google/wiki40b huggingface dataset:
לורה קני

ביוגרפיה

קני נולדה בהארלו שבמחוז אסקס באנגליה, בתם של גלנדה ואדריאן טרוט (Trott). 
היא נבחרה לסגל בריטניה לאולימפיאדת לונדון (2012) וזכתה במדליית זהב בתחרות האומניום (Omnium, קרב רב) ובמדליית זהב כחלק מקבוצת המרדף, עמה הייתה שותפה גם לקביעת שיא עולם. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הגנה על תוארה בשתי התחרויות, ופעם נוספת הייתה שותפה לקביעת שיא עולם. בזכות הישגיה עוטרה למפקדת במסדר האימפריה הבריטית.
קני נישאה בספטמבר 2016 לג'ייסון קני, אף הוא אלוף עולם ואלוף אולימפי ברכיבה. הם הורים לבן אחד.
חדוה אלמוג

ביוגרפיה

גדלה בחיפה. בנעוריה הייתה חברה בתנועת "השומר הצעיר" ובשנת 1967, התגייסה לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל של התנועה. לאורך השנים עשתה מסלול שירות צבאי שכלל תפקידי פיקוד והדרכה, עד מינויה לקצינת הח"ן של הנח"ל, בשנים 1978-1976. בשנת 1981 שימשה קצינת ח"ן בפיקוד הצפון ובשלוש השנים שאחר-כך, הייתה מפקדת בסיס ההדרכה המרכזי של צה"ל. היא מונתה לתפקיד קצינת ח"ן ראשית, בדרגת תא"ל בשנת 1987, ובתפקיד זה כיהנה עד 1991. במקביל, הייתה יועצת ראש אכ"א והמטה הכללי של צה"ל בנושאי שירות נשים בצבא.
לאחר שפרשה מצה"ל, החלה בהתנדבות במסגרת נעמת, וב-1994 מונתה לתפקיד יושבת ראש נעמת בחיפה. בשנת 1998 נבחרה ליושבת-ראש נעמת בישראל, ואחר כך, ליושבת-ראש נעמת העולמית.
אלמוג היא חברת מרכז מפלגת העבודה ומשתתפת בהנהגת ההסתדרות החדשה. כמו כן, היא דירקטורית בחברת "שקמונה" וממלאת מקום יושב ראש דירקטוריון "התיאטרון".
בשנת 2002 נבחרה למועצת העיר חיפה. מאז דצמבר 2008 היא משמשת ממלאת מקום וסגנית ראש העיר ומחזיקה בתיק מינהל ההנדסה בעירייה. היא חברה בוועדות מחוזיות וארציות לתכנון ובנייה, לשמירת חופים, מ"מ יו"ר הדירקטוריון של תיאטרון חיפה, חברה בוועדות מחוזיות וארציות לתכנון ובניה, ומשמשת יושבת-ראש וועדת גיל"ן (נגישות למוגבלים).
אלמוג היא בוגרת המכללה לביטחון לאומי. בעלת תואר ראשון בחינוך ומדע המדינה ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
אלמנה ואם לשניים. מתגוררת בשכונת נווה שאנן בחיפה.
ז'ורז' וולינסקי

ביוגרפיה

וולינסקי נולד בתוניס שבתוניסיה הצרפתית, לאם צרפתייה-איטלקייה  יהודיה תוניסאית ולאב יהודי פולני.
לאחר הפסקת לימודי האדריכלות שלו, החל לפרסם בשנת 1960 רצועות קומיקס בירחון הסאטירי "חרה-קירי" (לימים שרלי הבדו). בשנת 1961 נישא לאשתו הראשונה ז'קלין. בעת מרד הסטודנטים במאי 1968 נמנה וולינסקי עם מייסדי המגזין הסאטירי "לה ז'ורנל דו דימאנש" ("Le Journal du dimanche").
במהלך השנים שיתף פעולה עם אמני קומיקס צרפתיים נחשבים, ועבודותיו קנו להן שם.
בשנותיו האחרונות פרסם רצועת קומיקס יומית ב"ליברסיון", וטורים קבועים במגזין החדשות "פארי מאץ'" ("Paris Match") ובמגזין הקומיקס "ל'אקו דה סאוואן" ("L'Écho des savanes").
וולינסקי נרצח בעת עבודתו במשרדי המגזין הסאטירי "שרלי הבדו" ("Charlie Hebdo"), בו שימש עורך, יחד עם חבריו לצוות המגזין, במהלך מתקפת הטרור על משרדי המגזין ב-7 בינואר 2015.
אוסטין אג'ידה

קריירה

אג'ידה התחיל את הקריירה שלו בגאבורס אינטרנסיונל, וכבר בגיל 15 עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת 2002 עבר לאטואל דו סאהל מתוניסיה. בשנת 2006 עבר לבסטיה מצרפת במדיה שיחק שלוש עונות.
ב-17 בדצמבר 2009 הגיע לישראל וחתם בהפועל פתח תקווה. אחרי שירד עם הקבוצה לליגה הלאומית בתום עונת 2011/2012, חתם בהפועל באר שבע. בעונת 2013/2014 סיים עם הקבוצה במקום השני בליגת העל, ובעונת 2014/2015 סיים עמה במקום השלישי והגיע עמה לגמר גביע המדינה. לאחר שלוש שנים בקבוצה, שוחרר אג'ידה מהפועל באר שבע.
ב-25 במאי 2017, לאחר שלא שיחק במשך שנתיים, חתם אג'ידה בהפועל חדרה, העולה החדשה לליגה הלאומית. בשל בעיית ויזה שמנעה את כניסתו לישראל, שוחרר מהקבוצה בטרם פתיחת העונה אך הצטרף בחזרה לסגל לאחר שהוסדרה האשרה בחודש נובמבר. אג'ידה הפך לשוער הראשון של הקבוצה, פתח ב-28 משחקי ליגה וסייע לקבוצה להשלים עליית ליגה שנייה ברציפות ולחזור לליגת העל לאחר 39 שנים.
ב-26 ביוני 2019 האריך את חוזהו בקבוצה לעונה נוספת.

קריירה בינלאומית

בשנת 2001 זומן אג'ידה לראשונה לסגל נבחרת ניגריה, אך הופעת הבכורה שלו הייתה רק ב-23 בינואר 2006 בניצחון 1–0 נגד גאנה. אג'ידה השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2002, גביע אפריקה לאומות 2004, גביע אפריקה לאומות 2006, גביע אפריקה לאומות 2008, גביע אפריקה לאומות 2010, מונדיאל 2010, וזכה עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2013 ובגביע הקונפדרציות 2013.
עין המפרץ

היסטוריה

גרעין הקיבוץ שהורכב מחברי השומר הצעיר מגליציה התיישב במחנה אוהלים בבת גלים שבחיפה בשנת 1930, ועסק בעבודות בנמל חיפה.
מייסדי הקיבוץ חשבו להשאירו כקיבוץ עירוני.
במהלך שנות העלייה החמישית הצטרפו לקיבוץ עולים מגרמניה ומפולין והוא נדד בין מספר מקומות עד אשר עבר למשכנו הנוכחי כקילומטר מדרום לעכו, כאחד מיישובי חומה ומגדל, ב-25 באוגוסט 1938.
להקמת החומה והמגדל התגייסו מאות מעובדי נמל חיפה. הם הגיעו מחיפה במשאיות, עגלות רתומות לסוסים ועל גבי גמלים. הם בנו חומה כפולה מעץ אשר מולאה חול וזיפזיף בתווך. את החול מילאו באמצעות סלים מרופדים בשקי יוטה. לחומה היו שני שערים - אחד לכיוון הים ושני לכיוון מזרח. בתוך החומה הוקמו שלושה צריפים ומגדל, אשר עלו אליו בסולם דרך פתח במרכז רצפתו.
המיקום הראשוני היה ממערב לכביש עכו חיפה, בשטח פרטי בחולות, עליו קיבלו רשות לבנות. מאוחר יותר עבר הקיבוץ למיקום הנוכחי ממזרח לכביש.
שמו ניתן לו בגלל מיקומו במפרץ חיפה.
שמות נוספים שנפסלו הוצעו בגלל מיקומו - ליד חיבור נחל חילזון לנחל נעמן.
מקורות ההכנסה העיקריים של הקיבוץ הם שני מפעלים, מפעל לייצור מוצרי אריזה ("י.מ.א") ומפעל למוצרי פלסטיק ("עטיפית"). כמו כן קיימים בו ענפי חקלאות שונים: רפת, מדגה, פרדס, גידולי שדה ומטעים.
ילדי הקיבוץ לומדים בבית הספר הקיבוצי-אזורי "גוונים". ובגילאי החטיבה והתיכון, מתחנכים הנערים במוסד החינוכי "אופק" שבקיבוץ עברון, המשותף לשמונה קיבוצים.
בשנת 1964 נרצחה בת הקיבוץ, החיילת רעיה גולן, בעת נסיעה בטרמפ לעיר החדשה ערד. פרשת רציחתה, על ידי בדואי תושב האזור, זכתה לתהודה בתקשורת ובציבור הישראלי.
רבי חנניה בן עקשיא

זהותו

ייתכן שהיה אחיו של רבי שמעון בן עקשיא - תנא שאף הוא מופיע במשנה פעם אחת בלבד וגם זמנו שלו אינו ידוע.
יש משערים שרבי חנניה היה בדור הרביעי לתנאים (ראשית המאה השנייה לספירה), על סמך שמות החכמים שהוזכרו במשנה בסמוך לדבריו. אך ההוכחה אינה חד-משמעית: אין דיאלוג בין תנאים אלו, והקשר בין דבריהם רופף. כך דברי רבי חנניה מובאים כהמשך לדברי תנאים מהדור הרביעי והשישי, רבי שמעון ורבי שמעון בנו של רבי יהודה הנשיא. דברי רבי שמעון בן עקשיא מוזכרים כהמשך לדברי תנאים מהדור השני, רבי יהושע בן חנניה ושמעון בן עזאי.
מסורת מימי הביניים מזהה את קברו ליד כפר חנניה.

מאמרו במשנה

דבריו במשנה מפורסמים: "רצה הקדוש ברוך הוא לזכות את ישראל, לפיכך הרבה להם תורה ומצוות, שנאמר: "ה' חָפֵץ לְמַעַן צִדְקוֹ, יַגְדִּיל תּוֹרָה וְיַאְדִּיר" ." מפורסם גם פירושו של הרמב"ם למשנה זו, לפיו די בכך שאדם יקיים מצווה אחת בשלמות כדי שיזכה לעולם הבא, וריבוי המצוות וגיוונם מאפשר לכל אדם למצוא מצווה אחת שאותה הוא יכול לקיים כראוי.
פרסומה של משנה זו בא בעקבות המנהג לקרוא אותה לאחר לימוד תורה שבעל פה בציבור. בקהילות יוצאי אשכנז נהוג בשבתות הקיץ לקרוא בכל שבת פרק ממסכת אבות, ובסופו לומר את מאמרו של רבי חנניה, ובקהילות עדות המזרח נוהגים רבים לומר את המשנה בסיום כל לימוד משותף בציבור. הסיבה לכך היא, שאמירת קדיש דרבנן לאחר הלימוד מותנית בכך שהלימוד יכלול "אגדה", כלומר, דרשה המבהירה פסוק במקרא. לפיכך, הלומדים חלק מן התורה שבעל פה, ורוצים לחתום את הלימוד באמירת קדיש - אומרים את המשנה הזו, הכוללת פסוק ופירושו.
דידמאיה השנייה, מלכת אפירוס

ביוגרפיה

במקורות מכונה דידמאיה "בת פירוס" ולא ברור באיזה פירוס מדובר. ההערכה הרווחת היא שמדובר בפירוס השני. ייתכן שהייתה לה אחות בשם נראיס, שנישאה לבנו של היירון השני טיראן סירקוסאי (מקובל להאמין שנראיס הייתה למעשה בתו של פירוס הראשון). דידמאיה נולדה בתקופה קשה עבור ממלכת אפירוס. מסעות המלחמה של אבותיה פירוס הראשון ואלכסנדר השני, רוששו את האוצר והקימו לאפירוס אויבים רבים. אביה שלט למשך תקופה קצרה, עד שמת בנסיבות לא וודאיות, ולאחר מכן עלה לשלטון דודה תלמי, שגם הוא לא שלט לאורך זמן (מת ממחלה או נרצח). סבתה אולימפיאס מתה מרוב צער, לפיכך הייתה דידמאיה הנציגה האחרונה של בית המלוכה האייאקדי.
מיד עם עלותה לשלטון בממלכה המפוררת, היא הצליחה להשתלט שוב על עיר הבירה אמבראקיה, שהייתה נתונה בידי המורדים הרפובליקניים, והסכימה לחוס על חיי המורדים בתנאי שהם "יכירו בזכויות התורשתיות שלה". על פי פוליאנוס, מנהיגי המורדים הסכימו "בלי להתבונן כלל בהסכמתם". דידמאיה שלטה למעשה באמבראקיה בלבד, בעוד הרפובליקנים מנהלים את שאר הארץ. היא קיוותה לסיוע מצד מלך מוקדון, שהיה נשוי לדודתה, אך עם זאת הסיוע שקיבלה היה מועט.
היא לא הייתה פופולרית בעיני ההמונים, ומתנגדיה מיד החלו לתכנן תוכניות כדי לרוצחה. הם שיחדו את אחד משומרי ראשה כדי שירצח אותה. עם זאת, ברגע האחרון הוא נרתע מפניה ונסוג בלי להשיג את מטרתו. דידמאיה הבינה שכלתה אליה הרעה, ונמלטה אל מקדש ארטמיס. אולם אדם בשם מילון, שהואשם ברצח אמו שלו, התנפל עליה שם והרג אותה. ההמונים חגגו את הרצח בהוצאת גופתו של סבה פירוס אל מחוץ לקברו, ופיזור עצמותיו ברחבי העיר. על פי יוסטינוס, מילון איבד את שפיות דעתו וקרע את בשרו לגזרים 12 יום לאחר הרצח.
תאריך הרצח אינו ידוע, אולם הוא התרחש בתקופת שלטונו של דמטריוס השני איטוליקוס, מלך מוקדון בין השנים 239-229 לפנה"ס. מנגד, פאוסניאס מספר שדידמאיה מתה ללא ילדים, "ומסרה את השלטון לעם כשהייתה על סף המוות". הן הוא והן יוסטינוס, מציינים שלאחר מותה הפכה אפירוס לרפובליקה, אולם הידרדרה לאנרכיה ומהומות.
שנות ה-40 של המאה ה-15

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
גותים (מסופוטמיה)

הגוּתים היו עם נוודי שמקורו במערב פרס. במאה ה-23 לפנה"ס פלשו הגוּתים למסופוטמיה ושדדו אותה ואת ערי-המדינה בתדירות גבוהה עד שאותו-ח'גל שליט העיר אור גירש אותם.

היסטוריה

הגוּתים ניהלו מלחמות נגד מלכי אכד עד שהשתלטו על רוב מסופוטמיה.
צורת השלטון של הגותים הייתה שונה מאלו של שומרים ואכדים. תואר המלך לא עבר בירושה מאב לבן, אצל הגותים כל מנהיג שבט היה יכול להכריז על עצמו כמלך.
בסביבות שנת 2200 לפנה"ס מלך גותי בשם ארידופיזיר הביס בקרב את מלך אכד נרם-סין, השתלט על העיר סיפר והכריז על עצמו מלך "ארץ שומר ואכד". בהמשך האכדים הצליחו למנוע את התפשטותם של הגותים. שני יורשים של ארידופיזיר הובסו על ידי האכדים, מלך סרלגב אפילו נשבה על ידי מלך אכדי שאר קאלי שארי. כששאר קאלי שארי מת הגותים התחילו לנצח במלחמות עם האכדים ובסוף השתלטו על רוב מסופוטמיה.
בסביבות שנת 2109 לפנה"ס מלך גותי אחרון בשם טיריגן (לפי המקורות הוא שלט רק 40 יום) הובס על ידי שליט העיר ארך אותו-ח'גל. הצבא שלו ברח והוא נשבה והוצא להורג. לאחר מכן הגותים לא חזרו לשלוט במסופוטמיה.

שפה

לגבי השפה יש שתי גישות, חלק מן החוקרים טוענים שהיא שייכת לשפות קווקזיות וחלק אחר טוען שהיא שייכת לקבוצה הודו-אירופאית.
טרנס רוס

קריירת תיכונים ומכללות

רוס שיחק בתיכון ג'פרסון בפורטלנד בשנתיים הראשונות שלו, לאחר מכן שיחק שנה בתיכון הנוצרי מונטרוז. בין השנים 2010–2012 שיחק רוס באוניברסיטת וושינגטון. אחרי שנה ראשונה בינונית, בשנתו השנייה קלע 16.4 נקודות למשחק והחליט לאחר עונתו הטובה להירשם לדראפט ה-NBA.

טורונטו ראפטורס

רוס נבחר על ידי טורונטו ראפטורס בבחירה השמינית של דראפט ה-NBA‏ 2012. ב-25 בינואר 2014, קלע רוס שיא קריירה של 51 נקודות (כולל 10 שלשות) במשחק הראפטורס מול לוס אנג'לס קליפרס. ב-16 בפברואר 2013, ניצח רוס את ג'רמי אוואנס בגמר תחרות ההטבעות של סוף-שבוע האולסטאר. רוס קיבל 58% מקולות הקהל בסיבוב הגמר. בעונה זאת שיחק רוס 73 משחקים, פתח מתוכם ב-2 משחקים בחמישייה הפותחת, וקיבל 17.0 דקות למשחק בהן קלע 6.4 נקודות למשחק.
בנובמבר 2015 חתם רוס על הארכת חוזה בטורונטו, אשר נכנסה לתוקף בעונת 2016/2017, ל-3 עונות נוספות עבור כ-33 מיליון דולר.

אורלנדו מג'יק

בפברואר 2017, לאחר 4 עונות וחצי בטורונטו, הועבר רוס בטרייד לאורלנדו מג'יק בתמורה לסרג' איבקה.
לקראת עונת 2019/2020 חתם על הארכת חוזה באורלנדו ל-4 עונות נוספות עבור כ-54 מיליון דולר.
מיקרוסקופיה קונפוקלית

מיקרוסקופיה קונפוקלית היא טכניקה לדימות אופטי המאפשרת לצפות בחתכים אופקיים דקים ביותר, בעובי קרוב לאורך גל האור הנראה (מאות ננומטרים), של עצמים קטנים, תוך הגברת הניגודיות (קונטרסט) והרזולוציה של התמונה המתקבלת. באמצעות טכניקה זו ניתן גם ליצור הדמיה תלת ממדית של העצם.
השיטה מתבססת על מיקרוסקופ אופטי בעל חריר זעיר (pinhole) המאפשר רק לאור שמגיע מנקודה מוגדרת בעצם (ממישור פוקאלי צר), להגיע לגלאי האור. באמצעות סריקה של מישור שלם, מתקבל חתך אופקי דק של הדוגמה הנבחנת תחת המיקרוסקופ. השיטה, שהומצאה על ידי מרוין מינסקי ב-1957, נמצאת בשימוש נרחב במחקר ביולוגי על ידי סימון דגימות בסמנים פלורצנטיים, וכן בבדיקת רכיבים אלקטרוניים זעירים כגון מוליכים למחצה.

עקרון פיזיקלי

במיקרוסקופ רגיל, כל האור שעובר דרך הדוגמה נאסף דרך עדשה אל הגלאי. החסרון בשיטה זו הוא שגם אור שהוחזר דרך עצם מחוץ למישור המוקד יגיע לעינית, ובצורה לא ממוקדת. מסיבה זו, התמונה שנוצרת מטושטשת מעט. במיקרוסקופ קונפוקלי לעומת זאת, הדגימה נסרקת פיקסל אחר פיקסל: מקור האור (קרן לייזר אחת או מספר קרני לייזר באורכי גל ידועים) ממוקד באמצעות עדשה כך שיואר רק נפח קטן מאוד מהדוגמה, אשר מהווה פיקסל בודד בתמונה שתתקבל. בדגימות ביולוגיות אור זה מעורר סמנים פלאורוסנטיים באובייקט הפולטים אור באורך גל שונה מזה הנכנס. האור שמוחזר מהדוגמה נאסף על ידי עדשת האובייקטיב, מועבר דרך מראה דיכרואית (המעביר את קרן הלייזר המקורית ומחזיר אור באורכי גל אחרים) אל עבר גלאי. חריר קטן שמוצב לפני הגלאי מאפשר רק לאור שהוחזר ממישור צר באובייקט המישור הפוקאלי. הקרן העוברת בחריר נקלטת במגבר פוטונים (PMT-photo multiplier tube) ומתורגמת לאות דיגיטלי המייצג פיקסל בודד.
כדי לקבל חתך אופקי של הדוגמה, מתבצעת סריקה של מישור שלם באמצעות מראות המבוקרות על ידי מחשב, ומאפשרת לקבל תמונה באיכות ובניגודיות גבוהה. בניגוד למיקרוסקופ רגיל, אי אפשר לראות את הדגימה בעינית, אלא רק על מסך מחשב אשר מרכיב את כל הסריקות לכדי תמונה אחת. ככל שמשך הסריקה ארוך יותר, כך עולה איכות התמונה. כדי ליצור הדמיה תלת ממדית של העצם, המיקרוסקופ סורק בזה אחר זה מישורים בעומקים שונים. תוכנת מחשב מרכיבה מאוסף המישורים תמונה תלת ממדית המאפשרת לבחון את העצם בכל חתך נבחר.

שימושים

התעשייה והמחקר הביולוגיים עושים שימוש נרחב במיקרוסקופיה קונפוקלית, וכיום קיים מיקרוסקופ קונפוקלי כמעט בכל האוניברסיטאות בארץ. דגימות ביולוגיות כגון תאים או רקמות מתאימות במיוחד למיקרוסקופיה מסוג זה, כיוון שהן לעיתים קרובות שקופות למחצה, וכיוון שניתן לסמן ביו-מולקולות שונות כגון חלבונים ו-DNA, באמצעות חומרים פלורצנטיים. המיקרוסקופ הקונפוקלי מאפשר לקבל תמונה ברזולוציה גבוהה של אותן מולקולות בתוך או בין התאים. גם במדע החומרים נעשה שימוש במיקרוסקופיה קונפוקלית לבחינת תכונות של חומרים שונים, אך במידה פחותה יותר.
ברפואה, נעשה שימוש במיקרוסקופיה קונפוקלית בעיקר בסריקה של הקרנית. הסריקה מאפשרת גילוי מוקדם של מחלות עיניים ובקרה לפני ואחרי ניתוחים.
מליטה שיפר

ילדות ונעורים

מליטה שיפר נולדה בטריאסטה, איטליה (האימפריה האוסטרו-הונגרית דאז) לאהרון (אריגו) ואנה דיקשטיין, מהגרים מבוקובינה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גויס אביה של מליטה לצבא ואילו אימה, אנה, עברה עם המשפחה לעיר ויימר בגרמניה, האב איבד את מרבית מאור עיניו ב-1916 ונטל הפרנסה נפל על כתפי האם, שהפכה לאשת עסקים.
מליטה ציירה משחר ילדותה ובגיל 15 התקבלה ללמודים באקדמיה לאמנות בויימר. לימודיה נמשכו 5 שנים. הארכיטקט-אמן ואלטר גרופיוס שינה את שמה של האקדמיה ל"באוהאוס" אסכולה המפורסמת עד היום בשל פילוסופית האמנות המיוחדת שלה. מליטה סיימה את בית הספר בתואר "מייסטר" בראש הכיתה העליונה.

עבודתה בגרמניה

בשנת 1921 היא פגשה את מיכאל שיפר ונישאה לו. הם עברו לעיר יינה (Jena) שם נולדו שני ילדיה ושם התפרסמה בציוריה. ב-1933, עם עליית היטלר לשלטון, נאלצה המשפחה להגר מגרמניה. בדרכם, גרו כחצי שנה בברלין, ושם, בשנת 1936 הציגה מליטה תערוכה במרכז התרבות היהודי, שתפקד עדיין. לתערוכה הייתה הצלחה גדולה ופרסום נרחב בעיתונות.

השנים בארץ ישראל

עם עלותם ארצה, התיישבה המשפחה בעיר חיפה. מליטה התקבלה מיד לאגודת הציירים והפסלים בארץ. היא הציגה תערוכות רבות ומכרה הרבה מתמונותיה.
בשנות החמישים, ייסד מרסל ינקו, מראשי תנועת דאדא, את כפר האמנים עין-הוד, ומליטה הייתה מראשוני המצטרפים בהיותה מעורבת בחיי האמנות המגוונים שבכפר.
מליטה שיפר חיתה וציירה שנים רבות. ליום הולדתה ה-90 ארגנה לה עיריית חיפה תערוכה גדולה בכניסה לתיאטרון העירוני בחיפה. מליטה שיפר הלכה לעולמה ב-5 באוקטובר 1991.
יחסי ניו זילנד–ספרד

היסטוריה

הקשר הראשון בין המדינות היה קשר מסחרי שהתקיים במאה ה-17, בעיקר באמצעות אוניות סחר ספרדיות ששטו בין מנילה שבפיליפינים לאקפולקו שבמקסיקו. הקשר בין ספרד לניו זילנד (שהפכה במהרה לחלק מן האימפריה הבריטית) נחלש לאחר מלחמת ארצות הברית-ספרד וויתורה של ספרד על גואם והפיליפינים לטובת ארצות הברית בשנת 1898. במהלך מלחמת האזרחים בספרד לחמו מתנדבים ניו זילנדים לצד הכוחות הרפובליקניים. למעלה מ-30 ניו זילנדים הצטרפו למלחמה, וחמישה מהם נהרגו. מבחינה רשמית, ממשלת ניו זילנד הייתה נייטרלית במלחמה.
היחסים הדיפלומטיים בין ניו זילנד וספרד נוסדו רשמית ב-28 במרץ 1969. ניו זילנד פתחה שגרירות במדריד ב-1992, ואילו ספרד פתחה רשמית שגרירות בוולינגטון ב-2006 אשר נחנכה בשנת 2009 על ידי חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד. שתי המדינות לחמו ביחד לצד נאט"ו במלחמת אפגניסטן.
ראשי הממשלה הניו זילנדיים ג'ים בולגר והלן קלארק ביקרו בספרד בשנת 1992 ו-2007 בהתאמה. חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד ביקר בניו זילנד פעמיים; בשנת 1988 ו-2009. באותה השנה ביקר גם בנו פליפה השישי, מלך ספרד.

סחר

בשנת 2014, סך כל הסחר בין ניו זילנד וספרד הסתכם בכ-723,000,000$. היצוא של ניו זילנד לספרד כולל: פירות, דגים קפואים ובשר כבשים. הייצוא הספרדי לניו זילנד כולל: רכבות חשמליות, כלי רכב מנועיים ומכונות קמעונאיות.
מג"ב חוף

משמר הגבול מרחב חוף הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) במסגרת משמר הגבול האחראית על פעילות מג"ב באזור צפון מישור החוף של מדינת ישראל, מחדרה ועד ראש הנקרה.

הקמה ומבנה

בשנת 2011, לצורך יצירת התאמה עם המשטרה הכחולה שהקימה את מחוז חוף פוצל מג"ב חוף ממג"ב צפון והפך למחט"ב עצמאי שמפקדתו יושב בחריש. מפקד המרחב הוא קצין בדרגת ניצב משנה, ושטח המרחב חופף לשטח מחוז חוף של המשטרה.
Homecoming: The Live Album

הכרזה

ב-17 באפריל 2019, יצא הסרט "Homecoming" בשיתוף נטפליקס, יחד עם זאת יצא גם אלבום מותך ההופעה.
סטלה גונה

ביוגרפיה

גונה נולדה בגרינוק שבסקוטלנד. היא בת למשפחה בת 12 ילדים, וארבע מאחיותיה הן אחיות במקצוען. גונה למדה משחק באקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה.
גונה כיכבה בתפקיד ראשי בשלוש העונות של סדרת הדרמה "בית אליוט" לצדה של לואיז לומברד. היא הופיעה בתפקיד ג'יין גרייסון בדרמה הרפואית "הולבי סיטי". עוד שיחקה בסדרת הטלוויזיה "חדר מיון", במיני-סדרה "The Crow Road" בהפקת BBC סקוטלנד, בתפקיד אורח בסדרות "דיאל ופסקו", "חקירות המפקח לינלי", "Outnumbered" ו"לואיס". במיני-סדרה "The Secret" גילמה את תפקיד הנבל, ושיחקה בתפקיד גרייס מפלין בפרק "Sins of Commission" בסדרה "רציחות במידסומר".
בקולנוע הופיעה גונה בסרטים "למען המלכה והמולדת", "ניקולס ניקלבי", ו-"Red Mercury".
גונה הרבתה לשחק גם בתיאטרון. היא שיחקה בתפקיד אופליה לצדו של דניאל דיי לואיס כהמלט בהפקה של המחזה "המלט" של התיאטרון המלכותי הלאומי.

חיים אישיים

ב-2005 התחתנה גונה עם השחקן האנגלי ניקולס פארל. בני הזוג שיחקו יחד בסדרת הטלוויזיה "The Roman Mysteries" בתפקיד המלכה ברניקי והקיסר טיטוס. עוד הופיעו על המסך כבני הזוג מאסגרוב בעיבוד של ITV משנת 2007 לרומן "הטיית לב" מאת ג'יין אוסטן. בתה של גונה, נטשה, נולדה בשנת 2000.
גאלפסטרים איירוספייס

גאלפסטרים איירוספייס קורפוריישן (Gulfstream Aerospace Corporation) ממוקמת בסוואנה, ג'ורג'יה, ארצות הברית, והיא יחידה של ג'נרל דיינמיקס מאז 2001. החברה מכרה מעל 2,000 מטוסים מאז 1958.

היסטוריה

המטוס הראשון שנקרא גאלפסטרים היה הגראמן גאלפסטרים 1, בעל שני מנועי טורבו-פרופ, מתוצרת גראמן. הצלחת תוכנית זו הובילה לפיתוחו של מטוס המנהלים הסילוני גראמן גאלפסטרים 2.
ב-1978 מכרה גראמן את גאלפסטרים לאמריקן ג'ט אינדסטריז שבבעלות אלן פולסון, ששינה את שם החברה לגראמן אמריקן. רכישת תוכנית האיירו קומנדר מרוקוואל השלימה את גיבושה של גאלפסטרים איירוספייס החדשה. ב-1985 קרייזלר רכשה את גאלפסטרים תמורת 637 מיליון דולר, כשפולסון נשאר אחראי, אך כמה שנים מאוחר יותר חבר פולסון לטד פורסטמן ושותפיו לרכוש את החברה בחזרה.
ב-1999 רכשה ג'נרל דיינמיקס את גאלפסטרים מפורטסמן ליטל, וב-2001 הוסיפה את חברת גלקסי איירוספייס אותה רכשה מהתעשייה האווירית לישראל. פסי הייצור שלהם, הממוקמים בישראל, משמשים לייצור משותף עם התעשייה האווירית של ה-G100/G150 וה-G200. מטוסים אלו נמכרו קודם לכן על ידי גלקסי באופן עצמאי.
ישראל היילפרין

תולדותיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
ישראל היילפרין נולד בביאליסטוק שבפולין. היה נכדו של ר' חיים נפתלי הרץ היילפרין, ראב"ד ביאליסטוק, ונינו של אביו, רפאל יום טוב ליפמן היילפרין (1816–1879), רבה הנודע של ביאליסטוק, מחבר הספר עונג יום טוב.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל ונרשם כסטודנט באוניברסיטה העברית. עבודת הגמר שלו התמקדה בעליות הראשונות של החסידים לארץ ישראל (עליית החסידים). העבודה התפרסמה גם כספר, ככרך הרביעי בהוצאת ספריית שוקן - מחקרים ומקורות בתורת הסוד בישראל. 
הוא התמחה בתולדות היהודים במזרח אירופה, ומשנת 1949 חוקר, מרצה ופרופסור באוניברסיטה העברית. 
במרוצת השנים חיבר ופרסם מחקרים רבים בתולדות עם ישראל. הוא ההדיר את פנקס ועד ארבע הארצות, ובכך העמיד לחוקרים מקור חשוב ביותר לחקר הקהילה היהודית בפולין. השתתף בעריכת כתב העת "ציון" של החברה ההיסטורית הישראלית בירושלים, וכן, ערך את האנתולוגיה ספר הגבורה, העוסקת בגבורה, הגנה והקרבה של יהודים מהעת העתיקה עד העת החדשה. היילפרין בטא באנתולוגיה זו, בבחירת המקורות ובביאורים, את תפיסתו הייחודית על 
"גבורה וקוממיות יהודית, שלא פסו מישראל אף בימי שפלות וענות, ונחשפות חוליות-קשר נעלמות בין מגיני מצדה,  לבין אלה שהרימו, לאחר אלף ושמונה אות שנה את נס ההגנה העברית והעפילו לשוב ולעלות בחומותיה".
הסופר ש"י עגנון נעזר רבות בידע הנרחב של פרופ' ישראל היילפרין, בתיאוריו הספרותיים את יהדות אירופה. כמו כן, סיפר עגנון על בני משפחת היילפרין הנודעת, בפתיח סיפורו "הפקר", וכן במאמר שפרסם בעיתון "הארץ" תחת הכותרת: "מר היילפרין האח של מר היילפרין".]
על שמו נקרא רחוב בבאר שבע, ובירושלים בסמוך למקום מגוריו בשכונת רחביה.
אחיו הגדול, פרופ' ליפמן היילפרין, היה דקאן בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית, ומנהל המחלקה הנוירולוגית בבית חולים הדסה בעין כרם.
אוטו קרנברג

אוטו קרנברג (Otto F. Kernberg; נולד ב-10 בספטמבר 1928) הוא פסיכיאטר ופסיכואנליטיקאי יהודי ממוצא גרמני שאיחד את התאוריות של פרויד, מלאני קליין (יחסי אובייקט) ואנשי פסיכולוגיית האני למודל פסיכולוגי אחד. תרומתו העיקרית הייתה בחקר של הפרעות אישיות ובפרט הפרעת אישיות גבולית והפרעת אישיות נרקיסיסטית

קורות חייו

קרנברג נולד בווינה בשנת 1928. לאחר סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית (אנשלוס), עזבה משפחתו את וינה ב-1939 והיגרה לצ'ילה. הוא למד ביולוגיה ורפואה ומאוחר יותר למד פסיכיאטריה ופסיכואנליזה במסגרת האגודה הפסיכואנליטית של צ'ילה.
קרנברג הגיע לארצות הברית לראשונה בשנת 1959 במסגרת קרן הידידות על שם רוקפלר, לערוך מחקר בפסיכותרפיה יחד עם ג'רום פרנק בבית החולים על שם ג'ונס הופקינס. ב-1961 הוא היגר לארצות הברית, שם הצטרף לבית החולים ע"ש C.F. Menninger אותו גם ניהל בהמשך. הוא כיהן כמדריך וכמפקח במכון טופקה לפסיכואנליזה וניהל את פרויקט המחקר בפסיכותרפיה של קרן מנינגר. ב-1973 עבר לניו יורק, שם ניהל את השירות הפסיכולוגי ואת המכון לפסיכיאטריה של ניו-יורק. ב-1974 מונה קרנברג לפרופסור לפסיכיאטריה קלינית בקולג' לפסיכואנליזה וכירורגיה באוניברסיטת קולומביה. ב-1976 הוא מונה כפרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטת קורנל וכמנהל המכון להפרעות אישיות במרכז הרפואי קורנל בניו-יורק. כמו כן, הוא כיהן כנשיא האגודה הבינלאומית לפסיכואנליזה בשנים 1997-2001.

הגותו

המאפיין המרכזי של התאוריה הפסיכואנליטית של קרנברג הוא האינטגרציה בין תאוריית הדחף של פרויד, תאוריית יחסי האובייקט של מלאני קליין ופסיכולוגיית האני.

הדגם ההתפתחותי של קרנברג

קרנברג, בדומה לאדית' ג'ייקובסון ואנשי פסיכולוגיית האני, טוען כי בחודשים הראשונים לחייו חווה התינוק את עצמו כחלק בלתי נפרד מהאם או מהדמות המטפלת. כמו כן, התינוק נע בין מצבים נעימים ומספקים למצבים מתסכלים.
לפי קרנברג, המשימה הראשונה של התינוק היא להפריד בין דמות האם לדמותו הוא (תהליך האינדיבידואציה). כישלון בשלב זה מהווה סיכון להתפתחות מצבים פסיכוטיים.
המשימה ההתפתחותית השנייה היא התגברות על הפיצול בין אובייקטים טובים ואובייקטים רעים. בשלב זה, על התינוק לעשות אינטגרציה בין דימויי האם המספקים ודימויי האם הרעים והמתסכלים, וכך לראות אותה כאובייקט שלם שהוא גם טוב וגם רע. במקביל לאינטגרציה של דימויי האובייקט, מתרחשת אצל התינוק גם אינטגרציה של דימויי העצמי. כך יכול התינוק לראות את עצמו כטוב ורע, כאוהב וכשונא. לפי קרנברג, כישלון בשלב זה עלול להוביל להפרעת אישיות גבולית, מצב בו האדם מסוגל להבחין בינו לבין הסביבה, אך לא מסוגל לראות אנשים כטובים ורעים בו זמנית. במצב זה, האדם רואה אנשים כטובים בלבד או כרעים בלבד, או שהוא "קופץ" בין אידיאליזציה לזלזול באותו אדם, מה שמוביל לאישיות בלתי יציבה.
אלי שוראקי

קורות חיים

נולד ברובע ה-19 בפריז למשפחה יהודית ממוצא צפון אפריקאי. הוא התגייס לצבא והפך לכוכב של נבחרת הכדורעף של צרפת. הוא החל את הקריירה שלו בקולנוע בתור עוזר לבמאי קלוד ללוש. סרטו הראשון באורך מלא, "האהבה הראשונה שלי" יצא בשנת 1978.
ב-2006 יצא הסרט ירושלים, ירושלים בבימויו של שוראקי, המבוסס על ספר באותו השם.
יהודה ליב דוקעס

יהודה ליב (לאופולד) דוקעס (בהונגרית: Dux Lipót; ‏17 בינואר 1810, י"ב בשבט ה'תק"ע פרשבורג - 3 באוגוסט 1891, כ"ח בתמוז תרנ"א וינה) היה מבקר ומהדיר ספרות עם ישראל, יהודי-הונגרי.

קורות חיים

דוקעס היה מאנשי חכמת ישראל ותנועת ההשכלה היהודית, בצעירותו למד בישיבתו של החת"ם סופר, ואחר כך הקדיש את זמנו לחכמת ישראל, ובמשך שנים רבות שהה בספריות החשובות באירופה לצורך מחקריו. תרם רבות לפילולוגיה העברית, אך גולת הכותרת של מחקרו נחשבת שירת ימי הביניים של יהדות ספרד, בעיקר זו של רבי שלמה אבן גבירול, שאת שיריו ההדיר בספר "שירי שלמה" (הנובר תרי"ח). במסגרת עיסוקו זה, כתב גם על תולדות המשוררים.
הוא חיבר ספרים רבים בתחומי מחקריו, מקצתם בעברית.