google/wiki40b huggingface dataset:
Goodyear Tire and Rubber Company

גודייר (אנגלית: Goodyear) היא חברה אמריקנית המייצרת צמיגים למכוניות, למשאיות, למכוניות פורמולה 1, למכוניות ספורט, לרכבי שטח, למכוניות נאסקאר ולמכוניות מרוצי תיור.
החברה ידועה בעולם בזכות פרסומות הענק שלה במרוצי מכוניות שונים ובאירועי ספורט אחרים, לרוב בארצות הברית מופיעות הפרסומות של החברה על בלוני ענק במהלך אירועי ספורט מוטורי שונים כמו מרוצי נאסקאר, מרוצי פורמולה 1, מרוצי מכוניות תיור ומרוצי ראלי. גודייר נחשבת לאחת מיצרניות הצמיגים הגדולות בעולם ומתחרותיה העיקריות הם מישלן, פירלי, ברידג'סטון וקונטיננטל AG.
מאז 1999 רוב צמיגי דאנלופ מיוצרים על ידי מפעלים השייכים לגודייר.
כריסטיאן בולאניוס

קריירת מועדונים

בולאניוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דפורטיבו סאפריסה בשנת 2001 עלה לבוגרים. עם סאפריסה זכה בארבע אליפויות קוסטה ריקה, גביע UNCAF למועדונים ובגביע CONCACAF לאלופות. באליפות העולם לקבוצות 2005 הגיע עם הקבוצה למקום השלישי וזכה במקום השלישי ב"שחקן הטורניר". לאור יכולתו בטורניר, הוזמן בולאניוס למבחנים בליברפול אך שוחרר לאחר שלא הרשים. ב-9 באוגוסט 2006 נסגרה עסקת השאלתו של בולאניוס לצ'רלטון אתלטיק לשנה אחת, אך הוא לא הצליח להשיג אשרת עבודה והעסקה בוטלה. ב-2 ביוני 2007 הוא חתם על חוזה של 3 שנים באודנזה בולדקלאב הדנית. ב-6 בנובמבר 2008 הוא חתם בסטארט הנורווגית העסקה יצאה לפועל ב-1 בינואר 2009. במשחקו הראשון בקבוצה זכה בולאניוס לביקורת נלהבת מהתקשורת. במשחק הרשמי הראשון שלו בקבוצה הבקיע שני גולים נגד סטרומסגודסט. ב-30 באוגוסט 2010 הוא חתם ל-3 שנים בפ.צ. קופנהגן תמורת מיליון אירו.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, היה בולאניוס חלק מנבחרת קוסטה ריקה בכדורגל עד גיל 17 והשתתף עימה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 שנערכה בטרינידד וטובגו בשנת 2001. במאי 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד נורווגיה. הוא השתתף עם הנבחרת בגביע הזהב 2005, מונדיאל 2006, גביע הזהב 2007, גביע הזהב 2011 ובמונדיאל 2014.
תוכנית הגבולות החדשים

תוכנית הגבולות החדשים (באנגלית: New Frontiers program) היא תוכנית של נאס"א לחקר לא-מאויש של מערכת השמש על ידי חלליות וגשושיות למשימות מחקר בעלות בינונית. התוכנית היא המשך לתוכנית דיסקברי, שכללה גם היא משימות דומות.

דרגונפליי (נחתת-רחפן)

דרגונפליי (נחתת-רחפן) (באנגלית: Dragonfly בעברית: שפירית) - היא נחתת-רחפן לטיטאן הירח של שבתאי, שתנוע על פני השטח באמצעות תצורה כפולה של זוג רוטורים מרובעים. רחפן מסוג קוואדקופטר כפול של ארבע רוטורים עליונים וארבעה רוטורים תחתונים בדומה לשפירית שתוכל לנחות ולדלג למספר אתרים.  נאס"א הכריזה ב – 29 ליוני, 2019 על הזכיה במשימת דרגונפליי, שניבחרה מתוך שניים עשר הצעות שהוגשו לנאס"א לתוכנית הגבולות החדשים. דרגונפליי תשוגר בסביבות שנת 2025  וצפויה להגיע לירח טיטאן בשנת 2034. 
המשימה מיועדת לחקור מספר רב של אתרים גיאולוגיים שונים בטיטאן, שיתפרסו על מרחקים של מאות קילומטרים ותוכל לענות של שאלות בסיסיות שנותרו ממשימת קאסיני והויגנס לגבי הירח טיטאן. דרגונפליי תוכל לבצע מספר סוגי מדידות מפורטות של האטמוספירה, פני השטח ומבנהו הפנימי של טיטאן. הנחתת-רחפן מתוכננת להפיק חשמל מהחום שנפלט מחומר רדיואקטיבי של גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי, תוכל לפעול באופן אוטונומי כמעט לגמרי ולתקשר עם כדור הארץ באופן ישיר.
ההיסטוריה של מלכי בריטניה

חשיבות כספר היסטוריה

לספרו של ג'פרי חשיבות מועטה כספר היסטוריה. תיאוריו של ג'פרי באשר לתקופות מאוחרות יחסית (התקופה שלאחר פלישת יוליוס קיסר לבריטניה) נגועים בחוסר דיוק רב. בהתאם משערים ההיסטוריונים שתיאורי תקופות קדומות יותר מדויקים אף פחות, ואפילו בדויים לחלוטין. יחד עם זאת הספר כולל אגדות קדומות שייתכן שיש להם בסיס היסטורי כלשהו, וללא ספק חשיבות ספרותית (לדוגמה - בספר מופיעה הגרסה הקדומה ביותר של אגדות המלך ארתור ושל סיפור חייו של המלך ליר ובנותיו, שלימים הפכה למחזה מאת ויליאם שייקספיר בשם זה).

תוכן

הספר מתאר את ההיסטוריה של בריטניה החל מבריחת פליטי מלחמת טרויה ובראשם אניאס מטרויה לאיטליה, יישובם באיטליה ואת גירושו של נכדו של אניאס - ברוטוס לאחר שהרג בשוגג את אביו. ברוטוס מגיע לגאליה ומשם לאי בריטניה המיושב על ידי ענקים, מביס אותם וקורא לאי על שמו.
הספר מתאר את שליטי בריטניה באופן כרונולוגי, ומספר על בלאדאד שידע להשתמש בכוחות קסם וניסה לעוף, על המלך ליר אשר חילק את הממלכה בין שלוש בנותיו (תיאור עליו מתבסס מחזהו של שייקספיר). 
כמו כן מוזכר המלך קאנובלינוס (עליו מבוסס מחזהו של שייקספיר "סימבלין").
הספר מתאר את שליטי האי לאחר הכיבושים הרומיים של יוליוס קיסר של קלאודיוס, ואת התנצרות לוקיוס - המלך הנוצרי הראשון של בריטניה.
עוד מוזכרים בספר הקוסם מרלין והמלך ארתור.

מקורות המידע

ג'פרי טען כי ספרו הוא תרגום ללטינית של טקסט ברטוני קדום שניתן לו על ידי וולטר, ארכידיקון אוקספורד. כיום החוקרים מטילים ספק בטענה זו, וסבורים כי ג'פרי התבסס על ספרים קודמים ובהם ספרו של גילדאס מהמאה השישית "ההיסטוריה הכנסייתית של תושבי אנגליה", ספרו של נניוס מהמאה התשיעית "ההיסטוריה של הבריטים", "דברי הימים הוולשים" מהמאה העשירית וכן ספרות וולשית המתארת חיי קדושים ואגדות עם, וכי את יתרת המידע המופיעו בספרו בדה ג'פרי.

השפעת הספר

ספרו של ג'פרי היווה בסיס לסופרים בריטיים וולשים רבים. הספר זכה לפופולריות רבה ביותר בשלהי ימי הביניים עת בה ראו בו ספר היסטוריה מדויק (אף שהיו גם שביקרו את הספר ובהם ויליאם מניובורג וגיראלדוס קאמברנסיס. 
בתקופת מלכותו של אדוארד הראשון התבססה מדיניות החוץ הבריטית ביחס לסקוטלנד על טענות המופיעות בספר לזכות השליטה האנגלית בסקוטלנד, וכן על נבואות הקוסם מרלין.
הספר תורגם לצרפתית נורמנית בשנת 1155 ולאנגלית אמצעית על ידי לייאמון בראשית המאה ה-13. בשלהי המאה ה-13 תורגם הספר לוולשית.
מאז פרסום הספר הוא נחשב לטקסט היסטורי מדויק, ורפאל הולינשד שילב אותו בספרו "כרוניקות" שנכתב במאה ה-16.
רק בעת החדשה החלו היסטוריונים לפקפק במהימנות הספר, וכיום סבורים כי מדובר בבדייה.

עותקים שנשמרו

מספר רב של עותקים מהספר נשמרו מימי הביניים ועד ימינו. מתוך כ-215 עותקים, כמה עשרות הועתקו עוד באמצע המאה ה-12. בין העותקים השונים יש מספר שינויים, ואף בין העותקים מהמאה ה-12 ישנם מספר הבדלים המכונים כיום "הגרסאות הראשונות" ('First Variant'). עיקר ההבדלים - בהיעדרם של ההקדמה לספר, ובסיפור מסוים החסרים בחלק מהגרסאות. ייתכן שמדובר בניסיונות קדומים להוסיף לטקסט סיפורים או לערך ממנו סיפורים.
ז'ואאו לורנסו

ביוגרפיה

לורנסו נולד בראשית מרץ 1954, וגדל במשפחה מעורבת פוליטית בת עשרה ילדים. אביו, סקויירה ז'ואאו לורנסו (1923–1999), יליד מלאנז'ה, היה פעיל לאומן ואח מוסמך, שנשלח לשלוש שנות מאסר באנגולה הפורטוגזית בעוון פעילות פוליטית בלתי חוקית. אמו, יוזפה גונסלווש סיפריאנו לורנסו (1928–1998) הייתה חייטת ילידת נמיביה. הוא קיבל רכש השכלה יסודית ותיכונית בבירת אנגולה, לואנדה.
לורנסו למד במכון התעשייתי של לואנדה. הוא החל את הקריירה הצבאית שלו במסרת מאבק נגד פורטוגל במהלך מלחמת העצמאות של אנגולה ונלחם מטעם שורות התנועה העממית לשחרור אלג'יריה במלחמת האזרחים באנגולה. לורנסו התאמן בארטילריה ולאחר מכן נהפך לקצין פוליטי בחזית. ב-1978, לורנסו נסע לברית המועצות ולמד ב"אקדמיית לנין העליונה", אקדמיה צבאית בה המשיך את אימוניו הצבאיים והשלים תואר שני במדעי ההיסטוריה. לורנסו שב לאנגולה ב-1982. כשהוא קצין צבאי מוערך, פנה לורנסו לפוליטיקה הלאומית וב-1984 מונה למושל פרובינציית מוקסיקו.
ראשית הקריירה הפוליטית של לורנסו הייתה מוגבלת לקצין האחראי לשמירה על מורל החיילים. בעקבות מינויו למושל פרובינציית מוקסיקו ב-1984, המשיך לטפס במעלה שורות המפלגה השולטת. לורנסו כיהן כנשיא הקבוצה הפרלמנטרית של התנועה העממית באספה הלאומית בשנים 1993–1998.
בקונגרס המפלגה, הוא נבחר למזכיר הכללי של התנועה ב-12 בדצמבר 1998. בחירתו הייתה פרי רעיונו של ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש, שראה בלורנסו כיורשו העתידי. עם זאת, לאחר שדוש סנטוש אמר ב-2001 כי לא יתמודד מחדש לנשיאות, לורנסו הביע בגלוי עניין להפוך למועמד התנועה העממית לנשיאות, ובכך פגע ביחסיו עם הנשיא דוש סנטוש, שלא באמת פרש מהנשיאות אלא הודיע זאת על מנת לחשוף יריבים פוליטיים. הוא מונה לשר ההגנה באפריל 2014, ובאוגוסט 2016 נבחר לסגן נשיא התנועה העממית.
בשלהי אוגוסט 2017 נבחר לורנסו לנשיא אנגולה, לאחר 38 שנות שלטונו של דוש סנטוס.
יום האם (סדרת טלוויזיה)

העלילה

הסדרה עוקבת אחר משפחת שהינו, אלה (קרן מור) אשר נשואה למושו (דרור קרן) ולהם שלושה ילדים. השניים מתמודדים בדרכים קומיות עם ההורות. דמותה של אלה מביאה לדיון מספר שאלות איתן מתמודדים הורים רבים, כמו: האם לשקר לילד כאשר חיית המחמד מתה, או כיצד מתמודדים עם ילד המגלה השמנת יתר. הסדרה עוסקת במגוון נושאים הוריים וחברתיים.
פייטרו אורסאולו השני

חייו

בתקופת כהונתו של אורסאולו החלה התפשטות רפובליקת ונציה לכיוון מזרח - שנמשכה ב-500 השנים הבאות. בתקופתו הובטח הסחר הימי הוונציאני בים האדריאטי על ידי כיבוש פאגאניה והערים לאסטוו, קורצ'ולה ודוברובניק (ובכך הופסק הנוהג לפיו ונציה שילמה מס לפאגאניה), כיבוש שאירע בשנת 998 בעקבות מתקפת שודדי ים שאירעה שנה קודם. בתום הכיבוש החל אורסאולו לקרוא לעצמו "דוכס הדלמטים" (Dux Dalmatianorum). בעקבות הניצחון נקבע פסטיבל שנתי ונציאני - חג העלייה - Festa della Sensa (על פי התאריך שבו אירע הניצחון). במסגרת פסטיבל זה מפליגים הדוג'ה והבישוף של ונציה אל מעבר ללידו של ונציה, עורכים את טקס נישואי הים ומברכים את מי הים. 
בשנת 992 כרת אורסאולו הסכם שלום עם קיסר האימפריה הביזנטית בסיליוס השני ובתמורה להובלת כוחות צבא ביזנטיניים בספינותיה, קיבלה רפובליקת ונציה זכויות סחר בקונסטנטינופוליס.
ב-9 במאי 1000 החלה מלחמה נוספת בין ונציה לקרואטיה. צי בן שש ספינות החריב את מזרח הים האדריאטי. 
לאחר מותו של פייטרו אורסאולו נבחר בנו, אוטונה אורסאולו כדוג'ה אחריו. לימים, נכדו של פייטרו, פטר אורסאולו, כיהן כמלך הונגריה.
הדיוויזיה ה-20 (ורמאכט)

הדיוויזיה הממונעת ה-20

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בהמבורג, והועמדה תחת פיקוד מקסימיליאן שוואנדר, שהוחלף ב-12 באוקטובר 1937 על ידי מוריץ פון ויקטורין. בסתיו 1937 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-19 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ואף השתתפה בכיבוש הגשר האחרון על נהר הדווינה ליד ויטבסק, ובספטמבר 1941 הועברה הדיוויזיה יחד עם הקורפוס הממונע ה-39 תחת פיקוד הארמייה ה-16. במהלך שנת 1942 לחמה הדיוויזיה בגזרה הצפונית כחלק מהארמיות ה-16 וה-18, וב-24 בנובמבר אותה שנה הועברה תחת פיקוד הקורפוס ה-59 כעתודת קבוצת ארמיות מרכז, ולאחר מכן במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית.

דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-20

ב-23 ביולי 1943 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-20. הדיוויזיה לחמה בגזרה המרכזית, ובאוקטובר 1943 הועברה לגזרה הדרומית, שם לחמה בקרב דנייפר כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. לאחר מכן לחמה בקרבות באוקראינה ובפולין כחלק מארמיות הפאנצר הראשונה והרביעית לסירוגין, ובמהלך הקרב על ברלין לחמה כחלק מקורפוס הפאנצר אס אס ה-11 במסגרת הארמייה התשיעית.
מחקר שוק

ביצוע מחקר שוק

מחקר שוק הוא תהליך אשר מבצעת חברה או מותג אשר מעוניינים לאסוף מידע טרם תחילת פעילות בשוק חדש או במהלך פעילותה השוטפת. לדוגמה, אם החברה עומדת לחדור לשוק האמריקאי עם מוצר משלה, היא תרצה לבדוק האם השוק מתאים למוצר זה, מה רמת התחרותיות בשוק ואיך ניתן למכור את המוצר בשוק העתידי בבחינת תמחור, מיקום, אסטרטגיה שיווקית ועוד. בנוסף גם חברה או מותג הפועלים בשוק קיים מבצעים מחקרי שוק על מנת למדוד את התנהגות הצרכן, לבדוק את תפיסת הלקוח כלפיהם, ומסיבות נוספות. כמו כן חברות ומותגים נוהגים לערוך מחקרי שוק על מנת ללמוד על עמדות הציבור כלפי מוצריהם או שירותיהם.
בעבר, ביצוע מחקר שוק היה תהליך עתיר משאבים ולכן זמין רק לחברות גדולות. ואכן רק חברות גדולות מאוד יכלו לפעול בשווקים רבים בעולם. אך בעידן הרשתות החברתיות, האפשרות להיכנס ולראות איך אנשים מדברים על מוצרים מקבילים ואפילו מה אנשים מחפשים, פתחה הזדמנות לכל חברה כמעט להבין טוב יותר את השוק אליו היא פונה ועל ידי כך להפחית את הסיכון שקיים בחדירה לשוק חדש.
הסינתזה האבולוציונית המודרנית

הסינתזה האבולוציונית המודרנית (באנגלית: modern evolutionary synthesis), הידועה גם בתור "הסינתזה החדשה" או "הסינתזה האבולוציונית", היא סינתזה שנעשתה במאה ה-20 בין מספר תחומי מחקר בביולוגיה ומספקת סקירה של תהליכי האבולוציה כפי שהם מקובלים כיום במחקר. את המושג טבע ג'וליאן הקסלי , נכדו של תומאס הקסלי, בשנת 1942.
הסינתזה נהגתה בין 1936 ל-1947. היא עושה שימוש במספר תחומים בביולוגיה, בהם גנטיקה, ציטולוגיה, סיסטמטיקה, בוטניקה, מורפולוגיה, אקולוגיה ופלאונטולוגיה, ומשקפת קונצנזוס לגבי אופן התנהלותה של האבולוציה. הסינתזה היא פיתוח של רעיונות קודמים בני המאה ה-19 מאת דרווין, גרגור מנדל, רעיונות הנאו-דרוויניזם ומחקר שנעשה על ידי גנטיקאים שעסקו באוכלוסיות בראשית המאה ה-20 ועד שנות השלושים שלה. הסינתזה איחדה בין חוקי התורשה של מנדל לבין עקרונות הברירה הטבעית והאבולוציה ההדרגתית.
הסינתזה הסבירה כיצד מקרואבולוציה, שקיומה נצפה גם בטבע וגם במחקרים פלאונטולוגיים, מתאפשרת בהינתן מיקרואבולוציה (שינוי ברמה המולקולרית, חקר הורשתם של גנים במרוצת הדורות, ויחסי הגומלין בין גנים באוכלוסיות נתונות).
ג'ון הלדיין ותאודוסיוס דובז'נסקי הם בין הגנטיקאים ששילבו בסינתזה האבולוציונית המודרנית את נושא הגנטיקה. חוקרים נוספים מתחום הגנטיקה של אוכלוסיות תרמו את ממד המחקר בנושא שינויי אללים באוכלוסיות נתונות, כפי שהודגם למשל בניסוי האבולוציה ארוכת הטווח של האי-קולי. חוקרים נוספים בתחום הסינתזה הם רונלד פישר, סיואל רייט , ארנסט מאייר, ג'ורג' גיילורד סימפסון וג'ורג' סטבינס .
חוקרים ובהם הפלאונטולוג סטיבן ג'יי גולד והביולוג ניילס אלדריג' שייסדו את תאוריית שיווי המשקל המקוטע בשנות השבעים, סבורים שבאבולוציה ההדרגתית משולבים מקטעים של אבולוציה מהירה, אך הסברה הזו, הגם שיש בה טענה לגבי קצב שונה של האבולוציה, מקבלת את הנחות היסוד של הסינתזה האבולוציונית המודרנית.
ג'רון מיימון

קריירה

מיימון נולד במדיסון, בירת מדינת ויסקונסין שבארצות הברית. הוא החל לשחק כדורסל בנבחרת בית הספר שלו, וב-2009 נבחר ל"מר הכדורסל של ויסקונסין" , תואר שמוענק מדי שנה לשחקן הכדורסל הטוב ביותר בליגת התיכונים של ויסקונסין. בין 2010 ל-2014 שיחק במדי טנסי ואלנטירס, קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת טנסי. בעונת 2011/2012 נבחר לשחקן המשתפר באזור הדרום-מזרחי של ליגת ה-NCAA, ולחמישייה השנייה של האזור. בתחילת עונת 2012/2013 סבל מפציעה שבלמה את התקדמותו. במהלך העונות בהן שיחק בטנסי רשם נתוני ריבאונד התקפה גבוהים, של 2.87 בממוצע למשחק, שדירגו אותו במקום השני בין שחקני האוניברסיטה בכל הזמנים.
עם סיום לימודיו, ב-2014, ניסה ללא הצלחה להיבחר בדראפט ה-NBA. לאחר מכן חתם על חוזה לעונה אחת במדי הפועל תל אביב בליגת העל בכדורסל. הוא שוחרר ממנה לפני תום העונה, בשל פציעה בברכו שמנעה ממנו לשחק.
נחום אויסלנדר

נחום אויסלנדר (1893 חודורקובו - 1962 מוסקבה) היה משורר יידי ומבקר ספרות.

ביוגרפיה

אויסלנדר נולד ב-1893 בכפר חודורקובו ליד קייב. הוא נולד למשפחה של סוחרי עצים, בין 1906–1911 למד בגימנזיות של אודסה וקייב. למד רפואה באוניברסיטאות של ברלין וקייב, לאחר סיום הלימודים הוא גויס לצבא האדום, שם שירת בתור רופא צבאי בין 1919–1922. 
החל לפרסם את שיריו ועבודות בקורת ספרותית ב-1917 בכתבי עת ועיתונים יידיים, כגון: נייע צייט ודער עמעס. בתקופת שרותו הוא פרסם מאמרים וסיפורים קצרים בעיתונות של הצבא האדום. בשנת 1921 הוא יסד וערך יחד עם יצחק נוסינוב ודוד גופשטיין את סדרת ספרי שירה ליריק, במסגרתה יצאו לאור 10 ספרים. בין 1922–1925 הוא היה עורך של מאסף ספרותי "שטראל" (קרן אור). היה ראש אגף לספרות יידיש באקדמיה הבלארוסית למדעים במינסק בין השנים 1925 - 1926, בין 1926 - 1931 עבד במכון לתרבות יהודית בקייב. הוא לימד באוניברסיטאות של מינסק וקייב וערך את אוסף עבודותיו של שלום-עליכם שיצא לאור בחרקוב.
בזמן מלחמת העולם השנייה הוא היה חבר בוועידה ההיסטורית של הוועד היהודי האנטי-פאשיסטי. לאחר המלחמה הוא עסק בחקר הספרות, התרבות והפולקלור היהודי בברית-המועצות במסגרת הוועידה ההיסטורית בקייב עד סגירתה ב-1948.
עד 1961 הוא עסק בעבודות מזדמנות, ב-1961 הוא החל לעבוד בכתב העת היידי סאוועטיש היימלאנד, שם עבד עד יום מותו שנתיים לאחר מכן.
אברהם שלמון

ביוגרפיה

שלמון נולד ב-1942 בירושלים, הצעיר במשפחה בת שישה ילדים. מצאצאי הרב אברהם שלמה זלמן צורף.
התגייס לצה"ל והתנדב לקורס טיס אותו סיים בשנת 1961. לאחר הקורס הוצב בטייסת מיסטר.
זמן קצר לאחר מכן הועבר לטייסת מיראז' 3. השתתף במלחמת ששת הימים, במבצע מוקד הוביל מבנה של טייסת 119 לתקיפת שדה התעופה ברבת עמון והשתתף בתקיפת נמל התעופה הבינלאומי של קהיר, במהלך המלחמה הפיל שני מטוסי מיג 19. במלחמת ההתשה הפיל חמישה וחצי מטוסים (הפלה אחת משותפת עם יפתח ספקטור). לאחר מכן שימש כמפקד טייסת ראשוני בקורס טיס ושימש כמוביל הצוות האווירובטי של חיל האוויר. בשנת 1971 השתחרר משירות סדיר ונקלט כטייס בחברת אל על. כחודש לפני מלחמת יום הכיפורים הפיל מטוס מיג 21 סורי. במלחמה עצמה הפיל ארבעה מטוסים. כחצי שנה לאחר המלחמה הפיל מטוס מיג נוסף.
שלמון מתגורר בגני יהודה, נשוי לבילהה ולהם שתי בנות.
אחיו הבכור יעקב שלמון (סלומון) שירת גם הוא כטייס קרב ומפקד טייסת בחיל האוויר, וחייו ניצלו על ידי אסתר ארדיטי. לימים היה מנהל נמל התעופה בלוד.
Dinero

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי רבים ביניהם ניתן למנות את קארדי בי, דיג'יי חאלד, לואיס קלף, מוהמבי מאופונדו, יאי גונזלס ודניאל קוריאל. השיר הוא שיר בסגנון הטראפ, שהוקלט עם חאלד וקארדי בי כבר בשנת 2017.
השיר תוכנן לצאת תחת השם "Quiero Dinero", אך לבסוף הוחלט כי יקרא "Dinero".

וידאו קליפ

טרם יצא הוידאו קליפ הרשמי של השיר, העלתה ג'ניפר לופז לערוצה אודיו של השיר, שצבר למעלה מ-5 מיליון צפיות. באודיו ניתן לראות את עטיפת הסינגל. חודשיים לאחר מכן, הוציאה רמיקס רשמי של השיר.
ב-24 במאי 2018, פורסם הקליפ הרשמי של השיר. הקליפ צולם בשחור-לבן, ובו ניתן לראות את לופז שורפת דולרים, סטייקים וכדומה. את דיג'יי חאלד ניתן לראות לאורכו של הקליפ, ולקראת סיומו מגיעה קארדי בי לשיר את הבית שלה, ובסצנה זו היא ולופז שמות על פרצופן מסיכות עם נוצות.
לבסוף, ניתן לראות את לופז בחדר עם כמה רקדי ליווי, כשהם רוקדים לצלילי השיר, ואף ישנה סצנה קצרה בה ניתן לראותה טובלת בג'קוזי.
Just One Night

רקע והפקה

האלבום מכיל בתוכו שירים בסגנון הדאנס-פופ והפופ רוק, המשלבים בתוכו גם את הסגנון האורבני. המהדורה המחודשת של האלבום אשר יצאה ב-23 ביולי 2012, חולקה לשני תקליטורים, אשר הכילו בתוכם את שירי האלבום המקורי בגרסאות שונות.
כמה עשורים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
חבורה שכזאת

תקציר העלילה

שנת 1946, הנער יוסיניו (יוסי בנאי) הגר בשכונת מחלול ביחד עם אמו האלמנה (שושנה דואר), קם בבוקר אורז מזוודה ומתכונן לעזוב ולהתגייס לפלמ"ח. ברגע האחרון מתעוררת אמו ומנסה לשכנע אותו להישאר אך לשווא.
הוא מגיע לקיבוץ ויוסי פס (בומבה צור), הליצן של החבר'ה מתחזה למפקד, עורך לו "ראיון קבלה" ומצווה עליו להתפשט ולבצע תרגילי התעמלות. יוסיניו עושה זאת ללא תהייה לקול צחוקם של החבר"ה המציצים עליו דרך החורים באוהל.
יוסיניו נמצא באוהל ביחד עם עוד שלושה "יוספים" - יוסי פס, יוסל'ה (אבנר חזקיהו) ויוסק'ה (עודד תאומי). מפקד המחלקה הוא דודיק (נתן כוגן) וסגנו הוא דב (עמנואל בן עמוס).
חבר הקיבוץ גוטהרץ (גדעון זינגר) הוא תמים ומעריץ את הפלמחניקים. הם גונבים לו תרנגולת ומבשלים אותה. כאשר הוא מגיע לאוהל שלהם ומגלה מה נמצא בסיר הם ממציאים לו סיפור שהעוף דרוש כדי להאכיל את הכלב של הזקיף הבריטי בתחנת משמר שעליהם להתקיף.
במחלקה נמצאות גם בנות שהבולטות בהן הן זיוה (גילה אלמגור) ושולה (מרים שרון). שולה מנסה להתחיל עם יוסיניו הבתול ללא הצלחה, ודב מנסה לכפות את עצמו על זיוה היפה ללא הצלחה.
השואה מוזכרת בסרט בתור פליט שואה בודד (אילי גורליצקי) בעל מבט נוגה, הגר לבדו ב"ליפט" בסמוך למחנה הפלמ"ח, מנגן במפוחית פה ומשחק עם עצמו בשחמט.
המחלקה יוצאת לשתי פעולות: העלאת מעפילים ותקיפת תחנת חוף בריטית. משתיהן מצליחים שלושת היוספים להתחמק. הם בורחים לתל אביב ועושים שם שטויות, הולכים לקולנוע עם הבנות ומעוררים קטטה גדולה באולם. לגוטהרץ בקיבוץ הם מספרים על פעולותיהם בפלמ"ח והוא מעריץ אותם...
אמו של יוסיניו מגיעה למחנה, מוצאת את יוסיניו במקלחת ועושה לו בושות. היא מדברת עם ה"מפקד" יוסי פס והוא מרגיע אותה. למחרת נפרד ממנה יוסי והיא מבקשת ממנו לכתוב לה מכתבים, ללבוש בלילה סוודר ולחזור הביתה לאחר שיסיים עם הפלמ"ח.
לבסוף יושב יוסיניו עם החבר'ה ומגיע בחור חדש למחנה. יוסיניו כפלמחני"ק ותיק, מורה לו את הדרך לאוהל המפקד.
בוב מתיאס

ביוגרפיה

מתיאס נולד וגדל בטולרי, קליפורניה.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (1948) זכה מתיאס במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 7139 נקודות (6628 נקודות), לפני איגנק היינריך מצרפת שקבע תוצאה של 6974 נקודות (6559 נקודות) ובן ארצו פלויד סימונס שקבע תוצאה של 6950 נקודות (6531 נקודות) ובכך היה לאלוף האולימפי הצעיר ביותר באתלטיקה במשחקים האולימפיים.

שיאן עולם

בתחרות שנערכה בעיר מגוריו ב-30 ביוני 1950 קבע מתיאס בקרב עשר שיא עולם חדש של 8042 נקודות (7287 נקודות), שיפור לשיאו בן ה-14 שנים של בן ארצו גלן מוריס שקבע תוצאה של 7900 נקודות (7254 נקודות). 
באולימפיאדת הלסינקי (1952) הגן מתיאס על תוארו וזכה במדליית זהב בקרב עשר בשיא עולם חדש של 7887 נקודות (7592 נקודות), לפני חבריו לנבחרת ארצות הברית, מילט קמפבל שקבע תוצאה של 6975 נקודות (6948 נקודות) ופלויד סימונס שקבע תוצאה של 6788 נקודות (6903 נקודות) ובכך היה לאתלט קרב עשרה הראשון בהיסטוריה (מתוך שניים), שזכה פעמיים ברציפות בקרב עשר במשחקים האולימפיים.
הנס-גאורג פון פרידבורג

קריירה צבאית

פרידבורג הצטרף לצי הקיסרי הגרמני באפריל 1914. לאחר סיום קורס קציני ים הוא שירת במספר אניות מלחמה. מדצמבר 1917 - יוני 1918 עבר קורס קציני צוללות והוצב כקצין בצוללת U-114.
לאחר המלחמה המשיך לשרת ב"רייכסמרינה" שהיה הזרוע הימית של הרייכסווהר כקצין על מספר אניות מלחמה. ב-1935 הפך הרייכסמרינה לקריגסמרינה. בקיץ 1939 חזר לתקופה קצרה לפקד על הצוללת U-27 וביולי 1939 עבר למפקדת הצוללות תחת פיקודו של קרל דניץ. הוא היה אחראי על אימון הצוותים ופריסת הצוללות בנמלי צרפת.
ב-30 בינואר 1943 סולק מפקד הקריגסמרינה גרוס-אדמירל אריך רדר מתפקידו ודניץ החליף אותו. פון פרידבורג מונה למפקד כוח הצוללות.
ב-1 במאי 1945 מונה דניץ לנשיא בהוראתו של היטלר שהתאבד יום לפני כן. פון פרידבורג מונה למפקד הקריגסמרינה והועלה לדרגת גנרל-אדמירל.

הסכמי הכניעה

ב־3 במאי הגיעה למפקדתו של הפילדמרשל הבריטי ברנרד לו מונטגומרי בצפון-מערב גרמניה ליד לינבורג, משלחת מטעם ראש מפקדת הכוחות המזוינים וילהלם קייטל, בראשות פון פרידבורג. הגרמנים ביקשו ממונטגומרי שייקבל את כניעת הכוחות הגרמניים הנסוגים מפני הסובייטים, אולם מונטגומרי סירב לדון בגורל הכוחות הנמצאים בחזית הסובייטית, ודרש את כניעת הכוחות שנמצאים בחזית שלו. לבסוף, אחרי שפון פרידבורג חזר למפקדה הגרמנית וקיבל אישור הוא שב למפקדתו של מונטגומרי, שם חתם ב-4 במאי בשעה 18:30 על כניעה ללא תנאי של הכוחות הגרמניים בהולנד, בצפון-מערב גרמניה ובדנמרק, החל מה־5 במאי בשעה 08:00 (לפי שעון הקיץ הבריטי). 
פון פרידבורג הוטס ממפקדתו של מונטגומרי למפקדתו של אייזנהאואר, המפקד העליון של כוחות בעלות הברית באירופה, בריימס שבצפון מזרח צרפת. ב-6 במאי שלח דניץ לריימס את הגנרל אלפרד יודל, ונתן לו את הסמכות הבלעדית לחתום על כניעה. 
כתב הכניעה הצבאית נחתם ב־7 במאי בשעה 02:41 לפנות בוקר. הכוחות הגרמנים הסכימו לכניעה ללא תנאי הן למפקדה העליונה של כוחות בעלות הברית, והן לפיקוד הסובייטי העליון, החל מה-8 במאי בשעה 23:01 (לפי זמן מרכז אירופה). מטעם הגרמנים חתמו יודל ופון פרידבורג מטעם המפקדה העליונה של כוחות בעלות הברית באירופה חתם סמית, ובנוסף חתמו: גנרל איוון סוסלופרוב (נציג ברית המועצות) וגנרל פרנסואה סבז (נציג צרפת).
אולם לאחר החתימה התברר שהסובייטים, שחששו שהגרמנים יצליחו להפסיק את הלחימה רק בחזית המערבית, לא היו מרוצים מנוסח ההסכם, ומכך שהוא נחתם במפקדה של אייזנהאואר. לכן הם דרשו חתימה נוספת על נוסח מתוקן, בברלין. הסתייגותם הגיעה רק אחרי שנחתם כתב הכניעה, אולם הם לא ויתרו, וב-8 במאי, מעט לפני חצות, נחתם כתב כניעה שני, בברלין, הכבושה על ידי הצבא האדום. מהצד הגרמני כתב הכניעה נחתם על ידי וילהלם קייטל, גנרל אדמירל פון פרידבורג (כנציג קריגסמרינה) וגנרל הנס-יורגן שטומפף כנציג לופטוואפה. בשם מפקדת בעלות הברית באירופה חתמו: מרשל האוויר הבריטי ארתור טדר, גנרל אמריקאי קארל ספאץ, גנרל צרפתי ז'אן דה לאטר דה טסיני. בשם הפיקוד הסובייטי חתמו מרשל גיאורגי ז'וקוב וגנרל וסילי סוקולובסקי.

לאחר המלחמה

לאחר חתימת הסכם הכניעה בברלין הורשה פון פרידבורג לטוס לפלנסבורג שם שהה בחברת שרי ממשלת פלנסבורג ללא תפקיד מוגדר.
ב-23 במאי 1945 נאסרו כל חברי ממשלת פלנסבורג ונאמר להם שהם מועברים לחקירה ולמאסר על פשעי מלחמה. פון פרידבורג לא יכול היה לשאת זאת. הוא ביקש ללכת לשירותים ושם נגס בכמוסת ציאניד ומת מיד.
לה סטרדה

עלילת הסרט

הסרט מספר על אישה צעירה, ג'לסומינה (ג'ולייטה מזינה), היוצאת מהבית המשפחתי אל השרירן, זאמפאנו (אנתוני קווין). הוא קונה אותה מאמה תמורת 10,000 לירטות. זאמפאנו מופיע ברחובות ומציג את גופו לראווה. הופעתו היא אוטומטית וחסרת חיים והוא חוזר על אותם פרצופים ואותן מחוות בכל הופעותיו. ג'לסומינה משמשת בתור אוספת הכסף מהקהל וכליצנית. השניים הם זוג מוזר; הוא ענק ומפחיד והיא קטנה וילדותית. הם פוגשים שרירן נוסף, מאטו (ריצ'רד בייסהרט), העושה את עבודתו בצורה הרבה יותר חופשית, חסרת פחדים ופשרות. ההכרות עם מאטו מוציאה מג'לסומינה כישרון כבוי שאינו מוצא חן בעיני זאמפאנו, היא גוזלת ממנו את אור הזרקורים והוא מכה ומשפיל אותה. לאחר מאבק נהרג מאטו וג'לסומינה נשברת ומתחרטת שלא בחרה ללכת איתו. לפני שנהרג, עוד הספיק מאטו להגיד לג'לסומינה שכל דבר טוב למשהו ולכל דבר יש משמעות. בסופו של דבר ג'לסומינה נשארת עם זאמפאנו שמעולם לא ראה בה אשה.