יחידת דובדבן

הקמת היחידה

דובדבן הוקמה ביוזמת אהוד ברק, אלוף פיקוד המרכז, בשנת 1986, טרם פרוץ האינתיפאדה הראשונה, מתוך רצון שלצה"ל תהיה יכולת לפעול בתוך מרכזי אוכלוסין ערביים להשיג מודיעין ולסכל טרור באופן נקודתי. 
את הרציונל שמאחורי הקמת היחידה תיאר ברק:
"אני רוצה יחידה, שאנשיה ייראו כמו ערבים, ידברו כמו ערבים וירכבו על אופניים בקסבה של שכם, כאילו הם ברחוב דיזנגוף בתל אביב. אנשים שיוכלו לפעול בכיסוי חלקי כדי להגיע למגע מבצעי בלי צורך בכוחות גדולים ובחשיפה מוקדמת."
— אלוף פיקוד המרכז, אהוד ברק
דובדבן הוקמה על פי המודל שהכיר ברק מתקופת הקמתה של סיירת מטכ"ל. את מלאכת ההקמה הטיל ברק על מפקד חטיבת איו"ש, אל"ם דובי דקל. זה מינה את רס"ן ימיני כנען, שהיה קצין מטה בחטיבה לפרויקטור. הנחייתו של ברק הייתה להפיץ ביחידות קרביות שדרושים מתנדבים ליחידה מיוחדת, ולאתר קצינים עם מוטיבציה גבוהה.
כנען גייס מספר חיילים, ביניהם סגן אודי יונה שהיה מפקד הצוות הראשון. כפרויקטורים מקצועיים לתכנון וביצוע קורס ההקמה גויסו מדריכי לחימה משירות הביטחון הכללי, גבי (שיין) שי ואפי דוברובין. קורס הפח"ע הראשון כלל אימון מקצועי אינטנסיבי קשה ומאתגר. רק  1/3 מהלוחמים יוצאי היחידות המובחרות שגויסו בשיטת חבר מביא חבר, סיימו את הקורס בהצלחה, ביניהם: נוף א', עידו ש', שי יקותיאלי (ז"ל), אלי י', חנוך ד', אהרן מ', יוני ד', אלי א', גיורא פ', רן י' ונדב ב'.
הקורס כלל לוחמה בטרור, לוחמה זעירה והסתערבות, שימוש בכלי נשק חמים וקרים, ירי מתוך רכב, קרב מגע, ערבית בסיסית, התחפשות ואיפור (הסתערבות, מתנחלים, צוותים זרים, נשים ועוד), תנועה סמוייה בקהל, מעקבים ומארבים רגליים ורכובים, ניווטי תצ"א בערי יו"ש ומחנות פליטים, אימוני תנועת לוחם מתנחל בקאסבה וצמד מסתערבים בחיפוי צמוד ועוד.
האימונים נערכו במכון וינגייט, שוק הכרמל, יפו, מרכזי ערים ביו"ש, תיאטרון ידוע (לימוד התחפשות וכניסה לדמות על ידי חיקוי תנועה והתנהגות), איפור (באמצעות ד' מאפרת מרשות ממשלתית) ועוד. 
הצוות השתמש ברכבים אזרחיים בעלי לוחיות רישוי שונות בהתאם למשימה. כל לוחם צויד באישור צבאי המאשר לו לנוע בלבוש אזרחי, לא מסופר ולא מגולח.
בסוף שנת 1986 קיבל רס"ן במילואים רמי גרשון את הפיקוד על המשך פרויקט ההקמה, והוא גייס ליחידה חיילים נוספים בשיטת "חבר מביא חבר" וללא תקנים, אמצעי לחימה, נשק, או בסיס קבוע. בהמשך גייס גרשון לפרויקט את שמואל בורוכוביץ' שהיה איש האמל"ח של רשות שדות התעופה, עמיקם אזולאי שהיה מנהל בית הספר לאבטחה של השב"כ ומרסל סטאל שהיה מדריך בכיר לקרב מגע. בהמשך גויסו לצוותים ביחידה לוחמים מהקומנדו הימי ומסיירת צנחנים והיחידה פעלה בצורה מסוערבת בלבד. בקיץ 1987 מונה  למפקד דובדבן רס"ן אורי בר-לב, יוצא סיירת שקד קטוע רגל, שהיה קצין האג"ם של חטמ"ר בנימין. תחת פיקודו הפכה דובדבן ליחידה בסדר גודל גדודי. בשנות האינתיפאדה הראשונה פעלה היחידה ביהודה ושומרון ואילו ברצועת עזה פעלה יחידת שמשון (יחידה 367) שהוקמה בהשראת הקונספט של דובדבן, ופורקה עם הקמת הרשות הפלסטינית ב־1996 וחלק מחייליה הועבר לדובדבן.
לצד הכשרה כמסתערבים הלוחמים אומנו בלוחמה בטרור, קרב מגע, וירי מהיר ומדויק – בדגש על ירי סלקטיבי. באחת הפעולות הוביל בר-לב כוח מן היחידה למבצע בשכם שבמהלכו הרג הכוח חמישה מחבלים. לפעולה אחרת הצטרף גם אהוד ברק, אז כבר סגן הרמטכ"ל, מחופש כשאר הלוחמים. בפעולה נתפסו שישה מבוקשים ואמצעי לחימה.

חשיפה תקשורתית

דבר קיומה של היחידה נשמר בתחילה בסוד והצנזורה הצבאית אסרה על פרסום אודותיה. באוקטובר 1988, הפרו מספר כתבי חוץ את הוראות הצנזורה ופרסמו את דבר קיומה של היחידה, תוך כינוייה "יחידת חיסול של צה"ל". בעקבות הפרסום נשללו זמנית תעודות הכתבים של העיתונאים. גם לאחר מכן, נמנעו פרסומים בעיתונות לציין את שם היחידה והתייחסו אליה כ"היחידה המיוחדת" או "היחידה עם שם של פרי".

תקופת הסכמי אוסלו

היחידה קיבלה חיזוק משמעותי לאחר חתימת הסכמי אוסלו, שיצרו מציאות חדשה בה צה"ל לא יכול היה לשהות יותר במרכזי הערים הפלסטיניות והתהווה צורך בכוח איכותי בעל יכולת כניסה חשאית למרכזי אוכלוסייה. דובדבן נטלה על עצמה מידי השב"כ וצה"ל את המשימות המורכבות ביותר לאיתור מבוקשים ביהודה ושומרון, במיוחד אלו שהיה רצון להביאם לחקירה בישראל על מנת לחשוף מידע על מחבלים אחרים. בין היתר הרגו לוחמי היחידה את איאד בטאט ראש תשתית החמאס באזור חברון.
ביולי 1992 נהרג סמ"ר אלי אישה לוחם היחידה מאש כוחותינו בפעילות ללכידת מבוקש בכפר ברטעה. בעקבות המקרה עתרה לבג"ץ משפחתו של סמ"ר אלי אישה בבקשה להעמיד לדין את האשמים במקרה. בשנת 2000 נקלעה היחידה למשבר בעקבות תקלה מבצעית של ירי דו-צדדי (מצב בו לוחמים נפגעים מאש הכוח אליו הם שייכים). האירוע התרחש בעת מבצע סימפוניית החיים, שמטרתו מעצר המחבל מחמוד אבו הנוד, מי שהוגדר אז כמבוקש מספר 1 בגדה המערבית ופיקד על הזרוע הצבאית של גדודי עז א-דין אל-קסאם. במהלך המבצע שהתקיים בכפר עסירה א-שמלייה, סברו בטעות צלפי היחידה שחמישה מחבריהם ששכבו על שני גגות באזור המבצע הם למעשה מחבלים וירו בהם. מהירי נהרגו סמ"ר רועי אבן-פילשטיינר, סמ"ר ניב יעקבי וסמ"ר לירון שרביט, לוחם נוסף נפצע אנושות וחולץ תחת האש על ידי הלוחם החמישי, מפקדו בשטח. בעקבות הכשל המבצעי הוחלט להשעות את היחידה זמנית מפעילות מבצעית ומפקדה מיקי אדלשטיין, יוצא יחידת שלדג, ביקש להתפטר מתפקידו.

באינתיפאדה השנייה ואחריה

פרוץ האינתיפאדה השנייה כשלושה שבועות לאחר האסון טרף את הקלפים ודובדבן חזרה לפעילות מלאה. במהלך האינתיפאדה דובדבן חזרה להיות חוד החנית של צה"ל במאבק בטרור. צה"ל, שקיבל לפתע אישורים מדיניים לפעולות צבאיות, עשה שימוש נרחב ביכולותיה של דובדבן להרתיע מחבלים וארגוני טרור. ביצוע ההחלטה להחלפת מפקד היחידה עוכב., ודובדבן שכאמור חזרה לפעילות מלאה שמה את ידה על מאות מבוקשים ולוחמיה ביצעו סיכולים ממוקדים במבוקשים הגדולים ביו"ש.
באפריל 2001 הוחלף אדלשטיין בסגן-אלוף אייל וייס יוצא גדוד 931 של הנחל אשר היה למפקדה הראשון של היחידה שאת תחילת שירותו הצבאי התחיל בתור לוחם חי"ר שכן עד אליו פיקדו על היחידה יוצאי שייטת 13, סיירת מטכ"ל ושלדג. בפברואר 2002 וייס נהרג לאחר שקרסה עליו חומה שפגע בה דחפור די-9 בזמן שהרס בית של מבוקש. גם לאחר אירוע זה ליחידה לא היה זמן רב להתאושש, בעקבות מבצע חומת מגן שפרץ כחודש וחצי לאחר מותו של וייס.
מתוך הבנה על נפיצות המצב בגדה פיקוד היחידה הועבר במהירות לנדב פדן, יוצא סיירת מטכ"ל, אשר לו הוצעה היחידה מלכתחילה ועקב סירובו הוצעה לוייס.
תחת פיקודו של פדן, הייתה היחידה הראשונה שפרצה למוקטעה שנחשבה למעוזה המבוצר של אש"ף.
כך תיאר במילותיו פדן את רגעי הפריצה:.
"פרצנו ראשונים דרך הפאה בחומה של תאופיק טיראווי, בדרך לשם היה לנו מגע עם ארבעה חיילים של משמר הנשיאות. הם נפלו ואז כבשנו את האגף של טיראווי. תאופיק לא היה שם. אנחנו עולים לקומה הראשונה. הקומה השנייה נושקת לחדר הדיונים של ערפאת. אנחנו עוצרים. ההגדרה הייתה שלא נכנסים. בינינו לבין הלשכה הייתה דלת. היינו יכולים לפתוח ולהיכנס.
בכיבוש השני של המוקטעה קיבלנו פקודה לכבוש את המבנה שגשר מחבר בינו ללשכת ערפאת.
הדי-9 לא הפיל את כל הגשר אלא הותיר סטריפ צר שחיבר בין שני המבנים.
אני חושב שאיזה 200 חיילים שלהם רצו על הקטע הצר של הגשר שנשאר. כמו לוליינים על חבל. אנחנו עומדים עם שני טנקים מולם וכל היחידה עם נשקים כשהם מול הכוונות, כמו מטווח ברווזים.
— מפקד דובדבן לשעבר, נדב פדן
על אף האסונות שפקדו אותה, ובהם מותו של סמל רועי דרור ממכת חום בעת אימון לאחר עבירות קשות על כללי הבטיחות, המשיכה היחידה לבצע את תפקידה באופן אינטנסיבי ביותר הן בהמשך פעולתה במבצע חומת מגן והן בתקופת מבצע דרך נחושה. היחידה השתקמה מהר מאוד ובשנים שלאחר מכן זכתה בצל"שים ואותות הצטיינות על פעילותה האינטנסיבית ללחימה בטרור הפלסטיני ביהודה ושומרון.
בשנת 2009 נטלו לוחמי היחידה לראשונה חלק בפעילות מבצעית מחוץ לשטחי איו"ש, והשתתפו במבצע עופרת יצוקה ברצועת עזה, בפיקודו של מפקד היחידה דאז עופר וינטר.
בשנת 2014 לוחמי היחידה, בפיקודו של מפקד היחידה דאז קובי הלר, נטלו חלק במבצע שובו אחים ברצועת עזה ובמבצע צוק איתן. במהלך המבצע, בין היתר, חילצו לוחמי היחידה תחת אש, את מפעיל ה-D9 משה דוינו שנהרג מירי טיל נ"ט ומנעו את חטיפתו בידי המחבלים.
מאז הקמת דובדבן נעשתה הפעילות המסוערבת רק לחלק מארסנל היכולות של היחידה כיחידה מיוחדת.
בשנת 2018 במהלך פעילות מעצרים במחנה הפליטים אל עמרי סמוך לרמאללה הושלך לוח שיש מגובה על החייל סמל רונן לוברסקי ופצע אותו אנושות. לאחר כ-3 ימים נפטר לוברסקי מפצעיו. הוא ההרוג היחיד של היחידה שנהרג בפעילות מבצעית שלא עקב תאונה.

גיוס ליחידה והכשרת הלוחם

מועמדים בעלי נתונים מתאימים שאותרו בגיבוש צנחנים כמתאימים ביותר יוגדרו כ"מאותרי דובדבן", יתגייסו לצנחנים ולאחר כשבוע יצאו לגיבוש דובדבן במקביל לגיבושי היחט"יות לצנחנים שאורכו 3 ימים פיזיים ובסוף היום השלישי ראיון על ידי לוחמי היחידה. בסיומו, המתאימים ביותר יתחילו את המסלול שמשכו כ-16 חודשים].
עוד דרך להגיע לדובדבן, היא מעבר יום סיירות לגיבוש סיירת מטכ"ל או לגיבוש שייטת 13. 
יש להביע רצון להגיע ליחידת דובדבן בשאלון שמחולק בתחילת הגיבוש ולאחר מכן צליחת אחד מהגיבושים הנ״ל בציון ״קבלה לחטיבת הקומנדו״. 
מסלול הכשרת הלוחמים בדובדבן כולל הכשרה בסיסית (טירונות) בקליעה, שדאות, כושר גופני וביצוע תרגילים ברמת הפרט, הצוות והחוליה, קורס הכשרה של רובאי 08, קורס לוחמה בטרור, קרב מגע, ניווטים בשטח פתוח ובנוי, קורס לוחמה זעירה, הכשרה ייעודית בנושאי לחימה בטרור ונושאים רבים נוספים.
היחידה מפעילה גם צלפים שתפקידם לחפות על הלוחמים בשטח, לתצפת על זירת הפעולה ולספק מודיעין טקטי ובמידת הצורך לחסל מחבלים המאיימים על ביטחון הלוחמים בשטח.

אמצעי לחימה

לוחמי היחידה חמושים בנשק קל ואמצעים טכנולוגיים מיוחדים, חלקם מסווגים. הנשק האישי של כל לוחם כולל אקדח ורובה סער. האקדחים הם מדגמי זיג-זאואר SIG P228 וגלוק 17/19/26. רובי השירות הם רובי סער מקוצרים מדגמי M4A1 פלאטופ ומיקרו-תבור. היחידה מפעילה גם צלפים החמושים ברובי צלפים שכוללים את הרמינגטון M24 והמאוזר 86SR הבריחיים וה-SR-25 Mk 11 החצי-אוטומטי, שני האחרונים מותאמים ללוחמה בטרור. צלפי היחידה מתאמנים גם על רובי רמינגטון M24 וברק (HTR 2000). להתמודדות עם מהומות אלימות והפרות סדר, משתמשים צלפי וקלעי היחידה ברובי רוגר 10/22 מושתקים. בנוסף חמושה היחידה במקלעי מאג ונגב].

יחידת המילואים של דובדבן

במהלך חודש ינואר בשנת 2014 נפתח לראשונה גדוד המילואים של היחידה המובחרת. הגדוד החדש מכיל מאות לוחמים בוגרי היחידה הסדירה. יוזמי הרעיון לפתיחת גדוד המילואים החדש הם מפקד פיקוד המרכז לשעבר, האלוף ניצן אלון, מפקד אוגדת איו"ש לשעבר, תא"ל חגי מרדכי ומפקד היחידה הסדירה בעבר אל"ם שמעון אדרי. עד הקמת הגדוד הופנו יוצאי היחידה המובחרת לשירות מילואים ביחידות חי"ר סדירות, בעיקר תחת חטיבת הצנחנים.