google/wiki40b huggingface dataset:
קים יו-ג'ונג

חייו

קים נולד ב-11 בינואר 1908 בצ'ונצ'ון, בחבל גאנגוון . הוא היה בנה השני של משפחה עשירה. בגיל שבע איבד את אמו, ובגיל תשע את אביו. אף על פי שאביו היה בעל אדמות עשיר, הונה של המשפחה פחת באופן משמעותי על ידי אחיו הבכור, שמכר את כל נכסיהם בצ'ונצ'ון, וקים חי את רוב חייו כנער מתבגר וכבוגר בעוני. לאחר שקיבל השכלה תיכונית בסיאול, הוא החל ללמוד בגיל 20 במכללה הנוצרית של צ'וסון, שכיום היא אוניברסיטת יונסיי  בסיאול, אולם הוצא מהמוסד כעבור חודשיים. ב-1930 חזר לכפרו, שתושביו נאנקו תחת השלטון היפני.
ב-1933 הוציא את הפרסום הספרותי הראשון שלו, "משוטט בין הגבעות" (Wanderer Among the Hills ,Sangol nageune) ושנתיים מאוחר יותר זכה בתחרויות סיפור קצר שנערכו על ידי העיתונים צ'וסון אילבו  וצ'וסון ג'ונגאנג אילבו. ב-1935 הוא נעשה חבר החוג הספרותי "חברת התשעה" (Gu-inhoe), שכללה משוררים בולטים וסופרים כגון ג'ונג ג'יונג ולי סאנג. הוא הותיר אחריו כשלושים סיפורים, שרובם פורסמו בשנים 1935 ו-1936. הוא נפטר משחפת ב-29 במרץ 1937.
ב-6 באוגוסט 2002 הוקם "כפר הספרות של קים יו-ג'ונג", כדי להוקיר את רוחו ויצירתו של הסופר, באמצעות שיקום ביתו ובניית אולם תצוגה. החברה לזכר קים יו-ג'ונג מקיימת אירועים כגון טקס לזכרו, פגישות-מחקר ופסטיבל-ספרות לנוער.

יצירתו

קים כתב כשלושים סיפורים קצרים, שרובם פורסמו בשלוש השנים שקדמו למותו. סיפורו "הקמליות" (동백꽃) מ-1936 עוסק בתושביו של כפר חקלאי קוריאני. המיניות המרומזת שבו הייתה בוטה יותר בסיפור "מטר של גשם" (소낙비) מ-1935. סיפורו מ-1937 "החום הלוהט" נחשב קודר.
ייתכן והגיבור הראשי האב-טיפוסי של קים יו-ג'ונג הוא המספר של "אביב, אביב" ("בום בום", 1935) - איש פתי שמתקשה להבין שחותנו המיועד הערמומי מנצל את עבודתו, או הבעל ב"שמש מלהטת" (Ttaengbyeot), שהוא כה בור ועם הארץ עד שאינו יודע שחוליה של אשתו היא בעצם תוצאה של תינוק שגדל במהירות ברחמה. דיאלוג מצחיק וגס וסלנג מדובר מגבירים את הפוטנציאל הקומי של מצבים כאלה, אולם זרם תחתי של עצב מצביע על עליבותם של חיים מוכי-עוני. בגישתו הפיוטית של קים יו-ג'ונג לטבע ובאפיון העשיר של שלמות עובדי האדמה, טבועות התייחסויות לשאלות לגבי מעמדות. עימותים בין דיירים למתווכים, כמו גם בעיית בעלי האדמות הנפקדים, שהתעוררה במהירות כתוצאה של מדיניות חקלאית יפנית, מרמזים על המציאות הקודרת והעגומה של קוריאה הכפרית בשנות ה-30 של המאה ה-20.
קים עוסק בסתירות המבניות של החברה הכפרית של קוריאה בצורה מפורשת יותר בסיפורים "כישוף גשום" (סונאקבי) ו"נוכלים" (מאנמובאנג). הבעל בסיפור הראשון והאח הגדול בסיפור השני הם איכרים עקורים שנאלצים לנדוד לאחר שאיבדו את חכירותם. באווירה של ייאוש גדול, כאשר עבודה מפרכת מביאה איכרים רק עמוק יותר ויותר אל חובות, שתי הדמויות פונות אל הימורים בחיפוש אחר רווח מהיר. הבעל דוחף להתייחדותה המינית של אשתו עם איש זקן ועשיר תמורת כסף, ואילו האח הגדול עוזב את אשתו וילדו כדי למצוא אמצעים להישרדות. הרוח הספקולטיבית שעוני קשה מפתח בקרב איכרים מתבטאת גם בצורת קדחת זהב בסיפור "מרבץ עשיר" (נודאג'י, 1935) ו"קטיף זהב בשדה שעועית" (Geum ttaneun kongbat). למרות שרוב סיפורים הם תיאורים של קהילות כפריות שוקעות, קים הפנה גם את תשומת לבו אל מצבו של העני העירוני בסיפורים כגון "חיים אומללים" (טאראג'י).
פרנסיס סוארס

ביוגרפיה

סוארס נולד וגדל במיאמי, בנם הבכור של ריטה וחאוויר. אביו יליד קובה, כיהן כראש עיריית מיאמי בשנים 1985–1993.
הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת פלורידה אינטרנשיונל וב-2004 סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת פלורידה. לאחר הלימודים עבד בחברת עורכי הדין "Sinagra, Paul and Toland" ועסק במשפט מסחרי. לאחר מכן שימש יועץ משפטי בחברת "Doctors Management Group" ועבד כעורך דין במשרד קרלטון-פילדס בתחום הנדל"ן ומימון חברות. ב-2009 נבחר לנציג המחוז הרביעי במועצת העיר מיאמי, בשנים 2011 ו-2015 נבחר לתקופות כהונה נוספות.
בנובמבר 2017 נבחר לראשות עיריית מיאמי ברוב של 85.83%.
סוארס נשוי לגלוריה והם הורים לבן.
עושר העמים

השפעה

ל"עושר העמים" נודעה לאורך השנים השפעה חשובה על החשיבה הכלכלית. טענותיו של סמית, במיוחד כאשר צורפו אליהן טענותיו של ממשיכו החשוב, דייוויד ריקארדו ושל ז'אן-בטיסט סיי הפכו לבסיס החשוב ביותר של ההגות הכלכלית בבריטניה. זו התעצבה במיוחד בהשראתו של אלפרד מרשל, ואומצה מאוחר יותר על ידי הזרם המרכזי בהגות הכלכלית באנגליה ובארצות הברית. אסכולה כלכלית מרכזית זו ראתה באדם סמית את הכלכלן המודרני הראשון וב"עושר העמים" מעין תנ"ך של החשיבה הכלכלית המודרנית. הביקורת העיקרית שהוטחה בסמית, אפילו בקרב חסידיו הנלהבים ביותר, נגעה לאימוץ רעיון הערך של העבודה השגוי, ובעיקר לסתירות הפנימיות בטיעונים בזכות מימון תשתיות וחינוך, שאינם עולים בקנה אחד עם התזה הכללית של "עושר העמים."
השפעה חשובה מאוד הייתה לספר גם על החשיבה המרקסיסטית, ובמיוחד על קרל מרקס. מרקס ביטא אומנם בוז לסמית, אך אימץ את הניתוח הכלכלי שלו ושל ריקרדו, ובמיוחד את תורת הערך של העבודה של סמית. רעיון נוסף של סמית, שהייתה לו השפעה על מרקס, היה הצבעתו על ה"ניכור" הנוצר אצל עובדים בחזרה אינסופית על פעולות פשוטות (סמית כמובן לא השתמש במונח המרקסיסטי "ניכור"). הוגים מאוחרים יותר בהגות המרקסיסטית גינו את סמית במלים חריפות הרבה יותר מאלו של מרקס, כשעיקר מתקפתם מופנה נגד רעיון ההתפתחות האוטומטית של שגשוג עליה דיבר סמית.
תפישתו של אדם סמית ושל "עושר העמים" כהוגים הכלכליים הראשונים זכתה לערעור חשוב באמצע המאה ה-20 מצידו של יוזף שומפטר, שהצביע על כך שחלק ניכר מרעיונותיו של סמית אומצו מרעיונותיהם של הוגים אחרים. מתקפות אלו גרמו לכך שסמית נתפש היום פחות כחדשן ויותר כממזג של תפישות שהיו רווחות אצל הוגים כקנטיון או קסניי לפניו.
פסטיבל הוט דוקס

הפסטיבל הבינלאומי הקנדי הוט דוקס (באנגלית: Hot Docs Canadian International Documentary Festival) הוא פסטיבל הסרטים הגדול ביותר בצפון אמריקה, המתקיים מדי שנה בטורונטו, אונטריו, קנדה. ב-2015 ביקרו בו 200,500 איש.
פסטיבל הוט דוקס הוא פרי יוזמה של וינדהם וייז , שהיה באותה עת מזכיר איגוד הקולנוע הקנדי העצמאי, כיום איגוד הקולנוע הקנדי העצמאי . הוט דוקס הוקם ב-1993 בידי צוות בראשותה של דבי נייטינגייל.
הוט דוקס מפעילים את קולנוע טד רוג'רס בטורונטו.
סנייק (משחק וידאו)

היסטוריה

מקורן של מגוון גרסאותיו של הסנייק באות ממשחק הארקייד Hustle ("עוין") שהופץ על ידי חברת "גרמלין" בשנת 1977. גרסה מוקדמת של המשחק סנייק שתוכננה למחשבים אישיים, פותחה על ידי התוכניתן הגרמני סאגר בשנת 1979 על מחשב מדגם TRS-80. לאחר מכן נוצרו גרסאות נוספות שפעלו על שנים מדגמי המחשבים האישיים הראשונים Commodore VIC-20 ו-TI-99/4A. בשנת 1994 יצא המשחק תולעת הפיצה שכלל מספר שינויים כגון אי יכולת של הנחש לפנות ב-90 מעלות. בשנת 1997 נוקיה החלה לצרף גרסה של המשחק לטלפונים הסלולריים שלה, מה שהעלה מאוד את הפופולריות שלו (ובמקביל גם את מכירות הטלפונים הסלולריים של נוקיה) ברחבי העולם והקנה למשחק את שמו המוכר כיום "סנייק". הגרסה של נוקיה תוכנתה בידי טאנלי ארמאנטו והמכשיר הראשון שלה שזכה במשחק הוא הנוקיה 6110.
מים ואש

רקע

המזרקה היא אחת מיצירות האמנות הנודעות ביותר של אגם אשר זכה להכרה בינלאומית כאחד ממייסדי זרם האמנות הקינטית. כאופייני ליצירות האמנות הקינטית והאופ ארט, למזרקה ממד תנועתי ואשלייתי בולט, המושג הן על ידי השימוש בטכנולוגיה והן על ידי תנועתו של הצופה במרחב. המזרקה מורכבת מכמה גלגלי ענק משוננים, המעוצבים בסגנון קינטי (צורות גאומטריות צבעוניות, הנתפסות כתמונות שלמות שונות, מזוויות שונות). מנגנון טכנולוגי, המופעל אוטומטית בזמנים שונים, במהלך היום והלילה, מסובב את הגלגלים על ציריהם, מזריק מים אל-על בצורות שונות, יורק אש כלפי מעלה ומשמיע מוזיקה, וכך מעניק לפסל התלת ממדי חיים מחזוריים.
את המזרקה פיתח אגם במשך עשר שנים, ובתחומה, תחום האמנות הפלסטית, היא הראשונה המשלבת את ממד הזמן. היצירה משקפת רעיון השאול מתפיסת העולם היהודית, את המחשבה כי את האש והמים לא ניתן לעצור. היצירה משמשת אטרקציה תיירותית.

תגובת הקהל

מיד עם הצבתה של המזרקה בכיכר החלה להישמע ביקורת על העלות הגבוהה של התחזוקה השוטפת שלה. באוגוסט 2011 החלו עבודות לשיפוץ המזרקה שנמשכו עד ספטמבר 2012 ועלותן הוערכה בכשני מיליון שקלים.
במסגרת שיפוץ המזרקה עברה מספר שינויים, נצבעה מחדש, הגלגלים המשוננים אינם מסתובבים עוד, וזרנוקי המים משתנים בכל רגע.
"מופע" קצר בן כרבע שעה מוצג ארבע פעמים ביום, ב-11:00, 13:00, 19:00 ו-21:00. במהלך המופע מוזיקה מתנגנת, שלושת גלגלי השיניים מסתובבים, המים עולים ויורדים בגבהים שונים ואש יוצאת מחלקה העליון של המזרקה.
ב-18 בדצמבר 2016 המזרקה פורקה מכיכר דיזנגוף והועברה לחניון רידינג, במסגרת עבודות להנמכת הכיכר. לפי התכנון המזרקה תוצב מחדש בכיכר המונמכת בבריכת הנוי.
ביולי 2018 עם סיום העבודות לאחר הנמכת הכיכר, הוחזרה המזרקה לכיכר המחודשת.
ילדי CCCP

תקציר העלילה

הסרט מספר על סלאבה, שאשתו ואם בנו התינוק זורקת אותו מהבית. סלאבה נאלץ להתגורר אצל ויקטור, בעל המעדנייה ובעברו מאמן כדורגל. ויקטור משכנע את סלאבה להקים קבוצת כדורגל ולהשתתף בטורניר שכונתי במטרה לזכות בפרס הכספי המוצע לזוכים בטורניר. סלאבה וחבריו (ויטאלי - עובד זר מאוקראינה, קסטיל ("קביים") תלמיד תיכון, מוכתר - קווקזי המעורב בפעילות פלילית ובאנוצ'קה - המכור לסמים קשים) מקימים קבוצה, אליה מצטרף שחקן אתיופי.
גברים בשמש

עלילה

עלילת הספר מתרחשת בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, ומספרת את סיפורם של שלושה גברים פלסטינים בני דורות שונים הבורחים ממחנות הפליטים בלבנון במטרה למצוא תעסוקה כפועלים בשדות הנפט המשגשגים בכווית, כדי לפרנס את משפחותיהם.
במהלך מסעם הם מהרהרים בחייהם ובמאורעות שהביאו למצבם. הראשון, איכר זקן בשם קוואיס, החזיק בעבר פרדסים בישראל וחברו הטוב ביותר נהרג במלחמת העצמאות. השני, אסד, היה לוחם בצד הערבי בשנת 1948 שחבריו בגדו בו בשביל בצע כסף. השלישי, מרוואן, נזכר באמו ואחיו והקשיים הרבים שחו לאחר שאביו נטש אותם. סיפורי חייהם מסבירים לקורא מדוע הם מחפשים להגיע לכווית ומסביר את השינוי הדרסטי שחל בחיי השלושה לפני ואחרי המלחמה.
על מנת להגיע לכווית הם נאלצים לגנוב את הגבול לירדן, משם לעיראק ומשם לכווית. במהלך המסע הם נאלצים לשחד פקידים ולהיעזר במדריכים ומבריחים.
השלושה משחדים פקיד מקומי שיאפשר להם לגנוב את הגבול ובמהלך התהליך הם מושפלים ומתייחסים אליהם בזלזול. הם מגיעים לכווית בתוך משאית, ולבסוף על גבול עיראק-כווית הם נאלצים להתחבא במכלית מים במהלך שיא חום היום. כשהנהג מגיע בסופו של דבר ליעד בכווית ופותח את המכלית הוא מגלה שהשלושה מתו.
באואר (מוזיקאי)

ביוגרפיה

הארי נולד במערב פילדלפיה שבמדינת פנסילבניה, ועקב עבודתו של אביו נדדה המשפחה בין מספר מדינות. גר בעיר ווסטפורט שבקונטיקט ולמד בתיכון סטייפלס עד 2006, השלים את לימודי התיכון בבית-הספר האמריקאי בלונדון ולאחר מכן עבר לניו יורק ולמד בסיטי קולג'.

קריירה מוזיקלית

באוגוסט 2012 חתם באואר חוזה עם חברת התקליטים LuckyMe, וערך איתה את הופעת הבכורה שלו.
רשות התחבורה של ארץ המחר

רשות התחבורה של ארץ המחר (באנגלית: Tomorrowland Transit Authority ) או הקו הכחול (באנגלית: Blue Line) היא מתקן המצוי בפארק השעשועים של חברת וולט דיסני: ממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה באזור ארץ המחר של פארק השעשועים.
המתקן הוא, לכאורה, כלי תחבורה המוני, אולם יש לו רק תחנה אחת פעילה בה עולים ויורדים המבקרים.

היסטוריה ותיאור המתקן

המתקן נפתח ב-1 ביולי 1975 בשם "WEDway PeopleMover " בהתבסס על המתקן הדומה - פיפלמובר שבדיסנילנד בקליפורניה.
מערכת ההנעה של המתקן הייתה שונה מזו של המתקן בדיסניוורלד. הבדל נוסף - בפלורידה הקרונות פתוחים ואינם מקורים, אבל המסילה מקורה (בקליפורניה הקרונות עצמם מקורים). 
הקריין המקורי של המתקן היה ג'ק וגנר אולם ביוני 1985 הוחלפה הקריינות בקריינות ממוחשבת ובאביב 1994 שונה שם המתקן ל"רשות התחבורה של ארץ המחר", ובהתאם שונתה הקריינות במתקן.
המבקרים במתקן מוסעים בארץ המחר והנוסעים שומעים תיאור של המתקנים השונים בארץ.
גנוטלה

קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 
גנוטלה (Gnutella) היא רשת שיתוף קבצים באינטרנט. נכון לדצמבר 2005, היא הייתה הרשת השלישית בגודלה באינטרנט, אחרי הרשתות eDonkey2000 (eDonkey2000) ו-FastTrack (קאזה). בכל רגע נתון מחוברים לרשת כמיליון משתמשים, ולעיתים כפליים מכך. השם "גנוטלה" הוא הלחם של גנו (מערכת הפעלה) עם נוטלה (ממרח שוקולד).

היסטוריה

תוכנת הלקוח הראשונה לפרוטוקול זה נכתבה בשנת 2000 על ידי ג'סטין פרנקל וטום פפר, שני מתכנתים מחברת Nullsoft. ב-14 במרץ 2000 פורסמה התוכנה באתר הבית של החברה, שנרכשה על ידי AOL, זמן קצר קודם לכן. ההודעה על פרסום התוכנה הגיעה לאתר Slashdot, ואלפי משתמשים הורידו אותה עוד באותו יום. למחרת, הוסרה התוכנה משרתי החברה, לאחר שחברת האם, AOL, הביעה דאגה לגבי חוקיות השימוש בתוכנה. AOL גם מנעה מעובדי חברת Nullsoft להמשיך ולפתח את התוכנה. הפרוטוקול שעליו הייתה התוכנה מבוססת פוענח על ידי משתמשים שהורידו את התוכנה, ותוכנות קוד פתוח המבוססות על אותו הפרוטוקול נכתבו ופורסמו באינטרנט. המספר הרב של תוכנות לקוח הקיימות עבור הפרוטוקול נובע מהפיתוח שנעשה במקביל על ידי משתמשים במקומות שונים בעולם לאחר פענוח הפרוטוקול.
אלמה ריצ'רדס

ביוגרפיה

ריצ'רדס נולד בפארוואן, יוטה. הוא בוגר אוניברסיטת קורנל בשנת 1917.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה ריצ'רדס במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אולימפי חדש של 1.93 מטר, לפני האנס לישה מגרמניה (1.91 מטר) ובן ארצו שיאן העולם הטרי ג'ורג' הורין (1.89 מטר).

אלוף ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1913 זכה ריצ'רדס במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.87 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1915 הוא זכה במדליית זהב בקרב עשר בשיא ארצות הברית חדש של 6858.81 נקודות, לפני אוורי ברנדג' (6459.34 נקודות). נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום רביעי בקפיצה לגובה ובזריקת דיסקוס. באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1916 הוא זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.38 מטר ובאליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1918 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.90 מטר ומדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.52 מטר. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.65 מטר.
ריצ'רדס עבד כמורה למדעים בתיכון בלוס אנג'לס במשך 32 שנים עד לפרישה.
רות בונדי

קורות חיים

רות בונדי נולדה בשנת 1923 בפראג בירת צ'כוסלובקיה. למדה בבתי ספר צ'כיים וגרמניים. החלה את דרכה העיתונאית בסוכנות הידיעות "יונייטד פרס" כשתרגמה מאנגלית לצ'כית.
במלחמת העולם השנייה שהתה קרוב לשלוש שנים במחנות ריכוז – בטרזיינשטט, אושוויץ-בירקנאו, בהמבורג ובברגן-בלזן, משם שוחררה.
בתחילת 1949 עלתה לישראל במסגרת גח"ל. למדה עברית באולפן, החלה לעבוד ב"הדור" (עיתון אחר הצהריים של מפא"י), ומ-1951 בעיתון "אומר" (העיתון לעולים) ו"דבר". במשך עשרות שנים נמנתה עם מערכת "דבר" ו"דבר השבוע". בונדי עבדה 30 שנה בתחום העיתונות בישראל. היה לה מדור סאטירי אישי ב"דבר השבוע" בשם "יהיה טוב"; מבחר טורים פרי עטה שפורסמו במדור זה יצאו לאור כספר בשם זה. בשנת 1967 זכתה בפרס סוקולוב לעיתונות, במדור רפורטז'ה ופיליטון (האישה הראשונה שזכתה בפרס זה).
הייתה מכוכבי התוכנית "שלושה בסירה אחת", ששודרה ב"קול ישראל" בשנות ה-50. בשנות ה-70 כתבה את התסריט לפרקי "עברית בסימן טוב".
פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "שברים שלמים" בה העלתה את קורות חייה החל מנעוריה בפראג, אימת הנאצים ועד עלייתה לישראל והשתלבותה בה מבחינה חברתית וכן בעבודת העיתונאות והספרות.
כתבה ביוגרפיות של חיים שיבא, פנחס רוזן ואנצו סרני, וכן מדריך לכתיבה עיתונאית, ספר בישול וקובץ מחקרים שעוסקים בתולדות יהדות צ'כיה. תרגמה לעברית מבחר סופרים מהשפה הצ'כית, בהם קארל צ'אפק, ירוסלאב האשק, מילן קונדרה, אביגדור דגן, בוהומיל הראבאל, פרידריך דירנמאט ואחרים.
לימדה במשך שנים הבעה בכתב במסגרת התוכנית ללימודי עיתונאות באוניברסיטת תל אביב בראשות שלום רוזנפלד.
במסגרת ביקורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בישראל ב-11 במאי 2009 הוא הופגש במוסד יד ושם בירושלים עם שישה ניצולי השואה ואחד מחסידי אומות העולם. רות בונדי הייתה אחת מששת הניצולים שהוצגו בפני האורח. בונדי הייתה ממקימי בית טרזין.
בונדי הייתה נשואה לעיתונאי רפאל בשן משנת 1954 עד פרידתם בשנת 1981, לאחר שנים שבהן סבל מאלכוהוליזם. בתם היחידה היא העיתונאית טל בשן.
בשנת 2014 הפקידה את ארכיונה (1945–2012) בספרייה הלאומית. 
בונדי הייתה תושבת רמת גן, ויקירת העיר. נפטרה ב-14 בנובמבר 2017 בביתה.
משתנה מתערב

בסטטיסטיקה, משתנה מתערב (מכונה גם גורם מתערב או גורם מבלבל; באנגלית: Confound,‏ Confounder או Confounding variable) הוא משתנה חיצוני המשפיע הן על המשתנה התלוי והן על המשתנה הבלתי תלוי באופן דומה, ולפיכך עלול להוביל למסקנה מוטעית על הקשר הסיבתי ביניהם. השפעה כזו יכולה להיות חלקית או מלאה.
דוגמה להשפעה מלאה: קיים מתאם מובהק בין כמות שיער אפור לבין התקפי לב, כאשר לא מחפשים משתנה מתערב, ניתן להתרשם שצבע השיער גורם להתקפי לב או שהתקפי לב מאפירים את השיער. אולם, ההסבר המקובל הוא שאין קשר סיבתי בין השניים, אלא כי ישנו גורם שלישי מבלבל - גיל האדם, המשפיע לחיוב על שני המשתנים: עם הגיל מתרבות השערות האפורות וכן מתרבים גם התקפי הלב.
דוגמה להשפעה חלקית: הגיל יכול להיות משתנה מתערב במחקר שמוצא מתאם בין הרגלי תזונה לבין התקפי לב. ישנם קשרי סיבה ומסובב אחדים בין שלושת המשתנים האלה. הגיל גורם גם ללקות בלב וגם לשינוי מסוים בהרגלי התזונה. חלק מההבדלים בין תזונתם של אנשים גורמים להבדלים בתפקוד הלב שלהם. לכן, כאשר משווים את הרגלי התזונה של קבוצת אנשים שלקתה בליבה עם הרגלי התזונה של קבוצת אנשים אחרת שלא לקתה בליבה, אין להסיק שההבדל בתפקוד הלב נובע כולו מהבדלים בתזונה. יש לנטרל את השפעת הגיל על המשתנים. הדרך הפשוטה ביותר מבחינה חישובית והמסובכת ביותר עבור עורכי הדגימות היא לקבל אל המחקר רק אנשים שגילם זהה. למשל, לחקור רק את הקשר בין תזונה להתקפי לב רק אצל אנשים בני 53.
לפני שפורסמו עבודותיו של הסטטיסטיקאי פישר באמצע המאה ה-20, נדרשו בניסויים מדעיים וקלינים בקרות חמורות על תנאי הניסוי, משום שכל שינוי, לבד משינוי בגורם הבלתי תלוי, עלול ליצור משתנה מתערב, שיוביל למסקנות שגויות. היה מקובל שלא להשתמש בחלק מהדגימות בסקרים כדי ששתי הקבוצות הנדגמות יהיו בעלות הרכב דומה. אולם, עבודתו של פישר מאפשרת כיום לעשות בקרה על משתנים מתערבים בעזרת נוסחאות.
המחזה על דניאל

המחזה על דניאל (בלטינית: Ludus Danielis) הוא אחת משתי הדרמות הליטורגיות מימי הביניים המבוססות על הסיפור התנ"כי של דניאל בגוב האריות, שאחד מהם מלווה במוזיקה מונופונית.
קיימים שני מחזות מימי הביניים על דניאל בגוב האריות. הראשון הוא אחד המחזות בספר המנגינות של פלרי, כתב יד מהמאה ה-13 המכיל עשר דרמות הליטורגית; הטקסט נכתב על ידי הילריוס המשורר, והוא לא כולל ליווי מוזיקלי. המחזה השני הוא דרמה מהמאה ה -13 עם מוזיקת מונופונית, שנכתבה על ידי תלמידים בבית הספר של קתדרלת בובה הממוקם בצפון צרפת. חלק גדול מהטקסט הוא פואטי ולא ליטורגי. הוא עוקב מקרוב אחר סיפורו של דניאל בחצרו של בלשאצר.
המחזה השני חזר לבמה בשנת 1950 על ידי נח גרינברג, מנהל האנסמבל למוזיקה קדומה "פרו מוזיקה" בניו יורק, עם אינטרפרטציה באנגלית שנכתבה ובוצעה על ידי ויסטן יו אודן. האנסמבל הופיע והקליט במוזיאון מטרופולין לאומנות, יחד עם ילדי מקהלה של כנסיית ההשתנות כמושלים וחיילים. ההקלטה שוחררה על ידי חברת התקליטים "דקה", עם הערות מאת פול הנרי, ששרוול לאנג, ורמברט וייקלנד.  מאז ההפקה בניו-יורק, נהנה המחזה מפופולריות רבה ונהיה נפוץ בקרב להקות שמתמחות במוזיקה עתיקה. נקודת ציון חשובה נוספת בהיסטוריה של התעוררות המודרנית של "דניאל"  הייתה ההפקה של הקאמרטה של  בוסטון ב-1985, שבוימה על ידי אנדריאה פון רם, עם הפקה מוזיקלית של יואל כהן.
יורי אהרונוביץ'

לימודים

אהרונוביץ' נולד בלנינגרד (כיום סנקט פטרבורג) ולמד מוזיקה וכינור מאז גיל 4. בשנת 1954 סיים את לימודי הניצוח בקונסרבטוריון לנינגרד. הוא למד אצל נתן רחלין וקורט זנדרלינג. הוא התחיל לקבל הזמנות לנצח על תזמורות רוסיות חשובות, ביניהן התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג ועל תיאטרון בולשוי.

קריירה

בשנת 1964 התמנה למנצח ראשי של תזמורת משרד התרבות הסובייטי ושם עבד עד עלייתו ארצה בשנת 1972. בהמשך לכך הוזמן לנצח על תזמורות ידועות שם, ביניהן התזמורת הסימפונית של לונדון, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית של וינה, תזמורת יומיורי בטוקיו, לה סקאלה ואחרות.
משנת 1975 עד 1986 היה המנצח הראשי של תזמורת גירצניך ומשנת 1982 עד 1987 היה המנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם. במקביל לכך היה גם מנצח אופרה. הוא ניצח של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, על האופרה הלירית של שיקגו, על בתי אופרה חשובים באיטליה, האופרה המלכותית השוודית, האופרה של קלן והאופרה הממלכתית של בוואריה במינכן. הוא הקליט מספר ניכר של יצירות מוזיקליות חשובות עם הסימפונית של לונדון, הפילהרמונית של סטוקהולם והתזמורת הסימפונית של וינה.
יורי אהרונוביץ' ניצח על מספר רב של פסטיבלי מוזיקה בינלאומיים, ביניהם ברגן, ברגנץ, האיים הקנריים, פלורידה, ישראל, לוקרנו, לוצרן, מינכן, סאבונלינה, ספולטו, סטרסה וורונה. הקונצרט האחרון בניצוחו היה עם תזמורת פריז באוקטובר 2002.

פרסים ואותות כבוד

מאז 1984 היה יורי אהרונוביץ' חבר באקדמיה המלכותית למוזיקה של שוודיה, ובשנת 1987 קיבל ממלך שוודיה את עיטור הכבוד "אביר המסדר המלכותי של כוכב הצפון". בשנת 1988 קיבל בירושלים את "פרס אטינגר לאמנויות". באיטליה הוענק לו פרס "קשת הזהב 1991" מן העיתון האיטלקי "לה סטאמפה" ואוניברסיטת טורינו.
טריוויאלי (מתמטיקה)

במתמטיקה, המונח טריוויאלי מתאר עצם מופשט חסר ייחוד, שקיומו מובן מאליו, ומשום כך אין מוצאים בו עניין. בהקשרים שונים, עשויים להתייחס לפתרון  כאל "פתרון טריוויאלי" של משוואה דיפרנציאלית, לקבוצה הריקה כאל "תת קבוצה טריוויאלית", לתת-חבורה הכוללת את איבר היחידה בלבד כאל "תת חבורה טריוויאלית", לטופולוגיה הטריוויאלית כאל "טופולוגיה טריוויאלית", וכן הלאה.
מקורה של המלה "טריוויאלי", שחדרה לאנגלית בסוף ימי הביניים, בשלוש האמנויות שהרכיבו את הטריוויום - החטיבה הנמוכה מבין שבע האמנויות החופשיות שנלמדו באוניברסיטאות בימי הביניים – דקדוק, רטוריקה ולוגיקה. 
בהשאלה, משתמשים במלה כדי לסמן טיעון שהוא מובן מאליו (או לכל-הפחות אמור להיות כזה), ולכן אין צורך לנסח אותו במפורש. למשל, הוכחה באינדוקציה של האי-שוויון  עשויה להיפתח בהצהרה הבאה: "המקרה n=1 טריוויאלי. כעת נניח שהטענה נכונה עבור , ונוכיח אותה עבור ". במשמעות זו, השימוש במושג סובייקטיבי, ותלוי במידת השליטה במתמטיקה של אומרו ושל שומעו. לדוגמה, מבחינתו של בעל ידע בסיסי בחשבון אינפיניטסימלי הטענה:
 
היא טענה טריוויאלית, ואילו מבחינתו של מי שטרם פגש את מושג האינטגרל, זו טענה שכלל אינו מסוגל להבינה. על כן לשימוש בביטוי "טריוויאלי" במובן זה אין לרוב משמעות מתמטית פורמלית, והשימוש בו הוא יחסי להקשר.
רב עמרם

רבותיו

רב עמרם היה בתחילה מתלמידיו של רב ומסר כמה ממאמריו. במעשה מסוים שהתלבטו בו תלמידי רב היה זה הוא שהכריע, על פי פסק של רב שהיה בידו. למד גם מפי רב אסי, רב נחמן, ורבה בר נחמני, אף קיבל את שמועותיו של רבי יוחנן מתלמידיו ה'נחותי', כגון רבי יצחק.
אולם רבו המובהק היה רב ששת. שגור בפיו המשפט: "האי מילתא אמר לן רב ששת, ואנהרינהו לעיינין ממתניתין": "דבר זה אמר לנו רב ששת, והאיר את עינינו במשנתנו", כלומר, הוכיח אותו מדיוק מאיר עיניים בלשון המשנה, שאיננו ברורה בקריאה פשוטה. בפניו הציע את ספקותיו, ורבו השיב לו בלשון אוהבת: "עמרם בני".
היה הבולט בקרב תלמידי רב ששת, כלשון התלמוד: "רב עמרם וכל גדולי הדור יתבי כי אמר רב ששת להאי שמעתא". על ההערכה אליו בקרב חבריו מעידה העובדה הבאה: פעם הפליג בספינה עם רב נחמן ורמי בר חמא. רב עמרם עזב אותם לזמן קצר, ובינתיים באה אשה לשאול אותם בהלכה. רב נחמן החל להתייעץ עם רמי בר חמא על התשובה, ורמי בר חמא הציע להמתין לרב עמרם, מפני כבודו וזקנתו ("לא ליחוש ליה לסבא?" - האם נתעלם מן הזקן?), ואכן, בשובו ענה להם תשובה בשם רב.

תלמידיו

הרבה למסור בשמו האמורא רב אידי בר אבין, וגם אחיו, רב חייא בר אבין. כמו כן מסר בשמו רב מנשיא בר תחליפא, שאף הוא כמותו התייחד בשינון מקורות התנאים.

דרכו בלימוד

כרבו, רב ששת, היה בקי במשנה וברייתות ומדקדק מהן. כמעט בכל שאלה בתלמוד שהוא דן בה הוא מוכיח ממקורות התנאים ("אף אנן נמי תנינא", ו"מתיב רב עמרם"), ולא הרבה להקשות מסברה גרידא. אופייני לו הביטוי: "אפשר איתא להא דרבי יוחנן ולא תניא לה במתניתין? נפק דק ואשכח". - האם ייתכן שחידוש זה ששמע בשם האמורא רבי יוחנן אכן נכון ואין לו שום איזכור ורמז במשנה? יצא, דקדק במשנה ומצא ראיה לדבר. כשנטה פעם אחת להעמיד משנה באופן דחוק, הוכיחו רבו רב ששת: "דלמא מפומבדיתא את, דמעיילין פילא בקופא דמחטא?" (תרגום: שמא אתה מישיבת פומבדיתא, שמכניסים פיל בקוף המחט?).

פעילותו בדור הרביעי

רב עמרם פעל גם בדור הרביעי לאמוראים, דורם של אביי ורבא, ודן בדבריהם.
השפעתו על ישיבתו של רבא מתבטאת בדברי רבין בר רב אדא, תלמיד רבא, שאמר לרבא מספר פעמים: "אמרי תלמידיך אמר רב עמרם", כלומר, תלמידיך, רבא, אומרים בשם רב עמרם.

קורותיו

לא ידוע דבר על מקום מגוריו ומשפחתו. נראה שהאריך ימים וחי לפחות שמונים שנה, משלהי ימי רב ועד בגרותו של רבא (ג'תתקצ-ד'ע, 310-230 בערך).
חוקר תולדות האמוראים אהרן היימן סבור שהיו שני רב עמרם: האחד - תלמיד רב, והשני - תלמיד רב ששת. לדעתו, לא ייתכן שהסיפור הנ"ל אודות רב עמרם עם רב נחמן ורמי בר חמא, בו נחשב רב עמרם כזקן שבחבורה, ייאמר על רב עמרם תלמיד רב ששת, חברו של רב נחמן.
יש אומרים שרב עמרם סתם הוא רב עמרם חסידא, אך הדעה המקובלת היא שאלו שני אישים שונים.
מקאלאן

היסטוריה

מזקקת מקאלאן הוקמה בשנת 1824 על ידי אלכסנדר רִיד והעסיקה בתחילת דרכה 7 עובדים אשר ייצרו כ-25,000 ליטר ויסקי, שנמכר בכדי חרס שהכילו 5 ליטרים.
בשנת 1845 בוטל המס על הזכוכית שהיה בסקוטלנד ואז הוחל שיווק בבקבוקי זכוכית.
לאחר שהלך ריד לעולמו בשנת 1847, הועברה המזקקה לבנו ולאחר שהבן נפטר התחלפו כמה בעלים עד שהמזקקה נרכשה על ידי ג'יימס סטיוארט, שהחל בה בתהליכי שיפור וייעול, שהמשמעותי שבהם הוא יישון הוויסקי הגולמי בחביות עץ אלון.
משנת 1968 נסחרה המזקקה בבורסה. חלק מהמניות נרכשו על ידי חברות אלכוהול גדולות, אך חלק מהמניות נשארו בבעלות עובדי המזקקה ותושבי הכפר בו נמצאת המזקקה.
בשנת 1999 נמכרה חברת 'היילנד דיסטילרס', שבבעלותה הייתה מזקקת מקאלאן ב-601 מיליון ליש"ט ל'קבוצת אדרינגטון' אשר שמרה על תהליך ייצור הוויסקי.
ביוני 2018 נפתחו המזקקה החדשה ומרכז המבקרים של מקאלאן באיסטר אלצ'יז.

ייצור הוויסקי

מקאלאן הוא סינגל מאלט המשמש גם כמרכיב בייצור מותגי בלנדד מאלט, כגון שיבס ריגל.
הוויסקי מיוצר מזן אחד של שעורה הנקרא 'Golden Promise' ומשמרים.
בחברה כמאתיים עובדים, מהם מועסקים בייצור הוויסקי עצמו תשעה בלבד במשמרות סביב השעון כשבכל משמרת שני עובדים.