google/wiki40b huggingface dataset:
בלי חרות ומק"י

בלי חרות ומק"י היא סיסמה שטבע ראש ממשלת ישראל הראשון, דוד בן-גוריון.
הסיסמה נאמרה בעת המגעים על הקמת הקואליציה והממשלה הראשונה. מטרת האמרה הייתה לסמן את גבולות הלגיטימיות הפוליטית במדינה הצעירה. מחד בן-גוריון פסל את מק"י שהיא מפלגה קומוניסטית ופרו-סובייטית שהיוותה סמן שמאלי קיצוני בכנסת, ומאידך פסל את תנועת החרות שהשתייכה לציונות הרוויזיוניסטית והיוותה סמן ימני קיצוני בכנסת.
הקונצנזוס שבן-גוריון יצר נסדק לאחר פרישתו, ערב מלחמת ששת הימים צירף ראש הממשלה לוי אשכול את גח"ל (סיעה משותפת לתנועת החרות ולמפלגה הליברלית) לממשלתו וכעבור עשר שנים זכה הליכוד (מפלגה שהיוותה איחוד של מפלגות הימין כולל תנועת החרות) בבחירות הכלליות והרכיבה ממשלה בראשות מנחם בגין, מנהיג תנועת החרות.
מק"י מעולם לא הייתה חלק מן הקואליציה, אולם חד"ש (רשימה שמק"י היא מרכיב מרכזי בה) תמכה מהאופוזיציה בממשלת ישראל העשרים וחמש בראשות יצחק רבין, שהייתה ממשלת מיעוט, ובכך מנעה את הפלתה. היא המשיכה לתמוך גם בממשלת ישראל העשרים ושש בראשות שמעון פרס, שהוקמה לאחר רצח יצחק רבין.
יחידות צבאיות

בצבאות שונים ברחבי העולם ישנו מגוון רחב של יחידות צבאיות, כוחות צבאיים המצויים תחת דרג פיקודי משלהם. כחלק מההיררכיה הצבאית, ליחידות אלו יהיו כפופים יחידות בסדר גודל קטן יותר, ובמקביל הם בעצמם יהוו חלק מיחידה צבאית גדולה יותר. מטרת החלוקה הצבאית ליחידות היא ייעול ופישוט תהליכי הפיקוד והשליטה בהם, ומתוך כך ניהול נכון ומוצלח של הצבא בכללותו.
קולנוע ירקון (ראש העין)

ירקון - בית הקולנוע הראשון בראש העין

בית הקולנוע הראשון אשר הוקם בראש העין בשנת 1955 נקרא "ירקון". בשנים 1949–1950 הפעילה הסוכנות היהודית במבנה בריטי מטבח שבו קיבלו העולים מתימן את מזונם שלוש פעמים ביום. המטבח שכן באזור שנקרא "מחנה א'" באותם הימים. לאחר סגירתו של מחנה העולים ראש העין, בראשית שנות החמישים של המאה העשרים, בשנת 1955, הכשירו שלושה יזמים בני המקום - חיים מליחי, עובדיה גמליאל ויעקב בן שאול את המבנה ופתחו בו את הקולנוע הראשון ובו כ-450 מושבים. בתי הקולנוע היו מרכז הבילוי הפופולרי ביותר בישראל בשנות החמישים והשישים. בתי הקולנוע אירחו גם הצגות, קונצרטים, כנסים פוליטיים ונשפים. 
כוכבו של הקולנוע דעך בתחילת שנות השמונים והוא נסגר. הסרטים האחרונים בבית הקולנוע הוקרנו בשנות ה-80. המקרין הופקד על שמירת הצניעות וכיסה בידו את העדשה, בסצנות נועזות לקול מחאת הצעירים. על תחילת ההקרנה היה מודיע המקרין בצלצול פעמון, וגם על הפסקה של רבע שעה. ישנם מספר רב של סרטים שהוצגו בקולנוע באותה תקופה כמו: "הציפורים" של היצ'קוק, "גריז", "אפוקליפסה עכשיו", "הטוב, הרע והמכוער" ורבי מכר נוספים. אך כניסת הטלוויזיה הביאו לירידה קבועה בהכנסות של בעלי "ירקון" והוא נסגר ב-1980.

היום

בשנת 2013, ראש עיריית ראש העין משה סיני חתם על הרשאה כספית להחזרת מבנה הקולנוע הישן לידי עיירת ראש העין לאחר שיסתיים משא ומתן עם המחזיקים במקום. בכוונת העירייה לשחזר את המקום לסינמטק, בו יוכלו תושבי העיר לקיים מפגשים בנושא תרבות, מורשת וקולנוע. עיירת ראש העין מכוונת לשחזור גלגלי ההיסטוריה, ולהעניק רגעים נוספים של חיבור בין הדור הצעיר לדור המבוגר. המבנה בראש העין שרד והעירייה קנתה אותו והחלה לפעול לשימורו יחד עם המועצה לשימור אתרי מורשת. לפי התוכנית העדכנית בחלל המרכזי במבנה יוקם שוב אולם קולנוע קטן מהמקורי אך יהיו שני חללים נוספים מוזיאון ובית קפה.
קוגלמוגל (רפובליקה)

הרפובליקה של קוגלמוגל היא מדינה לכאורה הממוקמת בפארק פראטר בווינה, אוסטריה. הרפובליקה הכריזה על עצמאותה בשנת 1976, לאחר מחלוקת של האמן אדווין ליפבורגר עם הרשויות האוסטריות על היתרי בנייה לבית כדורי שהקים ב-1971 בקצלסדורף שבאוסטריה תחתית. ב-1979 נעצר ליפבורגר ונשלח לכלא למשך עשרה שבועות.
ביוני 1982 הועבר הבית לפארק פראטר בווינה והוקף בגדרות תיל. כתובתו של הבית, הכתובת היחידה ברפובליקה, "Antifaschismusplatz 2" (כיכר אנטי-פשיזם מס' 2), הוכרה רשמית על ידי עיריית וינה. 
ליפבורגר נפטר בינואר 2015. האוכלוסייה הרשמית ברפובליקה כוללת מעל 650 אזרחים שאינם תושבים. כיום מנוהלת הרפובליקה על ידי עיריית וינה ומשמשת כאתר תיירות.
אייל קמינקא

ד"ר אייל קמינקא (נולד ב-14 בינואר 1974) הוא מנהל בית הספר המרכזי להוראת השואה ב"יד ושם", מרצה בתחום החינוך והניהול וסופר ישראלי שפרסם עד כה חמישה ספרים בסגנונות שונים. הרומן הראשון שפרסם, 'שומר הזיכרונות' (הוצאת הקיבוץ המאוחד), יצא לאור בשנת 2001 כרומן ביכורים המשלב הווי ישראלי עכשווי עם זיכרונות ילדות מאירופה של ד"ר לילי קמינקא (1906-1999). קמינקא הוא נינו של הסופר והמתרגם הרב ד"ר אהרון קמינקא (1866-1950) שהיה חבר בקונגרס הציוני הראשון.

קורות חיים

קמינקא הוא מוזיקאי לשעבר (צ'לו), בוגר תיכון תלמה ילין בגבעתיים. שירת בחיל השריון בשנים 1992–1996 ושימש כקצין מבצעים בתפקידו האחרון. בוגר תואר ראשון (1999) בהצטיינות בתקשורת ומנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני (2002) במנהל עסקים (MBA). בשנת 2011 סיים את לימודי הדוקטורט שלו בחינוך באוניברסיטת בר-אילן בהנחיית פרופסור זמירה מברך. נושא עבודת המחקר, כפי שמופיע בפרסומי האוניברסיטה, הוא "חשיבה תוצאתית: השפעתן של התערבויות לקידום חשיבה תוצאתית על יכולתם של תלמידים לפתור בעיות כלליות ובעיות מתחום ידע ספציפי". קמינקא נמנה עם מפתחי התוכנית "חינוך תוצאתי מיטבי" ועסק רבות בייעוץ ניהולי לארגונים גדולים. בין השאר, קמינקא היה מעורב בתכנון וליווי ועדת רוזנטל לקביעת סטנדרטים לתפעול מעונות יום לגיל הרך ופיצול משרד העבודה והרווחה והקמת משרד התמ"ת (שהפך ב-2013 למשרד הכלכלה). משנת 2006 ועד אמצע 2013 שימש כמנכ"ל משותף למרכז לחשיבה פורצת דרך, ולפני כן עמד בראש הרשות לקידום תעסוקה, השכלה וקהילה (מיזם של ג'וינט ישראל וממשלת ישראל). לעמדת ניהול זו הגיע לאחר ששימש מאז שנת 2001 בעמדות ניהול שונות, ביניהן הקים חברת הזנק (סטארט-אפ) בתחום מידע חכם באינטרנט והיה מנהל אזורי בחברת משאבי אנוש. במקביל לעבודתו כמנכ"ל המרכז לחפ"ד, שימש כיועץ בכיר לחינוך וניהול וליווה את ההקמה ותפיסת החינוך של חברת ההזנק הישראלית "ג'ויטונס" (JoyTunes). בנוסף, ליווה חברות וארגונים במגזר הציבורי והפרטי כיועץ בכיר למנהלים ושימש כמרצה לניהול, לחינוך ולייעוץ ארגוני במוסדות שונים בארץ (ביניהם אוניברסיטת בר-אילן, והמכללה למינהל). מאמצע שנת 2013 קמינקא עומד בראש בית הספר הבינלאומי להוראת השואה ביד ושם. 
בנוסף לעיסוקים אלו, קמינקא הוא עוסק בכתיבה ופרסם עד כה דרך הוצאת הקיבוץ המאוחד, ידיעות אחרונות ומק ספרי איכות. הוא נשוי לאילנה, אב לארבעה ומתגורר בצור הדסה.
חלב שקדים

חלב שקדים הוא משקה לבן העשוי משקדים טחונים, מים וממתיקים.
בשונה מחלב מן החי, חלב השקדים אינו מכיל כולסטרול או לקטוז. חלב השקדים שימש כמשקה של המעמדות הגבוהים החל מהתקופה הרומית בכל רחבי אירופה ואסיה.
בימי הביניים שימש חלב השקדים תחליף לחלב בתקופת התענית, בה נאסר על נוצרים לאכול מוצרים מן החי. חלב השקדים אף שימש תחליף לחלב רגיל בשל עמידותו לעומת חלב הבקר (בתקופה בה טרם היו אמצעי הקירור), ולכן חלב השקדים שימש כמשקה, בעוד שחלב הבקר והצאן חובץ לחמאה וגבינות. 
כיום נמכר חלב שקדים בייצור מסחרי, ולעיתים מוסיפים לו תמציות טעם בטעמי וניל ושוקולד. משקה שקדים מזרח תיכוני נפוץ המתבסס על חלב שקדים קרוי "רוזטה" ונמכר לרוב כסירופ לבן ממותק בניחוח שקדים, אותו מדללים במים קרים. בישראל נמכר ממרח חלב שקדים בכבישה קרה (במרקם דמוי טחינה) שאינו ממותק, הניתן לשימוש כמשקה (כשמדולל במים), כממרח לכריכים וכתוספת לסלט פירות, גרנולה ודגני בוקר.
בניגוד לחלב ולחלב סויה, כמות החלבון בחלב שקדים היא מועטה ביותר, ותכולת הנתרן שבו גבוהה יותר.
ז'ולייט גרקו

תולדות חייה

ז'ולייט גרקו היא בת לאב קורסיקני ולאם צרפתייה. בילדותה גדלו היא ואחותה בבית סבתה, אם אמה, בדרום צרפת ונשלחו ללמוד במנזר. כחניכת מנזר הייתה ז'ולייט שקטה, ביישנית ומסוגרת. בזמן מלחמת העולם השנייה והכיבוש הנאצי הייתה אמה חברה במחתרת הצרפתית, וגם ז'ולייט ואחותה התגייסו לפעילות זו. כאשר נתפסו, גורשו אמה ואחותה למחנה הריכוז ראוונסבריק אך ז'ולייט, שהייתה אז בת 16, לא נשלחה עמן הודות לגילה הצעיר.
בשנת 1946 עזבה אמה את צרפת ונסעה להודו-סין עם הצי הצרפתי. ז'ולייט עברה אל רובע סן ז'רמן דה פרה בפריז והחלה להסתובב בחוצות העיר, מגלה חיים חדשים שלא הכירה עד אז. היא נקלטה בהווי הבוהמי של פריז לאחר המלחמה והייתה לאחת מכוכבותיו. בלבושה השחור תמיד ובשערה השחור הארוך נראתה כהתגלמות האינטלקטואלים הצעירים, מנופצי האשליות ומוכי העוני, של הבוהמיה הצרפתית באותן שנים.
בהשפעת זמרי השאנסון שפגשה בשיטוטיה בפריז התחילה לשיר ועד מהרה כבשה לה מקום של כבוד בעולם השאנסון הצרפתי. היא הייתה המוזה לרבים מן הסופרים והאמנים בסן ז'רמן דה פרה, כמו ז'אן-פול סארטר ובוריס ויאן, שאיתם נפגשה בקפה-קאבארט "השור על הגג", אותו מקום עצמו שדריוס מיו הנציח בבלט שלו בשם זה. כמה מהם כתבו לה שירים לביצוע. קולה העמוק והגמיש התאים להפליא לשירת שאנסונים, בדומה לזה של אדית פיאף לפניה.
היא התעניינה מאד במוזיקת הג'אז שפרחה בשנות החמישים והשישים בפריז. בשנת 1949 הייתה בת זוגו של חצוצרן הג'אז הנודע מיילס דייוויס. בסוף שנות החמישים, לאחר שהופיעה במספר סרטי קולנוע צרפתיים, שבתה את ליבו של המפיק דריל זאנוק, שפתח בפניה את האפשרות להופיע בהוליווד. היא הופיעה במספר סרטים והייתה ידידתם של ג'ון יוסטון, ארול פלין ואורסון ולס.
בהמשך ניסתה את כוחה במשחק והופיעה בסרטי קולנוע אחדים. על אף הצלחותיה הרבות, כזמרת וכשחקנית, סבלה לעיתים מזומנות מדיכאון ואף ניסתה פעם להתאבד.
בין 1953 ל-1956 הייתה נשואה לשחקן פיליפ למר, ממנו נולדה בתה, לאחר מכן התגרשה ממנו ונישאה לשחקן מישל פיקולי, נישואין אלה ארכו בין 1966 ל-1977. ב-1988 התחתנה עם המוזיקאי ז'ראר ז'ואנסט, שליווה את ז'אק ברל.
במקביל לעיסוקיה האמנותיים הייתה פעילה כלוחמת לזכויות אדם.
יצחק פלר (עיתונאי)

ביוגרפיה

פלר נולד בירושלים, והוא בוגר בתי הספר "תחכמוני", "מעלה" ו"סמינר למורים - מזרחי" בבירה. לאחר שירותו הצבאי שימש, בשנים 1963–1965, כמורה ומחנך ב"מרכז הנוער" בדימונה, ובין השנים 1967-1965 כפרילנס בעיתונות הכתובה (ב"ידיעות אחרונות", ב"מעריב", ב"דבר" וב"חרות"), והתמקד בסיקור דמויות ומוסדות מיוחדים בירושלים. במקביל, סיים קורס כתבים ושדרים במרכז ההדרכה של קול ישראל. השידור ההיסטורי הראשון שלו בוצע ב-1967 ערב פרוץ מלחמת ששת הימים, כאשר תיאר את פינוי כוחות האו"ם ממחסום ארז שעל גבול רצועת עזה.
מיד לאחר המלחמה התמנה ככתב הראשון של קול ישראל ברצועה. בקיץ 1974 סיקר את ההפיכה הצבאית בקפריסין ואת פלישת הצבא הטורקי לאי. השידורים זיכו את פלר בציון לשבח ממנהל הרדיו, משה חובב. באוגוסט 1978 היה לשליח קול ישראל לוועידת קמפ-דייוויד שהסתיימה בהסכם השלום בין מצרים לישראל. ב-1994 היה הכתב-שדר הישראלי הראשון לדווח מרבת-עמון על ההסכם המתגבש בין אש"ף לבין ישראל ועל ההסכם המתרקם בין ישראל לירדן.
במרוצת למעלה מ-30 שנה שימש פלר ככתב בכיר ועורך-אחראי בחטיבת החדשות של רשות השידור, והיה, בין השאר, כתב לענייני פנים, רווחה, מפלגות ובית הנשיא, כתב לענייני-חוץ וכתב-חוקר. כמו כן שימש כעורך יומני החדשות של רשת ב' ועורך "יומן השבוע". במשך שלוש שנים עבד בטלוויזיה הישראלית (ככתב בדסק החוץ וכתב-חוקר ב"כלבוטק") ובערוץ 2 (כתב ב"רשת חוקרת"). בעת מלחמת יום כיפור נמנה עם הכתבים הצבאיים באוגדת אריק שרון, ובמלחמת שלום הגליל סיקר את המלחמה לצד אוגדת השריון 36 בפיקודו של אביגדור קהלני.
הוא היה אחראי לסדרות רדיו ותחקירים (בהם טלוויזיוניים) - שכללו חשיפות מחדלים ביטחוניים ואחרים, מפגש עם משפחות אסירי ציון מסורבי-עלייה בגוש הקומוניסטי, תחקיר על פגיעה בחופי ישראל בעקבות התוכניות להקמת מרינות, סיקור ועדת שמגר לחקירת רצח רבין, "ישראל 2000" - שידור שבועי ששירטט פרופיל אנושי של החברה הישראלית, והגשת אקטואליה מזווית אישית ברשתות הרדיו הממלכתיות.

עיסוקים בצד הזירה התקשורתית ומחוץ לה

בין השנים 1977–1981 שימש (במסגרת חופשה ללא תשלום) שליח הסוכנות היהודית באוהיו, ארצות הברית, ובין השנים 1988–1990 שליח עלייה בקייפטאון, דרום אפריקה (גם כן במסגרת חופשה ללא תשלום). בשנים 1983–1985 שימש כמרצה בחוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה וכמרצה בקורסי שליחים של הסוכנות. ניהל קורס כתבים ועורכי חדשות במרכז ההדרכה של רשות השידור. כיהן כיושב ראש ועד העיתונאים בקול ישראל בשנים 1993-1992.
בין השנים 1996–1999 שימש יועץ תקשורת לשר הקליטה יולי אדלשטיין. במקביל קיים סדנאות תקשורת ליחידים ולגופים.
פלר מתגורר בירושלים, אב לשלושה וסב לחמישה.
הבחירות לכנסת הרביעית

רקע היסטורי

בשנת 1959 היה דוד בן-גוריון בן ה-73 בשיא תהילתו. לאחר שובו מפרישתו בשדה בוקר ומינויו המחודש לראש הממשלה (לאחר תקופה קצרה בה היה שר הביטחון תחת ראש הממשלה משה שרת) שלט בן-גוריון במדינה, ובמפלגתו מפא"י, ללא עוררין. 
בתוך מפא"י עצמה התרחש מאבק פנימי עז על השלטון. דורו של בן-גוריון, דור העלייה השנייה, שלט ביישוב ובמדינה זה עשרות שנים, כשבן-גוריון עומד בראש התנועה הציונית ומפלגת מפא"י משנת 1935. דור הביניים, דור העלייה השלישית, שעליו נמנו דמויות דוגמת גולדה מאיר וזלמן ארן והצעירים יותר, פנחס ספיר ופנחס לבון, נדחק עתה לטובת ה"צעירים" שטיפח בן-גוריון: משה דיין, טדי קולק, יצחק נבון, אבא אבן ושמעון פרס. מצב זה הביא למתחים פנימיים במפלגה, אך אלו לא גלשו אל מחוץ לחוגיה הפנימיים.
התקופה שלפני מערכת הבחירות הייתה רגועה מבחינה ביטחונית ומדינית. פרט למשבר קואליציוני סביב רישום הדת בתעודות הזהות של העולים, שהביא לפרישת המפלגות הדתיות מן הממשלה, ומשבר סביב מינויו של יושב ראש הכנסת לאחר פטירתו של יוסף שפרינצק (כאשר תרגיל פוליטי מוצלח הביא למינויו של נחום ניר, מועמד סיעות השמאל, ליושב ראש הכנסת, שלא על דעתו של בן-גוריון), הייתה הזירה הפנימית והחיצונית שקטה למדי. אפילו ניסיונן של סיעות השמאל להתסיס את מערכת הבחירות באמצעות יצירת משבר סביב מכירת תת מקלעים מסוג עוזי לגרמניה, לא הביא לסערה המקווה.
אירוע דרמטי, שכונה אירועי ואדי סאליב, שהתגלמו בהתפרצות של זעם ומחאה של בני עדות המזרח על רקע טענות לקיפוחם, אירע מספר חודשים לפני הבחירות, אך השפעתם המיידית של האירועים לא הייתה ניכרת ויכולתם של המוחים להשמיע את קולם מול המנגנון המפלגתי והתעמולתי הממוסד הייתה מוגבלת.

מערכת הבחירות

למערכת הבחירות קדמה מערכת בחירות להסתדרות שבה סבלה מפא"י מירידה של אחוזים בודדים. ברקע הדברים עמדו מאבקי כוח בין דוריים במפא"י, כאשר "דור הביניים" בראשות פנחס לבון ואהרן רמז האשים את ה"צעירים" באחריות לתוצאה.
בן-גוריון שאף לנצל את המצב כדי להעביר לחזית המפלגה את הדור הצעיר. תחת סיסמת הבחירות "אמרו כן לזקן" הוצג בן-גוריון לבוש מדי חאקי, מוקף בנבחרת של כוכבים צעירים – רמטכ"ל מבצע קדש, משה דיין, איש מערכת הביטחון, שמעון פרס, ואלוף ההסברה, אבא אבן. בן-גוריון שב ונשא נאומים בזכות שינוי שיטת הממשל, והתקיף את יריביו משמאל ומימין. בבחירות אלו נעשה בפעם הראשונה שימוש בחוגי בית, שבאחדים מהם נכח אף בן-גוריון.
מפלגות השמאל, אחדות העבודה - פועלי ציון ומפ"ם, לא הצליחו ליצור סערה סביב מכירת העוזי לגרמניה, וכמפלגות בעלות מסר מדיני מובהק, נפגע כוחן במערכת בחירות שבה התמקד הדיון בענייני פנים וממשל.
תנועת החרות בראשות מנחם בגין ניסתה בהצלחה רבה יותר ליצור אווירה סוערת במערכת הבחירות. בגין ערך מסע אופנועים, אותו תיאר בן-גוריון ביומניו בזו הלשון:
המוקיון עבר אתמול, ביום 1 בנובמבר, בקדילק פתוח, כשלפניו רצים 20 רוכבי אופנוע, ועיתון "חרות" בישר הבוקר באותיות ענק על "מסע ניצחון של בגין". קיום המפלגה בישראל הוא כתם שחור על הדמוקרטיה הישראלית. התנוונות זו ניזונה מהנחשלות של כמה עדות בישראל, ויגאל אלון מסייע לבגין בתעמולתו.
בדברים אלו ביטא בן-גוריון את הבוז האישי שלו לעולים מארצות המגרב (ה"נחשלים" האמורים), אך נתן ביטוי לרתיעה שעוררה אצל רבים התנהגותו הכוחנית של בגין. בעת מסע הבחירות נדמה היה כאילו עומדת חרות להכפיל שוב את כוחה כפי שהכפילה אותו במערכת הבחירות הקודמת. בסופו של דבר, נהנתה חרות מעליה צנועה יחסית של שני מנדטים, הרבה פחות משציפו ראשיה.
ועוד משהו...

רקע

לפני מותו ציין דאגלס אדמס מספר פעמים כי הוא מעוניין לכתוב ספר נוסף בסדרה. אדמס ציין כי רבים ממעריצי הסדרה טענו, בצדק, כי הספר החמישי בסדרה, לא מזיק ברובו, היה ספר מדכא למדי והביע את רצונו לכתוב ספר נוסף על מנת לתקן את הרושם.

העלילה


הספר ממשיך את העלילה מהמקום שבו הפסיק הספר החמישי, לא מזיק ברובו. הגיבורים הראשיים, ארתור דנט, פורד פרפקט, טריליאן ומקבילתה טריליאן ואקראית, בתם של ארתור וטריליאן, נחרדים לגלות שהשנים שעברו מאז האירועים שבסוף הספר החמישי היו הזיה שיצרה הגרסה החדשה של המדריך. זאפוד ביבלברוקס מציל אותם ברגע האחרון, באופן דומה לזה שבספר הראשון.

מהדורה עברית

בשנת 2011 יצאה המהדורה העברית בתרגומו של עמנואל לוטם בהוצאת כתר ספרים (שהוציאה גם את חמשת הספרים הקודמים).
ג'ון קמרון מיטשל

ביוגרפיה

מיטשל נולד באל פאסו, טקסס לאם ממוצא סקוטי ולגנרל בצבא ארצות הברית. מיטשל גדל בבסיסים אמריקאיים בארצות הברית, גרמניה וסקוטלנד ולמד במוסדות חינוך קתולים.
למד תיאטרון ב"אוניברסיטת נורת'ווסטרן".
בשנת 1985 יצא מהארון בפני משפחתו וחבריו ובשנת 1992 הודיע על כך באופן רשמי בראיון שנתן ל"ניו יורק טיימס".

קריירה

מיטשל התחיל את הקריירה שלו בתיאטרון. היה אמור לככב במחזמר "אל תוך היער" בתפקיד הנער ג'ק ואף הקליט שיר שנחתך מהאלבום הסופי של המחזמר.
אבל בסוף קמרון מיטשל הוחלף בשחקן בן ורייט.
קמרון מיטשל היה מועמד למספר פרסים על הופעותיו במחזות המוזיקליים "שוב שלום" ו"סוד הגן הנעלם".
סרטו הראשון כשחקן היה סרט הפשע "Band of the Hand" לצידו של סטיבן לאנג.
ב-2006 ביים כתב והפיק את הדרמה הקומית מעוררת המחלוקת "שורטבאס" שזכתה לביקורות מעורבות בעולם בשל סצינות הסקס הבוטות המוצגות בסרט, מהנועזות ביותר שהוצגו בקולנוע מזה שנים.
ב-2010 ביים מיטשל את הדרמה "מחילת הארנב" בכיכובן של זוכות האוסקר ניקול קידמן ודיאן ויסט וכוכב "האביר האפל" אהרון אקהרט. בשנת 2016 דיבב בסרט "כל התיכון שלי שוקע אל תוך הים".
הגל (ביטאון)

הַגָל הוא ביטאונה של אגודת חובבי הרדיו בישראל. הוא יוצא פעם בחודשיים, החל משנת 1949, ונערך על ידי מיכאל ברק. מטרתו של הבטאון, היא להעלות את הנושאים המעניינים והחשובים ביותר לחובבי הרדיו בישראל.
"הגל" עבר גלגולים רבים לאורך הזמן. בראשיתו של הביטאון, הוא היה עמוד קצר שנשלח לכל מנויי האגודה. בהמשך דרכו, הפך למוסף בביטאונים אחרים. נכון לעכשיו, הוא ביטאון העומד בזכות עצמו. הביטאון מכיל מאמרים בנושאים טכניים, סיפורים המעניינים חובבים בישראל, עדכונים מאגודת החובבים, רישומים של פגישות ודיונים שערכה האגודה.

הגל המשודר

הגל המשודר, היא מעין תוכנית רדיו, המשודרת בתדרי החובבים. התוכנית משודרת כל שבוע ביום שלישי, בשעה 19:30. היא נערכת על ידי פבלו רמי שטרנפלד, ומשודרת דרך ממסר תל אביב בתדר 145.775MHz. מבנהו של הגל המשודר, הוא קבוע ולא ממש אופייני לתוכניות רדיו.
מידול האינפורמציה של המבנה

מידול האינפורמציה של המבנה (באנגלית: Building Information Modeling; בראשי תיבות: BIM) היא שיטת ניהול מידע שמטרתה ייעול התכנון והביצוע של פרויקטים בתחום ההנדסה האזרחית.
בשיטה זו קיים מודל ממוחשב, תלת-ממדי, אשר מהווה ייצוג דיגיטלי של המבנה האמיתי על כל מאפייניו. כדוגמת: מראה, תכונות הנדסיות, לוחות זמנים ועלויות. מודל ה-BIM משמש את כל המעורבים בתהליך הבניה: יזמים, מתכננים, מבצעים ומפקחים לאורך כל חיי הפרויקט, משלב תכנון ראשוני ועד השלמת הפרויקט ואף לאחר מכן לצורכי תחזוקת המבנה.

תוכנות מחשב ל-BIM

BIM היא שיטה, היא איננה תוכנה ואין לאף גורם מסחרי בעלות עליה.
באופן דומה לשוק השרטוט הדו-ממדי, הנשלט על ידי תוכנת אוטוקאד של חברת Autodesk, שוק ה-BIM נשלט על ידי תוכנת Revit מבית התוכנה Autodesk]. תוכנות נוספות: Bentley AECOsim Building Designer,‏ ArchiCAD,‏ Tekla Structures,‏ Autodesk Revit,‏ Synchro PRO ו-VectorWorks.

סטנדרט עבודה משותף

בפרויקט בנייה מעורבים עשרות גורמים: יזמים, דיירים, קבלנים, מתכננים מדיסציפלינות שונות ועוד. על מנת שהללו יוכלו לעבוד יחדיו וליהנות מהיתרונות של שיטת ה-BIM, הם חייבים לעבוד בשפה משותפת ולפעול בסטנדרט אחיד.
ישנן מספר יוזמות סטנדרטיזציה מובילות בעולם, ביניהן אלו של איגוד המהנדסים הבריטי ואוניברסיטת פנסילבניה ארצות הברית ׁ(ראו בסעיף קישורים חיצוניים).
בישראל קם בשנת 2015 פורום BIM ISRAEL שמטרתו להיות מסגרת בה ישתפו פעולה נציגי המשק בענף הבנייה על מנת לגבש ולכתוב את הסטנדרט הישראלי לשימוש ב-BIM.
מרקו ברוצ'ינר

מרקו ברוצ'ינר (ברומנית: Marco Brociner‏; 20 באוקטובר 1852 - 12 באפריל 1942) היה עיתונאי, פובליציסט, עורך, סופר ומחזאי יהודי שפעל ברומניה ובאוסטריה.

קורות חיים

מרקו ברוצ'ינר נולד ולמד ביאשי, רומניה, היה בנו של אידל בר ברוצ'ינר, מחסידי תנועת ההשכלה היהודית ואחיהם של מאוריצ'יו, יוסף ואנדריי. הוא המשיך בלימודי משפטים באוניברסיטת לייפציג ומדעי המדינה ופילוסופיה באוניברסיטת היידלברג, שם קיבל דוקטורט ושיתף פעולה עם כתבי עת ממינכן ועם כתב העת היהודי רומני Vocea Apărătorului.
ב-1880 שב לרומניה, ייסד את כתב העת בשפה הגרמנית Bukarester Tageblatt והיה לעורכו הראשי. מרקו ברוצ'ינר נמנה בין הפובליציסטים היהודים שגורשו מרומניה, למרות היותו יליד רומניה, ב-1885, בגלל מאבקם באנטישמיות. הוא התיישב בווינה, שם התמנה ב-1888 לעורך בכתב העת Neues Wiener Tageblatt, בטאון ממשלת אוסטריה.
ברוצ'ינר נפטר בגיל 90 בגטו הווינאי שיצר המשטר הנאצי.
מגדלנה (מחוז)

היסטוריה

לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל במחוז מגדלנה, שכלל את מרבית צפון קולומביה המודרנית ובירתו הייתה העיר קרטחנה (במחוז בוליבר העתידי). לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לפרובינציית סנטה מרתה, ששטחה דמה לשטח המחוז העתידי. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והוקמה מדינת מגדלנה, שכללה את שטחי מחוזות מגדלנה, לה גואחירה וססאר העתידיים. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים.
ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית, המדינה הפכה למחוז מגדלנה. ב-1898 פוצלו מהמחוז שטחים שהפכו בסופו של דבר למחוז לה גואחירה. ב-1967 המחוז קטן פעם נוספת כשפוצל ממנו מחוז ססאר.

כלכלה

הכלכלה המקומית מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול כותנה, אורז, בננה וטבק, גידול מקנה, דיג, תיירות והפעילות בנמל סנטה מרתה.
מרקל פולץ

ראשית חייו

פולץ נולד באפר מרלבורו שבמרילנד, בנה של אבוני פולץ, אם חד-הורית העובדת בממשל הפדרלי בוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית. מגיל שש הוא מלווה על ידי מאמן הכדורסל קית' ויליאמס. בשנתו השנייה בתיכון הקתולי דימהטה נופה מסגל קבוצת הכדורסל הבכירה של בית הספר. הוא שב לסגל בשנתו השלישית והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות מרילנד לבתי ספר פרטיים. בעונתו האחרונה בתיכון השיג ממוצע של 19.1 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו לזכייה שנייה ברציפות באליפות בתי הספר הפרטיים. הוא נבחר על ידי USA Today לשחקן השנה בתיכונים במרילנד ולחמישייה השנייה בכל רחבי ארצות הברית, כמו כן נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
ביולי 2016 השתתף עם נבחרת הנוער עד גיל 18 של ארצות הברית באליפות האמריקות שהתקיימה בצ'ילה. הנבחרת זכתה במדליית זהב ופולץ נבחר ל-MVP של הטורניר עם ממוצע למשחק של 13.8 נקודות, 5.2 אסיסטים ו-4 ריבאונדים.

קריירת המכללות

פולץ בחר לשחק בעונת 2016/2017 בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וושינגטון על אף שזו לא נחשבת לאחת הקבוצות הבולטות בליגת המכללות. הוא נימק זאת מאחר שהייתה היחידה שפנתה אליו בשנתו השנייה בתיכון והביעה בו התעניינות אף על פי שנופה מסגל קבוצתו. כבר במשחקו הרשמי הראשון בליגת המכללות הצטיין עם 30 נקודות מול אוניברסיטת ייל. הוא פתח בכל 25 משחקי הקבוצה במהלך העונה ורשם ממוצע של 23.2 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-5.9 אסיסטים למשחק. הוא קבע שיא נקודות לשחקן שנה ראשונה באוניברסיטת וושינגטון, היה מלך הסלים של ליגת ה-PAC-10 אליה משתייכת וושינגטון, מלך הסלים מקרב שחקני השנה הראשונה מבין כל קבוצות ליגת המכללות בדרג הראשון, נבחר לחמישית העונה ב-PAC-10 ולחמישייה השלישית של העונה במכללות. בתום העונה הודיע כי יעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.

בליגת ה-NBA

הוא נבחר במקום הראשון בדראפט 2017 על ידי פילדלפיה 76'.
ב-18 באוקטובר 2017 ערך פולץ את הופעת הבכורה שלו ב-NBA שקלע 10 נקודות בהפסד קבוצתו לוושינגטון וויזארדס.
אחרי 4 משחקים בלבד בעונה זו פילדלפיה החליטה לתת לפולץ מנוחה בעקבות פציעה בכתף שהפריעה לו בזריקה לסל.
ב-26 במרץ 2018, אחרי 5 חודשים שבהם נעדר מהמגרשים, חזר פולץ לשחק כדורסל בניצחון קבוצתו על דנבר נאגטס. באותו משחק קלע פולץ 10 נקודות, מסר 8 אסיסטים ולקח 4 ריבאונדים. ב-12 באפריל 2018 הפך פולץ לשחקן הצעיר אי פעם שרושם טריפל דאבל, במשחק האחרון של העונה.
ב-7 בפברואר 2019 עבר פולץ בטרייד לקבוצת אורלנדו מג'יק תמורת ג'ונתן סימונס ושתי בחירות דראפט עתידיות.
אריסטוקרטיה (מעמד)

אריסטוקרטיה (מיוונית: αριστοκρατία, ‏ἀριστὀς = טוב יותר, κρατεῖν = שלטון, כלומר שלטונם של הטובים ביותר) הם בני אדם הנחשבים כשייכים למעמד החברתי הגבוה שבחברה ובתרבות בה הם חיים. המונח נובע מהמילה אריסטוקרטיה המייצגת צורת שלטון.
ההשתייכות למעמד האריסטוקרטי משתנה מחברה לחברה. ישנן חברות בהן כדי שאדם ישתייך לאריסטוקרטיה היה עליו להשיג מעמד זה באופן אישי, כמו למשל על ידי הפגנת יכולות צבאיות. זאת בניגוד לחברות אחרות, כדוגמת הקשטרייה בהודו בהן המעמד בא בירושה והוא על הגבול שבין אצולה לאריסטוקרטיה. עם זאת, ישנן חברות בהן מתקיים שימוש חופף במושגים אצולה ואריסטוקרטיה ושניהם מתייחסים לאותה שכבת אוכלוסייה. אריסטוקרטיה המקבלת זכויות מעוגנות בחוק וזכאית להוריש את תאריה הופכת לאצולה.
השימוש הראשון במונח היה באתונה לאזרחים צעירים אשר הובילו את הכוחות הצבאיים, כי אומץ בקרב נחשב כמידה טובה וכי אלו שהובילו את הכוחות הצבאיים היו "הטובים יותר".
באירופה של טרום ימי הביניים היה המושג בשימוש ככינויים של אלו שהתבלטו בכוחם וביכולתם הצבאית, מתוך אריסטוקרטיה זו התפתחה האצולה המערבית. כמו ביוון היו אלו אנשים שיכולתם הגופנית והצבאית והאומץ שהפגינו אפשרו להם לכנות עצמם כטובים ביותר.
המהפכה הצרפתית חידדה את ההבדל בין אריסטוקרטיה שהיא סטטוס שיוכי לבין מריטוקרטיה שהיא סטטוס הישגי. במשך השנים הפך המושג אריסטוקרטיה לשם נרדף לנהנתנות וזכויות מולדות.
במדינות בהן זכויות יתר עדיין עוברות בירושה המונח אריסטוקרטיה מתייחס לבני השכבה הנהנית מהסדר הירושה, כלומר, בעולם המערבי מתייחסים לבני האצולה המערבית.
במדינות שאין להן היסטוריה של אצולה או של מעמד אריסטוקרטי העובר בירושה, המושג אריסטוקרטיה מהווה מונח תחליפי לבורגנות כמייצג שכבת בעלי רכוש שהכסף נמצא במשפחותיהם מזה דורות מספר. בארצות הברית ומדינות הגירה נוספות המונח מציין את בני המשפחות הראשונות שהגיעו למדינה ואשר בזכות כך תפסו חזקה על רכוש (אדמות, מכרות) ומשרות שלטוניות.
רוקסן (סרט)

תקציר העלילה

אדם עם אף גדול במיוחד ושמו צ'ארלי, מפקד מכבי אש בעיירה, עוזר לגבר נאה ריקני למדי (כריס) להשיג אישה יפה ושמה רוקסן החושבת שהוא הגבר המושלם.
הכל יוצא מכלל שליטה כאשר רוקסן מתאהבת בכריס.
הבלאוזז

מקור השם

מקור השם בצרפתית-בלגית ומשמעותו "הקטנים הכחולים". השם ניתן לאי על ידי ההוגנוטים הבלגים שהתיישבו באזור.