יאיר לפיד

ביוגרפיה

לפיד הוא בנם של העיתונאי והפוליטיקאי יוסף (טומי) לפיד, ניצול שואה יליד יוגוסלביה, והסופרת והמחזאית שולמית לפיד. סבו הוא העיתונאי דוד גלעדי. הוא נולד בתל אביב ובילדותו התגורר בבית מגורי העיתונאים שבשכונת יד אליהו, בו התגוררו כמה עיתונאים בולטים, ובהם יגאל לב, שבתאי דון-יחיא, נפתלי קראוס ודוד לאזר. גדל והתחנך בתל אביב ובלונדון. בנעוריו למד בגימנסיה העברית הרצליה, אך לא קיבל תעודת בגרות. אחותו הבכורה, מיכל דורבן, נהרגה בתאונת דרכים בשנת 1984. בצעירותו היה מתאגרף חובב.
את רוב שירותו הצבאי עשה ככתב בעיתון "במחנה", בין השנים 1982 ל-1985. לאורך השנים העלה לפיד גרסאות שונות בקשר לתחילת שירותו ונסיבות העברתו ל"במחנה". לפי גרסה אחת החל את שירותו בחיל השריון, ובמהלך מלחמת לבנון הראשונה סבל התקף אסתמה כתוצאה מרימון עשן שפגע בקרבתו במהלך הנחתת מסוק. לפי גרסאות מאוחרות יותר החל את שירותו בנ"מ וסיבת התקף האסתמה, שבעקבותיו עבר לשרת ככתב צבאי, הייתה חשיפה לאובך ולאבק בטירונות.
באמצע שנות ה-80 נישא לתמר פרידמן, ולהם בן. ב-1990 נישא בשנית, לצלמת ליהיא מן, לימים עיתונאית וסופרת, ולהם בן ובת אוטיסטית. מתגורר ברמת אביב ג', תל אביב.
בשנת 2011 התקבל ללימודי דוקטורט באוניברסיטת בר-אילן בתוכנית לפרשנות ולתרבות אף על פי שאינו בעל תואר אקדמי, אך משהתפרסם הדבר אסרה המועצה להשכלה גבוהה על האוניברסיטה לקבל ללימודי דוקטורט מועמדים שאינם בוגרי אוניברסיטה.
לפיד פעיל בעמותת "על"ה" לסיוע לבעלי צרכים מיוחדים, בעמותת "ילדים בסיכון" למען ילדים אוטיסטים, ועמותת "קרן להתחדשות בחינוך לנוער" (YRF) לעידוד החינוך בקרב מעוטי יכולת]. בשנים 2004–2006 שימש כיו"ר עמותת ידידי "מפת"ן צפת". בשנת הלימודים תש"ע העביר שיעורי העשרה בתקשורת בתיכון ביפו.
הוא הנחה את האירוע "שרים בכיכר" בערב יום הזיכרון בכיכר רבין, עד שנכנס לפוליטיקה.
הוא בעל חגורה שחורה דאן 3 בקראטה.
ב-2008 כתב בטורו בעיתון כי אינו רפורמי, אך הוא מתפלל זה שנים בבית כנסת רפורמי.
על פי דירוג פורבס, ב-2019 הונו מוערך בשווי של כ-25 מיליון שקל, והוא הפוליטיקאי השמיני בדירוג הפוליטיקאים העשירים בישראל. על פי אותו פרסום, שוויו של הבית בו הוא מתגורר עם רעייתו מוערך בכ־8–9 מיליון שקל.

איש תקשורת

לפיד שירת בכתב העת "במחנה". עם שחרורו מהצבא החל לעבוד ככתב בעיתון "מעריב" ופרסם שירה בכתבי עת ספרותיים.
בשנת 1988 מונה לעורך המקומון התל אביבי "עיתון תל אביב" מקבוצת "מעריב". בשנת 1991 החל לכתוב טור שבועי במגזין סוף השבוע, תחילה ב"מעריב" ואחר כך ב"ידיעות אחרונות". הטור נכתב בקביעות במשך תשע עשרה שנה, עד לפרישתו לפוליטיקה באוקטובר 2012.
בשנת 1991 השתתף בתפקיד משנה בסרט הישראלי "מעבר לים" וב-1994, בסרט "שירת הסירנה".
ב-1993 החל להנחות את "סופשבוע", תוכנית האירוח המרכזית של הערוץ הראשון, ששודרה בליל שבת. בשנים 1995–1997 הנחה את התוכנית "סוגרים שבוע" באותה המשבצת.
בשנת 1997 עבר לפיד לגור בארצות הברית לחצי שנה, לאחר שהתמנה למנהל מחלקת הטלוויזיה בחברת "ניו ריג'נסי" של המיליארדר ארנון מילצ'ן.
בשנים 1997–1999 הנחה את תוכנית הראיונות "יאיר לפיד חי בעשר", ששודרה מדי ערב בערוץ 3 בכבלים. בשנים 2000–2007 הנחה בערוץ 2, בשידורי הזכיינית "רשת", את תוכנית האירוח הפופולרית וזוכת פרסי "מסך הזהב", "יאיר לפיד". במקביל, שידר בהתנדבות בגלי צה"ל את התוכנית "ציפורי לילה מארחות", יחד עם דפנה שפיגלמן, עורכת תוכנית הטלוויזיה שלו.
ב-2003 החל לשמש כפרזנטור של בנק הפועלים, וקיבל על השתתפותו בקמפיינים הפרסומיים של הבנק כ-220 אלף דולר לשנה. לאחר שנבחר להגיש את מהדורת "אולפן שישי" של חדשות ערוץ 2 נאלץ בהוראת הרשות השנייה לוותר על החוזה עם הבנק.
ב-2004, לאחר שהיועץ המשפטי לממשלה חייב את "ידיעות אחרונות" למכור את המניות שלה ב-"רשת", פורסם כי לפיד סייע לכאורה למילצ'ן לגבש עסקה להשגת רוב בבעלות המניות על החברה, לפני מכרז לקבלת זיכיון להפעלת ערוץ 2. לפיד, אשר מונה כשבוע לפני כן לחבר בצוות המכין את חברת "רשת" למכרז, הכחיש את מעורבותו במהלך ואמר כי ארנון מוזס, הבעלים של "ידיעות", וארנון מילצ'ן מכירים כ-20 שנה.
בינואר 2008 החל בהגשת מהדורת "אולפן שישי" במקום אהרון ברנע. הצהרתו על כך שיפרוש לפוליטיקה ביוני 2010 העלתה לסדר היום את "חוק לפיד" - לפיה איש תקשורת שיבקש להתמודד בבחירות לכנסת יחויב בתקופת צינון של חצי שנה.

יוצר

בשנת 1986 עבד כמפיק ועורך סרטים בחברה בבעלות ארנון מילצ'ן בהוליווד. שנים לאחר מכן, כתב שתי סדרות טלוויזיה: הסדרה לנוער "החופש האחרון" ששודרה בערוץ הראשון בשנת 1989 וסדרת הדרמה "חדר מלחמה", ששודרה בערוץ 2 בשנת 2005.
כתב אחד עשר ספרים, בהם ספרי המתח "הראש הכפול", "החידה השישית", "האשה השנייה", הרומן "שקיעה במוסקבה" והביוגרפיה של אביו "זכרונות אחרי מותי: סיפורו של יוסף (טומי) לפיד". כמו כן כתב לפיד את הפזמונים למחזמר "מלך היהודים" מאת הסופרת דבורה עומר. כן כתב לפיד את המחזה "הגיל הנכון לאהבה", אשר הוצג בתיאטרון הקאמרי בבימויו של רוני פינקוביץ'. בנוסף עסק לפיד בכתיבת שירים, בעיקר בנושאי זוגיות והחברה הישראלית. לפחות 22 משיריו הולחנו, 17 מתוכם על ידי חברו רמי קלינשטיין. מרבית שיריו בוצעו על ידי רמי קלנשטיין וריטה. שיריו הבולטים כוללים את השירים "לבכות", "שיר אהובת הספן" (בביצועה של ריטה) ו"גרה בשינקין" (בביצועה של להקת מנגו). בנוסף, הוא גם תרגם את שירו של בוב דילן "צעיר לנצח", שהולחן על ידי רמי קלינשטיין. לפיד גם הופיע עם קלינשטיין במופע של הגיגים ושירים. ב-19 באוקטובר 2016 הצטרף לרמי קלינשטיין וקרן פלס במופעם המשותף כאשר שרו את "צעיר לנצח".

פעילות פוליטית

בתחילת 2010 התרבו פרסומים באמצעי תקשורת באשר לאפשרות כי ייכנס לפוליטיקה. בפברואר 2010, בעת ריאיון עם אייל ברקוביץ בשידור חי, ביטל לפיד את פנייתו של ברקוביץ אליו, שיפתח בקמפיין לבחירתו כראש הממשלה. בעקבות הפרסומים כתב למעסיקיו - הנהלת חברת החדשות של ערוץ 2 - כי הוא "לא הולך לפוליטיקה" כרגע, וכי ייתן התראה של שישה חודשים אם ירצה לעשות כן. בינואר 2012, במקביל לניסיון לקדם בכנסת הצעת חוק "צינון" לעיתונאים, לקראת כניסתו לחיים הפוליטיים, הודיע לפיד על עזיבת חברת החדשות של ערוץ 2 והצטרפותו לפוליטיקה. בעקבות הצטרפותו למירוץ לפוליטיקה, חוקק בכנסת חוק (שכונה "חוק לפיד 2") הדורש ממועמדים לכנסת דיווח על תרומות וניהול חשבון בנק שקוף.

שר האוצר

ב-18 במרץ 2013 החל לפיד לכהן כשר האוצר. עם כניסתו לתפקיד, הקים לפיד מועצה מייעצת המורכבת מחמישה אנשי כלכלה מן האקדמיה ומהמגזר העסקי: פרופ' מנואל טרכטנברג, פרופ' אבי בן בסט, ענת לוין, קובי הבר (ראש החטיבה העסקית בבנק לאומי) ופרופ' צבי אקשטיין (דיקאן בית הספר לכלכלה במרכז הבינתחומי הרצליה).
ב-7 במאי 2013, על רקע גירעון של 40 מיליארד ש"ח בתקציב המדינה שנוצר בשנת 2012, וצפי לגירעון תקציבי חריג של 4.9% בשנת 2013, הציג לפיד הצעה לתקציב דו-שנתי לשנים 2013–2014, תקציבו הראשון כשר האוצר. במהלך 2013 המע"מ הועלה מ-17% ל-18%, הועלה המיסוי על סיגריות (כ-3 ש"ח לחפיסה) ואלכוהול, וקוצצה קצבת הילדים. החל מ-2014 נקבע, בין השאר כי מס חברות יעלה מ-25% ל-26.5%, יוטל מס רכישה חדש על רכישת דירה שנייה (כולל החלפת דירה) שיהיה 3.5% החל מהשקל הראשון. בנימוק של העדר הכשרה לשוק העבודה יופחת או יבוטל תקצוב בתי הספר החרדיים, תקציב הישיבות יקוצץ בכ-40% (400 מיליון ש"ח בשנת 2014), יידחו מיזמים בתחום התשתיות ויופחתו תוספות המיועדות למשרד החינוך.
בנובמבר 2013 הושקה ברשות החברות הממשלתיות נבחרת הדירקטורים - מאגר מועמדים לאיוש דירקטוריונים בחברות הממשלתיות.
מתחילת דרכו הפוליטית הצהיר לפיד שמעמד הביניים אינו יכול לשאת עוד "בנטל המעמסה של הציבור החרדי" ושיפעל לשילובם בצבא, בשירות האזרחי ובשוק העבודה, לאחר התמנותו לשר אוצר נקט במהלכים בכיוון זה. הוא קיצץ כמחצית התקציב לישיבות החרדיות וביקש לקצץ את התקציב הממשלתי והמוניציפלי לבתי ספר חרדיים, ולבטלו לגמרי אם לא ישתתפו בתוכנית הליבה, הוביל את "החוק לשוויון בנטל" ואיים לפרק את הממשלה אם לא יוטלו על בני ישיבות שיסרבו להתגייס סנקציות פליליות, כמו כן העביר בממשלה שינוי הדרגתי בכללי השתתפות המדינה בהוצאות מעונות יום ומשפחתונים, לפיו לימודי האב בכולל לא יהוו חלופה לעבודה וביטול הדרגתי של הבטחת הכנסה למשפחות אברכים. לפיד הודיע שהחוק שיזם לפטור מתשלום מע"מ ברכישת דירה יחול רק על מי ששירת בצה"ל או בשירות לאומי-אזרחי. הצעת האוצר לתקציב 2015 כללה ביטול של התמיכות הניתנות על ידי המשרד לשירותי דת להקמת מבני דת חדשים, בסך 25 מיליון ש"ח לשנה בתגובה התעוררה כנגדו התרעמות רבה בחוגים חרדיים, והוא הותקף על יחסו לציבור זה. בין יתר התבטאויות חריפות, המנהיג הליטאי הרב אהרן לייב שטיינמן קרא לו עמלק. לפיד האשים את העיתונות החרדית בהסתה נגדו.
עם הקמת הממשלה התמנה לפיד גם לראשות "קבינט הדיור", ועדה בה חברים חברי ממשלה וגורמים מקצועיים, שהוקמה לצורך תיאום וקידום פתרונות דיור. יוזמתו המשמעותית ביותר של לפיד בתפקיד זה הייתה הנהגת מע"מ אפס על רכישת דירה ראשונה מקבלן, לזכאים. יוזמה זו ספגה ביקורת עזה מצד מומחים רבים, ובהם מיכאל שראל, הכלכלן הראשי באוצר שהתפטר במחאה, נגידת בנק ישראל, קרנית פלוג, ומנכ"לי משרד האוצר לשעבר, שמואל סלבין וירום אריאב.
עיתונאים הצביעו על טעויות עובדתיות בכתיבתו ובהתבטאויותיו של לפיד, החל מימיו כעיתונאי וכלה בהסבריו להחלטות מיניסטריאליות שקיבל.
לפיד היה חבר בוועדת השרים לענייני חקיקה.
ב-2 בדצמבר 2014 פוטר מהממשלה, יחד עם ציפי לבני, על ידי ראש הממשלה, בנימין נתניהו.

חבר אופוזיציה

בבחירות 2015 הוביל את מפלגתו תחת הסיסמה של 'מלחמה בשחיתות'. המפלגה נחלשה וקיבלה בבחירות 11 מנדטים. לאחר הבחירות סירב להיכנס עם "הליכוד" למשא ומתן קואליציוני, נותר באופוזיציה והכריז שוב על מועמדותו לראשות הממשלה. בתקופה זו ביטא עמדות ניציות יותר, ובלשונו: "אנחנו מפלגת מרכז אפילו עם נטייה קלה ימינה". בין השאר אמר: "ארגון 'שוברים שתיקה' חותר תחת מדינת ישראל וגורם לה נזק כבד מאוד מבפנים ומבחוץ".
ביוני 2016 נקנס על ידי ועדת האתיקה של הכנסת בגין היעדרותו ממשכן הכנסת ב-32 מתוך 75 ימי הישיבות במושב החורף. לפניית מיזם מאה ימים של שקיפות באשר להיעדרויותיו, השיב לפיד כי רוב פעילותו היא בוועדת החוץ והביטחון ובעיקר בוועדת המשנה לשירותים החשאיים, שישיבותיה אינן מופיעות ברשומות. מבדיקת המיזם, לפיד הגיע לעשר מתוך 177 ישיבות במליאת וועדת החוץ והביטחון, ול-32 מתוך 98 ישיבות ועדות המשנה - הנוכחות הנמוכה ביותר בקרב חבריה.
במאי 2017 הוטלו על מפלגת "יש עתיד" קנסות בסך 40,000 ש"ח על ידי הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע, על שהפרה את חוק הגנת הפרטיות לשם משלוח תעמולת בחירות על פי רשימות של ניצולי השואה שקיבלה המפלגה מקולט אביטל, לבקשתו של לפיד.
במסגרת סיכומי החקירה של המשטרה בפברואר 2018 בתיק 1000 בעניינו של בנימין נתניהו וארנון מילצ'ן, הודיעה המשטרה כי לפיד הוא עד מרכזי בתיק זה. הוא העיד במשטרה כנגד נתניהו כי פעל לקדם חקיקה שתאריך את תקופת פטור המס לתושב חוזר בישראל על הכנסות מחוץ לישראל, ל-20 שנה (במקום 10 שנים), בעוד לפיד כשר האוצר הסתייג מהשינוי.

הסברה ומאבק בחרם

כחבר האופוזיציה הרבה לבקר את מדיניות הממשלה, אך גם עסק בהסברה פרו-ישראלית מחוץ לישראל. ביוני 2015 נאם בוושינגטון ב-AJC Global Forum 2015 של הוועד היהודי-אמריקני. בנוסף, נפגש עם יועץ הבית הלבן לענייני המזרח התיכון, רוברט מאלי. לפיד הציג בפניו את היוזמה המדינית שלו לכינוס ועידה אזורית ושוחח איתו על המלחמה נגד ה-BDS. ביולי 2015, על רקע ההצבעה הצפויה על דו"ח 'צוק איתן', לפיד שלח מכתב ל-30 שגרירי מדינות החברות במועצת זכויות האדם של האו"ם בו ביקש שיתנגדו להצעה הפלסטינית. באוקטובר 2015, נסע ללונדון, אנגליה, בה התראיין ל-BBC ונפגש עם שרים וחברי פרלמנט בבית הלורדים, ביניהם שר החוץ הבריטי, פיליפ המונד. באותו החודש נועד גם עם שר החוץ הצרפתי, לורן פביוס, על רקע ההצעה הצרפתית למועצת הביטחון להציב משקיפים בין-לאומיים בהר הבית. בנובמבר 2015, כינס במהלך ביקור בברלין עשרות חברי פרלמנט מאירופה על מנת לגייס אותם למאבק נגד תופעות החרם על ישראל. בדצמבר 2015, פנה במכתב חריף לראש ממשלת הונגריה, ויקטור אורבן, וביקש ממנו לגנות את אמירותיו של ראש עיריית סאנטגוטהארד בהונגריה אשר האשים את ישראל כי היא עומדת מאחורי פיגועי נובמבר 2015 בפריז. באותו חודש הפיץ חוברות הסברה נגד ה-BDS אשר בהמשך תורגמו לשפות נוספות כמו אנגלית, רוסית וצרפתית.
בינואר 2016, נפגש בבריסל עם בכירי האיחוד האירופי, בראשם פדריקה מוגריני, שרת החוץ של האיחוד האירופי במטרה להוביל מהלך רחב נגד הפעילות של ה-BDS ותופעות החרמות נגד ישראל. בפברואר 2016, קיים יחד עם חבר הכנסת אביגדור ליברמן כנס כחלק ממאבק בתנועת ה-BDS תחת הכותרת "נלחמים על מעמדה הבינלאומי של ישראל". באותו חודש התפרסם כי לאחר ששוחח עם בוריס ג'ונסון, ראש עיריית לונדון, על כרזות אנטי ישראליות שנתלו על קרונות הרכבת התחתית בעיר, האחרון השיב כי יפעל להורידן. במרץ 2016, יזם הפגנה בת מאות משתתפים פרו-ישראלים, מול בניין מועצת זכויות האדם, בז'נבה שבשווייץ, נגד קבלת שורה של החלטות אנטי-ישראליות. ביוני 2016, לאחר פיגוע הירי במתחם שרונה, ליווה משלחת שגרירים במקום בו בוצע הירי, תחת הסיסמה "תומכים בישראל, מגנים את הטרור". באוגוסט 2016, הוביל עצרת תמיכה למען ישראל בסטוקהולם, שוודיה, עם מאות תומכי ישראל, חברי פרלמנט שוודים ונציגי הקהילה היהודית. העצרת נערכה בעקבות התגברות הקולות האנטישמיים באירופה, על רקע קמפיין של תנועת ה-BDS ופעילות פרו פלסטינית מטעם משרד החוץ השוודי. באותו יום קרא לאזרחי ישראל למחות בעמוד הפייסבוק של נשיא צ'כיה, מילוש זמאן, בעקבות החלטת ממשלתו להגדיר את תל אביב כבירת ישראל באטלסים שנמצאים בשימוש במדינה.
בנובמבר 2017 קיים תדרוך בוועדת החוץ בפרלמנט ההולנדי על האתגרים הביטחוניים והבינלאומיים של מדינת ישראל. בפברואר 2018 קיים סדרת פגישות עם שרת החוץ של האיחוד האירופי, פדריקה מוגריני, ושגרירים לאיחוד, במטרה לגייסם להוצאת ארגון חזבאללה מחוץ לחוק באירופה. במהלך ביקורו פתח תערוכת הקריקטורות של פרויקט הקריקטורות הישראלי TICP שנלחם באנטישמיות של ה-BDS. התערוכה יועדה להצגה בפרלמנט האירופי, אך הפרלמנט ביטלה בנימוק שהיא שנויה במחלוקת. בעקבות זאת, הועברה התערוכה בחסות הוועד היהודי-האמריקאי וחברי פרלמנט אירופאים לבניין סמוך בבריסל.
באפריל 2018 נפגש עם עשרות חברים בפרלמנט הגרמני, בהם נשיא הבונדסטאג, וולפגנג שויבלה ובכירים נוספים, במטרה לשכנעם להוצאת ארגון חזבאללה, כולל הזרוע המדינית שלו, מחוץ לחוק באירופה. במהלך הביקור השתתף לפיד בהפגנה נגד האנטישמיות שנערכה בברלין בשם "ברלין חובשת כיפה".

כחול לבן

לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת התאחדה מפלגת יש עתיד עם חוסן לישראל ותל"ם לרשימה משותפת בשם "כחול לבן". בתהליך האיחוד הוחלט כי אם תוקם ממשלה בראשות מועמד הסיעה, אזי בני גנץ, יו"ר מפלגת חוסן לישראל יכהן ראשון כראש ממשלה וכעבור שנתיים וחצי יחליפו לפיד. כחול לבן קיבלו בבחירות לכנסת, שנערכו באפריל 2019, 35 מנדטים.
ב-5 באפריל 2019 התארח בארמון האליזה בפריז בהזמנת נשיא צרפת עמנואל מקרון.
בבחירות לכנסת העשרים ושתיים, קיבלה "כחול לבן" 33 מנדטים והפכה לרשימה הגדולה ביותר.