google/wiki40b huggingface dataset:
המרכז הבינלאומי לירידים וקונגרסים של טנריפה

יריד סחר בינלאומי ומרכז הקונגרסים של טנריפה (בספרדית: Centro Internacional de Ferias y Congresos de Tenerife) הוא מבנה, השוכן בעיר סנטה קרוס דה טנריפה באי טנריפה שבאיים הקנריים בספרד. המבנה, שנפתח במאי 1996, משתרע על פני יותר מ-40,000 מטרים רבועים ומשמש מרכז לקונגרסים ולירידים.
המתחם תוכנן על ידי האדריכל סנטיאגו קלטראווה. הוא מוגדר כמבנה שיכול להכיל ירידים גדולים, שטחי סחר, תערוכות וכנסים שהתקיימו באי טנריפה. האולם בקומה העליונה משתרע על שטח של 12,000 מטרים רבועים וככזה הוא החלל המקורה הגדול ביותר באיים הקנריים. הבניין משמש בעיקר לאירועים גדולים של הקרנבל סנטה קרוס דה טנריפה.
קייקו (לווייתן)

ביוגרפיה

קייקו היה בשבי ליד איסלנד עד 1979 ונמכר לאקווריום איסלנדי בהפנרפיירדיר. שלוש שנים לאחר מכן הוא נמכר למרינלנד, פארק שעשועים של בעלי חיים באונטריו שבקנדה, שם הוא הופיע לראשונה מול ציבור ופיתח חבלות בעור שהעידו על בריאותו הלקויה. משם הוא נמכר לריינו אוונטורה, פארק שעשועים במקסיקו סיטי, בשנת 1985. הוא כיכב בסרט "לשחרר את וילי" בשנת 1993.
הפרסום שקיבל בזכות תפקידו בסרט הוביל למאמץ מצד חברת האחים וורנר, שהפיקה את הסרט למצוא לו בית טוב יותר. תרומותיהם של הסטודיו ושל איש העסקים קרייג מקאו הובילו להקמתה של הקרן לכבודו, "Free Willy Keiko Foundation" בפברואר 1995. עם תרומות שצברה הקרן ובעזרתם של מיליוני ילדים, האקווריום של אורגון בעיר ניופורט הוציא 7 מיליון דולר לבניית מתקנים להבראתו ובתקווה להחזירו לטבע. חברת השילוח UPS סיפקה תחבורה יבשתית סמוך לנמל התעופה של אורגון במיכל המתמחה למטרה הזו. משקלו של קייקו היה כ-3500 קילוגרמים כשהוא הועבר באוויר באמצעות מטוס המטען C-17 גלובמאסטר של חיל האוויר של ארצות הברית לביתו החדש ב-7 בינואר 1996. במהלך שנותיו באורגון הוא עלה ביותר מטון ממשקלו.
התוכנית להחזירו לטבע הייתה לנושא שעורר מחלוקות רבות. היו כאלו שחשבו ששנותיו בשבי יגרמו להחזרתו לטבע לבלתי אפשרית ויש שסברו שהניסיונות להחזירו לטבע היו מוטעים. הפוליטיקאי הנורווגי שטיינאר בסטזן כיכב בחדשות הבינלאומיות כשהציע שקייקו צריך להיהרג, ושבשרו ישלח לאפריקה בתור סיוע זר. אף על פי כן, הפעולות לקידום שחרור קייקו אל הטבע החלו ב-9 בספטמבר 1998, כשהוא הוטס למפרץ קלטסביק בווסטמאנאאיאר שבאיסלנד. עם הנחיתה, מטוס התובלה C-17 גלובמאסטר סבל מנחיתה כושלת, שנזקה נאמד על כמיליון דולר. עם זאת, לקייקו לא נגרם נזק. השגחתו היום-יומית הפכה לאחריותה של חברת "Ocean Futures Society". קייקו עבר אימונים שנועדו להכינו לשחרורו הסופי אל הטבע, כולל שחייה במשגיח בים הפתוח. 
במהלך אחת משחיותיו המושגחות, מאמניו של קייקו איבדו את עקבותיו בחופי איסלנד, ב-11 ביולי 2002 ונמנעו מלאתרו באמצעות מכשיר המעקב הצמוד לסנפיר הגבי שלו. קייקו אותר לבסוף במרחק של כ-1,400 קילומטרים מחופי נורווגיה. בספטמבר הוא עקב אחר סירת דיג בהלסה, שם יכלו מעריציו לרכוב על גבו. ביולוגיים ימיים מקומיים נוכחו לגלות אותו רעב לאחר שאיבד ממשקלו, במהלך שהותו בצפון האוקיינוס האטלנטי. מספר ימים לאחר מכן, מטפליו הגיעו למקום ובמהרה משכו אותו אל חופי טקנס ביי, במטרה להרפות את מגעו עם בני אדם. הם קיוו שלהקה חולפת של לווייתנים מסוגו "תאמץ" אותו ותוביל אותו חזרה אל הים הפתוח, אך היא מעולם לא הגיעה, מה שאילץ את מטפליו להמשיך לטפלו ולהאכילו.

מותו

קייקו מת ב-12 בדצמבר 2003, בגיל 27, ככל הנראה מדלקת ריאות. בעקבות פניותיהם של מעריצי הקטלנים, ומעריצי "לשחרר את ווילי", אקווריום החוף אורגון קיים טקס אזכרה לזכרו ב-20 בפברואר 2004, שבו נכחו כ-700 איש.
תוכנית (אדריכלות)

בתחום האדריכלות וההנדסה, תוכנית היא שרטוט המציג באופן דו-ממדי את צורת הבינוי התלת ממדית על פרטיה השונים. תוכנית היא סוג המסמך הבסיסי ביותר המתאר את המבנה על ידי היטל גרפי על מישור המקביל לקרקע. על אף שויזואלית ניתן להציג תמונה דו ממדית בלבד, ניתן לשרטט כיום באופן ממוחשב תוכניות תלת ממדיות. תוכניות כאלה ניתן להדפיס באמצעות מדפסת תלת מימד. 
קיימים סוגים רבים של תוכניות המתארות את המבנה התלת ממדי בצורות שונות, תוך התייחסות למרכיבים השונים שלו. מכיוון שבאופן תאורטי נדרשים אינסוף חתכים אופקיים בדמות מישור כדי לתאר מערכת תלת ממדית, אל תוכניות אדריכליות והנדסיות נלווים עוד מסמכים נוספים הרלוונטיים להבנת המבנה ולצורך בנייתו בהם חתך, חזית, פריסות (בעיצוב פנים), פרטי בניין או אמצעים גרפיים נוספים המתארים מרחב תלת ממדי בהם איזומטריה, אקסונומטריה ופרספקטיבה.
תוכניות המתארות מבנה גדול משורטטות תמיד בקנה מידה על מנת שניתן יהיה להכיל מבנים שלמים על גבי נייר.

מטרת התוכנית

תוכניות משמשות בראש ובראשונה לתכנון והן מהוות שפה חזותית בה יכולים המתכננים (אדריכל, מהנדס בניין, יועצים) להעביר את הרעיונות התכנוניים שלהם ולתאם בין הכוונות השונות. תוכניות משמשות תחילה כלי תכנוני והן הופכות לבסוף למסמך המסביר כיצד לבנות את הבניין. בנוסף, התוכנית משמשת גם להצגת המבנה עבור יזם הבנייה או לקוחות המעוניינים לקנות את הנכס.
תוכניות מסוימות מהוות גם מסמך בעל תוקף חוקי, כמעין חוזה, המחייב את קבלן הבנייה לבנות לפיו, על בסיסו ניתנת הצעת מחיר לבנייה ולפיו גם ניתן היתר בנייה על ידי הרשויות.

עקרונות גרפיים בתוכנית

כאמור, תוכנית היא הצגה גרפית דו-מימדת של מרחב תלת ממדי. בשרטוט תוכנית שואפים תמיד להציג את המידע המרבי שניתן לספק על המרחב בכלים דו-ממדיים מקובלים ומוסכמים. כלים אלה כוללים קווים מסוגים שונים (עובי, צבע ורציפות), מילוי שטחים, הערות מילוליות ומספריות וסימנים מוסכמים נוספים.
התוכנית היא חתך אופקי אותו ניתן לתאר כמראה המבנה מלמעלה אשר נחתך על ידי מישור המקביל לקרקע בגובה נתון. האלמנטים המבניים שנחתכו יסומנו לרוב בקו עבה יותר בתוכנית. לעומתם, אלמנטים שניתן לצפות בהם אך לא נחתכו כיוון שהם נמוכים ממישור התוכנית מסומנים לרוב בקו דק יותר.
גובה מישור התוכנית קובע במידה רבה גם את היקף המידע הנכלל בתוכנית. ככל שמישור התוכנית עובר דרך יותר אלמנטים בחלל, ניתן יהיה להעביר מידע אודותיהם ביתר פשטות. חלון שדרכו עובר מישור התוכנית מסומן בתוכנית בבירור, אך אם הוא נמצא מעל מישור התוכנית, הוא יהיה מסומן בדרך אחרת: בטקסט, בתוכנית נפרדת או באמצעות סימן מוסכם כלשהו. באופן דומה מופיעים על התוכנית סימוני פתחים, סימוני מדרגות ומעקות, קירות נטויים ועוד אלמנטים אדריכליים שאינם בהכרח מקבילים או ניצבים למישור החיתוך.
תוכניות שנועדו לתאר דווקא את חלקו העליון של החלל כמו תוכנית תקרה או תאורה יתארו על ידי מבט מלמטה ממישור התוכנית אל החלל שמעליה.
מלחמת הכפתורים

תקציר העלילה

ולראן ולונז'וורן הם שני כפרים צרפתים שכנים המסוכסכים שנים רבות; סכסוך שמביא גם ליריבות בין ילדי הכפרים. בהתקלות של שניים מילדי לונז'וורן בקבוצת ילדים מוולראן, מתלהטות הרוחות ונאמרות מילות גנאי שאינן בדיוק מובנות לילדים, אך מציתות את המאבק. כאשר ילד נתפס על ידי הקבוצה היריבה נגזרים כפתורי בגדיו, שרוכי נעליו וחגורת מכנסיו כאות לתבוסתו והשפלתו (מכאן גם שם הסרט). הילדים מחליטים כי החבורה המנצחת היא זו שתצבור את מירב הכפתורים. לאחר שלבראק, מנהיג חבורת ילדי לונז'וורן, מוכה על ידי אביו בשל איבוד כפתוריו, הוא הוגה רעיון מבריק: ילדי הכפר שלו מופיעים אל "קרב" שנקבע מראש, עירומים וכך הם זוכים ביתרון על יריביהם. שמחתם לא נמשכת זמן רב, שכן אחד מחבריהם קושר קשר עם ה"אויב" ומוסר מידע על הפשיטה המתוכננת. הבוגד נתפס ונענש על ידי חבריו. הוא פונה להוריו וכך מגויסים גם הורי הילדים ושאר המבוגרים למאבק הבין-כפרי.

הפקה

הסרט צולם בעת אחד משיאיה של מלחמת העצמאות של אלג'יריה בה נלחמו כוחות צבא צרפתיים. אופיו האנטי מלחמתי של הסרט תרם לקשיים בהם נתקל הבמאי רובר בעת שניסה לגייס תמיכה כספית להפקת הסרט. בסופו של דבר, נאלץ רובר, שהיה אז במאי מתחיל וחסר פרסום, להקים יחד עם אשתו השחקנית, דניאל דלורם, חברת הפקה עצמאית. גם אז, אף חברת הפצה צרפתית לא הסכימה להפיץ את הסרט. רובר פנה אז לארצות הברית לחברת האחים וורנר והצליח לשכנעם, למרות חוסר התלהבותם, להפיץ את הסרט.
הסרט צולם בארבעה אתרי צילום שונים. שני אתרים הסמוכים לפריז במחוז איל-דה-פראנס ושני אתרים במחוז סאנטר-עמק הלואר שמדרום לפריז.

קבלה וביקורת

איש לא צפה את הצלחתו הגדולה של הסרט, אף לא יוצרו. בצרפת לבדה צפו בו קרוב ל-10 מיליון צופים וגם ברחבי העולם הוא הפך ללהיט. גם בקרב מבקרי הקולנוע זכה הסרט לתגובה אוהדת. הסרט אף זכה בפרס ז'אן ויגו היוקרתי ב-1962. איב רובר זכה להצלחתו הקולנועית הראשונה כבמאי והמשיך לביים סרטים נוספים שזכו להצלחה כגון: אלכסנדר המאושר (1968) והבלונדיני עם הנעל השחורה (1972).
בעת הקרנתו בארצות הברית, בדצמבר 1963, כתב, בוסלי קרות'ר (Bosley Crowther), מבקרו של הניו יורק טיימס, כי גם אם ניתן לעשות אלגוריה ממלחמות הילדים למלחמות האמיתיות, בסך הכל זוהי קומדיה קלילה, המנצלת למטרותיה את התנהגותם הפרועה והחמודה חליפות של גיבוריה הצעירים. הוא אף טען כי הגרסה הקולנועית המוקדמת יותר (מ-1937) לספרו של פרגו היא מוצלחת יותר. גם המבקר הישראלי, עזריה רפפורט ראה את הסרט, בעת יציאתו למסכים בישראל, כ"בידור נעים לקטן ולגדול" אף כי "משחקם של הילדים מודגש ו"מלומד" יותר מדי". לעומתם, כתב המבקר הישראלי זאב רב-נוף בתחילת 1964 כי "מאחורי התעלולים המשעשעים מסתתר משהו עמוק יותר - תחושה של ידידות וחברות, מעין אספרי אנושי גדול ובלתי רגיל וגם מן התקשרות נפשית בין ילדים מחוננים אפילו אם הם משתייכים למחנות מנוגדים". ברבות השנים, לאחר שגברה ההערכה לסרט, כתב אורי קליין כי זהו "אחד מסרטי הילדים - או, בעצם, סרט על ילדים - הטובים ביותר שהופקו אי פעם" וכי הסרט הוא "קומדיה אנושית, סאטירה חריפה ואלגוריה מרירה למדי".
הסופרת גלילה רון פדר-עמית תיארה את הסרט כבעל השפעה רבה עליה וכאחד הגורמים החשובים שהשפיעו עליה בכתיבת סיפורים ותסריטים.
מריאמה חאן

חיים

מריאמה חאן נולדה בשנת 1977 לאב סנגלי ולאם גמבית. היא גדלה בעיר החדשה של בריקמה  ברובע קומבו  המרכזי שבגמביה.
מריאמה חאן התחילה לעשות סרטים דוקומנטריים קצרים כתלמידה של הנרי פלט באוניברסיטת ברנדייס. היא עשתה כמה סרטים דוקומנטריים בין השנים 2008-2009. סרטה "Sutura: Rape and Justice in Senegal" (בתרגום חופשי לעברית: סוטורה: אונס וצדק בסנגל) זכה בפרס בקרן האומות המאוחדות , וסרטה "The Journey Up The Hill" (בתרגום חופשי לעברית: המסע במעלה הגבעה) הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי Cinekambiya  בשנת 2016.
בגמביה עבדה מריאמה חאן כסגנית מנהל היחידה לניתוח המדיניות במשרד הנשיא. הנשיא יחיא ג'אמה מינה אותה למזכ"ל שירות המדינה של גמביה בשנת 2010, אם כי המינוי נמשך רק כמה חודשים. לאחר מכן היא מונה לתפקיד מזכיר קבוע במשרד ללשכת כוח אדם.
בשנת 2018 היא כתבה מכתב פומבי לנשיא אדאמה בארו, להגנה על מוסה באטי, אחד מחמישה שוטרים שנאשמו ברצח לאחר מותם של שלושה מפגינים צעירים בעצרת נגד זיהום בפאראבה בנטה .
כיום מריאמה חאן מלמדת היסטוריה אפריקאית ותרבות בקולג' להמן שבניו יורק.
יז'י לרסקי

יז'י יאן לרסקי (בפולנית: Jerzy Jan Lerski;‏ 20 בינואר 1917, לבוב – 16 בספטמבר 1992, סן פרנסיסקו) היה משפטן פולני-אמריקאי, חוקר מדע המדינה, היסטוריון וחסיד אומות העולם.

קורות חייו

לרסקי למד בגימנסיה בלבוב (שבעת זו השתייכה לפולין - כיום באוקראינה) ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת לבוב. הוא החזיק בעמדות ליברליות והתנגד לאנטישמיות ולאפליית סטודנטים יהודים באוניברסיטאות פולניות. בין היתר התנגד לנוהל של הקצאת מקומות ישיבה נפרדים ליהודים - "ספסלי יהודים" (getto ławkowe) - ולנומרוס קלאוזוס. הוא היה פעיל פוליטי בתנועת הנוער הסוציאל-דמוקרטי הפולני (Polska Młodzież Społeczno-Demokratyczna), תנועה שהתנגדה ללאומנות ולאנטישמיות. בשנת 1938 הוכה לרסקי על ידי סטודנטים אנטישמים אך המשיך בפעילותו.

פעולותיו להצלת יהודים בפולין הכבושה

ב-1940, לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה, הגיע לרסקי לבריטניה, שם היה פעיל בשורות המפלגה הסוציאליסטית הפולנית (PPS) . הוא הוצנח על ידי הממשלה הפולנית הגולה והגיע לוורשה כשברשותו כסף רב, בדולרים, שיועד לארגון היהודי הלוחם. הכסף הגיע לאדולף ברמן וזה יצר קשר בין לרסקי לבין מנהיגים של המחתרות היהודיות בוורשה ובקרקוב. לרסקי השתתף בהברחת יהודים מבתי כלא וממחנות ריכוז. עם שובו ללונדון מסר מידע על המתרחש באזורי הכיבוש לממשלת פולין הגולה, כולל מידע שהדפיס אחד מארגוני המחתרת היהודיים בוורשה.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה היגר לרסקי לארצות הברית והיה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת סן פרנסיסקו . בין היתר הרצה באוניברסיטאות ביפן, פקיסטן וסרי לנקה.

הנצחה

בשנת 1985 הכיר יד ושם בלרסקי בתואר חסיד אומות העולם.
מרט טרואן

ביוגרפיה

טרואן נולדה בטרונדהיים, בנעוריה הייתה חברה ביחד עם אחותה בהרכב המוזיקלי "Pastel".
ב-1985 השתתף ההרכב ב-Melodi Grand Prix, התחרות הנורווגית הבוחרת את נציג נורווגיה לאירוויזיון, עם השיר "Ring Ring Ring" והם סיימו במקום השלישי.
ב-1992 השתתפה בתחרות כזמרת סולו ונבחרה לייצג את נורווגיה באירוויזיון עם השיר "Visjoner", בתחרות במאלמה הייתה במקום ה-18.
שנה לאחר מכן ניסתה פעם נוספת לייצג את נורווגיה בתחרות אך לא זכתה, אך בשנה זו זכתה ב-"OGAE Second Chance Contest" תחרות המאורגנת על ידי מועדון מעריצי האירוויזיון בה לוקחים חלק משתתפים מהתחרויות המקדימות לאירוויזיון.
היא דובבה את בל בדיבוב הנורווגי של היפה והחיה.
ב-1996 יצא האלבום הראשון שלה.
היא שימשה תקופה גם כמנחה בטלוויזיה.
קרל אמדאוס הרטמן

חייו

הרטמן למד באקדמיה של מינכן בשנות ה-20. הוא עזב כליל, מרצונו החופשי, את חיי המוזיקה בגרמניה במשך התקופה הנאצית, בלי לעזוב את גרמניה ואף אסר לנגן שם את יצירותיו. השלטון הנאצי גינה יצירה מוקדמת שלו, "מיזררה" (1933-1934), שבוצעה לראשונה בפראג ב-1935); אולם המוזיקה שלו נוגנה ופרסומו המשיך וגדל בארצות שמחוץ לגרמניה. בראשית שנות ה-30 החל בקשר של מדריך-בן חסות עם הרמן שרכן, שנמשך עד סוף חייו, ובתקופת המלחמה היה לתלמידו של אנטון וברן.
אחרי מלחמת העולם השנייה, הרטמן סיים מספר יצירות איכותיות, מהן ידועות ביותר שמונה סימפוניות. המוכרת ביותר היא אולי הראשונה, המוכתרת בשם "ניסיון ליצור רקוויאם" (Versuch eines Requiems). ראשיתה של יצירה זו בשנת 1936 כקנטטה לאלט סולו ותזמורת, מבוססת פחות או יותר על כמה שירים נבחרים של וולט ויטמן. תוך זמן קצר נודעה בשם "חיינו: קטע סימפוני" (Unser Leben: Symphonisches Fragment) וכוונה כאמירה על מצבם העגום של אמנים ובעלי השקפות ליברליות בראשית המשטר הנאצי. אחרי תבוסת הרייך השלישי במלחמת העולם השנייה, התבררה לאשורה זהות קורבנותיו האמיתיים של המשטר ושם הקנטטה שונה ל-"קטע סימפוני: ניסיון ליצור רקוויאם" בכוונה לחלוק כבוד למליוני הניספים בשואה. הרטמן עיבד את היצירה בשנים 1954-1955 לסימפוניה הראשונה שלו ולבסוף פרסם אותה בשנת 1956.
סגנונו של הרטמן לקטני. ביצירותיו המוקדמות ניכרת בבירור השפעתם של מהלר ואנטון ברוקנר, כמו גם הניב הקונטרפונקטי של מקס רגר. בהמשך אימץ אי-אילו תכונות סגנון של המלחינים הנאו-קלאסיים כדוגמת פאול הינדמית וסטרווינסקי בתקופתו הביניים ביצירתו. אף כי למד אצל וברן והבין את שנברג, השפעתו של ברג בולטת ביצירתו יותר מאלה של שני החברים האחרים באסכולה הווינאית השנייה.
הרטמן היה לאישיות חשובה אחרי מלחמת העולם השנייה כמארגן סדרת הקונצרטים "מוזיקה ויוה" במינכן, גרמניה. הוא יצר את הסדרה כדי לחדש את היכרותה של החברה הגרמנית עם היצירות המודרניות, שהשמעתן נאסרה בכפוף למדיניות האסתטיקה של המפלגה הנאציונל-סוציאליסטית.
מיסטיקה

המילה מיסטיקה נגזרת מהמלה היוונית μυστικός, "מיסטיקוס", משמעותה סגירה או הסתרה. המיסטיקה קשורה לאופנים שונים של סגירה, שכן המיסטיקה עוסקת בדברים כמוסים העוברים בלחישה, וסגירת החושים, שכן עניינה של המיסטיקה הוא בדברים שאינם נתפסים בידי חמשת החושים האנושיים.

מיסטיקה במדע

המיסטיקה מתרחקת מהמדע שהתעסקותו היא במדידה וכימות בעולם הפיזי. יש ולפעמים תאוריות מיסטיות מנבאות ניבויים גם לגבי תופעות שבעולם החומר, אך תקפותם של ניבויים אלו אינה עומדת בדרך כלל במבחן מדעי, ובמקרים שבהם הועמדו במבחן כזה, הם הופרכו או היו דו משמעיים.

מיסטיקה במאה העשרים ואחת

לקראת סוף המאה העשרים ניכרה במדינות המערב פריחה ניכרת של העיסוק במיסטיקה לצורותיה השונות, והלכו והתרבו אלה הרואים במיסטיקה מדריך לחיים, כחלק מתרבות העידן החדש. מנגד עומדים רבים הרואים במיסטיקה סוג של אמונה תפלה. הרבה פילוסופיות חדשות מתעוררות להן עקב חיפושים שונים אחר משמעות החיים, נסיעות מרובות בעולם אשר מאופיין כיום ככפר גלובלי עוזרות למידע חווייתי והתנסותי בדתות ואמונות שונות אשר מתפתחות כל הזמן.
סינבון

היסטוריה

סינבון הייתה שלוחה של רשת Restaurants Unlimited שנוהלה על ידי ריץ' קומן. קומן רצה ליצור את שבלול הקינמון המושלם, עד שלבסוף העסיק את ג'רלין ברוסו כדי להשלים את המתכון האייקוני. סניף סינבון הראשון נפתח ב-4 בדצמבר 1984 בפדרל ווי, וושינגטון. 
המאפייה הראשונה מכרה בתחילה רק את הסינבון הקלאסי. החנות הזכיינית הראשונה של סינבון נפתחה באוגוסט 1986 בפילדלפיה. ב-1991 נפתחה החנות הראשונה מחוץ לקניונים בדטרויט. 
לסינבון יש זיכיונות בינלאומיים רבים כמו בפקיסטן, קפריסין, פולין וקנדה. הרשת הייתה הזכיינית הראשונה שפתחה סניף בלוב אחרי הדחת מועמר קדאפי ב-2011.

סינבון בישראל

בישראל החברה פעלה דרך אר.או. קיי השקעות בע"מ שקנתה את הזיכיון.
הסניף הראשון נפתח באבן גבירול, תל אביב. לאחר מכן הסניפים התרחבו לפארק הקרח באילת, עמק רפאים בירושלים ונתב"ג. סניפים נוספים היו קיוסק בקניון רחובות וחנות בקריון שנסגרו בתחילת 2015. בדצמבר 2015 סטטוס הרשת בישראל החל להשתנות. הסניפים באילת ובירושלים נסגרו לחלוטין והסניף בתל אביב שינה את שמו ל'סינמון', אבל כל הסמלים בתוך הסניף עצמו נשארו ללא שינוי; הסניף בתל אביב נסגר באוגוסט 2016.
אינדוקציה

במדע, אִינְדּוּקְצִיָּה היא הדרך שבה מסיקים מסקנה ממקרים פרטיים ועוברים מהם לקביעה כללית. התהליך ההפוך נקרא "דדוקציה".
לדוגמה, אם כל החסידות שנראו עד כה הן לבנות, אפשר להסיק באינדוקציה שכל החסידות לבנות. האינדוקציה אינה תקפה מבחינה לוגית ואינה בהכרח מוכיחה הדירות, משום שהחסידה שתראה מחר עשויה להיות ירוקה, ולהפריך את המסקנה. עם זאת, האינדוקציה היא שיטת הסקה מקובלת בכל תחומי המדע (למעט במתמטיקה, שם נעשה שימוש באינדוקציה מתמטית). 
מבחינה לוגית, על אף שהשמש נראתה זורחת בבוקר אלפי פעמים, זה לא אומר שהשמש תזרח גם מחר בבוקר. אכן, מתוך הידע האסטרונומי על מחזור החיים של כוכב ידוע שבסופו של דבר יגיע סופה של השמש ועוד לפני כן סופו של כדור הארץ, כך שהכלל "השמש זורחת בבוקר" אין לו אחיזה לוגית ואף לא עובדתית. את הפגם העובדתי ניתן לתקן באמצעות ניסוח הקביעה בצורה "השמש זורחת בבוקר, ותמשיך לעשות זאת במשך עוד ארבעה וחצי מיליארד שנה ולא יותר", אך הפגם הלוגי אינו ניתן לתיקון.
פגם זה מביא לקביעה שהסקה אינדוקטיבית אינה תקינה כשמנסים לקבוע חוקים ותאוריות במדע (אם כי במשך אלפי שנים התפתח המדע בדרך זו). הפילוסוף דייוויד יום עמד על הסכנה שבהחלת ניסיון העבר על העתיד, וראה בו כשל לוגי. פילוסוף המדע קרל פופר שלל את השיטה האינדוקטיבית כדרך להתקדמות המדע, והציע את התחליף של ההפרכה כאמת מידה לבחינת תקפותה של היפותזה מדעית (להוציא היפותזות מתמטיות או לוגיות, אשר תקפותן נבחנת באמצעים חזקים יותר, כגון על ידי הוכחה מתמטית או לוגית).
אסון טבע

אסון טבע הוא תופעת טבע רבת עוצמה הנגרמת על ידי כוחות הטבע ואשר זורעת הרס וחורבן בסביבה. 
לרוב מצומצמת ההגדרה לאסונות הפוגעים באדם. אסון טבע עשוי גם להיות אסון אקולוגי אם פגיעתו בחי ובצומח חמורה (אם כי אסון אקולוגי יכול להיגרם גם על ידי מעשי אדם).
הפלישה ממאדים

הקלפים

סדרת הקלפים Mars Attacks צוירה בשנת 1962 על ידי וואלי ווד, נצבעה על ידי נורמן סאונדרס והודפסה על ידי חברת הדפסת הקלפים האמריקנית "טופס". ב-55 הקלפים סופר על פלישת חייזרים ממאדים במטרה לכבוש את כדור הארץ ולהשמיד את כל בני האדם החיים בו.

הסרט

הסרט, אשר התבסס על סדרת הקלפים ויצא לאקרנים ב-12 בדצמבר 1996, בוים על ידי טים ברטון והופץ על ידי האחים וורנר. ההפקה מומנה בחלקה על ידי רשת השכרת הסרטים בלוקבסטר, והופיעו בו מיטב שחקני הקולנוע האמריקני דאז, בהם: ג'ק ניקולסון, גלן קלוז, אנט בנינג, פירס ברוסנן ודני דה ויטו.

עלילה

העלילה מתרחשת בארצות הברית בסוף המאה העשרים. צי חלליות ממאדים מגיע לכדור הארץ עם מטרות לא ברורות. בתחילה נעשה ניסיון להתיידד עמם באמצעות קיום מפגש במדבר נבדה. החייזרים מצהירים כי פניהם לשלום, אך משהם מבחינים ביונה שמשוחררת כאות לידידות הם יורים בה, פותחים במתקפה רבתי, הורגים עשרות בני אדם, חוטפים אישה ועורכים עליה ניסויים. למרות כל זאת, נחוש נשיא ארצות הברית להתיידד עם החייזרים, והוא שולח להם מסר ידידותי. כאשר מתקבלת התנצלות רשמית, נקבע כי שגריר החוצנים ינאם בפני הקונגרס האמריקני. כאשר השגריר ניצב בפני חברי הקונגרס, הוא שולף את נשקו, הורג את כל הנבחרים ומצליח להימלט בחזרה לחללית כשהוא חוטף אדם נוסף.
לאחר שניסיון התנקשות בחייו של הנשיא מסוכל, מתחילים החוצנים את "הפלישה הגדולה". הם נוחתים ברבבותיהם בכל העולם ומשמידים את כל העומד בפניהם. לאחר שכל שרי הממשלה נהרגים, כמו גם נשיאי צרפת וארצות הברית, מגלים נער אמריקני וסבתו בדרך מקרה כי כאשר משמיעים לחייזרים שיר מסוים, ראשם מתפוצץ. המוזיקה מושמעת בכל תחנות הרדיו, והצבא מסיע מכוניות עם רמקולים ברחובות, וכך מנוצחים החייזרים לבסוף.
הסרט מתפרש על פני מוקדי התרחשות רבים ופורש מספר רב של עלילות משנה. מוקדים נוספים של העלילה הם קזינו בלאס וגאס ומשפחתו של מתאגרף לשעבר שעובד בקזינו.

המסרים בסרט

הסרט הוא פרודיה על סרטי המדע הבדיוני בארצות הברית, והדבר מודגש בעיקר במראם של החוצנים ובכך ששפתם מורכבת כולה מצפצופים ("ביפ, ביפ"). בנוסף, נמתחת בסרט ביקורת על מדיניות החוץ ההססנית שמפגינה ארצות הברית: נשיאה מעוניין בעיקר ברושם החיצוני שנוצר לממשל על ידי הפלישה ובהשפעתה על דעת הקהל, מגלה הססנות בשימוש בנשק גרעיני ותומך בהמשך ההתדיינות עם החייזרים גם לאחר שהם טובחים עשרות אנשים.

התגובות לסרט

כאשר יצא לאקרנים לראשונה, קיבל הסרט ביקורות נוקבות, אך עם השנים הפך לסרט קאלט פופולרי ביותר.
ספר נחמיה

ספר נחמיה כהמשך לספר עזרא

בדברי חז"ל לא נחשב ספר נחמיה כספר בפני עצמו, אלא הוא המשך של ספר עזרא ושני הספרים נחשבים כספר אחד במנין 24 ספרי התנ"ך, שהחלוקה ביניהם היא מלאכותית, בדיוק כשני ספרי שמואל, למשל, שמוזכרים בפי חז"ל כספר אחד לכל דבר. פעמים רבות מציינים מפרשים מתקופת הראשונים את ספר עזרא כמקור לפסוקים שמקורם למעשה בספר נחמיה, עובדה המעלה תמיהה אם לא מביאים בחשבון את העובדה ששני הספרים נחשבים כספר אחד. החלוקה לשני ספרים היא מאוחרת יותר ומתחילה בתרגום הוולגטה. גם מלשון הכתוב עצמו מוכח שמחבר ספר נחמיה איננו מחבר ספר עזרא, כאשר רואים שספר נחמיה חוזר לעסוק בקורות עזרא שכבר כתב את קורותיו בעצמו בספרו. הוכחה נוספת היא שיש נושאים רבים שחוזרים ונכתבים בספר נחמיה למרות שכבר נכתבו בספר עזרא, כגון רשימת העולים מבבל.
הגמרא מבארת שהסיבה שספר נחמיה לא התייחד כספר בפני עצמו היא משום שהחזיק טובה לעצמו ואמר "זכרה לי אלוהי לטובה" כמה פעמים במהלך הספר כהשתבחות על מעשיו הטובים. סיבה נוספת היא משום שכאשר תיאר את פועלו כפחה הגון, הזכיר בכך את הפחות הראשונות עד אותו הזמן וכך הוציא את דיבתם רעה.
גם בקרב יהודי ימי הביניים נחשב ספר נחמיה כחלק מספר עזרא, ורש"י מציין על מספר פסוקים שנמצאים בנחמיה כחלק מספר עזרא.

זמן כתיבת הספר ומחברו

הספר נכתב בתחילת ימי בית שני, וסוף הספר מתאר מאורע שהתרחש בשנת שלושים ושתים למלך ארתחששתא (היו שלושה מלכים בעלי שם זה). בתארוך המסורתי מקובל לזהות את המלך כארתחששתא הראשון, ולתארך את זמן גמר כתיבת הספר, לפי רוב הדעות המסורתיות, לשנת ג'תל"ח (348 לפנה"ס). מזווית המחקר, הספר מציב אתגרים רבים לתארוך בעקבות נקודות ציון היסטוריות ושימוש בביטויים המתאימים לתקופות שונות. השערות שונות מתארכות חלקים שונים של הכתיבה על פני טווח רחב של זמן - מהמאה ה-6 לפני הספירה, ועד למאה ה-2 לפני הספירה. חלקים שונים בטקסט לא יכלו, מזווית התפתחות השפה, להיכתב לפני שנת 515 לפני הספירה, וחוקרים רבים מתארכים את עיקר המאורעות למחצית השנייה של המאה ה-4 לפני הספירה, ולכל הפחות למאה ה-5 לפני הספירה. נקודת המוצא במחקר, הנתמכת בממצאים רבים, היא שהספר הזה, כשאר ספרי התנ"ך, נוצר בהדרגה, כאשר סופרים שונים בתקופות שונות הוסיפו וערכו חלקים שונים בספר, זאת לאורך מאות שנים, עד להגעתו לגרסה שאנו מכירים היום.
ספר נחמיה נכתב ככלל על ידי נחמיה עצמו, ורוב הספר מסופר בגוף ראשון. עם זאת, יש מקומות בהם נחמיה מוזכר בגוף שלישי, מה שמעלה את האפשרות שנחמיה לא כתב חלקים אלו, והם הוכנסו לספר מאוחר יותר, ייתכן שעל ידי אנשי כנסת הגדולה. לאפשרות זו של עריכה מאוחרת לספר, ניתן למצוא חיזוק בעובדה שהוזכרו בספר שמות אנשים כמי שחיו בימי דריווש השני. על פי גישה זו, יש לתארך את עריכת הספר לכל המוקדם, לתחילת המאה ה-4 לפנה"ס.

למרות הסדר המקובל במקרא ובמסורת היהודית, שעזרא קדם לנחמיה
גרטה וייץ

ביוגרפיה

גרטה וייץ נולדה וגדלה באוסלו בשם גרטה אנדרסון.

1972

באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה וייץ במקום 23 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:16.00 דקות.

1974

באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 זכתה וייץ במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4.05.2 דקות, אחרי גונהילד הופמייסטר ממזרח גרמניה שקבעה שיא אליפות חדש של 4:02.25 דקות וליליאנה טומובה מבולגריה (4:04.97 דקות).

שיאנית עולם בריצת 3000 מטר

בתחרות שנערכה באוסלו ב-24 ביוני 1975 זכתה וייץ במדליית זהב בריצת 3000 מטר בשיא עולם חדש של 8:46.6 דקות

1976

בתחרות שנערכה באוסלו ב-21 ביוני 1976 היא זכתה במדליית זהב בריצת 3000 מטר לאחר ששיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 8:45.4 דקות. חודש לאחר מכן, באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא סיימה במקום 12 בריצת 1500 מטר, הריצה הארוכה ביותר לנשים באולימפיאדה זו, בתוצאה של 4.04.80 דקות.

1977

בתחרות גביע העולם הביניבשתי שנערכה בדיסלדורף, מערב גרמניה בתחילת ספטמבר 1977 זכתה וייץ במדליית זהב בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:43.50 דקות.

שיאנית עולם בריצת מרתון

באליפות העולם בריצה שדה (4.728 ק"מ) שנערכה בגלאזגו, בריטניה במרץ 1978 זכתה וייץ במדליית זהב בתוצאה של 16:19 דקות, לפני נטליה מרשסקו (16:49 דקות) ומריצ'יקה פואיקה (16:59 דקות), שתיהן מרומניה. באליפות אירופה שנערכה בפראג, צ'כיה ב-29 באוגוסט היא זכתה במדליית ארד בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:34.33 דקות, אחרי סבטלנה אולמסובה מברית המועצות שקבעה שיא אליפות חדש של 8:33.16 דקות ונטליה מרשסקו (8:33.53 דקות). במרתון ניו יורק שנערך ב-22 באוקטובר היא זכתה במדליית זהב בשיא עולם חדש של 2:32:29.8 שעות.

1979

במרתון ניו יורק שנערך ב-21 באוקטובר 1979 היא זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בשיא עולם חדש של 2:27:32.6 שעות ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שרצה מרתון מהר יותר משעתיים וחצי.

1980

במרתון ניו יורק שנערך ב-26 באוקטובר 1980 היא זכתה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בשיא עולם חדש של 2:25:41.3 שעות.

1983

במרתון לונדון שנערך ב-17 באפריל 1983 זכתה וייץ בשיא עולם חדש של 2:25:28.7 שעות. שיא זה נשבר יממה לאחר מכן במרתון בוסטון על ידי ג'ואן בנואה מארצות הברית (2:22:43 שעות).

אלופת עולם

באליפות העולם הראשונה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 זכתה גרטה וייץ במדליית זהב בריצת  מרתון בתוצאה של 2:28:09 שעות, לפני מריאן דיקרסון מארצות הברית (2:31:09 שעות) וראיסה סמכונובה מברית המועצות (2:31:13 שעות).

סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה וייץ במדליית כסף בריצת מרתון בתוצאה של 2:26:18 שעות, אחרי ג'ואן בנואה (2:24:52 שעות) ולפני רוזה מוטה מפורטוגל (2:26:57 שעות).

1986

במרתון לונדון שנערך ב-20 באפריל 1986 זכתה וייץ בשיא אישי חדש של 2:24:54 שעות.

1988

באולימפיאדת סיאול (1988) השתתפה וייץ בריצת המרתון אך לא הצליחה לסיים אותה.