google/wiki40b huggingface dataset:
מייק בודנהולצר

ביוגרפיה

מייק בודנהולצר נולד בהולברוק שבאריזונה, לווינס וליבי בודנהולצר, משפחה ממוצא גרמני. מייק הוא הצעיר מבין שבעת אחיו. אביו היה גם הוא מאמן כדורסל ואימן 25 שנים במכללות ותיכונים באריזונה.  
בודנהולצר למד לתואר ראשון בפילוספיה ובפוליטיקה במכללת פומונה, בשנותיו במכללה שיחק כגארד בנבחרת הכדורסל שלה, לאחר שהשלים את חוק לימודיו שיחק שנה אחת בלבד כשחקן מקצוען, בקבוצה דנית בשם "וליילה" מדנמרק. למרות שקלע ממוצעים של 27 נקודות, פרש לאחר שנה, והחל לעבוד בצוות המקצועי של סן אנטוניו, תחילה כעורך וידאו וכסקאוט. ולאחר מכן קודם לעמדת העוזר הראשי של המאמן המצליח גרג פופוביץ'. הם זכו יחדיו בהצלחות רבות ובארבע אליפויות.  
בחייו האישיים, מייק נשוי למרי בת', לבני הזוג ארבעה ילדים.

אטלנטה הוקס

קבוצת אטלנטה הוקס, לאחר מספר שנים של דשדוש וחוסר הצלחה, החתימה ב-2012 את דני פרי, שהיה סגן נשיא סן אנטוניו, ובעונת 2013/2014 מינה את בודנהולצר, חברו מסן אנטוניו, למאמן.
כבר בעונתו הראשונה הוביל את ההוקס לפלייאוף, שם נפגשו עם המדורגת ראשונה במזרח, אינדיאנה פייסרס. ההוקס, שהיו מדורגים במקום השמיני, הצליחו למתוח את הסדרה מול הקבוצה מהמקום הראשון לסדרה של שבעה משחקים, אך בסופם גברה אינדיאנה.  
את עונתו השנייה, עונת 2014/2015, סיימו ההוקס עם המאזן הטוב ביותר במזרח והטוב בתולדות הקבוצה. הצלחתו של בודנהולצר מתעצמת מכיוון שבקבוצה לא שיחקו שחקנים שנחשבים מהטופ העולמי ושחקנים דוגמת קייל קורבר, ג'ף טיג ופול מילסאפ הצטיינו תחת שרביטו. בסיום העונה נבחר בודנהולצר למאמן השנה. בפלייאוף הגיע קבוצתו עד לגמר המזרח בו הפסידה לקליבלנד קאבלירס. בעונות הבאות בחרה אטלנטה הוקס בבנייה מחדש ושחררה מהסגל את השחקנים הבולטים והקבוצה לא הגיעה להישגים וב-2018 עזב בודנהולצר את ההוקס.

מילווקי באקס

לקראת עונת 2018/2019 חתם בודנהולצר כמאמנה של מילווקי באקס לארבע שנים. את אותה עונה סיימה מילווקי עם המאזן הטוב ב-NBA‏ (60–22), ובסיומה זכה בודנהולצר בפרס מאמן העונה, בפעם השנייה בקריירה.
הלב שלי עומד למכירה

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי נועם חורב, הולחן על ידי סתיו שמש והופק על ידי תמיר צור. השיר הוא מעין בלדת פופ, בו בוסקילה מדברת על שברון לב שחוותה ועל כך שלאחר המקרה, הלב של כביכול "עומד למכירה".
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.

וידאו קליפ

טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה מאיה בוסקילה לערוץ היוטיוב של את האודיו הרשמי של השיר, בו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל. בנוסף לכך, ניתן לראות באודיו את מילותיו של השיר.
נכון לאפריל 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-400 אלף צפיות.
אותי בת-אל

ביוגרפיה

בשנת 1983 קיבלה תואר ראשון בבלשנות מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1986 סיימה תואר שני בבלשנות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ובשנת 1989 קיבלה שם תואר דוקטור לפילוסופיה. הדיסרטציה שלה לדוקטורט עסקה בפונולוגיה ובמורפולוגיה של העברית המודרנית.
מאמרה משנת 1994 מנסה להפריך את האפשרות התאורטית לקיומו הפעיל של השורש השמי  בידע הלשוני של דוברי עברית מודרנית.
בנוסף בת-אל פרסמה לאורך השנים מאמרים בנושאים בלשניים-פונולוגיים מגוונים כמו רכישת שפה, שפות קהילה ומורשת, וכן עוסקת בהוראת הבלשנות.
בין השנים 2012 ל-2015 כיהנה כראש החוג לבלשנות באוניברסיטת תל אביב.
פול מוני (קומיקאי)

רקע

מוני נולד בשריבפורט, לואיזיאנה ומאוחר יותר עבר עם משפחתו לאוקלנד, קליפורניה. אחר שברח מביתו, התחיל לעבוד כמנחה בקרקס.

קריירה

בשנות השבעים המוקדמות החל מוני לעבוד ככותב מערכונים של הקומיקאי האפרו-אמריקני ריצ'רד פריור. בתחילה עבדו השניים בסטרדיי נייט לייב והמשיכו את עבודתם המשותפת בסרטיו של פריור. בהמשך קיבל פריור תוכנית טלוויזיה קומית משלו ובה מוני, אשר מונה לכותב הראשי, נתן הזדמנות לרבים מבדרני העתיד של ארצות הברית ובהם רובין ויליאמס וסנדרה ברנהרד.
ב-1990 החל מוני לעבוד ככותב הראשי של הסדרה "בצבעים חיים" של רשת פוקס. בנוסף כתב מוני תסריטים לסרטים ותוכניות טלוויזיה רבות נוספות.
בשנת 2000 שיחק בסרט הסאטירה "רייטינג לנצח" בבימויו של ספייק לי.

התוכנית של שאפל

ב-2003 החל מוני לעבוד בתוכנית של דייב שאפל ככותב ושחקן. בין פינותיו בתוכנית - "שאל בחור שחור", פינה בה מוני עונה בציניות לאנשים לבנים השואלים אותו על השחורים בארצות הברית, ו"ניגרודמוס", פינה בה מוני משחק מגיד עתידות שחור כפארפראזה על נוסטרדמוס.

ניתוח אמריקה הלבנה

ב-2004 הוציא מוני DVD של הופעת הסטנד אפ שלו מ-2002. ה-DVD נקרא "Analyzing White America" ובו מוני תקף בבוטות את הגזענות כלפי שחורים בחברה האמריקנית ואת גזענות הממסד הלבן.
בית הכנסת קהל ימבול (איסטנבול)

המבנה

בית הכנסת הרומניוטי נבנה במחצית השנייה של המאה ה-15. במהלך המאה ה-18 נהרס המבנה הקדום, ועל יסודותיו הוקם על ידי הקהילה הספרדית מבנה בית הכנסת הקיים. אולם התפילה נבנה מעץ. ב-1895 נערכו עבודות שיפוץ נרחבות במבנה לאחר שריפה גדולה שפגעה קשות בשכונת באלאט. בית הכנסת הוא בן שתי קומות ובו מספר רב של חלונות וכן ויטראז'ים. התקרה הפנימית של בית הכנסת עשויה מעץ ומעוטרת בציורי שמן של נוף ופרחים. מן התקרה תלויות נברשות. כותרות עמודי התווך מגולפות ומעוטרות. דלתות ארון הקודש מעוטרות בעיטורים דמויי פנינים ושנהב. עזרת הנשים ממוקמת בחלקו הצפוני של בית הכנסת, נתמכת בעמודי עץ ומקושטת בחזיתה הפנימית באם הפנינה. הבימה ממוקמת במרכז אולם התפילה, ומסביבה המושבים. על הבימה והמדרגות המובילים אליה מותקנים שטיחים. נכון ל-2019, בית הכנסת "קהל ימבול" הוא אחד משני בתי הכנסת היחידים שנותרו בשכונת באלאט (השני הוא בית הכנסת קהל אוחריד). בית הכנסת נפתח רק באירועים מיוחדים.
Britney Spears: Live and More!

רקע והפקה

אלבום הווידאו מכיל קטעים מתוך סבב ההופעות "(You Drive Me) Crazy Tour", אשר צולם בהוואי. באלבום ישנם קטעים שמראים את ספירס מתאמנת עם הרקדנים שלה, מסתובבת עם חברים שלה, מבקרת ילדים חולים. באלבום ישנם את שלושת הקליפים הראשונים מתוך האלבום "Oops!... I Did It Again", בנוסף ישנם קטעים מתוך תוכנית האירוח של סאטרדיי נייט לייב בה ספירס הופיעה והתראיינה.
גבעת חרסינה

מקור השם

גבעת חרסינה נקראת על שמו של אל"ם אהרן חרסינה (1906–1999), ראש מחלקת הגנה מרחבית במטכ"ל ב-1968. הרמטכ"ל דאז יצחק רבין, האלוף רחבעם זאבי ומפקדים נוספים ערכו סיור מסביב לחברון ודנו היכן למקם את היישוב החדש קריית ארבע, שעמדו להקים ליהודים, במקום לאפשר להם לגור בתוככי חברון. כל אחד מהמשתתפים הציע גבעה או הר שולטים אחרים וסימן את הצעתו על המפה ולידה חתם את שמו. אל"ם אהרן חרסינה סימן את הצעתו למקם את קריית ארבע על הגבעה הספציפית הזו, הגבוהה באזור, כאלף מטר מעל פני הים ומאז היא נקראת "גבעת חרסינה". הצעת חרסינה התקבלה תחילה על ידי שלטונות צה"ל, אולם המתנחלים דחו אותה בשל ריחוקה היחסי ממערת המכפלה. בנסיבות אלה, כאשר קריית ארבע החלה ב-1971, זה אירע על גבעות דרומיות יותר. גבעת חרסינה עצמה הוכרזה אותה עת שטח צבאי סגור ויועדה להתרחבות עתידית של הקריה. בהמשך אכן הורחבה קריית ארבע צפונה, כך שגבעת חרסינה הפכה לחלק ממנה.
השם הרשמי שנקבע לשכונה היה רמת ממרא, בגלל גובהה המרשים ומשום קרבתה, כקילומטר אחד בלבד, אל האתר ההיסטורי אלוני ממרא, המזוהה כמקום שבו אירח אברהם אבינו את המלאכים (בראשית, י"ח). השם גם תאם את הרעיון שעלה בערך באותה תקופה, לכנות את הגבעות סביב חברון על פי שמות בני בריתו של אברהם במלחמתו בארבעת המלכים: ענר, אשכול וממרא.

היסטוריה

היישוב בגבעת חרסינה החל את דרכו באוגוסט 1976, כהתנחלות בלתי חוקית. כמאה מתושבי קריית ארבע, בראשות הרבנית מרים לוינגר הקימו על ההר הגבוה ביותר בסביבתם מספר מבנים זמניים ולידם שלט – "מדרשה ללימודי ארץ ישראל". השטח היה ריק לחלוטין, אדמת טרשים, וייעודו כבר נקבע כאמור, ב-1971, כחמש שנים קודם לכן, בדיוק למטרה זו. למרות זאת, המתנחלים פונו מהמקום וכך שב ואירע מספר פעמים. 
מתנחלי קריית ארבע לא נואשו על אף הפינויים. הם עלו שוב ושוב, עד שב-1979 החליטה הממשלה רשמית על הקמת שכונה יהודית במקום. 
עבודות הכשרת הקרקע החלו ב-1 בינואר 1980 ובעקבות זאת הגישו 23 מערביי חברון, בראשות ראש עיריית חברון דאז פאהד קוואסמה עתירה לבג"ץ כנגד העבודות, בטענה כי מדובר באדמה פרטית שלהם. ב-19 בפברואר 1980 נדחתה העתירה והעבודות נמשכו כסדרן. קוואסמה עצמו גורש כעבור כמה חודשים ללבנון, בעקבות הפיגוע בבית הדסה במאי 1980, בו נרצחו ששה מתנחלים וב-1984 הוא נרצח בעצמו, בירדן. הוא עוד הספיק לראות את תחילת אכלוס השכונה ב-1983, כשנה לפני מותו.
ב-30 ביוני 2016 חדר מחבל פלסטיני אל השכונה, פרץ לאחד הבתים ושחט למוות את הילדה הלל יפה אריאל. הוא חוסל בהמשך בקרב למול כיתת הכוננות של קריית ארבע.

גבעת חרסינה  כיום

הבתים הראשונים בשכונה אוכלסו בשנת 1983 וכיום גרות בה מעל 500 משפחות. יש בה עשרה בתי כנסת, שני מעונות יום, ששה גני ילדים, בית ספר יסודי אחד, חטיבת ביניים, ישיבה תיכונית (ישיבה תיכונית קריית ארבע), כולל אברכים לדיינות ועוד שורה ארוכה של מבני ומוסדות ציבור נוספים ואף צמחה לה כבר שכונת בת הקרויה "נופי ממרא". בנוסף ניתן למצוא בה יקב (יקב נח), חוות סוסים, תחנת דלק ועוד. הבנייה למגורים בגבעת חרסינה היא בדרך כלל בנייה פרטית והיא נחשבת לשכונת וילות. נכון ל-2018 מקימים בה עוד 25 מבנים בני 3 קומות, עם 6 יחידות דיור בכל מבנה.
דוד סגל (אתלט)

ביוגרפיה

סגל נולד וגדל בלונדון.

1956

באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים סגל במקום חמישי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.6 שניות (40.74 שניות) בשלב חצי הגמר הנבחרת הבריטית קבעה תוצאה של 40.6 שניות (40.68 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 31 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.9 שניות (11.02 שניות) ובמקום 38 בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.1 שניות (22.22 שניות).

1957

באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1957 זכה סגל במדליית זהב בריצת 220 יארד בתוצאה של 21.9 שניות.

1958

באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1958 זכה סגל במדליית זהב בריצת 220 יארד בתוצאה של 21.4 שניות ובכך הגן על תוארו. במשחקי חבר העמים שנערכו בקרדיף, ויילס ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.72 שניות, לפני ניגריה (41.05 שניות) ואוסטרליה (41.64 שניות).
כחודש לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה באוגוסט אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.3 שניות, אחרי מנפרד גרמר מגרמניה (21.0 שניות) וג'וסלין דלקור מצרפת (21.3 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.2 שניות, אחרי מערב גרמניה שקבעה שיא אליפות חדש של 40.2 שניות ולפני ברית המועצות 40.2 שניות.

1960

סגל החל ללמוד באוניברסיטת פורמן בגרינוויל, קרוליינה הדרומית ב-1960 ומאז הוא מתגורר בארצות הברית. 
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1960 זכה סגל במדליית כסף בריצת 220 יארד בתוצאה של 21.55 שניות, אחרי דייוויד ג'ונס (21.31 שניות). באולימפיאדת רומא (1960) הוא זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם פיטר רדפורד, דייוויד ג'ונס וניק וייטהד בתוצאה של 40.32 שניות, אחרי גרמניה 39.66 שניות וברית המועצות 40.24 שניות. האמריקאים שסיימו ראשונים נפסלו. בשלב המוקדמות הנבחרת הבריטית קבעה תוצאה של 40.1 שניות (40.27 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 12 בריצת 200 מטר, לאחר שפסל בשלב חצי הגמר בשני הזינוקים. בשלב רבע הגמר הוא קבע תוצאה של 21.1 שניות (21.21 שניות) ועלה מהמקום השמיני.

1961

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכו בשנת 1961 זכה סגל ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.6 שניות ובריצות השליחים 4x100 מטר בשיא מכביה חדש של 43.0 שניות ו-4x400 מטר בשיא מכביה חדש נוסף של 3:18.0 דקות. מדליית ארד, בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.4 שניות, אחרי סטיב דאמאשק שקבע שיא מכביה חדש של 48.8 שניות וגרדנשוורץ (49.1 שניות), שניהם מארצות הברית.
פאולה (אי)

היסטוריה ותרבות

האי פאולה היה ידוע כבר בתקופה הרומית. בשנת 1752, כאשר הממלכה המאוחדת אימצה את הלוח הגרגוריאני המשיך האי להשתמש בלוח השנה היוליאני, אולם בשנת 1900 לא הייתה באי שנה מעוברת, ולכן כיום לוח השנה של האי הוא יום אחד לפני הלוח היוליאני המקובל, ו-12 ימים אחרי הלוח הגרגוריאני (וכך, לדוגמה, חוגגים באי את חג המולד ביום המקביל ל-6 בינואר בלוח הגרגוריאני, ואת ראש השנה האזרחית ביום המקביל בלוח הגרגוריאני ל-13 בינואר).
האי היה האזור האחרון בסקוטלנד שהמשיך לפעול לפי החוק האודלי.

כלכלה ותחבורה

מעבורת מקשרת בין האי לאיים וולס ולמיינלנד. באי שדה תעופה קטן ממנו יוצאות טיסות לטינגוול.
מרבית כלכלת האי מתבססת על התיירות וגידול כבשים.
רחל גלי צינמון

פרופ' רחל גלי צינמון היא מרצה וראש החוג לחינוך מיוחד ולייעוץ חינוכי בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב.
צינמון חוקרת בתחום התפתחות הקריירה את הממשק שבין עבודה ומשפחה תוך התמקדות באוכלוסיות מוחלשות כמו נשים, מיעוטים ואנשים בעלי צרכים מיוחדים. מחקריה בוחנים את תהליכי הבניית הזהות התעסוקתית והזהות המשפחתית, ואת ההקשרים הסביבתיים המאפשרים ומעודדים בניית תמונת עתיד הכוללת את השילוב של שני תפקידי חיים משמעותיים אלה.
צינמון פרצה את הדרך בחקר אוכלוסיית הצעירים בישראל (גילאי 18–30), והיא נחשבת למומחית בתחום זה. מחקריה תרמו להעלאת המודעות של המאפיינים הייחודיים לקבוצת גיל זו באקדמיה ובפעילות בשטח.

ביוגרפיה

רחל גלי צינמון סיימה את לימודי התואר הראשון והשני שלה בחינוך באוניברסיטת בר-אילן בהצטיינות. נושא הדוקטורט שלה, גם הוא מאוניברסיטת בר-אילן, היה קונפליקט בית-קריירה.

פעילות חברתית וחינוכית

צינמון הקימה באוניברסיטת תל אביב מעבדה למחקר ופיתוח של מודלים ישימים להתערבות בייעוץ קרירה עבור צעירים בגילאי 18-30. בנוסף, הקימה את התוכנית הראשונה בישראל ללימודים מתקדמים, שמכשירה יועצי קריירה לעבודה עם צעירים.
צינמון שותפה במחקר ובייעוץ בתחום הצעירים בסיכון בשולחנות עגולים במשרד ראש הממשלה ובמכון הישראלי למנהיגות בית ספרית, ובארגונים חברתיים רבים. היא מרצה על היבטים תאורטיים ומעשיים בהתפתחות וחינוך לקריירה, ועוסקת גם בהשפעת לקויות למידה על העבודה והמשפחה.

מחקרים

אחד מתחומי המחקר של צינמון הוא בניית תמונת עתיד ככלי חינוכי אצל ילדים, בני נוער ובוגרים צעירים. באמצעות דמיון של מהלך חייהם בעתיד יכולים ילדים ובני נוער להעשיר את מגוון אפשרויות התעסוקה הפתוחות בפניהם, ואף את האפשרויות השונות הקיימות לניהול משק בית משותף. לדעתה, ליצירת תמונת עתיד אצל ילדים ובני נוער יש חשיבות בתחומים של השכלה אקדמית, תעסוקה, קהילה, משפחה ופנאי, ולבתי הספר צריך להיות תפקיד משמעותי בהקשר זה.
לדעת צינמון, "לילדים שרואים את שני ההורים עובדים יש יותר סיכוי להיות הורים עובדים בעצמם". היא מאמינה כי הם יחזיקו בעמדות יותר חיוביות לגבי חלוקת תפקידים שוויונית בבית, יהיו אופטימיים יותר לגבי השילוב של קריירה ומשפחה, ויחזיקו בשאיפות קריירה יותר גבוהות מאשר במקרה שבו רק אחד מההורים עובד.
צינמון מדגישה את חשיבותה של תקופת הבגרות הצעירה, בגילאים 18–30. לדבריה, לתקופת החקירה שמאפיינת את הבגרות הצעירה יש היבטים אופטימיים ומלאי תקווה, שבהם צעירים מנסים לבנות את חייהם העצמאיים, אך גם היבטים של דכדוך ובלבול, לנוכח ריבוי האפשרויות וחוסר היציבות של עזיבת בית ההורים.

פרסים והישגים אקדמיים

צינמון זכתה בשנת 2010 בפרס המאמר הטוב ביותר של כתב העת הבינלאומי לפיתוח הקריירה (Journal of Career Development). היא זכתה במלגות ובמענקים רבים, בין היתר של קרן הפסיכולוגיה האמריקאית (American Psychology Foundation), הקרן הלאומית למדע (ישראל), יד הנדיב וקרן גנדיר. היא חברת מערכת בכתב העת לפיתוח הקריירה ובכתב העת הבינלאומי להכוונה מקצועית וחינוכית (International Journal for Educational and Vocational Guidance).
רוברט שילר

רוברט ג'יימס שילר (נולד ב-29 במרץ 1946) הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת ייל וחתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2013. תחומי העיסוק של שילר כוללים כלכלה התנהגותית, שווקים פיננסיים בינלאומיים ונדל"ן. שילר הוא מחברם של ספרים בתחומים אלו, שאחדים מהם הפכו לרבי מכר בארצות הברית.
מחקריו מתאפיינים בניתוח כלכלי-מתמטי של תופעות מקרו-כלכליות (דוגמת מדד הנדל"ן האמריקני קייס-שילר), לצד גישה רב-תחומית שלוקחת בחשבון תהליכים היסטוריים, סוציולוגיים ופסיכולוגיים בחקר הכלכלה.

בועות כלכליות

שילר מרבה להתבטא בסוגיות הקשורות בהיווצרות של "בועות" כלכליות בשווקים ברחבי העולם (מניות, נדל"ן ועוד) - בהתבסס על פסיכולוגיה חברתית ונרטיבים שנוצרים ביחס למצב השווקים. גישה זו מייצרת ויכוח מתמשך בין שילר ליוג'ין פאמה (חתן פרס נובל לכלכלה במשותף עם שילר לשנת 2013) שפיתח את ה-Efficient Markets Hypothesis. על פי פאמה, השוק מתומחר באופן שמשקף את סך כל המידע הציבורי שקיים ביחס לחברות ציבוריות, ועל כן מחיר השוק מהווה בהכרח השתקפות ראלית של סך כל המידע. הגישות השונות של שילר ופאמה בנושא, מעוררות דיונים בקרב משקיעים פסיביים ברחבי העולם.

השקפת עולם כלכלית-חברתית

שילר מבטא את תמיכתו העקרונית בשיטה הקפיטליסטית הנהוגה בארצות הברית, אך במקביל מצביע על כשלים מבניים בשיטה, בדגש על אי-צדק וניצול לרעה של מידע ועוצמה כלכלית. שילר גם תומך בהגברת הרגולציה השלטונית על מערכות פיננסיות בארצות הברית.
סמן

סמן בממשק משתמש הוא סמל המופיע במסך המחשב ומורה את הקטע במסמך ממוחשב או את הסמליל הממוחשב שעליו ישפיע מידע שהמחשב יקלוט מהמשתמש.

שימוש

על מסך של מחשב אישי בעל מערכת הפעלה עם ממשק משתמש גרפי יהיו לרוב שני סמנים: אחד של אמצעי ההצבעה (למשל של עכבר המחשב או משטח הנגיעה) והשני של אמצעי חיבור התמליל (למשל, מקלדת מחשב או מערכת זיהוי דיבור). על פי רוב, במקרה שהמשתמש מחבר שני אמצעי הצבעה או שני אמצעי חיבור תמליל לאותו מחשב, מספר הסמנים אינו מתרבה. אם למשל, המשתמש מוסיף עכבר USB למחשב עם משטח נגיעה יקרה לרוב אחד הדברים הבאים – או שמשטח הנגיעה יחדל לפעול, או ששני אמצעי ההצבעה יחלקו אותו סמן.
את הסמן של אמצעי ההצבעה ניתן להזיז ממקום למקום על ידי אמצעי ההצבעה עצמו. למעשה, עיקר פעולתו של אמצעי ההצבעה היא הזזת הסמן שלו, בחירת סמלילים וגרירת סמלילים. פעולה נוספת שאמצעי ההצבעה יכול לעשות היא קביעת מקום חדש לסמן של אמצעי חיבור התמליל.
אמצעי חיבור התמליל יכול גם הוא לשמש להזזת הסמן של עצמו. במקלדת, למשל ישנם מקשי חצים לצורך זה. אולם, בניגוד לאמצעי ההצבעה שיכול להזיז הן את הסמן של עצמו והן את הסמן של אמצעי חיבור התמליל, אמצעי חיבור התמליל יכול להזיז רק את הסמן של עצמו ולא את זה של אמצעי ההצבעה.
הבדל נוסף בין שני הסמנים הוא במראה שלהם. סמל ברירת המחדל של סמן אמצעי חיבור התמליל דומה לאות איי ומהבהב. לעומתו, לסמן ברירת המחדל של אמצעי ההצבעה אין מראה קבוע. לסמן זה יש סדרה של סמלי ברירת מחדל ומראהו משתנה בהתאם למקומו על המרקע, באופן המוסר מידע על הפעולה שתתבצע אם המשתמש ילחץ על לחיץ הבחירה של אמצעי ההצבעה. בקרבת קישורית, למשל, משתנה סמל הסמן של אמצעי ההצבעה לאיור של כף יד עם אצבע מורה מושטת.
את מראה הסמנים ניתן לשנות בלוח הבקרה של המחשב על פי הטעם האישי של המשתמש או לצורך נגישות המחשב ליכולותיו. ניתן לכוון, למשל, את קצב ההבהוב של סמן אמצעי חיבור התמליל, להגדיל את סמלי הסמנים או לתת להם צבעים ניגודיים שקל לאנשים עם לקות ראייה לראות.
במחנה נח"ל

במחנה נח"ל היה ירחון לחיילים, אנשי ההתיישבות העובדת וחברי תנועות הנוער, שהופיע בשנים 1991-1949 מטעם פיקוד הנח"ל ואגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון.
הגיליון הראשון ראה אור ב-1949. מ-1951 הופיעו הגיליונות באופן סדיר עד 1991. הירחון חדל להופיע בהוראת הרמטכ"ל אהוד ברק, כחלק ממדיניותו לצמצום מספרם של הביטאונים הצבאיים.
העיתון הִרבה לעסוק בנח"ל, בהתיישבות ובביטחון המדינה והקדיש מקום גם לתולדות ארץ ישראל ולראיונות עם אנשי צבא בכירים, מדינאים, סופרים ואמנים.
בין הכותבים בו היו הסופרים והמשוררים חיים גורי, נתן שחם, נעמי שמר, בנימין גלאי, ניסים אלוני ועוד. את שעריו עיטרו אמנים ידועים, בהם נחום גוטמן, ראובן רובין, שמואל כץ, שמואל בק ועוד. עורכי העיתון: אורי סלע, יצחק וייט, שמעון רכבי, רפאל ספורטה, יצחק לבני, מרדכי נאור, זאב ענר, יורם טהרלב, יוסף ארגמן, דני בירן, מיכאל (מייקל) שיר.
העיתון הצמיח עם השנים רשימה ארוכה של כתבים וצלמים, שתפסו מקומות מרכזיים בתקשורת ובתרבות בישראל, בהם: עקיבא נוף, גדעון סאמט, יורם פרי, נחמן שי, צבי רימון, עלי מוהר, איל מגד, ניבה לניר, אברהם חי, מנחם מיכלסון, תלמה אדמון, שוש אביגל, יגאל גלאי ובוקי נאה. תפקיד מרכזי במערכת, במשך עשרות שנים, היה לצלם אלכס גל (גוטליב).
במחנה נח"ל אימץ את הרעיון של מדור הכזבים שהיה ב"במחנה" וזכה להצלחה ולפופולריות, ובעמוד האחרון שלו בתקופה ארוכה הופיעו כזבים [בדיחות] פרי עטם של קוראיו ובלטו בהם אותם כוכבים שבלטו ב"תחרות כזבים" ב"במחנה" - אברהם בן-עזרא, אלי אייל, ראובן גרינברג ואחרים.
תפוצת העיתון הגיעה בשיאה (בשנות ה-60 וה-70) ל-15 אלף עותקים.
במחנה נח"ל היה במשך תקופה ארוכה כתב עת פורץ-דרך – בתיאורים בלתי-שגרתיים של חיי הנח"ל וצה"ל, בכתבות דיוקן, בשיתוף אנשי רוח ואפילו ב"מתיחות" שזכו לתהודה גדולה בציבור.
גארי קילדל

ביוגרפיה

קילדל נולד וגדל בסיאטל שבמדינת וושינגטון למשפחה שניהלה בית ספר לימאות בעיר. קילדל נרשם ללימודים באוניברסיטת וושינגטון במטרה לעסוק בהוראת המתמטיקה ובמקביל גילה עניין בתחום המחשבים. לאחר השלמת התואר שירת בצי האמריקני כמורה במכללת הצי במונטריי שבקליפורניה. במקביל המשיך לעסוק בתחום המחשבים ורכש לעצמו מעבד אינטל 4004 שהיה מראשוני המיקרו-מעבדים הזמינים לשימוש מסחרי באותה תקופה והחל לכתוב תוכניות מחשב עבורו. את זמנו הפנוי מהוראה ניצל לעבודה בחברת אינטל כיועץ.
בשנת 1972 השלים לימודי דוקטורט באוניברסיטת וושינגטון וחזר ללמד במכללת הצי במונטריי. במסגרת מחקריו בתחום המיחשוב, פרסם מאמר שהציג תאוריות בזרימת נתונים שמהוות בסיס לאופטימיזציית קומפיילרים בימינו. בשנת 1973 פיתח שפה עילית ראשונה למיקרו-מעבדים הקרויה PL/M. באותה שנה פיתח את מערכת ההפעלה CP/M כדי לאפשר למעבדי אינטל 8080 עבודה עם כונני דיסקטים לראשונה בהיסטוריה. קילדל הציע לאינטל את מערכת ההפעלה שלו, אך זו בחרה שלא לאמץ אותה ובחרה להתמקד בשפת PL/M שפיתח.

מגעים עם חברת IBM

בשנת 1980 חברת IBM פנתה אל חברת Digital Research של קילדל במטרה לקבל רישוי עבור גירסת CP/M-86 למעבדי IBM למחשב האישי. עקב מחלוקת בדבר הסכם הפרת סודיות שניסו נציגי IBM לכפות על Digital Research המגעים לא נשאו פרי. בתגובה IBM פנתה לחברה מתחרה בשם Seattle Computer Products כדי לקבל גירסת מערכת הפעלה תואמת בשם DOS-86 ש-IBM שיווקה יחד עם מחשבה האישי תחת השם PC-DOS. לאחר שבחן את PC-DOS, הסיק קילדל כי היא הפרה את זכויות היוצרים של CP/M ואיים בהליך משפטי כנגד IBM .IBM מצידה הציעה עסקת פשרה שבה תשווק גם את 86-CP/M יחד עם המוצר כאפשרות לבחירה בינה לבין PC-DOS בתמורה להסכם בלעדיות. קילדל נענה להצעה אך נחל אכזבה מסחרית כאשר המכירות של PC-DOS במסגרת חבילת IBM PC הרקיעו לעומת CP/M שנמכרה במחיר גבוה משמעותית מזו של מתחרתה.

לאחר עסקת IBM

קילדל המשיך בכיווני מחקר נוספים כדי להרחיב את חוויית המשתמש של מערכת ההפעלה CP/M ביניהם ניסה לפתח גרסה תומכת בריבוי-משימות של מערכת ההפעלה ומשולבת בסביבת עבודה מבוססת שפת לוגו, בתשובה לסביבת עבודה מבוססת שפת BASIC של המתחרים. כיוון זה לא נשא הישג משמעותי. כמו כן גיבש ממשק משתמש גרפי בהשראת פרויקט LISA של חברת Apple. בשנת 1991, חברת Novell רכשה את Digital Research Inc מידיו של קילדל תמורת מיליוני דולרים.
מחוץ ל Digital Research, קילדל עסק במספר פעילויות וביניהן הנחיית מגזין טלוויזיה בנושא מחשבים בשנת 1983. הקים חברה נוספת בשם KnowledgeSet שהתאימה טכנולוגיות של דיסקים אופטיים לשימושי מחשב. בשנת 1985 הוציא לאור את אינציקלופדיית המחשבים הראשונה. הרפתקת העסקים האחרונה של קילדל הייתה חברה באוסטין טקסס בשם Prometheus Light and Sound שפתחה מרכזיות טלפוניה לשימוש ביתי המשלבות טלפוניה קווית וניידת.

מותו

ב 8 ביולי 1994, קילדל מעד ונחבל בראשו במסיבת אופנוענים מקומית במונטריי קליפורניה. הנסיבות שהובילו לנפילה שנויות במחלוקת. שלושה ימים לאחר מכן נקבע מותו בבית החולים האזורי של מונטריי-פנינסולה. סיבת המוות לא נקבעה חד משמעית לאור ראיות לחבלה מוחית ולהתקף לב.
דלקת חוליות מקשחת

בדיקות הדמיה

בבדיקות ההדמיה יש לבחון האם קיימים סימנים לדלקת, למשל, סקלרוזיס של שולי המפרק, ארוזיות ו- Ankylosing של המפרק. כמו כן יש לבחון התפתחות של סינדזמופיטים- קשרים עדינים בין חוליות שמתחילים בעמוד השדרה המותני ומתפתחים כלפי מעלה עד כדי התפתחות החיבור בין כל החוליות עם אבוד מלא של גמישות עמוד השדרה- Bamboo spine. מאפיין מוקדם של המחלה הוא הופעת זיזי עצם בחיבורים בין גידים בעמוד השדרה, ויש "התרבעות" של החוליות.
בשנים האחרונות מנסים לאבחן את הפגיעה עוד לפני שנוצר נזק ממשי למפרק, לצורך כך מבצעים בדיקות הדמיה של MRI אשר מאפשר לזהות את התהליך הדלקתי: לרוב, ניתן בשלבים המוקדמים לזהות הסננה לבנה של מפרק ה-Sacro iliac, המהווה ביטוי לתהליך הדלקתי. בעמוד השדרה, ניתן לזהות תהליך דלקתי דומה בקצוות החוליות.
מבחינת בדיקות מעבדה, לא קיימות בדיקות ספציפיות. מדדי דלקת הם מעט מוגברים אולם לא ברמה בה ניתן לאבחן את המחלה. ניתן לזהות אנמיה עם ריבוי של טסיות דם. אם הגנוטיפ המקושר למחלה, HLAB27, אינו ספציפי, ולכן אינו יכול לעזור לאבחנה.
הרפתקאות רוקי ובולווינקל

עלילה

לאחר שהסדרה שלהם מ-1964 בוטלה, חיו רוקי הסנאי המעופף ובולווינקל האייל בשידורים חוזרים, בעקבות כך העיירה שלהם נהרסה והעצים ביער נכרתו. בינתיים מנהיג אל-פחד ועוזריו בוריס ונטאשה יצאו ממסך הטלוויזיה כדי לשלוט בטלוויזיה בכבלים ולהפוך לנשיא ארצות הברית. בעקבות זאת, יצאו רוקי ובולווינקל מעולמם המצויר כדי לעזור לסוכנת ה-FBI, קרן סימפתיה, על מנת לעצור תוכנית מרושעת של מנהיג "אל פחד" ועוזריו בוריס ונטאשה לשלוט בעולם, ויחד הם נוסעים ברחבי אמריקה, מתחמקים מהמלכודות של בוריס ונטאשה ונתקלים בהרפקאות מצחיקות.
הנס גל

קורות חיים

גל נולד במשפחה יהודית בכפר הקטן בְּרוּן אַם גֶבִּירְגֶה (Brunn am Gebirge) שבאוסטריה תחתית, סמוך לווינה. הוא התחנך בקונסרבטוריון החדש של וינה (Neues Wiener Konservatorium), שם אף לימד תקופת מה. בעודו תלמיד זכה בפרס המלכותי והאימפריאלי האוסטרי להלחנה. בשנת 1928 זכה במקום שני בין המלחינים מאוסטריה בתחרות לכבוד מאה שנה למותו של פרנץ שוברט במימונה של חברת התקליטים קולומביה רקורדס, על סינפונייטה שחיבר. שנה אחר כך, בתמיכת מוזיקאים בולטים דוגמת וילהלם פורטוונגלר, ריכרד שטראוס ואחרים, הוא קיבל את ניהול הקונסרבטוריון של מיינץ. גל הלחין כמעט בכל סוגה והאופרות שלו היו אהודות במיוחד בשנות ה-20. בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, פוטר גל ממשרתו במיינץ (בהתאם לחוק לשיקום שירות המדינה המקצועי) והשמעת יצירותיו נאסרה.
גל נאלץ לעזוב את גרמניה והיגר לבסוף לבריטניה, שם לימד באוניברסיטת אדינבורו משך שנים ארוכות. סגנונו נטוע במסורת המוזיקלית האוסטרו-גרמנית של שלהי המאה ה-19, ובצעירותו הושפע מיצירות יוהנס ברהמס, אולם לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה הוא פיתח שפה ייחודית במוזיקה. הוא לא אימץ את מאפייני האסכולה הווינאית השנייה, או את שיטת שנים-עשר הטונים. יצירותיו המאוחרות הן בעלות מבנה פוליפוני ואינן במלודיה מסורתית.
לצד יצירות האופרה, גל כתב אף יצירות לתזמורת ומוזיקה קאמרית, אשר רבים רואים בהן את שיא יצירתו. מבקר המוזיקה הקאמרית הנודע וילהלם אלטמן (Altmann) כתב על רביעיית המיתרים הראשונה של גל, משנת 1916, ב"ספר עזר לנגני רביעיות מיתרים" (Handbuch für Streichquartettspiele):
אלה הנהנים מן המוזיקה של ברהמס, ראוי שיתנו את דעתם ליצירה זו, אף שאין להסיק מכך שאינה אלא העתק סגנונו של ברהמס. בעוד שהרביעייה היא במידת מה בסגנונו של ברהמס, היא גם חבה לשוברט ולאווירה המוזיקלית הכללית של המאה ה-19 בווינה... כל היצירה כתובה היטב ומדגימה הבנה טובה של סגנון רביעיות מיתרים.