google/wiki40b huggingface dataset:
ראובן פרח

ביוגרפיה

פרח שירת בחטיבת הצנחנים והשתתף בקרבות מלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים. חבר קיבוץ אשדות יעקב מאוחד ששימש עד מלחמת יום הכיפורים נהג משאית.
באולימפיאדת הנכים שנערכה ב-1968 בתל אביב דורג ברמת נכות C והשתתף בתחרויות אתלטיקה (הטלת כידון והדיפת כדור ברזל) ובשחייה.
בשירות המילואים במלחמת יום הכיפורים, ב-17 באוקטובר 1973 התבקש לשמש נהג זחל"ם בסיני. בדרכה של השיירה לשדה התעופה רפיד הותקפו ונתקעו. פרח ספג רסיסים מפגיעת אר פי ג'י ונפגע בידו השמאלית ובעיניו. לאחר שחולץ על ידי כוח בראשותו של עוזי לנדאו, פונה לטיפול רפואי ונתבשר על אובדן כושר הראייה. בתקופה זו עזב את הקיבוץ לתל אביב, עבד בתעשייה הצבאית והחל בפעילות בבית הלוחם וכעבור מספר שנים חזר לקיבוץ ועבד כמרכזן.
תוך זמן קצר החל להתחרות במשחקים בינלאומיים בדרגת נכות A. ב-1975 השתתף במשלחת נכי צה"ל לתחרויות ספורט לעיוורים בגרמניה, שם זכה במקום הראשון בתחרויות הדיפת כדור ברזל וריצת 50 מטר ובמקום השני בתחרויות שחייה ובזריקת כדור תלי. באולימפיאדת הנכים בטורונטו (1976) השתתף בתחרויות הדיפת כדור ברזל (מקום שישי), זריקת דיסקוס (מקום רביעי), ריצת 60 מטר (מקום שישי) קפיצה לרוחק (מקום 17) וזכה במדלית כסף בתחרות קרב חמש.
באולימפיאדת הנכים בארנהם (1980) השתתף בנבחרת כדור שער ובתחרויות זריקת דיסקוס (מקום שישי) וריצת 60 מטר. הוא זכה פעם נוספת במדלית כסף בקרב חמש.
באולימפיאדת הנכים בסיאול (1988) היה חבר נבחרת כדור שער.
פרח נשוי ואב לחמישה.
עופר חוגי

ביוגרפיה

חוגי נולד בישראל להורים שעלו מבגדד, עיראק. בעל תואר ראשון, וכן הסמכה לרבנות, מנכ"ל מוסדות אור החיים. שירת בצה"ל והשתחרר בדרגת סמ"ר. ממקורביו של הרב ראובן אלבז.
נבחר לכנסת ה-15, ונכנס לכנסת ה-16 עם התפטרותו של יאיר פרץ, שהורשע בקבלת דבר במרמה.
ב-25 בדצמבר 2006 הורשע חוגי בבית המשפט המחוזי בירושלים בקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, בשימוש במסמך מזויף, ברישום כוזב במסמכי תאגיד ובניסיון לקבל דבר במרמה, בעת שכיהן כמנכ"ל מוסדות "אור החיים". חוגי זייף רשימות של תלמידים, כדי לקבל סכום גדול יותר ממשרד החינוך לתקציב ההסעות (כשני מיליון שקלים) על חוגי נגזרו שנתיים מאסר בפועל, שנה וחצי מאסר על תנאי וקנס של 12 אלף שקלים.
חוגי ערער לבית המשפט העליון על עצם הרשעתו ועל חומרת העונש והפרקליטות ערערה על קולת העונש. ב-13 בנובמבר 2008 הוחמר עונשו של חוגי לשלוש שנים מאסר בפועל וכן קנס של 200 אלף שקלים. בנובמבר 2010 השתחרר חוגי מהכלא אחרי שריצה שנתיים מאסר.
ז'יכלין

תולדות היישוב

ז'יכלין נזכרת לראשונה בראשית המאה ה-14, ובשנת 1397 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1867 ניטל מהעיר מעמד זה, ובשנת 1924 הושב לה.

יהודי ז'יכלין

בתחילה היו כפופים יהודי ז'יכלין לקהילות קוטנו וגוסטינין, והחל מהמחצית השנייה של המאה ה-18 התקיימה במקום קהילה עצמאית. בשנת 1780 נבנה ביישוב בית כנסת מעץ. בעיירה פעלו חסידי גור, וכן אדמו"רי חסידות זיכלין. מראשית המאה ה-20 התקיימה בעיירה פעילות ציונית, וכן פעילות של הבונד.
בין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנים אלה חיו ביישוב כ-2,600 עד 2,800 יהודים, מתוך כ-7,000 תושבים. בשלהי שנות השלושים סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות גוברות מצד הפולנים המקומיים.

בשואה

ב-17 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי התעללות ביהודיה, תוך מעשי שוד, וחטיפת יהודים לעבודות כפייה משפילות. בהמשך, הועלה באש בית הכנסת בעיירה, והוטלו על היהודים בה תשלומי כופר. לאחר מכן, צוו יהודי העיירה לענוד סרט זרוע, שהוחלף בהמשך בטלאי צהוב, ולסמן את בתיהם, תוך הטלת שעות עוצר.
ב-20 ביולי 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בן שני חלקים, בו התקיימו תנאי צפיפות קשים. עם הבאת מאות פליטים יהודים מהסביבה לגטו, והגעת מספר יושביו לכ-3,200 איש, התפתחו בו תנאי רעב ומגיפות, ויהודים רבים בו נאלצו ללון תחת כיפת השמיים. מעת לעת שולחו יהודים מהגטו למחנות עבודה באזור פוזנן, מהם לא שבו, וכן בוצעו בו הוצאות פומביות להורג של יהודים שניסו להבריח מזון או שנמצאו מחוץ לגטו ללא היתר.
בסוף פברואר 1942 הוצאו להורג ראש היודנרט בעיירה ומפקד המשטרה היהודית בה. בימים שלאחר מכן, בוצעה בגטו שבעיר אקציה אלימה, תוך רצח כ-200 יהודים בדירותיהם וברחובות הגטו, והוצאה פומבית להורג של כל חברי היודנרט והמשטרה היהודית ובני משפחותיהם. ב-3 במרץ 1942 רוכזו יהודי הגטו בכיכר השוק בעיירה, ותוך רצח המתמהמהים הועלו כולם לעגלות, בהן נלקחו לתחנת רכבת שממנה הוסעו למחנה ההשמדה חלמנו.
מאלפי יהודי ז'יכלין שרדו את השואה 68 איש. בין יוצאי ז'יכלין חבר הכנסת משה קלמר.
קראנק (תת-סוגה מוזיקלית)

היסטוריית הקראנק

הז'אנר התחיל באמצע שנות ה-90 בעיר ממפיס שבארצות הברית אבל פרץ לתודעה של הציבור בשנת 1997 עם השיר "Tear Da Club Up" של Three 6 Mafia.
בשנת 1996 באטלנטה הוציא ליל ג'ון והלהקה שלו "East Side Boys" את האלבום הקראנק הראשון תחת השם "Get Crunk Who U Wit", אך האלבום כשל ולא הצליח במכירות.
עם צאת האלבום הרביעי של ליל ג'ון בשנת 2002, הז'אנר פרץ לציבור הרחב שהביא לשיא הפופולריות של הקראנק בשנים 2002-2004 שכונה אז "תור הזהב של ה-Crunk". 
שירי ה-Crunk שלטו במצעדים ושליטתם במועדונים השונים הייתה אבסולוטית.

ריקוד

לאחר שהקראנק פרץ לתודעה של הציבור הרבה כוריאוגרפים התחילו לעצב סגנון ריקוד לשירי הקראנק.
סגנון הריקוד של הקראנק יכול להשתלב גם עם סגנונות אחרים כמו: Krumping, B-Boying, Funk-style, and Electro-House dance..
עדנה שמש

עדנה שמש היא סופרת, מתרגמת, מבקרת ספרות, עיתונאית עצמאית ועורכת ישראלית. ספריה דנים בנושאים מגוונים כיחסי ישראלים-פלסטינים, זהות נשית פמיניסטית, ומורכבות זהותם של בני הדור השני לניצולי השואה.

ביוגרפיה

עדנה (לב) שמש נולדה בשנת 1953 ברומניה, ובגיל חמש עלתה לישראל עם הוריה ואחיה. גדלה בקריית גת, שם סיימה את לימודיה במגמה ספרותית בבית הספר התיכון ע"ש רוגוזין.
בוגרת האוניברסיטה העברית בירושלים בספרות אנגלית ובתולדות התיאטרון, וכן בוגרת בית הספר לחינוך של האוניברסיטה, בוגרת החוג לתרגום ולעריכת תרגום של אוניברסיטת תל אביב ובוגרת קורס קריינות של רשות השידור. בנוסף, למדה שנתיים בבית הספר לכתיבה Institute of Children’s Literature בארצות הברית.
משמשת כעיתונאית עצמאית; בין היתר פרסמה מאמרים וכתבות עיתונאיות בעברית ובאנגלית במגזין הבינלאומי "ג'רוזלם ריפורט", ב-"The Jerusalem Post", ב"מסע אחר", בעיתון "הארץ" ובאתרים ynet של "ידיעות אחרונות" ו-nrg של "מעריב". בעבר שימשה ככתבת מגזין ותחקירים בעיתון "במקום" של ידיעות תקשורת ואחר כך בעיתון "ערים" של רשת שוקן. במשך שנתיים ערכה את הירחון המקומי של רחובות "כיוון חדש".
מפרסמת שירים, תרגומים וסיפורים קצרים בכתבי עת בישראל ומחוצה לה, בהם "קשת החדשה", "נגה", "עיתון 77", "הֶבְּרֶאִיקָה" (בולגריה), "מסמרים", "מאזנים", "עכשיו", "ליריקה", "The Jewish Fiction" ו-"The Levant". מפרסמת בקביעות מאמרים וסיפורים בכתב העת לילדים "עיניים".
כתבה ביקורות ספרים לאתר האינטרנט 'קשתות' של כתב העת לספרות "קשת החדשה" בעריכת אהרן אמיר, עד לסגירת שניהם עם מותו של אמיר. כיום כותבת ביקורות ספרים למוסף 'ספרים' ולמוסף 'תרבות וספרות' של עיתון "הארץ" וכן לכתב העת לספרות "עיתון 77".
עוסקת בתרגום פרוזה ובתרגום ועריכה של טקסטים אקדמיים בעברית ובאנגלית, ובעבר עסקה בתרגום כתבות עיתונאיות של עיתון "מעריב" עד לסגירת אתר האינטרנט של העיתון.
לימדה שפה וספרות אנגלית בחטיבה העליונה בתיכון האזורי בגבעת ברנר וסטודנטים לתואר ראשון ושני במכללת פרס. כיום מלמדת את קורס הכתיבה "מכתיבה אינטואיטיבית לכתיבה מודעת" במדור ללימודי חוץ בשלוחת הפקולטה ברחובות של האוניברסיטה העברית.
משמשת כשופטת בתחרויות ספרותיות.
נשואה לאלדו שמש, פרופסור במכון ויצמן למדע, ואם לשלושה. מתגוררת עם משפחתה ברחובות.
סוסנוביץ

יהדות סוסנוביץ

בשנת 1860 הגיעו יהודים ראשונים לעיר,  ורכושו מגרשים ליד בית הנתיבות ברחוב מודביובסקה. האימפריה הרוסית, ששלטה בסוסנוביץ באותם ימים, לא ראתה באור חיובי את בניית העיר, ולא נתנה רישיונות לבניית בתים בעיר. מסיבה זו, נבנו הבתים בעיקר בשעות הלילה; השומר היחידי היה השוטר הרוסי, שלאחר ששלשלו לידיו כספי שוחד העמיד פנים כלא רואה. היישוב היהודי הראשון היה מורכב מחסידי ראדומסק וחסידי אלכסנדר.
המשורר חיים נחמן ביאליק, עבד בעיר כמורה לעברית במשך 3 שנים.

הפוגרום ב-1904

בעת עריכת מנהג התשליך ביום השני של ראש השנה, נערך פוגרום ביהודי העיר בשנת 1904. יהודי העיר נהגו להתקבץ על גדות הנהר פשימשה לשם עריכת הווידוי על החטאים. בעת עריכת התשליך יִדּוּ גויים  אבנים לכיוון המתפללים. אבן פגעה באחד המתפללים היהודים,  שזרק את האבן חזרה לכיוון המתנכלים, והאבן פגעה בילדה קטנה מהגויים. למרות הפגיעה הקלה, השמועה עשתה לה כנפיים. ואז נשמעה הקריאה "הרגו את היהודים, הם הרגו ילדה נוצרייה". עלילת הדם עברה כאש בשדה קוצים בכל העיר סוסנוביץ. החלה התנפלות על בתי היהודים. הפולנים שדדו את חנויות היהודים, הכו יהודים ורצו ברחובות העיר עם סכינים שלופות. גויים פולנים סיפרו לעיתון המקומי: "זעקת הנשים והילדים היהודים הייתה בכל העיר. דם נשפך ברחובות", הפורעים עברו מרחוב לרחוב, ובכל מקום ניפצו את בתי היהודים, שדדו והשמידו באין מפריע. המשטרה המקומית התעלמה מתחינות היהודים לעזרה.
הספר השחור (ארנבורג וגרוסמן)

הספר השחור (ביידיש: מערדער פונ פעלקער - מאטעריאלנ וועגנ די רעציכעס פונ די דייטשישע פארכאפער אינ די צייטווייליק אקופירטע סאוועטישע ראיאנענ, ברומנית: Cartea Neagră, ברוסית: О злодейском повсеместном убийстве евреев немецко-фашистскими захватчиками во временно оккупированных районах Советского Союза и в лагерях Польши во время войны 1941-1945 ) הוא ספר עדויות ומסמכים על פשעי הנאצים נגד היהודים באזורים הכבושים של ברית המועצות ופולין במהלך מלחמת העולם השנייה.
וסילי גרוסמן ואיליה ארנבורג היו, במהלך מלחמת העולם השנייה, כתבים צבאיים סובייטים ממוצא יהודי, שהתלוו לצבא האדום וגרוסמן אפילו היה נוכח בכניסה למחנות מיידנק וטרבלינקה. שניהם פרסמו כתבות על הקורות את היהודים בתקופה זו וארנבורג התחיל כבר ב-1943 לתכנן ספר תיעודי על כך ועד סוף 1944 כבר היה מוכן הנוסח הראשוני. עם סיום המלחמה יהודים רבים, כולל סופרים, התחילו לספק לשניים מסמכים, יומנים וזכרונות לצורך פרסומם בספר. בראשית 1945 הועבר הנוסח הראשון לוועד היהודי האנטי-פשיסטי, שארנבורג היה אחד מחבריו. צילומים של כתב היד נשלחו לארצות הברית, לארץ ישראל ולרומניה.
הספר הודפס בברית המועצות ביידיש, בהוצאת "דער עמעס", במוסקבה, ב-1946. בארצות הברית הובא התוכן בספר שחור באנגלית, שבתוכנו היו אירועי השואה בכל הארצות. ארנבורג ביקר ברומניה ב-1945 ולא ברור אם ביוזמתו או ביוזמת מארחיו היהודים הופק נוסח מצומצם של ספרו והוצע לאור ברומנית בשם Cartea Neagră (הספר השחור).
בברית המועצות התעכבה ההוצאה לאור של הספר ברוסית. לשלטונות היו טענות על כך שיש בספר יותר מדי עוינות לגרמנים, שמובלט יתר על המידה שיתוף הפעולה של מקומיים, בעיקר אוקראינים, עם הכובש הנאצי ושהסבל של היהודים מוצג כמיוחד, מעבר לסבלם של עמים אחרים. הספר לא הוצא לאור וכשפוזר הוועד היהודי האנטי-פשיסטי וחלק מחבריו הוצאו להורג, הושמד כתב היד ואפילו לוחות הדפוס הושמדו.
על בסיס העותק שהגיע לירושלים פורסם ב-1980 תרגום לרוסית בירושלים וב-1981 תרגום לאנגלית בארצות הברית.
ילדות טובות

עלילה

הסדרה עוקבת אחרי שלוש אמהות אשר גרות במישיגן, שתיים מהן הן אחיות, המתקשות לגמור את החודש. כאשר נמאס להן שכל דבר נלקח מהן אז הן מחליטות לשדוד סופרמרקט. השוד המוצלח שלהן מושך את תשומת לבו של מנהל החנות בסופרמרקט זה לאחר שהוא מזהה את אחת הנשים מהן, אבל מחליט לסחוט אותן ולא לספר על גנבת הכסף שלהן.
ג'סטין עמאש

ביוגרפיה

עמאש נולד בגרנד ראפידס שבמישיגן. אביו עטאללה הוא נוצרי-פלסטיני שהיגר לארצות הברית ב-1956 ממחנה פליטים בגדה המערבית והקים במישיגן עסק לייצור כלי עבודה. מימי, אמו של עמאש, היגרה לארצות הברית מסוריה. ב-1998 סיים את לימודיו בתיכון הנוצרי בגרנד ראפידס. ב-2002 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת מישיגן וב-2005 סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת מישיגן. לאחר הלימודים עבד בעסק המשפחתי. 
ב-2008 התמודד וניצח בבחירות לבית הנבחרים של מדינת מישיגן. ב-2010 זכה בבחירות למושב המחוז השלישי של מישיגן בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא זכה בבחירות לכהונה נוספת ב-2012, ב-2014, ב-2016 וב-2018. עמאש מכהן כחבר בוועדת הכלכלה המשותפת של הקונגרס וכחבר בוועדת הפיקוח על הרפורמה הממשלתית. 
ב-4 ביולי 2019 הודיע על פרישתו מהמפלגה הרפובליקנית.
עמאש נשוי ואב לשלושה. הוא משתייך לכנסייה האנטיוכית.

עמדותיו

עמאש הציג לאורך השנים עמדות ליברטריאניות. הוא גיבש את דעותיו לאחר קריאת הספר "הדרך לשעבוד" של הכלכלן פרידריך האייק, ממובילי האסכולה האוסטרית. 
בתקופת כהונתו בבית הנבחרים של מישיגן התבלט בדעותיו העצמאיות וכ-70 פעמים היה היחיד שהתנגד להחלטות וחקיקות מוצעות. גם בקונגרס של ארצות הברית המשיך להציג דעות המנוגדות לקו הרשמי של המפלגה הרפובליקנית בנושאים מסוימים. הוא הודח על ידי הנהגת הסיעה הרפובליקנית מכהונתו כחבר בוועדת התקציב, בין השאר בעקבות התנגדותו להצעת התקציב של פול ראיין שלדבריו לא כללה קיצוץ מספיק בהוצאות הממשלה.
הוא מכהן כיו"ר השדולה הליברטריאנית בבית הנבחרים של ארצות הברית. מתחילת כהונתו בקונגרס ועד מרץ 2017 לא החמיץ הצבעה אחת מתוך 4,289 שהתקיימו בעת כהונתו בקונגרס, ונוהג לנמק את הצבעותיו בפוסט בפייסבוק. במרץ 2017 פספס לראשונה בקריירה הצבעה לאחר שלא שם לב לקריאת הנוכחות האחרונה. בעקבות חשיפת פרשת הציתותים בארצות הברית קידם שינוי בחוק במטרה להגביל את ה-NSA מלצותת לאזרחים אמריקאיים. השינוי נדחה ברוב של 217 מתנגדים לעומת 205 תומכים. 
ב-2014 היה מהמתנגדים הבודדים להחלטה לסיוע חירום לישראל ב-225 מיליון דולר עבור מערכת כיפת ברזל. בנושא הסכסוך ערבי-ישראלי ציין שהוא תומך בעמדתו של הנשיא לשעבר ג'ורג' ווקר בוש לגבי חזון שתי מדינות לשני עמים, ושהוא תומך בזכותה של ישראל לנהל את מדיניותה באופן עצמאי. 
עמאש היה בן בריתו של חבר הקונגרס הליברטריאני רון פול ותמך בבנו, הסנאטור ראנד פול, לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, לאחר שזה פרש, העביר את תמיכתו לטד קרוז.
עמאש היה חבר בקבוצה השמרנית של המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים, "Freedom Caucus" . לאחר בחירתו של דונלד טראמפ לנשיא ארצות הברית היה עמאש למבקרו החריף ביותר מקרב חברי הקונגרס הרפובליקנים, וכן התנגד, לצד רוב סיעתו, לחוק הבריאות (AHCA) שקודם על ידי טראמפ ופול ראיין ולבסוף נכשל במרץ 2017.
מת לצעוק (סדרת סרטים)

מת לצעוק (באנגלית: Scary Movie) היא סדרת סרטים פארודית אמריקאית מהסוגות קומדיית אימה, קומדיה שחורה, מדע בדיוני ובלשים (משתנה מסרט לסרט), שלועגת לסרטי אימה שונים, ביניהם "צעקה", "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון", "החוש השישי", "מטריקס", "הצלצול", "8 מייל" ו"המסור". שתי השחקניות הראשיות בסדרה הן אנה פריס ורג'ינה הול, המגלמות את סינדי קמפבל וברנדה מיקס שמופיעות ברוב סרטי הסדרה, ואליהן מצטרפים שחקנים ודמויות שחוזרים ונשנים אף הם ברוב הסרטים, עם תוספת שחקנים חדשה בכל סרט. כלל הסרטים בסדרה גרפו למעלה מ-818 מיליון דולר ברחבי העולם.
יחסי ברוניי–עומאן

היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-24 במרץ 1984. לשתי המדינות יש עבר כקולוניות אירופיות ובשני המקרים האוכלוסייה המקומית גברה בכוחה על הכוח הקולוניאליסטי. עומאן וברוניי נשלטות שתיהן על ידי שלטון אבסולוטי אסלאמי.
הסולטן של עומאן קאבוס בן סעיד אאל סעיד חתם יחד עם הסולטן של ברוניי חסן אל-בולקיה ספר הסכמי חינוך וכלכלה שיסידירו את היחסים בין שתי המדינות.
פוליטיקה של אוגנדה

הרשות המבצעת

בראש מדינת אוגנדה עומד נשיא אשר נבחר בבחירות כלליות לתקופת כהונה בת 5 שנים. נכון לשנת 2008, נשיא אוגנדה הוא יוורי מוסבני, אשר משמש בנוסף כמנהיג צבא אוגנדה. הנשיא מכהן בתפקידו החל מינואר 1986.
הנשיא הוא זה אשר ממנה את שרי הממשלה מבין חברי הפרלמנט אשר נבחרו בבחירות. ראש הממשלה, אפולו נסיבמבי, עוזר לנשיא בפיקוח על הממשלה. נסיבמבי הוא ראש הממשלה החל מאפריל 1999. סגן הנשיא הוא גילברט בוקניה. הוא החל את כהונתו במרץ 2003.

הרשות המחוקקת

בפרלמנט האוגנדי ישנם 332 חברים. מתוכם, 215 הם נבחרי-ציבור אשר נבחרים בבחירות ישירות, בנוסף כל אחד מ-79 (עתידים להשתנות ל-80) המחוזות המנהליים באוגנדה בוחר אישה אחת והיתר הם נציגים של קבוצות בעלות אינטרס מיוחד: 10 אנשי צבא, 5 נכים, 5 נערים, 5 נציגים ממעמד-הפועלים ו-13 חברים שכיהנו בעבר כשרים.

הרשות השופטת

הרשות השופטת באוגנדה מתפקדת כזרוע עצמאית של הממשלה ומורכבת מבתי-משפט לתביעות אזרחיות, בתי-משפט לתביעות פליליות, בית-משפט עליון, בית-משפט לערעורים ובית-דין גבוה לצדק. השופטים בבית-המשפט העליון נבחרים בידי הנשיא ואילו השופטים בבית-הדין הגבוה לצדק נבחרים בידי הנשיא ומאושרים בידי הפרלמנט.

חוק

החוקה האוגנדית אומצה ב-8 באוקטובר 1995, על ידי 284 חברי ועדת החוקה לאחר דיונים מעמיקים על טיוטת החוקה אשר הוצעה במאי 1993. ב-1995 הממשלה עיצבה מערכת חוקים המבוססת על חוקי הדין המקובלים באנגליה. אוגנדה מוכנה לקבל את החלטות בית הדין הבינלאומי לצדק, אך עם סייגים מסוימים.
ב-4 במאי 2005, החליט הפרלמנט האוגנדי לערוך משאל עם בנוגע לצורת השלטון באוגנדה. משאל העם נערך ב-28 ביולי 2005 ובו בחרו אזרחי אוגנדה לאפשר ליותר ממפלגה אחת להשתתף בבחירות (בכון ל-2006 רק מפלגתו של מוסבני הייתה רשאית להשתתף).
בית ספר תיכון נופי גולן

בית הספר התיכון "נופי גולן", הוא בית ספר ממלכתי על יסודי וארבע-שנתי בבעלות משותפת של המועצה המקומית קצרין ומועצה האזורית גולן, ובפיקוח משרד החינוך, המחוז ההתיישבותי. בית הספר נוסד ב-1985 בקצרין, רמת הגולן. בית הספר הוא בית הספר התיכון היחיד בקצרין ובגולן. לומדים בו כ-500 תלמידים בכיתות ט' עד יב' מכל רחבי הגולן. מנהלת בית הספר החל מתשע"ה היא טליה הפטקה.

גוונים

בבית הספר ישנה תוכנית חדישה ללימוד בצורה שאינה פרונטלית. בכיתה לומדים בדרכים שונות ומגוונות כדי להבין את החומר הלימודי ולא רק לזכור אותו. השכבה הראשונה שכללה בתוכה את כיתת גוונים היא מחזור ל' בבית הספר (ילידי שנת 2000).
אביב 41

תקציר העלילה

קלרה פלאנק (קלייר היגינס), צ'לנית יהודיה מפורסמת מקנדה, מגיעה בשנת 1971 לעיר מולדתה בפולין כדי לחנוך בה אולם קונצרטים בביצוע הקונצ'רטו לצ'לו של דבוז'ק. היא מתקבלת בהתלהבות על ידי ראש העיר ונציגי התקשורת המקומית אבל היא שקועה בהרהורים מרים על מה שקרה לה באותה עיר באביב 1941 עם פלישת הצבא הגרמני במבצע ברברוסה בעת שאיבדה את בעלה ושתי בנותיה.
לפני הכיבוש הגרמני הייתה קלרה הצעירה (ניב מקינטוש) נשואה באושר לארתור (ג'וזף פיינס) שהיה רופא מצליח ומבוקש בבית החולים בעיר ולהם היו שתי ילדות, ליסה ואווה.
עם כניסת הגרמנים לעיר הם נמלטים בלילה לכפר סמוך אל אמיליה (קלי הריסון) שאצלה היו קונים בעבר ירקות. בדרך הם נתקלים ביריות ואווה נהרגת. אמיליה מקבלת אותם בחוסר רצון ומשכנת אותם בעליית הגג. בעלה של אמיליה גויס לצבא ולא חזר משם וארתור מתחזה לבן דוד שלה שהגיע לעזור לה. בשלב מסוים מגיעים הגרמנים לחווה, מתחילים לחפש ולהרוס, וממפליאים את מכותיהם באמיליה ווארתור ועולים לעליית הגג ובנס אינם מגדלים את קלרה וליסה.
במשך הזמן אמיליה מתאהבת בארתור ודורשת לשכב אתו והוא נענה בחוסר ברירה. גם קלרה מודעת לכך ומסכימה מחוסר ברירה.
לבסוף קלרה אינה יכולה יותר לסבול את המצב הזה ומתחליטה לעזוב. ארתור מצטרף אליה והם מוצאים מקלט אצל מטופל לשעבר של ארתור אבל כעבור זמן קצר הם נמצאים ומובלים ביחד עם יהודי העיר לבורות ההריגה. אמיליה צופה עליהם וארתור מורה לליסה לעזוב את הטור ולהצטרף לאמיליה אבל הגרמנים מבחינים בליסה והורגים אותה. ארתור נושא אותה בידיו לבור ההריגה שם הוא נרצח עם יהודי העיר. קלרה נופלת לבור אך מצליחה לצאת משם ולקבל מקלט אצל האומנת של המשפחה.
קלרה המבוגרת חוזרת לביתה של אמיליה אבל אמיליה המבוגרת (מריה פקולניס) בורחת ממנה. בעת הקונצרט מדמה קלרה את בני משפחתה יושבים בקהל.
טרה (סדרת טלוויזיה)

עלילה

טרה גרגסון מתגוררת עם בעלה ושני ילדיה בפרברי העיר קנזס. היא סובלת מהפרעת זהות דיסוציאטיבית. כשהיא נמצאת במצב חרדה היא מחליפה את זהותה באחת מהזהויות החילופיות שלה:
נערה מתבגרת פראית וחסרת גבולות בשם טי;
עקרת בית שמרנית בסגנון שנות החמישים בשם אליס;
גבר מאצ'ו קולני, יוצא מלחמת וייטנאם, בשם באק;
גימי, אישיות דחפית וחייתית; ודמויות נוספות.
טרה נשואה למקס. הוא מטפל בה ומתמודד בעצמו עם הזעם המצטבר בו. יש להם שני ילדים: קייט, הבכורה, ומרשל. אחותה של טרה היא שרמיין המתגוררת בסמוך לה,
אמנון לוטם

אמנון לוטם הוא מדען מחשב ישראלי, זוכה פרס גדל לשנת 2014.

ביוגרפיה

לוטם קיבל תואר ראשון במתמטיקה ובמדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב, תואר שני במדעי המחשב באותה אוניברסיטה ודוקטורט באוניברסיטת מרילנד בהנחייתו של דנה נאו (Dana Nau). במהלך לימודיו הציע מרצה הקורס על בסיסי נתונים, מייק פרנקלין, לשפר את האלגוריתם של פגין לקיבוץ (אגרגציה) מידע. לוטם שיפר את האלגוריתם וכתב יחד עם פרנקלין מאמר שמציג את האלגוריתם המשופר ואת המסגרת התאורטית לכך.
מילא תפקידי מפתח במספר חברות הייטק: אמדוקס, Estimotion ו-Skybox. מחקרו עוסק בבינה מלאכותית ובטכניקות סימולציה ומידול.
בשנת 2014 זכה בפרס גדל יחד עם רונלד פייגין ומוני נאור על מאמר שפרסמו יחד. המאמר מציג אלגוריתם סף לקיבוץ מידע ממקורות שונים ומספק מסגרת לתכנון וניתוח אלגוריתם מסוג זה.
אל מורו

היסטוריה

במהלך המאה ה-16 סבלה הוואנה מהתקפות חוזרות ונשנות של שודדי ים ושל פריבטירים צרפתים. במקביל, על מנת להגן על ספינותיה, החליטה ספרד כי כל הספינות הנושאות סחורות ממושבותיה ביבשת אמריקה יעגנו בנמלהּ של הוואנה, וילוו ממנו על ידי ספינות מלחמה של הצי הספרדי. כתוצאה מכך, עלתה חשיבותה של העיר, ומושל קובה העביר אליה את מושבו מסנטיאגו דה קובה. ההתקפות על העיר ועליית חשיבותה, הביאו את הספרדים להקים 3 מבצרים שנועדו להגן עליה: תחילה הוקם קאסטיו דה לה ריאל פוארסה במרכז העיר (בנייתו החלה ב-1562), ומאוחר יותר נוספו המבצרים שמשני צידי מפרץ הוואנה: אל מורו (המזרחי, בנייתו החלה ב-1589) וסן סלוודור דה לה פונטה (המערבי, בנייתו החלה ב-1590).
הקמתו של המבצר הרתיעה את שודדי הים שתקפו את העיר, ולמעשה, ההתקפה הראשונה עליו התרחשה רק בשנת 1762. באותה שנה, הצליחו הבריטים להשתלט עליו, לאחר שנחתו בחוף קוחימאר, ותקפו אותו מאחור, דרך היבשה. כתוצאה מכך, לאחר שקובה חזרה לשליטת הספרדים ב-1763, החליטו האחרונים להקים בסמוך לאל מורו מבצר נוסף, גדול יותר - לה קבניה.
ב-1845 הוקם במבצר המגדלור הראשון בקובה, ובמשך זמן מה פעל בו בית ספר להפעלת מגדלורים.
מאז 1986 משמש המבצר כמוזיאון ימי, הכולל גם ממצאים ארכאולוגיים שנמשו מהים. התותחים שהוצבו בו סובלים מחלודה, אך חומותיו שמורות היטב.
רביב אולמן

ביוגרפיה

אולמן נולד באילת שבישראל לזוג הורים יהודים-אמריקאים. אביו ואימו הם בריאן אולמן ולאורה ארנקרנץ. סבו, מצד אמו, ג'וזף ארנקרנץ היה רב בסטמפורד, קונטיקט. אחרי יום הולדתו הראשון, עברה משפחתו לעיר פיירפילד שבקונטיקט, ארצות הברית. אולמן דובר עברית ומנגן בתופים.

קריירה

תפקידו הראשון של אולמן במסגרת מקצועית היה במחזה "אנה ומלך סיאם". בהמשך שיחק במחזות רבים. בשנת 2004 קיבל את התפקיד הראשי בסדרה "תקועים בזמן" המשודרת בערוץ דיסני האמריקאי. בסדרה הוא משחק נער משנת 2121 המשוגר לימינו. תפקידו בסדרה הביא לו מעריצים רבים בקרב בני נוער וצעירים.
כמו כן, הוא שיחק גם בסרט "פיקסל פרפקט" (Pixel Perfect), גם הוא של ערוץ דיסני, את רוסקו, הדמות הראשית.
בנוסף הופיע אולמן במספר סרטי טלוויזיה ובהופעות אורח בסדרות כמו "האוס" ו"חוק וסדר", וכן כיכב בסרט "הכינור" (The Violin), סרט קצר של הבמאית הישראלית ענבר גלבוע, שהוקרן בפסטיבל חיפה בשנת 2006, תחת השם "מיתר של תיל".
בשנים 2008–2009 רביב שיחק בסיטקום האמריקאי "ריטה רוק". בשנת 2010 שיחק בסרט "איך לעשות אהבה עם אישה". בשנת 2011 התארח בסדרה "מחשבות פליליות".
עודד פריד

קורות חייו

פריד גדל והתחנך בהרצליה לזוג הורים שעלו מארגנטינה. הוא סיים את לימודיו בתיכון "הראשונים" בעיר ושירת בגף סיורי ים של חיל הים. לאחר שירותו הצבאי יצא פריד לשליחות בת שנה מטעם הסוכנות היהודית לפיטסבורג פנסילבניה שבארצות הברית.
לפריד תואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בלימודי המשפט מאוניברסיטת בר-אילן.

מנכ"ל האגודה למען הלהט"ב

בנובמבר 2014 מונה פריד לתפקיד מנכ"ל האגודה למען הלהט"ב והוביל את חגיגות ה 40 להיווסדו של הארגון בכנס בינלאומי של מנהיגים להט"בים בהשתתפות ראש עירית סיאטל אד מארי, חבר הפרלמנט השוודי אולוף לווסון ושגריר ארצות הברית בישראל דן שפירו.
בכהונתו מיקד את פעילות הארגון בזירה הציבורית. בין הצעדים המרכזיים שהוביל: פרסום דו"ח הבוחן את פעילות חברי הכנסת למען הקהילה הגאה, הגשת בג"ץ לאישור נישואים גאים בישראל, המאבק לשינוי נוהל תרומות דם מגברים המקיימים יחסי מין עם גברים, והקמת קרן מענקים לקידום אירועי גאווה מקומיים.
לקראת הבחירות לכנסת ה-20 הובילה האגודה בראשותו קמפיין ארצי נרחב שקרא לציבור להצביע רק למפלגות התומכות בשוויון זכויות לקהילה הגאה והקמפיין אף זכה להתייחסותו של נשיא המדינה ראובן ריבלין שקרא לקהילה לקחת חלק פעיל בבחירות.
לאחר סיום כהונתו כמנכ"ל האגודה למען הלהט"ב הקים פריד את פורום המדיניות הציבורית ללהט"ב. לימים, עם הצטרפותו של פריד כחבר בוועד המנהל של האגודה שולבה פעילות הפורום בפעילות הארגון.

יום הקהילה הגאה בכנסת

לאחר הרצח במצעד הגאווה בירושלים יזם פריד קיום יום מיוחד בכנסת בנושא הקהילה הגאה. היוזמה עלתה לראשונה בפגישה של יושב ראש הכנסת יואל אדלשטיין עם נציגי הקהילה הגאה וקודמה בסיוע יושבות ראש השדולה הגאה בכנסת ה-20: יעל גרמן, מיכל רוזין ומרב מיכאלי.
ב 23.2.16 צויין לראשונה בכנסת יום הקהילה הגאה במסגרתו קיימו ועדות הכנסת דיונים בסוגיות שעל סדר יומה של הקהילה הגאה ונערך דיון מיוחד במליאה, בו השתתף גם ראש הממשלה בנימין נתניהו. מסורת שנתית זו נמשכה וימים דומים התקיימו גם ב-8 בפברואר 2017 וב-20 בפברואר 2018.

נציג הקהילה הגאה בכנסת

ביוני 2018 מונה פריד לשמש נציג הקהילה הגאה בכנסת ה-20 וייצג קואליציה של 14 ארגוני קהילה גאה בכנסת ומול הממשלה.
במסגרת זו הוביל פריד את המאבק הקהילתי לביטול סעיף המשפט העברי בחוק הלאום וההתנגדות לתיקון חוק יסודות המשפט, פעל ליישום ההסכם בין ארגוני הקהילה ומשרד האוצר לתקצוב הקהילה, הביא לשינוי מדיניות העלייה לזוגות בני אותו המין ממדינות ברית המועצות לשעבר והוביל את המאבק הפרלמנטרי נגד אפליית הלהט"ב בחוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (המוכר בכינוי "חוק הפונדקאות"), שהוביל למחאת הלהט"ב בקיץ 2018.

אחי ישראלי

לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, הצטרף פריד למפלגת אחי ישראלי בראשות הרבנית עדינה בר שלום. תחילה שובץ במקום השישי ברשימת המפלגה לכנסת אך עם הגשת הרשימה הוצב במקום הרביעי. הרשימה פרשה כחודש וחצי לפני הבחירות.