google/wiki40b huggingface dataset:
מלחמותיו של אלכסנדר הגדול

רקע גאוגרפי

הידיעות הגאוגרפיות של היוונים אודות העולם היו חלקיות ושגויות בחלקן. הם הכירו היטב את אסיה הקטנה ובמידה מסוימת גם את אזור מסופוטמיה, אך ידיעותיהם על פנים היבשת האסיאתית היו מקוטעות וחלקיות. הם חשבו בטעות שאירואסיה קטנה בהרבה ממה שהיא באמת. כתוצאה מכך לא יכלו להעריך בצורה נכונה את המרחקים שעליהם לעבור. התקדמות הצבא המוקדוני לעומק השטח האסיאתי גילתה להם שיש ארצות רבות נוספות מלבד אלה שהכירו. התגלית, יחד עם קשיי מסע אחרים גרמה להתמרמרות החיילים שחשו שהמסע נמשך לנצח בלי שיש להם הזדמנות ליהנות מהאוצרות ששדדו מהארצות השונות. זה היה אחד הגורמים החשובים להפסקת המסע ולשובו של אלכסנדר לבבל.
המסע התחיל באסיה הקטנה ועבר לרחובה של מרכז אסיה. האקלים באסיה הקטנה היה דומה לזה שהכירו בבלקן. בהמשך התקדמו למסופוטמיה שהמאפיין העיקרי שלה הוא שני הנהרות הגדולים הפרת והחידקל. שני הנהרות מציבים מחסום גדול בפני הכובש, אך הפרסים לא ניצלו בצורה יעילה את פני השטח לטובתם ואלכסנדר הצליח לחצות את הנהרות ללא התנגדות גדולה מצדם.
לאחר כיבוש בבל הגיעו לרמה האיראנית שמתאפיינים בערבה רחבת ידיים ובמדבריות צחיחים והרים גבוהים. הרי זגרוס מפרידים בין מסופוטמיה לפנים הרמה האיראנית. מעבר בהרים אלה הוא קשה. קל להציב בהם מארבים ולחסום את הדרכים הצרות.
הערבה האירואסיאתית היא מולדתם של הסקיתים. עמים אלה מתאפיינים בסגנון חיים נוודי וחצי נוודי. הנוודים הציבו לכל אורך ההיסטוריה קושי בפני האימפריות בזכות יכולתם לחמוק מקרבות הכרעה ולסגת לאזורים נידחים שצבא סדיר מתקשה לפעול בהם. ניצחונו של אלכסנדר על הסקיתים, בארצם הם, הוא יוצא דופן בתולדות המלחמות בעת העתיקה.
במעבר להודו נתקלו בהרי הינדו קוש הגבוהים שמפרידים את תת-היבשת ההודית מאסיה המרכזית. תת-היבשת ההודית מתאפיינת בנהרות גדולים. אלכסנדר לא נכנס לעומקה של הודו, אלא כבש בעיקר את שטחי פקיסטן, שבעת העתיקה הייתה חלק מהתרבות ההודית. האקלים באזור זה היה לח מאוד והנהרות שימשו כנתיבי שיט חשובים.

ביסוס הליגה הקורינתית

בעלותו על כיסא השלטון, מצא עצמו אלכסנדר בפני אימפריה מפורקת. לבד מממלכת מוקדון כל בעלי בריתו של אביו מהליגה הקורינתית נטשו אותו. הליגה כוננה על מנת לשמר את ההגמוניה המוקדונית ביוון ולכן שימורה היה הכרחי למען אחיזתו האיתנה של אלכסנדר ביוון. בנוסף לכך, הליגה סיפקה בערך שליש מהצבא שיצא לאחר מכן למסע כנגד הפרסים. להפתעתם הרבה של היוונים, אלכסנדר הצליח להתגבר במהירות על מתנגדיו ולקחת את הכתר לעצמו. כשהם ניצבים לפני רמחי הפלנקס האימתנית, ביכרו היוונים להיכנע ולא העזו להתמודד עמו.

מסעות בתראקיה

לאחר המאורעות ביוון, בשנת 335 לפנה"ס יצא אלכסנדר הגדול למסעות מלחמתיים נגד הברברים בגבול הצפוני. הוא עבר את תראקיה, חצה את הרי הבלקנים, והכניע את הטריבאלים, אחד משבטי התראקים. מוקדון המשיך צפונה לעבר נהר הדנובה ואף הצליח לעבור אותו ולחדור אל ארץ הגטים. המבצע הזה היה בעל חשיבות הרתעתית ולמעשה הבטיח את הגבול הצפוני של מוקדון מפלישות עתידיות. הוא החל במסע מלחמתי נגד השבטים האילירים, אולם נאלץ להפסיק אותו עקב המאורעות ביוון.
בסדרה של קרבות לא קשים במיוחד לצבאו, הצליח מוקדון להביס את הברברים, למרות יתרונם המספרי. בכך הבטיח את אגפו הצפוני והראה לנתיניו, ולברברים בפרט, כי לא ניתן להקל ראש בשליט החדש במקדון, ושאי ציות יגרור עונש מיידי.
טופס 250

טופס 250 (שמות נוספים : טופס תאונת עבודה, טופס ב.ל. 250) - "טופס 250" מונפק על ידי המוסד לביטוח לאומי מיועד למתן טיפול רפואי ראשוני לעובד שכיר שנפגע בתאונת עבודה.

הגדרה

עובד המבוטח בביטוח לאומי שאירעה לו פגיעה בעבודה, פגיעה גופנית או נפשית, שניתן להגדירה כפגיעה בעבודה או מחלת מקצוע, זכאי לתשלום דמי פגיעה  עד 91 ימים בעבור אי כושרו לעבוד בעבודתו או בעבודה מתאימה אחרת. יש לציין שתאונת דרכים בדרך לעבודה נחשבת תאונת עבודה.
הטופס ימולא על כל פרטיו על ידי המעסיק או מי שימונה על ידו (כולל חתימה וחותמת העסק). על המעסיק להקפיד למסור את הטופס רק במקרה של תאונת עבודה.
יש לציין שביטוח רפואי פרטי לא יוכר ולא יוחזרו הכספים עבורו
להבדיל מעובד שכיר, עובד עצמאי אשר נפגע בתאונת עבודה ימלא טופס ב.ל. 283.

מטרת טופס 250

הטופס נועד למתן טיפול רפואי ראשוני בקופת חולים, או במקרי חירום לטיפול בחדר מיון לשם הגשת עזרה ראשונה. הטופס מיועד לעובד שכיר שנפגע בתאונת עבודה. המעסיק נדרש למלא את כל הפרטים בטופס, לחתום עליו, ולמסור אותו לביטוח לאומי לצורך קבלת דמי פגיעה, זאת רק במקרה של תאונת עבודה.
הטופס חייב להיות חתום על ידי המעסיק כדי שיהיה לו תוקף.

מילוי טופס 250

בטופס 250 יש למלא את פרטי העובד הנפגע כולל מספר תעודת זהות, את פרטי המעסיק כולל מספר תיק ניכויים של מס הכנסה.
חובה למלא פרטים מדויקים ונרחבים על התאונה: חשוב לפרט בהרחבה את נסיבות התאונה ולציין את התאריך והשעה שהיא התרחשה, המקום הספציפי שבו אירעה. בנוסף יש למלא את הפרטים של קופת החולים של העובד ואבחנתו הרפואית של הרופא הבודק.
את הטופס יש להגיש לרופא בקופת חולים שבה העובד חבר. יש לבקש מהרופא המטפל תעודה רפואית לנפגע בעבודה. התעודה מהרופא מהווה אישור מחלה לתאונת עבודה. לאחר קבלת הטופס החתום על ידי הרופא, קופת חולים מחויבת להעניק לעובד שנפגע את כל הטיפולים הרפואיים הדרושים עד להחלמתו.
טופס 250 אינו מהווה אישור הכרה בתאונה כפגיעה בעבודה עבודה.
גם לאחר הגשת הטופס רצוי ומומלץ להמשיך ללכת לבדיקות רפואיות בשל כל בעיה רפואית, ולשמור את התיעוד הרפואי, לצורך קבלת דמי פגיעה. בנוסף לטופס 250, יש למלא טופס 211, שהוא טופס תביעה לדמי פגיעה. את שני הטפסים בצירוף תעודת מחלה ומסמכים רפואיים מהרופא המטפל ומבית החולים, יש להגיש לביטוח לאומי כדי שהוא יכיר באירוע כתאונת עבודה. המעסיק נדרש לחתום גם על טופס 211 לדמי פגיעה, ובמקרה שהמעסיק לא מוכן לחתום עליו מכל סיבה שהיא, צריך ליידע את המוסד לביטוח לאומי על כך. ברוב המקרים המוסד לביטוח לאומי יפנה ישירות אל המעסיק וימשיך לטפל בתביעה.

לאחר הכרת התאונה כתאונת עבודה

לאחר שהתאונה מוכרת כתאונת עבודה, משולמים דמי פגיעה בגובה של 75% משכר הנפגע ברוטו לפני התאונה למשך 3 חודשים ממועד הפגיעה. בהמשך מוגשת תביעה לקביעת דרגת נכות מעבודה. במידה והתביעה מוצדקת  משולמת קצבת נכות זמנית ולאחר מכן נקבעת הנכות הצמיתה, וכלל והיא גבוהה מ-10% יתקבל מענק חד פעמי או קצבה קבועה.
חשיבות מילוי הטופס אינה רק עוזרת לקבל טיפול רפואי מקופת החולים ולקבל תעודה רפואית לנפגע בעבודה מהרופא המטפל, אלא גם יכולה בהמשך ההליכים לעזור כתמיכה וראיות מסייעות במקרה והעניין יגיע לתביעה עתידית בכותלי בית המשפט.
סימון מיניולה

קריירה

מיניולה החל את דרכו במחלקת הנוער של סנט טרוידן בעיר הולדתו, ובשנת 2006 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, ושימש כשוער הראשון בגיל 18. בעונת 2009/2010 נבחר לכדורגלן השנה בבלגיה.
ב-17 ביוני 2010 חתם בקבוצה האנגלית סנדרלנד מהפרמייר ליג, ששילמה עבורו 2 מיליון ליש"ט. ב-15 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק מול ברמינגהאם סיטי שהסתיים בתיקו 2-2. ב-29 באוקטובר 2011 נפצע במשחק נגד אסטון וילה כאשר התנגש בשחקן הקבוצה היריבה אמיל הסקי וגרם לשבר בגופו. בעונת 2012/2013 השתתף בכל משחקי העונה, והרבה לשמור על רשת נקייה.
ב-25 ביוני 2013 חתם מיניולה לחמש שנים בליברפול, ששילמה עבורו 9 מיליון ליש"ט. ב-13 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול, בניצחון 4–0 על פרסטון נורת' אנד במשחק ידידות. ב-17 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול במסגרת הפרמייר ליג, בניצחון 1–0 על סטוק סיטי. לאחר מכן רשם שני משחקים עם רשת נקייה נגד אסטון וילה ומנצ'סטר יונייטד. שבועיים לאחר מכן, לראשונה בקבוצה נכנע לשער נגד סוונסי סיטי. בעונתו הראשונה בקבוצה התמודדה הקבוצה על האליפות עד למחזור האחרון, ובסופו של דבר סיימה במקום השני. 
בעונת 2015/2016 בליגה האירופית, על אף חוסר ההצלחה בליגה, העפילו ליברפול ומיניולה עד לגמר. מיניולה עמד בשערה של ליברפול בהפסד 3-1 לסביליה במשחק הגמר.
ב-4 באוגוסט 2019 חתם מיניולה לחמש שנים בקלאב ברוז' עבור 6.4 מיליון ליש"ט.

נבחרת בלגיה

לאחר השתתפות בכל הנבחרות הצעירות של בלגיה, זומן ב-1 בספטמבר 2010 לנבחרת הבוגרת, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-25 במרץ 2011, בניצחון 2–0 על אוסטריה במסגרת מוקדמות יורו 2012. עם זאת, לא הצליח להעפיל יחד עם נבחרתו ליורו 2012. במשחקי מוקדמות מונדיאל 2014 שימש כשוער השני, כשמקדים אותו טיבו קורטואה, והעפיל עם בלגיה לטורניר הראשון שלו והמונדיאל הראשון של בלגיה מאז מונדיאל 2002.
הדומה השלישית

מנהיגות

עד לעריכת בחירות ליושב ראש הדומה בראש המליאה עמד אב הבית – חבר הפרלמנט בן ה-79 איגור ליגאצ'יוב – על פי המסורת.
ב-18 בינואר 2000, הפרלמנט בחר את גנאדי סלזניוב הקומוניסטי לתפקיד יושב ראש הדומה.

קואליציות

בדומה השלישית כיהנו שתי קואליציות בזמנים שונים כרוב. בשני המקרים, הקואליציות הוקמו ביוזמת סיעת "אחדות", שהפכה בהמשך למפלגת "רוסיה המאוחדת".
הקואליציה הראשונה הוקמה מיד לאחר ההכרזה על תוצאות הבחירות, במהלך ההכנות לקראת הישיבה הראשונה של הפרלמנט החדש. סיעת "אחדות" והמפלגה הקומוניסטית (הגדולה ביותר בדומה) חתמו על הסכם, לפיו הם משתפים ביניהם בתפקידים על מנהיגות הדומה וראשי הוועדות הפרלמנטריות. עבור "אחדות" מדובר היה בעיקר כדי לשמור אצלם את השליטה על הדומה אל מול מתחריהם באותה תקופה - תנועה "מולדת-רוסיה כולה". הקומוניסטים עשו את הסכם בתנאים נוחים מבחינתם. מאוחר יותר, הוקמה הקואליציה השנייה, שנקראה "קואליציית הארבעה", אשר כללה את תנועות "אחדות", "מולדת-רוסיה כולה, "נציגי העם", ו"אזורי רוסיה", שהרכיבו חצי מהמושבים בדומה. שתי הסיעות האחרונות לא היו תנועות של ממש, אלא סיעות שהורכבו מנציגים ונוצרו במיוחד לצורך כינון הקואליציה. 
במהלך הכינוס השלישי, הפרלמנט התאחד מאחורי הגוש הפרו-ממשלתי ותמך בנשיא ולדימיר פוטין: הוכרז על מיזוג התנועות "אחדות" ו"מולדת",, אשר פעלו יחד על מנת לקדם את השינויים שדרש הנשיא מהפרלמנט. באפריל 2002, "רוסיה המאוחדת" פעלה לנקות את הבית התחתון משאריות הכוח האחרונות של הקומוניסטים ונישלה מהם את היתרונות שהם קיבלו בהתחלה. עד מהרה הקומוניסטים איבדו את הרוב שהיה להם בתפקידי ניהול. דבר שגרם למשבר בתוך סיעת המפלגה הקומוניסטית - יו"ר הדומה גנאדי סלזניוב, כמו גם ראשי שתי ועדות (סבטלנה גוריאצ'בה וניקולאי גובנקו) בחרו לעזוב את הסיעה כדי לשמור על תפקידיהם בפרלמנט.
בית ספר לאחיות סיעודיות

בית הספר לאחיות סיעודיות היה בית ספר ללימוד עזרה סיעודית שנפתח בשנת 1923 בוורשה בירת פולין. המוסד הוקם על ידי לובה בלום-ביליצקה, אחות סיעודית ואשתו של אברהם בלום, פעיל הבונד ולימים ממורדי גטו ורשה.
לפני מלחמת העולם השנייה סיימו את בית הספר 23 מחזורים, כשבכל מחזור היו בין 250 תלמידות ל-300 תלמידות. בתחילת המלחמה, מספר רב של אחיות עברו אל רוסיה הסובייטית, שם הן הצטרפו אל הצלב האדום, שם נודע שמן בתור אחיות חרוצות ומוכשרות אשר מסכנות את חייהן לטובת אלו הזקוקים לעזרה. 
בתחילה, מיקומו של בית הספר היה ליד בית החולים צ'יסטה, כדי למלא את המחסור באחיות בבית החולים. לאחר שנכבשה וורשה על ידי הנאצים ועת חיסולו של "הגטו הקטן", הועבר בית הספר לאחיות לתוך גטו ורשה, שם התקבל על ידי בלום אישור רשמי מן השלטונות הנאצים להמשיך ולהפעיל את בית הספר. במקביל ללימודים, עבדו תלמידות בית הספר בבית החולים אשר היה בגטו. בלום אף הצליחה להציל 20 תלמידות בזמן האקציה הגדולה של קיץ 1942.
כאשר היה צורך להחליט מי יישלח למחנות הריכוז בחנה בלום את האחיות וחמש המצטיינות זכו ל"מספרי חיים" שהצילו את חייהן. בבוקר ה-18 בינואר 1943 נכנסו הנאצים לבית החולים בגטו ורשה שם רצחו את החולים, האחיות והרופאים. מעט חולים ואחיות וביניהן בלום ומשפתחה ניצלו מן הטבח.
עקרבנון

אנטומיה

פיהם של העקרבנוניים מצויד בשיניים זעירות ורבות. הזימים שלהם גדולים באופן - יחסי, למינים רבים של דגים. גופם של בני - משפחתו עבה, קצר ומכוסה בקשקשים קטנים. על הסנפירים, מופיעות קרניים קוצניות, שרבות מהן (במיוחד באזור הגב), קשורות לבלוטות הארס. העקרבנון יכול להגיע לאורך של כ-55 ס"מ.
צבעו חכלילי, בעל קוצים ודבלולים על הסנפירים - האורך של הקוץ השלישי על גבו הכי ארוך.

הישרדות

דג העקרבנון מגושם, אך למרות זאת - צבעו של העקרבנון מותאמים לסביבתו, על קרקעית הים, שם הוא רובץ. רוב הזמן, העקרבנון אינו שוחה. הארס של העקרבנון משמש כהגנה מפני אויבים, וכאשר מישהו נפגע ממנו, הוא גורם לכאבים קשים וחום גבוה, אך אינו גורם למוות.

תזונה

כל משפחת העקרבנוניים ניזונים מטרף חי. המאכלים החיים העיקריים, מהם - הם ניזונים, הם דגים קטנים, סרטנים וחסרי חוליות. הם מכניסים אותם לפה שלמים, ולאחר מכן בולעים אותם.

רבייה ואזור מחיה

רוב בני משפחת העקרבנוניים - מטילים ביצים זעירות שצפות על המים, ומעטים מהמינים, יולדות אותם חיים.
בארץ ישראל, מצויים כשישה מינים, הנמנים ממשפחת העקרבנוניים, מתוכם מגיעים שלושה מינים מים סוף והשאר מחופי הארץ.
העקרבנון הוא דג טריטוריאלי החי לבד. העקרבנון גר בדרך כלל באזורים סלעיים, בשוברי גלים, חול ואזורים בוציים שמגיעים עד לעומק של 5 עד 150 מטרים.
עבאס מוסאווי

מבצע "שעת לילה"

לאחר נפילת הנווט רון ארד בשבי ארגון המחבלים "ההתנגדות המאמינה", הזרוע הצבאית של תנועת אמל בלבנון, הורה ראש אמ"ן, האלוף אורי שגיא, לאמ"ן לתכנן מבצע לחטיפתו כדי להשתמש בו כקלף מיקוח בהסכמי חילופי שבויים עתידיים. סיירת מטכ"ל ושייטת 13 החלו בהכנות למבצע החטיפה שכונה "שעת לילה". המבצע נועד לצאת לפועל ב-16 בפברואר 1992, אולם ביום המבצע התברר כי מוסאווי  מצוי בסביבת קהל גדול מדי מכדי שניתן יהיה לחוטפו. באגף המודיעין התגבשה ההמלצה להסב את המבצע למבצע סיכול ממוקד. לאחר שראש אמ"ן, שגיא, והרמטכ"ל, אהוד ברק, השיגו את אישור הדרג המדיני, תקפו מסוקים של ישראל שיירת מכוניות בדרום לבנון. בתקיפה נהרגו מוסאווי, אשתו, בנו בן החמש וארבעה אנשים נוספים. ישראל הצהירה כי ההתקפה הייתה ניסיון התנקשות מתוכנן. בתגובה לחיסולו של מוסאווי ביצעה קבוצה המכנה עצמה "הג'יהאד האסלאמי" פיגוע בשגרירות ישראל בבואנוס איירס, ב-17 במרץ 1992, שהביא למותם של 29 ישראלים וארגנטינאים. פיגוע תגובה נוסף בוצע ב-18 ביולי 1994, בבניין הקהילה היהודית בבואנוס איירס והביא למותם של 85 בני אדם.
את עבאס מוסאווי החליף חסן נסראללה כמזכיר הכללי של ארגון חזבאללה.
ראש אגף המודיעין בזמן חיסול מוסאווי, אורי שגיא, אמר כעבור שנים:
ידענו על יכולות חזבאללה להגיב, אך במבט לאחור ייתכן שלא הייתה מודעות מספקת לאפשרות הנקמה ולא שקלנו אותה כשקיבלנו את ההחלטה לתקוף. לא הייתה לי מודעות מספקת למידת התגובה האפשרית בארגנטינה, דבר שהיה מביא, מן הסתם, למחשבה נוספת על ההחלטה לצאת למבצע.
— רונן ברגמן, מכירת חיסול, מוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", 4.9.2009

לקריאה נוספת

רונן ברגמן, "מדינת ישראל תעשה הכל", הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2009, עמודים 348-367.
אלי כדורי (סופר)

אלי כדורי (נולד ב-1959, בת ים) הוא סופר ילדים, מלחין, משורר ואיש חינוך ישראלי.

ביוגרפיה

כדורי נולד בעיר בת ים. בגיל 14 למד בבית הספר החקלאי "מקווה ישראל", עם סיום התיכון, התגייס לשרות צבאי במסגרת הנח"ל. לאחר שחרורו הפך כדורי לחבר קיבוץ זיקים, שם נשא לאשה את דרורה ונולדו לו שניים מילדיו, רוני וזיו. בקיבוץ עבד בחקלאות, במוסך, וכמדריך בחבורת נוער במצוקה. לאחר מספר שנים עזב עם משפחתו את הקיבוץ, ועבר להתגורר בעיר חולון, שם נולד בנו השלישי, ניצן.
כדורי הוא בעל תואר ראשון בחינוך, ועוסק בהנחיית הורים וילדים.
יצחק ניבורסקי

יצחק (איסידורו) ניבּוֹרסקי (Isidoro Niborski; ביידיש: ניבאָרסקי) הוא חוקר יידיש, פרופסור במכון הלאומי לשפות ולתרבויות המזרח (INALCO ) בפריז.

ביוגרפיה

יצחק ניבורסקי נולד בבואנוס איירס שבארגנטינה בשנת 1947 כבן זקונים להורים שהיגרו מכוֹזֶ'לֶה (Chorzele, כאָרזשל) שבפולין לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. הוא התחנך בבית חילוני יידישאי.
לצד חינוכו בבית ספר ממשלתי בספרדית, למד גם בבתי ספר חילוניים ביידיש. בין מוריו סופרי היידיש שמואל צסלר ושמואל רוז'נסקי. קיבל תעודת בגרות והוסמך כמורה ליידיש ולעברית בבתי ספר של הקהילה היהודית ב-1963, והחל לעבוד כמורה. ב-1965 השתלם במשך שנה אחת במכון השתלמות למורי חוץ לארץ ע"ש חיים גרינברג שעל יד הסוכנות היהודית.
בשנים 1966–1979 עבד כמורה ליידיש בבתי ספר שונים והורה יידיש גם למבוגרים. הוא עבד בו-זמנית כפקיד במחלקת התרבות של הקהילה היהודית בבואנוס איירס ועבד גם כמגיה וכמתרגם.
בשנים 1970–1979 עבד עם סופר היידיש, צאצא לבית ויז'ניץ, ברוך הגר, על סיפורי החסידים שלו.
נישא ב-1974 ולו שלושה ילדים. 
בסוף שנת 1979 היגר עם משפחתו לפריז. הוא עבד בספריית מֶדֶם בפריז בשנים 1979 – 1992. לימד יידיש בפורומים שונים, Paris Diderot University - Paris 7 ובמכון לשפות ועמי המזרח. השלים דוקטורט ב-1992 בספרות יידיש ומשמש כפרופסור במכון הלאומי לשפות ולתרבויות המזרח (INALCO ) מ-1994. משנת 1984 הוא מלמד יידיש בסמינרים ובקורסי קיץ שונים בערים ובאוניברסיטאות שונות ברחבי העולם: אוקספורד, קולומביה (ניו יורק), בריסל, מוסקבה, בולוניה, ברקלי, וילנה, ירושלים ותל אביב.
משמש כחבר ההנהלה של מרכז היידיש שליד ספריית מדם מאז הקמתו בשנת 2002. פרסם מאמרים בכתבי עת שונים, בהם "די גאלדענע קייט". חיבר ספרים שונים ללימוד יידיש בצרפתית (עם מורים נוספים). כמו כן הוא כותב הקדמות בצרפתית לתרגומים שונים של ספרי יידיש רבים.
קונסטנטינוס השני, מלך יוון

בצעירותו

קוסטנטינוס נולד באתונה ב-2 ביוני 1940 לפבלוס, מלך יוון ופרדריקה, נסיכת הנובר, בתו של ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג ורעייתו ויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה. אחותו הגדולה היא סופיה, מלכת ספרד. 
בתקופת מלחמת העולם השנייה בין השנים 1941–1946, בזמן שיוון הייתה תחת שלטון גרמניה הנאצית, שהתה משפחת המלוכה יחד עם הממשלה הגולה בלונדון ובקהיר, ורק בשנת 1946 חזרו ליוון.
ב-1 באפריל 1947 באמצע מלחמת האזרחים היוונית, מת דודו גאורגיוס השני, מלך יוון ללא ילדים, ואביו פבלוס עלה לשלטון במקומו. קונסטנטינוס היה תלמיד מצטיין בתיכון ובאוניברסיטה, ולאחר מכן שירת בצבא היווני.
קוסטנטינוס היה ספורטאי נלהב, ואף זכה במדליית זהב במפרשית דרגון באולימפיאדת רומא (1960).

שלטונו

ב-6 במרץ 1964 מת אביו פבלוס, מלך יוון, וקוסטנטינוס עלה לשלטון במקומו וב-18 בספטמבר באותה שנה התחתן קוסטנטינוס עם אן-מארי, נסיכת דנמרק.
ב-21 באפריל 1967 תפס הצבא היווני בהנהגת קבוצת קולונלים את השלטון ביוון בהפיכה אלימה, והקים משטר צבאי ששלט ביוון יותר משבע שנים. מכיוון שהמשפחה נרדפה על ידי תומכי החונטה השלטת, ברחו בני המשפחה לרומא, ומשם לקופנהגן, שם התגוררו עם חמותו אינגריד, מלכת דנמרק. השלטון הצבאי הסתיים ב-24 ביולי 1974, ובעקבות כך נערך משאל עם במדינה, ובו הוחלט על ביטול המונרכיה, ובשל כך יצאו קוסטנטינוס ומשפחתו לגלות בלונדון.
קוסטנטינוס נשאר בגלות, ומלבד ביקור בן שעות ספורות ביוון במהלך הלוויית אמו, וביקור קצר במהלך אולימפיאדת אתונה (2004), לא ביקר שוב ביוון. בשנת 1994 איבד קוסטנטינוס את אזרחותו היוונית, עקב סירובו לאמץ שם משפחה.
אנדריה מוהורוביצ'יץ'

ביוגרפיה

אנדריה מוהורוביצ'יץ' נולד ברבוע וולוסקו באופטיה שבקרואטיה, שם עבד אביו - אנדריה אף הוא – כנפח ויצרן עוגנים. אנדריה הצעיר עצמו אהב את הים, ולימים נשא את סילביה ורני (Silvija Verni), בתו של קברניט. לזוג נולדו ארבעה ילדים.

לימודים והוראה

מוהורוביצ'יץ' קיבל את השכלתו היסודית בעיר הולדתו, והמשיך את לימודיו בגימנסיום של העיר השכנה, רייקה. בשנת 1875 החל ללמוד מתמטיקה ופיזיקה בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת קארל בפראג, ואחד ממוריו היה הפיזיקאי המפורסם ארנסט מאך.
עם תום לימודיו החל מוהורוביצ'יץ' לעסוק בהוראה, תחילה בגימנסיום של זאגרב (1879–1880) ואחר כך בבית ספר תיכון באוסייק. בשנים 1882-1891 לימד בבית הספר הימי המלכותי בבאקאר ליד רייקה, משרה שהייתה חיונית להמשך הקריירה המדעית שלו. משנת 1893 ועד 1918 לימד גאופיזיקה ואסטרונומיה בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת זאגרב. בשנת 1898 התקבל מוהורוביצ'יץ' כמרצה-חבר באקדמיה הקרואטית למדעים ואמנויות בזאגרב וב-1910 קיבל תואר פרופסור.

מטאורולוגיה

בהיותו מורה בבאקאר התוודע מוהורוביצ'יץ' לראשונה למקצוע המטאורולוגיה וב-1887 אף הקים תחנה מטאורולוגית מקומית. הוא החל לקיים תצפיות שיטתיות, מדידות וניתוחים, והמציא ובנה מכשירים למדידת מהירותם האופקית והאנכית של עננים. שנה לאחר שהועבר, לבקשתו, לבית ספר תיכון בזאגרב התמנה מוהורוביצ'יץ' לראש המצפה המטאורולוגי בגריץ' (Grič), שם הקים שירות מטאורולוגי אשר שירת את כל קרואטיה.
ב-31 במרץ 1892 היה מוהורוביצ'יץ' עד לתופעה מטאורולוגית יוצאת דופן בארצו: טורנדו בעיר נובסקה (Novska) אשר הרים קרון רכבת במשקל 13 טונות ובו 50 נוסעים והשליך אותו למרחק של 30 מטר. טורנדו נוסף ראה ליד צ'אזמה (Čazma) ב-1892. המידע שצבר בתצפיותיו היה הבסיס לעבודת הדוקטורט שהגיש בשנת 1893 לאוניברסיטה של זאגרב: "על תצפיות של עננים – המחזור היומי והשנתי בבאקאר.
ב-1901 כתב מוהורוביצ'יץ' את המאמר האחרון שלו במטאורולוגיה, אשר דן בירידת הטמפרטורה עם העלייה לגובה האטמוספירה, וב-1907 את "הוראות לתצפית על משקעים בקרואטיה וסלבוניה".

סייסמולוגיה

ב-8 באוקטובר 1909 התרחשה רעידת אדמה שהמוקד שלה היה באזור פוקופליה (Pokuplije), כ-40 קילומטרים דרומית-מזרחית לזאגרב. מספר סייסמוגרפים שהותקנו לפני רעידת האדמה סיפקו נתונים רבי ערך לתגליותיו. הוא הסיק שכאשר גלים סייסמיים פוגעים בגבול מעבר בין סוגי חומר שונים, הם מוחזרים ונשברים כמו אור הפוגע במנסרה. כן גילה, שכאשר מתרחשת רעידת אדמה עוברים שני סוגי גלים – אורכיים ורוחביים - דרך חלקים בכדור הארץ במהירויות שונות.
מניתוח הנתונים שהתקבלו מכמה נקודות תצפית הסיק מוהורוביצ'יץ' שכדור הארץ בנוי משכבות שונות סביב ליבה פנימית. הוא היה המדען הראשון שקבע - על בסיס הנתונים הסייסמיים והתנהגות הגלים הסייסמיים - את אי הרציפות שמפרידה בין קרום כדור הארץ לבין המעטפת. על פי מוהורוביצ'יץ', רק מבנה שכבתי יכול היה להסביר את תוצאות תצפיותיו, לפיהן קיימים עומקים שונים בהם גלים סייסמיים משנים מהירות, וכי ישנם הבדלים בהרכב הכימי בין סלעים בקרום ובין סלעי המעטפת. מהנתונים שאסף העריך מוהורוביצ'יץ' כי עובי השכבה העליונה – הקרום - הוא 54 ק"מ. כיום ידוע כי עובי הקרום 5-9 ק"מ מתחת לקרקעית האוקיינוסים, ו-25-60 ק"מ מתחת ליבשות, הנישאות על גבי לוחות טקטוניים. עומקים אלה נקראים תחום אי הרציפות מוהורוביצ'יץ', או, בשל הקושי בהגיית שמו על ידי מי שאיננו קרואטי – '"מוהו'". מחקרים מאוחרים יותר של פנים כדור הארץ אישרו את קיום אי רציפות זו מתחת לכל היבשות והאוקיינוסים.
אלמגסט

אלמגסט הוא השם המקובל היום לספרו של האסטרונום היווני תלמי, שהתפרסם במהלך המאה ה-2 לספירה. הספר, בן 13 הכרכים, נחשב ליצירת הפאר של האסטרונומיה היוונית, והוא מציג גרסה משוכללת של המודל הגאוצנטרי לפיו כוכבי הלכת נעים סביב כדור-הארץ לפי אפיציקלים - מודל שהיה מקובל על הקהילה המדעית עד לעבודותיו של יוהנס קפלר במאה ה-16. משום כך נחשב ספר זה לאחד הספרים החשובים והמשפיעים בתולדות המדע.
הספר נקרא בתחילה ביוונית Μαθηματικἠ Σύνταξις ‏(Mathematikē Sýntaxis, "חיבור מתמטי"), ובמהדורות מאוחרות יותר כונה Ἡ Μεγάλη Σύνταξις ‏ (Hē Megálē Sýntaxis, "החיבור הגדול") ואחר כך Ἡ μεγίστη‏ (Hē Megistē, "הגדול ביותר"). הוא תורגם פעמיים לשפה הערבית במאה ה-9 (אחת מהן במימונו וחסותו של הח'ליף אל-מאמון). בגרסה הערבית הפך שם הספר ל- الكتاب المجسطي (אלכתאב אלמג'סטי, "הספר הגדול"), ומשם זה נגזר כינויו בלשונות אירופה, ה"אלמגסט". הספר תורגם לראשונה מן המקור היווני ללטינית בסביבתו של הנרי אריסטיפוס (בשנת 1160 לערך), אך התרגום הלטיני (הפעם מן הערבית) המשפיע יותר נעשה מעט מאוחר יותר, בידי ג'רארדו דה קרמונה בשנת 1175. גם הערבים שבו ותרגמו את המקור היווני לערבית (הפעם היה זה נסיר א-דין א-טוסי בשנת 1273). הספר השתמר אצל הערבים ורק במהלך המאה ה-16 התגלה מחדש לאירופים. גילויו היה בין הגורמים שעכבו את קבלת המודל ההליוצנטרי.
הבזאר הטורקי (עכו העתיקה)

היסטוריה

הבזאר הטורקי נבנה על גבי שרידים של שלושה מתחמים צלבניים: רובע הסוחרים מפרובנס, בית המחסה ההוספיטלרי והרחוב הצלבני הראשי. מדרום ובצמוד לבזאר שכן בתקופה הצלבנית בית החולים ההוספיטלרי.
בתקופת המנדט עדיין ניתן היה לראות חלק גדול מהחנויות המקוריות, קבורות מתחת לערמות מפולת, זכר להפגזת עכו ב-3 בנובמבר 1840. בחלקו המזרחי של הבזאר פעלו מחסני זיתים וכן בתי חרושת לסבון, שנוהלו על ידי סוחרים משכם. מתוך אחת מחנויות הבזאר ניתן (גם כיום) להגיע אל הקריפטה (קומת המרתף של בניין הסראיה) ואל מנהרת הביוב, דרכה נמלטו הצלבנים מהמתחם ההוספיטלרי בעת הכיבוש הממלוכי.
הבזאר היה פעיל עד אמצע המאה ה-20, ומאז נעשו מספר ניסיונות להפעילו לסירוגין. בשנת 2012 שוקם הבזאר על ידי קבוצת יזמים פרטיים בשיתוף החברה הכלכלית לעכו.

תהליכי השיקום

בשנת 2012 נרכש הבאר הטורקי על ידי קבוצת יזמים והחברה הכלכלית לעכו שביצעו בו שיפוץ נרחב והתאימו אותו לקליטת חנויות וכמתחם בילוי. במסגרת השיפוץ שוקמו דלתות הבזאר וכניסותיו, בוצע טיוח מחודש של קירותיו הפנימיים, הותקנה תאורה אותנטית וחודש מתחם השירותים לנוחות הציבור. לאורך הבזאר הותקנו מאווררי תקרה ומקרני חום.

הפעילות בבזאר כיום

כיום מאכלסות את הבזאר הטורקי מספר מסעדות גורמה וחנויות בוטיק והוא פתוח לקהל הרחב במשך כל היום.
בבזאר מתקיימים לעיתים ירידים עונתיים בנושאים שונים ואירועים פרטיים בשעות הערב.
עיקר הפעילות מתרכזת בימי שישי ושבת, לאור ריבוי התיירים הגודשים את העיר העתיקה וסיורים מודרכים העוברים בבזאר.

הבזאר בתרבות

בשנות ה-80 צולם במתחם הבזאר הסרט הישראלי "מאחורי הסורגים". הבזאר שימש כחלק מסט הצילומים, כאשר אחד מחדריו היווה תא כלא שבו היו כלואים אסירים יהודים וערבים, ונחשפה הדינמיקה המיוחדת בין האסירים היהודים לערבים סביב השביתה שהם ארגנו נגד שלטונות הכלא.
החווה

החווה, או בשמה הקודם חוות תלמי אביב, היא מרכז פנאי בשטח של 70 דונם, השוכן בפארק הירקון בתל אביב, בין תל נפוליאון בדרום ל"פארק ראש ציפור" ולנחל הירקון מצפון, והמציע פעילות ויצירה בתחומי הטבע, החקלאות ואיכות הסביבה. החווה היא פרויקט של הרשות לפיתוח כלכלי תל אביב-יפו בע"מ שהיא תאגיד עירוני בבעלות עיריית תל אביב.

היסטוריה

במקום בו שוכנת כיום החווה, שכן "פרדס גולדברג" על-שם בעליו יצחק לייב גולדברג, נדבן יהודי בימי העלייה הראשונה והשנייה. גולדברג רכש את השטח בשנת 1918 מקאפוס, אחד מתושבי המושבה שרונה (כיום הקריה בתל אביב), וצירף לו אדמות נוספות שרכש עם השנים. הפרדס נחשב למתקדם לתקופתו, ופרי ההדר שגדל בו זכה לפרסום. במקום השתמרה באר אנטיליה שבה נעשה שימוש כדי להשקות את עצי הפרדס. במותו בשנת 1935, הוריש גולדברג מחצית מרכושו לקרן הקיימת לישראל, ובכלל זה גם מחצית משטח הפרדס. השטחים שעברו לרשות העיר רמת גן, הופשרו עם השנים לבנייה, ויתר השטח נותר בתחומי תל אביב, וכולל את תל נפוליאון ואת החווה. לימים הוקם במקום בית הספר החקלאי "תלמי אביב".

פעילות

אל בית הספר החקלאי "תלמי אביב" הפועל במקום, מובאים כ-2,000 תלמידים מ-34 בתי ספר ברחבי העיר, כדי להתנסות בשיעורי חקלאות אחת לשבוע. בבית הספר צוות של עשרה מורים ושישה עובדים אחרים. בחווה שוכנים פינת חי, גן ירק, חממת פרפרים וחלקת צמחי רפואה ותבלינים. עוד מתוכננים לפעול במקום תחנה לחקר ציפורים ופרויקט "גינה לתושב" שבמסגרתו יוכלו תושבים הגרים בבתי קומות לטפח גינה לצרכיהם. עוד מתקיימות במקום פעילויות שונות, ובהן סיורים והדרכות לקבוצות, קייטנות ואירועים פרטיים.

פרשת התנים הזהובים

בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 החלו נצפים תנים זהובים באזור החווה, לאחר שהושמדו בידי משרד החקלאות בשנות ה-60 של המאה ה-20. מספר התנים הוערך במספר עשרות והם חיו בשטחי פארק הירקון, בין נחל איילון במערב לאזור קניון איילון במזרח. התנים ניזונים מאשפה ומבני אדם המאכילים אותם, ועל כן אוכלוסייתם גדלה. פרטים נצפו בכל רחבי הערים רמת גן וגבעתיים, אולם אלה נעלמו בחודשים מאי ויוני 2013, ואוכלוסיית התנים בפארק הירקון התדלדלה אף היא. הסתבר כי רשות הטבע והגנים פעלה ללכידת התנים ולהשמדתם, בין היתר בעקבות פניית החווה אל הרשויות. ב-10 ביולי 2013 איתרו אזרחים תנה פצועה שרגליה נלכדו בשתי מלכודות רגל, האסורות לשימוש במדינות האיחוד האירופי ובמספר מדינות בארצות הברית. התמונות פורסמו ברשת האינטרנט, והביאו לגל של מחאה ספונטנית כנגד החווה ורשות הטבע והגנים.