מרגרט סנגר

פעילותה

סנגר הכירה את בעייתן של נשים, שבריאותן נהרסה בשל סדרה בלתי פוסקת של הפלות, דרך עבודתה כאחות בחדרי לידה.
סנגר קישרה בין חוסר שליטת הנשים בגופן לבין חיי העוני שלהן.
היא טענה שבמשפחות עניות רבות, נישואים הובילו ליחסי מין ללא תכנון המשפחה, ללידות מרובות ומכאן להעמקת העוני. היא האמינה שבגלל חוסר השליטה בגופן, עמדו נשים מהמעמד הבינוני המשכיל בפני הצורך לבחור בין עבודה לאימהות.
סנגר הבינה כי העצות לשימוש במשגל נסוג ובקונדומים אינן מועילות לנשים שהכירה ברובעי העוני של ניו יורק.
היא הסיקה כי הן זקוקות לאמצעי מניעה יעיל, זול וקל לשימוש, שישאיר את האחריות בידיהן.
ב- 1914 הוציאה לאור סנגר שמונה גליונות של העיתון "האישה המורדת" בניו יורק. העיתון סיפק מידע על אמצעי המניעה הקיימים, וכן הסברים פיזיולוגיים. האישה המורדת היה אחד המגזינים הראשונים שדנו בסוגיות איתן התמודדו נשים אמריקאיות ממעמד הפועלים ועורר תשומת לב ומחלוקת סביב אמצעי מניעה. 
בביקורה באירופה, סנגר ביקרה גם בהולנד. היא ניסתה להיפגש עם ד"ר אלטה יאקובס, שהייתה חלק מהצוות שפיתח את הדיאפרגמה. יאקובס, סירבה להיפגש עם סנגר מכיוון שהיא לא הייתה רופאה, אך ד"ר יוהנס רוטגרס, שעבד עם יאקובס, הכיר לסנגר את מודל מערכת הבריאות ההולנדית, המנוהלת על ידי רופאים ואחיות, מודל שהיא תנסה להתאים לפעילותה בארצות הברית.
ב-1916 פתחה סנגר את המרפאה הראשונה להתאמת אמצעי מניעה בארצות הברית, שהובילה למעצרה בגין הפצת מידע על אמצעי מניעה, לאחר ששוטרת סמויה קנתה עותק של העלון שלה על תכנון המשפחה. היא ישבה בכלא 30 יום, אותם ניצלה לשם הסברה לאסירות על אמצעים למניעת הריון.
סנגר טענה כי זכויות חוקיות וזכות ההצבעה הן חסרות חשיבות, יחסית לחשיבות של הפצת אמצעי מניעה, וזאת מכיוון שהן אינן משפיעות על חלקים משמעותיים בחיי האישה. לדעתה, האישה החדשה, טועה בסברתה שהיא השיגה את כל צרכיה כשתגיעה עצמאות כלכלית. אמנם ההעצמאות הכלכלית חשובה, אך אין לה משמעות אם אין לאשה החופש לבחור אם ומתי להרות].
השימוש באמצעי מניעה גבר אחרי מלחמת העולם הראשונה, ובמקביל צמחה תנועה בינלאומית למען תכנון הילודה. ב-1937 התקבל בארצות הברית חוק, על פיו יכולים רופאים לספק אמצעי מניעה וייעוץ למניעת הריון.
סנגר לא הסתפקה בכך, וביקשה שנושא מניעת הלידה יכלל בתוכניות לבריאות הציבור, כדי שאמצעי המניעה יגיעו גם לידי נשים שאין להן אמצעים כספיים.
סנגר המשיכה לחפש אחר אמצעי מניעה טובים, פשוטים וזולים יותר. מכון מחקר שהקימה מימן את פיתוח ההתקן התוך רחמי, ובו גם החלה עבודה על אמצעי מניעה הורמונליים שהובילו לפיתוח הגלולה למניעת הריון. ב-1959 הקדיש לה דוקטור גרגורי פינקוס דו"ח על המצאת הגלולה למניעת הריון. סנגר נפטרה ב-1966, כשנראה היה כי הגלולה למניעת הריון פותרת את בעיית ההריונות הבלתי רצויים, לפחות בעולם המערבי.

מיניות

סנגר הושפעה מהפסיכולוג האנגלי הבלוק אליס. בעת ביקורה באירופה, בשנת 1914, פגש סנגר את אליס ואימצה את השקפתו כי מיניות היא כוח עוצמתי ומשחרר. רעיונות אלו חיזקו את תפיסתה בנוגע לאמצעי מניעה. הם יאפשרו לנשים ליהנות מיחסי מין ללא חשש מהיריון לא רצוי. כן, סנגר אמינה שחשוב לדון במיניות ואמצעי מניעה בצורה פתוחה ומכבדת. היא קבלה גם את השקפתו של אליס שמניעת הריון היא עניין המחייב פגישה עם רופא ושדיאפרגמה היא אמצעי המניעה הבטוח ביותר.
סנגר התנגדה למתירנות מינית שעל פי תפיסתה הוגדרה מספר רב של משגלים. היא כתבה: "לכל גבר ואישה נורמליים יש את הכוח לשלוט ולכוון את הדחף המיני שלהם. גברים ונשים שיש להם שליטה בדחפים המיניים ומשתמשים כל הזמן במוח שלהם, חושבים לעומק והם לעולם לא חושניים". היא התנגדה לאוננות והאמינה שלנשים יש את היכולת לשלוט בדחפים המיניים שלהן, ועליהן להשתמש בשליטה זו כדי להימנע ממין מחוץ ליחסים מוסדרים. עם זאת, סנגר לא התנגדה להומוסקסואליות ושיבחה את אליס על כך שהבהיר שלא כל ההומוסקסואלים סוטים וכמו שאדם נולד עם צבע עיניים שונה, כך יש סוגים שונים של מבנים.

אאוגניקה

לאחר מלחמת העולם הראשונה סנגר פעלה להעלאת המודעת בצורך החברתי להגבלת הילודה אצל משפחות חסרות אמצעים. היא טענה שהאמידים והמשכילים מקימים משפחות קטנות יותר, בעוד שהעניים, הלא משכילים, חסרי גישה לאמצעי מניעה ומידע על מניעת הריון מקימים משפחות גדולות. בתפיסתה זו הייתה חפיפה עם האאוגניקנים. הם אמינו כי יש "לסייע במירוץ למיגורם של הלא כשירים". אך היא נבדלה הם בכך שאאוגניקנים טוענים שמחויבותה הראשונה של האישה היא למדינה ואילו סנגר טענה שמחויבותה של האישה לעצמה. על פי אלכסנדר סנגר, סנגר לא תמכה אאוגניקה שלילית או חיוביות משום שלא היה לה ולאנשים בתקופתה את מידע מדעי מספק בנושא. מקורות אחרים, טוענים שהיא תמכה באאגניקה שלילית שמטרתה לשפר את התכונות התורשתיות האנושיות באמצעות התערבות חברתית על ידי צמצום הרבייה של מי שנחשבו כלא כשירים.
סנגר לא הסתירה את השקפותיה על שליטה בילודה ושיטות אחרות לשבחת הגזעים  והחברה. בינואר 1932 פרסמה סנגר את תכניתה לשלום (my way to peace). עיקר התוכנית כללו: הפחתה הדרגתית של הילודה, העלאת רמת האינטליגנציה של האוכלוסיה, עיקור כפוי של אוכלוסיות מסוימות ותמיכה כללית באלו שמוכנים לעבור עיקור, סגירת שערי ארצות הברית בפני זרים "רפי שכל", "לא שפויים", "אנשים עם פיגור", "שוטים", חולי עגבת ואפליפסיה, פושעים, זונות מקצועיות ואחרים ובניית חוות חקלאיות בהם "האוכלוסיות הייחודיות" יעבדו תחת פיקוח.

הפלות

מרגרט סנגר התנגדה להפלה והבדילה אותה ממניעת הריון, כאשר זו האחרונה היא זכות יסוד של נשים, שהראשונה היא פשע מביש. בשנת 1916, כשפתחה את המרפאה הראשונה שלה למניעת הריון, היא השתמשה ברטוריקה תקיפה נגד הפלות. בפליירים שהפיצה לנשים כתבה "אל תהרגי, אל תיקחי חיים, אלא תמנעי."