אנדריי פלשו

ילדותו וצעירותו

אנדריי פלשו נולד בשנת 1948 בבוקרשט כבנם של ראדו פלשו, רופא מנתח, ושל זואה לבית רדולסקו. הוא בילה את רוב נעוריו בכפר. בשנת 1955 התחיל את לימודיו בבית ספר יסודי בסינאיה, למד אחר כך בשנים 1955–1957 בבית ספר כפרי בפרסקוב, בעמק נהויו שבמחוז בוזאו, מולדתו של המשורר וסילה וויקולסקו. לעיתים קרובות הוא בילה את החופשות באזור הררי זה עתיר יערות בני מאות שנים, שטחי מרעה ופרדסים, וכן הרים קרחים, חרסיתיים וסלעיים. פלשו סיים את בית הספר היסודי בבוקרשט בשנת 1959 ולמד לאחר מכן בתיכון ע"ש "ספירו הארט" בבוקרשט, במגמה ההומנית, בה היה תלמיד מצטיין.
אחר כך למד בשנים 1966–1971, גם כן בהצטיינות, היסטוריה של האמנות באוניברסיטת בוקרשט וסיים תואר ראשון בשנת 1971. עבודתו לתואר הראשון BA, תחת הדרכתו של יון פרונזטי (1985-1918), דנה ב"ערכים הניסויים של הצורות" ושאבה השראה, בין השאר מציורי הנופים ההולנדים שבמוזיאון ברוקנטל שבסיביו. באותה שנה קיבל משרת חוקר במכון לתולדות האמנות של האקדמיה הרומנית. בשנת 1972 הוא התחתן עם קתרינל מריה לבית פוטרוליאן, בתו של הגאולוג ניקולאיה פטרוליאן, חבר האקדמיה הרומנית, ומתרגמת של ספרים מן ההגות קלאסית המודרנית (ולטר בנימין, חנה ארנדט, אריק רוברטסון דודס, אלסדייר מקינטאייר וכו'). כסטודנט התקבל למפלגת היחיד השלטת באותה תקופה ברומניה, המפלגה הקומוניסטית הרומנית. בדיוק באותן השנים אחרי תקופה של ליברליזציה מזערית, התחיל מנהיג רומניה ניקולאה צ'אושסקו לכפות מחדש על עמו מדיניות תרבותית של דוגמטיות ודיכוי, שהתבצרה בפני השפעות התרבות החופשית שבמערב, בשם ערכים פטריוטיים ופרולטריוניים מזויפים. פלשו סולק מן המפלגה במאי 1982 בגלל היותו משתתף בחוג בית למדיטציה טרנסצנדנטלית, מלכודת שבושלה על ידי הבולשת נגד אינטלקטואלים שסר חינם בעיני המשטר.
בהשקפתו הפוליטית האישית הזדהה פלשו בסתר עם רעיונותיהם של אלקסיס דה טוקוויל ושל רמון ארון, שכתביהם הגיעו לידו. כסטודנט וכחוקר צעיר נהנה פלשו מקרבה למנטורים מלומדים ובעלי יושרה אינטלקטואלית כמו אאוג'ן סקילרו, שטפן נניצסקו ודן האוליקה ומחברותם של עמיתים שלא הלכו בתלם מן הדור הצעיר כמו גבריאל ליאיצ'אנו או יואן פטרו קוליאנו ומן דור המבוגר כמו פטרו קרציה, פטרו צוציה, דינו פילאט, אלכסנדרו פלאולוגו ואחרים.

המשך לימודיו והתחלת הקריירה האקדמית

בשנים 1975–1977 קיבל פלשו מלגה מהקרן הגרמנית "אלכסנדר פון הומבולדט" שאיפשר לו לימודים בבון ובהיידלברג. בשנים 1978–1982 יחד עם גבריאל ליאיצ'אנו השתתף פלשו בהרצאות הבלתי פורמליות והחצי-מחתרתיות של הפילוסוף קונסטנטין נויקה בפלטיניש. בשנת 1980 סיים באוניברסיטת בוקרשט את עבודת הדוקטורט שלו בתולדות האמנות בנושא "חוש הטבע בתרבות האירופית" והתמנה למרצה זוטר בפקולטה לאמנות באוניברסיטת בוקרשט. הוא לימד היסטוריה ובקורת האמנות המודרנית הרומנית. אך בשנת 1982, עקב "פרשת המדיטציה הטרנסצדנטלית", נאסר עליו ללמד שוב באוניברסיטה ונאלץ לעבוד כיועץ באיגוד האמנים. בשנים 1983–1984 התאפשר לו שוב לצאת ללימודים בגרמניה בעזרת מלגה נוספת של קרן הומבולדט. למרות הקשיים לא התכוון לערוק למערב ובשובו לרומניה מצא עבודה במכון להיסטוריה של האמנות. 
באפריל 1989 פוטר פלשו מעבודתו במכון להיסטוריה של האמנות עקב תמיכתו במשורר הדיסידנט מירצ'ה דינסקו. בנסיבות אלה "הוגלה" בכפר טסקאן, באזור ברשט-טזלאו, במחוז בקאו ונאסר עליו לפרסם.

אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי

אחרי המהפכה הרומנית (1989) נמנה פלשו עם מייסדי "מכללת אירופה החדשה", מכון בין-תחומי ללימודים מתקדמים הממוקם בבניין משותף עם שגרירות שווייץ בבוקרשט ועמד בראשו החל משנת 1994. הוא היה גם אחד ממקימי המגזין לתרבות "דילמה" (הקושיה), בימינו "דילמה וקה" (Dilema veche - הקושיה הישנה) אותו הואמנהל החל משנת 1993. 
בשנים 1991–1997 כיהן כפרופסור להיסטוריה של האמנות באקדמיה לאמנויות בבוקרשט וכפרופסור לפילוסופיה של הדת בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת בוקרשט. באותו זמן ניהל פעילות ספרותית ועיתונאית ענפה.

שר התרבות

בשנים 1989–1991 כיהן כשר התרבות הראשון של רומניה הפוסט-קומוניסטית.
בעת כהונתו כשר התרבות דאג להפיכת "ההוצאה לאור הפוליטית" (Editura politică) להוצאה לאור "הומניטס" (Humanitas) ומינה בראשה את ידידו ושותפו הרעיוני גבריאל ליאיצ'אנו. כמו כן בזמנו נהפך "המוזיאון לתולדות המפלגה הקומוניסטית" ל"מוזיאון האיכר הרומני" ומינה בראשו את הוריה ברניה. 
בשנים 1997–1999 כיהן כשר החוץ שלה. בשנים 2000–2004 הוא היה חבר במועצה הלאומית לחקר ארכיוני הסקוריטטה (הבולשת הקומוניסטית). בסופו של דבר התפטר מתפקיד זה כמחאה נגד הלחצים הפוליטיים שהופעלו הל המועצה.

שר החוץ ויועץ ליחסי חוץ

אחרי בחירתו בשנת 2004 של טראיאן בססקו לנשיא רומניה היה פלשו תקופה קצרה יועץ נשיאותי ליחסי חוץ, עד יוני 2005, אז התפטר בעילה של בעיות בריאות.

חיים פרטיים

פלשו נשוי לקתרינל-מרי פטרוליאן ויש להם שני בנים: מאתיי ומיכאי.