google/wiki40b huggingface dataset:
La prima cosa bella

הקלטה

לוצ'ו בטיסטי שמע את השיר והציע לדי בארי להקליט גרסת דמו, בה הוא ניגן בגיטרה, בליווי פרנץ די צ'וצ'ו, דמיאנטו דאטולי, אנדראה סאקי ופלביו פרמולי, מוזיקאים ששיתפו פעולה עם בטיסטי בהקלטות. המעבד ג'אנפרנקו רברברי החליט להשתמש בגרסה זו כבסיס, והוסיף לה תזמורת מיתרים בניצוחו. בתכנון הראשוני בפסטיבל סן רמו השיר היה אמור להיות מבוצע על ידי די בארי יחד עם ג'אני מורנדי, שאחרי ההקלטה החליט לוותר על השיר.

השפעה

ב-2008 נכלל הביצוע של ריקי אה פוברי בפסקול הסרט "Il Divo" בבימויו של פאולו סורנטינו. ב-2010 ביים פאולו וירצי סרט בשם "La prima cosa bella" כשם השיר. גרסה חדשה של השיר בביצוע הזמרת האיטלקית-מרוקאית, מליקה איאנה,, נכללה בפסקול הסרט, והגיעה למקום החמישי במצעד הפזמונים האיטלקי.
חן דילמוני

קריירה

דילמוני התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל רמת גן, וב-2 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל באר שבע במסגרת גביע הטוטו. ב-8 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל עכו. בקיץ 2010 הושאל להכח עמידר רמת גן, במדיה שותף רק בשני משחקים במסגרת גביע הטוטו. בקיץ 2011 חתם בבית"ר תל אביב רמלה. בעונתו הראשונה בקבוצה רשם 9 הופעות בליגה, אך בעונת 2012/2013 הפך לשחקן הרכב קבוע וערך 28 הופעות בליגה הלאומית.
לקראת עונת 2013/2014 הצטרף לעירוני קריית שמונה, ולאחר שפתח את העונה על הספסל ערך ב-30 בנובמבר 2013 את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 2–2 נגד הפועל תל אביב. בהמשך הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, וב-26 באפריל 2014 בישל לדויד מנגה את שער הניצחון נגד הפועל באר שבע במסגרת חצי גמר גביע המדינה, בו זכה עם הקבוצה בתום העונה. בעונת 2014/2015 איבד את מקומו בהרכב לטוברנו פינאס, אך בסיום העונה עזב פינאס את המועדון ודילמוני חזר להרכב הקבוצה בתחילת עונת 2015/2016.
ב-2 בפברואר 2016 הצטרף דילמוני להפועל כפר סבא בהשאלה, ולקראת עונת 2016/2017 האריך את חוזהו במועדון. ב-30 בינואר 2017 חתם בבית"ר ירושלים עד לתום העונה עם אופציה לעונה נוספת. ב-1 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בהפסד 0–1 לעירוני קריית שמונה במשחק הגומלין בשלב רבע גמר גביע המדינה, ובליגה ערך שמונה הופעות עד תום העונה. בעונת 2017/2018 שותף בשבעה משחקי ליגה.
ב-25 ביוני 2018 חתם דילמוני לשנתיים בהפועל חיפה. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך במשחק בו זכתה הקבוצה בתואר אלוף האלופים מול הפועל באר שבע.
ב-16 באוקטובר 2019 חתם דילמוני בהפועל עפולה מהליגה הלאומית.
בית האופרה המלכותי (ולטה)

בית האופרה המלכותי (במלטזית: It-Teatru Rjal, באנגלית: Royal Opera House) היה בית אופרה ששכן ברחוב הרפובליקה בעיר ולטה, בירת מלטה, סמוך לשער העיר.

היסטוריה

המבנה הוקם בין השנים 1862-1866 לפי תוכניתו של האדריכל הבריטי אדוארד בארי (Edward Middleton Barry), אשר תכנן, בין היתר, את מבנה התיאטרון בקובנט גרדן בלונדון. אורכו של המבנה היה 63 מטרים ורוחבו 34 מטרים, והוא יכל להכיל 1,095 צופים יישובים ו-200 נוספים בעמידה. בית האופרה נחנך ב-9 באוקטובר 1866. פנים הבניין נפגע באופן קשה במהלך שריפה שארעה ב-25 במאי 1873, אך הוא שופץ ונחנך בשנית ב-11 באוקטובר 1877, עת הועלתה בו האופרה אאידה. ב-7 באפריל 1942 במהלך הפצצת מטוסי הלופטוואפה על מלטה, המבנה חרב כמעט לחלוטין. ההריסות פונו מהאתר, אך מבנה חדש לא הוקם במקום, בשל עבודות בנייה ושיקום חשובות יותר שנדרשו ברחבי מלטה לאחר ההרס שנגרם לאיים במהלך המלחמה.

תוכניות השיקום

מאז, מדי פעם עלתה שאלת ייעודו של השטח הריק לדיון במלטה. ב-1953 הוגשו שש הצעות אדריכליות להקמת המבנה, ונבחרה הצעה זוכה. אולם חילופי השלטון עצרו את המשכו של התהליך בשל הטענה כי ישנם פרויקטים נדרשים חשובים יותר, ותקציב בסך 280,000 לירות שטרלינג שיועד לעניין בשנים 1955-1956 הופנה למטרות אחרות. בשנות ה-80 פנתה ממשלת מלטה אל האדריכל רנצו פיאנו, ואישרה את תוכניתו לשיקום המבנה ושער העיר הסמוך לו בשנת 1990, אך גם תוכנית זו נגנזה. ב-1996 ננקטה יוזמה נוספת בעניין, וגובשה תוכנית להפיכת האתר למרכז תרבות ומסחר שמתחתיו חניון תת-קרקעי, אך מחלוקת ציבורית מנעה שוב את הוצאת התוכנית לפועל. לאחרונה, בשנת 2006, הציעה הממשלה תוכנית להקים במקום בית פרלמנט חדש, שיחליף את אולם הפרלמנט הנוכחי השוכן בארמון הגראנד מאסטר במרכז העיר. גם תוכנית זו נתקלה בהתנגדות ציבורית, אך ב-1 בדצמבר 2008 הודיע ראש ממשלת מלטה לורנס גונצי (Lawrence Gonzi), כי יקצה לה תקציב בסך 80 מיליון אירו. שירותיו של פיאנו נשכרו בשנית, אך הוא הציע שלא להקים במקום מבנה חדש לפרלמנט, ותמך בהקמת תיאטרון פתוח תחתיו. פיאנו נימק את הצעתו בשטח הקטן, ובכך שלאחר שישים שנים בהן נותרו שרידי המבנה הישן במקום, הוא זכה למעמד של מונומנט היסטורי. הצעתו התקבלה ובשנת 2013 נחנך במקום תיאטרון פתוח שזכה בשם "כיכר התיאטרון המלכותי" (Pjazza Teatru Rjal), המנציח את שמה של האופרה המלכותית. בד בבד החלה הקמת מבנה הפרלמנט החדש מערבית לאתר.
רעמה

רעמה הוא מונח בביולוגיה המתאר עודף שיער בעורף, מסביב לצוואר ומתחת לגרון.

בעלי חיים עם רעמה

אריה-הרעמה מופיעה סביב כל הצוואר והעורף.
סוסיים- הרעמה מופיעה מעל העורף.
ג'ירף- הרעמה מופיעה מעל העורף.
זאב הרעמה-הרעמה מופיעה מתחת לצוואר.
אנטים האיברי

אנטים האיבֶרי (ברומנית: Antim Ivireanul, בגאורגית: ანთიმოზ ივერიელი, אנתימוּז איווֶריאֶלי,‏ ספטמבר או אוקטובר 1650–1716) או בשמו החילוני "אנדריה", היה אחד מהדמויות הכנסייתיות של ולאכיה (כיום רומניה), תאולוג מפורסם של הנצרות האורתודוקסית המזרחית ופילוסוף, מנהל של בית הדפוס הנסיכותי של ולאכיה, והמטרופוליט של בוקרשט, בשנים 1708-1715.

חייו

במוצאו האתני הוא גאורגי אשר נולד באיבריה הקווקזית (כיום גאורגיה). אנטים נלקח בשבי על ידי חיילי האימפריה העות'מאנית והתמנה לכומר באיסטנבול, כאשר הוא עצמו התגורר בשטח חסותו של פטריארך קונסטנטינופול. בשנת 1689 או 1690, נדרש, על ידי נסיך ולאכיה, קונסטנטין ברנסוביינו, להתיישב בוולאכיה, ולהיות האחראי על העיתון המודפס החדש בבוקרשט, שהיה שייך לנסיך. לאחר שמונה, על ידי האגומן, לאב הבכיר של מנזר סנאגוב, הוא העתיק את מושבו למיקומו החדש. 
בשנת 1705, הוא הפך לבישוף רמניקו ולצ'אה, ובשנת 1708 הפך לארכיבישוף המטרופוליטני של ולאכיה. אנטים היה דובר שפות מזרחיות ואירופאיות רבות. למרות שהיה זר, רכש במהירות ידע מעמיק בשפה הרומנית, והיה אמצעי להפצת השפה בכנסייה המקומית, בכך שהפך אותה לשפה הרשמית שלה. בשנת 1693 פרסם את תורת הברית החדשה ברומנית. 
בשנת 1709 ייסד אנטים את העיתון המודפס הראשון בטביליסי. הוא גם אימן את הגאורגים באומנות הדפוס, ובשנת 1710 הפסיק את ההדפסה בדרך שבה הדפיסו את תורת הברית החדשה הראשונה בגאורגית, על ידי תלמידו, מיכאיל אישטוואנוביץ'. הוא גם פרסם 25 ספרים אחרים ברומנית, כמו גם בהשפה הסלבית הכנסייתית העתיקה, יוונית, וערבית (בדרך כלל ספרים דו-לשוניים כמו: ספר תפילות קתולי משנת 1702 ביוונית-ערבית.
עבודתו האישית, "דיאדיהיל", הייתה אוסף של דרשות, שצויינו כמאמרי ביקורת חדים על ההרגלים והמוסר המודרניים. במיוחד, לצד המקורות הנוצריים, התייחס לפילוסופיה הקלאסית. לצד יצירתו הספרותית, היה אנטים מייסד כנסיית כל הקדושים בבוקרשט, הידועה כיום כמנזר אנטים לזכרו. 
המדיניות האופוזיציונית הגלויה של אנטים לפטרונות העות'מאנית על ולאכיה, הפכה אותו ליריב המשטר הפנריאוטי. הנסיך החדש, ניקולאיה מברוקורדט, שם אותו במאסר, ובסופו של דבר היגלה אותו להר סיני. אנטים נתפס על ידי העות'מאנים כאשר היה במסע, ונרצח בהתנקשות בשטח בולגריה של ימינו. גופתו הושלכה לנהר מריסטה או נהר הטונדז'ה. נטען כי ההתנקשות הוזמנה על ידי הנסיך מאברוקורדט עצמו. 
בשנת 1992 הוכרז אנטים כקדוש, על ידי הכנסייה האורתודוקסית הרומנית (Biserica Ortodoxă Română). 
בשנת 2000 הוכרז על ייסוד גביע אנטים, מפעל ספורט רוגבי, בו ישחקו שחקני רוגבי מגאורגיה ורומניה.
סמנתה פוקס

קריירת דוגמנות

פוקס החלה את דרכה כדוגמנית עירום, עם השתתפותה בתחרות דוגמנות בגיל 16 בשנת 1983. תמונותיה התנוססו על גבי מגזינים רבים, ובהם בעמוד השלישי הנודע של הצהובון הבריטי "סאן".

קריירה מוזיקלית

באמצע שנות ה-80, החלה בקריירה מוזיקלית, כשאביה כריסטופר פוקס מנהל את עסקיה. בשנת 1986 זכתה לפרסום בינלאומי, עם הצלחת שירה ‏"Touch Me (I Want Your Body)". השיר שהפך לאחד מהשירים המאפיינים את מוזיקת הפופ של שנות ה-80, רווי ברמיזות מיניות ועטוף במעטפת של סינטיסייזר ותופים אלקטרונים. באותה השנה הוציאה את אלבום הבכורה שלה שנשא את שם השיר המצליח שנכלל בו.
לאור הצלחתו של השיר והאלבום שליווה אותו, הוציאה עוד באותה שנה אלבום גרסאות לחלק משירי האלבום.
שנה לאחר מכן הוציאה אלבום שני שנקרא בפשטות Samantha Fox, שהצליח פחות מקודמו, אך עדיין הגיע למקום 22 ברשימת האלבומים הנמכרים לאותה שנה. גם אלבום זה, בדומה לקודמו, לווה בהוצאתו של אלבום רמיקסים.
אלבומה השלישי I Wanna Have Some Fun, שיצא בשנת 1988, הצליח אף פחות מקודמו, ורק שיר הנושא הצליח מתוכו. את אלבומה הרביעי Just One Night, הוציאה בשנת 1991, אך הוא נכשל מסחרית. אלבומה הבא שיצא שנה לאחר מכן, הכיל אוסף מלהיטיה, והצביע על סוף דרכה המוזיקלית.
את ניסיון הקאמבק שלה ניתן למצוא באלבומה משנת 1998: 21st Century Fox, (כפארפראזה על אולפני הסרטים ההוליוודיים ועל שירם של להקת הדלתות). גם אלבום זה נכשל מסחרית, ואלבומה הבא יצא רק בשנת 2002 ונקרא Watching You Watching Me. שנה לאחר מכן הוציאה בהפקה עצמית אלבום הופעה המתעד את אחת מהופעותיה בפני קהל ביפן, לקראת סיום שנות השיא שלה, בשנת 1989.
בשנת 1999, לאחר שהשתתפה כשופטת בתחרות יופי ללסביות, נפוצו שמועות על נטייתה המינית של פוקס, ונטען כי האישה שעמה התגוררה באותה עת היא יותר מאשר המנהלת האישית שלה. בפברואר 2003 פרסמה פוקס הצהרה בנוגע לחייה האישיים בה אמרה כי אינה יודעת האם עליה להגדיר עצמה כלסבית: "כל שאני יודעת הוא שאני מאוהבת במירה. אני אוהבת אותה לגמרי ורוצה לבלות את שארית חיי איתה".
בשנת 2004 הוציאה אלבום גרסאות שלישי, לשיריה מכל אלבומיה (כולל Touch Me עם גאנת'ר), ובשנת 2005 הוציאה לאחר 14 שנים, את אלבום האולפן האחרון שלה עד כה: Angel with an Attitude.
פוקס הופיעה בישראל ב-28 ביולי 2010 בפסטיבל המחולות של כרמיאל וב-21 ביולי 2012 בתוכנית הגמר של "רוקדים עם כוכבים". בשנת 2015 השתתפה בפרק הסיום של הסדרה "שחקן זר" אשר שודרה בשידורי קשת, ערוץ 2.
שירותי כריעה

שירותי כריעה (שם רשמי המופיע בחקיקה: בית כיסא ללא מושב או בית שימוש מזרחי; בסלנג: שירותי בול פגיעה) הם שירותים שאין בהם אסלה והמשתמש כורע מעל חור ברצפה. השם "בול פגיעה" מגיע מהצורך של המשתמש לדייק לחור; באנגליה הם מכונים לעיתים שירותי "Stand & Deliver" (בעברית: "עמוד וסַפֵּק"). 
ישנם שני סוגים עיקריים של שירותי כריעה: שירותים טורקיים ושירותים יפניים.

שירותים טורקיים

שירותים אלו מורכבים מחור ברצפה, עם או בלי מקום מיוחד לרגליים, והמשתמש כורע מעליהם כשפניו לכיוון הכניסה.
הם נפוצים מאוד בשירותים ציבוריים בהודו, ברפובליקות לשעבר של ברית המועצות, במזרח אסיה ובטורקיה, אך ניתן למצוא אותם גם בצרפת ובאיטליה, בעיקר בתחנות רכבת. כמו כן, ניתן למצוא שירותים כאלו בבתי סוהר רבים בישראל. הם נמצאם גם בכמה בסיסי טירונים בצה"ל.
בהודו, אך גם בארצות אחרות (ובישראל עד ראשית שנות התשעים של המאה העשרים), נפוץ ברכבות השימוש בשירותי בול פגיעה שאינם מחוברים למערכת ביוב, והפסולת יוצאת ישירות לפסי הרכבת.
בסין נפוצים שירותים ציבוריים דומים, כשאת הצרכים פשוט מטילים לתוך תעלה ארוכה ללא מחיצות בין המשתמשים השונים.
במחנות תנועות נוער בישראל ניתן למצוא שירותים דומים, הבנויים בשתי קומות: בקומה העליונה תאי השירותים, ובקומה התחתונה מתאספת הפסולת. אנשי שירות מפנים את הפסולת מן הקומה התחתונה ומפזרים עליה ועל רצפת התאים בקומה העליונה סיד חי לצורך חיטוי.

שירותים יפניים

אלו נראים כמשתנה שקובעה לרצפה, המשתמש כורע מעליהם כשגבו לכיוון הכניסה.
הפסולת נאספת בתחתית המתקן, הממולאת מעט מים.
בעת השימוש רצוי להתקרב ככל האפשר לקיר על מנת שלא ללכלך את הרצפה הקרובה לכניסה. בשירותים מסוג זה ובניגוד לשירותים טורקיים, ישנה לרוב מערכת שטיפה הזהה לזאת שבשירותים מערביים. המערכת שוטפת את הפסולת לתוך מאגר, שלאחר מכן מרוקן לתוך מערכת הביוב. ישנה גם גרסה של שירותים יפניים בהם המתקן מורם כ־30 סנטימטרים מהרצפה; תצורה זאת מאפשרת לגברים להשתין בעמידה תוך דיוק מרבי. 
בשני סוגי השירותים ישנה לעיתים ידית בצדי השירותים בה ניתן להחזיק לצורך יציבות, בשירותים יפניים ניתן להשתמש גם במנגנון השטיפה לצורך זה. שירותי כריעה שאינם חור סתמי ברצפה מורכבים ממגוון חומרים, מקרמיקה ופורצלן ועד פלדת אל-חלד.

התייחסות בחקיקה בישראל

שירותי כריעה מוגדרים כ"בית כיסא ללא מושב" בתקנות הבטיחות בעבודה (נוחיות), תשכ"ה-1965:
"בית כסא ללא מושב" - בית כסא שאסלתו עשויה מלוח עם קערה מרכזית והלוח והקערה שקועים ברצפה והידוע גם כבית שימוש מזרחי
— תקנות הבטיחות בעבודה (נוחיות), תשכ"ה-1965
אוטו פרדיננד פון אבנספרג אונד טראון

ביוגרפיה

טראון נולד ב-27 באוגוסט 1677 בעיר אודנבורג אשר השתייכה לאימפריה הרומית הקדושה. כיום שמה של העיר שופרון והיא נמצאת בתחומי הונגריה המודרנית. אביו שלח אותו ללמוד באוניברסיטת האלה, אולם הוא עזב את הלימודים בשנת 1695 והתגייס לצבא נסיכות הבוחר מברנדנבורג. הוא לחם בהולנד כנגד צבא ממלכת צרפת במהלך מלחמת תשע השנים. לאחר המצור על נאמור באותה שנה, הוא עזב את הצבא הברנדנבורגי והתגייס לצבא האימפריה הרומית הקדושה. במהלך מלחמת הירושה הספרדית הוא השתתף בקרבות באיטליה ועל הריין. בשנת 1709 הוא הועבר לזירת הקרבות בספרד תחת פיקודו של גידו גראף סטארהמברג ובשנה לאחר מכן הועלה לדרגת אוברסט. בשנת 1713, כאשר נסוגו הכוחות הקיסריים מספרד, הוא הוביל את הגדוד שלו ללומברדיה, ולחם עמו בהצטיינות בקרבות הזירה האיטלקית של מלחמת הברית המרובעת. על הישגיו הוא הועלה בשנת 1723 לדרגת גנרל-פלדווכטמייסטר (שווה ערך למייג'ור גנרל). וב-1733 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. בעקבות הגנתו העקשנית על קפואה כנגד הספרדים, הוא נקרא לווינה בשנת 1735 והועלה לדרגת פלדצוגמייסטר. בקיץ של אותה השנה מונה לתפקיד מדיני למחצה בהונגריה שבמסגרתו טיפל באי השקט ששרר שם. לאחר מכן מונה בידי קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כמושל הכללי של לומברדיה.
זמן קצר לאחר מות הקיסר, הקיסרית החדשה מריה תרזה העלתה אותו ב-9 באפריל 1741 לדרגת גנרל-פלדמרשל. כאשר התפשטה מלחמת הירושה האוסטרית ללומברדיה הוא הצליח לנצח את הספרדים בקרב קמפוסנטו ב-8 בפברואר 1743, אך יתרונם המספרי של אויביו וחוסר התמיכה מווינה, גרמו לכך שהוא לא יכול היה לנצל את הישגיו. על מאמציו הוא נעשה לחבר במסדר גיזת הזהב, הוא נשלח לאחר מכן לזירת הריין, אולם פלישתו של פרידריך הגדול לבוהמיה גרמה לכך שהוא הועבר לשם. טראון וחייליו צעדו מאלזס דרך בוואריה והפלטינט העליון אל השטח המאוים, והצליחו להדוף את הפלישה הפרוסית. פרדריך התרשם מאוד מביצועיו של טראון, ולימים כינה אותו המורה שלו באמנויות המלחמה. בשנת 1745 הוא הצליח להדוף את הפלישה הצרפתית לחבל הריין וכך לאפשר את הכתרתו של פרנץ שטפן בעלה של מריה תרזה כ"פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה" בפרנקפורט. לאחר המלחמה הוא מונה למושל הכללי של טרנסילבניה, ובתפקיד זה מת ב-18 בפברואר 1748 בעיר הרמנשטאדט (כיום סיביו ברומניה המודרנית).
אינדיאני (קבוצת כוכבים)

כוכבים מעניינים

α באינדיאני (הפרסי) הוא ענק כתום במרחק של כ-100 שנות אור עם בהירות מדרגה 3.1. את הכוכב מקיפים במרחק גדול זוג ננסים אדומים עם בהירויות מדרגה 12-13.
ε באינדיאני הוא כוכב הסדרה הראשית כתום, דומה לשמש אך קטן ממנה ב-25%, עם טמפרטורה נמוכה בכ-1,500 קלווין, במרחק של 11.8 שנות אור עם בהירות מדרגה 4.7. את הכוכב מקיפים במרחק של כ-1,500 יחידות אסטרונומיות ממנו זוג ננסים חומים המקיפים זה את זה במרחק של כ-2 יחידות אסטרונומיות. מאסותיהם מוערכות בכ-50 וכ-30 מסות צדק. בשל קרבתו למערכת השמש, דמיונו לשמש וקיומם של הננסים החומים, המרמז על קיומם של כוכבי לכת נוספים, הכוכב מהווה יעד מועדף לחיפוש אחר חיים מחוץ למערכת השמש.
θ באינדיאני הוא כוכב כפול במרחק של כ-100 שנות אור המורכב מכוכב הסדרה הראשית לבן עם בהירות מדרגה 4.7 ובן זוג עמום יותר עם דרגת בהירות 7 שניתן להבחין בו בטלסקופ חובבים.
אמון אליוט

ביוגרפיה

אליוט נולד באדינבורו שבסקוטלנד. אביו הוא ממוצא פרסי ואימו סקוטית. הוא גדל בדודינגסטון  בפרוור פורטובלו באדינבורו, ולמד בבית הספר ג'ורג' הריוט. אליוט התחיל ללמוד ספרות אנגלית וצרפתית באוניברסיטת אברדין. אחרי שנה נשר מהאוניברסיטה ונרשם ללימודי משחק ב"האקדמיה הסקוטית המלכותית למוזיקה ודרמה". ב-2005 סיים את לימודי התואר.

קריירה

בטלוויזיה הופיע אליוט בסדרה "בחזרה לאחוזת העמק", "Feel the Force", "החיים שאחרי" ובסדרה "פרדוקס" בה שיחק בתפקיד הראשי בדמות ד"ר כריסטיאן קינג. עוד שיחק בתפקיד ג'יי אדמס בסדרת הדרמה "Lip Service" בערוץ BBC Three, בפרק בסדרה "המפקח ג'ורג' ג'נטלי" ובדרמת הפשע "ורה".
הופעת הבכורה של אליוט בקולנוע הייתה ב-2009 בסרט "The Clan". ב-2010 שיחק בסרט "Black Death" לצדו של שון בין. עוד השתתף בסרט "Strawberry Fields". ברדיו השתתף בתסכיתי דרמה כמו "Places in Between" ו-"Black Watch".
בתיאטרון שיחק אליוט במחזה שזכה בשבחי הביקורת "Black Watch" בתפקיד טוראי פרייזר, אותו גילם במשך שנתיים וחצי בתיאטרון הלאומי של סקוטלנד. ב-2010 הופיע בתפקיד קלאודיו במחזה "מידה כנגד מידה" בתיאטרון אלמיידה לצדם של אנה מקסוול מרטין ורורי קיניר.
ב-2011 ו-2012 שיחק בתפקיד ריצ'י בסיטקום "שלישייה" בערוץ "Comedy Central", לתסריט מאת טום מק'ריי. בסדרה הוא מגלם דמות של גיי שמכניס חברה שלו להריון.
אליוט כיכב בתפקיד ג'ון מוריי הכריזמטי בסדרת הדרמה "גן עדן לנשים" של ערוץ BBC One לצדה של השחקנית הסקוטית ג'ואנה ונדרהאם.
באוגוסט 2017 שיחק אליוט בתפקיד אנדי ברנר בסדרה "בידיים טובות" לצדה של ג'ודי ויטאקר.
בנק מרמורוש, בלנק ושות'

בנק מרמורוש, בלנק ושות' (ברומנית: Banca Marmorosch, Blank & Co) הוא בנק שנוסד ונוהל על ידי יהודים רומנים, היה אחד הבנקים הוותיקים ביותר של רומניה ובמהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, הבנק הגדול והחזק ביותר ברומניה.

היסטוריה

בשנת 1848, בתקופת המהפכה בוולאכיה, הסוחר היהודי הוולאכי יעקב מרמורוש ייסד בבוקרשט עסק שפעל בתחומי המסחר ומתן הלוואות ונשא את שמו. מאוחר יותר עשה שותפות עם הבנקאי היהודי יעקב לבל, גיסו של בלנק ובשנת 1864 עם מאוריצ'יו בלנק. ב-1865 הצליח לבל לשכנע את הבנק האימפריאלי העות'מאני לפתוח סניף ברומניה תחת השם "הבנק של רומניה" (Banque de Roumanie). ב-1870 פרש יעקב מרמורוש מעבודתו ונסע לווינה. בלנק שינה ב-1874 את שם הבנק ל"מרמורוש, בלנק ושות'", בנק מקושר לבנק הווינאי של יצחק לבל והפסיק כל פעילות שלא הייתה בתחום הפיננסי. ב-1905 הפכה השותפות לחברת מניות עם הון רשום של 8,000,000 לאי, שהוגדל מאוחר יותר ל-125,000,000 לאי.
במלחמת העצמאות של רומניה תמך הבנק בפעולות הצבאיות של הממשלה ובעקבות זאת, כעבור שנתיים, הפרלמנט הרומני העניק למאוריצ'יו בלנק את האזרחות הרומנית (הרומנים מנעו את האזרחות מרוב יהודי רומניה עד אחרי מלחמת העולם הראשונה).
בשנת 1878 הבנק מימן, יחד עם היזם Leon Guillaux, את סלילת מסילת הברזל בין בוקרשט ובין פרדאל ובשנת 1882 את המנהרה בין ברבושי ובין גאלאץ. מאותה שנה מימן הבנק את התיעול של בוקרשט. ב-1887 הבנק השתתף בהקמת בית החרושת לנייר בסקאן (Scăeni). מ-1889 הבנק היה לחברה בערבון מוגבל של בנק Darmstädter מברלין ושל הבנק המסחרי של פשט עם הון של שניים וחצי מיליוני פרנקים. הבנק, יחד עם המהנדס I. G. Cantacuzino, הניח את היסודות של בית החרושת למלט בבראילה ומימן את מסילות הברזל בקווים דורוחוי-יאשי ורמניקו ולצ'אה-קאינן (Câineni), בשנת 1895. ב-1897 ייסד הבנק את חברת הביטוח Generala (הכללית), עם הון של שלושה מיליוני פרנקים. ב-1898 המיר הבנק 54 מיליוני פרנקים, הלוואה שקיבלה עיריית בוקרשט ואירגן מחדש את בית החרושת לסוכר בקיטילה (Chitila) עם הון של שניים וחצי מיליוני פרנקים. משנת 1905 החברה נרשמה כחברה אנונימית עם הון של שמונה מיליוני פרנקים. עסקי הבנק התרחבו גם מחוץ לרומניה, השתתפות בהלוואה של 35,000,000 פרנקים לעיריית סופיה וייסוד הבנק למסחר והשקאות של סלוניקי.
בשנות העשרים של המאה העשרים בנק מרמורוש, בלנק ושות' היה הבנק המסחרי הגדול והחזק ביותר ברומניה. לבנק היו 25 סניפים ברומניה ו-4 סניפים בחו"ל, בפריז, בווינה, באיסטנבול ובניו יורק. הבנק היה מעורב בניהול 115 פירמות, שדרכן היה מקורב למחנה בניות הברית של ההסכמה הלבבית, אך שמר גם על הקשרים הוותיקים עם השותפים מהבנק הווינאי ומהבנק הבודפשטי.
כתוצאה מהמשבר הכלכלי העולמי של 1929 נקלע הבנק ב-1931 לקשיי נזילות והתקשה לעמוד בפדיון החסכונות, במיוחד לאחר שהציבור המבוהל עמד בתורים ארוכים, כדי להוציא את כספו. כשהבנק נכנס למצב של אי יכולת לעמוד בהתחיבויותיו ונדרש הסדר נושים, התערב הבנק הלאומי של רומניה, לקח על עצמו חובות בלתי ניתנים לגבייה והעניק לבנק אשראי מועדף. בהמשך קיבל הבנק זיכיון של המדינה בתחום ממכר מוצרי הטבק, בתנאי שישיב לבנק הלאומי את האשראי שקיבל ממנו, תוך 14 שנים. בשנת 1948, לאחר מאה שנות קיום עצמאי, הולאם הבנק.
IBM Sequoia

IBM Sequoia הוא מחשב-על בסקלת הפטה, נבנה על ידי חברת IBM ל-NNSA כחלק מהתוכנית לחישוב ומחשוב מתקדם. הוא התקבל במעבדה הלאומית לורנץ ליברמור ב-2011, ונפרש באופן מלא ביוני 2012.
ב-14 ביוני 2012 הודיע מיזם ה-TOP500 שמחשב ה-IBM Sequoia החליף את מחשב ה-K כמחשב המהיר בעולם, עם ביצועים של 16.32 פטה פלופסים, 55% מהר יותר ממחשב ה-K, שהיה בעל ביצועים של 10.51 פטה פלופסים. מחשב ה-IBM Sequoia עולה במספר הליבות שלו ב-123% על פני מחשב ה-K, שלו יש 705,024 ליבות, וכן צורך פחות אנרגיה - 7.9 מגה וולט, לעומת מחשב ה-K, הצורך 12.6.
ב-17 ביוני 2013 ירד המחשב למקום השלישי במהירותו בעולם, אחרי הטיהנהה-2, והטיטן.
תוכנות מדעיות שוברות שיאים מבחינת מספר החישובים הופעלו על ה-IBM Sequoia; הראשונה עברה בביצוע ממושך את ה-10 פטה פלופסים. מודלים אלקטרופיזיולוגיים של לב האדם הגיעו לקרוב ל-12 פטה פלופסים, והגיעו לרמה של כמעט הדמיה אמיתית, ותוכנת הסימולציה הקוסמית HACC צרכה 14 פטה פלופסים.
המחשב כולו עובד על מערכת ההפעלה לינוקס, עם CNK הרצה על 98,000 nodes, ו-RHEL הרצה על 768 nodes של קלט-פלט המחוברים למערכת הקבצים.
ססאר ואייחו

סֶסַאר וָאייֶחוֹ (César Vallejo; ‏16 במרץ 1892 - 15 באפריל 1938) היה משורר, מחזאי ועיתונאי פרואני חשוב בראשית המאה ה-20. למרות שפרסם רק שלושה ספרי שירה בימי חייו הוא נחשב אחד המחדשים הגדולים בשירת המאה ה-20 וכמי שתמיד הקדים את זמנו מבחינה ספרותית.

חייו

ססאר אברהם ואייחו נולד בסנטיאגו דה צ'וקו (Santiago de chuco) כפר בהרי האנדים של פרו, כצעיר מבין אחד-עשר ילדים. הוא למד ספרות באוניברסיטה הלאומית של טרוחיו אך מחסור בכסף גרם לו לפרוש מהלימודים לזמן מה ולעבוד במטע סוכר שם נחשף לניצולם של הפועלים הפשוטים, מה שהשפיע על תפיסותיו. ב-1915 קיבל תואר ראשון בספרות ספרדית לאחר שחזר ללימודים. בהמשך עבר ואייחו ללימה שם למד באוניברסיטה הלאומית סן-מרקוס, עבד כמורה וחבר לחוגי אוונגרד פוליטיים ואמנותיים. ב-1918 פרסם את ספר שיריו הראשון 'השליחים השחורים' - Los Heraldos Negros. לאחר מספר שנים קשות בהן סירב להתחתן עם אישה שאתה ניהל רומן, אמו מתה והוא נשלח לכלא באשמת הצתת מהומות בכפרו, הוא פרסם ב־1922 את ספרו השני 'טרילצה' - Trilce - שעד היום נחשב לאחת מיצירות הרדיקליות והאוונגרדיות ביותר בשפה הספרדית. ואייחו פרסם שני ספרים של סיפורים קצרים לפני שעזב לאירופה מחשש למאסר מחודש. הוא נשאר באירופה עד למותו ב־1938 בפריז. 
בשנותיו באירופה התגורר ואייחו בעוני מר בפריז פרט לשלושה מסעות שערך לברית-המועצות וכמה שנים בראשית שנות ה-30 אותן בילה בגלות בספרד שם קיבל מלגה מממשלת ספרד. ב-1934 נשא לאישה את ג'ורג'ט פיליפרט. מסעותיו לברית המועצות הובילו אותו לכתיבת שני ספרים בנושא. בנוסף כתב לאורך השנים מאמרים תאורטיים, מאמרי עיתונות ואף ספר ילדים. 
ואייחו מת ממחלה, ככל הנראה מלריה. הוא נקבר תחילה בבית קברות של הפרולטריון במונטרו (Montrouge) אך לאחר מכן הועברה גופתו לבית הקברות מונפרנאס.
דן ברינקר

ביוגרפיה

ברינקר שירת 27 שנים במשטרת ישראל. שימש ראש מחלקת סיור ומבצעים במשטרה, מפקד נפת יהודה, ראש המטה המבצעי של שר המשטרה משה שחל (1993–1994), ראש אגף מבצעים במשטרה (1994–1997) ומפקד המחוז הדרומי (1997–2000). בשנת 1998 הקים ברינקר את היחידה המרכזית של מחוז דרום. במאי 2000 יצא לחופשה בהמתנה למינויו הבא ובאוקטובר 2000 התמנה לסגן המפקח הכללי, לאחר ששלמה אהרונישקי מונה לתפקיד המפכ"ל. בשנת 2003 פרש משירות פעיל. בשנת 2005 עמד בראש ועדה ציבורית שהמליצה שמאבטחים יפקידו את נשקם ולא יקחו אותו הביתה בתום עבודתם.
לאחר שירותו שימש ברינקר יועץ ודירקטור בחברות ציבוריות. ביוני 2008 מונה על ידי אבי דיכטר למנכ"ל המשרד לביטחון פנים, אך עם הקמת הממשלה ה-32 בה התמנה שר חדש למשרד, התפטר בהתאם לנוהג כדי לאפשר לשר הנכנס לבחור מפכ"ל מטעמו. 
ברינקר בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה (1984–1988), אב לשתי בנות.
המינהל הלאומי למודיעין (פרו)

היסטוריה

ב-27 בינואר 1960, שירות המודיעין הלאומי הוקם כשירות הביון והביטחון בפרו.
בעקבות השערוריות שלוו את השירות בתקופת נשיאותו של אלברטו פוג'ימורי, השירות פורק בנובמבר 2000. ב-4 בינואר 2006, הוקם המינהל הלאומי למודיעין (DINI).
שיק הכט

מאיר יעקב (שיק) הכט (באנגלית: Mayer Jacob "Chic" Hecht;‏ 30 בנובמבר 1928, קייפ ג'ירארדו, מיזורי – 15 במאי 2006, לאס וגאס, נבדה) היה סנאטור, שגריר ארצות הברית באיי בהמה ופעיל ציוני למען יהודי ברית המועצות.

חייו ופועלו

הכט נולד למשפחה יהודית בקייפ ג'ירארדו, מיזורי. היה בעל תואר ראשון במדעים בקמעונאות מאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס שאותו קיבל ב-1949.
הכט למד בבית ספר למודיעין צבאי בפורט הולברד ושימש כסוכן מודיעין עם הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת קוריאה מ-1951 ועד 1953, היה האגודה האמריקאית הלאומית למודיעין ונכנס אל היכל תהילה של האגודה האמריקאית הלאומית למודיעין בשנת 1988.
אחרי שעזב את שירותו הצבאי עבר אל מדינת נבדה בארצות הברית והחל לעסוק בעסק בנקאי ומלונאות. לאחר מכן נשא לאישה את גייל קהן בשנת 1959.

קריירה פוליטית

בשנת 1966 נבחר לסנאטור של מדינת נבדה והיה הרפובליקני הראשון המייצג את מחוז לאס וגאס למעלה מ-25 שנים. כיהן בתור סנאטור בין השנים 1975-1967 ובתור מנהיג מיעוט בסנאט בין השנים 1970-1969.
בשנת 1982 נבחר לסנאט האמריקאי לאחר ארבע הדחות והמשיך לשרת בתפקיד זה בין השנים 1989-1983, הובס בבחירות 1988 על ידי הסנאטור הדמוקרטי ריצ'רד בריאן. לאחר הפסדו בבחירות התמנה לתפקיד שגריר ארצות הברית באיי בהמה על ידי הנשיא ג'ורג' בוש בשנת 1989 לאחר התנגדות של כמה סנאטורים דמוקרטים בעניין.

שליח למען יהודי ברית המועצות

לפני פסגת רייקיאוויק בשנת 1986 נפגש עם הנשיא רונלד רייגן והפציר בו לשאול את מנהיג הסובייטי דאז מיכאיל גורבצ'וב בדרישה להקל על הגירת יהודי ברית המועצות לישראל, כולל את אלה ברשימה השחורה שהוכנה על ידי השלטון בברית המועצות. הכט דיווח לנשיא רייגן כי המאמץ שלו מוצלח וסיפר לרייגן כי אמר לו אחר כך שהוא נתן רשימת יהודים למנהיג הסובייטי בתחילת הפסגה כאשר נפגשו השניים לבד. לאחר מכן הודיע לתקשורת האמריקאית ש-"יהודים ברשימה ישוחררו בשקט ללא הודעות לתקשורת". הכט הודה גם לרבי מלובביץ', הרב מנחם מנדל שניאורסון שגרם לו לבצע את המאמץ להעלאת יהודי ברית המועצות לישראל.

חייו לאחר הפוליטיקה

לאחר שסיים את שירותו כשגריר באיי בהאמה בשנת 1994 חזר הביתה ללאס וגאס כדי להתמקד בפעילות העסקית שלו. הוא אובחן כחולה בסרטן הערמונית בשנת 2005 ונפטר מהמחלה שנה לאחר מכן, ב-15 במאי 2006, בגיל 77. הוא הותיר אחריו אישה ושתי בנות, לורי ולסלי.

הנצחה

במהלך חייו החליטה משפחתו להקים את בית הכנסת הר הצופים בקמפוס קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים בשנת 1981 שהיה הראשון בקמפוס הר הצופים, שנים רבות לאחר שהוקם בית הכנסת הראשון של האוניברסיטה בקמפוס גבעת רם.