טלוויזיה

היסטוריה


ב-1884 הציע פבליק גוטליב ניפקו את גלגל ניפקו, מודל לטלוויזיה המבוססת על רעיון הדיסקה המסתובבת (spinning disk) אך מודל זה הפך לישים טכנולוגית רק ב-1907. בין 1907 ל-1910 בנו בוריס רוזינג וולדימיר זבוריקין את המודל הראשון של טלוויזיה אלקטרומכנית. זבוריקין הגה את הרעיון להשתמש בשפופרת קרן קתודית והוא המציא את מצלמת הטלוויזיה הראשונה והכבלים, בעוד רוזינג המציא את צורתה של הטלוויזיה.
הטלוויזיה האנלוגית הראשונה הוצגה בלונדון ב-1924 על ידי ג'ון לוגי ביירד, ותוכנית הטלוויזיה הראשונה שהוצגה באמצעותו הייתה סרט אנימציה של פליקס החתול ב-30 באוקטובר 1925. הטכנולוגיה של ביירד אומצה על ידי ה-BBC ונשארה בשימוש עד שהוחלפה ב-1937 בטכנולוגיה אלקטרונית לחלוטין.
הטלוויזיה האלקטרונית הראשונה הוצגה והומצאה על ידי פילו טיילור פארנסוות' ב-1927.
שידור הטלוויזיה הראשון לטווח רחוק התרחש ב-7 באפריל 1927 בין וושינגטון לניו יורק.
ב-1930 גייס מנכ"ל RCA, דייוויד סארנוף, את ולדימיר זבוריקין, שהיה עד אז עובד ווסטינגהאוז על מנת להוביל את פיתוח תחום הטלוויזיה של RCA. לזבוריקין היו מספר פיתוחים בנושא כבר מ-1923 (המכשיר שלו נקרא "איקונוגרף"). עם זאת, פרנסוורת', שהציג פתרון לטלוויזיה אלקטרונית ב-1928, קיבל מסארנוף ב-1931 הצעה למכור את הפטנט שלו ל-RCA תמורת 100,000 דולר, ולהפוך לעובד RCA. הוא סירב ומאוחר יותר הצטרף לחברת פילקו. סארנוף הגיש תובענה למשרד האמריקאי לרישום פטנטים בטענה שיש לזקוף את הפטנט לטלוויזיה לזכותו של זבוריקין מ-RCA, שקדם לפרנסוורת' בפיתוח (אף שלא ביצע הדגמה מוצלחת שלו לפני שפרנסוורת' עשה כן). הדיונים נמשכו עד 1934 ובסופם זכה פרנסוורת' להכרה בפטנט שלו, ערעורים הפכו את ההחלטה על פיה עוד מספר פעמים עד שנקבעה החלטה סופית שחייבה את סארנוף לשלם לפרנסוורת' תמלוגים על המצאתו.
בתערוכה העולמית של ניו יורק (1939) הציגה RCA לראשונה לציבור טלוויזיה אלקטרונית (מקלט ושידור), בו שודרה תבנית הבדיקה "ראש אינדיאני", כמו כן שידרה NBC את טקס הפתיחה של התערוכה ל-200 מקלטי RCA באזור ניו יורק. במלחמת העולם השנייה הוסב תחום הטלוויזיה לפיתוח מכ"ם, אולם מיד עם תום המלחמה החלה RCA למכור מכשירי טלוויזיה לשוק הביתי.
גרמניה הנאצית הייתה חלוצה בשימוש רחב היקף בשידורי טלוויזיה (תחנת הטלוויזיה הממשלתית הייתה למעשה תחנת הטלוויזיה הראשונה בעולם ששידרה על בסיס קבוע עם לוח שידורים מתוכנן מראש) ועודדה מפעלים לייצר מכשירי טלוויזיה במחיר שווה לכל נפש. מספר חברות ייצרו את המקלט Volkfernseher, ששווק במחיר 650 רייכסמרק. שידורי הטלוויזיה שודרו לכל גרמניה, אך מכשירים פרטיים היו בעיקר בברלין, בשאר המדינה ובארצות הכבושות הוקמו אולמות לצפייה בשידורי הטלוויזיה. בספטמבר 1942 הוקם משדר של הטלוויזיה הגרמנית בראש מגדל אייפל.
ב-1945 הציגה CBS טלוויזיה צבעונית לאישור ה-FCC. שיטת השידור של CBS לא נקלטה במכשירי RCA ולו הייתה מתקבלת, הייתה מחייבת את הצרכנים להיפטר ממכשירי הטלוויזיה של RCA שברשותם ולרכוש אחרים. סארנוף פעל בשתי חזיתות, מחד הוא ניסה לבלום החלטה לטובת CBS ב-FCC ומאידך האיץ במהנדסיו לפתח שיטת טלוויזיה צבעונית אלקטרונית עדיפה. אף על פי שב-1950 (לאחר שסארנוף הצליח לעכב את ההחלטה מספיק) אישרה ה-FCC את הטלוויזיה של CBS, בידי RCA היה כבר פתרון מתחרה עדיף (שהיה הבסיס לתקן NTSC).
ב-1963 פיתח מהנדס חברת טלפונקן, ולטר ברוש (Walter Bruch), את שיטת שידור הטלוויזיה PAL, הנפוצה ברוב מדינות העולם.

בימינו

המהפכה הדיגיטלית בשידורי הטלוויזיה הביאה לכך שכל השרשרת מהצילום, אל האכסון, ההפצה ועד לצפייה מבוצעים באופן דיגיטלי. השידור הקרקעי, הלווייני, ההפצה בכבלים או באינטרנט מבוצעות בתקנים דיגיטליים שונים ומפוענחת על ידי הממיר. מסכי ה-CRT האנלוגיים הוחלפו במסכי LCD מתקדמים, ופלזמה דיגיטליים ושטוחים. למסכים אלה ממשקים כמו HDMI שמתאימים להצגת מדיה דיגיטלית, תכנים מהמחשב וגם תצוגה של תמונה בהבחנה גבוהה (HDTV). במקביל, נכנסים לסלון מחשבים וקופסאות הצגת מדיה כמו HTPC כמוצרים משלימים והטלוויזיה הופכת למרכז בידורי שבאמצעותו ניתן להפעיל גם משחקי מחשב ותכני וידאו באתרים כדוגמה יוטיוב. כחלק ממהפכת התלכדות המדיה ניתן לצפות בשידורי הטלוויזיה גם בטלפונים חכמים ואילו טלוויזיות חכמות מציגות תכנים מהאינטרנט.

השפעה תרבותית


האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים ממליצה להגביל את צפיית הילדים בטלוויזיה לפחות משעתיים ביום. מחקר שבדק את ההשפעה ארוכת הטווח של צפייה בטלוויזיה בגיל צעיר, מצא מתאם הפוך בין כמות הצפייה בטלוויזיה בגיל שנתיים, להצלחה בחשבון, מקובלות חברתית בכיתה, פעילות גופנית ומשקל גוף נכון, בגיל 10.

השפעת הטלוויזיה על הבחירות

תקופה מסוימת לפני יום הבחירות לכנסת, מתקיימת מערכת בחירות. במערכת הבחירות מתקיימת פעילות פוליטית נמרצת שמטרתה השגת יתרון יחסי בתוצאות הבחירות, ועיקרה מאבק פרסומי בסיוע של תשדירי בחירות בטלוויזיה וברדיו כאמצעי שליטה רחב ואינטנסיבי על עיצוב דעת הקהל. החל משנות ה-90 של המאה ה-20 ישנו שימוש מוגבר בטלוויזיה ובתקשורת לוויינית על ידי פוליטיקאים במסע הבחירות שלהם. השימוש ברשתות הטלוויזיה נועד ליצור הזדהות של קהל הבוחרים עם מסריו של המועמד ועל ידי כך רתימתם למערכת הבחירות.
אפקט "מרוץ הסוסים" הסגנון והמהות של מסע הבחירות, אשר השתנו כאמור באופן דרמטי בחלק האחרון של המאה העשרים, הפכו את "מרוץ הסוסים" ואת אישיותו של המועמד לשני ההיבטים שערכם החדשותי היה הגבוה ביותר בסיקור מסעי בחירות פוליטיים. כאמור, הבוחר מהמר על הסוס הפוליטי הנראה כבעל הסיכוי הטוב ביותר לנצח ביום ההצבעה בקלפי. להתעצמותה של תופעת "מרוץ הסוסים" יש שתי תוצאות מיידיות, המאפיינות את עידן "הפוליטיקה החדשה" ו"התקשורת החדשה" תוצאות אלה מכונות "אפקט האנדרדוג" (או "אפקט המפסידן", The Underdog effect) ו"אפקט קרון התזמורת" (או "אפקט סחיפת ההמונים", The Bandwagon effect). ההשפעות העקיפות שלהן לגבי הפוליטיקאים ויועציהם עלולות להיות מסוכנות עוד יותר מההשפעות הישירות.
"אפקט המפסידן" מתאר מצב שבו סקרים בלתי מחמיאים עשויים לדרבן קולות שיושבים על הגדר להצביע בעד המועמד המפגר בסקרים; "אפקט קרון התזמורת" מתאר מצב שבו המצביע מושפע מבחירת הרוב כפי שהיא משתקפת במצג של הסקרים, וקובע את עמדתו על פיה. לכן נאסר בכמה מדינות לפרסם את תוצאות הסקרים במשך תקופה קצובה לפני יום הבחירות. שני האפקטים יכולים להשפיע על פעילים ומתנדבים, להעלות את המורל של המועמדים ולהגדיל גם את היקף התרומות למסע הבחירות. לכן, בעידן "הפוליטיקה החדשה", הפוליטיקאים להוטים כל-כך אחר הסטטיסטיקות ותוצאות הסקרים במהלך מסע הבחירות שלהם. מנקודת מבטם של כתבים ועורכים בטלוויזיה, דיווחים העוסקים ב"מרוץ הסוסים" מבוקשים עד מאוד.
טבעה המהיר של הטלוויזיה דורש מהמועמדים בעידן "התקשורת החדשה" לתמצת את נאומיהם ל"סאונד בייטס" – משפטים שיתאימו לפיסות מידע קצרות וקצובות של מהדורות החדשות. המועמדים נדרשים לספק לתקשורת משפטים אשר מושכים את תשומת הלב, מעבירים מסר מעניין ומשקפים את מסע הבחירות שלהם. מידת הסיקור שהמועמד יזכה בה תלויה בעמידתו בדרישות התקשורת.
התמונה המוצגת בתקשורת מעצבת את התייחסותם של המצביעים למועמדים ואת ההחלטות הפוליטיות שלהם. כיום, הטלוויזיה דורשת מפוליטיקאים רבים ל"עבור מסך", טרם יהגו את דעותיהם, ויציגו עמדתם כלפי מפלגה זו או אחרת. בשלושת העשורים האחרונים שינתה הטלוויזיה באופן דרמטי את פוליטיקת הבחירות. השינוי מוצא את ביטויו בדרך שבה המידע מופץ, בדרך שבה הבחירות מתנהלות, וגם בדרך של שינוי דפוסי התגובה שלנו למתרחש בבחירות.
כאשר ניתנת לציבור המצביעים גישה ישירה למועמדים, מצמצמת הטלוויזיה בעצם את תפקיד המפלגה הפוליטית בתהליך בחירתם של מועמדי המפלגה המרכזיים. בתוך המגמה הכוללת של התמקדות הפוליטיקה באישיות המועמד, המתעצמת בשנים האחרונות מאיצה הטלוויזיה את המיקוד של הגוף הבוחר באישים העומדים לבחירה, הרבה יותר מאשר בסוגיות המפלגתיות הקשורות במדיניות ובמצע.
המיומנות התקשורתית שלה נדרשים הפוליטיקאים של היום מסייעת להם להיבחר, להגשים את מדיניותם, ולשרוד בשלטון. הם חייבים ללמוד כיצד לנצל את הטלוויזיה כדי לרכוש יתרון, הם צריכים ללמוד כיצד להציג את עצמם בטלוויזיה בעיקר בזמן הבחירות, הן במצבים ספונטאניים והן בכאלה המאורגנים מראש, ולשם כך עליהם לשכור אנשי יחסי ציבור, בוני תדמית ומומחי שיווק, שייצרו עבורם הופעות טלוויזיוניות שבהן תדמיתם, המסר שלהם והסיטואציה, יועברו כך שיפעלו לטובתם. הטלוויזיה שינתה גם את אופני התקשורת הפוליטית בזמן בחירות. המסרים שעליהם רובנו נשענים קצרים הרבה יותר מבעבר. נאום בחירות של שעה או שעתיים שאפיין את השיח הפוליטי של המאה ה-19 פינה את מקומו לטובת תשדיר של 30 שניות ולסאונד בייטס של 10 שניות בתקשורת המשודרת. באופן גדל והולך הקהל העומד מול הפוליטיקאי אינו אלא הצופה המתבונן ושומע קטע קצרצר של הנאום בחדשות.

צפייה בטלוויזיה ואלימות בקרב בני נוער

מחקרים רבים מצאו כי ישנו מתאם גבוה בין צפייה בטלוויזיה לבין עלייה באלימות בקרב בני הנוער. יתר על כן, נמצא כי לא כל בני הנוער מושפעים באותה מידה מצפייה בתשדירים אלימים ויש מי שלא מושפעים בכלל.
ההשפעות של צפייה בתכנים אלימים נמשכות לאורך זמן, באופן שווה אצל שני המינים.
צפייה בתכנים אלימים אינה הגורם המרכזי לעלייה באלימות. ישנם עוד גורמים אחרים המסייעים להתנהגות אלימה עקב הצפייה בתכנים אלימים; רקע כלכלי קשה, מצב חברתי מסובך, דימוי עצמי נמוך וחשיפה לאלימות במשפחה, הן פיזית והן רגשית.