google/wiki40b huggingface dataset:
פפילומה

פפילומה היא קבוצת נגיפים, הגורמת לגידולים שפירים על-גבי העור או הריריות. הגידולים באים לרוב לידי ביטוי כיבלת.
גידולי פפילומות יכולים להתפתח אצל ילדים אפילו בני שנה. ישנם נגיפי פפילומה הגורמים לגידולים בעור אברי המין, אחרים גורמים לגידולים בכפות הידיים והרגליים. יש כאלו שגורמים לגידולים בעור שאר הגוף. אחרים גורמים לגידולים בקנה. במצבים קיצונים הפפילומה עלולה לגרום לצרידות קשה עד כדי כך שאינה מאפשרת דיבור. האבחנה נעשית על ידי לרינגוסקופ המאפשר התבוננות בבית הקול, ואישורה מושג באמצעות ביופסיה של הפפילומה.
אצל ילדים הפפילומות יכולות להעשות גדולות עד כדי צורך בניתוח ליצירת פתח בקנה הנשימה כדי לאפשר נשימה. הטיפול בפפילומות כאלו מתמקד בניתוח או באידויים בלייזר. בשאר הפפילומות מקבל לטפל בצריבה בעזרת משחות ונוזלים על העור, עד לגירוי דלקת, שתפעיל את המערכת החיסונית לפעול נגד הפפילומה. נגד פפילומה בעור או רירית הנרתיק, קיים חיסון.
השימוש במונח פפילומה מתייחס לעיתים קרובות לנגיף הפפילומה האנושי, אשר מהווה אחד מן הגורמים להיווצרות הפפילומה.
שנות ה-50 של המאה ה-15

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
נאונטולוגיה

נאונטולוגיה (באנגלית: Neontology) היא ענף במדע הביולוגיה העוסק, בניגוד לפלאונטולוגיה, בחקר היצורים בני זמננו. נאונטולוגיה מתייחסת גם למחקר של יצורים שנכחדו בעת החדשה.
אחד האספקטים המרכזיים של נאונטולוגיה הוא שימוש באמבריולוגיה ובאנטומיה לצורך השוואה בין יצורים שונים. בשיטות אלו ואחרות מבצעים הנאונטולוגים מחקרי הומולוגיה ביולוגיים ומחפשים קווי דמיון מורפולוגיים שמסייעים במיון טקסונומי ובתובנות לגבי תהליך האבולוציה.
קאל קראצ'לו

קריירה

קראצ'לו נולד בקובנטרי, אנגליה ונקרא קאל על שם הרוכב האמריקאי קאל רייבורן. אביו, דרק, היה רוכב מרוצים בעצמו, אך בילדותו כלל לא התעניין בתחום והעדיף לשחק כדורגל. כילד שיחק בקבוצות הילדים של קובנטרי סיטי ואסטון וילה עד שפציעה בברך אילצה אותו לעזוב את המשחק.
הוא זכה בסבב האתר הבריטי לנוער בשנת 1999 ובשנת 2001 זכה בסבב אפריליה RS125. השתתף במשך 3 עונות באליפות הסופרספורט הבריטית ובשנת 2006 זכה באליפות.
בשנת 2007 עבר להתחרות באליפות בריטניה בסופרבייק. את העונה סיים במקום התשיעי. במרוץ האחרון בעונה, שנערך במסלול ברנדס האטץ', סיים במקום השלישי והשיג את הפודיום הראשון בסבב. בעונתו השנייה השיג 2 ניצחונות ועשרה פודיומים. את העונה סיים במקום השלישי. במהלך העונה השתתף בארבעה מקצים במסגרת אליפות העולם בסופרבייק.
בשנת 2009 הצטרף לאליפות העולם בסופרספורט כרוכב בקבוצת ימאהה. את תשעת המרוצים הראשונים בעונה סיים באחד מארבעת המקומות הראשונים. תקלה מכנית במהלך המרוץ בברנו אילצה אותו לפרוש וקטעה את הרצף. הוא המשיך להוביל את האליפות עד שתקלה בתיבת ההילוכים אילצה אותו לפרוש במהלך המרוץ באימולה ואיפשרה ליוג'ן לוורטי לעלות למרום הראשון בפער של 3 נקודות, כשנותרו עוד 2 מרוצים לסיום העונה. לוורטי פרש במהלך המרוץ הבא שהתקיים בצרפת, אותו סיים קראצ'לו במקום השני. האירי ניצח את המרוץ המסיים של העונה בפורטוגל, אך מקום רביעי באותו המרוץ הקנה לקראצ'לו את תואר האליפות.
בעקבות הזכייה בתואר עבר בשנת 2010 להתחרות עבור ימאהה באליפות העולם בסופרבייק, לצידו של ג'יימס טוסלנד. הוא ניצח את צמד המרוצים שנערכו במסלול סילברסטון הבריטי והשיג ניצחון נוסף בצרפת. את העונה סיים במקום החמישי. בעשרת המרוצים הראשונים של עונת 2011

MotoGP

בעונת 2011 עבר להתחרות בקטגוריית ה-MotoGP עבור קבוצת Tech3. בגרנד פרי של ולנסיה סיים במקום הרביעי ובסיום העונה זכה בתואר רוקי העונה. בעשרת המרוצים הראשונים של עונת 2012 צבר נקודות, אך נאלץ לפרוש מחמישה מתוך שמונת המרוצים האחרונים. בסיום העונה דורג במקום השביעי ובמהלכה סיים פעמיים בפודיום. עונה לאחר מכן שיפר את הדירוג הסופי בשני מקומות, הכפיל את מספר הפודיומים ובגרנד פרי של הולנד זינק לראשונה מהפול פוזישן.
לקראת עונת 2014 חתם בקבוצת דוקאטי לצידו של אנדראה דוביציוזו. במהלך המרוץ באוסטין נפגע בידו ובעקבות כך, לראשונה בקריירה, נעדר מהמרוץ שהתקיים בארגנטינה. במהלך חודש אוגוסט הודיע על עזיבתו את דוקאטי בסיום העונה ומעבר לקבוצת LCR-הונדה.
את עונתו הראשונה בהונדה סיים במקום השמיני בדירוג הכללי. בחמשת המרוצים הראשונים של עונת 2016 צבר רק 5 נקודות. בגרנד פרי הצ'כי השיג את ניצחונו הראשון בקריירה ובהמשך העונה ניצח גם את הגרנד פרי האוסטרלי. בשני המרוצים האחרונים לא הצליח לצבור נקודות וסיים את העונה במקום השביעי.
במהלך עונת 2018 האריך את חוזהו בקבוצה בשתי עונות נוספות. במקצה האימון לקראת גרנד פרי אוסטרליה שבר את רגלו הימנית בתאונה, בעקבותיה נאלץ ללור שני ניתוחים ולהחמיץ את המרוצים שנותרו עד לסיום העונה.
הקבינט של ארצות הברית

הקבינט הנוכחי

בעלי התפקידים שלהלן מונו לקבינט בידי הנשיא דונלד טראמפ ומינוים אושר (ככל שכבר אושר) בידי הסנאט ביום המופיע כיום תחילת הכהונה. סגן הנשיא וראש הסגל אינם נדרשים באישור הסנאט.
מומיק

עלילה

מומיק הוא ילד בן 9, תלמיד בית ספר יסודי בשכונת בית מזמיל בירושלים בשנות החמישים. הוא בן לזוג ניצולי שואה הסובלים מסיוטים וטראומות, אך מקפידים שלא לספר לו דבר על השואה ועל הזוועות שעברו עליהם, מתוך רצון לגונן עליו ולדאוג לו לילדות "נורמלית" ככל האפשר. מעבר לאביו ואמו, גדל מומיק כשהוא מוקף בניצולי שואה: השכנה בלה שמשגיחה עליו, דודו ודודתו וכל הדמויות המקיפות אותו בשכונה, כולם הגיעו מ"ארץ שם", שמומיק לא מבין מהי ומה קרה שם. 
בתחילת הספר מגיע לבית המשפחה אנשל, אחי סבתו המנוחה של מומיק; אנשל (שמומיק קורא לו מיד "סבא") היה מאושפז בבית חולים לחולי נפש, כפי הנראה בשל מה שעבר עליו בשואה, ועל מומיק מוטל לטפל בו. אנשל מדבר בשברי מילים ומשפטים בלבד, ומומיק מנסה להתחיל ולהשלים משברים אלה את הסיפור שאותו, כך הוא מרגיש, מתאמץ לספר סבו, שהיה לפני המלחמה סופר ילדים מצליח בעיתון עברי בוורשה.
כיוון שבאותה תקופה לא מקובל לדבר על השואה ומוראותיה – בעיקר לא באוזני ילדים – בונה לו מומיק, ילד רגיש ומבודד מסביבתו, סיפר (נראטיב) פנטסטי משלו על השואה ועל ההיסטוריה הפרטית של משפחתו. באופן אירוני, דווקא העובדה שמנסים להסתיר ממנו בכל מחיר את המידע הזה דוחקת את מומיק לחקור ולחפש בכלים העומדים לרשותו, להשתמש בעולם הדמיון העשיר שלו כדי לדמיין מה היה שם, ולסגת יותר ויותר אל עולמו הדמיוני. מומיק מוצא את עצמו נקשר יותר ויותר אל חבורה של תמהונים ניצולי שואה, שמהם הוא לומד עוד ועוד פרטים על העולם שחרב ועל הדמונים הרודפים את הוריו. בעולם הלא פשוט שהוא גדל בו, הוא מגלה אט אט רסיסי זיכרונות מ"ארץ שם" (פולין בשואה), והוא מחליט לחקור מהי ה"חיה הנאצית" במטרה להציל את הוריו מהסיוטים ואת כל האנשים מ"ארץ שם".
מומיק מסופר על ידי מספר חיצוני המספר את הדברים מנקודת מבטו הילדותית של מומיק; הוא כתוב בשפה המשקפת את עולמו הנאיבי, ומעביר את אווירת החיים בישראל בשנים הראשונות למדינה.

בתיאטרון

הנובלה "מומיק" עובדה למחזה בידי בן בר-שביט ולנה לסקינה והועלתה ב-2005 בתיאטרון גשר, בבימויו של יבגני אריה. בהצגה השתתפו אמנון וולף, גיא קרסנר, יהונתן פרנקו, ליליאן רות חיילובסקי, לאוניד קנייבסקי, נטשה מנור, אלכסנדר סנדרוביץ', יבגני טרלצקי, קלים קמנקו, בוריס אחנוב/ ולדימיר חלמסקי וויקטור סוקולוב.
מצר הורמוז

גאוגרפיה

רוחבו של המצר נע בין כ-34 ק"מ בנקודה הצרה ביותר ועד כ-95 ק"מ. סמוך לחופו הצפוני מצוי האי הגדול קשם שבריבונות איראן. שלושה איים קטנים נוספים המצויים ביציאה המערבית מהמצר – טונב הגדול, טונב הקטן ואבו מוסא – נתפסו בשנת 1971 בידי איראן, בשל חשיבותם האסטרטגית בניטור ובשליטה על התעבורה הימית במצר, אך איחוד האמירויות הערביות טוענת לבעלות עליהם.
חשיבותו האסטרטגית והכלכלית של מצר הורמוז, כנתיב מעבר של נפט וסחורות ממדינות המפרץ, הוכרה כבר מראשית ההיסטוריה. אזור המצר נכבש לראשונה בידי ספנים פורטוגזים במאה ה-16, ומאז עברה השליטה בו בין סולטאנים מקומיים ומעצמות אירופאיות קולוניאליסטיות. מסוף המאה ה-18 שלטה בריטניה בחופו הדרומי של המצר כשהשתלטה על עומאן, שהפכה ב-1890 למדינת חסות בריטית עד עצמאותה ב-1971.
דרך המצר עוברת מרבית תפוקת הנפט של כווית, עיראק, איראן, ערב הסעודית, בחריין, קטר ואיחוד האמירויות הערביות. נכון ל-2018, עוברות במצר הורמוז בממוצע 14 מכליות נפט ביום, ובהן כ-17.4 מיליון חביות נפט גולמי ותזקיקי נפט  שהן כ-30% מהנפט המשונע בים וכ-22% מתפוקת הנפט הכלל-עולמית. בכך מהווה המצר צוואר בקבוק מהמעלה הראשונה באספקת הנפט העולמית.
ביולי 1988 הופל מטוס נוסעים איראני בשמי המצר בידי ספינת טילים אמריקאית, וכל 290 נוסעיו נהרגו. האיראנים איימו בפעולה נגד כוחות אמריקניים. עד היום נסיבות הפלתו של המטוס נותרו שנויות במחלוקת. 
אזור המפרץ הפרסי בכלל ומצר הורמוז בפרט מהווים מוקד מתיחות ותשומת לב רבה במלחמה נגד הטרור הבינלאומי בתקופה שלאחר פיגועי 11 בספטמבר ב-2001 ומלחמת עיראק שהחלה ב-2003. ארצות הברית מרכזת באזור מפרץ עדן ומצר הורמוז כוחות ימיים, אוויריים ויבשתיים גדולים לשמירת האינטרסים שלה ושל העולם המערבי.
בעקבות תוכנית הגרעין האיראנית, איימה איראן בדצמבר 2011 ובינואר 2012 לחסום את מצר הורמוז בפני תנועה ימית אם יופעלו נגדה סנקציות כלכליות הכוללות איסור על קניית נפט מאיראן.
בספרות התורנית נזכר אזור הורמוז בספרו של הרב שמואל לאנייאדו "כלי פז", פירושו לספר ישעיהו שנדפס ב-1657, כמקום שבו ייתכן שתעבור מלחמת אחרית הימים.
מרכבת הדואר

עלילת הסרט

עלילת הסרט מתרחשת במערב הפרוע בשנת 1880. בתחילת הסרט קבוצת נוסעים ביישוב טונטו שבטריטוריית אריזונה עולה על כרכרת נוסעים רתומה לסוסים שבדרכה ליישוב לורדסבורג שבניו מקסיקו. הנוסעים בכרכרה כוללים זונה בשם דאלאס (קלייר טרבור) שגורשה מן העיר על ידי "ליגת המוסר", רופא אלכוהוליסט בשם דוק בון (תומאס מיצ'ל), בנקאי בשם הנרי גייטווד (ברטון צ'רצ'יל), ג'נטלמן בשם הטפילד (ג'ון קאראדיין), אשה הרה של קצין פרשים בשם לוסי מלורי (לואיז פלאט), איש מכירות של משקאות אלכוהוליים בשם סמואל פיקוק (דונלד מיק), המרשל קרלי וילקוקס (ג'ורג' בנקרופט) והנהג באק (אנדי דיוויין). במהלך הנסיעה עולה על הכרכרה אסיר נמלט בשם רינגו קיד (ג'ון ויין), אשר ברח מהכלא לאחר שהואשם ברצח, ואשר מעוניין להתנקם באחים פלאמר על כך שהרגו את אחיו. קרלי עוצר את קיד ואוזק אותו.
בדרכם הם נתקלים בפרשים המיידעים אותם כי מנהיג לוחמי האפאצ'י ג'רונימו ולוחמיו משוטטים באזור ועשויים להתקיף אותם בכל עת. בעקבות כך הנוסעים מקיימים הצבעה בה הם מחליטים האם ימשיכו ללורדסבורג או לא. החבורה מחליטה לבסוף להמשיך ללורדסבורג. בהמשך הכרכרה עוצרת בתחנה בדרך, ובמהלך השהייה הארוכה שם בון מיילד את מלורי, ודאלאס וקיד מתאהבים. קיד מצליח לנצל את ההזדמנות על מנת לחמוק, בסיועה של דאלאס, אך לאחר זמן קצר הוא ממהר לחזור לאחר שהוא מבחין בעדות לכך שלוחמי האפאצ'י האינדיאנים עשויים להימצא בקרבת מקום. בהמשך משחרר קרלי את קיד מן האזיקים על מנת שיסייע לנוסעים להילחם בלוחמים האינדיאנים במקרה הצורך. לקראת סוף הסרט מתקיפים לוחמי האפאצ'י את הכרכרה ממש קרוב לגבול, ומתפתח מרדף ארוך שבמהלכו הטפילד נרצח, וקיד מצליח להשתלט על הסוסים ולהציל את החבורה כולה, שעם סיום התחמושת מצליחה לשרוד עד הגעתה לגבול, שם מניסים חיילים את לוחמי האפאצ'י.
נוסעי הכרכרה מגיעים בשלום ללורדסבורג. גייטווד הבנקאי נעצר על ידי השריף המקומי על כך שגנב כספים מהבנק. דאלאס מתחננת לקיד שלא ילך לנקום באחים פאלמר, אך הוא עומד על כך. בהמשך, לאחר שהוא הורג את האחים פאלמר בקרב יריות, מסגיר עצמו קיד לקרלי, כפי שהוסכם ביניהם, אך במקום לעצרו יורד קרלי מן הכרכרה ומשלח אותה לדרכה, כשעליה קיד ודאלאס בלבד.

ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 100% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 28 ביקורות.
אגנש נמש נאג'

קורות חיים

אגנש נמש נאג' למדה באוניברסיטת בודפשט לטינית ותולדות האמנות. היא עבדה בתור מורה.

בתקופת מלחמת העולם השנייה

באביב 1942 הכירה נמש נאג' את המשורר, הסופר וחסיד אומות העולם בלז' לנגייל והתגוררה עמו בבודפשט. היא הייתה שותפה לחלק ממעשי הצלת היהודים שביצע. באפריל 1944 התחתנו השניים.
בתקופת שלטון צלב החץ בסוף 1944 עברו נמש נאג' ובעלה לנגייל לכפר הקטן אלשומיהאיפאלבה (Alsómihályfalva) בדרום מערב הונגריה (כיום הכפר דוני מיהאלייבץ (Donji Mihaljevec) בצפון קרואטיה). לנגייל הבריח יהודייה לכפר זה ונמש נאג' והוא הסתירו אישה זו למרות הסיכון לחייהם.

לאחר המלחמה

נמש נאג' הייתה עורכת שותפה עם בעלה לנגייל בכתב העת הספרותי "Újhold" ("ירח חדש"), בו היו נותני הטון יאנוש פילינסקי ואיוואן מנדי . היא פרסמה ספר שירה ובשנת 1947 קיבלה מלגה ונסעה עם בעלה לרומא ולפריז. 
בשנת 1948 השתלטה המפלגה הקומוניסטית על הונגריה ובשנת 1949 נאסר על נמש נאג' לפרסם את כתביה. היא סירבה לכתוב בסגנון הריאליזם הסוציאליסטי. אחרי המרד ההונגרי הכושל של 1956 החלה ליברליזציה מתונה ואטית בהונגריה, ונוצר סגנון ממשל קומוניסטי שנודע בשם "קומוניזם של גולאש" . במסגרת זו התאפשר לנמש נאג' לחזור לפרסם. בין יתר כתביה פרסמה תרגומי שירה ודרמות מצרפתית, מיצירותיהם של ז'אן רסין, מולייר ו-ויקטור הוגו. כן פרסמה תרגומים מגרמנית, מיצירותיהם של ריינר מריה רילקה, ברטולט ברכט ופרידריך דירנמט.
בשנת 1958 התגרשה נמש נאג' מלנגייל.

הכרה

בשנת 1993 זכתה נמש נאג' בפרס לאומי הונגרי בתחומי המדע והאמנות, פרס קושוט , על שם לאיוש קושוט.
בשנת 1998 הוכרה נמש נאג' בתור חסידת אומות העולם על ידי יד ושם.
לזכור

לזכור (או: זיכרון) הוא סרט טלוויזיה באורך של כ-30 דקות, המבוסס על סדרת הטלוויזיה "עניין של זמן". הסרט שודר לראשונה ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל 1993 (25 באפריל 1993) הוא נכלל כפרק 13 בעונה הראשונה, אף שצולם באמצע העונה השנייה מכיוון שהוא עלה לשידור לפני שהעונה השנייה עלתה.

עלילה

גיא (דני שטג), אחיו הגדול של אלון (אורי גוטליב) נפצע במהלך שירותו הצבאי, הוא מובהל לביה"ח לטיפול, סבתא של אלון וגיא (אורנה פורת) חוזרת מחו"ל ומעלה זכרונות משפחתיים. גם מתגלה שאביו הביולוגי של אלון נפטר, והאבא שיש לו עכשיו הוא אבא חורג, לאחר מותו של אביו הביולוגי נסעה הסבתא לחו"ל כי הרגישה לא שייכת יותר למשפחה.

פסקול

את שיר הנושא של הסרט "פוחד לאבד" הלחין משה בן בסט למילותיה של יפה אורנשטיין, השיר נראה במהלך הסרט בביצועו של בן בסט בליווי של אביב גפן.
ז'ובקבה

היסטוריה

במהלך המאה ה-14 נוסד כפר בשם ז'יניקי שהיה שייך לארכיבישוף מהאליץ.
במאה ה-15 עבר הכפר לבעלותו של הגרף ויסוצקי שהעבירו לאציל הפולני סטניסלאב ז'ולקייבסקי. 
העיר נוסדה ב-1597 על אדמות הכפר על ידי ז'ולקאבסקי כמבצר מפני התקפות הטטארים. במלחמת הצפון בין 1701-1707 מבצר ז'ולקבה שימש כמפקדתו של פטר הגדול. לאחר מכן העיר חזרה לפולין. עד 1774 באיחוד הפולני ליטאי. בחלוקת פולין השלשית צורפה לאוסטרו-הונגריה. בעקבות הסכם מולוטוב-ריבנטרופ צורפה לברית המועצות כחלק מאוקראינה. ב-28 ביוני 1941 נכבשה על ידי הגרמנים. לאחר השחרור שוב באוקראינה הסוביטית. בין 1951- 1991 נקראה נסטרוב ע"ש טייס רוסי, גיבור מלחמת העולם הראשונה. החל מ-1991 באוקראינה העצמאית.

יהדות העיר

ז'ולקייב הייתה עיר מרכזית בגליציה, וככזו הייתה מרכזית גם בתולדות הקיבוץ היהודי הגדול שחי בחבל ארץ זה. בז'ולקייב היה בית דפוס עברי מפורסם. בז'ולקייב של המאה התשע עשרה כיהן צבי הירש חיות כרבה של העיר, ובה חי גם נחמן קרוכמל מראשי תנועת ההשכלה וחכמת ישראל בגליציה.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-4,400 יהודים, מתוך כ-7,800 תושבים. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים במבצע ברברוסה, חיללו הגרמנים והעלו באש את בית הכנסת הגדול בה, והטילו על יהודי העיר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת ביצוע עבודות כפייה.
במספר אקציות שבוצעו ממרץ ועד דצמבר 1942 שילחו הגרמנים קרוב ל-3,000 מיהודי העיר והסביבה למחנה ההשמדה בלז'ץ.
גטו סגור שהוקם בעיר לאחר האקציות חוסל במרץ 1943, כאשר כ-800 מיושביו שנמצאו "כשירים לעבודה" שולחו למחנה ינובסקה, וכ-3,500 הנותרים נרצחו ביער סמוך לעיר. מעט היהודים שהושארו בגטו נרצחו עד יולי 1943, תוך שהגרמנים עורכים מצוד אחר יהודים מסתתרים, ומוציאים אותם להורג.
לינדה סנצ'ז

ראשית חייה

סנצ'ז נולדה באורנג' שבקליפורניה למשפחה בת שישה ילדים, שגודלה על ידי הורים שהיגרו ממקסיקו. היא גדלה באנהיים. היא קיבלה תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, וב-1995 סיימה את התואר למשפטים ב-UCLA עם התמחות בחוקי עבודה. עם סיום התואר עבדה כעורכת דין של הסתדרויות ואיגודים מקצועיים.

קריירה פוליטית

ב-1996 צברה לינדה סנצ'ז ניסיון לגבי ניהול קמפיין כאשר עבדה על הקמפיין של אחותה לורטה סנצ'ז, שבו זכתה בהפרש של 984 קולות מתוך 102,484 קולות כשירים. לאחר מפקד האוכלוסין ושינוי במספר מחוזות הייצוג בקונגרס וגבולם ב-2000, החליטה לינדה סנצ'ז להתמודד בבחירות לקונגרס ב-2002 במחוז מס' 39 של מדינת קליפורניה, אשר גבולותיו השתנו. לפני השינוי היה רוב מובהק של בוחרים רפובליקנים ולאחריו היו רוב הבוחרים דמוקרטים. סנצ'ז גייסה 1.2 מיליון דולר וניצחה בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית כנגד חמישה מתחרים, עם 33.5 אחוז מהקולות (הקטור דה-לה-טורה, המתמודד שזכה במקום השני, זכה ב-29.3 אחוז מהקולות). לאחר הפריימריז, ניצחה בבחירות הכלליות נגד המתמודד הרפובליקני בהפרש של 55 מול 41 אחוז.
לאחר בחירתה לקונגרס, עשו לינדה ולורטה סנצ'ז תקדים היסטורי בתור זוג האחיות הראשון שמכהן בקונגרס.
לינדה סנצ'ז מכהנת בשלוש ועדות: ועדת חוק חוקה ומשפט (judiciary), ועדה לעסקים קטנים (small business), והוועדה לרפורמה ממשלתית (government reform). ב-2005, לאחר שנתיים בלבד של כהונה בקונגרס, נבחרה סנצ'ז להנהגה הבכירה של המפלגה הדמוקרטית והיא מכהנת בתור Deputy Whip תחת חבר הקונגרס סטני הויר.
סנצ'ז מבוססת מבחינה פוליטית. ב-2004 הביסה את אותו מתמודד רפובליקני שהפסיד לה ב-2002 אך בהפרש גדול יותר של 61 אחוז מול 39 אחוז, אף על פי שהמתמודד הרפובליקני הוציא חצי מיליון דולר על הקמפיין.

תמיכה בישראל

לינדה סנצ'ז ידועה בתור תומכת נלהבת של מדינת ישראל. באוגוסט 2003 הצטרפה למשלחת של 29 חברי קונגרס לביקור בישראל, שאורגן על ידי השדולה הפרו-ישראלית אייפק).
בספטמבר 2004 הצטרפה סנצ'ז למכתב שכתב הנציג הווארד ברמן שגינה את הכנסייה הפרסבטריאנית שהחליטה להחרים את ישראל.
במרץ 2005 הצטרפה סנצ'ז למשלחת של שמונה חברי קונגרס (בהנהגת מנהיגת הדמוקרטים בבית הנבחרים, ננסי פלוסי) לסיור במזרח תיכון, ובין השאר ביקרו בישראל ונפגשו עם ראש הממשלה, אריק שרון. לאחר הביקור, דיווחה עליו סנצ'ז בכנס של אייפק.
באוגוסט 2005 עזרה לינדה סנצ'ז לגייס כספים לסניף לוס אנג'לס של ארגון הדמוקרטים תומכי ישראל. באוקטובר של אותה שנה נאמה לפני הפיסגה הלאומית של השדולה אייפק שהתקיימה בלוס אנג'לס.
פיתוח מונחה-בדיקות

דרישות קדם

דרישה מרכזית בפיתוח מונחה-בדיקות היא שימוש בחבילת תוכנה תשתיתית ליישום בדיקות יחידה. חבילה זו מורכבת מספריות המצטרפות לקוד הבדיקה ובדרך כלל גם מתוכניות שרות המאפשרות את הרצת הבדיקות שנכתבו באופן אוטומטי. ספריות התוכנה של החבילה יכילו פרוצדורות לבדיקת טענות נכוֹנוּת בקוד הבדיקה (Assertions). כל עוד הפרוצדורות הללו מחזירות אמת, הבדיקה מסיימת בהצלחה וכאשר פרוצדורה כלשהי נכשלת, הבדיקה מסיימת בכישלון.

מחזור הפיתוח

להלן השלבים במחזור הפיתוח של בדיקת יחידה בודדת כפי שהוצעו בספר "פיתוח מונחה-בדיקות על פי דוגמה" של קנט בק. המחזורים מיושמים עבור כל תכונה נדרשת ביישום, פעם אחר פעם עד לסיום מימוש התכונות. יש לשים לב שמספר השינויים הנוספים לקוד במעבר מאיטרציה אחת לשנייה צריך להיות קטן (עד עשרה צעדי עריכה).

יצירת בדיקה

בפיתוח מונחה בדיקות כל הוספת מאפיין חדש לתוכנית מתחילה בכתיבת מקרה בדיקה חדש. לצורך כתיבת מקרה הבדיקה החדש, על המפתח להבין היטב את המפרטים והדרישות הקשורים להוספת המאפיין. בניגוד לשיטה הסטנדרטית, באמצעות שלב ראשוני זה, המפתח ממקד את תשומת לבו להבנה עמוקה יותר של דרישות המאפיין ובכך מונע או מפחית כתיבת קוד שלא תואם לדרישות המבוקשות .

וידוא שהבדיקה החדשה נכשלת

המפתח מריץ את כלל בדיקות היחידה שלו ומוודא שהבדיקה החדשה נכשלת מהסיבה הצפויה שהקוד המתאים עדיין לא מומש. שלב זה נועד כדי לוודא שהבדיקה החדשה אינה מצליחה בטעות.

כתיבת הקוד הנבדק

בשלב זה המפתח כותב את הקוד הפונקציונלי שיגרום לבדיקה לעבור בהצלחה. ההנחיה למפתח היא לכתוב את הקוד הפשוט ביותר שיעבור את הבדיקה, ללא התחשבות בכתיבה יעילה או במצבים עתידיים נוספים שעשויים להתרחש.

וידוא שהבדיקה החדשה מצליחה

המפתח מריץ את כל בדיקות היחידה שלו ומוודא שהבדיקה החדשה עוברת בהצלחה. כמו כן, עליו לוודא שהקוד החדש לא פגע בקוד קודם שנבדק על ידי בדיקות יחידה קודמות. באמצעות המבנה האחיד של הבדיקות והיכולת להריץ אותן באופן אוטומטי מתקבלת יכולת משמעותית של בדיקה לאחור בדומה לבדיקות נסיגה.

ארגון הקוד מחדש

לאחר שהבדיקה עברה בהצלחה מבצע המפתח ארגון מחדש של הקוד הנבדק (Refactoring) כדי לשפר את ארגונו ויעילותו, במיוחד בהיבט של ביטול כפילויות. לרשות המפתח עומדת בשלב זה היכולת לוודא בביטחון גבוה באמצעות בדיקות היחידה האוטומטיות שארגון הקוד אינו פוגע בפונקציונליות.

הצלחת השיטה

פיתוח מונחה בדיקות התקבל בקרב קהילת המפתחים ברגשות מעורבים. שינוי התפיסה בכתיבת הקוד הנמצאת במהותה של השיטה גרמה לא אחת לחלק מקבוצות הפיתוח לזנוח אותה שכן הדבר הוביל לעיכובים וחסמים בפיתוח הדינמי של הקוד.
בשנים 2009–2010 בוצע מחקר מקיף על יעילות השיטה בקרב צוותי פיתוח בחברות IBM ו-Microsoft שהשתמשו בטכניקת ה-TDD. על פי תוצאות המחקר צוותים שעבדו בשיטת פיתוח זו דיווחו כי כמות התקלות בקוד ירדה בין 40 ל-90 אחוזים לעומת צוותים מקבילים שלא השתמשו בשיטה, אולם חשוב לציין כי זמן הפיתוח הראשוני לאחר אימוץ השיטה עלה בין 15 ל-35 אחוזים.
אסטון מרטין V8

אסטון מרטין V8 בסרט מסדרת סרטי ג'יימס בונד

בשנת 1987  דגם של "אסטון מרטין V8" כיכב  בסרט 007 באזור מסוכן, (באנגלית: The Living Daylights) מסדרת סרטי ג'יימס בונד בכיכובו של טימותי דלטון ויופיע גם בסרט ה-25 בסדרה בכיכובו של דניאל קרייג.
ג'ורג' דנציג

קורות חיים

דנציג נולד בפורטלנד שבמדינת אורגון בארצות הברית, להורים יהודים. אביו, טוביאס דנציג , היה בלשן ומתמטיקאי ידוע בזכות עצמו, אשר נולד בליטא, ולמד בצרפת, באוניברסיטת פריז. הוא פגש שם את האם, אניה לבית אוריסון, יהודיה צרפתית, בלשנית אף היא והשניים נישאו והיגרו לארצות הברית.
ג'ורג' ברנרד דנציג, בנם הבכור, קרוי על שם הסופר המפורסם ג'ורג' ברנרד שו, ואילו אחיו הצעיר זכה לשם אנרי פואנקרה על שם המתמטיקאי אצלו למד אביו טוביאס דנציג. בסופו של דבר הלכו האחים בעקבות אביהם, ושניהם הפכו למתמטיקאים. ג'ורג' למד בתיכון בעיר וושינגטון די סי. הוא אהב מתמטיקה ומדעים כבר בתיכון וכדי לשפר את הישגיו פתר בתקופה זו בעיות רבות בגאומטריה שקיבל מאביו. לאחר סיום לימודיו בתיכון נרשם ג'ורג' ללימודי מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת מרילנד ושם סיים את לימודי התואר הראשון בגיל 22. כעבור שנה קיבל תואר שני במתמטיקה מאוניברסיטת מישיגן. אחרי סיום לימודיו האקדמיים פנה דנציג לעבוד כסטטיסטיקאי בלשכת הסטטיסטיקה של מחלקת העבודה של ארצות הברית.
באחד הימים התבקש דנציג לסקור מאמר של יז'י ניימן, דנציג התלהב מהמאמר ומהגישה הלוגית של ניימן למדע הסטטיסטיקה ופנה אליו בבקשה לעשות אצלו דוקטורט. ניימן הסכים ודנציג הגיע לאוניברסיטת ברקלי בשנת 1939 שם לקח שני קורסים שאותם העביר המנחה שלו. באחד מהקורסים שלקח דנציג הגיע מאוחר לאחד השיעורים וראה על הלוח שתי בעיות מהתחום של בדיקת השערות, והעתיק אותן למחברתו כשהוא סבור שאלו הם שיעורי הבית. הבעיות היו קשות מהרגיל, אך דנציג עמד במשימה ופתר אותן תוך כמה ימים. הוא הגיע למשרדו של ניימן, התנצל על האיחור בהכנת שיעורי הבית ושאל אם עדיין יש טעם להגיש את הפתרונות.
שישה שבועות מאוחר יותר, התבשר דנציג כי המנחה שלו כתב מבוא לאחד המאמרים שלו ומעוניין לשלוח אותו לפרסום לדנציג רק אז התברר כי המנחה שלו רשם על הלוח באותו שיעור שתי השערות בסטטיסטיקה שטרם הוכחו, ושהוא היה הראשון שמצא את ההוכחות.

פרסים

דנציג קיבל את המדליה הלאומית למדעים לשנת 1975 ואת פרס הארווי מהטכניון בשנת 1985.
על שמו פרס תלת שנתי המוענק על ידי האגודה לאופטימיזציה מתמטית.
לסטריגונים

הלייסטריגונים (ביוונית עתיקה: Λαιστρυγόνες) הם שבט של נפילים אוכלי אדם המוזכרים במיתולוגיה היוונית.
על פי האודיסיאה, נקלע אודיסאוס לארץ הלייסטריגונים במהלך מסעו בחזרה לאיתקה. לאחר ביקורו באיולה, האי של איולוס, מקבל אודיסאוס מאיולוס במתנה שק עור ובו נכלאו רוחות השמיים, למעט רוח המערב שהייתה אמורה להביאם לאיתקה בשלום. מלחיו רודפי הבצע של אודיסאוס, שחושבים כי השק מכיל זהב, פותחים את השק כאשר אודיסאוס ישן, ומשחררים את הרוחות. מזג האוויר משתנה לרעה, ולאחר שישה ימים ולילות של ים סוער מגיעות 12 הספינות לארץ הלייסטריגונים.
רוב הספינות עוגנות בנמל צר, שמשני צדדיו עומדים צוקים נישאים. אודיסאוס הזהיר בוחר להשאיר את ספינתו מחוץ לנמל. 
הוא שולח שלושה אנשים לתור את הארץ. אלה פוגשים ילדה שמובילה אותם לבית הוריה, ענקים אוכלי אדם. האב, אנטיפטס, לוכד אחד מהסיירים ואוכלו. שני הנותרים נמלטים, אך עד הגיעם לספינות מתקבצים המוני לייסטריגונים על הצוקים שמעל הנמל, כשהם מיידים סלעי ענק בספינות, לוכדים את אנשי אודיסאוס ואוכלים אותם. ספינתו של אודיסאוס עצמו שעוגנת מחוץ להישג ידם, לא נפגעת ואנשי צוותה ניצלים. אודיסאוס מבתק בסכין את חבל העוגן, ובשיט מהיר מצליחים הוא ואנשיו להימלט מאימת השבט, וממשיכים ליעדם הבא - האי של קירקה.
בספרו של ג'יימס ג'ויס, יוליסס, הערוך במתכונת האודיסיאה, נקרא הפרק השמיני בשם לייסטריגונים. המוטיב המוביל בפרק הוא אוכל ורעב.
כריסטיאן הנזן

קריירה מוקדמת

הנזן נולד ב-10 באפריל 1885 בשלזוויג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-9 (שלזוויג הולשטיין), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף הנזן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1922 מונה למפקד סוללה 3 ברגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), וב-1 בפברואר 1925 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-1 של הרייכסווהר. ב-1 בפברואר 1926 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1928 חזר לרגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), שבו מונה בשנת 1929 למפקד סוללה 2. בשנת 1930 מונה לקצין מטה בקבוצת הארמייה ה-1, וב-1 בדצמבר 1930 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין מטה ברגימנט הארטילריה ה-5 (הסן/וירטמברג). ב-1 באוקטובר 1932 מונה הנזן למדריך בבית הספר לתותחנים בייטרבוג, וב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1933 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-1 (הפרוסי), וב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד הדיוויזיה ה-25, וב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה הנזן מפקד הדיוויזיה ה-25, שהייתה חלק מהקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית. ב-15 באוקטובר 1939 מונה למפקד הקורפוס ה-10, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, וב-1 ביוני 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. במהלך מבצע ברברוסה לחם הנזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-3 באוגוסט 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-20 באפריל 1943 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-4 בנובמבר 1943 מונה למפקד הארמייה ה-16. ב-1 ביולי 1944 נאלץ הנזן לפרוש מתפקידו עקב מחלה, והועבר לעתודת המילואים, וב-31 בדצמבר 1944 פרש מהצבא.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר הנזן בגרמיש-פרטנקירכן, וב-7 באוגוסט 1972 מת, והוא בן 87 שנים.