אוולין פוקס קלר

ביוגרפיה

פוקס קלר נולדה בג'קסון הייטס, קווינס, להורים יהודים שהיגרו מרוסיה, וגדלה בוודסייד, קוינס במשפחה ממעמד הפועלים. היא הייתה הצעירה מבין שלושת ילדי המשפחה שכולם היו מוכשרים. קלר למדה בקולג' ציבורי בקווינס. לאחר מכן המשיכה לימודיה לקראת תואר B.A. בפיזיקה באוניברסיטת ברנדייס בניו יורק אותו קיבלה ב-1957, ולאחר מכן עברה לאוניברסיטת הרווארד שם השלימה לימודיה לתואר דוקטור בתחום הפיזיקה התאורטית ב-1963, אחת מ-3 הנשים היחידות מתוך 100 מקבלי התואר בפיזיקה באותה שנה. לאחר השלמת הדוקטורט עברה לעבוד כפיזיקאית תאורטית באוניברסיטת ניו יורק.
במהלך הקריירה האקדמית שלה קלר לימדה במוסדות אקדמיים רבים, ביניהם אוניברסיטת קורנל, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת מרילנד ואחרים. בשנים 1988–1992 שימשה כפרופסור במחלקות לרטוריקה, היסטוריה ולימודי נשים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ומאז 1992 היא מלמדת במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
ב-29.8.1963 קלר נישאה לג'וזף בישוף קלר, מתמטיקאי בעל שיעור קומה שהיה הממונה עליה, ותוך שנתיים ילדה בן ובת. ב־17.11.1976 הזוג נפרד וקלר גידלה את ילדיה כאם יחידנית.
בשנת 2007 קלר הייתה חברה בוועדה מייעצת האמריקאית של הפקולטה למען שלום ישראלי פלסטיני-ארצות הברית - ארגון המקשר בין סטודנטים ואנשי סגל פלסטינים, ישראלים וממדינות אחרות שמטרתו סיום הכיבוש הישראלי והשגת שלום צודק.

פיזיקה תאורטית, ביולוגיה מולקולרית, ביולוגיה מתמטית

בחירותיה האקדמיות של קלר הושפעו במידה רבה על ידי אחותה ואחיה הגדולים. בגיל 12 התוודעה באמצעות אחותה הבכורה לפסיכואנליזה ושאפה להתמחות בתחום זה, אך בעידודו של אחיה הבכור שהיה פיזיקאי, ולאחר שהסתבר לה שבתחום זה היא מגיעה להישגים גבוהים במיוחד, בחרה להתמחות בפיזיקה, עדיין תוך אמונה שבעתיד, לאחר השלמת התואר תחזור לפסיכואנליזה. אולם במהלך לימודיה באוניברסיטת ברנדייס היא מתארת חוויה של "התאהבות" בפיזיקה ובחשיבה האינטלקטואלית שהיא מצריכה. קלר מדגישה בריאיון אתה שלא מדובר במטאפורה בלבד, אלא בעמדה רגשית שהייתה מאד משמעותית עבורה. אולם בהמשך, לימודיה באוניברסיטת הרווארד לקראת תואר דוקטור מתוארות על ידיה כשנים קשות, בהן נאלצה להיאבק הן באפליה וביחס פוגעני בשל מינה, והן באכזבתה מהעובדה שהלימודים היו בעיקר בתחום הפיזיקה הניסיונית ופחות בתחום הפיזיקה התאורטית. בשלב זה היה זה שוב הקשר המשפחתי שסייע לה להיחלץ מהמצוקה המקצועית. במהלך חופשת הקיץ של שנת 1960, תוך כדי ביקור אצל משפחתו של אחיה שהתגוררה בקולד ספרינג הרבור, עיירה קטנה בצפון לונג איילנד, היא נחשפה למחקרים בתחום הביולוגיה המולקולרית שהתנהלו במעבדה שממונה על ידי ממשלת ארצות הברית שם. הרקע שלה בפיזיקה היווה יתרון והיא הוזמנה להצטרף לצוות החוקרים שם. בסופו של דבר התזה שלה בפיזיקה תאורטית עסקה בשאלת מחקר הקשורה למבנה ה-DNA תוך שילוב בין שני התחומים.
לאחר קבלת תואר הדוקטור קלר עברה לאוניברסיטת ניו יורק, כפיזיקאית תאורטית, אך גם שם חצתה את גבולות הדיסציפלינה לכיוון של ביולוגיה מתמטית. שניים מהמחקרים שפרסמה בתחום בתקוה זו נחשבים עד היום לקלסיים.

מדע מגדר

בשנת 1964 נערך כנס במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס שעסק בשאלת השתתפותן של נשים במקצועות המדעיים, לאור הירידה המשמעותית בשיעור הנשים בתחומים אלה בשנים 1950–1960. קלר מספרת כי בשנת 1965, למרות חוויותיה באוניברסיטת הרווארד, עדייו האמינה כי המדע מהווה תחום רציונלי, אובייקטיבי ונייטרלי מגדרית, והמסקנות של הדוברים, ביניהם אריק אריקסון וברונו בטלהיים, לגבי הסיבות החברתיות והפסיכולוגיות המונעות מנשים לבחור או להתמיד בקריירה מדעית נראו בעיניה כמגוחכות. שינוי התודעתי שלה לגבי שאלת המדע והמגדר אירע בשנת 1969,כאשר לאחר נישואיה עברה בעקבות בעלה לקליפורניה ולקחה שנת שבתון בה עסקה בגידול ילדיה בעוד שבעלה היה מועסק בתחומו והוזמן לכנסים ברחבי המדינה. בשלב זה היא החלה לחוות את הבעייתיות של מדענית-אשה הנאלצת לעקוב אחרי בעלה. בנוסף, גם הידיעה כי מחקר שביצעה באוניברסיטת ניו יורק יחד עם שותף-גבר תורם לפרסומו ולהצלחתו, בעוד שהיא אינה יכולה לממש זאת, גרמה לה לתחושות של חוסר עניין ורצון לנטוש את התחום המדעי. אולם תחושות אלה עוררו גם את סקרנותה והיא השתמשה בהתמחותה המתמטית לעריכת מחקר לגבי מידת השרידות של נשים מדעניות במקצוען. היא ראיינה מדעניות ובחנה את הקשר בין מגדר למדע באמצעות חקירת האופן בו מדענים תפסו שאלות של מגדר היסטורית, החל מהמהפכה המדעית. היא מצוטטת כאומרת שהתוצאות לגבי רמת השחיקה של נשים מדעניות הממו אותה. בסופו של דבר קלר לא עזבה את עולם המדע, אולם עברה לתפקידי הוראה.
הפעם הראשונה בה קלר דיברה באופן פומבי על תובנותיה בהקשר למקומן של נשים במדע הייתה בסופה של סדרת הרצאות בביולוגיה מתמטית אותה הוזמנה לתת באוניברסיטת מרילנד בשנת 1974. בריאיון שנערך אתה בשנת 2014 היא מספרת על החלטתה להקדיש את ההרצאה האחרונה בסדרה לשאלת הנשים במדע. היא השתמשה לצורך כך בנתונים הסטטיסטיים שאספה, הראתה כיצד שיעור הנשים במקצועות מדעיים הולך ויורד באופן דרמטי ככל שעולים בסולם ההיררכיה האקדמי והציגה את הסיבות והמחסומים העומדים בפני נשים במדע. קלר טענה כי הסיבה הקושי העיקרי הוא התפיסה שהמדע הוא "גברי" במונחי מגדר. הרצאה זו פורסמה ב-Harvard Magazine ולאחר זמן קצר קלר פרסמה את ספרה "האנומליה של אשה בפיזיקה" (The Anomaly of a Woman in Physics). אירוע זה היווה עבור קלר את תחילת התעניינותה בתחום הביקורת הפמיניסטית של המדע, תחום בו עסקה רבות בשנים הבאות. בשנות ה-80 המוקדמות קלר יזמה וארגנה סמינר אקדמי באוניברסיטת נורת'איסטרן בבוסטון בנושא התאוריה הפמיניסטית. קלר מתארת את גאוותה בהצלחתו של סמינר זה ובעניין הרב שעורר, הן בעולם האקדמי והן בציבור הרחב. בהמשך, בריאיון אתה היא אומרת כי סמינר זה הוא אחד ההישגים בהם היא גאה במיוחד.
במהלך השנים הבאות קלר הרחיבה את תחומי התעניינותה ומחקריה משאלות של מדע ומגדר לשאלות של מדע וחברה באופן כללי, לימדה קורסים וכתבה ספרים בנושאים אלה.

פרס דן דוד

לאורך הקריירה האקדמית שלה קלר זכתה בפרסים רבים, האחרון שבהם פרס דן דוד בתחום ההיסטוריה של המדעים בשנת 2018. בנימוקים לפרס השופטים מציינים כי לאורך הקריירה שלה קלר הרחיבה את גבולות המדע הן באמצעות ערעור על הגבולות שבין דיסצפלינות מדעיות שונות והן על הגבול שבין מדעי הטבע למדעי הרוח. כמו כן מחקריה של קלר שעוסקים בשאלות של הקשר בין שפה, מגדר ומדע מאופיינים כפורצי דרך וכחושפים חלק גדול מהמחסומים העומדים בפני נשים והמונעים מהן להגיע להישגים בתחומי המדע.
קלר הודיעה כי תתרום את הכסף שתקבל לארגוני זכויות האדם הישראליים - בצלם, האגודה לזכויות האזרח ורופאים לזכויות אדם.