google/wiki40b huggingface dataset:
פנטסיה על נושא רומנטי

עלילה

הסרט עוסק בחייו העגומים והקומיים של יעקב קולף (אלכס מונטה), אדם פשוט ואפרורי, בחברו קריצר (נסים עזיקרי) רודף הנשים ובגלוסקא (רות סגל) המאוהבת בקולף אך אינה זוכה לאהבתו. לאחר מות אמו מחליט קולף שאין טעם לחייו ומנסה להתאבד, אך ברגע האחרון מגיעה כריסטינה, מלכת שוודיה, שבאה לישראל כדי למצוא חתן, ומצליחה להציל אותו ממוות. היא מנסה לשכנע אותו שיש טעם בחיים, אך לבסוף נוטשת אותו לטובת נסיך ספרדי (דודו טופז).

כתיבת התסריט

בתחילה תכננו לוין, ויטק טרץ' ודני טרץ' להתבסס על התסריט "קולף" או בשמו האחר "פנטזיה על נושא שוודי", שנכתב בספטמבר 1975 והיה הגרסה השלישית לתסריט. הדבר לא היה מעשי לנוכח התקציב שעמד לרשותם ועל כן שכתב לוין את התסריט עד לגרסתו התשיעית, ושינה אותו מהותית. בנוסף לכך קיצורים שהוכנסו לסרט מכורח המציאות יצרו גרסה חדשה בפועל שהיא למעשה העשירית ועל פיה התסריט שוכתב לאחר מעשה.

השפעת הסרט

אף שהסרט לא זכה להצלחה מסחרית, אחד מהשירים המופיעים בו, "חיה לי מיום ליום", המלווה את הסצנות של גלוסקא, הולחן מחדש על ידי רמי קלינשטיין עבור האלבום "ימי התום" של ריטה, והפך להיות אחד מלהיטיה הגדולים.
תורת התורים

תורת התורים היא תורה מתמטית העוסקת בתורי המתנה באמצעות מודל תורים, ונחשבת לענף בחקר הביצועים. התורה כוללת מידול מתמטי של מספר תהליכים קשורים, כמו הגעה לסוף התור, המתנה בתור, ושירות בתחילת התור על ידי נותן השירות (השרת). תורת התורים מאפשרת חישוב של מספר מדדי ביצועים כמו זמן המתנה ממוצע בתור, זמן המתנה משוער, זמן המתנה מקסימלי, והסבירות של התור להגיע למצב מסוים כמו תור ריק, תור מלא, זמן המתנה גבוה במיוחד וכו'.
המתנה בתור מהווה בזבוז זמן ומשאבים נוספים, ועל כן תורת התורים חוקרת את התופעה. מטרתה להביא לייעול תהליכים הכוללים תורים. המחקר בתחום עושה שימוש נרחב בסטטיסטיקה.
תורת התורים מיוחסת לחקר הביצועים כיוון שנעשה בה שימוש נרחב בקבלת החלטות עסקיות בנוגע לכמות המשאבים שצריך להקצות במתן שירות. לדוגמה, כמה טלפנים וטלפניות יש להציב בכל משמרת במוקד התמיכה, כדי שלקוחות לא ימתינו למענה יותר משתי דקות, אך גם לא יהיו נותני שירות מחוסרי תעסוקה בזמן המשמרת (כדי למנוע בזבוז כספים של המעסיק).
המחקר בתחום הוא בר יישום בקשת רחבה מאוד של תחומים: עסקים, מסחר, תעשייה, הנדסה ומחשבים. יישומים רבים של התורה ניתן לראות בתחומי המחשב, התקשורת והתחבורה, לרבות בנתבים (בהם הלקוחות הם חבילות מידע והשירות הוא ניתוב ברשת), מערכות הפעלה (בהן הלקוחות הן לרוב תהליכים ותהליכונים והשירות הוא לדוגמה הקצאת זמן מעבד), מערכות טלפוניה ועוד.
סרובה

היסטוריה

סרובה הוקמה בשנת 1903 על ידי המלך חאמה השלישי, מנהיג שבט הבאמאנגוואטו שייסד אותה כבירתו.
בגבעת סוואננג (Swaneng) שבעיר הוקם בית הספר הראשון של תנועת הבריגדות (Brigades Movement) בהנהגתו של האפריקאנרי פטריק ון רנסבורג שהיה לוחם נגד משטר האפרטהייד.

גאוגרפיה

סרובה ממוקמת באזור פורה העשיר במימי נהר לוטסאנה (Lotsane). היא שוכנת ממערב לכביש גאבורון-פרנסיסטאון וממנו ניתן להגיע אליה בקלות. העיירה היא גם ראשיתו של הכביש המוליך לאורפה (Orapa) שבה נמצאים מרבצי יהלומים גדולים. בסוואננג ניצבות למעשה שתי גבעות שנקראות סוואננג האם וסוואננג האב.
חאמיד כרזאי

ביוגרפיה

כרזאי נולד למשפחה פתאנית שנמנתה עם תומכיו של מוחמד זאהיר שאה, מלכה האחרון של אפגניסטן. בשנים 1979–1983 למד מדע המדינה באוניברסיטת הימאצ'ל בהימאצ'ל פרדש שבהודו, ואחר כך עבר לפקיסטן; שם עסק בגיוס כספים למוג'אהידין, שנלחמו נגד הפלישה הסובייטית.
בשנת 1992, לאחר נפילת השלטון הפרו-סובייטי, התמנה כרזאי לסגן שר החוץ בממשלתו של בורהנודין רבאני.
בתחילת דרכו של הטליבאן, בשנות ה-90 של המאה ה-20, נמנה כרזאי עם תומכיו, אך מאוחר יותר חזר בו. לאחר הדחתו של רבאני ב-1996 הציעו לו ראשי הטליבאן לשמש שגריר אפגניסטן באו"ם. כרזאי סירב ויצא לגלות בפקיסטן; שם עסק בניסיונות להחזיר את המשטר המלוכני לאפגניסטן. בהיותו בפקיסטן נישא לזינאט, גינקולוגית במקצועה. ב-14 ביולי 1999 נרצח אביו של כרזאי, כנראה בידי אנשי טליבאן, והוא נשבע לנקום ולהביא להפלת משטרם.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר חברו נאמני כרזאי לאנשי מוג'אהידין, ובעידודה הפעיל של ארצות הברית החלו לפעול להפלת משטר הטליבאן. ב-5 בדצמבר 2001 הם חתמו על הסכם בון, המסדיר הקמת ממשל זמני בראשות כרזאי. ב-19 ביוני 2002 הוא הושבע כ"נשיא הממשל האפגני הזמני".
ב-9 באוקטובר 2004 נערכו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בתולדות אפגניסטן. כרזאי גבר על 22 מועמדים, וניצח ב-21 מתוך 34 מחוזות. היותו נשיא מכהן בפועל, המוכר בציבור הרחב, הקנתה לו יתרון בבחירות אלו, כמו גם התמיכה שקיבל מממשל בוש, שכללה גם שימוש באמצעי התחבורה של הצבא האמריקאי במהלך הקמפיין. הוא הושבע לנשיאות ב-7 בדצמבר אותה שנה, בטקס שנערך בקאבול בנוכחות זאהיר שאה ודיק צ'ייני.

כנשיא אפגניסטן

כרזאי נהג בזהירות מאז נבחר לנשיא, ולא ערך רפורמות מרחיקות לכת. הוא החל בשיקום הצבא, והכלכלה האפגנית החלה להתאושש במהירות, אם כי היא עדיין נסמכת על סיוע חיצוני. יחד עם זאת, שליטתו האפקטיבית של השלטון המרכזי היא בעיקר באזור קאבול, ובמחוזות הרחוקים הוא מורגש פחות. ארגוני זכויות אדם טוענים כי במחוזות מסוימים נוהגים בנשים באותו אופן שבו נהג בהן הטליבאן. החולשה בפריפריה היא גם אחד הגורמים לכך שממשלו של כרזאי לא נהג ביד תקיפה כנגד מגדלי האופיום, ובשנת 2004 הוא אף דחה הצעה אמריקאית לרסס את שדות הפרג במדינה.
בשנת 2009 התמודד כרזאי על כהונה שנייה כנשיא, וניצח לאחר שקיבל מעט יותר מ-50% מהקולות. זמן קצר לאחר הבחירות הועלו טענות על זיופים, ובלחץ אמריקני הסכים כרזאי לקיים בחירות חוזרות. עם זאת, ימים ספורים לפני הבחירות החוזרות החליט יריבו, עבדאללה עבדאללה, לפרוש מהמירוץ, וכרזאי הוכרז כנשיא.
בתקופה שקדמה לכהונתו כנשיא ניצל כרזאי משני ניסיונות התנקשות, ומניסיון נוסף במהלך כהונתו. ב-5 בספטמבר 2002 ירה לעברו מתנקש בעת ביקור בקנדאהר, ב-16 בספטמבר 2004 החטיא טיל את מסוקו, וב-10 ביוני 2007 ניסה הטאליבן להתנקש בו בגאזני. בעת שנשא נאום מול קהל מבוגר, נורו 12 טילים שחלקם נחתו כ-200 מטר בלבד מהקהל. כרזאי לא נפגע והוטס במהירות מהמקום לאחר שסיים את הנאום.
ב-29 בספטמבר 2014 הסתיימה כהונתו של כרזאי.

יחסו לישראל

כרזאי רמז בעד קשרים פורמליים עם ישראל תוך צידוד תמיכתו בפתרון שתי מדינות לשני עמים.
ח'אלד שיח' מוחמד

ח'אלד שיח' מוחמד (בערבית: خالد شيخ محمد; מוכר גם בכ-50 שמות בדויים אחרים) היה, החל מראשית שנות התשעים ועד מעצרו במרץ 2003, חבר בכיר בארגון הטרור האסלאמיסטי אל-קאעידה. נחשב למתכנן הראשי של פיגועי 11 בספטמבר, והתוודה בחקירה על מעורבות ברבות מתוכניות הטרור המשמעותיות בעשרים השנים האחרונות, לרבות הודאה בבית משפט ב-2008, כי הוא אישית היה זה שערף ב-2002 את ראשו של העיתונאי היהודי האמריקאי החטוף דניאל פרל.

קורות חיים

ח'אלד שייח' מוחמד נולד ב-1 במרץ 1964 או 14 בנובמבר 1965, ככל הנראה בכווית סיטי, כווית, למשפחה פקיסטנית, שמוצאה היה מבלוצ'יסטן, פקיסטן, אף כי יש הטוענים שנולד בבלוצ'יסטן, והמשפחה הגיעה לכוויית רק לאחר לידתו. ברור מכל מקום, שגדל והתחנך בכוויית. הוא דובר ערבית, אנגלית, אורדו ובלוצ'י. ב-1986 קיבל תואר ראשון באוניברסיטת המדינה הטכנו-חקלאית בקרוליינה הצפונית, ארצות הברית, בהנדסת מכונות. עם סיום לימודיו נסע לאפגניסטן ושם הצטרף ללוחמי המוג'הידין, כנגד הכוחות הסובייטים הכובשים. משגורשו הסובייטים מאפגניסטן, עבר לעיר פשאוור שבפקיסטן ושם, לקראת סוף שנות השמונים חבר לאוסאמה בין לאדן.
היה חלק מתוכנית בוז'ינקה בה סייע לדודו, רמזי יוסף. 
היה חבר באל-קאעידה תחת הנהגתו של אוסאמה בן לאדן, וניהל את מערכי התעמולה של הארגון בשנים 1999 עד 2001, בנוסף לתכנון חלק גדול מפעולות הטרור של הארגון באותן שנים והיה גם מפקד היחידה המיוחדת של אל קאעידה לפיגועים בחו"ל. במרץ 2003 נלכד על ידי כוח משותף של סוכני CIA ושירותי המודיעין הפקיסטניים (ISI) במקום מסתור ברוואלפינדי, פקיסטן, ונמסר לחסות ה-CIA. ב-2006 הועבר לחסות צבאית במתקן המעצר בגואנטנמו. במרץ 2007, לאחר חקירה בעינויים, מוחמד התוודה על הגיית ותכנון פיגועי 11 בספטמבר (2001), ניסיון פיצוץ מטוס אמריקן איירליינס על ידי ריצ'רד ריד (2001), פיגוע במועדון לילה בבאלי, אינדונזיה (2002), הפיגוע במגדלי התאומים (1993), רצח דניאל פרל (2002) ומספר תוכניות אחרות שסוכלו ופשעים נוספים. ב-2008 הועמד למשפט מול ועדה צבאית באשמת פשעי מלחמה ורצח, והוא צפוי לעונש מוות אם אכן יורשע. בנוסף ביקש שידונו אותו למוות כדי שיהיה שאהיד, אך חזר בו ביולי 2019 מרצונו למות,ואיים לחשוף את קשרי סעודיה, עם זאת, מתנהל דיון מסועף על קבילות העדויות, שנמסרו תחת "שיטות חקירה מתקדמות" (Enhanced interrogation techniques), שנחשבות לרוב כעינוי.
הג'וקר הוא פראי

עלילה

בשיקגו של סוף שנות העשרים, ג'ו לואיס (פרנק סינטרה) הוא זמר פופולרי שמושך קהל רב. לואיס מושך בנוסף את תשומת לבם של מספר מאפיונרים. אלו רוצים שהוא יעזוב את המועדון בו הוא מופיע, ויופיע אצלם. לואיס מסרב בנימוס, אך אל קפונה (אחד המאפיונרים), לא אוהב את סירובו, והמאפיונרים תוקפים אותו וחותכים את גרונו. מיתרי קולו נפגעים בצורה כל-כך קשה שהוא לא יכול לשיר יותר. לואיס שוקע בדיכאון ומפתח חוש הומור ציני. חברו, אוסטין מק (אדי אלברט), מציע שיתחיל לעבוד כקומיקאי. לואיס, שרואה שאין לו מה להפסיד, ובעידוד הבדרנית המפורסמת סופי טאקר (שמופיעה בתפקיד עצמה), נהיה קומיקאי והופך לכוכב.
לואיס מפתח מערכת יחסים עם נערת מקהלה בשם מרתה סטיוארט, ועם אשת החברה הגבוהה לטי פייג'. בסופו של דבר, מתחתן לואיס עם מרתה, אך לא מצליח לשכוח את לטי. המשולש הרומנטי בו הוא נמצא והלחץ של הצלחתו כבדרן גורמים לו להתמכר לאלכוהול. תוך זמן קצר הופך לואיס הופך לשתיין מריר שעומד לאבד את הקריירה המצליחה שלו. אשתו דורשת ממנו גירושין, ובסערת רוחות הוא מכה את חברו, אוסטין. הוא מבין שיש חיים מעבר לעבודתו כקומיקאי ומעבר לשתייה, מחליט להגמל ולמצוא הנאה בחיים שהוא יבנה לעצמו.
שכל ישר (ספר)

תוכן הספר

עיקר המאמר מתחלק ל-4 חלקים קצרים ואורכו (בעברית) 48 עמודים. בפרק הראשון עוסק פיין בשלטון באופן כללי ובחוקה האנגלית. פיין מבחין בין השלטון לבין החברה. כמו כן טוען פיין כי באופן טבעי אנשים היו בוחרים בשיטת שלטון של דמוקרטיה ייצוגית. הוא טוען כי התנ"ך מכיל נימוקים כבדי-משקל נגד מלוכה ובעד "מעין רפובליקה", וכי בני-ישראל טעו וחטאו כאשר בחרו להמליך על עצמם מלך (כלומר, הטקסט התנ"כי הידוע כמשפט המלך מהווה בסיס עקרוני חשוב בטיעונו של פיין נגד מלוכה). בהמשך הפרק תוקף פיין את החוקה המלוכנית האנגלית. החיבור מנמק מדוע השלטון הבריטי על המושבות בצפון אמריקה אינו לגיטימי. הספר גם מציע חוקה עבור המושבות, המבוססת על בחירת נציגים. המשך הספר מוכר פחות וכולל הערכות אופטימיות של פיין על כוחן של המושבות בהתמודדות מול אנגליה - לדוגמה הערכות שמורדים יוכלו להקים במהירות צי גדול תוך שהם נעזרים בעצים הרבים שיש בשטח המושבות.

תפוצה והשפעה

הספרון זכה כאמור לפופולריות עצומה במושבות בצפון אמריקה, והופץ במהדורה שנייה זמן קצר לאחר הראשונה. המהדורה השלישית יצאה ב-14 בפברואר 1776 וכללה גם דין וחשבון על כוחו של הצי הבריטי, נספח מורחב ותגובה לביקורת מצד הקווייקרים. הערכות שונות מעריכות את מספר העותקים של הספר שנמכרו בימי חייו של פיין בין 150,000 ל-600,000 עותקים, בתקופה שבה אוכלוסיית המתיישבים עמדה על כ-3 מיליון איש.
תומאס ג'פרסון העריך שלא היה איש בארצות הברית שלא קרא את הספר. מאז הספר יצא בלמעלה מ-25 מהדורות בארצות הברית, ויצא לאור גם במדינות נוספת, בעיקר בבריטניה ובצרפת, כמו גם בעותקים פירטיים רבים.
פיין הקדיש את זכויות היוצרים על היצירה למדינה, כך שהוא עצמו לא זכה בשום הכנסה ישירה מהספר, אם כי הוא העניק לו פרסום בינלאומי.
ברברה טוכמן כותבת בספרה "מצעד האיוולת" כי "חוברת התעמולה (...) חשמלה את המושבות, שכנעה אלפים בצורך להתקומם והביאה אותם עם רובי המוסקט שלהם למרכזי הגיוס". הדעות שהוצגו בספרון לא השפיעו רק על האיש הפשוט, אלא הרשימו גם דמויות בכירות באליטה המקומית: ג'ורג' וושינגטון, לימים הנשיא הראשון של ארצות הברית, התרשם עמוקות מהדעות שהוצגו בספרון והחל לנטות לכיוון מחשבה על עצמאות מהאימפריה הבריטית. ב-4 ביולי, כשישה חודשים בלבד לאחר פרסום הספרון, הכריזו שלוש-עשרה המושבות על עצמאותן.
כוחו האמיתי של פיין היה טמון ביכולתו להציג רעיונות מסובכים, לכאורה, בצורה קוהרנטית ופשוטה יחסית. יכולת זו הייתה מופלאה במיוחד לאור צורת הכתיבה הפילוסופית והקשה, שהייתה רווחת באירופה באותם הימים. פיין היה אף האדם שהציע את השם "ארצות הברית של אמריקה" למדינה העתידית.
פיין, הידוע בחדות לשונו וניסוחו הישיר, הצליח לכתוב בספר זה מסה מדינית שנגעה בלב ההמון, עוררה ויכוחים רבים ושלהבה את דמיונם של רבים. עד היום הספר נחשב על ידי רבים לאחת המסות הפוליטיות הטובות שנכתבו אי פעם.
הספר יצא לאור בעברית בשנת 2007 בהוצאת שלם, בתרגומה של ליה נירגד.
אל עמי

אל עמי היא תנועה שהקימו תלמידי הרב צבי יהודה קוק ועוסקת בחינוך לאמונה והפצת היהדות לציבור הרחב. ראשיה היו הרב יהושע צוקרמן והרב אלישע וישליצקי. התנועה ערכה סמינרים. בסביבות שנת 1980 יזמה התנועה הקמת גרעין תורני בעיר אילת.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הפסיקה התנועה את פעילותה בשל קשיים תקציביים.

סניף התנועה בצפון

סניף התנועה בצפון, שהפך לעצמאי בשנות השמונים, ממשיך את פעילותו כעמותה תחת השם "אל עמי - אל עצמי". בעמותה פועלים 150 איש, בהם עובדים קבועים, מרצים, מדריכים ומתנדבים. העמותה מפעילה בנות שירות לאומי בבתי ספר כחלק מהפעילות של "זהות - איגוד המרכזים לזהות יהודית".
פרויקט "אל עצמי" כולל תוכנית עשרת הדברות לכיתות ז', תוכנית חברת מופת לכיתות ח', תוכנית נתינה לכיתות י' ותוכנית הכנה לצה"ל לכיתות י"ב. הפרויקט פועל בכ-100 בתי ספר. 
פרויקט דפי לימוד מיועד ללימוד משותף של הורים וילדים, המקבלים דפים צבעוניים. הדפים מכילים מקורות וביאורים, שאלות על המקורות וסיפורים המקרבים את הרעיון הנלמד ללב הילדים. 
פרויקט קש"ת בשיתוף "רצים למשנה" - לימוד בחוברות שמבוססות על הדפים השבועיים וסרטוני משנה בקיץ. בסוף הלימוד מתקיים חידון.
פרויקט פרומתאוס

פרויקט פרומתאוס (באנגלית: Project Prometheus) היה פרויקט של נאס"א שהחל בשנת 2003 במטרה לפתח מערכות מונעות אנרגיה גרעינית למשימות בטווח ארוך בחלל. היה זה הניסיון הרציני הראשון של נאס"א לפיתוח חלליות מונעות באנרגיה גרעינית מאז בוטל פרויקט טימברווינד ב-1995. הפרויקט בוטל בשנת 2005. התקציב שלו קוצץ מ-252.6 מיליון דולר בשנת 2005 ל-100 מיליון דולר ב-2006, מתוכם 90 מיליון דולר שולמו עבור חוזים שבוטלו.

מקור השם

השם שניתן לפרויקט במקור היה "יוזמה למערכות גרעיניות", פרויקט פרומתאוס נקרא על שם פרומתאוס מהמיתולוגיה היוונית אשר נתן את מתנת האש לאנושות. על פי נאס"א, בחירת השם פרומתאוס מציין את תקוותם לביסוס כלי חדש להבנת הטבע והרחבת יכולות חקר מערכת השמש.

משימות

משימות אשר תכננו לשלב את המערכות הגרעיניות של פרומתאוס כללו:
חקר הירחים של צדק: אירופה, גנימד וקליסטו. במקור זו תוכננה להיות המשימה הראשונה של פרויקט פרומתאוס, אך התברר כי התהליך מורכב מדי ויקר והתקצוב לפרויקט נחתך בשנת 2006. נאס"א שקלה כאופצייה חלופית משימת הדגמה למטרה קרובה יותר לכדור הארץ על מנת לבחון את הכור.

שיתוף פעולה

הפרויקט היה במעורבות גדולה של מחלקת האנרגיה של ארצות הברית וצי ארצות הברית אשר תכנן להשתתף בעיצוב ובבנייה של הכורים הגרעיניים.
ויל בארטון

נעורים ומכללות

בארטון נולד בעיר בולטימור שבמרילנד, ולמד באוניברסיטת ממפיס בין השנים 2012-2010. בעונתו הראשונה בממפיס הוביל את קלעי הקבוצה עם 12.3 נקודות בממוצע למשחק, ובעונת הסופמור  שיפר את ממוצעיו ל-18.0 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק, אשר זיכו אותו בפרס השחקן המצטיין של "מחוז USA"‏ (Conference USA Player of the Year).

פורטלנד טרייל בלייזרס

בארטון נבחר בבחירה ה-40 של דראפט ה-NBA לשנת 2012, על ידי קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס. בשתי עונותיו הראשונות בפורטלנד שימש כמחליפם של וסלי מת'יוז וניקולא באטום בשתי עמדות הכנף, וסיפק ממוצעים צנועים של 4.0 נקודות ו-1.9 ריבאונדים למשחק.

דנוור נאגטס

באמצע עונת 2014/2015 נשלח בארטון בטרייד לדנוור נאגטס, יחד עם ויקטור קלאבר ותומאס רובינסון, בתמורה לארון אפללו ואלונזו ג'י. עד סיום אותה עונה שיפר את תפוקתו ל-11.0 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל, ובסיום העונה חתם על הארכת חוזה בדנוור ל-3 עונות נוספות, עבור כ-10.5 מיליון דולר.
בעונת 2015/2016 קבע בארטון שיאי קריירה בממוצעי דקות (28.7), נקודות (14.4), ריבאונדים (5.8) ואסיסטים (2.5) למשחק, ואף סיים את העונה כקלע המוביל של הנאגטס עם 1,178 נקודות בסך הכול. ב-20 בדצמבר 2015 קלע שיא קריירה של 32 נקודות בהפסד קבוצתו לניו אורלינס פליקנס. בהצבעה לתואר השחקן השישי של עונת 2015/2016 סיים בארטון במקום הרביעי, אחרי ג'מאל קרופורד, אנדרה איגודלה ואנס קאנטר.
בעונת 2017/2018 פתח ב-40 משחקים עבור הנאגטס, בשל פציעות של שחקני החמישייה פול מילסאפ וגארי האריס, ורשם שיאי קריירה חדשים בממוצעי נקודות (15.7) ואסיסטים (4.1) למשחק. בסיום אותה עונה חתם על הארכת חוזה בדנוור בסך 54 מיליון דולר ל-4 עונות נוספות. בעונת 2018/2019 השתתף ב-43 משחקים בלבד, בשל פציעה במפרק הירך.
DGSI

DCRI

ב-1 ביולי 2008, במסגרת מיזוג DST עם המודיעין המשטרתי הצרפתי (המינהל המרכזי למודיעין כללי; Direction centrale des renseignements généraux) הוקם המינהל המרכזי למודיעין פנים (Direction centrale du renseignement intérieur) כגוף חדש לענייני ביטחון ומודיעין פנימי, מכוח צו נשיאותי של הנשיא ניקולא סרקוזי, שתכנן לבצע מהלך שכזה עוד בתקופת כהונתו כשר הפנים.
ההכרזה על הקמת DCRI נערכה ב-13 בספטמבר 2007. כתב האמנה אומץ ב-7 באפריל 2008 ונכנס לתוקף ב-1 ביולי 2008, לאחר מיזוג מספר גופים לביטחון הציבור ומודיעין פנים במשרד הפנים הצרפתי.
לראש DCRI מונה מפקד DST לשעבר, ברנאר סקווארצ'יני. 
במאי 2012 פטריק קלבר מונה להחליף את סקווארצ'יני בתור המנהל המרכזי למודיעין פנים.

DGSI

המינהל הכללי לביטחון פנים (Direction générale de la Sécurité intérieure) הוקם במאי 2014.
במהלך מתן דו"חות המודיעין הקבועים לפרלמנט, במאי 2013, עלה הצורך בארגון מחדש לגוף ביטחון הפנים. הדו"ח ביקר את תפקוד ה-DCRI במהלך הטיפול במתקפת הטרור של טולוז והעלה את הצורך ברפורמה בגופי ביטחון הפנים וזו נכנסה לתוקף ב-30 באפריל 2014, כאשר DCRI שינתה את שמה ל-DGSI, המינהל הכללי לביטחון פנים, שהפך לגוף שאינו כפוף למשטרה הלאומית אלא ישירות למשרד הפנים, עם סמכויות מורחבות. פטריק קלבר המשיך לכהן כראש הארגון.
ב-26 ביוני 2017 הנשיא עמנואל מקרון מינה את לורן נונייז לראש הארגון החדש.
חנן דה-לנגה

ביוגרפיה

פרופ' חנן דה-לנגה הוא בוגר מצטיין של המחלקה לעיצוב תעשייתי בבצלאל. פעיל כמעצב החל משנת 1985. מרצה בבצלאל החל משנת 1988. כיהן בעבר כראש המחלקה לתואר ראשון בעיצוב תעשייתי בבצלאל (1992–1995) והן כראש התוכנית לתואר שני בעיצוב תעשייתי בבצלאל (2006–2007). פרופסור חבר משנת 2003 ופרופסור מן המניין משנת 2008.
מאז סיום לימודיו ובמהלך עבודתו כמעצב פעיל, שומר חנן דה לנגה על דיאלוג אינטימי עם האמנות. חנן בוחן את היחס בין אובייקטים למצבים אנושיים על ידי יצירת סביבות שונות, העמדה וחיבור האובייקטים שהוא מעצב.
במקביל מנהל חנן את "סטודיו דה לנגה" לעיצוב ואדריכלות הפועל משנת 1986. מאז שנת 2000 שותפה בסטודיו אדריכלית טל דה לנגה.
סטודיו דה לנגה מתמחה בתכנון, עיצוב והפקה של גני מדע, מרכזי מבקרים, תערוכות קבע ותערוכות מתחלפות במוזיאונים, חנויות רשת, בתי מגורים, פיתוח מוצגים, רהיטים ופטנטים.
בין הפרויקטים של הסטודיו נמנים: גן המדע במכון ויצמן, מרכז מבקרים חברת חשמל, תערוכות מדע במוזיאון המדע בירושלים, פארק מדע סולרי בניצנה, מרכז מבקרים באילנות קרן קיימת לישראל, עיצוב תערוכות במוזיאון ישראל, עיצוב תערוכות קבע ומתחלפות במוזיאון לאמנות האסלאם, מוזיאון יד ושם ומוזיאון תל אביב.
אריק בראואר

ביוגרפיה

אריך בראואר נולד בווינה למהגרים יהודים מליטא. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא קיבל הכשרה אמנותית בווינה, בהדרכתו של אלברט פריס פון גוטרסלו. גוטרסלו עזר לבאואר להגיע לבית הספר הוינאי של ריאליזם פנטסטי ולעבוד עם אמנים, אשר יצרו לאחר 1946 ועד אמצע שנות ה-50 קבוצת הסוריאליסטיים הוינאים. הקבוצה הזאת כללה חוץ מבאואר את אדגר ז'נה, ארנסט פוקס, וולפגנג הוטר, רודולף האוזנר, אנטון להמדן ופריץ ינשקה. למרות התפשטות האמנות האבסטרקטית בעולם משנות ה-50 וה-60 המוקדמות, הצליח בראואר באמנותו המיוחדת לערבב אלמנטים סוריאליסטים רבים בעבודותיו וזכה להכרה בינלאומית בכך. בשנת 1982 הוא הציג תערוכות יחיד בארצות הברית שהיוו בשבילו פריצת דרך משמעותית.
בראואר גם תיכנן פרויקטים אדריכליים באוסטריה ובישראל. החזיתות של הבניינים שהוא עיצב מכוסים פסיפסים מיוחדים במינם, כמו גם עיצב ציורי קיר ואריחים מצוירים. בשנת 2002 הוא עיצב את הדובים המאוחדים הראשונים באוסטריה.

משפחתו

ב-1957 הוא התחתן בישראל עם נעמי. מנישואים אלה נולדו בנותיהם טליה, רותי קואם בראואר שחקנית תיאטרון בווינה אוסטריה וזמרת הג'אז תמנע בראואר, שייצגה את אוסטריה בתחרות האירוויזיון ב-1986.
סאיי רקורדס

היסטוריה

אמיר ואלמוג כץ הם אחים שהקימו את הלייבל "סאיי רקורדס" בשנת 2008 (סאיי הן שתי חרבות יפניות) ולפני כן היו חתומים בחברת התקליטים "תטה" . הם הקימו הרכב שגם נקרא "סאיי" על שם הלייבל שלהם. ההרכב מופק על ידי ד"ר צ'אן. ד"ר צ'אן הוציא שירים גם ללא מוגלי.
סאיי רקורדס נחשבת לחברת תקליטים המתחרה נגד משפחת תאקט.
בשנת 2008 הוציאו את שירם הראשון, "פרפרים", ולהיטים נוספים כמו "כמוך", "באש ובמים" ו"אש". בשנת 2009 הוציאו את השיר "חריף מדי" יחד עם הזמר המצליח איזי, את השיר "באונס" יחד עם ההרכב KYD ולהיטים נוספים כמו "בית שמש פיינסט", "כל העיניים עליי", "לאט" ו"ניצחת", המוקדש לאמא שלהם.
בשנת 2009 הוציאו את המיקסטייפ הראשון שלהם - עין תחת עין ובו השירים: "לא תוכל להפיל", "מכריז על מלחמה", "לא מרפה" ו"כמוך".
בשנת 2009 התארחו לעבד מחדש את השיר "אבניבי" של יזהר כהן.
בשנת 2010 פתחו את הפרויקט שלהם עם צמד המפיקים שוהם וגבריאל (עידו שוהם ואלעד גבריאל). בשנים 2010-2012 הוציאו יחד איתם את השירים "את", "סחי בלטה", "לפעמים", "בא לי בא לה בלאגן", "אם את רוסיה" ו"אם תחכי לי".
בשנת 2011 הוציאו את השיר "לב מקרח" ב-3 גרסאות: גרסת רדיו, גרסת מועדונים (עם אבל פיסי) וגרסת היפ-הופ.
בשנת 2010-2013 הוציאו את השירים "תוצאה של מין לא מוגן", "בגללך" (עם ג'ורג' טופוריה), "עד שאת תדעי", "ראפרים בשקל" (עם כפיר צפריר), "קותי", "עוד כמה תדברו" (עם בוסקילז), "אחת למליון" (עם ערן וקנין) ולהיטים נוספים.
כיום סאיי רקורדס עובדים על אלבום הבכורה של ד"ר צ'אן ואלבום הבכורה המשותף שלהם.
זברז'

היסטוריה

העיר מוזכרת במסמכים בשנת 1211 כמבצר רותני ובמאה ה-14 - כמקום מושבו של הנסיך זברז'קי. חורבות המבצר נמצאות עד היום בעיבורי העיר. במאות ה-15 וה-16 הייתה העיר נתונה פעמיים תחת מצור של הטטרים. לאחר תקופה זו ובמשך תקופה מסוימת במאה ה-16 השתייכה העיר למשפחת פוטוצקי.
ב-1649, בתקופת פרעות חמלניצקי, צרו על העיר הטטרים ובעלי בריתם הקוזאקים במשך למעלה מחודש, אך העיר הייתה תחת הגנה פולנית ולא נפלה.
עם האיחוד הפולני-ליטאי הפכה זברז' לחלק מממלכת פולין-ליטא, במחוז ווהלין. לאחר חלוקת פולין הראשונה ב-1772 נתפסה העיר על ידי האימפריה האוסטרית ושויכה למחוז גליציה. לאחר מלחמת העולם הראשונה ומלחמת פולין-אוקראינה עברה זברז' לתחום שלטונה של פולין. לאחר מלחמת העולם השנייה סופחה זברז' לאוקראינה הסובייטית.

אזכורים בתרבות

זברז' היא אחד האתרים המשמשים רקע לספרו של הנריק סנקביץ באש ובחרב (1884), רומן בו הוא מתאר את המצור על זברז'.

יהודים

בין רבני העיר היה רבי יעקב יצחק וואהרמן, נכדו של ה"אשל אברהם". בעיר פעלו צדיקי החסידות, רבי זאב מזברז' ורבי משולם פייבוש הלר.
המשורר היהודי ולוול זבארז'ר היה בן המקום
על פי מפקד שנערך בשנת 1931 היו בעיר כ-3,000 יהודים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לזברז' פליטים ומספר היהודים בעיר עלה ל-5,000. הגרמנים נכנסו לזברז' ביולי 1941, ובאוגוסט 1942 גורשו כ-560 יהודים מהעיר למחנה ההשמדה בלז'ץ. לאחר האקציה הוקם בזברז' גטו. עד דצמבר 1942 גורשו ונרצחו עוד אלפי יהודים בעיר. בדצמבר 1942 היו בגטו כ-2,000 יהודים.
באפריל וביוני 1943 נרצחו בקרבת זברז' רוב יהודי הגטו.
צורת ז'ורדן

צורת ז'ורדן של מטריצה ריבועית  היא מטריצה דומה ל-A, שיש לה מבנה של מטריצת בלוקים המורכבת מ"בלוקי ז'ורדן" (ראו להלן). צורת ז'ורדן מכלילה את המטריצות האלכסוניות. יתרונה בכך שמעל שדה סגור אלגברית (כמו שדה המספרים המרוכבים) לכל מטריצה יש צורת ז'ורדן, בעוד שלא כל המטריצות לכסינות. צורת ז'ורדן אמנם כללית יותר מן הצורה האלכסונית, אבל היא נוחה  לחישוב כמעט באותה מידה. בדומה לצורה האלכסונית, הערכים באלכסון של צורת ז'ורדן הם הערכים העצמיים של המטריצה.
את התאוריה של צורות ז'ורדן פיתח המתמטיקאי הצרפתי קמי ז'ורדן.

חישוב באמצעות דרגות

אם הערכים העצמיים של המטריצה ידועים, אפשר למצוא את צורת ז'ורדן שלה באמצעות חישוב הדרגות בנוסחה הנתונה בתכונה 4 לעיל. הריבוי האלגברי של כל ערך עצמי בפולינום האופייני ובפולינום המינימלי מספקים בדרך כלל מידע חלקי; אלא שאם הם שווים, למטריצה יש רק בלוק ז'ורדן אחד המתאים לאותו ערך עצמי.

חישוב בסיס

כידוע, כל מטריצה מייצגת העתקה ליניארית בכל בסיס, והצמדת המטריצה (מציאת יחס שקילות, דמיון) שקולה להחלפת הבסיס; מטריצות צמודות (דומות) מייצגות את אותה העתקה ליניארית. כך אפשר לנסח את התכונות של צורת ז'ורדן בשפה של העתקות ליניאריות: הצמדת מטריצה לצורת ז'ורדן שלה שקולה למציאת פירוק של המרחב הווקטורי ל"תת-מרחבים ציקליים". תת-מרחב ציקלי הוא מרחב שיש לו בסיס הכולל את הווקטורים השונים מאפס בסדרה  עבור v מתאים (ולכן בהכרח   ל-k גדול מספיק; בסיס כזה נקרא בסיס ציקלי של תת-המרחב; ראו גם מודול ציקלי). איחוד הבסיסים האלה בפירוק של המרחב נותן את צורת ז'ורדן של המטריצה המייצגת באופן הבא: אם T היא ההעתקה שהמטריצה A מייצגת בבסיס הסטנדרטי, אז  היא צורת ז'ורדן של A אם ורק אם העמודות של P מהוות בסיס בעל המבנה הציקלי הנזכר לעיל.
תהי  טרנספורמציה ליניארית שהפולינום האופייני שלה מתפרק לגורמים ליניאריים מעל השדה,  הערכים העצמיים השונים, ותהי  המטריצה המייצגת של T בבסיס הסטנדרטי. נראה כיצד למצוא בסיס על פיו מיוצגת  על ידי מטריצת ז'ורדן. לכל ערך עצמי    של  נסמן ב- את הריבוי האלגברי של . יהי  המרחב העצמי המוכלל של , שהוא אוסף כל הווקטורים עבורם קיים  כך ש:
. נסמן ב-   את הצמצום של T אל המרחב  (שהוא מוגדר היטב מכיוון ש- הוא תת-מרחב אינווריאנטי). הטרנספורמציה  היא נילפוטנטית מסדר  (ולמעשה ).
כעת, אפשר להוכיח שכל מרחב עצמי מוכלל הוא סכום ישר של תת-מרחבים ציקליים; לכל אחד מאלה יש בסיס ציקלי; ואיחוד כל הבסיסים הציקליים הוא בסיס של המרחב כולו.