google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ודי סיל

חייה

אחיה ואביה של סיל מתו בתאונות נפרדות כשהייתה צעירה. אמה נישאה לאנימטור של טום וג'רי, קנת' מיוז, וסיל עזבה את הבית אל חיים של פשע ושימוש בסמים כשהייתה נערה. כשנאסרה על כתיבת המחאות ללא כיסוי למדה את נגינת הקלידים בסגנון גוספל האופיינית לה, והחליטה להיגמל מהרואין ולכתוב שירים. קלידנית, פסנתרנית וגיטריסטית מוכשרת, היא חזרה לחוף המערבי, שם פגשה את גרהם נאש ודייוויד קרוסבי, ויצאה איתם לסיבוב הופעות כמופע פותח. היא פגשה גם את דייוויד גפן שהציע לה חוזה בלייבל המתפתח שלו. גרהם נאש, שהפך למעריץ שלה, הפיק את הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלה, "Jesus Was a Cross Maker". להקת ההוליס הקליטה גרסת כיסוי לשיר ב-1973. אלבום הבכורה שלה, "Judee Sill" יצא ב-1971 וכלל את הלהיט "Lady-O", שיתוף פעולה עם להקת הטרטלז. האלבום זכה לשבחים מרובים. בשנת 1973 יצא אלבומה השני, "Heart Food". האלבומים זכו לביקורות טובות אך לא הצליחו מסחרית. סיל לא הצליחה למשוך קהל אך סירבה לשמש כמופע פותח, המוניטין וההצלחה המתונה שלה דעכו, והיא נעלמה לחלוטין. בעקבות כישלון האלבום השני החליט גפן שלא לחדש את החוזה איתה. ב 1974 נפצעה סיל בתאונת דרכים שגרמה לה לכאבי גב קשים. למרות זאת היא חזרה לאולפן והקליטה כמה דמואים לשירים חדשים. לא ידוע בבירור מה קרה לאחר מכן, אך ידוע בוודאות שהיא חזרה להשתמש בהרואין ואף התמכרה לקוקאין. בשנת 1979 מתה סיל ממנת יתר.

סגנון

המוזיקה של סיל הושפעה עמוקות מהמבנים המטריים והסוויטות של באך, בעוד שמבחינה לירית שיריה שאבו לעיתים קרובות השראה ממוטיבים נוצריים של גאולה. סיל הייתה פרפקציוניסטית, ולפעמים לקח לה שנה לכתוב שיר. הליווי המוזיקלי בשני האלבומים יוצא דופן בהשוואה לאלבומים של זמרות פולק אמריקאיות אחרות מאותה תקופה שבדרך כלל הסתפקו בליווי מינימלי של גיטרות אקוסטיות, פסנתר וכלי הקשה. סיל משלבת בשירים כלי נגינה נוספים (כמו קלרינט וקרן יער). בשני האלבומים של סיל משתתפת תזמורת קאמרית ובאלבום השני סיל אף מנצחת עליה.

אחרי מותה

אמנים רבים שיבחו את סיל, כולל ג'ים או'רורק שעשה את המיקס לאוסף השירים שלא יצאו, "Dreams Come True", שיצא ב-2005 והורכב מהדמואים שסיל הקליטה ב-1974 לאלבום שלישי שלא הושלם מעולם. שני האלבומים הראשונים שלה יצאו מחדש כדיסק הכפול Abracadabra: The Asylum Years, יחד עם הקלטות מהופעות, דמואים ורצועות בונוס.
ער"ן

תולדות העמותה

ער"ן נוסד בפברואר 1971 על ידי מריה ברטה זסלני, לזכר בעלה, הפסיכיאטר ד"ר אריה זסלני. תחילה מוקם המוקד של ער"ן בחדר העבודה של הד"ר אריה זסלני המנוח בביתה של הגב' זסלני בירושלים. את הקו איישו אנשי מקצוע ואקדמיה, עמיתיו של הד"ר זסלני ז"ל. בהמשך הצטרפו סטודנטים לפסיכולוגיה ואנשים נוספים ללא רקע מקצועי, אך בעלי כישורים של הקשבה ואמפתיה. הגב' זסלני פעלה לבסס את הארגון ולהרחיבו. עד שנת 1983 הוקמו ארבעה סניפים נוספים: בתל אביב, חיפה, באר-שבע ונתניה. תחילה פעלו הסניפים בסיוע משרד הבריאות והעיריות. ב-1983 איגד שמואל טולדנו את הסניפים לעמותה ארצית אחת, והוא כיהן כמזכ"ל הראשון של ער"ן.
לעיתים נקלע הארגון למגבלות תקציביות. בשנת 2009 נקלעה עמותת ער"ן למשבר תקציבי ועמדה בסכנת סגירה, עקב המשבר הכלכלי העולמי שגרם לירידה משמעותית בהיקף התרומות לעמותה. ב-22 ביולי באותה שנה הודיעה העמותה כי המוקד הפסיק לפעול באופן זמני בשעות הלילה בין חצות לשמונה בבוקר בשל המצוקה התקציבית; זאת למרות שאלו השעות הנחשבות לקשות ולבודדות ביותר בקרב אנשים הנתונים במצוקה נפשית. מאוחר יותר חודש השירות לפונים בשעות הלילה.
בשנת 1998 הוענק לעמותה פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים.
החל מ-27 ביולי 2012, שיחות טלפון אל מוקדי סיוע אלה הן ללא תשלום.
הדניש

הדניש היה שליט (לוגל) חצי מיתולוגי של העיר השומרית חמזי, שלט במאה 25 לפנה"ס. הנציג היחיד של שושלת חמזי.
לפי אפוס שומרי היה מצביא מצליח והצליח לכבוש את רוב מסופוטמיה. הדניש, כנראה היה באמת אישיות אמיתית ובאמת הצליח להשתלט על נחפור כי במשך זמן ארוך הוא נזכר במקדש אנליל בניפור. הדניש הובס על ידי אוחטוב, אנסי כיש ונסוג צפונה. אחרי שכיש נכבשה על ידי מלך ארך אן-שקושנה, הדניש הצליח להפוך לזמן-מה את עירו להגמונית בצפון מסופוטמיה.
אליהועיני בן הקוף

תקופת כהונתו

זמנו אינו ידוע בבירור. מסדר הכהנים במשנה בה הוזכר, לאחר יוחנן כהן גדול (יוחנן הורקנוס), עולה שהיה בתקופה החשמונאית או אולי הרומית. 
הרמב"ם (בהקדמתו למשנה, פרק רביעי) שיער שהוא בן זמנו של שמעון בן שטח, בימי המלך אלכסנדר ינאי.
אולם במחקר מקובל לזהות אותו] עם אליהועיני בן קנתירא, כהן גדול מבית קתרוס שהתמנה על ידי אגריפס הראשון בשלהי ימי מלכותו (44 לספירה), במקום מתתיהו בן חנן.
לדברי יוסף בן מתתיהו, אליהועיני היה מכונה "קנתירא". כהונתו הייתה קצרה, כשנה-שנתיים, והוא הוחלף על ידי הורדוס (מלך כלקיס), אחי אגריפס, שנפטר בינתיים, ביוסף בן קמי.
ייתכן וניתן לזהות את אליהועיני בן הקוף כבנו של הקייף - הכהן הגדול יוסף קיפא (כיהן בשנים 36-19 לספירה), שעל פי הברית החדשה היה השופט של ישו הנוצרי.

אודותיו

אליהועיני בן הקוף עשה אחת משבע פרות אדומות לאחר עזרא.
בעל הבאר שבע סבור כי הספר תנא דבי אליהו חובר על ידי אליהועיני בן הקוף, אך הרב חיד"א בספרו שם הגדולים חולק על דעה זו.
צ'די אוסמן

ביוגרפיה

אוסמן נולד בעיר אוחריד שברפובליקת מקדוניה, בן לאב טורקי ואם בוסנית. ב-1999 עברה משפחתו לסרייבו והוא החל לשחק כדורסל במועדון בוסנה סרייבו.

הליגה הטורקית

ב-2007 עבר לשחק במועדון אנאדולו אפס בטורקיה. את הקריירה המקצועית החל ב-2011 כשהושאל לקבוצת פרטינבל איסטנבול מהליגה הטורקית השנייה. במהלך עונת 2012/2014 עבר לשחק בקבוצה הבוגרת של אנאדולו אפס. הוא שיחק עם הקבוצה בליגה הטורקית וביורוליג. בעונת 2014/2015 רשם ממוצע של 6.7 נקודות ו-3.7 ריבאונדים במשחקי היורוליג וסייע לקבוצה להעפיל עד שלב רבע גמר. כמו כן זכה עם הקבוצה בגביע הטורקי. בעונת 2015/2016 רשם ממוצע של 3.6 נקודות בשלב הבתים המוקדם של היורוליג ובשלב הטופ 16 שיפר את הממוצע ל-10.7 נקודות למשחק.

NBA

אוסמן נבחר במקום ה-31 בדראפט ה-NBA של שנת 2015 על ידי מינסוטה טימברוולבס. הזכויות להחתמתו הועברו בערב הדראפט לקליבלנד קאבלירס. ביולי 2017 סיכם על חוזה בקליבלנד לשלוש עונות תמורת 8.3 מיליון דולר, ועוד 800,000 דולר שתשלם קליבלנד לאנאדולו אפס תמורת שחרורו.

נבחרת טורקיה

אוסמן חבר בנבחרות הלאומיות של טורקיה משנת 2011. באליפות אירופה עד גיל 16 שהתקיימה ב-2011 קלע 12.3 נקודות בממוצע למשחק. ב-2012 השתתף באליפות אירופה עד גיל 18 וקלע 6.4 נקודות בממוצע למשחק. ב-2013 היה חלק מנבחרת טורקיה שזכתה באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה בלטביה, הוא קלע באליפות 5.8 נקודות בממוצע למשחק. באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בכרתים הוביל את הנבחרת לזכייה בטורניר ונבחר ל-MVP של האליפות, הוא רשם בטורניר ממוצע של 13.7 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק.
ב-2014 צורף לנבחרת הבוגרת של טורקיה. הוא היה השחקן הצעיר ביותר בסגל הנבחרת שהשתתפה בגביע העולם בכדורסל 2014 שהתקיים בספרד. קלע בטורניר 2.1 נקודות בממוצע למשחק. באליפות אירופה בכדורסל 2015 רשם ממוצעים של 12.7 נקודות ו-5 ריבאונדים למשחק. באליפות אירופה בכדורסל 2017 היה הקלע המצטיין בנבחרת ורשם ממוצע של 16 נקודות, 5 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק.
תשלום לפי פעולה

תשלום לפי פעולה (PPA, pay per action) או עלות לפעולה (CPA, cost per action) היא מודל תשלום מקובל בפרסום מקוון שבו משלם המפרסם תמורת פעולה מוגדרת: חשיפה (impression), לחיצה, קנייה, הורדת קובץ, שליחת פרטים או הירשמות לשירות או לרשימת תפוצה וכדומה. כמספר, העלות לפעולה היא המחיר שמשלם המפרסם לאתר המציג את הפרסומת תמורת כל השלמה של הפעולה המבוקשת. CPA הוא גם קיצור של cost per acquisition — ביטוי המתייחס לסוג הפעולה שעבורה משלם המפרסם, שלעיתים קרובות היא רכישה של דבר מה.
הפעולה המבוקשת היא בדרך כלל מקוונת, דרך האינטרנט, אך יכולה להיות גם בצורות אחרות, כגון שיחת טלפון. כדי לדעת מתי זכאי האתר המפנה לתשלום מן המפרסם נחוצים אמצעים למעקב אחר הפעולות. כאשר כל הפעולות מקוונות משתמשים באמצעים כגון עוגיות (cookies) כדי לזהות את המשתמש שעושה את הפעולה כאותו המשתמש שנחשף לפרסומת. כדי לעקוב אחר פעולות בלתי מקוונות הנעשות בעקבות פרסום מקוון ניתן להשתמש באמצעים אחרים. שיטה מקובלת היא מתן הטבה באתר אינטרנט שהמשתמש צריך לספקו לגורם המפרסם כדי לקבל הטבה כלשהי. שיטה אחרת היא שימוש במספר טלפון מיוחד הניתן רק למי שנחשפים לפרסומת, כך שביצוע שיחה אליו יכולה להיספר כפעולה המזכה את הגורם המפנה בתשלום.
המונח eCPA הוא כינוי למדד לאפקטיביות של פרסום בשיטת CPA ומבטא את ההבדל בין עלויות הפרסום בשיטת CPA לבין עלות פרסום בשיטה אחרת כגון תשלום לפי לחיצה (CPC).
אבל רבתי

אבל רבתי היא אחת מן המסכתות הקטנות. לעיתים היא מכונה בלשון סגי נהור מסכת שמחות, מכיוון שהיא עוסקת בהלכות גוסס, התאבדות, הלוויית המת, דיני הספד וקבורה, ניחום אבלים ודיני אבלות. המסכת מחולקת לארבעה עשר פרקים.
על פי רוב היא נדפסת בסוף סדר נזיקין שבתלמוד. חכמי התלמוד ראו אותה כברייתא, ויש ממנה הרבה מובאות בתלמוד בעיקר במסכת מועד קטן העוסקת בין השאר בדיני אבלות, בלא הזכרת שמה. אולם יש בתלמוד ציטטות ממסכת זו תנא באבל רבתי, שאינן בנוסח שבידינו.
הנוסחה המקובלת הייתה משובשת במקומות רבים, והגר"א הגיה אותה רבות לפי דברי הראשונים שציטטו אותה, וכן כמנהגו לפי שיקול דעתו. בשנת תרצ"א ההדיר מיכאל היגר את המסכת לפי ארבע כתבי יד, וקבע את הנוסח לפי המסתבר מביניהם. מהדורה מדעית אחרת של המסכת יצאה לאור על ידי דוב זלוטניק בשנת 1966. היגר בהקדמתו למסכת מראה שציטוטים רבים של הראשונים ממסכת זו אינם מצויים בנוסחאות שלפנינו.
כמה וכמה פירושים התחברו על המסכת ביניהם בנין יהושע לרבי יהושע פאלק, נחלת יעקב לרבי יעקב נוימבורג, ושמחת יהודה לרבי יהודה נג'אר. במהדורת עוז והדר נוסף גם "קובץ מפרשים" מאחרונים נוספים כמו היעב"ץ, לב חכמים, פעולת שכיר ועוד.
קיימת גם מסכת "אבל זוטרתי" (=אבל קטן) שעיקרה דברי אגדה העוסקת בהלכות חולה שנוטה למות ובדברי מוסר והתעוררות וחזרה בתשובה לקראת הדין בעולם הבא, אשר ציטוטים ממנה נמצאים בספרות הגאונים ומכאן הידיעות עליה. גם היא מכונה בלשון סגי נהור שמחות זוטרתי ובמקורות אחרים שמחות דרבי חייא. היא נשתמרה בכתבי-יד ונדפסה, כמו אבל רבתי, במהדורות מדעיות. המהדורה הראשונה יצאה לאור בפרנקפורט תרמ"ט מכתב יד, ואחריה נדפסה מהדורה אחרת על ידי מיכאל היגר בניו יורק תרצ"א על פי כתבי יד נוספים.
שלום עירון

חייו

עירון נולד בשם פרדי בלום באיצקן שברומניה, גדל בצ'רנוביץ ובבוקרשט, בה החל לימודי הארכיטקטורה. גויס על ידי המוסד לעלייה ב' לסייע בהעפלת יהודים מרומניה לארץ ישראל דרך נמל קונסטנצה בספינת המעפילים טייגר היל. עם ההגעה לחופי ישראל הצליח לחמוק מהמשטרה הבריטית ולהיטמע בקהל המקומי.  
שירת בסוללת תותחי החוף בבת גלים, התנדב לבריגדה היהודית ושירת בגדוד התותחנים 200, עמו לחם בקרבות באיטליה. למד בטכניון ארכיטקטורה בשנים 1946 עד 1948.
במלחמת העצמאות שירת כמפקד סוללת תותחי 75 ליטראות בחטיבת הנגב. היה סמג"ד ומפקד גדוד 402, מפקד תותחנים פיקודי פיקוד הצפון בשנים 1950 עד 1952. ב-1952 מונה לקצין תותחנים ראשי. במבצע שומרון - פעולת התגמול בקרב על משטרת קלקיליה באוקטובר 1956, טס כקצין תצפית בפייפר וכיוון את קצין הסיוע הארטילרי שלמה גל. פיקד על החיל במהלך מלחמת סיני. 
למד בבית הספר הגבוה למלחמה בפריז ובשנים 1958 עד 1960 שירת כעוזר ראש אג"ם במטה הכללי. במקביל השלים את לימודי ההנדסה בטכניון בפקולטה לאלקטרוניקה. 
לאחר שחרורו מונה למנכ"ל הראשון של חברת "ורד", חברת בת של מקורות שעסקה בעבודות פיתוח ברחבי העולם. ב-1965 מונה לנספח כלכלי בשגרירות ישראל בפריז, ב-1967 מונה למנהל החברה הממשלתית אנריס לתכנון והקמת תעשיות ברחבי העולם וב-1968 מונה לראש אגף התפעול בכור תעשיות, לאחר מכן עסק בחקלאות.
קשר מים

קשר מים הוא קשר לחיבור שתי רצועות שטוחות. קשר מים הוא היחיד שאינו מעוות את הרצועה בתוכו, ולכן לחיבור רצועות הוא חזק ביותר; מוכר רק קשר אחר לחיבור רצועות שהוא חזק יותר - קשר דייגים כפול, שאינו נוח לקשירה ברצועות. בחבלים, שהחתך שלהם עגול, קשר מים אינו בטיחותי (עלול להחליק תחת עומס) ולכן קשר זה אינו מיועד לחיבור בין חבלים.
שימושים אפשריים שלו בטיפוס ובסנפלינג הם יצירת ריתמה מאולתרת וסגירת לולאת רצועה (סלינג).
הקשר נקשר באמצעות יצירת קשר בוהן ברצועה אחת ועקיבה אחר הלולאה ברצועה השנייה מהקצה השני.
אהבה מוסיקה

רקע והפקה

את האלבום הפיק המוזיקאי רן שם טוב, כמו גם את אלבומה השני, עולם. כל שירי האלבום נכתבו על ידי דיקלה ומשה לוי, והולחנו על ידי אותם השניים גם כן. האלבום מכיל בתוכו שירים בסגנון המוזיקה הערבית, ביחד עם הסגנון הים תיכוני.
בעקבות צאתו של האלבום, הוזמנה דיקלה להופיע בפסטיבל לינקולן סנטר, שהתקיים בניו יורק ב-17 ביולי 2000. דיקלה פתחה את הפסטיבל במופע משותף שהתקיים ביחד עם הזמרת האלג'יראית סועאד מאסי. לצדה של דיקלה הופיעו הזמרים רן שם טוב, יונתן לוי, דדי סעדי, נעה וקס וגיא יונה.
בשנת 2018 נכלל האלבום ברשימת 70 האלבומים הישראליים הטובים ביותר בכל הזמנים שערכו "ידיעות אחרונות". בנוסף לכך, נכלל האלבום גם ברשימת 70 האלבומים הישראליים הטובים ביותר בכל הזמנים, שאותו בחר הקהל הישראלי לפי הצבעה שנערכה תחת חסותם של "ידיעות אחרונות".
רוי כהן

ביוגרפיה

כהן נולד ברובע הברונקס שבניו יורק, בנם היחיד של דורה מרקוס (1892 – 1967) ושל השופט אלברט כהן ((Albert C. Cohn); 1885 – 1959), שהיה בעל השפעה במפלגה הדמוקרטית הוא חי בבית הוריו עד למותה של אימו, הנחשבת לאדם היחיד שאהב באמת. לאחר מכן, הוא התגורר בוושינגטון הבירה ובעיירה גריניץ' שבקונטיקט. 
לאחר שסיים את לימודיו בבתי הספר הורייס מן (Horace Mann), פילדסטון (Fieldston), ובאוניברסיטת קולומביה ב-1946, השלים כהן את לימודיו בבית הספר קולומביה למשפטים בהגיעו לגיל 20. כהן נאלץ להמתין שימלאו לו 21 שנה כדי להיות חבר בלשכת עורכי דין וכן ניצל את קשריהם של משפחתו כדי להשיג משרה במשרד אירבינג (Attorney Irving) השייך למשרד עורכי הדין של ארצות הברית (United States Attorney) במנהטן
למרות היותו רשום כדמוקרט, כהן תמך בנשיאים הרפובליקנים ובמינוי חברי המפלגה הרפובליקנית במשרדים הבכירים ברחבי ניו יורק.

הומוסקסואליות

כהן העביר את רוב שנות חייו בתור הומוסקסואל בארון. כשהפך ליועצו הבכיר של איש העסקים דייוויד שיין, התעוררו השערות לגבי מערכת יחסים מינית בין השניים.
במהלך סדרת השימועים של מקארתי, כהן הכחיש כל "התעניינות מיוחדת" בשיין או להיותו "קשור אליו יותר מאשר לחבר רגיל". ג'וזף ולץ', פרקליט הצבא במהלך השימועים, התייחס באופן ברור לנטיותיו ההומוסקסואליות של כהן. לאחר ששאל עד אם תמונה שהוצגה כראיה "הגיעה מפיקסי" (סוג מצלמות זולות), הסביר למקארתי ש"פיקסי" היא "קרובת משפחה של פיה". בשפה האנגלית, המילה פיה (Fairy) היא כינוי גנאי להומוסקסואלים. הנוכחים בשימוע הבינו את הרמז ומצאו אותו כמשעשע; בהתייחסו מאוחר יותר להערה זו הגדיר אותה כהן כ"זדונית", "מרושעת" ו"מגונה". כהן ומקארתי התמקדו בפקידי ממשלה ובדמויות תרבותיות רבות, שנחשדו בקומוניזם ובהומוסקסואליות.

שנים מאוחרות


החל משנת 1973 היה כהן עורך דינו ואיש אמונו של איש העסקים דונלד טראמפ. ביוני 1986 נשלל רישיון עריכת הדין שלו בשל מקרה מ-1975 בו נהג באופן "לא אתי", "בלתי מקצועי" ו"מגונה". ב-2 באוגוסט 1986 נפטר מסיבוכי מחלת האיידס.

דמותו הבדיונית בתרבות הפופולרית

כהן, שהיה איש קשה, אכזר ופוגעני, היווה השראה רבה להרכבת דמויות דרמטיות בדיוניות לאחר מותו. המפורסמת ביותר הייתה דמותו שעובדה למחזה "מלאכים באמריקה: פנטזיה הומוסקסואלית על נושאים לאומיים" של טוני קושנר משנת 1987. במחזה מתואר רוי כהן כאיש צבוע רווי שנאה עצמית ורעב לעוצמה שנרדף בידי רוח הרפאים של אתל רוזנברג בזמן שהוא גוסס מאיידס. את הרעיון לדמותו הגה רון ליבמן במהלך הפקתה של גרסת הברודוויי ההתחלתית למחזה. בגרסת האוף ברודוויי המחודשת משנת 2010 דמותו גולמה בידי השחקן זוכה פרס הטוני פרנק ווד. בגרסה הטלוויזיונית של רשת HBO משנת 2003 דמותו גולמה בידי אל פאצ'ינו. 
דמותו של כהן גולמה בסרט הביוגרפי "האזרח קון" בידי ג'יימס וודס.
יורם יוספסברג

תיאטרון וטלוויזיה

יוספסברג השתתף בהצגות, בהן: "סולו", "בחורים טובים", "יהוא", "טוני היפה", "רומיאו ויוליה", "החתונה", "יש מלחמה בחוץ", "צוואתו של כלב", "קילר ג'ו", "אנה גלקתיה", "אנטיגונה", "הבתולה מלודמיר", "מידה כנגד מידה", "נוף ילדות", "האישה מן הים", "קולות אחרים", "הטענה של דון קיחוטה", "שש דמויות מחפשות מחבר", "יוליסס על בקבוקים", "אפקט הפרפר". כן השתתף יוספסברג בסדרות "הפיג'מות, "שמש", "הנפילים", "מנדלבאום בלש פרטי",  "שכונה" ועוד.

קריירת דיבוב

יוספסברג הוא מוותיקי המדבבים בישראל, ומהפעילים ביותר בו. דיבב במהלך הקריירה שלו דמויות בסדרות וסרטים רבים, ביניהם את מר ביג מכוח וידאו, מנהיג השקרניקים מגהטרון/גלבטרון מרובוטריקים ("רובוטים במסווה", "ארמדה", "סייברטרון", סרט הקולנוע של שנות ה-80 ו"אנימייטד"), דייגו נמר שן-החרב מסרטי עידן הקרח, דמויות שונות בסדרה "נאנוק", דוקטור רובוטניק בסדרה "סוניק הקיפוד" את צ'אק והאלון האפל ב"סוניק X", לורד גלוזל בסיפורי נרניה: הנסיך כספיאן, רובי רקב בסדרה נווה עצלנות, בירוס בדרגון בול סופר, וכן: דני שובבני, חוש-חש הבלש, דיג'ימון, טוקיו מיו מיו, פוקימון, בובספוג מכנסמרובע, מגי והמפלץ, סימסאלה גרים, כלבי המחץ, פיניאס ופרב, מגלים עם דורה, אובי, הפינגווינים ממדגסקר, חברים בחווה, "הרפתקאות מקס", "מרטין על הבוקר", משחק המחשב "Counter-Strike: Global Offensive", "ממלכת אוקיאנה", "זמביזיה",לו! "אמיצה", "וואן פיס", ״זוטרופוליס״ אבירי הטנקאיי, "אסטריקס ושיקוי הקסמים" ועוד.
חבריו אמנון וולף, שמחה ברבירו, וגלעד קלטר התאחדו איתו למדבבים ראשיים באולפני אלרום.
יוספסברג היה גם מחליפו הזמני של צביקה שוורצברג בכמה סדרות וסרטים.

חיים פרטיים

יוספסברג הוא בוגר מחזור שנת 1991 של בית הספר למשחק "בית צבי". מתגורר בתל אביב. נשוי ואב לשתיים.
וולטר שירה הבן

השכלה

נולד בהאקנסק, ניו ג'רזי. אביו היה גם כן טייס, במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1941 סיים לימודים במכללה להנדסה של ניוארק. ב-1945 סיים לימודים לתואר בוגר במדעים מאקדמיית הצי. בשנת 1957 סיים את בית הספר לקציני בטיחות. שנה מאוחר יותר סיים את בית הספר לטייסי ניסוי של הצי.

שירות צבאי

לאחר תום לימודיו באקדמיית הצי, הוצב כסג"ם בסיירת הקרב אלסקה. השייטת יצאה ליפן, אך המלחמה הסתיימה לפני שהגיעו. ב־1946 הוצב בצי השביעי באוקיינוס השקט. סיים את בית הספר לטיס של הצי ב-1947. בין השנים 1948–1959 היה טייס בצי האמריקאי. ההצבה הראשונה שלו הייתה בטייסת הקרב ה־71. בין תפקידיו היו טייס על נושאת מטוסים וקצין מבצעים. השתתף כטייס במלחמת קוריאה. במלחמה זו טס 90 משימות קרביות בטייסת ההפצצה ה־154, והפיל שני מטוסי מיג. לאחר המלחמה לקח חלק בפיתוח טיל האוויר-אוויר סיידווינדר בתחנת ניסויי התחמושת של הצי, ואז הדריך טייסות מבצעיות בשימוש בטיל.

שירות בנאס"א

הצטרף לנאס"א ב־9 באפריל 1959. ב־3 באוקטובר 1962 הטיס את מרקורי 8 (כונתה גם "סיגמה 7"), טיסה שנמשכה 9 שעות. 
היה טייס גיבוי של ג'מיני 3. בין ה־15 ל־16 בדצמבר 1965 היה מפקד הג'מיני 6, החללית הראשונה שחברה לחללית אחרת בחלל, הג'מיני 7.
ב־11 באוקטובר 1968 שוגר כמפקד אפולו 7. 
שירה הוא האסטרונאוט היחיד שטס בשלוש תוכניות החלל - מרקורי, ג'מיני ואפולו.

לאחר נאס"א

שירה פרש משירות בנאס"א ובצי ב-1970 בדרגת קפטן (אלוף-משנה), ומאז כיהן בהנהלת מספר חברות פרטיות בתחום המימון, איכות הסביבה ואחרים. בשנת 1979 הקים חברת ייעוץ פרטית, בשם "שירה אנטרפרייזס".
בשנים 1969 - 1976 היה נאמן של המכון הטכנולוגי של דטרויט. בין 1977 ל־1982 היה יועץ לאוניברסיטת המדינה של קולורדו. בין 1983 ל־1987 היה נאמן של המכללה הלאומית בדקוטה הדרומית. 
בשנת 2005 פורסם הספר The Real Space Cowboys ששירה היה שותף לכתיבתו. 
שירה נפטר במאי 2007 ממחלת הסרטן.
כיכר פירדוס

הריסת פסלו של סדאם חוסיין

באפריל 2002 הוצב בכיכר פסל בגובה 12 מטר של שליט עיראק, סדאם חוסיין, לרגל ציון יום הולדתו ה-65.
זמן קצר לאחר תחילת מלחמת עיראק בשנת 2003, הופל הפסל ארצה על ידי אזרחים עיראקים, בסיוע של חיילי צבא ארצות הברית, מול קהל צופים רחב ותוך תיעוד חי בטלוויזיה ובאמצעי התקשורת. הצלם רוברט פיסק תיאר את האירוע כ"צילום המבוים המשמעותי ביותר מאז איוו ג'ימה".
לאחר הפלת פסלו של חוסיין הוצב במקום פסל חדש, המבוסס על אלמנט הצבע הירוק, שנועד לסמל "חופש". הפסל החדש תוכנן על ידי הפסל באסם חמד אל-דוויירי.

מחאת 2005

ב-9 באפריל 2005, יום השנה השני לתחילת פלישת כוחות הקואליציה לעיראק, התקיימה בכיכר הפגנה רחבה כנגד שלטון הכיבוש האמריקאי בעיראק, בהשתתפות של עשרות אלפי אזרחים עיראקים. ההפגנה אורגנה על ידי מוקתדא א-סאדר, כהן דת שיעי, וזכתה גם לתמיכתו של השייח' עבד אל-זהרא אל-סוויד, תומך של מפלגת הירוקים. סוויד נתן דרשה בכיכר במהלך ההפגנה, וצוטט קורא למפגינים: "ההפגנה חייבת להישאר שלווה. אתם צריכים לדרוש את נסיגת כוחות הכיבוש, וללחוץ על קיום הליך משפטי מהיר יותר כנגד סדאם חוסיין ועוזריו בפני בית משפט עיראקי."

הפיגוע בכיכר (2005)

ב-24 באוקטובר 2005 נערכה בכיכר מתקפת טרור משולבת, שכללה שימוש במשאית תופת ובשתי מכוניות תופת. מטרת ההתקפה היו שני המלונות המרכזיים בכיכר, מלון פלסטין ומלון שרתון קריסטל גרנד אישתר, בהם התארחו מספר רב של אזרחים זרים, כמו גם עיתונאים ונציגים של כלי תקשורת. במתקפה נהרגו למעלה מ-20 אנשים.
הרה ביורק

ביוגרפיה

ביורק  נולדה ברייקיאוויק, בירת איסלנד. היא התמודדה ב"גרנד פרי מלודי דנמרק" בשנת 2009, קדם האירוויזיון הדני המסורתי, היא כמעט והצליחה להעפיל לייצוג דנמרק באירוויזיון עם שירה "Someday" אך הפסידה בגמר וזכתה במקום השני, שמקנה פרס סמלי בלבד. היא ניצחה בתחרות ההזדמנות השנייה של OGAE ושנה לאחר מכן איסלנד בחרה בה לייצג אותה באירוויזיון עם השיר Je ne sais quoi ("אני לא יודעת מה").
ביורק לקחה חלק בהרבה הופעות באירוויזיון כזמרת רקע, באירוויזיון 2009 שנערך במוסקבה בירת רוסיה, באירוויזיון 2008 שנערך בבלגרד בירת סרביה, ובאירוויזיון 2015 שנערך בווינה בירת אוסטריה. ביורק יצאה לסיבוב הופעות משותף עם הזמרת ביורק והלהקה סיגור רוס. בשנת 2015 עברה ביורק להתגורר בצ'ילה, לאחר שזכתה בה לפופולריות בעקבות זכייתה בפסטיבל מוזיקה בשנת 2013.
הרה ביורק התמודדה בקדם האיסלנדי לאירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל עם השיר "Moving On". הקדם הסתיים בניצחונה של להקת הטארי ובזכייתה של הרה במקום הרביעי מתוך עשרה.
קורפוס אסיה

היסטוריה

לאחר שהאימפריה העות'מאנית הצטרפה למלחמת העולם הראשונה בנובמבר 1914, שלחה בעלת בריתה הקיסרות הגרמנית כמה משלחות סיוע קטנות אשר כללו בעיקר יועצים ואנשי הנדסה אשר סייעו בבניית כבישים בסיני. בדצמבר 1914 נשלחה גם משלחת סיוע רפואית אשר נועדה לטפל בטיפואיד, טיפוס הבהרות, דיזנטריה וכולרה שפשו בצבא האימפריה העות'מאנית. לאחר כיבוש סרביה ניתן היה לשלוח כמויות גדולות של ציוד ותחמושת לצבא העות'מאני דרך נהר הדנובה ורכבות הבלקן. עד מהרה הוקמה יחידת "קרפוס אסיה", שכללה בעיקר קצינים ומומחים צבאיים במטרה להגביר את יעילות הצבא העות'מאני ולהכשיר אותו בשימוש בציוד שהיה חסר לו. במרץ 1916 יצא הכוח, שקיבל את שם הקוד "פאשה 1" לכיוון ארץ ישראל, שבה החל חיל המשלוח המצרי להתקדם במהירות לכיבוש הארץ. הכוח כלל גדוד חיל רגלים ופלוגת מכונות ירייה, סוללות ארטילריה, כוחות חיל הנדסה ויחידות מיוחדות להקמה ותחזוקה של מסילות ברזל. באפריל הועברה לבאר שבע פלגת האוויר ה-300 ("פאשה") של שירות האוויר הגרמני שהייתה מצוידת ב-14 מטוסי רומפלר C.IV. מאוחר יותר הוצבו מטוסים גרמניים גם באל עריש ובביר אל עבד, אולם בעקבות התבוסה העות'מאנית במערכה על תעלת סואץ ובקרב רומני צומצמה פעילותם לבאר שבע ורמאללה בלבד.
ב-מרץ 1917 בעקבות כיבוש בגדאד בידי הצבא הבריטי, החליטו הגרמנים לתגבר את קורפוס אסיה. באוגוסט יצאה לדרכה משלחת שנייה שקיבלה את שם הקוד "פאשה 2". קורפוס אסיה היה כפוף לקבוצת ארמיות ילדרים של הצבא העות'מאני, אשר מפקדיה היו גרמנים גם כן. לאחר כיבוש ירושלים בדצמבר 1917, נשלחו כוחות נוספים. בסך הכל, כלל קורפוס אפריקה את רגימנט הרגלים ה-146 (שכלל את הגדודים ה-701 702 ו-703), גדוד יגרים, הטייסות ה-301, 302, 303, 304 (הבווארית) וה-305. פלגה הררית ויחידת מודיעין. גם האימפריה האוסטרו-הונגרית שלחה מספר יחידות ארטילריה לעזרת העות'מאנים.
בעקבות קרב מגידו, קיבלו הכוחות הגרמניים והאוסטרו-הונגריים פקודה לסגת לכיוון סוריה. רבים נפלו בשבי עוד בארץ ישראל (על בסיס שביית יחידה גרמנית כתב יוסף חיים ברנר את הסיפור "הגאולה והתמורה"), ורבים נהרגו בדרך.
חוק פו

חוק פוֹ, הקרוי על שם ממציאו נייתן פו (Nathan Poe), הוא מימרה בתרבות האינטרנט המשקפת את העובדה שבאינטרנט, בהיעדר בהירות בנוגע לכוונת הכותב (בעזרת הבעות פנים או טון קול האדם ), לא ניתן ליצור פרודיה על דעות קיצוניות שתהיה מוגזמת מספיק שלא יהיה ניתן לטעות ולחשוב שמדובר בהבעה אמיתית של הדעות עליהן נעשתה הפרודיה.

החוק ומשמעותו

חוק פו קובע:
"ללא סמיילי קורץ או סימן בולט אחר של הומור, לא ניתן ליצור פרודיה על קיצוניות מבלי שמישהו יטעה ויחשוב שמדובר בדבר אמיתי."
כוונתו של חוק פו היא שפרודיה על משהו היא מטבעה קיצונית, כך שקשה להבחין בין קיצוניות אמיתית לפרודיה. תוצאה נוספת של חוק פו היא תופעה הפוכה: אמונות קיצוניות מובנות בטעות כפרודיה על האמונה.

היסטוריה

חוק פו גובש בשנת 2005 על ידי נייתן פו באתר אינטרנט בדיון על בריאתנות. המשפט המקורי היה: "ללא סמיילי קורץ או הצגת סימן בולט אחר של הומור, אי אפשר ליצור פרודיה על בריאתנות באופן שמישהו לא יטעה לחשוב שמדובר בדבר האמיתי".

התחושות שהביע פו נכתבו הרבה לפניו, ולכל הפחות בשנת 1983, בה פרסם ג'רי שוורץ פוסט בקבוצת דיון וכתב בו את המשפטים הבאים: 
"8. הימנע מסרקזם והערות מבדחות. ללא האינטונציה ושפת הגוף של תקשורת אישית עלולים כל אלה להיות מובנים שלא כהלכה. חיוך צד, :-), הפך מקובל ברשת לסימון המסמל ש"אני רק צוחק". אם אתה שולח פריט סאטירי ללא סמל זה, לא משנה כמה ברורה הסאטירה לך, אל תתפלא אם אנשים מתייחסים לזה ברצינות".

תקדים נוסף לחוק פו נכתב בקבוצת דיון בשנת 2001. בעקבות הסכמה הידועה של החוק השלישי של ארתור סי. קלארק, כתב אלן מורגן: 
"כל פרודיה מספיק מתקדמת מטשטשת את ההבדל בינה לבין משוגע אמיתי."
17 בנובמבר (ארגון טרור)

17 בנובמבר (ביוונית: Επαναστατική Οργάνωση 17 Νοέμβρη) היא מחתרת מרקסיסטית־לניניסטית יוונית אלימה וחשאית במיוחד, שהחלה את פעולתה בהתנקשות בחייו של דיפלומט אמריקני באתונה, ריצ'רד וולש, בדצמבר 1975. משערים כי המחתרת מונה עשרות ספורות בלבד של אנשים. את שמה, "17 בנובמבר", נטלה, כנראה, כאזכור לאירוע שהתרחש בשנת 1973 ושבו שלח המשטר הצבאי טנקים נגד סטודנטים שהתבצרו בקמפוס האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה. באירוע זה נהרגו כ-28 איש ונפצעו 200.
מבחינה אידאולוגית רואה עצמה הקבוצה כ"אוונגארד של מעמד הפועלים היווני" שאויביו הם הנוכחות האמריקנית ביוון, בסיסים של נאט"ו, הקהילה האירופית, הבורגנות, העיתונות והממשלה היוונית, המשתפת עמם פעולה. מטרתה המוצהרת של הקבוצה היא לעורר באמצעות פעולות אלה את הפועלים נגד מדכאיהם ולהביא, בסופו של דבר, למלחמת אזרחים ולהבסת הקפיטליזם והאימפריאליזם ביוון.
מאז הקמתה ביצעה המחתרת כמה עשרות פעולות אלימות, בדרך כלל נגד אנשי מפתח בפוליטיקה ובכלכלה היוונית, אך גם נגד דמויות מתחומי הביטחון והמודיעין של ארצות הברית, בריטניה וטורקיה. בפעולות אלה נרצחו לא פחות מ-23 בני אדם ועשרות רבות נפצעו. פעולתו האחרונה של הארגון הייתה ביוני 2000, כאשר רצחו את בריגדיר סטיפן סונדרס, איש צבא בכיר בשגרירות הבריטית ביוון. נראה כי באחרונה שינה הארגון את יעדיו והחל להילחם בהשפעות הגלובליזציה על יוון.
ביולי 2002 הצליחו לראשונה כוחות הביטחון היווניים לעצור את אחד מראשי המחתרת. היה זה לאחר שמטען נפץ התפוצץ לפני הזמן בידיו של סאבס קירוס, מראשי הארגון. לאחר מכן הגיעו כוחות הביטחון דרך קירוס אל פרטיהם של יתר ראשי הארגון ועצרו את מרביתם. בראש המחתרת עמדו אלכסנדר גיאוטופולוס ודימיטרי קופידונה. הם ו־17 מחבריהם הועמדו לדין. בדצמבר 2003 נידונו למאסר עולם.