google/wiki40b huggingface dataset:
ר.ב. לייפציג

היסטוריה

המועדון הוקם במאי 2009. ראסן באל שפורט לייפציג הוא המועדון החמישי שקבוצת רד בול בחרה להשקיע בו אחרי רד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית, ניו יורק רד בולס מה-MLS, רד בול ברזיל מליגת המשנה הברזילאית ורד בול גאנה מגאנה.
המועדון נתקל בשתי בעיות עם ההתאחדות הגרמנית לכדורגל. ראשית, ההתאחדות לא מאשרת ששם של ספונסר יהיה חלק משם של קבוצה. שנית, החזקת קבוצה בידי אדם אחד או ישות אחת אינה מותרת בידי הליגה. במטרה להתגבר על הבעיות הללו, שינה את שמו חזרה מ"רד בול לייפציג" ל"ראסן באל שפורט" ראשי התיבות של שני השמות נכתבים בצורה זהה - RB. בנוסף המועדון עבר לשיטה של הצבעה וחברות במועדון כשעדיין המממנת העיקרית היא חברת רד בול האוסטרית.
המועדון הציב לעצמו מטרה שקבוצתו תעפיל לליגה הבכירה בתוך 8 עד 10 שנים משנת הקמתה. לאחר הקמתו קנה המועדון את קבוצת SSV מרקראנשטאט מהליגה הגרמנית החמישית, שפעלה בעיירה הסמוכה ללייפציג, ובכך למעשה קנה את מקומה בליגה, במטרה להחליפה עם קבוצתו. לאחר מכן גם עברה הקבוצה לאצטדיון המרכזי בלייפציג, שלקח חלק באירוח משחקי מונדיאל 2006. 
בעונת 2015/2016 העפילה הקבוצה לבונדסליגה לראשונה בתולדותיה, לאחר שסיימה במקום השני בליגת הבונדסליגה השנייה.
בעונת 2016/17 רשמה הקבוצה הצלחה גדולה כאשר סיימה את עונת הבכורה שלה בבונדסליגה במקום השני, והבטיחה מקום בליגת האלופות. עם זאת, נגד הקבוצה קיימת ביקורת עצומה, על כך שמדובר בקבוצה השייכת לתאגיד רד בול ולא לאוהדים, ועל היעדר מסורת. כאשר הקבוצה יצאה למשחקי החוץ, התקיימו נגדה מחאות רבות כחלק מביקורת זו, ואף התארגנו מספר חרמות נגד המשחקים.
בעונת 2017/2018 הקבוצה העפילה לשלב רבע גמר הליגה האירופית, בעונת הבכורה שלה במפעל והייתה לקבוצה הראשונה שעולה לרבע גמר אירופי בעונת הבכורה שלה מאז שעשתה זאת קבוצת קרלסוהה בעונת 1993/1994.
חביב שמעוני

חייו

חביב שמעוני נולד בדהוכ שבעיראק בשנת 1933 ועלה ארצה בשנת 1936.
בתום לימודיו התיכוניים הצטרף בשנת 1951 למפא"י והיה פעיל במוסדות המפלגה במחוז ירושלים. בשנת 1965 נבחר לחבר מועצת הפועלים בעיר, בה כיהן ארבע שנים, ובשנים 1969–1974 ושוב בין 1978–1984 היה חבר מועצת העיר. בתקופות אלו השלים שמעוני תואר ראשון במזרחנות ומדע המדינה ותואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטה העברית.
בשנת 1964 החל שמעוני לעבוד במשרד המסחר והתעשייה. משך תשע שנים היה חבר בהנהלת מכון האריזה. לאחר מכן, בשנת 1973, מונה ליו"ר הנהלת המרכז הישראלי לעיצוב המוצר והיה ממונה על תחום זה במשרד. במהלך שנות עבודתו נבחר גם ליו"ר ועד העובדים.
בראשית כהונתה של הכנסת השמינית הושבע אליה מטעמה של סיעת המערך, בעקבות פטירתו של עבד אל-עזיז זועבי. שמעוני היה חבר ועדת העבודה והרווחה, ועדת החינוך והתרבות וועדת השירותים הציבוריים.
במהלך כהונתו הראשונה במועצת עיריית ירושלים הוביל את מאבק תושבי נחלאות לאינטגרציה בחינוך עם בתי הספר של רחביה, המאבק הראשון בישראל לאינטגרציה. המאבק הוכתר בהצלחה ושמעוני התמיד בה, למרות בקשה אישית של ראש הממשלה, גולדה מאיר, עד שנבחר לכנסת.
שמעוני היה מדובריה של העלאת המודעות לתרבות של עדות המזרח והביא להקמת המרכז לשלוב מורשת יהדות המזרח במשרד החינוך בשנת 1976. 
שמעוני תמך בחוק ההפלות ונימק זאת בכך שממילא מתבצעות הפלות רבות מחוץ לבתי החולים, בצורך להקל על צפיפות הדיור ובטענה שאין להכריח אשה להביא לעולם ילד שהיא אינה מעוניינת בו. 
במקביל לעיסוקיו המקצועיים והפוליטיים, שמעוני היה שותף בשנת 1963 לייסוד הארגון הארצי של יהודים יוצאי כורדיסטן בישראל. שימש עורך כתב העת "התחדשות" של העדה הכורדית ובמשך 31 שנים עמד בראש הארגון כמזכירו הכללי.
שמעוני שהיה מיוצאי כורדיסטן נשא לאשה את שלומית שהייתה מעדת האורפלים.
חיים סוטין

חייו

סוטין נולד בסמילוביצ'י, כפר בן 400 תושבים ליד מינסק שברוסיה (ברוסיה הלבנה, לימים בלארוס). הוא היה בנו העשירי של חייט יהודי עני, וכילדי הקהילה הקטנה האחרים למד בחדר. על ילדותו דיבר מעט ובמרירות, אולם ידידו ובן כפרו הצייר מישל קיקואין וידידים אחרים הפליגו אודותיה בסיפורים שהפכו לאגדה. נאמר עליו שעוד בגיל שבע גנב כלי מטבח כדי לקנות צבעים, שבגיל שלוש עשרה היה נוהג לרשום דיוקנאות על פיסות ניר ועל הקירות הבתים, ושאביו, אדם נבער וגס, ביקש שבנו יהיה חייט או סנדלר, ולא ראה בעין יפה את נטייתו לציור. הילד גדל בודד ומסוגר.
בגיל 16 ביקש לצייר את דיוקנו של יהודי בן כפרו, וספג בשל כך מכות. עם 25 רובלים ששולמו לו כפיצוי על המכות שקיבל, ובאישור אמו, עזב את העיירה ועבר יחד עם חברו קיקואין למינסק, שבה החל ללמוד ציור. לאחר שנת לימודים אחת התקבל לאקדמיה לאמנות בווילנה, ולמד בה שלוש שנים, שבהן סבל מעוני וממחסור.
בשנת 1913 הגיע סוטין בן העשרים לפריז ופגש בה חברים יהודים מוכרים, קיקואין, פנחס קרמין, מארק שאגאל, אמדאו מודיליאני, ואחרים, שהיו אמנים צעירים בעלי שיעור קומה, שפיתחו גישה אקספרסיוניסטית, ועתידים להוות לצידו את עיקרה של אסכולת פריז שפעלה בצרפת בתחילת המאה ה-20. סוטין נחשב לראש אסכולה זו. גם בפריז חי חיי מחסור. מאז ועד מותו עתיד היה סוטין לנדוד ללא הפסק בין רובעי פריז ומכפר לכפר ברחבי צרפת. הוא צייר מאות ציורים, בעיקר נופים ודיוקנאות.
במלחמת העולם השנייה, עם כיבוש צרפת בידי גרמניה, נאלץ סוטין לעזוב את ביתו בפריז ולהסתתר במקומות שונים, לעיתים גם ביערות תחת כיפת השמים מפחד הגסטאפו. מחלת כיב הקיבה שהציקה לו גברה בתנאים אלה, ודימום כבד אילץ אותו לבסוף לעזוב את מחבואו, לחזור לפריז ולהיכנס לבית חולים לניתוח, אך זה לא הצליח להציל את חייו. סוטין נפטר ב-9 באוגוסט 1943 מכיב קיבה, ונקבר בבית הקברות מונפרנאס שבפריז.
על שמו רחובות בחיפה, בתל אביב ובפתח-תקווה.
מנגו

אטימולוגיה

המילה מנגו מקורה במילה בשפת המלאיאלאם "מאנה" (מלאיאלאם: മാങ്ങ; מהשורש הדראווידי עבור מנגו) דרך המילה הפורטוגזית מנגה ודרך המילה האנגלית מנגו. השימוש הראשון המתועד במילה בשפה אירופאית הוא בטקסט שכתב חוקר הארצות האיטלקי לוּדוֹוִיקוֹ די וֶרתֶמָה באיטלקית בשנת 1510 בתור magna. המופעים המתועדים הראשונים בשפות כמו צרפתית ולטינית מאוחרת הם כנראה תרגומים של הטקסט הזה. מקורה של הסיומת o שהוסף באנגלית אינו ברור.
בארץ ישראל גידול המנגו כיום הוא נרחב, בעיקר בדרום הגליל העליון ובאזור הכנרת, וענף הייצוא החקלאי הוא משגשג ביותר. כשליש מתנובת המנגו המובחר ביותר הגדל בארץ נשלח למדינות אירופה השונות, ואילו שני השלישים הנותרים מהווים כ-90% מהיקף שוק המנגו בישראל.
גאולה ולונדון

היסטוריה

ב-11 במאי 2019 עלה קדימון התוכנית בערוץ היוטיוב של "כאן" ובערוץ הטלוויזיה "כאן 11" התוכנית עלתה ב-19 במאי 2019.

סערות שהתעוררו בעקבות דברים של ירון לונדון

התוכנית זכתה לתהודה תקשורתית בעקבות וידויו של ירון לונדון על כך שחפן את שדה של אישה שאינו מכיר כתגובה לכך שמיששה את בטנו. הוידוי גרר את תגובתו של ירון בתוכנית המובילה שטען כי אין מדובר בהטרדה מינית. כמו כן, נשמעו קריאות לפיטורו, בין היתר מצד מירי רגב מטעם הליכוד. נטען מצד גורמים בתקשורת כי ייתכן שתגובתה היא תוצאה של מסע הרדיפה כנגד תאגיד השידור ולא מן המקרה עצמו, כיוון שבמקרים דומים תגובתה הייתה שונה ודווקא גיבתה את המואשם בהטרדה. בתוכנית אחרת, ששודרה ב-18 באוגוסט 2019, סיפר לונדון על שיחה שהתרחשה בינו לבין דודו טופז ובה שאל לונדון את טופז מדוע התגרש. בתשובה לדבריו של טופז, לטענתו, כי טופז "מאבד את הליבידו לטובת חיי הנישואים", ענה לונדון "אתה בעצם רוצה את הכוס הגלקטי". הדבר סוקר במגוון תוכניות, בהן חמש עם רפי רשף ועורר סערה גם ברשתות החברתיות. בתוכנית אחרת אמר ירון לונדון כי "הערבים הם פראי אדם", ובראיון התנצלות לדוריה למפל בחדשות הערב של אותו ערוץ, אמר כי כוונתו המקורית הייתה לטעון ש"התרבות הערבית כושלת". עוד לפני התנצלותו של לונדון, הוציא תאגיד השידור הישראלי הודעת גינוי לדבריו של לונדון.
רמת מרקאגנט

רמת מרקאגנט (באנגלית: Markagunt Plateau) היא רמה בשטח של 2,100 קילומטרים מרובעים באזור המשנה "הרמות הגבוהות" (High Plateaus Section) של רמת קולורדו. הרמה שוכנת במחוזות גארפילד (Garfield), איירון (Iron), קיין (Kane) ווושינגטון (Washington) בדרום-מרכז יוטה, בין כביש בין-מדינתי 15 לכביש 89.
מרקאגנט הוא שם שנגזר משפת פאיוט שפירושו "רמה של עצים".

גאוגרפיה

הרמה כוללת את המונומנט הלאומי סידר ברייקס (Cedar Breaks National Monument), והיא חלק מנפת הר סידר (Cedar Mountain District) של היער הלאומי דיקסי (Dixie National Forest). הנקודה הגבוהה ביותר ברמה היא פסגת ברייאן הד (Brian Head Peak) בגובה 3,446 מטרים מעל פני הים.

שדה געשי

השדה הגעשי של רמת מרקאגנט הוא אזור של חרוטי אפר וקילוחי לבה. קילוחי הלבה האחרונים מתוארכים סביב שנת 1050 וקדמו להם סדרות של קילוחי לבה טרכיטית, אנדזיטית וריוליטית.
השדה שוכן מזרחית למונומנט הלאומי סידר ברייקס. אגם נאוואחו נוצר כאשר קילוח לבה סכר את ערוץ נחל דק (Duck Creek) על הרמה. מערת ממות (Mammoth Cave) היא מערת צינור לבה השוכנת ברמה.
תוואי הנוף הצעירים ביותר גאולוגית ברמת מרקאגנט הם גושים קרחים מצמחייה של קילוחי לבה המכונים בפי המקומיים "מדבר הסלע השחור". הם משתרעים סמוך לגבעה המכונה "מילר נול" (Miller Knoll) בדרום-מזרח. קילוחי לבה אלו משתרעים גם לצפון-מזרח סמוך לאגם פנגויטץ' (Panguitch Lake).
אהמט מוחתאר פאשא

אהמט מוחתאר פאשא (בטורקית: Ahmet Muhtar Paşa‏; 1 בנובמבר 1839 בורסה, האימפריה העות'מאנית - 21 בינואר 1919 איסטנבול) היה גנרל, מפקד הכוחות העות'מאניים באזור הקווקז בעת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), ומדינאי אשר לתקופה קצרה בשנת 1912 כיהן כווזיר הגדול, מורה ומחנך.
מוחתאר פאשא נולד בעיר בורסה, התחנך באקדמיה הצבאית באיסטנבול, מונה לתפקידי הוראה באקדמיה ולבסוף ניהל אותה. ב-1856, במהלך מלחמת קרים, שירת בתפקידי שלישות, ב-1862 שימש כקצין מטה בעת המלחמה במונטנגרו, ובשנים 1870–1871 השתתף בדיכוי המרידה בתימן.
ב-1873, הוא הועלה לדרגת גנרל, מונה לפאשא וקיבל פיקוד על הגיס השני העות'מאני. ב-1875 הוא פיקד על הכוחות העות'מאניים בעת ההתקוממות בבוסניה והרצגובינה, ובפרוץ המלחמה העות'מאנית-רוסית 1877–1878 הוצב לפקד על חזית ארזורום. אמנם עם תום הקרבות נוצחו העות'מאנים, אולם סדרת הניצחונות שלו בתחילת הקרבות זיכתה אותו בתואר "ראזי", תואר כבוד של "לוחם קודש", הניתן ללוחמים עתירי ניסיון שהוכיחו את גבורתם בקרב.
ב-1879 מונה מוחתאר פאשא למפקד החזית היוונית וב-1885 לנציב העליון העות'מאני במצרים, אף על פי שרשמית, עוד ב-1882 הכריזו הבריטים על מצרים כמושבה בריטית. ביולי 1912 מונה לווזיר הגדול של האימפריה הדועכת. ב-8 באוקטובר 1912 פרצה מלחמת הבלקן הראשונה, העות'מאנים ספגו תבוסות קשות ונתפסו לא מוכנים ברמת הפיקוד והמטה וברמת החיילות. האחריות לכשלונות הוטלה על מוחתאר פאשא והוא התפטר מתפקידו ב-29 באוקטובר של אותה השנה.
מוחתאר פאשא הלך לעולמו בראשית 1919.
הפיות מקוטינגלי

הפיות מקוטינגלי (באנגלית: Cottingley Fairies) היא סדרה של 5 תצלומים שצולמו בשנים 1917 עד שנת 1921 בידי אלסי רייט, שהייתה בת 16 בעת צילום התמונות הראשונות, ודודניתה פרנסיס גריפינס, שהייתה אז בת 10. התמונות צולמו בכפר קוטינגלי ליד ברדפורד שבאנגליה. 
בתמונות מוצגות אלסי ופרנסיס ביחד עם פיות. אלסי ופרנסיס רצו להוכיח כי פיות אכן קיימות ותמונות אלה היוו אסמכתה לדבר במשך שנים, לרבות אמונתו של ארתור קונאן דויל באמיתותן, למרות שרבים האמינו שהתמונות מזויפות.
ברבות השנים הפכו התמונות לסמל תרבות. אלסי ופרנסיס גדלו, התחתנו ועברו לגור מחוץ לאנגליה.
בתחילת שנות ה-80 התקשורת שבה להתעניין בתמונות ובשנת 1983, 66 שנים לאחר שהתמונה הראשונה צולמה, הודו אלסי ופרנסיס בראיון לעיתון "The Unexplained" כי התמונות היו מזויפות וכי הן גזרו תמונות של פיות מספר ילדים פופולרי של תקופת ילדותן.
פרנסיס נפטרה בשנת 1986 בגיל 78. אלסי נפטרה בשנת 1988 בגיל 87.
התמונות מוצגות כיום במוזיאון המדע והתקשורת הלאומי בברדפורד.
סבייטלהורסק (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה סבייטלהורסק 90,125 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 88.62% בלארוסים,  8.68% רוסים ו-1.73 אוקראינים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (58.54%) ורוסית (39.04%).
בעיית המחסור

בעיית המחסור היא מושג יסודי בכלכלה המבטא את ההבדל שבין רצונות הפרטים לבין כמות המשאבים המוגבלת במשק. מוצרים שאינם במחסור לא ייחשבו למוצרים כלכליים. אין חוסר באוויר, למשל, ולכן זה אינו מוצר כלכלי, לעומתו חמצן נמצא בכמות מוגבלת, ולכן הוא מוצר כלכלי. 
מתופעת המחסור נובע שכל החלטה לייצר מוצר כלכלי מסוים כרוכה בוויתור על ייצור מוצר אחר. כלל זה הוא הבסיס לשלוש שאלות היסוד של הכלכלה, לעקומת התמורה, לעלות האלטרנטיבית ולעוד אינספור עקרונות ומושגים בתורת הכלכלה.

שלוש שאלות היסוד

שלוש שאלות היסוד של הכלכלה הן שלוש השאלות שכל משק נאלץ לשאול:
1. מה לייצר וכמה?
2. איך לייצר?
3. בשביל מי לייצר – מי יצרוך את המוצרים?
התשובות על שאלות אלו תקבענה בשוק חופשי על ידי ביקוש והיצע לכל מוצר. לעומת זאת, בשוק שבו יש רשות מרכזית מתכננת (רוסיה הסובייטית למשל) יקבעו התשובות על ידי הרשות או הממשלה.

עקומת התמורה

עקומת התמורה מבטאת את בעיית המחסור באופן גרפי: אם נניח כמודל משק שבו קיימים שני מוצרים בלבד ארונות ואוניות, הרי שהעקומה היא אוסף נקודות הייצור המקסימליות של המשק — נקודות שמהן הגדלת הייצור בענף אחד כרוכה בהקטנת הייצור בענף השני — וגבול יכולת הצריכה במשק סגור.
הימצאות על העקומה בנקודה כלשהי פירושה ניצול אופטימלי של גורמי הייצור. הימצאות בתוך העקומה פירושה ניצול שאינו אופטימלי (שזה המצב ברוב המדינות בשאיפה לכיוון העקומה כמובן) ואילו הימצאות מחוץ לעקומה יכולה להתקיים רק אם ישנם שיפורים טכנולוגיים המעלה את כל העקומה כלפי מעלה, או על ידי סחר חוץ המאפשר למדינה להתמקצע בייצור מוצרים שהיא יעילה יותר בייצורם וכך להגדיל את אפשרויות הצריכה כאשר אפשרויות הייצור אינן משתנות.

עלות אלטרנטיבית

עלות אלטרנטיבית היא הוויתור על ייצור מוצר אחד הכרוך בייצור מוצר אחר. לדוגמה בשרטוט הנ"ל בשביל לייצר A אוניות המשק ויתר על ייצור חלק מהארונות והסתפק בייצור F ארונות. הוויתור הזה נקרא עלות אלטרנטיבית כוללת, נוסף על כך ישנן עלות אלטרנטיבית ממוצעת: העלות הכוללת חלקי A — מספר האוניות שיוצרו; ועלות אלטרנטיבית שולית אשר מודדת על כמה אוניות ויתרנו במחזור ייצור בשביל להוסיף למחזור הייצור של האוניות את האוניה האחרונה.
לוגרוניו

היסטוריה

במקום היה יישוב רומאי. בשנת 1095 צורפה לממלכת קסטיליה וניתנה לה מגילה (fuero) שהעניקה לתושביה את הזכות לשלטון עצמי. מסמך זה שימש כבסיס למסמכים דומים ברחבי הממלכה. מאוחר יותר עברה לוגרוניו לידי ממלכת נווארה, אך חזרה לבסוף לקסטיליה. ב-1435 ניתנה לה זכות הצבעה בפרלמנט הקסטיליאני (cortes). העיר המשיכה לגדול בתחילת המאה ה-19, עם התפתחות החקלאות באזור. בשנים האחרונות הואצה התפתחותה: מאז שנת 1960 גדל מספר התושבים פי שלושה ויותר. לאחרונה, לאור עלייה במחירי הדירות, הורגש מעבר של אוכלוסייה לעיירה אנטרנה הסמוכה.
דובדבן שרוע

מאפיינים

הדובדבן השרוע הוא שיח עם ענפים מעוצים בגוון אדמדם, בעל עלים דמויי ביצה עם שוליים משוננים. בסוף החורף פורח בפריחה ורודה, ולאחר האבקה מניב פירות בצורת בתי-גלעין עם ציפה אכילה וזג אדום.
הפירות מופצים על ידי בעלי חיים האוכלים מהם, ולא מועדפים על בני אדם לעומת פירות אחרים בשל הטעם והמיעוט של הציפה האכילה.
השיח נשכב סמוך לקרקע ולמסלעות ומשתרע. ניתן להרכיבו על גזע כדי לעודד אותו לגדול לגובה.

תפוצה

הדובדבן השרוע גדל באופן טבעי בישראל, סוריה, טורקיה, לבנון, אלג'יר, מרוקו, אלבניה, יוון, איראן, פקיסטן ואפגניסטן, בעיקר בהרים בגובה 2000 מטר ומעלה.
בארץ הדובדבן השרוע גדל רק בחרמון בגובה של 1900 מטר ומעלה. הר דובדבן, הפסגה הגבוהה בחרמון, קרויה על שם צמח זה.
מנחה גדולה

מנחה גדולה הוא אחד מזמני היום בהלכה, והוא שש שעות ומחצה מתחילת היום.
זמן מנחה גדולה הוא תחילת הזמן שמותר ממנו והלאה להתפלל את תפילת המנחה. זמן זה נקרא מנחה גדולה מחמת ששיעור הזמן שישנו מזמן זה עד לשקיעה הוא גדול, בניגוד למנחה קטנה, שממנה ועד לשקיעה הזמן הוא קטן יותר.

זמן מנחה גדולה

זמן מנחה גדולה הוא שש שעות ומחצה מתחילת היום (חצי שעה אחרי חצות היום).  
בפוסקים נחלקו האיך נמדדים השעות לעניין זה. לדעת החפץ חיים שעות אלו הם שעות זמניות, אך יש שכתבו שהכוונה לשעות הרגילות (לפי השעון הרגיל - של 60 דקות). 
בלוח ארץ ישראל שחיבר הרב משה טיקוצ'ינסקי כתב לחשב בימות החורף זמן מנחה גדולה כ-30 דקות לאחר חצות היום.

תפילות כנגד קרבנות

תפילת המנחה נתקנה כנגד הקרבת קרבן תמיד של בין הערבים, ואף שזמן הקרבתו היה כל יום בתשע שעות וחצי, אך כיון שלעיתים הוצרכו להקריב קודם זמן זה כגון בערב פסח שחל בערב שבת, ובזמנים אלה הקדימו את הקרבתו לשש שעות ומחצה, לכך בדיעבד אם התפלל משעה זו, יצא ידי חובה. 
וכך הוא לשון הרמב"ם משנה תורה לרמב"ם, הלכות הלכות תפילה וברכת כהנים, פרק ג', הלכה ב': "כבר אמרנו שתפלת המנחה כנגד תמיד של בין הערבים תקנו זמנה, ולפי שהיה התמיד קרב בכל יום בתשע שעות ומחצה, תקנו זמנה מתשע שעות ומחצה והיא הנקראת מנחה קטנה, ולפי שבערב הפסח שחל להיות בערב שבת היו שוחטין את התמיד בשש שעות ומחצה אמרו שהמתפלל מאחר שש שעות ומחצה יצא ומשהגיע זמן זה הגיע זמן חיובה, וזו היא הנקראת מנחה גדולה".

תפילת מנחה

לדעת השולחן ערוך, אף שלכתחילה זמן תפילת מנחה הוא מזמן מנחה קטנה, מכל מקום אם התפלל ממנחה גדולה יצא ידי חובה. 
אף לדעת האוסרים להתפלל בזמן מנחה גדולה לכתחילה, התירו לכתחילה בזמנים שונים כגון בערב פסח שחל להיות בשבת, או כשנוסע ממקום למקום ואינו יודע אם יוכל להתפלל כראוי.

איסור אכילה קודם מנחה

לדעת השולחן ערוך (אורח חיים סימן רלב ב ג) אסור לאכול סמוך למנחה גדולה אפילו סעודה קטנה, כל שהיא יותר מכביצה לחם, משום שחששו חז"ל שמא ימשך בסעודתו וישכח להתפלל, אמנם יכול לבקש מאחר שאינו אוכל עמו שיזכיר לו להתפלל קודם שיעבור הזמן (שקיעת החמה), ובאופן זה יכול לאכול.
אמנם דעת הרמ"א להתיר לאכול סעודה קטנה לפני מנחה גדולה, והמחמיר תבא עליו ברכה. אך סעודה גדולה כגון סעודת נישואין או ברית אף לדעת הרמ"א אין להקל. כף החיים רלב ס"ק כ"ו, ל)

טעימה

אכילת פרי או עוגה עם קפה מותרת, מאחר שבאכילה מועטת שכזו לא חוששים שמא ימשך.
ריאד מחרז

ביוגרפיה

מחרז נולד בסרסל (ליד פריז) לאב אלג'יראי ולאם ממוצא אלג'ראי ומרוקאי, והחל לשחק במועדון הנוער המקומי. הוא החל את הקריירה שלו במועדון קטן מהעיר קמפר שבצפון מערב צרפת, שבו שיחק שנה אחת ולאחר מכן, עבר ללה הבר  מהליגה הצרפתית השנייה, שם שיחק לסירוגין בקבוצה הבכירה ובקבוצת המילואים.
בגיל 15 אביו של מחרז נפטר עקב דום לב. 
בינואר 2014 חתם מחרז במועדון לסטר סיטי לשלוש עונות וחצי. 
בעונת 2015/2016 היה ריאד מחרז אחד השחקנים הבולטים באליפות של קבוצתו לסטר סיטי עם 17 שערים ומהלכים מרהיבים לכל אורך העונה שאף זיכו אותו להיות שחקן השנה לבחירת האוהדים, שחקן השנה לבחירת השחקנים, מקום בקבוצת השנה של הפרמייר ליג והשחקן האלג'יראי של השנה.
ב-10 ביולי 2018 עבר ריאד מחרז לקבוצת הפרמייר ליג מנצ'סטר סיטי תמורת 60 מיליון ליש"ט והפך לרכש הכי יקר בתולדות המועדון. ב-22 בספטמבר 2018 כבש מאחרז את שני השערים הראשונים שלו במדי הקבוצה בניצחון 5-0 על קארדיף סיטי במסגרת הפרמייר ליג.
הנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן

ביוגרפיה

גוסטב אדולף נולד בסטוקהולם ב-22 באפריל 1906 לגוסטב אדולף, נסיך הכתר של שוודיה ומרגרט, נסיכת קונוט, בתם של לאופולד, דוכס אולבני ולואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה. בקרב בני המשפחה נקרא גוסטב אדולף בשמו האחרון - אדמונד.
ב-19 באוקטובר 1932, התחתנן גוסטב אדולף עם זיבילה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, בתם של קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה - נכדה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, וויקטוריה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין.
בשנות ה-30 נפגש גוסטב אדולף עם מנהיגים נאציים בכירים, ביניהם אדולף היטלר והרמן גרינג, ועל אף שדעותיו הפוליטיות לא היו ידועות, לא התקבלו השמועות על אהדתו לנאצים בעין יפה בקרב השוודים. גוסטב אדולף הביע את תמיכתו בפינלנד במהלך מלחמת החורף ומלחמת ההמשך, ואף רצה להילחם לצד הפינים במלחמת החורף, אולם אביו לא התיר לו לעשות זאת.
ב-26 בינואר 1947 היה גוסטב אדולף בדרכו מהולנד לשוודיה, לאחר מסע ציד וביקור אצל יוליאנה, נסיכת הכתר של הולנד וברנהרד, נסיך הולנד, ועצר לחניית ביניים בקופנהגן, דנמרק. בעת המראת המטוס, המריא המטוס לגובה של כ-150 רגל, ולפתע צנח והתרסק, וכל נוסעי המטוס, ובכללם גוסטב אדולף, נהרגו. בשנת 1950 עלה אביו לשלטון כגוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה, ובשנת 1973 עלה בנו לשלטון כקרל השישה עשר, מלך שוודיה.
נחום אריאלי (לוחם פלמ"ח)

הקרב האחרון

לאחר כיבושו של מוצב הקסטל ערכו הערבים מספר התקפות למען החזרת הקסטל לידיהם. בלילה שבין 7 – 8 באפריל נהרג מפקד הכוחות הערבים עבד אל קאדר אל חוסייני. בכ"ח באדר ב' התש"ח, 8 באפריל 1948 ערכו הערבים "פזעה", על מוצב הקסטל למען השבת מפקדם.
מחלקה מהגדוד החמישי של חטיבת הראל יצאה אל הקסטל על מנת לחפות ולסייע בנסיגת מגיני הקסטל. נחום אריאלי עמד בראש כוח החילוץ אשר לצידו הסתער המ"מ שמעון אלפסי. עם הפגיעות המרובות בכוח נתן אריאלי לאלפסי את הפקודה "טוראים לסגת – מפקדים נשארים לחפות!". אלפסי צעק את הפקודה לכוחות הפרוסים בקסטל. הערבים תקפו את הקסטל בכוחות רבים ואילו אריאלי והכוח המועט שנותר במקום ניהלו קרב ארוך וממושך במשך שעות רבות על מנת לסייע בנסיגת הכוחות.
נחום אריאלי ושמעון אלפסי נהרגו עם רבים אחרים בקרב זה. גופתו של אריאלי נמצאה רק שבועות לאחר מכן והוא נקבר בבית הקברות הצבאי בקריית ענבים ב- 25 באפריל 1948.
לאחר מותו נמצאו בעזבונו כתבים ושירים רבים אשר מביעים את עומק דמותו של אריאלי.

במסגרת הפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" לשנת 2011, ביצע הזמר ערן צור את שירו של אריאלי "עד אחרית ימים".
פליקס חלפון

קריירה

חלפון גדל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב ובשנת 1988 עלה לקבוצה הבוגרת. בעונתו הראשונה בקבוצה ירד עמה לליגה הארצית (הליגה השנייה דאז). חלפון המשיך לשחק בקבוצה ברציפות עד לשנת 1994, אז עבר לקבוצת עירוני ראשון לציון, בה שיחק במשך עונה אחת והפגין יכולת טובה שהובילה להבאתו להפועל חיפה על ידי המאמן אברהם גרנט. בעלי הקבוצה רובי שפירא השקיע כספים רבים באותה עונה, וחלפון הגיע יחד עם שחקנים בכירים נוספים, אך הקבוצה נכשלה במאמציה להתברג בצמרת. בתום עונה אחת בהפועל חיפה חזר לקבוצת האם שלו, הפועל תל אביב. בשנת 1997 מונה חלפון לקפטן הקבוצה, ומתוקף תפקידו הניף את גביע המדינה בשנת 1999, בו זכתה הקבוצה לאחר שניצחה במשחק הגמר את בית"ר ירושלים.
לקראת עונת 1999/2000 מונה דרור קשטן למאמן הפועל תל אביב, והחליט להחתים בעמדת המגן הימני את אילן בכר, ולשחרר את חלפון. בצעד מפתיע, לאור היריבות בין המועדונים, עבר חלפון למכבי תל אביב ושם שיחק במשך עונה אחת, בה כבש 3 שערים ובישל 3 שערים. בשנת 2000 עבר חלפון לבית"ר ירושלים וב-2001 שיחק משחק אחד במדי בית"ר באר שבע. בשנת 2002 עבר לבני יהודה, שם שיחק בעונת 2002/2003. בשנת 2003, מעט לאחר שהחל חלפון את העונה השנייה שלו בבני יהודה, הורשע בפרשת הברחת סמים שגרמה למאסרו למשך כשלוש שנים.
לאחר ששוחרר מהכלא, חזר לשחק כדורגל בשנת 2006 בקבוצת עירוני ראשון לציון מהליגה הארצית, ועלה עמה לליגה הלאומית. חלפון שיחק גם בקבוצת הוותיקים של הפועל תל אביב ובפברואר 2007 זכה עמה בליגת הוותיקים, לאחר ניצחון על מכבי חיפה בגמר. חלפון עצמו הניף את הגביע. בעונת 2007/2008 ירד עם עירוני ראשון לציון בחזרה לליגה הארצית ובעונה שלאחר מכן שיחק בעירוני בת ים בליגה הארצית. מספר חודשים לאחר סיום העונה, עבר חלפון לקבוצת הפועל כפר שלם מליגה א'.
לאחר יותר מחצי שנה שלא שיחק, בינואר 2010 חתם חלפון בקבוצת בית"ר יפו מליגה ג', ובליגה זו עבר לשחק בעמדת החלוץ. בדצמבר 2010 עבר לקבוצת הפועל קריית שלום, וחודש לאחר מכן עבר להפועל נווה גולן. בעונת 2011/2012 שיחק חלפון בקבוצת הפועל מורשה רמת השרון, במדיה כבש 34 שערים ועמה עלה לליגה ב'.
לקראת עונת 2012/2013, החל חלפון לשמש כמנג'ר-שחקן בקבוצת הפועל בת ים מליגה ג', שהוקמה מחדש באותה שנה. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 47 שערים, והוביל אותה להעפלה לליגה ב'.
ב-3 בדצמבר 2013 מונה חלפון למאמן קבוצת הנוער של הפועל רמת השרון, במקביל להמשך פעילותו כשחקן בהפועל בת ים. בעונת 2013/2014 כבש ארבעה שערים בליגה ב', ובסופה ירדה הפועל בת ים בחזרה לליגה ג'.
בספטמבר 2014 הושאל חלפון להפועל נווה גולן מליגה ג'. בדצמבר 2014 הושאל לאליצור יפו תל אביב מאותה הליגה, ולאחר ארבעה משחקים בקבוצה חזר להפועל בת ים, במדיה שיחק גם בעונת 2015/2016.
באוקטובר 2016 חתם בעירוני לוד מליגה ג', במדיה ערך הופעה אחת, ובדצמבר 2016 חזר להפועל בת ים, במדיה שיחק עד תום העונה ופרש ממשחק פעיל בגיל 45.
במקביל להמשך פעילותו ככדורגלן, שימש חלפון לתקופה קצרה כסוכן שחקנים, וכיום עובד במחלקת הספורט של עיריית בת ים ואחראי על מחלקת הנוער של הפועל בת ים.

נבחרת ישראל

חלפון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל ב-2 בדצמבר 1992, במשחק מול נבחרת בולגריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. חלפון שיחק עם הנבחרת גם במוקדמות יורו 1996 ובמוקדמות מונדיאל 1998 ובסך הכל רשם 38 הופעות במדים הלאומיים. ב-18 במרץ 1998 ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת רומניה.
חיים סידר

ביוגרפיה

נולד בארצות הברית. סבו וסבתו של סידר משני הצדדים היו בעלי מכולת בפולין ובאוקראינה ובכך המשיכו כשהיגרו לארצות הברית. אמו הייתה עקרת בית ואביו עזב את בית-הספר בכיתה ו' כדי לסייע בפרנסת המשפחה ועבד כל חייו כפועל ייצור בבית חרושת. 
סידר למד בבית-ספר ציבורי. הוא קיבל תואר ראשון במתמטיקה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ותואר דוקטור לרפואה ולפילוסופיה (MD ו-PhD) מאוניברסיטת ניו יורק ב-1970. בזמן מלחמת וייטנאם, בשנים 1973-1971, נשלח מטעם הצבא למכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית (NIH), שם היה עמית מחקר. אחרי שנתיים עלה לישראל עם אשתו ציפי, מורה לפסיכודרמה ושני ילדיהם והשתקע בירושלים. הוא הצטרף לבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1973, וכיהן כפרופסור מן המניין במחלקה לביוכימיה של התא וגנטיקת האדם.
סידר הוא חתן פרס ישראל בחקר הביולוגיה לשנת תשנ"ט (1999) ובשנת 2003 צורף כחבר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. זכה יחד עם פרופסור אהרן רזין בפרס וולף ברפואה לשנת 2008 על עבודתם על גילוי תפקיד תהליך המתילציה בבקרת ביטוי גנים בפעילות הביולוגית של יצורים עילאיים. בשנת 2009 זכה בפרס א.מ.ת במדעי הטבע. בשנת 2011 זכה בפרס גרדנר למחקר ביו-רפואי. בשנת 2012 זכה בפרס רוטשילד במדעי החיים ובשנת 2016 בפרס לואיזה גרוס הורוביץ לביולוגיה ולביוכימיה של אוניברסיטת קולומביה.
בשנת 2016 קיבל את פרס בוני ציון בתחום המדע והרפואה.
סידר הוא אב לשישה ילדים, אחד מהם הוא הבמאי יוסף סידר. סידר הוא גיסו לשעבר של איש העסקים משה טלנסקי.