google/wiki40b huggingface dataset:
ירדן מאירסון

ביוגרפיה

ב-2009 השתתפה תחת הדרכתו של אורן סמדג'ה באליפות אירופה לקדטים שנערכה בסלובניה, והודחה בסיבוב השני.
במרץ 2011 זכתה באליפות ישראל במשקל עד 70 ק"ג, לאחר שגברה בגמר על ליאור וילדיקאן.
ביולי 2011 זכתה במדליית הארד בגביע האירופאי עד גיל 20 שנערך בהונגריה.
ב-14 באוגוסט 2011  זכתה מאירסון במדליית הארד במשקל עד 70 ק"ג בגביע אירופה עד גיל 20 בברלין שבגרמניה.
באוגוסט 2012 שוב זכתה במדליית הארד במשקל עד 70 ק"ג בגביע אירופה עד גיל 20 שנערך בברלין.
במרץ 2013 זכתה במדליית הכסף בגביע אירופי עד גילה 20 שנערך בפורטוגל.
ביוני 2013 השתתפה בגביע אירופה ג'וניור בליבניץ באוסטריה במשקל עד 63 ק"ג וזכתה במדליית הארד.
בדצמבר 2013 זכתה באליפות ישראל במשקל עד 70 ק"ג, לאחר שגברה בגמר על בר פרין
באוקטובר 2015 זכתה באליפות ישראל במשקל מעל 78 ק"ג לאחר שגברה בגמר על רז הרשקו.
באוקטובר 2016 זכתה במדליית הארד באליפות אירופה הפתוחה שנערכה בגלאזגו שבסקוטלנד.

2017

בינואר זכתה באליפות ישראל במשקל עד 78 ק"ג לאחר שגברה בגמר על ענבל לניר
ב-5 בפברואר זכתה במדליית ארד בטורניר אליפות אירופה הפתוחה, בסופיה, בולגריה,
במרץ זכתה במדליית הארד באירופה הפתוחה פראג, שבצ'כיה
ב-9 באפריל במדליית הכסף בגראנד פרי באנטליה שבטורקיה. בהמשך החודש השתתפה באליפות אירופה שנערכה בוורשה והודחה בסיבוב הראשון.
ב-23 ביולי זכתה במדליית הארד באליפות אירופה הפתוחה שנערכה במינסק.
בספטמבר השתתפה באליפות העולם שנערכה בבודפשט והודחה בסיבוב הראשון.
ב-8 באוקטובר זכתה במדליית הארד בטורניר גארד פרי שנערך בטשקנט שבאוזבקיסטן.

2018

בפברואר זכתה במדליית כסף בתחרות גביע אירופה (משקל עד 78 ק"ג) בפורטוגל כשניצחה בחצי הגמר את ההונגרייה אוולין סלנקי, אולם הפסידה בגמר ליפנית שאיו אומוז'ה.
באוקטובר זכתה במדליית הזהב בגביע אירופה בג'ודו.

2019

במרץ סיימה מאירסון במקום החמישי בגראנד פרי טביליסי לאחר הפסידה בקרב על הארד.
בספטמבר זכתה בפעם השנייה ברציפות באליפות ישראל.
תרביץ

תרביץ הוא כתב עת מדעי במדעי היהדות היוצא לאור בעברית, רבעון הרואה אור ארבע פעמים בשנה, על ידי המכון למדעי היהדות (כיום ע"ש מנדל) באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא יוצא לאור מאז שנת 1929 ונחשב לאחד מכתבי העת החשובים בתחומו. מקור השם הוא מהמשמעות המילונית של "תרביץ" כאקדמיה ומקום לימוד.
תרביץ עוסק בנושאי יהדות, חקר המקרא, התלמוד, הקבלה, מנהגי ישראל, היסטוריה יהודית, ביבליוגרפיה עברית ועוד. הרבעון יצא לאור לראשונה בתשרי תר"ץ (1929). השתתפו בכתיבתו אישים נודעים בתחומי מדעי היהדות, ובהם גם כאלו שהרבו לכתוב בו בקביעות, כמו גרשם שלום, שאול ליברמן, שמחה אסף, חנוך אלבק ואחרים. מאמרים מרכזיים מתוכו הודפסו גם כתדפיסים בנפרד, או כונסו על ידי כותביהם לספרים.
בשנת ה'תרצ"ה הוקדש כתב העת לנושא הרמב"ם, ונקרא: ספר הרמב"ם של התרביץ: למלאת שמונה מאות שנה ליום הולדתו, י"ד בניסן ד"א תתצ"ה - י"ד בניסן הא אלפים תרצ"ה.
עורכו הראשון של כתב העת היה הפרופ' יעקב נחום אפשטיין, והוא ערך אותו עד לשנת ה'תשי"ב - 1952. אחריו ערך את כתב העת חיים שירמן, בין השנים ה'תשט"ו - ה'תשכ"ט (1955–1969); אפרים אלימלך אורבך בין השנים ה'תשל"א - ה'תשמ"א (1971–1981); יוסף דן, משה דוד הר ומנחם הרן בין השנים ה'תשמ"ב - ה'תשמ"ו (1982–1986); משה אידל, יוסף יהלום ודוד רוזנטל בין השנים ה'תשמ"ז - ה'תשנ"א (1987–1991); זאב הרוי, יוסף קפלן, וישראל מ' תא-שמע בין השנים ה'תשנ"ב - ה'תשנ"ו (1992–1996). עורכיו הנוכחיים הם הפרופסורים מרדכי כוגן, יעקב אלבוים וירחמיאל ברודי.
המוציא לאור הנוכחי הוא הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, שעל יד האוניברסיטה העברית. כללי האזכור של כתב העת אומצו ביחס למקורות המשפט העברי על ידי כמה מכתבי העת המשפטיים של אוניברסיטאות ישראליות.
בשנת 2011 הועלו גיליונות תרביץ שיצאו עד 2006 למאגר המקוון JSTOR במסגרת פרויקט משותף של JSTOR עם הספרייה הלאומית וספריית אוניברסיטת חיפה.
אשר קובו

ביוגרפיה

נולד לרב יעקב קובו בשנת 1797 (ה'תקנ"ז) בסלוניקי שביוון (אז בשליטת האימפריה העות'מאנית), בן למשפחת קובו המפורסמת. סבו היה הרב רפאל חיים אברהם קובו, שכיהן כרבה של סלוניקי. כשנולד נקרא "אשר" בלבד, והשמות "רפאל" ו"רחמים" נוספו לו כשהיה חולה בשנותיו האחרונות. בצעירותו התחנך על ידי אביו ועל ידי דודו - הרב יצחק ברזילי. היקף בקיאותו בפסיקה בגיל צעיר היה רב, ובגיל 20 התיר עגונה באמצעות פסק הלכה שכתב.
בהמשך מונה לשמש כדיין, וייסד בעיר ישיבה בשם "לשכת הגזית", בה למדו בתמורה למלגה שנתנו עשירי העיר.
בשנת 1849 (ה'תר"ט) מונה לשמש כרבה הראשי של סלוניקי, ולצידו מונו לשמש כרבני הכולל הרב דוד יוסף והרב חנניה סאפורטה. כשנפטר זה האחרון בשנת 1857 (ה'תרי"ז) המשיך הרב קובו לכהן במשרתו כרב יחיד. בשל היותו שייך למשפחה אמידה, לא נצרך לקבל משכורת עבור משרתו.
כשביקר בסלוניקי בשנת 1859 (ה'תרי"ט) הסולטאן הטורקי אבדילמג'יט הראשון, נבחר הרב קובו להיות הנציג שיקבל את פניו מטעם הקהילה היהודית. בביקור זה העניק לו הסולטאן את אות הכבוד "מיג'דאי", והפך לראשון שקיבל את התואר "חכם באשי" בסלוניקי.
הלך לעולמו ב-27 בדצמבר 1874 (י"ט בטבת ה'תרל"ה) ונקבר בסלוניקי.
בנו, הרב יעקב קובו שימש כראש הרבנים של סלוניקי וערי הסביבה.

הנהגתו ופסיקתו

מחד הגן הרב קובו מפני שינויים ורפורמות שכוונו כנגד ההלכה היהודית, ומאידך תמך בשינויים שבעיניו לא נראו כנוגדים את ההלכה, וכדי לשמור על היחסים הטובים בקהילה פעל להוציא את כל הצדדים כשהם מרוצים.
כשאדולף כרמיה פניו אליו בחודש נובמבר 1864 (חשוון ה'תרכ"ה) וביקש את תמיכתו להקמת בית ספר של כל ישראל חברים בסלוניקי, והגנה למוסד מפני המתנגדים, השיב לו הרב בחיוב, והתפעל מהרעיון שהנערים ילמדו שפות נוספות ובראשן עברית. גם כשפנו אליו לשם כך הרב יהודה נחמה וד"ר משה (מואיז) אלטיני, נענה בחיוב. בעזרת ד"ר אלטיני אף הנהיג שינויים במוסדות החינוך האחרים בעיר, בהם התלמוד תורה של הקהילה.
סמכויותיו הנרחבות בכל הנוגע לתושביה היהודים של סלוניקי, ודמותו שהשפיעה על יהודי העיר גם מעבר להיבט הדתי, הביאו את הקהילה היהודית בעיר להכיר בו כפוסק הדור של זמנו. השפעתו ופסיקתו לא הייתה רק על קהילתו, קהילות רבות ברחבי העולם הפנו אליו שאלות לפסיקה, בהן ירושלים, מנטובה שבאיטליה, אלג'יר, סרייבו, איסטנבול, סקופיה, דרדניל, ביטולה, רוסה, דופניצה וסופיה שבבולגריה, אלכסנדריה שבמצרים ולאריסה שביוון.
מעבר לפסיקותיו הנפוצות מחיי היום יום, הן כללו הנהגות וחידושים לטובת בני הקהילה. דוגמה לכך היא פסיקה בה התיר חרם בן מאות שנים, לפיו אין להוציא צמר מחוץ לגבול העיר במרחק של שלושה ימים. את ההיתר הוא מנמק בכך שבזמנים בהם הוטל החרם הוא הביא תועלת, ובזמן הפסיקה השתנו דברים וכעת הוא מביא לנזק והפסד. דוגמה נוספת לפסיקה שלו היא ההיתר לרכוש ולקרוא בספרי תנ"ך שהדפיסו אנשים שאינם יהודים, בתקופה בה גברה פעילותן של החברות הפרוטסטנטיות בקהילות היהודיות.
למרות פסיקותיו אלו, במקרים רבים פעל להגן על ההלכה היהודית, וכשדרשו להכניס תיקונים בהלכה התנגד לכך בכל תוקף והעמיד את הדורשים על טעותם.
חודשים ספורים לפני פטירתו, לקח חלק בפולמוס הרבני על אודות צוואת הקאיד התוניסאי נסים שמאמה, ויצא נגד פסיקתו של הרב שלום משה חי גאגין וביטל את הצוואה.
דקו

קריירה

דקו שיחק בפורטו בשנים 1999–2004, שבמהלכן הבקיע 32 שערים והפך לשחקן המפתח בקבוצתו. בעונת 2002/2003 הבקיע 10 שערים ב-30 משחקים, ובנוסף זכתה פורטו בגביע אופ"א לאחר ניצחון 3-2 על סלטיק במשחק הגמר. בעונת 2003/2004 הוביל את קבוצתו לזכייה בליגת האלופות לאחר ניצחון 3-0 על מונקו, וכבש את השער השני בדקה ה-71 של המשחק. בזכות הצלחתו בטורניר נבחר דקו לשחקן המצטיין לאותה עונה.
בשנת 2004 עזב את פורטו וחתם בברצלונה ב-26 ביוני עבור חוזה על סך 21 מיליון אירו. במהלך 2005 הודחה ברצלונה מליגת האלופות לאחר הפסד לצ'לסי 5-4 בסיכום שני המשחקים. בשנת 2006 פגשה שוב את צ'לסי בשמינית גמר ליגת האלופות אך הפעם ניצחה 3-2. בגמר פגשה את ארסנל וניצחה אותה 2-1 משערים של סמואל אטו ובלטי וזכתה בפעם השנייה בתולדותיה בליגת האלופות. בשנים 2005 ו-2006 זכה עמה באליפות הליגה הספרדית. בעונת 2006/2007 בארסה סיימה במקום השני והפסידה את האליפות לריאל מדריד בשל הסיכום הכללי בין 2 הקבוצות (בית חוץ).
העונה שלאחר מכן התאפיינה במספר רב של פציעות, ודקו שותף ב-18 משחקי ליגה והבקיע שער בודד. בסיום העונה הרביעית שלו עם המועדון, שהסתיימה באיבוד אליפות נוסף, הודיע דקו על עזיבתו את ברצלונה. ב-30 ביוני 2008 חתם דקו בצ'לסי.
את שערו הראשון בצ'לסי הבקיע דקו במחזור הפתיחה של הפרמייר ליג, ב-17 באוגוסט 2008.
לפני מונדיאל 2010 דקו הודיע שיפרוש מכדורגל מקצועני אחרי המונדיאל, אך הצטרף לפלומיננסה הברזילאית באוגוסט 2010.
ב-26 באוגוסט 2013 הודיע על פרישה מכדורגל.
פרפר לילה (תוכנית טלוויזיה)

פירוט כללי

התוכנית היא תוכנית לייט נייט שהורכבה ממספר פינות העוסקות במגוון נושאים קומיים בהן השתתפו גם סטנדאפיסטים שונים, ונערכו ראיונות עם ידוענים ישראלים שונים, בהם מוזיקאים רבים. התוכנית צולמה מול קהל חי.
התוכנית זכתה להצלחה רבה בזמן שידורה וירדה מהמסך לאחר שלוש עונות. בעקבות הצלחת התוכנית העלתה הזכיינית המתחרה "קשת" רצועת לייט-נייט שכללה את התוכניות "חלומות בהקיציס" ו"יחסים מסוכנים".
בנימין יצחק מיכלי

ביוגרפיה

מיכלי נולד בשנת 1910 בשם בנימין יצחק דוחובני (Духовный) בעיירה אטאקי (Атаки), עיירה יהודית מובהקת לגדות הדנייסטר, בפלך בסרביה של האימפריה הרוסית (כעבור שנים ספורות אוטאץ' (Otaci), בתחומי רומניה; כיום במולדובה), בנם של יחיאל מיכל דוחובני והינדא בת חיים רויזמן. התחנך חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" ובישיבת קישינוב, ובבגרותו רכש השכלה עברית בעזרת מורים פרטיים. ומאוחר יותר הפך בעצמו למורה לעברית עד לשנת 1933, כשלאחריה עבר לבירה בוקרשט, שם לקח חלק בתנועה הציונית והיה מזכיר מפלגת האיחוד העולמי פועלי ציון – צ"ס (צעירי ציון) וערך את עיתוניהם בשפות היידיש והרומנית.
בבוקרשט היה חבר במזכירות הלשכה הראשית של קרן היסוד ברומניה. ובשנת 1938 נישא להדסה, בתו של המשורר הבסרבי מרדכי גולדנברג.
באוקטובר 1939 עלה לארץ ישראל, ובה מילא מספר תפקידים. עד לשנת 1941 היה מרצה לספרות עברית מטעם ההסתדרות, ולאחר מכן היה מזכיר "קופת מלווה וחסכון". כן היה עובד ארכיון ומוזיאון תנועת העבודה, ובהמשך התמנה כמנהלו. במהלך מלחמת העולם השנייה היה חבר בהנהגה העולמית של "דרור הבונים". ובשנים 1947-1948 יצא לשליחות מטעם הסוכנות היהודית והחלוץ ברומניה. בסיומן שימש כראש מדור הסברה במחת"ר (מחלקת התרבות של "ההגנה"). ובאוגוסט 1948 חזר לישראל כדי להתגייס לצה"ל. השתחרר במרץ 1949.
בשנים 1950–1951 יצא לשליחות בפריז מטעם "האיחוד העולמי", כעורכו הראשי של העיתון היומי "דאס וואָרט".
במהלך השנים עסק בכתיבה ועריכה ספרותית. בין היתר שימש כעורך ירחון אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל "מאזנים", שימש חבר בוועד אגודת הסופרים העבריים. משנת 1961 היה חבר ועד בית ביאליק וחבר ועדות שופטים של פרס ישראל, פרס ביאליק ופרס ברנר. משנת 1966 כיהן כיושב ראש המכון לתרגום ספרות עברית, והיה חבר הנהלת המועצה הציבורית לתרבות ולאמנות.
עבור ספרו "ליד האבנים" זכה בפרס קוגל לשנת 1960 (תשי"ט). ספרו "פרי הארץ" זיכה אותו בפרס מילוא לשנת 1966. ספרו "חיים הזז: עיונים ביצירתו" זיכה אותו בפרס ברנר לשנת 1969.
פרידריך דירנמאט

קורות חייו

פרידריך דירנמאט נולד בשנת 1921 בעיירה קטנה בקנטון ברן בשווייץ. היה בנו של כומר פרוטסטנטי. סבו היה פוליטיקאי שמרני. בשנת 1935 עברה לברן. בשנת 1941 החל דירנמאט את הלימודים בפילוסופיה  ובשפה והספרות הגרמנית באוניברסיטת ציריך אך עבר לאוניברסיטת ברן לאחר סמסטר אחד. בשנת 1943 החליט דירנמאט להיות סופר ומחזאי וזנח את לימודיו בשנים 1945 – 1946 הוא כתב את מחזהו הראשון ומאז פרסם מחזות וספרים שזכו להוקרה עולמית.
דירנמאט עסק גם בציור ויצירותיו הוצגו במספר תערוכות. אשתו הראשונה שנפטרה לאחר 37 שנות נישואין, הייתה שחקנית תיאטרון ולאחר פטירתה נשא לאשה שחקנית אחרת.
דירנמאט הושפע רבות מיצירותיו של ברטולד ברכט ואף הייתה קרבה אידאולוגית בין שניהם, אך מעולם לא הגדיר עצמו פוליטית. כאשר התחוללו תמורות בגוש הסובייטי נשא דירנמאט, בשנת 1990, זמן לא רב לפני מותו, שני נאומים שעוררו הד רב. האחד היה בזכותו של ואצלב האוול האיש שהנהיג את "מהפכת הקטיפה" בצ'כוסלובקיה והשני בזכותו של מיכאיל גורבצ'וב שהנהיג בברית את הפרסטרויקה והגלסנוסט בברית המועצות. דירמאט נפטר זמן לא רב לאחר מכן.

שמות גיבוריו ואמרותיו

דירנמאט נהג לתת לגיבוריו שמות יוצאי דופן: פלורסטאן מיסיסיפי, קליר זאכנאסיאן, פרויילין דוקטור מטילדה פון-צאנד, הרוזן בודו לבית איבלוהא, ושאר שמות שעוררו אצל המבקרים את השאלה מנין מוצא דירנמאט את השמות שלו?
הוא נודע גם באמרותיו השנונות, כגון: "מדינה מזדרזת לקרוא לעצמה מולדת בעת שהיא מכשירה עצמה לשפוך דם", "סיפור אינו מגיע למייטבו אלא כאשר הוא עושה את התפנית הגרועה ביותר".

דירנמאט וישראל

פרידריך דירנמאט היה מאוהדי מדינת ישראל. מיד לאחר מלחמת ששת הימים, ב-17 ביוני 1967 השתתף דירנמאט בעצרת של אנשי רוח לתמיכה בישראל שנערכה בציריך בה נטלו חלק גם ליאופולד לינדברג וגרשום שלום. בשנת 1974 ביקר בארץ ובשנת 1990 ביקר באושוויץ.
קליפורד הסבנדס

ביוגרפיה

הסבנדס נולד בסנט אנדרו שבצפון המדינה. בין 1931 ל-1936 הוא למד בבית הספר היסודי לנערים שלה, ואת חינוכו התיכוני והעל-תיכוני בבית הספר פארי ובמכללת האריסון בין 1936 ל-1946. לאחר שסיים את לימודיו בהאריסון הוא לימד בפארי במשך שלוש שנים, ולאחר מכן היגר ללונדון והתקבל למידל טמפל לצורך לימודי משפטים. הוא הוסמך כעורך דין המופיע בבית משפט, והתקבל ללשכת עורכי הדין המקומית ב-1952.
באותה שנה חזר לברבדוס, והחל לעבוד בלשכת עורכי הדין המקומית. הוא עבד כעורך דין פרטי עד 1954, ומאותה שנה ועד 1960 התמנה למספר תפקידים משפטיים רשמיים בגרנדה, אנטיגואה, מונטסראט, סנט קיטס ונוויס ואנגווילה. ב-1960 חזר לברבדוס ומונה לעוזר התובע הכללי. הוא התמנה לתפקיד התובע הכללי ב-1967, וכעבור שנה ליועץ המלכה. הסבנדס התמנה לשופט בבית המשפט העליון של ברבדוס ב-1976, וב-1991 מונה לבית המשפט לערעורים, בו כיהן עד 1996. במספר הזדמנויות הוא כיהן גם כנשיא בית המשפט.
כהכרה על שירותו המשפטי הארוך לברבדוס הוא קיבל אותות מטעם מסדר ברבדוס ב-1986, ב-1989 וב-1995.
היה נשוי לרובי פאריס עד למותה ביולי 2009.
נפטר ב-11 באוקטובר 2017, בגיל 91.
ליברליזם כלכלי

ליברליזם כלכלי היא תאוריה כלכלית ליברלית השואפת לצמצם את מעורבות המדינה בתהליכים החברתיים, מתוך ההנחה שהחברה מסוגלת לאזן את עצמה אם תתן ליחיד לפעול לפי האינטרסים שלו. לטענתה לפרט "זכות טבעית" לחיים, חירות וקניין ומכאן נובעת החירות לממשם באופן חופשי בחיים הכלכליים. עקרונות התאוריה נטבעו על ידי הוגי הליברליזם הקלאסי כמו אדם סמית והפיסיוקרטים הצרפתים. כיום השיטה מיוצגת בעיקר על ידי אנשי אסכולת ה"לסה פר". 
על פי תפישתם של הראשונים שהחזיקו בתאוריה זו, באדם יש יסוד אנוכי, המניע אותו לקדם את האינטרס העצמי שלו. כאשר מניחים לאדם לפעול באופן חופשי, טוענים תומכי הגישה, מתקיים מנגנון כמו-אבולוציוני המביא לכך שמצבם של כל בני האדם משתפר, כלומר גם אם אינם מודעים לכך, כאשר פרטים פועלים למען תועלתם האישית, הם פועלים גם לטובת האינטרס הכללי (סמית כינה זאת עקרון "היד הנעלמה"). כאשר כל התנאים האחרים שווים (סטריס פריבוס), פעולה חופשית כזו עתידה להניב את התוצאות הטובות ביותר. 
האסכולה האוסטרית, רואה בעצמה כמייצגת את התפישה הליברלית בתחום הכלכלי בצורתה הקלאסית, בשינוי מרכזי אחד: האוסטרים מפחיתים בחשיבות הנחת הפעולה האנוכית ומדגישים במיוחד את הפעולה מכוונת המטרה על–פי משנתו של לודוויג פון מיזס. 
הערה: המונחים "ליברליזם" ו"ליברליזם כלכלי" משמשים בהוראה שונה והפוכה בארצות הברית, בה ליברליזם כלכלי מזוהה עם עמדות ניאו ליברליות וליברטריאניות המאפיינות את הימין הפוליטי (המפלגה הרפובליקנית והמפלגה הליברטריאנית, על אף שהאחרונה אינה ימנית "קלאסית" בכל התחומים), ואילו ליברליזם מזוהה עם עמדות סוציאל-דמוקרטיות המאפיינות את השמאל הפוליטי (המפלגה הדמוקרטית).
יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג

ביוגרפיה

יוהאן פיליפ נולד ב-25 בינואר 1597 בטורגאו שהשתייכה לנסיכות הבוחר מסקסוניה, לפרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר ולאנה מריה, רוזנת פפאלץ-נויבורג, בתו של פיליפ לודוויג, רוזן פפאלץ-נויבורג. לאחר מותו של אביו פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר בשנת 1602, ירש אותו דודו יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר. בשנת 1603 דרש יוהאן פיליפ את ירושתו, והדוכסות חולקה בינו לבין דודו, אולם מכיוון שהיה קטין, כיהנו כריסטיאן השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה ולאחריו יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה כעוצרים עד לבגרותו. בשנת 1618 תפס יוהאן פיליפ את השלטון, ועל אף שרשמית היו אחיו אף הם שותפים לשלטון, בפועל שלט יוהאן פיליפ לבדו. בשנת 1638 מת יוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך ללא ילדים, ונחלתו חולקה בין דוכסות סקסוניה-ויימאר לדוכסות סקסוניה-אלטנבורג.
לפני מותו ציווה יוהאן פיליפ, שבהיעדר יורשים זכרים לדוכסות, תעבור נחלתו ליורשי בתו אליזבת סופיה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג. ב-1 באפריל 1639 מת יוהאן פיליפ ללא בנים, ואחיו פרידריך וילהלם השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו.
רמת בית הכרם

היסטוריה

לאחר מלחמת העצמאות התכוונה ממשלת ישראל להקים שדה תעופה ברמה שכיום שוכנת בה השכונה, ולצורך כך הפקיעה קרקעות באזור. לאחר מלחמת ששת הימים בוטלה התוכנית, לאור קיומו של שדה התעופה עטרות, והשטח שינה ייעודו לצורכי בנייה. בצפון-מזרח הרמה נבנה בשנת 1951 מפעל למכלי מסוקים של התע"ש שפונה ב-1997. 
בנייתה של רמת בית הכרם החלה בשנת 1991. התכנון מייעד לרמת בית הכרם בניית 2,050 יחידות דיור, מהן כ־1,500 על קרקע של מינהל מקרקעי ישראל והיתר על קרקעות פרטיות. בשמת 1997 החלה בניית שלב ב של השכונה. עד סוף שנת 2003 נבנו ברמת בית הכרם כ־1,200 יחידות דיור. השכונה נבנתה בסגנון מודרני כשאת התשתיות של הכבישים, הניקוז והמים הקימה החברה העירונית מוריה. התכנון המפורט והביצוע נעשו במקביל לבנייה, דבר שאיפשר איכלוס מהיר של השכונה.

בשנות ה-2000

בינואר 2004 פורסם מכרז לבניית 252 יחידות דיור בסמיכות למפעל תע"ש המפונה שבו נעשו החל מ־1996 סדרת בדיקות ופינוי קרקע נגועה כתוצאה מחשש של המצאות מזהמים בקרקע כתוצאה מפעילות מפעל תע"ש שפונה. המתחם החדש נבנה בצידה המזרחי של רמת בית הכרם, אך לא כחלק מהשכונה עצמה, כאשר מתוכנן כביש חדש שיחבר את תת-השכונה החדשה לשכונת בית הכרם הוותיקה.
ב־2006 נפתח בשכונה מרכז מסחרי יוקרתי, המתחרה במרכז המסחרי הגדול של בית הכרם שבכיכר דניה, ובו חנויות רבות.
ב־2009 חברת אגד הוציאה את קו 14 משימוש, מה שגרם לשיבושי תחבורה ציבורית גדולים בשכונה, בין השנים 2009 ל-2012 פעל בשכונה קו 50 לתחנה המרכזית, הוא קוצר ליפה נוף ב-2012 אולם בעקבות לחצים כבדים חזר הקו ב-2014 במתכונת משודרגת לתחנה המרכזית דרך קריית הממשלה והאוניברסיטה העברית.

מבנה השכונה

השכונה עצמה בנויה סביב לפארק מרכזי ולגני משחקים לילדים, כאשר לרובם יש גישה ישירה לפארק. נסללו בה רחובות 'הולנדיים', והבנייה רוויה בבניינים של 3-5 קומות, בסגנון נאו-קלאסי. השכונה נחשבת לאקסקלוסיבית ואטרקטיבית, גם בשל היותה שכונה שקטה וקרובה לעורקי התחבורה הראשיים של כביש בגין ושדרות הרצל. ברוב הבתים הדירות בנות שלושה עד חמישה חדרים, ויש אף דירות גג (פנטהאוזים) ודירות רב מפלסיות (דופלקסים). רחוב האורך המרכזי בשכונה הוא על שם משה קול, ראש מחלקת עליית הנוער בסוכנות היהודית, מנהיגה של המפלגה הליבראלית ושר התיירות.
רכס קייפ (קנדה)

היסטוריה

שמו של הרכס אומץ רשמית ב-3 ביוני 1947.
סנאים דואים

מבנה גוף

אורך גופם של הסנאים הדואים הוא 19–28 ס"מ וזנבם הארוך והשעיר מגיע לאורך 14–24 ס"מ. בצדי גופם יש קרום המחבר את הרגליים הקדמיות לאחוריות, ובהיותו מתוח הוא משמש כקרום דאייה משובח. בעזרת קרום זה הסנאים קופצים ודואים מעץ לעץ עד למרחק של 30–40 מטר. ישנם מינים, אשר ביכולתם לדאות גם למרחקים של עד 450 מטר, אולם מספרם של אלו מועט.
על הקרקע סנאים אלה איטיים מבני מינם הרגילים, אך על העצים הם נעים וקופצים בזריזות רבה.
דליה גותן

דליה גותן (6 ביולי 1927 - 29 במאי 2017) הייתה פעילה חברתית לקידום זכויות נשים בישראל, יו"ר מועצת ארגוני נשים, יו"ר המחלקה לחינוך בויצ"ו עולמית וויצ"ו ישראל. ייצגה את מועצת ארגוני נשים ואת ויצ"ו בוועידות בינלאומיות לנשים ושימשה כשליחת משרד החוץ ומרצה בפני קהילות יהודיות ברחבי העולם.

ביוגרפיה

נולדה בתל אביב ליצחק ציזלינג, שהיה מפקד "ההגנה" בתל אביב ואחיו של אהרן ציזלינג, שר החקלאות הראשון ומחותמי מגילת העצמאות. אמה סימה הייתה בתם של לאה ודוד איזמוז'יק, ממייסדי תל אביב, שכיהן כסגנו של מאיר דיזנגוף בעיריית תל אביב. בוגרת הגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב, למדה פסיכולוגיה, חינוך ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. נישאה בוושינגטון לעו"ד יעקב גותן, ששימש כסגן מפקד העיר העתיקה בירושלים, וחבר הסגל הראשון של שגרירות ישראל בארצות הברית. הייתה בין מקימי היחידה הפסיכולוגית בצה"ל במלחמת העצמאות, כאזרחית עובדת-צה"ל שירתה יחד עם זוכה פרס נובל פרופ' דניאל כהנמן והפסיכולוג אליעזר קרני, והשתחררה בדרגת ייצוג רב-סרן.
הקדישה את חייה לפעילות ציבורית לקידום נשים ברחבי הארץ. הקימה את ה"סמינר לאזרחות פעילה" בויצ"ו ישראל, שנועד לחזק את הדימוי העצמי של נשים ולקדמן לעמדות מפתח בהליכי קבלת החלטות. כיושבת-ראש מחלקת חינוך לגולה, עסקה בכתיבת חומר על יהדות ומדינת ישראל שהופץ ב-50 פדרציות יהודיות ברחבי העולם. במסגרת תפקידה כראש מועצת ארגוני נשים בישראל, יזמה את האירוע השנתי בבית-הנשיא לציון יום האישה. במסגרת תפקידה זה שמשה כראש משלחת ה-NGO בוועידת האו"ם בבייג'ינג בשנת 1995 שעוררה את המודעות לשוויון בין נשים וגברים ובה נטלה חלק משמעותי, הגב' הילרי קלינטון.
ביתה של דליה גותן, ד"ר ענת פלג, היא חוקרת תקשורת ומנהלת המרכז לתקשורת ומשפט באוניברסיטת בר-אילן; חתנה ד"ר ישראל פלג מנכ"ל החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה.
קרונוע

קרונוע הוא כינוי לקרון רכבת בעל יחידת הנעה עצמית ולכן יכול לנוע ללא קטר. המילה היא הלחם בסיסים של המילים קרון ונע.
ישנם מאות דגמים של קרונועים ברחבי העולם, רובם מונע באמצעות הנעה חשמלית. בעבר השימוש בהם נעשה בעיקר בתוך תחומים עירוניים כרכבות תחתיות ופרבריות, אולם בימנו מחליפים הקרונועים אט אט ציוד מו-דו וקרונות הנגררים על ידי קטר עקב יתרונותיהם. כיום הרכבות המהירות ביותר הן מסוג קרונוע.

יתרונות הקרונועים

לקרונועים חשמליים יתרונות ביחס לציוד מו-דו וקרונות הנגררים על ידי קטר שבאו לידי ביטוי עם התפתחות הטכנולוגיה בתחומי אלקטרוניקת ההספק הגבוה והבנייה באלומיניום. המשקל הנמוך של מערך קרונועים חשמליים ביחס לקרונות וקטר באורך דומה, מאפשר חיסכון בצריכת האנרגיה והגדלה משמעותית של תאוצת של הרכבת, מה שמאפשר קיצור זמני נסיעה, בנוסף עקב פיזור יחידות ההנעה לאורך צירים רבים יעילות הבלימה הרגנרטיבית גבוהה יותר ועם כך גם החיסכון בצריכת האנרגיה.
יתרונות נוספים הם הקלות הרבה בה אפשר לפצל מערכי קרונועים ולשנות את גודלם בהתאם לביקוש הנוסעים והעובדה שניצול אורך הרכבת לצורכי הנוסעים גבוה יותר מסיבת העדרו של הקטר.

ברכבת ישראל

ברכבת ישראל נעשה עד היום שימוש בשלושה סוגי קרונועים המונעים בדיזל; שניים מהם בשירות סדיר ואחד, מסוג קרונוע-רכינה, הובא לישראל לשם נסיעות ניסיון בקווים המפותלים לירושלים ולבאר שבע.
קרונועים מתוצרת חברת "אסלינגן" הגרמנית שנרכשו בכספי שילומים בין השנים 1956 ו–1958, היו בעבר בשימוש סדיר ברכבת ישראל. מערך מתוצרת אסלינגן היה מורכב משלוש או ארבע יחידות: יחידת מנוע וניהוג, יחידת ביניים או שתי יחידות ביניים ויחידת ניהוג ללא מנוע. אורכו של מערך שלם היה 69.5 או 91.5 מטרים והיו בו 248 או 354 מקומות ישיבה, בהתאם למספר יחידות הביניים, והיה ניתן לצרף שני מערכים לרכבת אחת. הקרונועים שירתו בצורה זו ברכבת ישראל באופן סדיר בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ובתחילת שנות ה-60. עקב תקלות וקשיי תחזוקה, פורקו המנועים מקרונועים אלה והפכו לקרונות נוסעים שנגררו על ידי קטר. השימוש במערכי הקרונועים באופן זה נמשך עד סוף שנות ה-70. בתחילת שנות ה-90, בעקבות מחסור בציוד נייד, שופצו שבע יחידות ביניים על מנת לשמש כקרונות נוסעים ברכבות גרורות קטר. השימוש בהם בצורה זו נמשך עד לתחילת המאה ה-21.
הקרונוע המשמש בתחילת המאה ה-21 את רכבת ישראל הוא מדגם IC3 (ראשי תיבות של Inter City 3) תוצרת דנמרק, שמשרת באופן קבוע חלק מהקווים הקיימים בישראל. קרונוע זה מורכב ממערך בן שלושה קרונות כאשר שני הקרונות הקיצוניים מכילים את המנועים ואת תאי הניהוג וניתן לחבר עד חמישה מערכים לרכבת אחת. אורכו של כל מערך הוא 58.80 מטר ויש בו 167 או 177 מקומות ישיבה (תלוי בדגם). הרכבת אשר התנגשה במשאית באסון רבדים הייתה מסוג קרונוע IC3.
במרץ 1998 נוסה בישראל קרונוע הרכינה, מתוצרת חברת "Adtranz", אשר הושאל לרכבת ישראל על ידי הרכבת הגרמנית. הקרונוע נוסה על קטעי מסילה מפותלים: מסילת הרכבת לירושלים והמסילה לבאר שבע. למרות שהניסוי הוכתר בהצלחה וזמן הנסיעה בין תל אביב ובין ירושלים ובאר שבע היה קצר משמעותית לעומת זמן הנסיעה של הציוד הרגיל, קרונועי רכינה לא נרכשו על ידי רכבת ישראל.
בספטמבר 2017, זכתה חברת סימנס במכרז לאספקת 330 קרונועים בעלי הנעה חשמלית (EMU - Electric multiple unit) מסוג Desiro HC. הקרונועים יפעלו בשילוב של קרונות קומתיים ("דאבל-דק") וחד-קומה ("סינגל-דק"). בכל מערך של ארבעה או שישה קרונות, הקרונות המרכזיים הם דו־קומתיים והשניים שבקצוות בעלי קומה אחת.
פולקסונומיה

פולקסונומיה (Folksonomy) היא שיטה שיתופית לתיוג וסיווג של מידע. התיוג פירושו ציון מילות מפתח, המפנות את הקורא לנושאים המרכזיים במידע עליו מדובר. התיוג מתבצע בסביבות חברתיות (אשר בדרך כלל פתוחות לאחרים). פולקסונומיה היא סיווג (שיוך לקבוצות) הנוצר מפעולת התיוג.
הוגי השיטה קיוו כי ניתן יהיה להשתמש בתגיות אלו כדי לשפר משמעותית אחזור מידע מאתרי אינטרנט, כלומר, מציאת מידע שהוא יותר רלוונטי לשואל. הפולקסונומיה מאפשרת שיוך אסוציאטיבי של תוכן ובכך עשויה לסייע בהבנת הקשרים וההקשרים הנובעים ממנו. סיווגי פולקסונומיה מעניקים משמעות תרבותית או סביבתית שעשויה להיות שונה מן המשמעות המקורית אליה התכוונו או עליה חשבו יוצרי התוכן. 
בעידן האינטרנט, חלו שינויים רבים בשימוש הישיר בטקסונומיה וכך פולקסונומיה הוצעה על ידי תומאס ונדר ואל, כשיפור של המושג טקסונומיה.  המילה פולקסונומיה מורכבת מצירוף של Folk, שמשמעותה "עממי" ו- Taxonomy – תורת המיון - שמקורה ביוונית. פולקסונומיה היא אוסף של מילות תואר אשר משייכים אותם לנושא מסוים בהקשרים מסוימים אשר הוצעו על ידי משתמשים ולא על ידי בעלי התוכן. 
אתרי התגיות מאגדים קבוצות משתמשים ומאפשרים שמירת פריטי מידע, שלעיתים אינם אלא קישורים לאתרים, לפי משתמש או קבוצת משתמשים. למשתמש נתונה הבחירה אם לשתף את המידע שברשותו (תכנים שונים, למשל אתרי אינטרנט). כמו כן, ניתן לחפש תגיות באוספים של משתמש מסוים או של קבוצה, וכך להתחבר אל הקהילה ואל מה שמעסיק אותה באותו זמן. 
הקהילה היא קבוצת אנשים, היוצרת מארג קשרים, ואשר במקום להיפגש פנים אל פנים נפגשת באופן וירטואלי בזירות כמו אתרי אינטרנט, פורומים או מקום קיברנטי אחר דרך רשת האינטרנט.
האתר מנהל רשימת אתרים או קבצים שונים, מאפשר שיתופם על פי תגיות על ידי משתמש ומציג לו תחומי עניין זהים - פריטים חדשים שאינו מכיר, על סמך תגיות זהות או דומות במאגרו.           
ניתן לחשב את תדירות השימוש בתגיות ולהציגן כך שגודל הגופן בו הן מוצגות תואם את תדירות הופעתן ואת הפופולריות שלהן בקרב המשתמשים. השיטה נקראת ענן תגיות (Tag clouds).
בדיקת תדירות הופעה מתבצעת על ידי נוסחה העושה שימוש בהתפלגות Zipf, חוק המתאר את השכיחות בהופעתם של מקרים שונים.