google/wiki40b huggingface dataset:
חורבת מוצב

חוּרְבָּת מֻצָּב, הידועה גם כח' אֶל־חַ'זְנָה וח' אֶל־חֻ'זְנָה היא שמו של ישוב הרוס הנמצא על במת סלע בעמק יזרעאל, בין מושב היוגב לקיבוץ מגידו. חורבת מוצב יושבת על כביש רומי עתיק שהוביל מלגיו שעל יד מגידו של היום לעיר ציפורי בקרבת נצרת.
היישוב מתוארך לפי החרסים המצויים בו לתקופה הרומית, הביזנטית והערבית הקדומה. הממצאים יכולים להעיד על כך שביישוב היה מרכז פולחני של הלגיון הרומי ה-VI במאה ה-2 לספירה, אשר מחנה הקבע שלו שכן בלגיו, מדרום לחורבת מוצב. ייתכן גם שחורבת מוצב הייתה פרוור של העיר מכסימיאנופוליס (שהוקמה גם היא באתר לגיו) במאה ה-3 לספירה.
ב-20 באוקטובר 1872 סקרה את האתר משלחת מטעם הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל. המשלחת זיהתה באתר, שנקרא אז "ח'רבת אל-ח'וזנה", יסודות של מבנים גדולים, פירי עמודים, ושברים של סרקופגים (ארון קבורה מאבן). נמצאה כותרת השייכת להסדר הקורינתי. המשלחת מצאה אבן מסותת גדולה שחלקה הקטן קבור באדמה. תחילה חשבו אנשי המשלחת שמדובר במזבח, אך לאחר בחינה הסיקו כי מדובר בעמוד תמך גבוה.
בראשית המאה ה-20, חפר במקום גוטליב שומאכר שהיה מבני המושבה הגרמנית בחיפה וחפר באותה עת בתל מגידו הסמוך. החורבה הייתה ידועה על ידי הערבים כ"ח'רבת אל-ח'זנה". יחד עם המשלחת הוא מצא את עמוד התמך שמצאה המשלחת הבריטית 30 שנה לפניו. הוא חפר מסביב לעמוד ומדד את גבהו שהשתמר לגובה של 2.2 מטר ועוביו נע בין כ60 ל70 ס"מ. שומאכר מצא שתי מערות שכנראה שמשו לקבורה. מקומיים סיפורו לשומאכר שאחת המערות נפתחה על ידי תושבי המקום והשלל שהיה בתוכה נבזז וכלל בתוכו כלי חרס, בקבוקוני זכוכית ותכשיטים מברונזה וזהב. שומאכר גם מצא באתר דלת אבן עליה תבליט לא גמור המציג "שני ראשי אדם מוקפים בנחשים מתפתלים" בנוסף למזבח רומי עשוי שיש, המעוטר בראשי שוורים.
מבין שרידי הבניה נמצאים ראשי קירות עשויים אבני גזית (אבנים מנוסרות ומסותתות), משקופי דלתות, חוליות של עמודי תמך, כותרות ופרטי אומנות. רוב הפריטים שהיו באתר נבזזו. מזבח נוסף נמצא בשנת 1941 וחקוקה בו כתובת בלטינית המזכירה כהן מן הלגיון הרומי ה-VI. במזרחו של היישוב נמצאו שרידיו של מבנה ציבורי, בעל תוכנית של בזיליקה. מדרום ליישוב נמצאו שרידים של כבשן זכוכית ומסביבו פסולת רבה. הממצאים באתר כוללים גם שברים של כלי חרס וכלי זכוכית ומטבעות מן התקופות הרומית המאוחרת והביזנטית (המאות ה-2'-6' לספירה) כמו גם חרסים מן התקופה הערבית הקדומה.
נחלת שבט יהודה

נחלת שבט יהודה נקבעה על ידי יהושע בן נון, לאחר סיום הכיבוש של ארץ כנען יחד עם קביעת שאר נחלות השבטים. הגבול הדרומי של הנחלה, שהוא גבול הדרומי של שבטי ישראל כולל תיאור עצמים גאוגרפיים - כמו "הימה" או "נחל מצרים", אזורים - כמו "מדבר צין" ותחומים כמו: "גבול אדום". נחלת השבט כוללת בתוכה גם את נחלת שבט שמעון. בנחלת שבט יהודה נמנו 48 ערים, המספר הגדול ביותר של ערים, אשר ניתנו לשבט אחד. 
תיאור התנחלות שבט יהודה מופיע בספר יהושע ונחלק לארבעה חלקים עיקריים: בתחילה המחבר המקראי מוסר מידע על ההבטחה למתן נחלת השבט לכלב בן יפונה. בהמשך מוסר הכתוב מידע על גבולות נחלת השבט, מכאן עובר הכתוב לתיאור כיבוש הר חברון ודביר, ולבסוף מוסר הכתוב את רשימת ערי יהודה שבתחום נחלת השבט.

ההבטחה לנחלה

ההבטחה למתן נחלה לשבט יהודה ניתנת לכלב בן יפונה. פסוקים אלו משמשים כמצג לסיפור התנחלות שבט יהודה. הרעיון המרכזי העומד בבסיסם של פסוקים אלה הוא לטעת בקורא מהו השכר הבא על נאמנות לה'. כלב בן יפונה,  שלא היה ישראלי במוצאו, זכה להתנחל ראשון בארץ כנען, בלא הגרלה כשאר השבטים ואף לפני אנשי שבטו. ספר יהושע מעמיד את איש שבט יהודה הנזכר לראשונה בספר, עכן בן כרמי אשר חטא בחרם והוצא להורג, כנגד נאמנותו של בן שבט אחר כלב בן יפונה.

גבולות נחלת שבט יהודה

יש הטוענים כי תיאור התנחלות שבט יהודה, חובר  בידי מחבר שני של ספר יהושע.  תיאור זה  מופיע בתחילת תיאור ההתנחלות של שבטי עבר הירדן המערבי, וזאת כדי להדגיש את מעמדו הרם של שבט יהודה. נחלת השבט השתרעה מים המלח עד הים התיכון, מירושלים ועד לקדש ברנע. שטח נחלת שבט יהודה הוא הגדול ביותר מבין שטחם של שאר שבטי ישראל. גבולו הדרומי של שבט יהודה זהה לכתוב המתואר כגבולה הדרומי של הארץ בספר במדבר, פרק ל"ד, פסוקים ג'-ה'. במזרח גובלים ים המלח ונהר הירדן עד ליישוב בית חגלה . מערבה לבית חגלה ממשיך הגבול הצפוני של נחלת השבט. בגבול המתאר באריכות יתר ממשיך ועולה לכיוון מעלה אדומים, משם לכיוון מזרחו של הר הזיתים, משם  נפגש הגבול עם עין רוגל,  במפגש עם נחל קדרון וגיא בן הינום, משם הגבול חוצה את הרי ירושלים ובכיוון מערב הר קסטל משם יורד הגבול עד לים דרך נחל שורק.
אריאל ויסמן

ביוגרפיה

ויסמן גדל בראשון לציון.
בין השנים 2008–2009 השתתף בכתיבת תוכנית הרדיו "ץ סופית" ששודרה ברדיו תל אביב, וגילם בה דמויות שונות.
ב-2011 החל לעבוד בצוות הכותבים של התוכנית "קאמבק" ששודרה ב-HOT קומדי סנטרל. באותה שנה כתב גם לתוכנית הטלוויזיה "נבחרת ישראל בטלוויזיה" ששודרה בערוץ 10. ב-2012 כתב לתוכנית הטלוויזיה "פוטו פיניש" בהנחייתו של אלי פיניש ששודרה בערוץ הראשון. ב-2013 היה בין הכותבים לסדרת הטלוויזיה הסאטירית "היהודים באים" שיצרו נטלי מרכוס ואסף בייזר לערוץ הראשון; בעקבות סערה ציבורית שעוררה התוכנית, היא נגנזה ועלתה לשידור שנה לאחר מכן, ב-7 בנובמבר 2014. בנוסף כתב ויסמן גם לתוכניות הסאטירה "ארץ נהדרת" ו"גב האומה".
ב-2014 שיחק בסדרת הטלוויזיה "חלם בהלם", שכתב איתי רייכר וביימה שירלי שטרן.
ביולי 2017 עלתה לשידור בזכיינית "רשת" של ערוץ 2 תוכנית המערכונים "טלוויזיה מהעתיד", אותה הוא יצר, כתב  ומשתתף בה כמגיש יחד עם ניב מג'ר ויואב רבינוביץ'. לאחר מכן, ביולי 2018, נחשף בחשבון הטוויטר שלו כי לסדרה "כוח חרדון", ששודרה בסדרה זאת, עומדת לצאת עונה שנייה. 
ויסמן חבר בקבוצת הסטנד-אפ "כל מה שמצחיק בעולם" ומופיע לצד שאר חברי הקבוצה: ירמי שיק בלום, ניב מג'ר, גלית חוגי, תומר פישמן, ליאור אמסטרדמסקי ואסף קפלנסקי.
ויסמן הקים את הטאמבלר "מצחיקולים", בו פרסם בין השאר קומיקס פארודי על הקומיקסים של דניאלה לונדון-דקל. כתיבתו לעיתים חריפה ובוטה, בעיקר בפייסבוק. בשל דיווחים רבים על פוסט סאטירי שכתב כתגובה לפוסט שהעלה אברי גלעד, נחסם מפייסבוק למשך חודש ימים.

חיים אישיים

נשוי לרחלי רוטנר, עיתונאית, יוצרת קומיקס וקומיקאית. הזוג מתגורר בתל אביב.
חבורת בשן

חבורת בשן היא חבורה גאולוגית הכוללת את סדרת הסלעים הגעשיים אשר הורבדו במסגרת הפעילות הגעשית באזור הבשן וברמת הגולן במהלך חמשת מיליוני השנים האחרונות. ניתן למצוא סלעים מחבורת בשן אף בגליל ובדרום לבנון.
בחבורה חמש תצורות גאולוגיות, מהן שלוש בתחומי הגולן, אשר נוצרו בשלושה אירועים געשיים: בזלת הכיסוי העתיקה ביותר, המונחת על סלעי הקירטון, תצורת אורטל המונחת מעליה ותצורת "קילוחי גולן" הצעירה המונחת למעלה. חבורה זו מהווה מרכיב חשוב בגאולוגיה של הגולן.

תצורות החבורה

חבורת בשן מורכבת ממספר תצורות גאולוגיות עיקריות שגילן הוא החל מלפני 5.5 מיליון שנה ועד ההווה:

בזלת הכיסוי

בזלת הכיסוי (מסומנת Pβc במפות הגאולוגיות) היא שכבת בזלת מתקופת הפליוקן התחתון, שגילן החל מ-3.5 מיליון שנה ועד 5.5 מיליון שנה. בזלת הכיסוי מכסה שטחים רחבים בדרום רמת הגולן ובגליל התחתון המזרחי, מראש פינה עד לבית שאן. בזלת הכיסוי נפוצה גם מחוץ למרחבי ארץ ישראל ומשתרעת על פני שטחים נרחבים בדרום סוריה עד הר הדרוזים, ובצפון ירדן - באזור אירביד. קילוחי בזלת הכיסוי נמצאו גם במרכז רמת הגולן וצפונה, אולם באזורים אלה היא כוסתה על ידי שכבות בזלת צעירות יותר. 
בזלת הכיסוי נבעה מדייקים ומחרוטי לבה הבולטים מעל פני השטח, כגון: קרני חיטין, גבעת בזק, תל סאקי, גבעת נטור ועוד.
שכבות בזלת הכיסוי נמצאות ברמות הגבוהות משני צידי הבקע הסורי-אפריקני ולא בעמקים של הבקע עצמו. מכאן כי הן בקעו מבטן האדמה לפני היווצרות הבקע. גיל בזלת הכיסוי נדגם ונבדק בשיטת תיארוך אשלגן-ארגון (תיארוך K-Ar), ונאמד לתקופה שמלפני 5 מיליון שנה - ראשית תקופת הפליוקן. מכאן שגילו של הבקע הסורי-אפריקני נמוך יותר.

בזלת אל-ווערה

תצורה זו מכילה את הבזלות הצעירות ביותר באזורנו, אשר נוצרו בתקופת ההולוקן. בזלת אל-ווערה קלחה מתל חדר שבסוריה לכיוון מזרח. קילוח זה יצר את הלג'ה הקטנה - שטח בזלתי טרשי מאוד אותו כבש צה"ל במלחמת יום הכיפורים. גילה של בזלת אל-ווערה הוא כ-62,000 שנים.
ייתכן כי הג'ובות ברמת הגולן נוצרו באותה תקופה. ההתפרצות האחרונה הידועה באזור אירעה ככל הנראה באזור הר הדרוזים לפני כ-4,000 שנים.
רונין

רונין היו סמוראים ללא דאימיו (אדון פיאודלי) בתקופה הפיאודלית (1185–1868) ביפן.
סמוראים היו הופכים לרונין לאחר שאדונם הפאודלי מת או פיטר אותם ולא ביצעו ספוקו כפי שנדרש מהם. היו תקופות בהם קיבלו אדונים פיאודלים סמוראים אלו על מנת להעצים את כוחם.
מאחר שלא היה להם אדון פיאודלי, הם איבדו את זכויותיהם כסמוראים והיו צריכים לדאוג לעצמם. זה היה תהליך שלווה בבושה גדולה באותה תקופה. כיוון שהרונין היו צריכים לכלכל את עצמם, אך הוכשרו רק כמומחי לחימה, רבים מהם הפכו לשודדים או לשומרי עיירות וכפרים שסבלו משודדים.
מעטים מהם הפכו לפילוסופים, אמנים ולאנשי מקצוע.
ארטפורט

תיאור

ארטפורט הוקם בשנת 2012, במתחם שאכלס קודם לכן מחסנים של חברת בזק, על ידי ג'ייסון אריסון, יו"ר הקרן המשפחתית ע"ש תד אריסון. במסגרת פעילותו, המתחם מאפשר את פעילותם של כ-6 אמנים ישראלים בכל שנה, באמצעות מלגות וסדנאות עבודה. לצד התוכנית הישראלית קיימת תוכנית אמנים בינלאומית, במסגרתה מתארחים אמנים ואוצרים בינלאומיים לתקופה של עד שלושה חודשים. 
לצד תוכנית הרזידנסי פועלת בארטפורט גלריה לאמנות המארחת תערוכות קבוצתיות של אמני התוכנית ושל אוצרים עצמאיים ואירועים שונים כגון הרצאות, הקרנות ועוד. החל משנת 2014 מתקיים בארטפורט יריד ספרי אמן, המשמש כפלטפורמה המרכזית בישראל להצגת ומכירת ספרי אמן.
מאז שנת 2013 מנהלת את ארטפורט ורדית גרוס. 
באוגוסט 2017, עם סגירת מתחם בזק הפסיק ארטפורט את פעילותו במתחם בדרך בן צבי וביוני 2019 הוא נפתח מחדש בבנין בן שלוש קומות ברחוב העמל 8 (פינת המנור 10) בדרום תל אביב.

אמני התוכנית

בין האמנים שהשתתפו בתוכנית הרזידנסי של ארטפורט נמנים:
מחזור ראשון (2012-2013): עינת עמיר, עידו מיכאלי, יאיר פרץ, רונית פורת, רפרם חדד, אוצרת: מעין שלף
מחזור שני (2013-2014): בוריס אויכרמן, גיא פיטשון, נבט יצחק, נועה גור, ליאור גריידי, אוצר: רני לביא
מחזור שלישי (2014-2015): תנועה ציבורית (דנה יהלומי), נטליה זרובוב, הינדה וייס, רון עמיר, גיא גולדשטיין, ציון אברהם חזן
מחזור רביעי (2015-2016): דוד עדיקא, תמיר צדוק, מיכל בר-אור, הילה טוני נבוק, אלעד רוזן, נעמה ערד
מחזור חמישי (2016-2017): גבי קריכלי, דרור דאום, פאטמה שנאן, ליהי תורג'מן, יערה צח, גילי אבישר
מחזור שישי (2019-2020): דור זליכה לוי, רות פתיר, גיל יפמן, אלה ליטביץ, יעל פרנק, חליל בלבין ומרב קמל
הנדריק השלישי, דוכס בראבנט

ביוגרפיה

הנדריק נולד בלוון בשנת 1231, והיה בנם של הנדריק השני, דוכס בראבנט ומריה משוואביה, בתם של פיליפ משוואביה, מלך גרמניה ואירנה אנגלינה. 
בשנת 1248 מת אביו, והנדריק ירש את תאריו ונחלותיו. הטריטוריה השנויה במחלוקת של לותר, דוכסות לורן התחתית, הוענקה לו על ידי המלך הגרמני אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה, כדי לקדם את טענותיו על האימפריה הרומית הקדושה. 
הנדריק הלחין כמה קטעי מוזיקה, ביניהם "Amors m'est u cuer entree" ו- "Se kascuns del monde savoit".
ב-28 בפברואר 1261 מת הנדריק בלוון, ובנו הנדריק הרביעי, דוכס בראבנט ירש את נחלותיו ותאריו.
אשכול שוקרון

שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל שובץ שוקרון בחטיבת גולני. בגולני עבר שוקרון מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה, וכמפקד פלוגה,  ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה למפקד גדוד 450 (האריה המעופף) בביסלמ"ח, בהמשך שימש כסגן מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה, סגן מפקד עוצבת חירם, ולאחר מכן שימש סגן מפקד המרכז לאימונים טקטיים (מא"ט) במל"י. בשנת 2009 מונה למפקד עוצבת הגולן, בשנת 2011 פיקד על החטיבה בעת שמאות סורים (ממוצא פלסטיני) הפגינו ברמת הגולן ואף ניסו לפרוץ את גדר הגבול שבין ישראל לסוריה. כוחות בפיקוד שוקרון החטיבה הגיבו באמצעים לפיזור הפגנות, והוא אף נפצע במהלכן אולם הוסיף ופיקד על כוחות עד גמר האירוע. במהומות נהרגו ארבעה מפגינים ונפצעו למעלה ממאה. לאחר שחרורו בשנת 2012, מונה למנכ"ל עיריית קריית שמונה.
ב-2018 לקראת הבחירות המקומיות הודיע על התמודדותו לראשות המועצה האזורית גולן וסיים במקום השלישי עם 11.01% מהקולות.
בעיית צביעת המסלולים

בעיית צביעת המסלולים היא בעיה ידועה בתורת הגרפים, העוסקת בצביעה של קשתות בגרף. לבעיה יישומים תאורטיים בתורת האוטומטים ובדינמיקה סימבולית, ויישומים פרקטיים בדחיסת מידע, תכנון ממוחשב ובדיקת פרוטוקולים.
הבעיה הוצגה ב-1970
(ונוסחה במפורש ב-1977), בקשר להשערה (שהוכחה לבסוף בדרך אחרת), שהאנטרופיה הטופולוגית של מערכת דינמית בעל אופי סופי, קובעת את המערכת (עד כדי שקילות). הבעיה נפתרה ב-2007 על ידי הפרופסור אברהם טרכטמן מאוניברסיטת בר-אילן.

מבוא: מילה מסנכרנת של אוטומט

גרף סופי מכוון שבו מכל קודקוד יוצאות k קשתות, נקרא גרף רגולרי. אם הקשתות היוצאות מכל קודקוד מסומנות בתוויות שונות זו מזו, וקבוצת התוויות קבועה לכל הקודקודים, אז הגרף נקרא אוטומט סופי דטרמיניסטי. ניתן לחשוב על קודקודי האוטומט כאילו הם מתארים מצבים אפשריים של מכונה או מנגנון אחר, ועל הקשתות כאילו הן מתארות הוראות ביצוע: פירושה של קשת מקודקוד x לקודקוד y הנושאת את התווית i הוא "במצב x, אם מתקבלת הוראה i, יש לעבור למצב y". הדרישה שמכל קודקוד ייצאו קשתות בכל התוויות האפשריות מבטיחה שהאוטומט "יידע" כיצד לבצע כל הוראה, בכל מצב.
באוטומט כזה, מילה מסנכרנת היא סדרה של הוראות, שביצוען בזו אחר זו יביא תמיד לאותו קודקוד סופי, ללא תלות בקודקוד ההתחלתי.
אוטומטים דטרמיניסטיים הם מרכיב בסיסי בתכנות ובתכנון מערכות ממוחשבות. מילה מסנכרנת מאפשרת "לאפס" את האוטומט, ובכך היא תורמת לחסינות שלו מפני תקלות. אם "הלכנו לאיבוד" באוטומט, ואיננו יודעים באיזה קודקוד אנחנו נמצאים, ביצוע ההוראות של מילה מסנכרנת יחזיר אותנו לחוף מבטחים, או לפחות לנקודה ידועה.

דוגמה

בתמונה משמאל מופיע גרף מכוון בן שמונה קודקודים, שמכל אחד מהם יוצאות שתי קשתות: אדומה וכחולה (בגרף זה, לכל קודקוד גם נכנסות שתי קשתות, אבל תכונה זו אינה מהותית). מכל נקודת התחלה, אם מבצעים את סדרת ההוראות "כחול-כחול-כחול כחול-אדום-אדום כחול-אדום-אדום", מגיעים תמיד לקודקוד המסומן בצהוב. זוהי, אם כך, מילה מסנכרנת. באופן דומה, ביצוע של סדרת ההוראות "כחול-כחול-אדום כחול-כחול-אדום כחול-כחול-אדום" יביא אותנו תמיד לקודקוד המסומן בירוק.

תיאור הבעיה

בגרף מכוון G בן n קודקודים, שבו יוצאות מכל קודקוד k קשתות, ניתן - באופן עקרוני - לצבוע את הקשתות ב-  דרכים, שכל אחת מהן הופכת את G לאוטומט דטרמיניסטי. צביעה שעבורה יש לאוטומט מילה מסנכרנת, נקראת צביעה מסנכרנת. כדי שתהיה צביעה כזו, הגרף מוכרח לקיים שתי דרישות: הוא צריך להיות קשיר כגרף מכוון, ואורכי המעגלים שלו צריכים להיות זרים במשותף.
בעיית צביעת המסלולים שואלת - האם לכל גרף סופי רגולרי המקיים שתי דרישות אלה, קיימת צביעה מסנכרנת? כאמור במבוא, התשובה לשאלה זו חיובית. טרכטמן, שפתר את הבעיה, מצא גם אלגוריתם המוצא צביעה מסנכרנת בסיבוכיות .
נטיקה

נטיקה (הלחם של "נט" (=רשת) והמילה הצרפתית "Etiquette"; גם: נימוסי אינטרנט; בצרפתית: Nétiquette) היא אתיקה ברשת האינטרנט היוצרת כללי נימוס ונורמות התנהגותיות שהפכו חלק אינטגרלי מתרבות האינטרנט, ומשמשים לצורך תקשורת נכונה וחיובית באינטרנט. נטיקה היא התשובה לשאלה מהן אמות המידה להתנהגות במרחב האינטרנטי.
אמנם אין כללי נימוס אחידים, מוכתבים או כאלה הנאכפים באינטרנט באופן כללי, אולם מי שגולש באינטרנט מחויב לכללי נימוס מקובלים אוניברסליים, המשמשים לו לגלישה בטוחה באינטרנט ולתקשורת נכונה עם משתמשים אחרים. ישנם אתרי אינטרנט המכתיבים כללי נימוס להתנהגות בתוך האתר עצמו, ומשתמשים עלולים להיחסם מגלישה לאתר על הפרת כללים אלה. סמלי ההבעה, הנפוצים בשפת האינטרנט ומורכבים מצירופי תווים, נחשבים ככללי נימוס ייחודיים לאינטרנט, ומשמשים להבעת רגשות.
אתיקה ברשת באינטרנט אף מגדירה מהם טוב ורע ברשת האינטרנט, עשיית טוב באמצעות רשת האינטרנט, והימנעות מרע באמצעות רשת האינטרנט.
שאלון-אן-שמפאן

היסטוריה

משערים כי באזור שאלון התרחשו בעבר מספר קרבות, כולל קרב שאלון בשנת 274 לספירה בין הקיסר הרומי אורליאנוס לבין קיסר האימפריה הגאלית טטריקיוס הראשון
בשנת 451 התרחש הקרב במישורים הקטאלונים בין ברית של צבא רומי בפיקודו של פלביוס אאטיוס, וצבא ויזיגותי בפיקודו של תאודוריד הראשון, כנגד השבטים ההונים בפיקודו של מלכם אטילה. הקרב הסתיים בניצחון הקואליציה הרומית-ויזיגותית.
בית החולים הראשון בעולם למצורעים הוקם בשאלון-אן-שמפאן בשנת 580.
רקטת מים

רקטת מים היא דגם של רקטה, בו משמשים מים ואוויר בתור דלק רקטי. תא הלחץ עשוי לרוב מבקבוקי משקה מוגז. הרקטה מדגימה את החוק השלישי של ניוטון.
רקטות מים מורכבות לרוב מהחלקים הבאים: תא דלק (מכיל אוויר ומים), סנפירים לייצוב, נחיר פליטה, חרטום אווירודינמי, מערכת נחיתה (לרוב מצנח) ומערכת לתזמון מערכת הנחיתה (לרוב מיקרו-בקר המחובר לחיישנים שונים ולמנוע סרוו).

שיא העולם

השיא הנוכחי לגובה הרב ביותר, הושג בתאריך 14 ביוני 2007, בארצות הברית, והוא עומד על 623 מטר.
קולטנים קטליטיים

קולטנים קטליטיים (באנגלית: Catalytic receptors), או קולטנים הקשורים לקינז החלבון (באנגלית: Protein kinase-associated receptors), אלו קולטנים טראנסממברנליים (הממוקמים בעובי קרום התא, באופן מפולש) המעבירים אות כימי מהסביבה החיצונית אל תוך התא על ידי זרחון של שליח שניוני הנמצא בציטוזול. בזה נבדל הקולטן הקטליטי מהקולטן המצומד לחלבון G, המעביר את האות לשליח השניוני ב"תיווכו" חלבון G.
הקולטנים הקטליטיים נחלקים לקבוצות על-פי תפקידם הפיזיולוגי, כגון: קולטנים לגורם הגדילה האפידרמי (EGF) וקולטנים דמויי Toll.
הקולטנים הקטליטיים נחלקים לקבוצות גם לפי תפקודם הביוכימי, בעיקר לפי סוג הקינז. לדוגמה: קינזים לסרין/תראונין או קינזים לטירוזין.
פרשת ידלין

פרשת ידלין - פרשת שוחד שנחשפה בישראל בחודש אוקטובר 1976, במרכזה עמד אשר ידלין, אחד האישים הבולטים ביותר במפלגת העבודה. חשיפת הפרשה הביאה למאסרו של ידלין, מנכ"ל קופת חולים כללית שאמור היה להתמנות לנגיד בנק ישראל, והייתה חלק מתהליך מתמשך שגרם לאובדן ההגמוניה של מפלגת העבודה לאחר יותר מ-70 שנה בהן 30 שנה כמפלגת השלטון, שבמהלכן ניהלה את הממשלה ואת כל מוסדות הציבור החשובים.

משפטה של שרה הרי

בתחילת נובמבר 1976, נעצרו מספר מקורבים לידלין, בהם אחותו, שרה הרי. כתב האישום המקורי נגד ידלין הוגש נגדו ונגד אחותו בצוותא. לאחר שידלין הגיע להסדר טיעון, המשיך המשפט נגד שרה הרי לבדה, באשמת מתן שוחד של 2000 ל"י. בהתחדש המשפט הודתה הרי באשמה ונדונה למאסר על תנאי וקנס קטן. השופטת התחשבה בסבל שסבלה שרה הרי מכך שהעבירה הקטנה ביחס שלה נקשרה במשפטו של אחיה. כן התחשבה השופטת בכך שעל פי כתב האישום היוזמה לקבלת השוחד הייתה של קמחי(ראו בהמשך שקמחי זוכה במשפטו).

משפטו של מאיר קמחי

מאיר קמחי, שסירב להיות עד מדינה נגד ידלין, הועמד לדין באשמת קבלת שוחד. לטענת קמחי אמר לו יעקב קדמי: "אדון קמחי אנו מכירים אותך, חקרנו עליך. יודעים שאתה איש ישר. ... עזור לנו להפליל את ידלין ולהכניסו לבית הסוהר."
בעקבות סירובו של קמחי להיות עד מדינה הוא הועמד לדין, באשמת קבלת שוחד בעבור מתן תיק הביטוח של קופת חולים לאחות של ידלין, שרה הרי. באוגוסט 1978 זוכה קמחי מכל אשמה על ידי השופט אהרן אולסקר שקבע ששני עדי התביעה המרכזיים שקרו ועדויותיהם היו מלאות סתירות. קמחי שב לעבוד בתפקיד אחר בקופת חולים, אך קופת חולים סירבה לשלם לו את הוצאות משפטו.

המשפט הנוסף

במהלך ישיבתו בכלא הועמד ידלין לדין בכתב אישום נוסף שכלל האשמה בשוחד על קבלת כספים עבור אחותו מידי ידידו מרדכי אליסון. השופט מנחם אילן זיכה אותו מכל אשמה לאחר שקבע שאליסון שיקר ושגם אילו קבל את כל דבריו לא היה בכך להוכיח קבלת שוחד, שכן יכלו להיות סיבות רבות למתן הכסף ולא הוכח שהכסף ניתן כשוחד.

השפעתה של פרשת ידלין

הדעה הרווחת היא כי פרשת ידלין קירבה את סוף תקופת שלטון מפלגת העבודה, והביאה למהפך הפוליטי בבחירות 1977, בעקבותיו עלתה לשלטון תנועת הליכוד בראשותו של מנחם בגין.
במקביל לפרשה זו התפרסמו בזו אחר זו פרשיות נוספות הקשורות במפלגה, ובהן התאבדותו של השר שנחשד בשוחד, אברהם עופר, סמוך מאוד למעצרו של אשר ידלין, מעצרו של מיכאל צור, גם הוא מקורב למפלגה, שנדון ל-15 שנות מאסר באשמת מעילה, וכן פרשת חשבון הדולרים של בני הזוג רבין.
תהליך שקיעתה של המפלגה, שהחל עם השבר של מלחמת יום כיפור ואובדן האמון של הציבור במנהיגיו, קיבל תאוצה עם חשיפת פרשיות השחיתות השלטונית. על פי מרבית ההיסטוריונים, נוצר בציבור הרושם כי ראשי התנועה מתנהגים כאילו הם מורמים מעם, ועושים בכספי ציבור ובמוסדות השלטון ככל העולה על רוחם.
ידלין עצמו טען בחקירותיו כי הכסף שקיבל לא נועד לצרכיו האישיים אלא שימש כצינור להעברת כספים לקופת המפלגה – טענה שלא הקלה בעונשו ואף הגבירה את הכעס כלפי המעשים שיוחסו לו, כמו גם לתחושת הסיאוב ממהלכיה של תנועת השלטון.
יוסף לנג

ד"ר יוסף (יוסי) לַנג (7 בפברואר 1944 – 19 באוגוסט 2013) היה היסטוריון, חוקר תולדות החינוך ותולדות עם ישראל, סופר ומחבר הביוגרפיה של אליעזר בן-יהודה.

ביוגרפיה

לנג נולד בפתח תקווה ב-7 בפברואר 1944. היה בוגר בית הספר בנווה עוז ובית הספר החקלאי הכפר הירוק. למד הוראה בלימודי ערב בסמינר על שם אליעזר שיין. היה בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן קיבל מאוניברסיטת בר-אילן תואר מוסמך ודוקטור.
שימש כמורה, מנהל בית ספר, מפקח וסגן מנהל מחוז המרכז במשך 38 שנה, והיה ידוע בעשרות המחקרים שכתב על תולדות החינוך והתרבות בארץ ישראל. אלה ראו אור בבמות אקדמיות כמו כתב העת "קתדרה".
מפעלו המפורסם של לנג היה הביוגרפיה המקיפה על אליעזר בן-יהודה "דבר עברית!", המהווה תרומה יקרת ערך לחקר תולדות הלשון העברית והנחלתה ואשר זיכתה אותו ב"פרס בן-צבי". בשנותיו האחרונות שימש לנג כיועץ מדעי בארכיון לתולדות פתח תקווה ע"ש עודד ירקוני. בשנת 2012 ראה אור ספרו "לפתח תקווה", הסוקר אירועים, תופעות, מוסדות, ארגונים ואנשים שפעלו בפתח תקווה ועיצבו במעשיהם את דמותה של העיר.
דר' לנג התגייס לחידוש פעילותה של "ברית עברית עולמית" והרחבתה ותרם רבות בעצותיו הנבונות, כמו גם בעבודה מעשית.
בשנתו האחרונה עמל לנג על ביוגרפיה של מייסד בית הספר בצלאל, בוריס שץ, מפעל שלא הספיק לסיים. 
נפטר במושבו, בני עטרות, ממחלה קשה באוגוסט 2013, ובמושבו גם נקבר. הותיר אישה, עדנה, ילדים ונכדים.
שיר ילדים

שירי ילדים הם שירים שמבוגרים מחברים עבור ילדים או ילדים מחברים ושרים ביניהם באופן מסורתי, למטרות בידור או חינוך.
חוקרי הפולקלור יונה ופיטר אופי (Iona & Peter Opie) מיינו את שירי הילדים לכאלו שמבוגרים מחברים עבורם ומלמדים אותם, כגון שירי ערש, וכאלו שילדים מחברים בעצמם ומלמדים זה את זה. עם זאת, חלוקה זו אינה מוחלטת, למשל ילדים לעיתים קרובות מאמצים מילים ולחן מתוך שירים שכתבו מבוגרים ומשתמשים בהם בשירים שהם מחברים בעצמם.
החוקרים אופי ואופי סיווגו בשנות ה-60 וה-70 את שירי הילדים לקטגוריות שונות. בין השאר ציינו שירי ערש, שירי שעשוע (כולל שירים המלווים משחקי ידיים למיניהם), ושירי רחוב, שחלקם מקושרים למשחקים וחלקם נועדו לבידור (כולל שירי בדיחה, משחקי מילים, מוזיקה פופולרית, שירים מקאבריים, ג'ינגלים, סלוגנים, שעשועי לשון כגון משפטים שוברי שיניים ועוד).
שירי ילדים הם שונים בין תרבויות שונות, בחלקן התופעה נפוצה יותר ובחלקן פחות.
מסבחה (אסלאם)

מִסְבַּחָה (בערבית: مسبحة) או סיבחה (בערבית: سبحة) היא מחרוזת תפילה מוסלמית. המסבחה המקורית עשויה 99 חרוזים, המסמלים את כל 99 שמותיו של אללה המוזכרים בקוראן. במסבחה מקוצרת יש 33 חרוזים. בין כל 11 חרוזים מפרידה דסקית המכונה שאהד (עד). המסבחה מסייעת למוסלמי המאמין לבצע את מצוות תסביח - אמירת כל שמותיו של אללה בזה אחרי זה, תוך שהוא מעביר את חרוזי המסבחה בין אצבעותיו.
מקור השם מסבחה מהשורש ס.ב.ח בערבית, המקביל לשורש ש.ב.ח בעברית, ומשמעותו דברי שבח הניתנים לאל.
הוהאבים, השייכים לאסכולה החנבלית, מתנגדים ל"תסביח", בטענה שהנביא מוחמד השתמש רק באצבעות ידו הימנית כדי לדקלם את שמותיו של אללה, ולכן על כל המוסלמים לנהוג כך. המסבחה נועדה לכבד את אללה ולהזכירו בכל מקום.
בקרב יהודים ממדינות ערב שימשה המסבחה כמשחק לגלל בידיים].
על פי חוקי האסלאם על כל מוסלמי מאמין לתת את המסבחה שלו לכל דורש.
יהודה מודרן

רבי יהודה מודרֶן (או מודרין; ח' בטבת ה'תק"פ, 26 בדצמבר 1819 - ד' בחשוון ה'תרנ"ד, 14 באוקטובר 1893) היה למדן וראש ישיבה הונגרי מגדולי תלמידי החת"ם סופר ומחבר הספרים "זיכרון שמואל" ו"פרי העץ". התפרסם בעיקר בשל הגהותיו והערותיו בשולי הספר קונטרס הספיקות של סב אשתו.

ביוגרפיה

נולד לרב ישעיהו מודרן בפרשבורג ונימול בידי רבי משה סופר, ה"חתם סופר". היה תלמידם של רבי מהר"ם א"ש, רבה של אונגוואר; ורבי משה טייטלבוים מאוהלי. בהמשך נעשה תלמידו ומקורבו של ה"חתם סופר". בגיל 15 סמך אותו רבו לרבנות. לפי ר' יוסף הכהן שוורץ, הוא השתעשע רבות עם רבו בדברי תורה עד שאמרו שמן הסתם יינשא בעתיד לאחת מבנותיו.
לפי הצעת רבו, הרב משה טייטלבוים, נישא בשנת ה'תקצ"ז (1837) לחיה ראכל בתו היחידה של הגביר הלמדן ר' שמואל זנוויל כהנא מסיגט, חתנו של רב העיר, רבי יהודה כהנא הלר. הוא סירב לקבל משרות רבנות ועסק כל ימיו בתורה בסיגט ובה הדפיס את ספריו. בישיבתו בסיגט למדו גדולי תורה כמו הרב שלמה יהודה טבק, מחבר "תשורת ש"י". בשנת ה'תרכ"ז הדפיס את ספרו "זיכרון שמואל" על מסכת גיטין. ובשנים ה'תרמ"ה-ה'תרמ"ז את חיבורו "פרי העץ" על המקרא.
במהלך השנים התקרב לחסידות ואף היה נוסע לאדמו"רים שונים. נפתלי בן מנחם סבור שרבו החת"ם סופר הקפיד עליו בשל כך.
נפטר בד' בחשוון ה'תרנ"ד, 14 באוקטובר 1893.
רמון קופה

ראשית חייו

קופה נולד בפה-דה-קאלה שבצרפת למהגר פולני. כשהיה בן 14 איבד ריימונד קופה את אחת מאצבעותיו בזמן שעבד ככורה פחם.

קריירה

קופה החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת אנז'ה. לאחר שנתיים עבר לסטאד ריימס, זכה איתה בשתי אליפויות בשנים 1953 ו-1955 והגיע איתה לגמר גביע אירופה לאלופות 1956, שבו היא הפסידה לריאל מדריד. קופה עבר לריאל מדריד, שם חבר לשחקנים כמו אלפרדו די סטפנו ופרנץ פושקאש. קופה זכה עם ריאל בשתי אליפויות בשנים 1957 ו-1958, וכן בגביע אירופה לאלופות. קופה היה הצרפתי הראשון שזוכה בגביע זה.
קופה שיחק במדי נבחרת צרפת והבקיע 18 שערים ב-45 משחקים, בין השנים 1952–1962. עם הנבחרת שיחק במונדיאל 1958, שנערך בשוודיה ובו סיימה צרפת שלישית.
ב-4 במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.