפקיד אירפון בסדרת הדרמה בשפה הוולשית "Con Passionate", בתפקיד ג'וסי בעיבוד לרומן "Calon Gaeth" מאת שאן ג'יימס, ובתפקיד בריאן ג'ונס בתוכנית "Y Pris" (בשפה הוולשית).
ב-2009 השתתף כאורח בתוכנית תחרות הזמר של ה-BBC בקארדיף (BBC Cardiff Singer of the World competition) ששודרה ב-11 ביוני בערוץ BBC Two (בוויילס בלבד).
ועד הרבנים לענייני צדקה

ראשי הארגון

הארגון נוסד בשנת ה'תשנ"ב (1992) על ידי הרב שלמה זלמן אוירבך והרב יוסף שלום אלישיב והם שימשו יחד בנשיאות הארגון עד לפטירת הרב אוירבך.
יושב ראש הארגון הוא הרב עזריאל אוירבך (בנו של הרב שלמה זלמן אוירבך, וחתנו של הרב אלישיב). מנכ"ל הוועד היה חיים יוסף גפנר. בשנת תש"ע החליפו משה מינצברג.

דפוסי פעולה

הארגון עורך מגבית כללית קבועה בכמה מועדים קבועים: לפני חג הפסח (קמחא דפסחא), לפני שבועות ("סגולת רבי חיים פאלאג'י"), לפני ראש השנה ויום הכיפורים ("לזכות בדין"), לפני סוכות, לפני חנוכה ולפני פורים (מתנות לאביונים).
בנוסף למגביות הקבועות נערכות מגביות חד-פעמיות, בדרך כלל אלו מגביות לאלמנות ויתומים טריים. הארגון מפרסם את שמם ולעיתים גם תמונות, בהסכמתם. כאשר מדובר בחולה נזקק או בחתן וכלה נצרכים, המדיניות היא לא לפרסם את שמם.
נזקק הרוצה ליהנות מסיועו של ארגון צריך לפנות תחילה לרב מוכר על ידי הארגון כדי שיאשר את עובדת היותו נזקק. לאחר מכן עליו להעביר להנהלת הארגון דו"חות של הוצאות והכנסות וכדומה. 
כמו גופים דומים, אנשי הארגון מתחייבים לקיים תפילות במקומות קדושים עבור המתחייבים לתרום סכום מסוים. מקומות אלה כוללים את הכותל המערבי, קבר הרשב"י, קבר רחל, מערת המכפלה בחברון, קבר אסתר ומרדכי בהמדאן, קבר הגר"א בווילנה ועוד.
בשנת 2012 עמדו הוצאות הפרסום והמשרד של הארגון על כ-10 מיליון ש"ח, כ-20 אחוז מהיקף מחזור הפעילות בשנה זו.

הבטחתי ונושעתי

בשנת 2008 ובשנת 2009 פרסם הארגון שני ספרים בשם "הבטחתי ונושעתי", ובהם סיפורים של אנשים שנתקלו בבעיות שונות ונושעו לאחר שהבטיחו לתרום לארגון. כדי ליצור אמינות צורף לכל סיפור מספר טלפון של בעל המעשה. הספרים חולקו חינם בריכוזים החרדיים בעשרות אלפי עותקים.