google/wiki40b huggingface dataset:
חנניה גיבשטיין

ביוגרפיה

גיבשטיין נולד בראשון לציון, אחד משבעה ילדים של יוכבד והרב יהושע גיבשטיין. אחיו הגדול הוא האמן יעקב אגם. הוא למד בתלמוד תורה ובגימנסיה הריאלית. היה חבר בתנועת בית"ר וכנער לקח חלק בפעילות האצ"ל במושבה. שירת בצה"ל באגף המודיעין. לאחר שחרורו סיים ב-1958 לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים והתמחה אצל עו"ד אריה המבורגר. בשנת 1964 קיבל תואר מוסמך במשפטים. 
כתב בנושאי כלכלה ב"שער - יומון המשק והבורסה", ב"רבעון לבנקאות" וב"ידיעות אחרונות". פתח משרד עורכי דין פרטי ושימש נשיא "הלשכה הצעירה" בראשון לציון. באמצע שנות ה-60 החל להיות פעיל בנושאי איכות הסביבה בראשון לציון. הוא פעל נגד הקמת מזבלה בראשון לציון ועמד בראש ועדת ההתנגדות של הארגונים הציבורים נגד הקמת מפעל השפכים בגן רווה. במאי-יוני 1969 ניהל מאבק להסדרת תורנות לילה של רופאים בראשון לציון.
המאבקים של גיבשטיין שנושאים העירוניים הקפיצו את הפופולריות שלו בראשון לציון ושלושה חודשים לפני הבחירות החליטו בגח"ל להציב אותו לבחירות באוקטובר 1969 כמועמדם לראשות העירייה. במהלך מערכת הבחירות סירב גיבשטיין להציג מצע או להבטיח הבטחות לבוחרים לפני שייכנס לתפקיד ויבחן את הנושאים העומדים על הפרק. הוא נחל הצלחה בבחירות ורשימתו קיבלה 8 מנדטים מתוך 15 במועצה. בבחירות לרשויות המקומיות ב-1973 התמודד בראשות רשימה עצמאית בעקבות חילוקי דעות עם הליכוד וכך גם במערכות הבחירות הבאות. כיהן כראש עיר עד 1983, שנה בה הפסיד בבחירות למאיר ניצן. הוא המשיך לכהן במועצת העיר כחבר אופוזיציה. 
ב-1986 מונה ליו"ר המנהלה של המוסד לבטיחות ולגיהות וכיהן בתפקיד במשך 7 שנים. כיהן כחבר במליאת רשות השידור ובדירקטוריון מפעל הפיס.
גיבשטיין הוא איש עסקים שבבעלותו ובבעלות משפחתו נדל"ן רב. הוא היה ממייסדי חברת הכבלים מת"ב וב-1997 מכר 10% מאחזקותיו לולדימיר גוסינסקי תמורת 24.5 מיליון דולר. הוא המשיך לכהן בדירקטוריון הוט-מערכות תקשורת (בה המשיך להחזיק כ-5%) עד סוף 2006. 
גיבשטיין נשוי ואב לשלושה. ב-1998 הוענק לו התואר יקיר העיר ראשון לציון.
ליידי איב

עלילה

בסרט, נוכלת בשם ג'ין (ברברה סטנוויק) מנסה להונות, יחד עם אביה, בן עשירים בשם צ'ארלס (הנרי פונדה) במהלך הפלגה, אך השניים מתאהבים. כשצ'ארלס מגלה את האמת אודות ג'ין, הוא נפרד ממנה. מאוחר יותר, ג'ין מתחזה ל"ליידי איב", אריסטוקרטית בריטית, כדי לפגוש את צ'ארלס ולנקום בו. השניים מתאהבים מחדש ומתחתנים, אך נפרדים שוב בירח הדבש. בסיקוונס הסיום, אפילוג הסרט, השניים נפגשים שוב על ספינה.
ואליס מארינריס

ואליס מרינריס (לטינית Valles Marineris - "עמק המארינר") הוא קניון בכוכב הלכת מאדים. אורכו של הקניון הוא כ-4,500 ק"מ, רוחבו כ-200 ק"מ ועומקו כ-7.7 ק"מ, והוא הקניון הגדול ביותר הידוע במערכת השמש. הקניון נקרא על שם הגשושית מרינר 9 שגילתה אותו בין השנים 1971-1972.
הקניון שוכן על קו המשווה של מאדים, ונמתח לאורך כרבע מהיקף כוכב הלכת (ניתן לראותו כסדק בתמונת מאדים). חוקרים משערים כי העמק הוא תוצאה של סדק שנוצר בעקבות תנועות טקטוניות במאדים.
מייקל אספל

ביוגרפיה

אספל נולד בלונדון, במהלך מלחמת העולם השנייה הוא פונה מאזור מגוריו ועבר מספר שנים לסאמרסט.
ב-1957 החל לעבוד בתוכנית חדשות של סניף ה-BBC בקארדיף, ב-1969 ו-1976 הנחה את התחרות "שיר עבור אירופה" (A Song for Europe) שבמסגרתה נבחר נציג הממלכה המאוחדת לאירוויזיון, בנוסף הוא ביצע פרשנות לטלוויזיה הבריטית לאירוויזיון בשנים אלו והגיש את השידורים המקדימים לתחרות, ב-1963 שימש כפרשן הרדיו של התחרות בבריטניה. הוא גם הנחה מספר פעמים את תחרות מיס עולם.
מ-1987 ועד 2003 הנחה את תוכנית הראיונות הביוגרפיים "אלו הם חייך" המתבססת על אותו פורמט של חיים שכאלה. 
במהלך שנות השמונים והתשעים הנחה את התוכנית "Aspel & Company" בערוץ ITV שזכתה להצלחה, פרק של התוכנית בו רואיינו ארנולד שוורצנגר וברוס וויליס צונזר עקב כך שבמהלכו הם ביצעו מהלך של שיווק ופרסום למסעדת "הוליווד פלנט" שבבעלותם.
ב-1993 קיבל את אות מסדר האימפריה הבריטית עבור תרומתו לשידור במדינה ובאותה שנה נבחר לאישיות הטלוויזיונית המובילה של השנה.
ב-2006 הוא גילם את המספר בסבב הופעות בבריטניה של המחזמר מופע האימים של רוקי.
בשנים 2000 עד 2008 הנחה את התוכנית "יריד עתיקות בדרך".
אספל משמש כסגן נשיא ארגון "The Children's Trust" העוסק במתן צדקה לילדים בעלי פגיעה מוחית.
הוא נישא שלוש פעמים ולו שבעה ילדים.
הגביע האוקראיני

השתתפות

כל המועדונים המשחקים בליגת העל האוקראינית, הליגה האוקראינית הראשונה והליגה האוקראינית השנייה, שהם מועדונים מקצוענים בלבד, מתחרים בגביע האוקראיני.

שיטת התחרות

הטורניר נערך תחת שיטת "נוק-אאוט". קבוצות הליגה השנייה מתחילות לשחק משלב 512 הגדולות, 256 הגדולות או בשלב המסיים של 128 הגדולות, תלוי במספר הקבוצות באזור המתאים של הליגה השנייה. קבוצות הליגה הראשונה נכנסות לטורניר משלב 32 הגדולות, וקבוצות ליגת העל מתחילות משלב שמינית הגמר. כל השלבים משוחקים כמשחק אחד. משחק הגמר נערך כמשחק בודד בקייב, אך עשוי להשתנות בהתאם להחלטות ההתאחדות. משחקי הסיבוב הראשון משוחקים תמיד בנובמבר, בעוד הגמר משוחק במאי.
הקבוצה שזוכה בגביע מתמודדת בעונה שלאחר מכן בסופר קאפ האוקראיני מול זוכת אליפות אוקראינה.
לאורך כל תולדות הטורניר, חמישה מועדונים זכו בגביע - צ'רנומורץ אודסה, דינמו קייב, שחטאר דונצק, וורסקלה פולטבה, וטבריה סימפרופול.
תשואה לגודל

בכלכלה, תשואה לגודל הוא מונח המשמש להשוואה בין שיעור הגידול בתפוקת הייצור של הפירמה, לבין שיעור הגידול בתשומות (בכמויות גורמי הייצור). אם בהינתן הגדלה בכמות כל אחת מהתשומות בשיעור של %‏X, שיעור הגידול בתפוקה גבוה מ-%‏X, נאמר שלפירמה יש תשואה עולה לגודל. אם שיעור הגידול בתפוקה שווה בדיוק ל-%‏X, נאמר שלפירמה יש תשואה קבועה לגודל, ואם שיעור הגידול בתפוקה קטן מ-%‏X, נאמר שיש לה תשואה יורדת לגודל.
לדוגמה: אם חברה העוסקת בייצור נייר, ומשתמשת לשם כך בחשמל ובעץ בלבד (אלו הן התשומות היחידות שלה), יכולה להגדיל את תפוקתה פי 2.5 על ידי הגדלת כמות החשמל פי 2 וכמות העץ פי 2 - היא מקיימת תשואה עולה לגודל (כי 2.5 > 2). אם הגדלת כמויות החשמל והעץ פי 2 תגרום לתפוקה לגדול רק פי 1.5, אז היא מקיימת תשואה יורדת לגודל, ואם התפוקה תגדל בדיוק פי 2 - החברה מקיימת תשואה קבועה לגודל.
פירמה מסוימת יכולה לקיים תכונות שונות עבור רמות ייצור או עבור כמויות שונות של תשומות; היא יכולה לקיים תשואה עולה לגודל עבור רמות ייצור מסוימות, תשואה יורדת עבור רמות ייצור אחרות, ותשואה קבועה עבור רמות ייצור אחרות.

דוגמה ב

נניח שפונקציית הייצור של הפירמה היא:

כש-a ו-b מספרים חיוביים כלשהם (פונקציית ייצור מטיפוס קוב דאגלס ).
הגדלת כמות כל אחת מהתשומות פי  תגרום לתפוקה לגדול פי .
לכן: אם , פונקציית הייצור מקיימת תשואה עולה לגודל בכל תחום הגדרתה; אם , פונקציית הייצור מקיימת תשואה יורדת לגודל בכל תחום הגדרתה; ואם , פונקציית הייצור מקיימת תשואה קבועה לגודל בכל תחום הגדרתה.

ניסוח פורמלי

בחלק זה נניח שפונקציית הייצור של פירמה נתונה על ידי: , כלומר בהנחה של פונקציית ייצור עם שני משתנים (שתי תשומות).
ניתן באופן דומה להכליל את הנוסחאות וההגדרות עבור פונקציות ייצור עם מספר רב יותר של משתנים: .

תפוקה שולית

תשואה עולה או קבועה לגודל אינה עומדת בסתירה לתפוקה שולית פוחתת; זאת משום שתפוקה שולית פוחתת מתייחסת לשינוי בכמות של תשומה (גורם ייצור) אחת בעוד האחרות נשארות קבועות, בעוד התשואה לגודל נבדקת על ידי שינוי כמויות כל התשומות ביחד באותו שיעור. למשל, בדוגמה ב לעיל, אם , אבל  ו-, אז מתקיימת תשואה עולה לגודל על אף שעבור כל אחת משתי התשומות מתקיימת תפוקה שולית פוחתת.
מצד שני, אם עבור כל אחת מהתשומות התפוקה השולית היא עולה בכל תחום הגדרתה, בהכרח מתקיימת תשואה עולה לגודל.
אלעזר מאיר פרייל

הרב אלעזר מאיר פרייל (באנגלית: Elazar Meir Preil; ה'תרל"ח, 1878 - ה'תרצ"ד, 1933) היה רב אמריקאי ממוצא ליטאי. כיהן כרבה של מנצ'סטר, כרב בטרנטון וכרבה של אליזבת שבניו ג'רזי. במשך עשר שנים היה ראש ישיבה בישיבת רבנו יצחק אלחנן.

ביוגרפיה

נולד בבירז' שבפלך קובנה, למד בשדובה ובהמשך בישיבת טלז ובישיבת סלובודקה.
בשנת 1907, ה'תרס"ז, נסע עבור ישיבת טלז ללונדון. הוא נשאר באנגליה לאחר שקיבל הצעת רבנות מהקהילה היהודית במנצ'סטר ועבר לגור בעיר למשך כמה שנים. ב-1911, ה'תרע"א, היגר לארצות הברית והתמנה כרב בטרנטון. שנה לאחר מכן התקבל כראש ישיבה בישיבת רבנו יצחק אלחנן והחזיק במשרה זו במשך כעשור עד 1922, ה'תרפ"ב.
במקביל לכהונתו בישיבה, נבחר בשנת ה'תרע"ט, 1919, כרבה של אליזבת, ניו ג'רזי. הוא היה חבר פעיל באגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה ושותף לייסוד ארגון עזרת תורה. את חידושיו הדפיס בכתבי עת תורניים בני תקופתו, וחלקם נדפסו בספר השו"ת שלו, "שו"ת המאור".
שנתיים לאחר פטירתו, בינואר 1935, נישאה בתו בתיה (בסי) לרב מרדכי פינחס טייץ שזכה לפי צוואתו בכיסא רבנותו באליזבת.
אלפרד ברנהיים

ביוגרפיה

אלפרד ברנהיים נולד בכפר טינגן (Tiengen) שבדרום גרמניה בשנת 1885. הוא היה הצעיר מבין ששת ילדי משפחה שומרת מצוות. אביו עסק בסחר בנדל"ן ושימש כראש הקהילה היהודית בכפר. בהיותו בן 10 נפטר אביו והמשפחה עברה להתגורר בעיר קרלסרוהה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שוחרר משרות צבאי, כנראה בשל לקות בראייתו. על פי השערות ביקש ברנהיים לעסוק באדריכלות, אולם החל לעסוק בצילום כאוטודידקט. בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 למד צילום אצל וולטר הגה בויימר ואמנות שימושית בפפורצהיים. במקביל עבד כמתלמד-מתנדב בבית חרושת לכלי כסף בעיר. בשנת 1933 פתח סטודיו בברלין ואף לימד שבעה תלמידים בו.
בשנת 1934, בעקבות עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה, עלה לארץ-ישראל והתיישב בירושלים. הוא הקים בביתו מעבדת צילום והתפרנס מתצלומים מוזמנים למוסדות שונים ובעיקר בית הנכות הלאומי בצלאל והאוניברסיטה העברית.
בשנת 1956 הצטרפה הצלמת ריקרדה שוורין לסטודיו של ברנהיים ונטלה חלק פעיל בעבודתו.
לאחר פטירתו של ברנהיים המשיכה שוורין לנהל את הסטודיו עד פרישתה לגמלאות בשנת 1982.
עיקר יצירתו של ברנהיים התמקדה ביצירת דיוקנאות ובצילומי אדריכלות. בשנותיו הראשונות בארץ ישראל עסק גם בצילום מסחרי בסגנון "הצילום החדש". עזבונו של ברנהיים, הכולל כ-20,000 נגטיבים, נמצא באוסף מוזיאון ישראל, ירושלים.
בית החוכמה

בית החוכמה (בערבית بيت الحكمة בית אל־חכמה) היה מוסד שפעל בבגדאד בין המאה ה-9 עד המאה ה-13 לספירה, ושימש מכון לתרגום כתבי יד, ספרייה ומכון מחקר. המוסד היה אחד המוסדות המרכזיים ואחד הסמלים הבולטים של תור הזהב של האסלאם.
בית החוכמה הוקם על ידי הח'ליפה אל-מאמון, משושלת בית עבאס. המלומדים השייכים לבית החוכמה תרו את האימפריה הערבית בחיפוש אחר כתבי היד של חכמי הודו, פרס ויוון העתיקה. ספרים רבים נקנו מקונסטנטינופול בתמורה לכסף רב. הספרים הובאו, תורגמו לערבית, והפכו זמינים לקהל הרחב. חוקרים רבים שלמדו ועבדו בבית החוכמה היו מרקע פרסי או נוצרי מזרחי. ראוי לציון שדרך הנוצרים הנסטוריאנים עברו המדע, הפילוסופיה והרפואה היווניים לערבים.
בנוסף התבצעה כמות גדולה של מחקר מקורי בבית החוכמה. בין המלומדים שפעלו בבית החוכמה ניתן למנות את אל-ח'ואריזמי, מתמטיקאי חשוב שיצא לו מוניטין של מייסד האלגברה.
בסוף ינואר 1258 המונגולים צרים על העיר בגדאד, ולאחר שהח'ליף אל-מסתעצם סירב להיכנע, נכבשה בגדאד על ידי חילות המונגולים שבפיקודו של הולאגו חאן, נבזזה ונשרפה, ובתוך ההרס נהרס גם בית החוכמה - שלא שוחזר עד עצם היום הזה.
אוצר התורה

אוצר התורה היא רשת חינוך יהודי שנוסדה בשנת 1945 בירושלים, במטרה לחנך ילדים יוצאי קהילות ספרדיות. הרשת הקימה 29 בתי ספר בשטח המנדט הבריטי, ובהמשך העבירה את פעילותה למדינות מוסלמיות במזרח התיכון ובצפון אפריקה. הרשת הוקמה על ידי שלושה אישים בני הקהילה הסורית-חלבית בארץ ישראל ובתפוצות: יצחק שלום מארצות הברית, יוסף שמאע מירושלים ועזרא טובל מארגנטינה.
בין היתר הפעילה הרשת 40 בתי ספר באיראן עם כ-8,000 תלמידים, שני בתי ספר בסוריה הפעילים עד היום, ובית ספר בלוב שפעל לתקופה קצרה. במרוקו חינכה הרשת בין השנים 1947-1962 כ-10 אחוז מכלל הילדים היהודים בגיל החינוך. בעידוד מייסדי הרשת במרוקו -הרב אברהם קלמנוביץ נשיא ישיבת מיר בניו יורק והרב רפאל עבו, הועברו אלפי תלמידים מצטיינים מבתי הספר במרוקו לישיבות ליטאיות באירופה ובארצות הברית, במטרה לשקם את עולם הישיבות שנחרב בשואה, על אף שכתוצאה מכך אולי נמנע פיתוחו של החינוך הדתי במרוקו. כיום רשומים במוסדות הרשת במרוקו כ-500 תלמידים.
בנוסף לחינוך דתי וכללי, קיבלו תלמידי הרשת בחלק מהמדינות ארוחות חינם וטיפול רפואי. בעקבות הסדר שהושג עם רשת כל ישראל חברים ("אליאנס") החילונית, סיפקה אוצר התורה כ-10 שעות שבועיות של חינוך יהודי בבתי הספר של אליאנס באיראן. בנוסף, ביזמתו של שאול רייכמן, שחי באותה תקופה בטנג'יר לפני שהיגר לקנדה, הוקם בטנג'יר בית ספר להכשרת מורות. בין השנים 1959-1955 כיהן כמנכ"ל הרשת הרב זאב וולטנר מאנגליה.
במהלך שנות ה-50 הצטמצם משמעותית מספר התלמידים הנרשמים לרשת, בעקבות גלי ההגירה של יהודים ממדינות מוסלמיות לישראל ולצרפת. בעקבות זאת הוקמו בתי ספר בצרפת; בשנת 1961 נפתח בית הספר הראשון בליון, שהפך בהמשך לעצמאי, ובשנת 1971 הוקמו בתי ספר בשני פרברי פריז, קרטיי וסרסל. בהמשך נפתחו בתי ספר גם בטולוז, במרסיי ובאנטוני.
נכון לשנת 2005, לומדים ב-15 מוסדות הרשת בצרפת כ-4,000 ילדים בני 5-17, מתוך סך כולל של כ-30 אלף ילדים שלומדים בבתי ספר יהודיים-צרפתיים. בתי הספר מקיימים הפרדה בין בנים לבנות ומשלבים לימודים תורניים וגישה אורתודוקסית, לצד פתיחות מסוימת ולימודים כלליים מתקדמים.  ממשלת צרפת מממנת את המשכורות למורים המלמדים את מקצועות החול, בתמורה לפיקוח הדוק על תוכנית הלימודים הממלכתית. בנוסף נתמך הארגון מאז היווסדו על ידי הג'וינט, קהילות מקומיות ואנשים פרטיים.
בשנת 2012, במהלך פיגועי הירי שאירעו בדרום צרפת בידי צעיר מוסלמי, נרצחו מורה בבית הספר של הרשת בטולוז, הרב יונתן סנדלר, שני בניו ותלמידה נוספת. הרוצח הצהיר כי המניע למעשה הוא נקמת מות ילדים פלסטינים. בעקבות הפיגוע שונה שם בית הספר ל"אור התורה",
לפי אמונה במסורת היהודית על סגולה שיש בשינוי שמו של אדם כדי לשנות את גורלו.
ויליאם בויס

חייו

בויס נולד בלונדון והיה נער מקהלה בקתדרלת סנט פול. כשקולו השתנה, החל ללמוד מוזיקה אצל המורה המוערך מוריס גרין. 
מינויו המקצועי הראשון היה בשנת 1734 שהועסק כנגן עוגב בכנסייה האנגליקנית באוקספורד. 
בויס עסק בכמה משרות לפני שהתמנה למשרה הנחשקת בבית המלוכה כ'אמן המוזיקה של המלכה' בשנת 1755 ונהיה לנגן עוגב בקפלה המלכותית בשנת 1758. 
כשחירשותו נהייתה חמורה, בויס חדל להתפרנס כנגן עוגב והתמקד בסיום קומפילצית המוזיקה לקתדרלה שמורו גרין השאיר לא גמורה. מכאן המשיך לערוך יצירות של ויליאם בירד והנרי פרסל. 
בויס נודע כיום בעיקר בזכות שמונה הסימפוניות שלו, המנוניו והפואמות הליריות, אם כי הלחין עוד יצירות רבות. הלחן שחיבר ב-1759 לאחד השירים מן האופרה "Harlequin's Invasion" הפך למארש הרשמי של הצי המלכותי הבריטי.
אצטרולב

אַצְטְרוֹלָב (באנגלית: Astrolabe) הוא מכשיר מכני המשמש לקביעת זוויות גרמי השמים ביחס לאופק, והיה מכלי הניווט העיקריים עד למאה ה-18, בה נתפס מקומו על ידי הסקסטנט.
אצטרולב מורכב מלוח עגול, המכויל במעלות (בדומה למד זווית), ומזרוע מסתובבת המחוברת למרכזו. כאשר סימון ה-0° מיושר עם האופק, וכוכב כלשהו (או כל גוף שמימי אחר, שמיקומו ידוע) "נראה" בקצה הזרוע, נמדדת הזווית (במעלות) אל הכוכב (מכאן השם "אסטרו" - כוכב + "לב" - לקחת).
על המעגל חרוטים קווי הקוארדינטות שמייצגים הטלה סטריאוגרפית של ספרת השמים, כפי שהם במקום ידוע כלשהו על פני כדור הארץ. מעל מערכת הגריד הזו מסתובבת ה"רטה", שהיא מסגרת עם סימונים שנקודותיה מסמלות כוכבי שבת. לאחר שהמכשיר מכויל לשעה הנוכחית, ניתן לקרוא את מיקום הכוכב מהגריד. ניתן לבצע גם את ההפך ולהתאים את האצטרולב למיקום הידוע, ולדעת, לפי החישוב, מה השעה.
האצטרולב הומצא ככל הנראה על ידי היפרכוס (המאה ה-2 לפנה"ס). תלמי היה הראשון שתיאר הטל סטריאוגרפי (במאה ה-2). האצטרולב הגיע לעולם המוסלמי במאה ה-8 או ה-9 ועל כן מקור שמו הוא בערבית. האצטרולב חזר מחדש לאירופה דרך ספרד המוסלמית במאה ה-11 (המגלים הנוצריים המוקדמים של האסטרונומיה הערבית היו גרברט מאורילק והרמנוס קונטרקטוס). הרקע המתמטי בוסס על ידי אל-באטאני בחיבורו "כיתאב אז-זיג'" (920 בקירוב), שתורגם ללטינית על ידי אפלטון טיבורטינוס (De Motu Stellarum).
הסופר האנגלי ג'פרי צ'וסר (סביבות 1343–1400) כתב חיבור על האצטרולב עבור בנו. במאה ה-15, בונה המכשירים הצרפתי ז'ן פוסוריס (סביבות 1365 - 1436) התחיל למכור אצטרולבים בחנותו בפריז, כמו גם שעוני-שמש ידניים והמצאות מדעיות נוספות של התקופה. 
האצטרולב המתכתי הראשון הידוע במערב אירופה תוכנן ונבנה על ידי האסטרונום היהודי רבי אברהם זכות (1452–1514) בליסבון שבפורטוגל. האצטרולבים המתכתיים היו מדויקים בהרבה מאלה העשויים עץ.
ב 2014 התגלה אצטרולב בספינה שטבעה מול חופי עומאן,  האצרולאב נוצר בין 1496 ל 1501 ונחשב לעתיק ביותר בעולם. כלי הניווט הימי, המכונה "האצטרולב של סודרה (Sodré)", נמצא ב-2014 בקרבת האי אל-חאלניה בהריסות הספינה אסמרלדה ששימשה במסעו השני של הצי של מגלה הארצות וסקו דה גאמה להודו, בשנת 1502
אליענה מגון

ביוגרפיה

מגון נולדה ב-23 בפברואר 1993 והיא אחותם הקטנה של יהונתן ודניאל מגון. היא נחשפה בשנת 1999 בתור ילדת פסטיגל (פסטיגל 99 - המילניום). גם בשנת 2000 היא הייתה ילדת פסטיגל (צעצוע של פסטיגל). בשנת 2002 שיחקה בסרט 'כנפיים שבורות' את בר אולמן. באותה השנה דיבבה בסדרה 'קאיו' את קאיו, בסדרה לילו וסטיץ' את לילו פלקאי ודיבבה ילדה בסרט 'סוס פרא'. בשנת 2003 השתתפה בתוכנית 'פרפרים של שבת'. באותה השנה חזרה לדבב את לילו פלקאי ב'סטיץ': הסרט' ודובבה גם בסיפורי סומסום.
בשנת 2004 שרה את הליווי בשיר הפתיחה של התוכנית 'אובי' ודיבבה ב'אובי' ילדים. באותה השנה דיבבה דמויות שונות בסדרה 'סאקורה לוכדת הקלפים'. בשנת 2005 שיחקה את אושר לוי בסדרה 'השיר שלנו' וחזרה לדבב את לילו פלקאי ב'לילו וסטיץ' 2 - הגליץ' של סטיץ'. בשנת 2007 דיבבה דמויות שונות ב'פוקימון' ודיבבה את לינג לינג ב'טאו שו'. באותה שנה שיחקה בסדרת הטלוויזיה מרחק נגיעה את תפקיד שרה ברמן בתו של הרב אהרון. בשנת 2008 דובבה את ג'י-סי ב'צוות קוואנטום' ואת האנה בסרט 'הורטון שומע מישהו'. בשנת 2009 שיחקה את מאיה בסדרה נשרים, ודיבבה ב'הולי הובי' את גלי. היא דיבבה גם את מולי בסדרה 'מילי ומולי'. באותה השנה דיבבה ב'דובוני אכפת לי' את חייכנית. באותה השנה היא חזרה לדבב ב'דובוני אכפת לי - המשאלה הגדולה', אך הפעם את שיתופית. היא דיבבה את שיתופית גם ב'דובוני אכפת לי - הרפתקה בפארק השעשועים'. בשנת 2010 דיבבה את לוסי פבנסי ב'סיפורי נרניה - המסע בדרך השחר'.
בשנת 2011 דיבבה את גור הנמרים ודמויות נוספות בסדרה 'רוץ דייגו רוץ'. היא דיבבה את זזי בסדרה 'זיגי הזברה', ואת ביילי פיקט ב'החיים היפים של זאק וקודי - הסרט'. באותה השנה דיבבה את פולה בסדרה 'סלאש', ואת ביבה בסדרה 'רובי הרובוט'. באותה השנה היא גם חזרה לדבב את חייכנית ב'דובוני אכפת לי - מבצע ההצלה', 'דובוני אכפת לי - המסע אל עיר הכוכבים', וב'דובוני אכפת לי - פסטיבל הנתינה'. בשנת 2012 דיבבה דמויות שונות בסדרה 'מגלים עם דורה'. בשנת 2013 שרה את הליווי לשיר הפתיחה של הסדרה 'יהלי שומר הטבע', ודיבבה שם גם את מיץ. באותה השנה דיבבה את זהבהבית ב'ילדי העננים', וב'מגלים עם דורה - הרפתקה מסביב לעולם' את אמלי. ב-2017 דיבבה את דמותה של ג'יוטי ב'אוטובוס הקסמים נוסע שוב'.
מסילה גאודזית

בגאומטריה דיפרנציאלית, מסילה גאודזית היא מסילה המתארת באופן מקומי את הדרך הקצרה ביותר בין שתי נקודות במרחב. זוהי הכללה של מושג הקו הישר מהגאומטריה האוקלידית ליריעות כלליות. למשל, על פני הכדור, המסילות הגאודזיות הן המעגלים הגדולים שהרדיוס שלהם שווה לרדיוס הכדור. 
על פי תורת היחסות הכללית, גופים שלא פועלים עליהם כוחות מלבד כוח הכבידה, נעים בממוצע על פני מסילות גאודזיות במרחב-זמן.
אם מוגדרת מטריקה דיפרנציאלית על המרחב האפיני, למשל באמצעות סמלי כריסטופל, המסילות הגאודזיות מקיימות את המשוואה הדיפרנציאלית הנובעת מן העובדה שהווקטור המשיק שלהן מקביל לעצמו לאחר טרנספורט מקבילי לאורך העקום. ניתן גם למצוא את המסילה הקצרה ביותר בין שתי נקודות במרחב עקום על ידי כתיבת משוואת אורך הקו לפי פרמטר כלשהו, ואז למצוא את המינימום של משוואה זו על ידי חשבון וריאציות.

משוואת המסילה הגאודזית

במרחב בעל טרנספורט מקבילי, הטרנספורט המקבילי של וקטור משיק לאורך המסילה הגאודזית אינו משנה אותו:
כאשר 

והעקומה היא 
בהטלה למערכת צירים נקבל:
כאשר 

הם ווקטורי הבסיס.  הם סמלי כריסטופל.
פוקאצ'ה

פוקאצ'ה (באיטלקית: Focaccia) היא לחם שטוח שנאפה בתנור אפייה. בדרך כלל היא מצופה בשמן זית, בצל, עשבי תיבול או מצרכי מזון שונים, הקשורים לפיצה. המילה נגזרת מהמילה הלטינית focus שמשמעותה "מרכז" כמו גם אח; האח הייתה מרכז הבית בעבר, והלחם הזה נאפה במרכזה.
משערים כי המתכון הבסיסי הגיע מהאטרוסקים או מיוון העתיקה, אולם כיום הפוקאצ'ה ידועה במיוחד כמעדן של מחוז ליגוריה, ומכונה רשמית באיטלקית "פוקאצ'ה גֶ'נוֹבֶזֶה" (מג'נובה). המתכון המקומי, פוקאצ'ה עם גבינה (focaccia col formaggio), מיוצר בעיר רקו שנמצאת ליד ג'נובה.
הפוקאצ'ה מאוד פופולרית באיטליה ובדרך כלל מתבלים אותה עם שמן זית ועשבים, כאשר מעליהם שמים גבינה או בשר או מספר ירקות. בצק פוקאצ'ה דומה בסגנון ובמרקם שלו לבצק של פיצה המורכב מקמח מועשר בגלוטן, שמן, מים, סוכר, מלח ושמרים.
פוקאצ'ה עשויה ללוות מאכלים שונים, להוות בסיס לפיצה ולשמש להכנת כריכים. מחוץ לאיטליה הפוקאצ'ה משמשת בעיקר לכריכים.

אופן ההכנה

בדרך כלל מגלגלים את הבצק או לוחצים עליו ביד כדי ליצור שכבה עבה ואז אופים אותו בתנור אפייה. לרוב, אופים מנקבים את הלחם עם סכין כדי לשחרר בועות אוויר על פני השטח של הלחם. שיטה נפוצה אחרת היא ניקוב מרובה של הלחם. הניקוב יוצר מספר רב של בארות בלחם באמצעות שימוש באצבע או בידית של כלי מטבח כלשהו. כדי לשמור את הלחות שבלחם, מפזרים שמן על הבצק, ביד או עם מברשת, לפני ההתפחה והאפייה.

אטימולוגיה

בעבר, הפוקאצ'ה נאפתה על אבנים שטוחות או על מחבת אפייה באח. ככל שהמסורת התפשטה, הדיאלקטים השונים והמרכיבים המקומיים המגוונים גרמו להופעת מגוון לחמים (שחלקם אפילו נחשבים לעוגה). בבורגונדי המאכל נקרא foisse ו-fouaisse. בפרובאנס ולנגדוק הוא נקרא fogassa או fougasse. בספרדית המאכל נקרא bogaza. בדיאלקט הג'נובזי מכונה הפוקאצ'ה "a fügassa".
מקסימיליאן הרמן מקסי

חייו

מקסי נולד בבראילה, אך במהרה עברה משפחתו לבוקרשט, שם עשה את לימודיו. בין השנים 1913-1916 למד בבית הספר לאמנויות יפות אצל הפרופסורים פרידריך סטורק וקמיל רסו. הוא נלחם במלחמת העולם הראשונה ולאחריה, בשנת 1918, יחד עם האמנים י. רוס וי. שטוירר, ארגן ביאשי תערוכה עם מוטיבים מהחזית. בשנת 1920 הוא הציג את תערוכת היחיד הראשונה על נושאי המלחמה ובשנת 1921 לקח חלק בתערוכת "החברה לאמנות רומנית".
בין השנים 1922-1923 למד בברלין יחד עם ארתור סגל והשתתף בהקמת קבוצת נובמבר. הוא הציג בגלריות של "דר שטורם" לצד P. Klee ו-L. Marcoussis ובשנת 1924 השתתף בתערוכה הבינלאומית של הקבוצה Contimporanul (בן זמננו) לצד קונסטנטין ברנקושי, מרסל ינקו, ויקטור בראונר, ארתור סגל, מ. פטרשקו ק. מיכאילסקו, Klee, והנס ארפ. באותה שנה פתח את "האקדמיה לאמנות מודרנית ומעטרת" ברוח הבאוהאוס. האקדמיה הופכת בשנת 1928 ל"סטודיו לאמנות מעטרת" המקדם את סגנון הארט דקו.
מקסי ייסד את כתב העת האוונגארדי "אינטגרל" שבו השתתפו גם ברבו פונדויאנו, אילריה וורונקה ואחרים. הוא המשיך בניהול כתב העת עד 1928. בשנת 1926, בהיותו בפריז עבד מקסי על תמונות הרקע והתלבושות של שני מחזות, אחד של פירנדלו והשני של אנדרה ז'יד. בשנת 1929, לאחר ששב לרומניה, השתתף בתערוכה של הקבוצה "אמנות חדשה" וזכה למדליית הזהב בתערוכה העולמית של ברצלונה (1929). בין השנים 1930-1938 המשיך להציג עם קבוצת Contimporanul, בתערוכה של רומא ובהפגנות של הקבוצה האומנותית "קריטריון".
משנת 1939 התחיל לעבוד עבור התיאטרון היהודי "באראשאום" בבוקרשט ומשנת 1941, לאחר שנכנסו לתוקף חוקי הפרדת העיסוק הגזעניים, היה לאחד ממנהלי התיאטרון והתחיל ללמד בבית ספר חדש לאמנויות שפתחו למען היהודים שסולקו מבתי הספר הרומניים. לאחר המלחמה ארגן תערוכה בשם "עבודה ואמנות" שבה הוצגו מעבודות התלמידים והמורים גם יחד.
בשנת 1949 מונה לתפקיד מנהל המוזיאון לאמנות של רומניה וקיבל תפקיד של פרופסור אוניברסיטאי במכון לאמנות פלסטית על שם ניקולאה גריגורסקו. הוא לימד שם עד שנת 1951. נפטר בשנת 1971.
עבודתו המוקדמת של מקסי הושפעה מאוד מהקונסטרוקטיביזם, אך בהמשך ניכרת פנייה למודרניזם מתון.
ידיים של שלום

ידיים של שלום, (באנגלית: Hands of Peace) היא עמותה אמריקאית בין-דתית, שמטרתה לייצר שותפות ולפתח מנהיגות בקרב נוער ישראלי, פלסטיני ואמריקאי. העמותה הוקמה בשנת 2002, על ידי שלוש נשים מאזור שיקגו (נוצריה, מוסלמית ויהודיה).
העמותה נוסדה על מנת לאפשר לנוער ישראלי ופלסטיני להכיר את ה"צד השני" לעומק, וללמוד על הסכסוך הישראלי-פלסטיני, ועל החברה הסובבת אותם. העמותה מנסה להאיר נקודות ראות שונות על הסכסוך הישראלי-פלסטיני, וליצור דיון על פתרונות אפשריים, תוך רכישת כישורי הקשבה, מנהיגות ושיתוף פעולה. בני הנוער נפגשים במשלחת הקיץ של הארגון בארצות הברית, ולאחר מכן לוקחים חלק בפעילויות ההמשך של הארגון בארץ.
בכל שנה נבחרים כ-45 בני ובנות נוער ישראלים ופלסטינים למשלחת של העמותה לארצות הברית. משפחות מקומיות משיקגו וסן דייגו מארחות את משתתפי התוכנית בבתיהן בהתנדבות. במהלך השהות בארצות הברית בני הנוער מקיימים ביניהם דיונים בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני, שמטרתם להעלות וללבן מחלוקות. בנוסף, הנוער לוקח חלק בפעילויות שמטרתן לפתח כישורי מנהיגות וכן פעילויות גיבוש וזמן חברתי.

תוכניות המשך

לאחר החזרה ממשלחת הקיץ בארצות הברית הופכים משתתפי התוכנית לחלק מקהילת הבוגרים של העמותה. במסגרת זו שבים ונפגשים הבוגרים הישראלים והפלסטינים אלו עם אלו, ולוקחים יחד חלק בסיורים, הרצאות וסמינרים ברחבי הארץ. המשתתפים ממשיכים לקחת חלק בדיאלוגים עם בוגרים ותיקים וחדשים של התוכנית. בין היתר תוכנית הבוגרים נועדה לסייע לבוגרי התוכנית לקדם יוזמות חברתיות בקהילות שלהם.
בני נוער שחזרו מהמשלחת הראשונה יכולים לחזור למשלחות נוספות כחניכים בוגרים בתוכנית מנהיגות ממוקדת. בה בעת, הם מסייעים למשתתפי השנה הראשונה בתהליך שהם עוברים.
דימות תרמי

דימות תרמי (ידוע גם כרישום חום, הדמאה תרמית, תרמוגרפיה או תרמוגרפיית תת-אדום) הוא תחום מדעי פיזיקלי והנדסי העוסק בדימות, המתבצע על בסיס קליטת קרינה תת-אדומה (Infra-Red או IR), הנפלטת מכל עצם בעל טמפרטורה מעל לאפס המוחלט (ראה קרינת גוף שחור).
יישומי דימות תרמי הם רבים ומגוונים, וכוללים למשל דימות רפואי, יישומי אלקטרוניקה צבאית כגון אמצעי ראיית לילה, בדיקות לא הורסות, וולקנולוגיה, מחקר כימי ופיזיקלי ועוד.
גלאים ומצלמות דימות תרמי קולטים ומעבדים קרינה אלקטרומגנטית בתוך תחום התת אדום (אורכי גל בתחום של 1 עד 14 מיקרון).
פלגת הארמייה ווירש (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

ב-14 באוקטובר 1914 הוקמה פלגת הארמייה ווירש בשלזיה על בסיס קורפוס הלאנדווהר, בפיקודו של גנרל רמוס פון ווירש. פלגת הארמייה פעלה מה-14 בנובמבר 1914 עד ה-4 באוגוסט 1915 תחת פיקוד הצבא האוסטרו-הונגרי, תוך שהיא משתתפת במתקפת גורליצה-טרנוב. פלגת הארמייה השתתפה בקיץ 1916 בבלימת מתקפת ברוסילוב, וב-29 באוגוסט הוכפפה לקבוצת הארמיות ווירש.
ב-15 בדצמבר 1917 פורקה פלגת הארמייה.