google/wiki40b huggingface dataset:
Document Object Model

Document Object Model (בראשי תיבות: DOM) היא תבנית סטנדרטית של אובייקט תכנותי המייצגת מסמכי HTML ו־XML בדרך המאפשרת ליישומים ותסריטים (script) לגשת ולעדכן באופן דינמי את התכולה, המבנה והסגנון של מסמכים אלה, תוך כדי ולאחר שנטענו בדפדפן. DOM בלתי תלויה בפלטפורמה או בשפת תכנות.
ממשק ה־DOM מייצג את המסמך תוך שימוש במתודולוגיה של תכנות מונחה-עצמים, כך שכל אלמנט במסמך מיוצג כעצם (אובייקט) בעל תכונות (properties) ושיטות/פעולות (methods).
לדוגמה, אחד העצמים המרכזיים הקיימים הוא עצם ה־document, המייצג את המסמך כולו, ואשר מסוגל להכיל בתוכו עצמים נוספים בהתאם לתכולת המסמך, כמו תיבת טקסט, כפתור או שדה למילוי בטופס. עצם כמו כפתור במסמך, יהיה בעל תכונות כמו גובה ורוחב, צבע, הטקסט המופיע על פניו וכו'. כמו כן, לכפתור ישנן השיטות שלו, כמו למשל ביצוע פעולת הקשה על הכפתור. ממשק ה־DOM מאפשר לתוכנית לגשת ולשלוט בתכונות עצמים אלו, לקרוא לשיטותיהם, ועוד.
גרסאות שונות של DOM יושמו תחילה בדפדפנים, כדי לשלוט (באמצעות תוכנית Javascript, למשל) בתכונותיו של מסמך HTML שמוצג בדפדפן. מצב זה דחף את ארגון התקינה W3C לפרסם תקנים ל־DOM שנקראו W3CDOM.
ריו פלאטנו

תיאור

שמורת הטבע מורכבת משני אזורים גאומורפיים: הרים המהווים 75% מהשטח ומישור חוף עם לגונות. השמורה משתרעת על כל קו פרשת המים של נהר פלאטאנו, ששטחו 3,500 קמ"ר. אזור ההפרדה (Buffer Zone) משתרע על מחצית העמק פאולאיה ועל חלקו התחתון של עמק סיקו בצד מערב, עמק ואמפו בדרום וחלקו התחתון של עמק סיגרה במזרח. מזרחית לגבול השמורה נמצא נהר פאטוקה.
שיא הגובה של המחורצים בשמורה הוא פסגת פונדטה פיידרה. בנוסף, יש בהרים הרבה מקומות תלולים ותצורות סלע ייחודיות כגון פיקו דאמה או וייחו, מפלי מים רבים שגובהו של הגדול מביניהם הוא 150 מטרים, וכן גבעת גרניט.
מישור החוף הולך ומתרומם בהדרגה מאזור הלגונות והאזורים המוצפים בחורף עד לגובה של 100 מטרים המהווה את נקודת ההתחלה של ההרים. המישור מכוסה בחגורה של מרבצי חצץ וקוורץ לא פוריים שמקורם בתקופת הפליסטוקן.
הנהר מתעקל לאורך 45 קילומטרים, כאשר שני שלישים מאורכו עוברים דרך ההרים, ונעלמים בתוך ערוץ סלעי, ועיקוליו יוצרים אגמים בצורת קשת, ביצות מים עומדים ורציפים טבעיים המשמשים למטרות חקלאיות.

אקלים

האקלים חם ולח בתקופה שבין נובמבר למאי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא בין 2,850 מילימטר לבין 4,000 מילימטר, כאשר השיא הוא בחודשים אוקטובר ונובמבר. העונה החמה באזור מורגשת בצורה בולטת יותר בעקבות ברוא היערות שהתרחש במקום מאז סוף שנות ה-80. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 26.6°C . בכל תקופה של עשור השמורה נפגעת בממוצע על ידי ארבע סופות טרופיות ושני הוריקנים.

פלורה ופאונה

שטחו של האתר הוא 3,500 קמ"ר, והוא כולל טווח נרחב של בתי גידול המשתרעים בין חוף הים, עובר בסאוואנה ומסתיים בלגונות הנמצאות ביערות. היערות הבתוליים שבשמורה מאוכלסים על ידי מגוון נרחב של צמחים ובעלי חיים, כולל כמה בעלי חיים המצויים בסכנת הכחדה כגון דוב נמלים ענק, יגוארים, טפיר מרכז אמריקני, תחש נהרות אמריקני, הרפיה, ארה אדומת חזה, ארה ירוקת כנף, תנין אמריקני ואוצלוט (שכבר לא נחשב כבעל חיים בסיכון). בשמורה התגלו 377 מינים של עופות ו-126 מינים של זוחלים ודו-חיים.

מחקר ושימור

האזורים הנמוכים של השמורה נחשבים למוקד עניין אנתרופולגי כיוון שיש בהם כמה קהילות אינדיאנים וכמה מקומות שבהן יש כתובות סלע ופטרוגליפים.
ב-1996 הוחלט על ידי אונסק"ו להוסיף את האתר לרשימת אתרי המורשת העולמית המצויים בסיכון, והוא הוסר ממנה ב-2007. ביער יש כריתת עצים לא חוקית. ישנן תוכניות להקמת תחנת כוח הידרואלקטרית.
גלעד (קיבוץ)

היסטוריה

הקיבוץ הוקם בשנת 1945 על ידי גרעין של גרעין של חברי תנועת הבונים ותנועת החלוץ מגרמניה שנתארגן בשנת 1938 בהנהגתו של גיורא יוספטל (שהיה לחבר הקיבוץ, אשתו סנטה יוספטל שימשה כגזברית הקיבוץ בין השנים 1945–1952). בדצמבר 1939 הקימה קבוצה של 40 חברים, שהיו בהכשרה בגבעת חיים, את קבוצת "הגרעין רעננה" במחנה זמני בין רעננה לגבעת ח"ן. ב-13 מרץ 1945 עלתה הקבוצה להתיישבות, בסיוע תנועת הקיבוץ המאוחד, על גבעת טרשים כ-500 מטר מצפון מערב לכפר ח'ביזה. בנובמבר 1945 נחנך כביש שחיבר את הקיבוץ לשאר יישובי אזור מגידו (אז הם נקראו אזור הרי אפרים). 
השם שנתנו לו המוסדות המיישבים הוא "אבן יצחק" על שמו של יצחק אוכברג שהיה נדבן יהודי מדרום אפריקה שבתרומתו נקנו אדמות הקיבוצים גלעד ודליה בשטח של כ-6,500 דונם. חברי הקיבוץ העדיפו את השם "גל עד" על שם חברי תנועת הבונים אשר נספו במלחמת העולם השנייה. מקודם נודע המקום בשם "הגרעין". ב-1946 קלט הקיבוץ קבוצה של ילדים מהולנד שהציל חסיד אומות העולם יופ וסטרויל. במרץ 1947 הוחל בנטיעת יער על שם וסטרויל בין קיבוץ דליה לקיבוץ גלעד. 
חברי קיבוץ גלעד היו ביחסים טובים עם תושבי הכפרים הערבים באזור ובמלחמת העצמאות הגיעו להסכם אי התקפה. בתחילת מאי 1948 היזהרו את תושבי הכפר ח'ביזה מההתקפה צפויה של האצ"ל, לאחר ששומר השדות של גלעד, פגש סיור מקדים לפני מבצע של האצ"ל. תושבי הכפר ברחו והוא היה ריק בעת שנכבש על ידי האצ"ל ב-12 במאי 1948. חברי הקיבוץ סירבו לשתף פעולה במבצע עם האצ"ל לאחר פרשת דיר יאסין.
בשנת 2000 החליטה ועדת השמות הממשלתית על הסבת השם מאבן יצחק ל"גלעד, אבן יצחק" ולאחר מכן ל"גלעד (אבן יצחק)".

כלכלה

הקיבוץ שותף במפעל הפלסטיק "תמה" יחד עם קיבוץ משמר העמק. בשנת 1979 הוקמה בגלעד שלוחה של המפעל המייצרת רשתות פלסטיק. בנוסף בבעלות הקיבוץ מפעל "ביוגל" למוצרי דיאגנוסטיקה וטרינרית. בנוסף מתפרנס הקיבוץ מענפים חקלאיים של רפת חלב, בקר לבשר, שדות, ומטעים.

אתרים בקיבוץ

בסמוך לקיבוץ נמצאת גבעת הרקפות שהיא יעד פופולרי למטיילים, יער פארק "אלוני תבור", וכן "גבעת אבן יצחק" - שהיא אנדרטה, חניון, מעין גלעד ומגדל שמירה משנת העלייה לקרקע. גבעת הרקפות מכונה על ידי בני הקיבוץ "יער רגבים" כיוון שהוא ניטע בידי חברי גרעין קיבוץ רגבים במהלך מלחמת העצמאות, בטרם עברו למושב הקבע שלהם בסמוך.
בקיבוץ קיים מוזאון ארכאולוגי המציג ממצאים מהסביבה. המוזאון הוא המשכו של האוסף הפרטי של מיכאל מאיר, ארכאולוג חובב חבר הקיבוץ שנפטר בשנת 1999.

גלריית תמונות

הקמת הקיבוץ
יצחק ארדיט

הרב יצחק ארדיט (ה'תקי"ט בערך, ~1759 - י"ד בתמוז ה'תקע"ב, 24 ביוני 1812) היה מרבני איזמיר, מחבר הספר 'יקר הערך'.

ביוגרפיה

נולד באיזמיר לרב שלמה ארדיט. נישא לשרה בת הגביר ר' חיים משה ארדיט, שתמך בו ואיפשר לו לשקוד על תלמודו.
החיד"א התכתב עמו בדברי תורה ומביא מתורתו בכמה מספריו, וחידושיו מוזכרים גם בספרים אחרים של בני תקופתו.
עלה לארץ ישראל לזמן קצר, אך חזר לאיזמיר ונפטר שם. על מצבתו נכתב: "חסידא קדישא כמוהר"ר יצחק ארדיט ב"ר שלמה ז"ל, בעל ספר יקר הערך, י"ד תמוז שנת התקע"ב".
אין להחליף בינו לבין סבו, רבי יצחק ארדיט, (תפ"ד, 1724 - תקל"ח, 1778), שנפטר בירושלים ונטמן בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

ספרו "יקר הערך"

חיבר את הספר "יקר הערך" על מסכת ערכין (עד דף כא), והספר הושלם עד סוף המסכת על ידי בנו, ר' שלמה, בשם "פחות שבערכין". בסוף הספר נוספו עשרים וחמש דרשות של הרב ארדיט. 
הספר נדפס לראשונה בסלוניקי, תקפ"ג, והוא מצוטט לרוב כאחד הספרים החשובים על מסכת זו. נדפס בשנית בההדרה מחודשת על ידי מכון 'עבודה ברורה', ירושלים תשס"ח.
שולה אמאובי

ביוגרפיה

בגיל 14 הצטרף אמאובי למחקת הנוער של ניוקאסל יונייטד. ב-9 בספטמבר 2000 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה הבוגרת בתיקו 0-0 נגד צ'לסי. ב-13 בינואר 2001 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 3-1 על קובנטרי סיטי. ב-27 במרץ 2008 הושאל לסטוק סיטי עד לסוף העונה. ב-29 במרץ ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד שפילד ונסדיי. ב-23 במאי 2014 ניוקאסל הודיעה שאמאובי עוזב את הקבוצה לאחר 14 שנה. 
ב-11 באוגוסט 2014 חתם בגזיאנטפ הטורקית לעונה אחת. ב-13 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה נגד קייסריספור. ב-19 בספטמבר הבקיע את שערו הבכורה בתיקו 1-1 נגד אדנספור. ב-29 בדצמבר 2014 עזב את הקבוצה מסיבות משפחתיות. 
ב-29 בינואר 2015 חזר לפרמייר ליג, וחתם בקריסטל פאלאס עד לסוף העונה. ב-21 בפברואר 2015 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 2-1 לארסנל. ב-23 באוקטובר 2015 חתם בבולטון וונדררס. יום לאחר מכן ב-24 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה כשעלה כמחליף בדקה ה-12 והבקיע את שערו הראשון בבולטון בתיקו 1-1 נגד לידס יונייטד. ב-23 בינואר 2016 שוחרר מהקבוצה.
ב-12 בפברואר 2016 חתם בפליטווד טאון מהליגה השלישית באנגליה. יום לאחר מכן, ב-13 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 0-0 נגד פורט ולה. ב-1 במרץ כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2-1 על ג'ילינגהאם.
ח'יר א-דין

שודד ים

ח'יר א-דין נולד באי לסבוס למשפחת שודדי ים, והיה הצעיר מבין חמשת בניו של יאקופ, שעבד בשירות הסולטאן מוחמד השני. אחיו החלו לעבוד במערב הים התיכון, ובשנת 1515 השתלטו על אלג'יריה, משם יצאו לפשיטות על נמלי איטליה וספרד, שדדו אוניות ודאגו לשלם מס קבוע לסולטאן, שראה בהם בצדק את בני חסותו ועושי דברו.
ב-1516 עלה קרלוס הראשון, שהיה מאוחר יותר קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על כס מלכות ספרד, והבין היטב כי לא יוכל לקטוף את פירות גילוי אמריקה לאורך זמן, אם לצי הטורקי תהיה דריסת רגל באוקיינוס האטלנטי. לכן מיקד את מאמציו בראשית שלטונו לשחרר את אלג'יריה מהכיבוש הטורקי. הניסיון הראשון נכשל, אולם בספטמבר 1517 הצליח קרל לכבוש את אלג'יריה והוציא להורג את כל בני המשפחה, פרט לח'יר א-דין, שהצליח לברוח. מאותו זמן כונה "ברברוסה" על ידי האירופים, מאחר שאחיו שנהרג נקרא "באבא אורוכ", המצלצל דומה, וכן בגלל זקנו האדום.

השתלטות על הים התיכון

בשנות העשרים החל ח'יר א-דין לשדוד את נמלי ספרד ואיטליה. בתחילה התמקד בחופי הים התיכון, ושדד את נמלי קלבריה, טאראנטו ונמלים שונים בחופי ספרד. מאוחר יותר (1531), העז להיכנס לאוקיינוס האטלנטי ושדד בנמל קדיס את אוניות הקיסר קרל, שחזרו מאמריקה עמוסות זהב. שנה אחר כך חצה את מצר מסינה, השתלט על חלקים באיטליה ובסיציליה, והתעמת עם הצי הג'נובזי (1535).
בשנת 1536 נחל ח'יר א-דין מפלה באלג'יר, כאשר הקיסר קרל וצי הליגה הקדושה, שכלל את ספרד, גרמניה, ונציה, ג'נובה, מסדר אבירי מלטה ונפולי, בפיקוד האדמירל אנדריאה דוריה, השתלט על אלג'יר וגירש אותו משם.] אך הלה מצא מקלט בתוניס. כעבור שנתיים (1538) נערך קרב גדול - קרב פרוזה (ביוון), שבו מחץ ח'יר א-דין את צי הליגה. הליגה עשתה מאמץ נוסף לנחות בתוניס ב-1541, אך תנאי מזג אוויר קשים שמו לאל את המסע. כישלון זה גרם להשתלטותו של ח'יר א-דין על הים התיכון באופן מלא עד להתאוששות הליגה, אחרי מותו, ב-1546, ובאופן סופי אחרי קרב לפנטו, ב-1571.
מייקל טרבינו

ביוגרפיה

.טרבינו נולד במונטבלו, קליפורניה ומאוחר יותר עבר לסנטה קלריטה. אמו ילידת העיר סקטקס, מקסיקו ואביו נולד בעיר פרזנו שבקליפורניה למהגרים מקסיקנים.

קריירה

בתחילת הקריירה שלו ביצע טרבינו הופעות אורח בסדרות כמו גבירתי הנשיא, ללא עקבות, CSI: מיאמי ובונז. מאוחר יותר הוא גם השתתף בסדרות מכושפות ו-90210.
החל משנת 2009 טרבינו גילם את דמותו של טיילר לוקווד בסדרת הדרמה העל-טבעית "יומני הערפד" ברשת The CW, את תפקיד זה עשה למשך כל 8 עונות הסדרה עד לסיומה ב-2017. 
אתר האינטרנט BuddyTV דירג אותו במקום ה-48 ברשימת הגברים הסקסיים בטלוויזיה לשנת 2010, שנה לאחר מכן עלה בדירוג למקום ה-21. ב-2012 דורג במקום ה-38 ברשימה.
יום רונלד רייגן

יום רולנד רייגן (באנגלית: Ronald Reagan Day) הוא יום חג לאומי במדינת קליפורניה שבארצות הברית. יום זה מצוין מדי שנה ב-6 בפברואר יום הולדתו של רונלד רייגן, כיום לזכרו. רייגן כיהן כמושל קליפורניה בין השנים 1967–1975 וכנשיא ארצות הברית בין השנים 1981–1989.
רייגן היה השלישי מבין תושבי המדינה אשר יום זיכרון נקבע לזכרו (אחרי פעיל הגנת הסביבה ג'ון מיור ופעיל זכויות הלהט"בים הארווי מילק).
בשנת 2011, לרגל שנת המאה להולדתו של רייגן צויין יום זה גם במדינת ויסקונסין, בחוק מדינתי, ו-21 מושלי מדינות הכריזו על ה-6 בפברואר כ"יום רונלד רייגן" (מבלי חקיקה מדינתית), ובהן: איידהו, אילינוי, אינדיאנה, אריזונה, דקוטה הדרומית, הוואי, וושינגטון, ויומינג, וירג'יניה, וירג'יניה המערבית, טקסס, יוטה, לואיזיאנה, מיסיסיפי, מרילנד, נבדה, נברסקה, ניו המפשייר, ניו מקסיקו, קונטיקט, קרוליינה הצפונית.

היסטוריה

רונלד רייגן היה המושל היחיד של מדינת קליפורניה שמונה לתפקיד נשיא ארצות הברית. בשנת 2002 הכריז מושל מדינת קליפורניה גריי דייוויס (מהמפלגה הדמוקרטית האמריקאית) על יום השנה להולדתו של רייגן כ"יום רולנד רייגן"
, ושב ועשה זאת בשנת 2003.
יורשו בתפקיד של דייוויס, המושל הרפובליקאי ארנולד שוורצנגר המשיך את המסורת והכריז בשנת 2004 על יום רונלד רייגן, ושב ועשה כן בשנת 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 ו-2010.
ב-3 בפברואר 2010 הגיש ג'ורג' ראנר, סנטור מדינת קליפורניה את הצעת חוק של סנאט קליפורניה מספר 944, ובה הוצע להכריז על ה-6 בפברואר כיום חג לאומי מדינתי. החוק נדון בוועדת החינוך של סנאט המדינה ב-24 במרץ באותה שנה, ועבר פה אחד (7 חברי הוועדה הצביעו בעד החוק). ב-8 באפריל נערכה הצבעה על החוק בסנאט המדינה, והוא אושר פה אחד (34 מצביעים בעד). 
לאחר אישור החוק בסנאט המדינה, עבר החוק לבית התחתון של המדינה, לשם אישורו על ידי אספת המחוקקים של קליפורניה. החוק נדון בוועדת החינוך של אספת המחוקקים ב-16 ביוני, ואושר ברוב של חמישה קולות למול מתנגד אחד. החוק אושר על ידי האספה המחוקקת ב-28 ביוני באותה שנה, פה אחד (66 מצביעים בעד החוק).
ב-19 ביולי 2010 נכנס החוק לתוקפו בעקבות חתימת מושל המדינה, ארנולד שוורצנגר על החוק. 
יום זה אינו יום חופש בתשלום לעובדי המדינה, אולם בהתאם לחוק על בתי הספר המדינה לציין ביום זה את חייו ומורשתו של רייגן.
חסידות מודז'יץ

חסידות מודז'יץ הוא שמה של חצר חסידית שקמה בעיירה הפולנית דמבלין שכונתה בפי היהודים מודז'יץ, ומרכזה כיום בבני ברק. החסידות מפורסמת בדגש הניתן בה לפיתוח הניגון החסידי.

החסידות בישראל כיום

במשך שנים רבות היה מרכז החסידות ברחוב דיזנגוף בתל אביב, תחת בעל ה"אמרי אש" (רבי שמואל אליהו), ולאחר מכן על ידי בנו ה"נחלת דן" (רבי ישראל דן). בשנת תשנ"ה עבר האדמו"ר להתגורר בבני ברק בבניין שבו גם בית המדרש המרכזי של החסידות. לאחר פטירתו התמנה תחתיו בנו הגדול רבי חיים שאול טאוב. שתחת הנהגתו ישיבות ורשת כוללים וכן שטיבלאך בירושלים, תל אביב, אשדוד ומודיעין עילית, וכן בלייקווד ובפלטבוש שבארצות הברית. החסידות מונה מאות משפחות.
בנו השני של רבי ישראל דן, הרב פנחס משה טאוב, הוכתר כאדמו"ר מחסידות קוזמיר, על שמו של רבי יחזקאל מקוזמיר, סבו של מייסד השושלת, רבי ישראל טאוב. כך הוא מנע מאבקים על זכות השימוש בשם החסידות. הוא נשוי לבתו של האדמו"ר מלובלין מבני ברק, חתנו רבי ישראל סג"ל לנדא אב"ד דראהביטש.

ענפים נוספים בשושלת

בנים נוספים של רבי ישראל כיהנו באדמו"רות. בנו רבי חיים יחזקאל התמנה לאדמו"ר לאחר פטירת אביו. נפטר בג' באב תרצ"ח. בנו רבי יצחק צבי כיהן בארצות הברית. בשנת תרפ"א יסד חברה בשם "אדמת ישראל" לרכישת אדמות בארץ ישראל. ביקר בארץ בתרפ"ח, משם נסע לברזיל. בשנת תרצ"א התיישב בארצות הברית וכיהן בברונקס.
נכדו של רבי שאול ידידיה, רבי ישראל דוד טאוב (נולד תש"ד, בנו של הרב יהושע יחזקאל), הוכתר בחיי דודו האמרי אש כאדמו"ר ממודז'יץ ארצות הברית. בית מדרשו בפלטבוש. נודע בהתנגדותו לעירוב בבורו פארק, כפי שכתב באריכות בספרו שערי ירושלים. ערך והוציא ספרי אדמו"רי מודז'יץ.

ניגוני מודז'יץ

במשך למעלה ממאה שנה הולחנו כ-4000 ניגונים על ידי אדמו"רי החסידות. ניגונים רבים מתוכם נפוצים בקרב ציבורים שונים, לעיתים ללא ידיעה שמקור הניגון הוא במודז'יץ. בעל המנגן הידוע של החסידות הוא בן ציון שנקר שהוציא לאור עשרות תקליטים עם ניגוני החסידות. בשנים האחרונות הוקם המכון לתיעוד ושימור ניגוני מודז'יץ בראשות עו"ד דוד זעירא. המכון מתעד ומשמר את הניגונים והוציא לאור מספר דיסקים.
אלי אהרון

ביוגרפיה

אלי אהרון עלה לארץ עם משפחתו ב-1951, במבצע עזרא ונחמיה, בן שלישי מתוך שבעה אחים ואחיות.

את ילדותו העביר במעברת "שער העלייה" בחיפה, משם עברה המשפחה לקיבוץ גניגר, ובהמשך לשכונת ג'סי כהן בחולון, שם למד חריטה ומסגרות בתיכון מקצועי.

בשנת 1963 החל לעבוד בחברת "מקורות" כחרט ובקר טיב עד ליציאתו לפנסיה מוקדמת בגיל 52. מאז הקדיש את חייו לפיסול באבן ולמסעות בעולם.
אלי אהרון הוא אביה של הסופרת אור ארנסט. מפסל בקיבוץ חצור, בסדנה של הפסל זאב קרישר, משנת 2008.
נשוי ואב לשלושה. הוא ואשתו גרים לסירוגין ביבנה ובגואנגג'ואו, סין.
אאס סדאי

העוצרים

העוצרים הם גברים שנקשרו בעזרת הכוח האחד ומרצונם אל אאס סדאי זו או אחרת. העוצרים הם מעין שומרי ראש של האאס סדאי, אם כי כמובן הם אינם מקבלים תשלום והיחס ביניהם לאאס סדאי שלהם קרוב הרבה יותר משל שומרי ראש. העוצר מגן על האאס סדאי שלו, ובתמורה הוא מקבל מספר יכולות גופניות יוצאות דופן: הוא מתעייף הרבה יותר לאט מאשר גבר רגיל, מחלים מהר יותר מפציעה, הוא חזק יותר ומהיר יותר. העוצרים הם בדרך כלל סייפים אומנים ולוחמים מצוינים, ומסוגלים להסתיר את רגשותיהם ומחשבותיהם ולשמור על קור רוח גם במצבים הקשים ביותר. 
האג'ות נחלקות ביחס שלהן לעוצרים. באג'ה הירוקה מותר ואף רצוי לקשור יותר מעוצר אחד, וישנן אחיות ירוקות שנקשרות אף לארבעה עוצרים. הירוקות שיש להן רק עוצר אחד הן בדרך כלל אאס סדאי חדשות שעוד לא מצאו לעצמן עוצרים רבים, או שהן נשואות לעוצר שלהן. האג'ה האדומה, לעומת זאת, מתעבת גברים, ובכלל זה עוצרים. (על אף שנשמעו קולות באג'ה האדומה שקוראים לקשירת עוצרים לאחיות שרוצות בכך, ובסוף ספר 22 מספר אחיות אדומות לוקחות יוזמה ומנסות). כל שאר האג'ות נמצאות באמצע הדרך מבחינת היחס לעוצרים, על אף שהערה שולית באחד הספרים מלמדת אותנו שבאג'ה החומה, למשל, משמשים העוצרים בעיקר לנשיאת ספרים עבור האאס סדאי שלהן, כלומר לעיתים הם נטולי כל תפקיד מעשי בהגנה על חיי האחות. אאס סדאי רבות שאינן יוצאות למסעות בעולם או מסתכנות ונשארות בטאר וולון אינן לוקחות לעצמן עוצרים ללא צורך. 
מוות של עוצר הוא חוויה כאובה ביותר עבור האאס סדאי שלו, וההפך. חווית קטיעת הקשר היא לעיתים כה מזעזעת, שאאס סדאי מסוימות לא לוקחות לעצמן עוצר נוסף מעולם, מתוך חשש לחוות את האובדן שוב. קדסואן כבר בת 250, ולא טרחה אפילו לקשור עוצר נוסף אחרי מות עוצריה המקוריים, למרות שהיא מהאג'ה הירוקה. כשאסנה זרמין למשל (אג'ה ירוקה+שחורה) מתה, כל שלושת עוצריה השתגעו. לעומת זאת, כשמוריין עברה למימד אחר (בתוך מגדל גנג'י), לאן עבר בקשר העוצרות לנינאב, מה שמנע את השתגעותו.
באג'ה שחורה מתברר שרוב העוצרים (עד כה לפחות) הם ידידי אופל בעצמם.
בן תורג'מן

קריירה

תורג'מן נולד בנצרת עילית למשה תורג'מן, יליד מרוקו, ולאודליה לבית כהן, ילידת ישראל, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל נצרת עילית. ב-18 בנובמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1–1 נגד עירוני קריית שמונה במסגרת הליגה הלאומית, ובמשחק זה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה. בעונה זו ערך בסך הכל שש הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת, ובמקביל המשיך לשחק בקבוצת הנוער, במדיה שיחק גם בעונה שלאחר מכן. במהלך עונת 2008/2009 החל לקבל דקות משחק רבות יותר בקבוצה הבוגרת, לאחר שירדה לליגה הארצית, ולקראת סיום העונה תפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה וסייע לה להעפיל בחזרה לליגה הלאומית. בעונה שלאחר מכן שותף רק בשלושה משחקי ליגה לאחר שהיה פצוע במשך רוב שלבי העונה, אך בעונת 2010/2011 חזר להרכב הקבוצה, ובמשך שלוש עונות היה המגן השמאלי הבכיר במועדון.
בקיץ 2013 חתם בהפועל באר שבע מליגת העל ביחד עם חברו לקבוצה בן ביטון. ב-30 בדצמבר 2013 ערך תורג'מן את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 3–1 נגד הפועל תל אביב, בעקבות פציעתו של אופיר דוידזאדה, המגן השמאלי הבכיר של הקבוצה. לאחר שדוידזאדה לא הצליח להתאושש מהפציעה, תורג'מן תפס את מקומו בהרכב עד לסיום עונת 2013/2014 וערך בסך הכל 15 הופעות ליגה.
ב-10 ביוני 2014 הושאל תורג'מן להפועל עכו, ובמדיה ערך 16 הופעות ליגה. בפברואר 2015 הצטרף להפועל פתח תקווה, במדיה ערך 9 הופעות ליגה ובתום עונת 2014/2015 ירד עמה לליגה הלאומית. בקיץ 2015 חזר תורג'מן להפועל באר שבע, ושותף בשמונה משחקי ליגה בעונת 2015/2016, בה זכתה הקבוצה באליפות ראשונה לאחר 40 שנה. בעונת 2016/2017 שותף ב-14 משחקי ליגה, זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות, וכן זכה עמה בתואר אלוף האלופים ובגביע הטוטו.
ב-18 ביוני 2017 חתם תורג'מן בבני יהודה תל אביב. ב-6 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק מול מכבי פתח תקווה בגביע הטוטו. בעונת 2017/2018 ערך 29 הופעות ליגה והיה שותף להעפלתה של הקבוצה לפלייאוף העליון.
ב-13 בינואר 2019 חזר תורג'מן להפועל באר שבע, אך ערך רק שלוש הופעות בכל המסגרות ושוחרר בתום העונה.
ב-13 ביולי 2019 חתם במכבי נתניה וירוויח 70 אלף דולר לעונה.
סביון (יישוב)

היסטוריה

סביון נוסד על אדמות הכפר הערבי יהודייה (עבאסייה), שתושביו גורשו על ידי האצ"ל במלחמת העצמאות. הוא הוקם על ידי חברת אפריקה ישראל להשקעות כפרבר שקט עבור איש העסקים העובד בעיר, עם דגש על עולים מיהדות דרום אפריקה, בריטניה וארצות הברית. בשלב הראשון שווקו במקום מגרשים בני 5 דונם הכוללים שני דונם פרדס, לצורך בנה ביתך. אכלוס הבתים הראשונים יועד לאביב 1955. ראשון המשתכנים ביישוב היה יעקב גרי.
במאי 1955, בעת שהתגוררו במקום כ-25 משפחות, נפתח בסביון מועדון ספורט עם בריכה, שנתן למקום דחיפה של שכונה יוקרתית. בסוף 1959 היו בסביון 100 בתים. בסוף שנת 1962 היו ביישוב כ-200 משפחות ועוד 70 בתים היו בהליכי בנייה. בשנת 1965 שווקה חברת אפריקה ישראל וילות ביישוב על מגרשים של 1200 מ"ר, תחת הסיסמה "בחירתם של הבכירים". בסוף 1968 היו בסביון כ-470 משפחות.

מועצה מקומית

סביון החל את דרכו כיישוב חקלאי אשר השתייך למועצה אזורית מפעלות אפק ונוהל על ידי ועד מקומי אשר היה גובה את המיסים ישירות מידי התושבים. לאחר רפורמה אשר העבירה את גביית המיסים לידי המדינה, הועברו כספי המיסים ישירות מהמדינה לוועד המקומי. בשנת 1977 שונה הנוהג והכספים הועברו למועצה האזורית במקום לוועד המקומי. הוועד הגיש עתירה לבג"ץ בדרישה לקבל את הכסף, אך העתירה נדחתה. בתגובה, הצליחו פרנסי היישוב בהובלתו של ראש הוועד טוביה לשם בשנת 1978 לגרום למשרד הפנים לנתק את היישוב סביון מהמועצה האזורית ולהפוך אותו למועצה מקומית נפרדת.
שטח השיפוט של המועצה המקומית סביון היה 2,850 דונם. 
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2017, מתגוררים בסביון 3,878 תושבים (מקום 232 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎2.4%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2016, לסביון דירוג של 10 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ו (2015-‏2016) היה 90.0%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2015 היה 17,031 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,868 ש"ח).
בשנת 2004 אוחדו סביון והמושב הסמוך גני יהודה למועצה מקומית אחת, סביון-גני יהודה, במסגרת פרויקט איחוד הרשויות של משרד הפנים בשנת 2003.
משנת 1973 כיהן הרב דוד ברודמן כרב היישוב כשבשנת 2016 פרש לגמלאות.

ראשות המועצה

ראש המועצה הראשון היה טוביה לשם שכיהן בשנים 1978–1983. לשם גם היה ראש הוועד בשנים 1974–1977 והוביל את הפיכתה של סביון למועצה מקומית. בתקופתו כראש מועצה שופץ בית הראשונים שהפך לספרית היישוב. ראש המועצה השני היה לסלי שנן. בשנים 1989 ועד 1993 כיהן כראש מועצה שמואל (בונדי) דרור, 
רוממיה הלוי-סגל שימש כראש המועצה המאוחדת משנת 1999 עד לפטירתו ב-17 באפריל 2008. כראש מועצה זמני כיהן מושיק ליפץ. בבחירות מקומיות שנערכו בחודש נובמבר 2008 נבחר ליפץ כראש המועצה ברוב של כ-75%. בבחירות שנערכו באוקטובר 2013 נבחר מוטי לנדאו כראש המועצה, ובבחירות שנערכו באוקטובר 2018 נבחר לקדנציה נוספת.

בית הראשונים

במרכז סביון מצוי אחד מבתי המושבה יהוד, שהיה ביתו של אביו של השומר אברהם שפירא. הבית שוקם על ידי הרשות המקומית ומשמש לצורכי ציבור. בבית שני חדרים ומרתף. במקום תצוגה של צילומים מימיה הראשונים של המושבה. מאחוריו חצר קטנה מוקפת קיר אבנים ובו פתחים קטנים לתצפית ולהגנה. בחצר גם אוסף של רעפים שהיו בשימוש בראשית ההתיישבות היהודית בארץ ישראל. בתחילת שנות ה-70 חודש המבנה על ידי המהנדס משה בן חורין, תושב היישוב.
ליד "בית הראשונים" נמצאת אנדרטה לשואה ובית "יד לבנים".
רשימת המלכים מטורינו

רשימת המלכים מטורינו (נקרא גם הקאנון המלכותי מטורינו) הוא פפירוס הכולל רשימות של מלכים במצרים הכתוב בכתב היראטי המתוארך לתקופתו של רעמסס השני. הפפירוס הוא חלק מאוסף המוזיאון המצרי בטורינו איטליה. הערכה היא שרשימה זו הייתה הרשימה המקיפה ביותר של מלכים שהוכנה על ידי המצרים בעת העתיקה. והיא משמשת כבסיס יחד עם רשימות אחרות כגון אבן פלרמו, רשימת המלכים מכרנך, רשימת המלכים מאבידוס ועוד, לרוב הכרונלוגיות שנכתבו על ידי החוקרים על תולדות מצרים העוסקות בתקופה שלפני רעמסס השני.

הפפירוס

הפפירוס מתוארך על ידי החוקרים לתקופתו של רעמסס השני מלך מהשושלת ה-19 בתקופת הממלכה החדשה, אבל יכול להיות שהוא חובר לאחר תקופתו ולכל המאוחר בשושלת ה-20. תחילתו של הפפירוס וסופו אבדו, הפפירוס לא כולל כל הקדמה, ופירוט המלכים הסתיים בשושלת ה-19.
הפפירוס מפרט שמות של שליטים, אורך תקופת שלטונו של כל מלך תוך ציון שנים, חודשים וימים. בחלק מהמקרים המלכים מקובצים לפי משפחות מלוכה שמתאימה לרשימת השושלות של מנתון בספרו אגיפטיקה.
הפפירוס כולל גם רשימות של מלכים מלכים מיתיים ומלכים של אזורים קטנים שלא מוזכרים במקורות אחרים, וכן שמות של אלים. הרשימה כוללת גם מלכים מתקופת השושלת ה-15 שהיו שליטי בחיקסוס ושלטו במצרים התחתונה ובאזור דלתת הנילוס. לשליטים אלו לא היה קרטוש וברשימה הוסף סימן הירוגליפי המציין שהם היו זרים. הפפירוס היה במקור רשימת שהוכנה לצורך מיסוי, בגב הפפירוס הופיעה רשימת המלכים.

גילוי ושימור

הפפירוס התגלה בשנת 1820 על ידי הנוסע האיטלקי ברנרדינו דרובטי (Bernardino Drovetti) בלוקסור (היא תבאי בעת העתיקה) שבמצרים העליונה. בשנת 1824 רכש המוזיאון המצרי בטורינו איטליה את הפפירוס, והוא סומן כמספר 1874. כשהארגז שבו נשלח הפפירוס לאיטליה נפתח, הפפירוס התפרק לרסיסים. קטעי הפפירוס נבדקו על ידי ז'אן-פרנסואה שמפוליון והוא הצליח לזהות רק על הקטעים הגדולים יותר שמות של מלכים, והכין ציור של מה הוא יכול לפענח.
האגיפטולוג הגרמני בן המאה ה-19 Gustav Seyffarth בחן את קטעי הפפירוס חלקם היו בגודל של סנטימטרים בודדים. הוא ביצע שחזור נוסף של הקטעים בהתבסס על הסיבים. הוא לא הצליח לזהות את המשמעות של הסימנים בכתב ההיראטי. האגיפטולוג הגרמני Jens Peter Lauth שעבד לאחר מכן על הפפירוס אישר בעבודתו את פעולת השחזור של Seyffarth.
בשנת 1959 פרסם האגיפטולוג האנגלי אלן גרדינר את ספרו "הקאנון המלכותי מטורינו" העוסק בפפירוס.
למרות כל ניסיונות השיקום, הוא שוקם רק למחצה. החלקים ששוקמו הם באורך של 1.7 מטר אורך ו-41 ס"מ רוחב והוא מורכב מיותר מ-160 חלקים. בשנת 2009 התגלו קטעים נוספים של הפפירוס במחסן המוזיאון במצב טוב.