google/wiki40b huggingface dataset:
דרונטן

היסטוריה

תוכניות ראשונות להקמתה של דרונטן נעשו כבר במחצית הראשונה של שנות החמישים והתוכניות להקמת מרכז העיר החלו ב-1958.
עבודות הבנייה של העיר החלו ב-1960 וכבר מההתחלה התנהל דיון אם דרונטן תהייה עיר או עיירה. בתוכניות הראשונות דובר על אוכלוסייה של 15,000 תושבים ובתוכניות מאוחרות יותר צפו גידול עד ל-30,000 תושבים. בתחילה תוכנן להקים עשרה כפרים קטנים סביב לעיירה מרכזית, אך מספרם הופחת עקב שיקולי תחבורה ומהניסיון שנצבר בהקמת נורדוסטפולדר. בסופו של דבר הוחלט להקים שני כפרים קטנים, בידינגהויזן וסוויפטרבנט ועיירה גדולה, דרונטן. ב-1 בינואר 1972 ניתן לדרונטן שמה באופן רשמי.
ב-1995 אירחה בידינגהויזן שבתחומי דרונטן את הג'מבורי ה-18 של תנועת הצופים העולמית, בו השתתפו 28,9602 צופים מ-166 מדינות. בתחומי בידינגהויזן שוכן גם פארק השעשועים ווליבי הולנד.
קשרים הנדסיים

על התוכנית

בתוכנית, האמונד יוצא לשלל מקומות ברחבי העולם כדי לחקור ולגלות את ההיבט המדעי וההנדסי שמאחורי המצאות שונות. האמונד בוחן ומסביר על שיטת הפעולה של מבנים מיוחדים, המצאות יוצאות דופן ומכונות שונות, באמצעות ניסויים, הדרכה והסברים שונים. במהלך ההסברים הוא משווה את הרעיונות והעקרונות שבסיס הפלאים ההנדסיים למקרים אחרים, יומיומיים או מן העבר, המיושמים על עקרונות אלה.
באחד מן הפרקים האמונד מציץ אל מאחורי ההנדסה של מטוס האיירבאס A380 (מטוס הנוסעים הגדול בעולם), ובפרק אחר מבקר האמונד בגורד השחקים טאיפיי 101 (לשעבר גורד השחקים הגבוה בעולם), ומסביר על הייחוד שמאחורי ההנדסה של הבניין. בין היתר, האמונד חוקר גם את הקשרים ההנדסיים של: טלסקופ החלל האבל, אסדת קידוח ועוד.
התוכנית שודרה לראשונה ב-15 במאי 2008 כחלק מרצועת השידורים המכונה: "שני הגדול" ("Big New Mondays"), ומשודרת גם בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק שבישראל.
נאוה כגן

ביוגרפיה

כגן גדלה בקיבוץ שמיר והתאמנה בקבוצת השחייה של הקיבוץ בהדרכת מיכה שטראוס.

1971

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר 1971 זכתה כגן בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:27.0 דקות, אחרי שלומית ניר מהפועל איילת השחר (1:23.9 דקות) וציפי שמיר מהפועל בת ים (1:26.7 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:04.1 דקות, אחרי שלומית ניר (2:59.4 דקות) ונורית שני מברית מכבים עתיד (3:03.6 דקות).

אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף ספטמבר 1972 זכתה כגן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:24.6 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:59.7 דקות. מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 6:18.7 דקות.

מדליות כסף וארד מהמכביה

בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו בבריכת השחייה "גלי גיל" ברמת גן ביולי 1973 זכתה כגן בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם תמר שמיר, רעיה צורף וענת וייס בתוצאה של 4:59.1 דקות, אחרי הרביעייה האמריקאית שקבעה שיא מכביה חדש של 4:27.4 דקות ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:23.0 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה בספטמבר אותה שנה הגנה כגן על תאריה לאחר שזכתה שוב בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:23.3 דקות, לפני תמר מייסנר (1:24.2 דקות) ונוגה גרנוב (1:26.0 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:00.0 דקות, לפני גרנוב (3:04.9 דקות) ומייסנר (3:06.9 דקות).

משחקי אסיה

בתחרות מבחן למשחקי אסיה שנערכה בבריכת השחייה של מכון וינגייט בתחילת אוגוסט 1974 קבעה כגן את מינימום ההשתתפות במשחה ל-200 מטר חזה (2:55.2 דקות), לאחר ששחתה תוצאה של 2:54.4 דקות, 6 עשיריות לפני תמר מייסנר ובכך הבטיחו שתי השחייניות את מקומן במשלחת הישראלית. חודש לאחר מכן, במשחקים עצמם שנערכו בטהרן שבאיראן בתחילת ספטמבר, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:21.45 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:56.15 דקות.
חודש לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת מכון וינגייט הגנה כגן פעם נוספת על תאריה לאחר שזכתה שוב בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:23.0 דקות, לפני תמר מייסנר (1:23.9 דקות) ונוגה גרנוב (1:24.6 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:56.3 דקות, לפני מייסנר (2:59.5 דקות) וגרנוב (3:04.4 דקות).
תאוריה של תודעה

התפתחות של תאוריה של תודעה

התאוריה של תודעה היא יכולת התפתחותית, הנרכשת בהדרגה מרגע הלידה לאורך שנות החיים הראשונות של הילד. היא מאפשרת לו להגיב לא רק להתנהגות אדם שמולו, אלא גם להניח שיש לאותו אדם דעות, רגשות, רצונות, משאלות, כוונות, תוכניות, דמיון ויכולת העמדת פנים.
בגילאי הינקות, הבנה זו עוזרת לתינוק לנבא התנהגויות הוריות.
לרוב היכולת תאוריה של תודעה מתפתחת לאורך ההתפתחות התקינה של הילד, ונרכשת לרוב בסביבות גיל 5, לטענת חלק מהחוקרים. לשם השגת יכולת זו, נדרשות יכולות קוגניטיביות ורגשיות כגון יכולת לייצוג-על מנטלי ולהסמלה (שמתבטאות למשל במשפט כמו "דני חושב שאמא לא בבית" - המשפט לא מבטא ייצוג של המציאות, אלא ייצוג מחשבה על המציאות).
יכולתו של הילד לחזות על סמך ניסיון קודם את השלב הבא בהתנהגות סביבתו, בונה בהדרגה את יכולת שימור האובייקט, מפנימה אותו ומשחררת אותו מתלות באירועים מיידיים.

בדיקה של תאוריה של תודעה

אחת הדרכים הקלאסיות לבדיקת תאוריה של תודעה אצל ילדים, היא במבחן פשוט שיצרו החוקרים וימר ופרנר בשנות ה-80, "מטלת האמונה המוטעית". במטלה זו מוצג לילד סיפור על ילד שמחזיק באמונה מוטעית (למשל, הילד מקסי חושב שהשוקולד נמצא בארון כאשר בעצם הוא נמצא במקרר); על הנבדק לזהות שהדמות במטלה תפעל בצורה שגויה על סמך אמונה מוטעית זו (מקסי יחפש את השוקולד בארון אף על פי שהנבדק יודע שהשוקולד נמצא במקרר). החוקר סיימון ברון-כהן ושותפיו יצרו גרסה דומה של מטלת האמונה השגויה, "מבחן המשימות של סאלי ואן", שהפכה לנפוצה ועל בסיסה נבנו מבחנים מורכבים נוספים. בהליך זה משתמש הבודק בשתי בובות, סאלי ואן, ומראה לילד שלסאלי יש סל ולאן יש קופסה. סאלי שמה חרוז בסל והולכת לרגע החוצה. אן לוקחת בינתיים את החרוז מהסל של סאלי ומניחה בקופסה שלה. אז סאלי חוזרת לחדר, והילד הנבדק נשאל: "איפה סאלי תחפש את החרוז שלה?" רוב הילדים עונים נכונה כי היא תחפש בסל שלה, משום שלמיטב ידיעתה החרוז נותר שם אחרי שהיא הניחה אותו בסל, והיא לא יודעת שאן העבירה אותו. אך ילדים שתאוריית התודעה שלהם פגועה, כגון ילדים עם אוטיזם, לא מבינים שסאלי לא יודעת זאת, וחושבים בטבעיות כי סאלי יודעת מה שהם עצמם יודעים - שהחרוז הועבר לקופסה של אן.

תאוריה של התודעה והספקטרום האוטיסטי

מרבית החוקרים טוענים כי פגיעה ביכולת לתאוריה של התודעה, היא אחד המאפיינים המרכזיים של ילדים ובוגרים הלוקים בתסמונות הרצף האוטיסטי. עקב כך, הלוקים באוטיזם קלאסי או בתסמונת אספרגר עשויים להתקשות בקריאת כוונות אחרים והסברת התנהגותם או רגשותיהם, בחיזוי התנהגות האחר, בהבנת האופן בו משפיעה התנהגותם שלהם על רגשות האחר, בהבנת נורמות ההתנהגות המצופות מהם, בהעמדות פנים ועוד – קשיים שיוצרים התנהגויות לא מותאמות, חוסר אמפתיה, חוסר הבנה של נורמות והתרחשויות באינטראקציות החברתיות, ולבסוף העדפה של הימנעות מחברת אחרים. עם זאת, ישנן מספר עדויות לכך שפגיעה זו ב- Theory of mind היא מעט פחות חמורה בקרב הלוקים באוטיזם בתפקוד גבוה בעלי IQ גבוה במיוחד, אך עדיין קיימת. נראה כי חלקם מצליחים במבחנים שבודקים תאוריה של תודעה ממעלה ראשונה (למשל יכולים להגיד באופן מותאם מה הם חושבים שהזולת חושב), אך לא במשימה מורכבת יותר של יכולת ממעלה שנייה (למשל מתקשים בשאלה מה הם חושבים שהזולת חושב שהם חושבים).
תיפוף

תיפוף היא אמנות הנגינה בתוף. יש מגוון שיטות לנגן על תופים, כמו תיפוף עם מקלות או עם הידיים, כל תוף וסוגו. התופים המוכרים לנו בתקופה המודרנית נקראים מערכת תופים וצורתם הנוכחית מיוחסת בעיקר למתופף הג'אז, ג'ין קרופה. המערכת משלבת תופים ומצילות. יש למערכת מבנה בסיסי ומוכר, אך כל נגן יכול לשנות את מבנה המערכת לטעמו. המבנה הבסיסי הוא שרגל ימין על פדל של תוף הבס ורגל שמאל על פדל המצילות המכונה "הייהט", אך יש סגנונות (לדוגמה מטאל) שרגל שמאל מונחת על פדל נוסף שמכונה "דאבל פדל", או על תוף בס אחר. מתופפים שמאליים לרב הופכים את המערכת (רגל שמאל על הבס, רגל ימין על ה"הייהט"). על התופים והמצילות עצמם לרב מתופפים עם מקלות שעוצבו במיוחד בשביל המערכת. לעיתים יש מתופפים המנגנים על המערכת עם הידיים (לדוגמה ג'ון בונהם, שידוע שבשיר "מובי דיק" בהופעות היה מבצע סולו תופים עם הידיים).

טכניקות תיפוף

למתופף יש מבחר רחב של טכניקות וטכניקות אלו מהוות הבדל משמעותי בין מתופפים שונים. הטכניקות קיימות בכל חלקי הנגינה, החל מצורת האחיזה במקלות, וכלה במבנה הסולו. להלן מספר טכניקות:

תבניות קצב

ישנן אינספור תבניות קיצביות שמהוות בסיס למקצב. למשל ברוק התבנית המקובלת היא שמיניות על ההאי האט, בס ברבע הראשון והשלישי וסנר ברבע השני והרביעי. על בסיס תבנית זו בונים את רוב המקצבים המורכבים יותר של הארבעה רבעים ברוק, וחלק גם מן המקצבים של משקל אי רציונלי. דוגמה נוספת היא תבנית הרגלים במוזיקה לטינית, שבנויה כך: סגירת האי האט ברבע השני והרביעי, ובסים בשמינית הראשונה, הרביעית, החמישית, והשמינית. נוסף על כך ישנה תבנית שאפל המאפיינת את הבלוז, בה מקישים על אחת המצילות (לרוב רייד או האי הט) בשמיניות סווינג והבסים מסודרים כפי שהם מסודרים בתבנית הרוק.
Panhard PL 17

יצרנית כלי הרכב "Panhard"

"Panhard" נוסדה בשנת 1845 על ידי 
René Panhard  ושותפו Émile Levassor. החברה הייתה קרויה "Panhard et Levassor". בין השנים 1910–1950 ייצרה "Panhard" משאיות ואוטובוסים, בנוסף לייצור מכוניות, רכבי שטח, ושיריוניות,
בין השנים 1963–1968 "Panhard" הייתה בבעלות סיטרואן, ומאוחר  יותר בבעלות פיג'ו. 
בשנת 2005 הייתה "Panhard" בבעלות "Auverland".  היום "Panhard" בבעלות "Renault Trucks", חברת בת של קונצרן הרכב הצרפתי רנו, הנשלטת משנת 2001 על ידי וולוו (Volvo Group).
בוגאטי ויירון

נתונים טכניים

הוויירון מונעת במנוע בתצורת W16 בעל נפח שמונה ליטר וארבעה מגדשי טורבו. היא מאיצה מ-0 ל-96 קמ"ש ב-2.46 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 408.48 קמ"ש, למרות משקלה הכבד יחסית של 1,888 קילוגרם (משקל כולל נוזלים עומד על כ-2,300 קילוגרם). 
ויירון היא מכונית כביש ואינה מכונית מסלול. היא נעזרת במערכות רבות התומכות בכל מכלולי הרכב כדי לספק ביצועים מעולם המרוצים. לדוגמה, על מנת שהמכונית לא תתרומם מעלה במהירויות גבוהות, היא מצוידת בכנף אחורית נשלפת בעלת מנגנון הידראולי כדי לייצר כוח עילוי הפוך לטובת אחיזת כביש טובה יותר. הוויירון מצוידת במיכל דלק בן 100 ליטרים, המספיק בנסיעה רצופה במהירות המקסימלית לתנועה במשך כ-18 דקות בלבד, כיוון שצריכת הדלק עומדת על 5.3 ליטר בדקה.
אברהם יצחק גרשונוביץ

הרב אברהם יצחק גרשונוביץ (? - כ"ו בסיוון תשי"ד, 27 ביוני 1954) היה רבה של ז'אבינקה שבמחוז בריסק, ובארץ ישראל ראש ישיבת תפארת ציון.

תולדותיו

נולד באולשאן שבפלך וילנה בקיסרות הרוסית (כיום בלארוס), לרב שמואל דוד גרשונוביץ, שהיה אב"ד ז'אבינקה הסמוכה לבריסק. למד בישיבות טלז, סלובודקה ומאלטש. נישא לשרה בילה, בתו של הרב משה אליעזר הכהן בייער ממוטלה. היה מקורב לרבותיו הרב אליעזר גורדון מטלז והרב רפאל שפירא מוולוז'ין שסמכו אותו לרבנות. 
לאחר נישואיו כיהן כר"מ בישיבה לצעירים בלאפיץ'. לאחר מכן כיהן כרב במונסטרישצנה, וכעבור זמן עבר לכהן כרב בפשראלשלה, מחוז סובלק. בשנת תרפ"ד (1924), לאחר פטירת אביו, התמנה תחתיו כרבה של ז'אבינקה. היה מקורב לרבני בריסק, הסמוכה לז'אבינקה, ובראשם הרב יצחק זאב סולובייצ'יק והרב שמחה זליג ריגר.
בשנת תרצ"ז (1937) עלה לארץ ישראל. מיד עם בואו מונה על ידי החזון איש לכהן כראש ישיבת תפארת ציון, שנוסדה שנה קודם לכן. החזון איש העיד עליו כי הוא "מתלמידיו של אהרן הכהן, אוהב שלום ורודף שלום", וכן אמר עליו ש"אף פעם לא הניע את ראשו ללא מחשבה וכוונה". כיהן בתפקידו עד פטירתו בשנת תשי"ד, חצי שנה לאחר פטירת החזון איש. 
בנו, שמואל דוד, מילא את מקומו ברבנות בז'אבינקה, ונספה בשואה.
גסטון ז'וליה

קורות חיים

ז'וליה נולד בעיר סידי בל-עבאס שבאלג'יריה, שמיום הקמתה שימשה את הצרפתים כמרכז שלטוני במדינה. ציוניו הגבוהים אפשרו לו ללמוד באקול פוליטכניק בפריז, והוא אכן החל ללמוד שם ב-1914, אך עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 הוא גויס ונשלח לחזית. בינואר 1915 הוא נפצע באופן חמור בפניו, וכתוצאה מהפציעה איבד את אפו. למרות ניתוחים חוזרים ונשנים, לא עלה ביד הרופאים לשחזר את אפו, וז'וליה נאלץ להסתובב עד סוף ימיו עם מסכת עור במקום אף. במהלך אשפוזו הממושך התיידד ז'וליה עם מריאן שוסון, אחת האחיות בצוות הרפואי (וביתו של המלחין הצרפתי ארנסט שוסון), והשניים נישאו.
ז'וליה המשיך במחקריו המתמטיים בתחום החזרור של פונקציות רציונליות, וב-1918 פרסם מאמר בז'ורנל למתמטיקה טהורה ושימושיה, בו הציג את הרעיון של איטרציות בפונקציות רציונליות. פייר פאטו, מהחוקרים הבולטים בתחום זה באותה העת, הכיר בחשיבותו של המאמר, ובעקבות המלצתו הוענק לז'וליה הגרנד-פרי באותה שנה. על אף שהמאמר הכה גלים בקהילה המתמטית, נראה כי איש לא הכיר אז בחשיבותן של איטרציות בפונקציות רציונליות. היה זה רק עיסוקו של בנואה מנדלברוט ופרסומיו בשנות השבעים, שהצליחו לעורר עניין שלא שכך בנושא .
ב-1919 הצטרף ז'וליה לצוות ההוראה של האקול פוליטכניק כמתרגל בקורס של ז'אק אדמר, ומאוחר יותר הפך למרצה - משרה ששמר עד פרישתו ב-1965. במהלך תקופה זו התקבל גם כמרצה בסורבון, וכן קיבל פרסים אקדמים רבים, בהם פרס האקדמיה הצרפתית למדעים ב-1934.
וולט בלאמי

קריירת מכללות

בלאמי בחר ללמוד באוניברסיטת אינדיאנה, בין היתר בזכות היותה "המכללה הדרומית ביותר בארצות הברית המקבלת אפרו-אמריקאים", כפי שצוטט בשנת 2007. הוא שיחק בקבוצת הכדורסל של המכללה במשך ארבע שנים, אותן סיים כריבאונדר המוביל בתולדות הקבוצה עם 1,087 בסך הכול, ועם ממוצעים של 15.5 ריבאונדים ו-20.6 נקודות למשחק. בלאמי מחזיק גם בשיא הריבאונדים (649) והדאבל דאבל (59) של המכללה לעונה אחת. במשחקו האחרון באוניברסיטה הוא קבע שיא ריבאונדים למשחק במחוז כולו (ה-Big Ten Conference) עם 33, בניצחון קבוצתו על אוניברסיטת מישיגן.

אולימפיאדת רומא

ב-1960, לפני שנתו האחרונה באוניברסיטה, לקח חלק במשחקי נבחרת ארצות הברית בכדורסל באולימפיאדת רומא. בתקופה זו הורכבה נבחרת ארצות הברית משחקני כדורסל חובבים ושחקני מכללות, בין היתר בעקבות איסור של פיב"א על שיתוף של שחקני הליגות המקצועניות בארצות הברית. באולימפיאדת רומא תפקד בלאמי כסנטר הפותח של הקבוצה, בה שיתף פעולה עם שלושה שחקני מכללות נוספים שהוצגו בהיכל התהילה לאחר פרישתם – ג'רי וסט, אוסקר רוברטסון וג'רי לוקאס.

קריירה ב-NBA

בלאמי נבחר על ידי השיקגו פקרס בבחירה הראשונה בדראפט 1961. בסיום עונתו הראשונה זכה בפרס רוקי השנה ב-NBA, לאחר שסיפק את אחת עונות הרוקי הטובות בתולדות ה-NBA. הוא קלע את ממוצע הנקודות השני בטיבו לרוקי אי פעם, עם 31.6 למשחק (וילט צ'מברליין קלע 37.6 כרוקי), ואת ממוצע הריבאונדים השלישי בטיבו, עם 19.0 למשחק (צ'מברליין מחזיק בשיא עם 27.0, ואחריו ביל ראסל עם 19.6). באותה עונה הוביל בלאמי את ה-NBA באחוזים מהשדה (51.9%), ובמשחק האולסטאר בו השתתף קלע 23 נקודות והוריד 17 ריבאונדים. בלאמי נבחר להשתתף במשחק האולסטאר בכל ארבע עונותיו הראשונות בליגה, אך ירידה קלה ביכולת בהמשך הקריירה מנעה ממנו לקבל זימונים נוספים למשחק, והוא מעולם לא נבחר לאחת מחמישיות העונה.
בתחילת עונת 1965/1966 נשלח בלאמי בטרייד לניו יורק ניקס, שהעמידה חמישייה מבטיחה שכללה גם את ויליס ריד, וולט פרייזר, ביל בראדלי ודיק בארנט. עם זאת, הגעתו של בלאמי הסיתה את ריד לעמדת הפאוור פורוורד שפחות התאימה לו, והקבוצה לא עמדה בציפיות הגבוהות שיצר הטרייד. במהלך עונת 1968/1969 הועבר בלאמי לדטרויט פיסטונס בתמורה לדייב דבושר, שעזר לניקס לזכות באליפות ה-NBA ב-1970 וב-1973. בעקבות חוסר איזון בלוחות הזמנים של משחקי הקבוצות, שיחק בלאמי בעונה זו שיא NBA של 88 משחקים בעונה הסדירה (35 עם הניקס ו-53 עם הפיסטונס). בעונת 1969/1970 נשלח בטרייד לאטלנטה הוקס, בה שיחק ארבע וחצי עונות, ובעונת 1974/1975 שיחק משחק אחד במדי ניו אורלינס ג'אז בטרם נחתך מהקבוצה ופרש ממשחק פעיל.
בעת פרישתו, דורג בלאמי במקום השישי ברשימת הקלעים המובילים ב-NBA, עם 20,941 נקודות בקריירה, ושלישי ברשימת הריבאונדים, עם 14,241 (אחרי וילט צ'מברליין וביל ראסל). ממוצעי הקריירה של בלאמי הם 21.3 נקודות ו-13.7 ריבאונדים למשחק.
ב-2 בנובמבר 2013 מת בלאמי בגיל 74.
שייטת

שייטת היא יחידה צבאית בחילות ים, המורכבת ממספר רב של כלי שיט ועשויה להיות יחידה אוטונומית או חלק מצי המכיל מספר שייטות. שייטת, בדרך כלל מורכבת מקבוצה הומוגנית של כלי שיט צבאיים מאותו סוג כגון: סטי"ל, קורבטה, פריגטה, צוללות ועוד. לעיתים שייטות מחולקות לתתי יחידות הנקראות פלגות. על פיקוד השייטת, בדרך כלל, מופקד קצין בכיר בדרגות המקבילות לאלוף-משנה או לתת-אלוף. על הפלגות, המרכיבות את השייטת, לעיתים קרובות מפקד קצין בדרגה המקבילה לסגן-אלוף.
בציים מודרניים שייטות הן בדרך כלל, יחידות קבע אדמיניסטרטיביות שמוצבות בגזרה ימית מסוימת ובעלות משימות אזוריות מוגדרות. לעיתים נוצרות שייטות משימתיות הטרוגניות, ממספר רב של כלי שיט, מציים שונים ומסוגים שונים, כל זאת על מנת להילחם ביעדים מרוחקים או כדי לבצע משימה ביעד מרוחק מבסיסי האם.
לשייטת אין מושג מקביל בצבא היבשה אך באופן מסוים ניתן להקבילה לחטיבה, כתלות בסוג השייטת או בגודלה.
דב פישר

ביוגרפיה

פישר נולדה וגדלה בלינקולן שבנברסקה, בתם של פלורנס וג'רי סטרובל. סיימה תואר ראשון בחינוך באוניברסיטת נברסקה. ב-2004 נבחרה לחברה בבית המחוקקים של נברסקה וכיהנה בו עד 2013. 
בנובמבר 2012 התמודדה בבחירות לסנאט של ארצות הברית, היא הביסה את יריבה מהמפלגה הדמוקרטית וגרפה 58% מקולות הבוחרים. היא הייתה בכך הרפובליקנית היחידה שהצליחה לזכות במושב שהיה בשליטת המפלגה הדמוקרטית. בינואר 2013 החלה לכהן בסנאט. היא חברה בוועדת הביטחון, בוועדת המסחר, מדע ותחבורה, בוועדת איכות הסביבה והתשתיות ובוועדת עסקים קטנים ובינוניים ויזמות עסקית. בנובמבר 2018 נבחרה לתקופת כהונה שנייה.
פישר בעלת עמדות שמרניות, היא מתנגדת להפלות מלאכותיות ומהמובילות בקונגרס להסרת המימון הפדרלי לפדרציה האמריקאית להורות מתוכננת.
פישר נשואה ואם לשלושה בנים.
משה יאיר וינשטוק

קורות חייו

נולד בירושלים, נצר לשושלת חסידי קרלין וחסידי לעלוב. אביו, הרב מרדכי דוד וינשטוק, היה חתנו של האדמו"ר מלעלוב רבי דוד צבי שלמה בידרמן ונכדו של הרב ברוך בנימין ויינשטוק (ביידיש: וויינשטאק), שהיה הדיין הראשון של העדה החרדית האשכנזית בירושלים. 
בצעירותו למד בישיבת עץ חיים בראשות הרב יחיאל מיכל טיקוצ'ינסקי ובישיבת חיי עולם שהקים סבו, הרבי מללוב, בשנת תרמ"ו בעיר העתיקה, ונסמך לרבנות. נישא לבת דודו, הדס דבורה וינשטוק.
בזמן מלחמת העולם הראשונה, בהיות הרב וינשטוק בחור צעיר (המלחמה בפרצה בהיותו כבן 15) כשהשלטון העות'מאני הוציא צו על האפלת הבתים בלילה, הוא יצא לחצר ביתו ולמד תורה לאור הלבנה.
היה בסכנת גיוס לצבא הטורקי, אך ניצל הודות לסבו, הרבי מלעלוב, שהחביאו בביתו במשך כתשעה חודשים עד שחלפה הסכנה. היה מקורב גם לדודו ואחי אמו, ר' שמעון נתן נטע בידרמן.
היה נערץ על יהודים ונכרים כאחד. כשהיה צריך להתאשפז בבית החולים, אף מעשנים כבדים שלא היו יהודים שומרי מצוות או שהיו גויים שהיו שכניו לחדר נמנעו מלעשן בשבת כדי לא לצערו.
לאחר עלייתו של הרב אשלג לארץ ישראל בתרפ"א (1921) החל ללמוד אצלו את חכמת הקבלה. בנוסף למד עם המקובלים, הרב חיים שאול הכהן דוויק, מראשי ישיבת בית אל, ומחותנו הרב ישעיה אשר זעליג מרגליות.
אף שתמך בדרכה של העדה החרדית, היה מהמשתתפים הקבועים בסעודה השלישית שערך הרב קוק.
נפטר בט' באב תשמ"ב לאחר מחלה ממושכת. בניו הקימו מכון להוצאת ספריו 'מכון להוצאת כתבי הגרמ"י וינשטוק שע"י קרן שפת משה ירושלים'. שניים מבניו, יוסף מנחם ויצחק שמואל, סייעו בעריכת הכתבים. 
בנו, הרב יצחק שמואל וינשטוק, חיבר מספר ספרים העוסקים בהיסטוריה של תולדות החסידות. חתנו הוא האדמו"ר מאשלג.
פייר לה מואן ד'איברוויל

תולדות חייו

נולד ב-Ville-Marie (מונטריאול), בנו השלישי (מתוך 12) של שארל דה-מואן במקור מדייפ, צרפת. 
החל את הקריירה שלו כחובל בשירות "חברת מפרץ האדסון" (Compagnie de la Baie d'Hudson), שנועדה לייצוא פרוות מקוויבק. ספינות החברה נועדו גם לסיור וניתקלו באופן אלים עם ספינות בריטיות מתחרות. ב-1686, במסגרת ריכוז מאמץ צרפתי להדרת הבריטים מצפון אמריקה (Compagnie du Nord), כבש ד'איברוויל מצודה בריטית והחזיק בה במשך שנה. ב-1688 שב לצרפת וחזר לקוויבק על סיפון ספינה משלו לצורך השתתפות במלחמת המלך ויליאם, בה נטל חלק בפשיטה על ניו יורק וטבח שנקטדי (Schenectady massacre;‏ 8 בפברואר 1690).
בהמשך, בין השנים 1692 ל-1697 ניצח על תנועת ספינות אספקה מצרפת לאקדיה, קוויבק, חסימת גישה של ספינות אספקה בריטיות לניו אינגלנד ופשיטות על חופי צפון החוף המזרחי הבריטי.
ב-1698 הטיל לואי פליפו, רוזן פונשנטרה (Louis Phélypeaux, comte de Pontchartrain), שר הימייה הצרפתי והאחראי על המושבות מעבר לים על ד'איברוויל לחקור את דלתת המיסיסיפי בשפכו למפרץ מקסיקו. המיסיסיפי אמנם נחקר כבר ב-1682 על ידי רנה-רובר קוואלייה, אדון לה-סאל, אך כיוון שהאזור נתבע על ידי ממלכת ספרד, לא חזרו מאז צרפתים לפקוד את המקום. באוקטובר יצא ד'איברוויל מנמל ברסט עם ארבע ספינות. במרץ 1699 הגיע לאזור הדלתא ורק לאחר שפגש מספר אמריקאים ילידים (אינדיאנים) שזכרו את קוואלייה היה בטוח שהגיע למיסיסיפי. הוא הקים מבצר במקום בו נמצאת כיום העיר בילוקסי, הותיר בו 81 איש ושב לצרפת. בינואר 1700 שב והקים את מבצר מיסיסיפי 40 מייל במעלה הנהר. בפברואר 1701 הקים מבצר במוביל. באפריל 1702 עזב את האזור. בשנת 1719 יסד אחיו, ז'אן-בטיסט לה מואן ד'איברוויל (Jean-Baptiste Le Moyne de Bienville) את העיר ניו אורלינס. בשנים 1699 - 1702 נשא ד'איברוויל בתואר "מושל לואיזיאנה".
במהלך מלחמת המלכה אן יצא ב-1706 עם ארבע ספינות. באפריל כבש את האי נוויס משם התקדם להוואנה, ממנה יצא להתקפה על ההתיישבות הבריטית צ'ארלסטון (קרוליינה הדרומית) במהלכה מת, ככל הנראה מקדחת צהובה.
ד'איברוויל נחשב לגיבור לאומי קנדי-צרפתי, הלוחם הראשון יליד קנדה, על שמו מקומות בקוויבק בהם Mont D'Iberville, ההר הגבוה בקוויבק ופסלו ניצב בין 14 פסלי הגיבורים באנדרטת הגיבורים באוטווה הבירה.
פרשת תל גיבורים

פרשת תל גיבורים היא פרשת שוחד שהסעירה את ישראל בתחילת שנות ה-60.

השתלשלות הפרשה

בינואר 1963 נעצר סמנכ"ל משרד הבריאות, יהודה שפיגל, על רקע תוכנית המשרד להקים בית חולים בתל גיבורים שבחולון (לימים המרכז הרפואי וולפסון), לאחר שהאדריכלים יעקב רכטר ומשה זרחי והמהנדס מיכה פרי התלוננו כי נדרשו לשלם שוחד כדי לזכות בתכנון. להוכחת החשד ציידה המשטרה את המתלוננים במיקרופונים סמויים, והקליטה את פגישתם עם החשודים במתן השוחד ובתיווך לשוחד, שנערכה בקפה "ורה" בתל אביב. שפיגל הואשם בלקיחת שוחד, בדמות תרומות לישיבת "בני יהודה" שבראשה עמד, כדי לתת את זכות הבנייה. בסוף שנת 1964 הורשע שפיגל ונידון לשנתיים מאסר. 
בפרשה הועמדו לדין גם עו"ד שלמה ירקוני שהורשע בבית המשפט העליון בתיווך לשוחד ונדון ל-18 חודשי מאסר וקנס של 5,000 ל"י, ומפקח הבנייה שלמה גור, שהועמד לדין באשמת תיווך לשוחד ונמצא זכאי.
במשך המשפט רווחה הדעה כי שפיגל לא פעל ממניעים אישיים אלא ממניעים מפלגתיים. סערה ציבורית שהתחוללה בעקבות הפרשה הביאה את ראש הממשלה למנות, ב-25 באוקטובר 1964, ועדת חקירה בראשות שופט בית המשפט המחוזי משה גולן. בדו"ח שהגישה הוועדה נקבע שנמצא דופי בהתנהגותו של סגן שר-הבריאות מהמפד"ל, ח"כ יצחק רפאל, ובעקבות זאת התפטר רפאל מתפקידו כסגן שר הבריאות. לאחר שהופעל עליו לחץ ציבורי ויתר רפאל על חסינותו כחבר הכנסת, והועמד לדין בחשד שלקח שוחד, אף זאת בדמות תרומות למוסד הרב קוק, שבראשו עמד. הוא זוכה, לאחר שהעד המרכזי, יהודה שפיגל, שהורשע לפניו, סירב להעיד נגדו.

בעקבות הפרשה

בעקבות הפרשה סרבה גולדה מאיר שרפאל יכהן בממשלתה, והוא חזר לתפקיד ממשלתי רק בממשלת יצחק רבין בה כיהן כשר הדתות בשנים 1974–1976.
מבנה בית החולים בתל גיבורים עמד כפיל לבן מספר שנים, עד להשלמתו בשנת 1980 הודות לתרומתה של משפחת וולפסון.
שפיגל ריצה את עונשו, ובשנת 1988 קיבל חנינה מנשיא מדינת ישראל, חיים הרצוג.

בספרות

על מידת העניין הציבורי שעוררה הפרשה בישראל מעיד אזכורה ברומן "עת הזמיר" מאת חיים באר:
מהדורת החדשות של השעה אחת-עשרה נפתחה בדיווחו של הכתב לענייני משפט, שהגיע לאולפן השידור היישר מבית-המשפט המחוזי בתל אביב ובישר למאזיניו על המפנה הדרמטי שחל זה עתה במשפט השוחד של יצחק רפאל: יהודה שפיגל, שאמור היה להיות עד-התביעה המרכזי, סירב להעיד.
גבירץ התנער מהזיותיו, וככל יתר נוסעי האוטובוס נדרך והקשיב.
מרכז הבקרה קולומבוס

מרכז הבקרה קולומבוס הוא מרכז הבקרה המשמש לשליטה במודול האירופי הקולומבוס, שהוא מעבדת מחקר, המהווה חלק של תחנת החלל הבינלאומית (ISS). מרכז השליטה נמצא במרכז הגרמני לחקר החלל (DLR) באוברפאפנהופן ליד מינכן, גרמניה. המרכז מופעל על ידי DLR, תחת חוזה בין סוכנות החלל האירופית (ESA) ו-EADS Astrium.
זאב שביידל

זאב שְביידֶל (נולד ב-25 באפריל 1976 בבלארוס) הוא פובליציסט ישראלי, פעיל למען הקהילה הדתית ההומוסקסואלית, וחוקר בנושא.
שביידל, שחזר בתשובה בנעוריו, הפך לפעיל מרכזי בקהילה ההומו-לסבית הדתית בישראל. הוא הופיע בתוכניות בטלוויזיה וברדיו כנציג של קהילה זו בתחילת שנות האלפיים, תחילה תחת שם בדוי, "זאב דרור", ובהסוואה, ולאחר מכן בזהותו האמיתית, וניהל את פורום האינטרנט הראשון שעסק בנושא.
בעיתון "מקור ראשון" הוא כותב את המדור "בשפה אחרת", הסוקר כתבי עת מן העולם, עם דגש על ניתוח תהליכים גלובליים בתחום הפוליטיקה, התרבות והיהדות העולמית. בכתיבתו הפובליציסטית במקור ראשון ובכלי תקשורת נוספים הוא מנסה לשלב בין עמדות התומכות בשוויון זכויות לקהילה הגאה לבין עמדות שמרניות ודתיות. במאמרים שפרסם הביע ספק ביעילותם של טיפולי המרה לשינוי נטייה מינית, וטען כי על הקהילה הדתית לקבל את קיומם של הומואים בקרבה כנתון בלתי ניתן לשינוי. מעל דפי עיתונים, כתבי עת ואתרי אינטרנט המזוהים עם הציונות הדתית הרבה להגיב לאמירות הומופוביות.
שביידל הוא עובד סוציאלי וקרימינולוג בהכשרתו, ופרסם מאמרים בנושאים הקשורים לחקר ההומוסקסואליות והקהילה הדתית ההומוסקסואלית בישראל.
אזובמאש מאריופול

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1990 ומשתתף בסופרליגה מאז עונת 1998/99. המועדון מפעיל בנוסף לקבוצת בוגרים, גם קבוצות קדטים. המועדון כיום נחשב לאחד מהמועדונים המובילים במדינתו, יחד עם מועדון הכדורסל קייב, חימיק יוז'ני, בודיוולניק קייב ובי.סי. דונצק. הקבוצה זכתה בגביע הכינוס של פיב"א בשנת 2003 (לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת באייר לברקוזן), אשר נחשב להישג השיא של המועדון ביחד עם העפלתו לגמר היורוצ'לנג' בשנת 2007, אשר באותו גמר המועדון הפסיד לז'ירונה.
בעבר שיחקו במועדון הכדורסלנים הישראלים, ליאור ליובין ומשה מזרחי.
בשנת 2014 הקבוצה פורקה אך הוקמה מחדש ב-2015 והיא מתמודדת בליגת המשנה האוקראינית.