google/wiki40b huggingface dataset:
נאוס (חברת תעופה)

יעדים

חברת התעופה נאוס מפעילה טיסות ל-46 יעדים בדרום אירופה, רוסיה, אפריקה, המזרח התיכון, המזרח הרחוק, האיים הקאריביים, מקסיקו וברזיל.
להלן יעדי חברת נאוס: תל אביב (TLV), קוס (KGS), קרפאתוס (AOK), רודוס (RHO), כרתים (HER), מיקונוס ( JMK), סנטוריני (JTR), איביזה (IBZ), פלמה דה מיורקה (PMI), מנורקה (MAH), ג'רבה (DJE), מונסתיר (MIR), חמאמת (NBE), קליארי (CAG), לאמזיה טרמה (SUF), אולביה (OLB), למפדוזה (LMP), קטניה (CTA), טרפאני (TPS), מרקש (RAK), סאל (SID), בואה ויסטה (BVC), שארם א-שייח' (SSH), מרסה עלאם (RMF), מרסה מטרוח (MUH), הורגאדה (HRG), טנריפה (TFS), לנזרוטה (ACE), לאס פאלמאס (LPA), פוארטוונטורה (FUE), פורטו סנטו (PXO), הוואנה (HAV), קאיו לארגו (CYO), הולגין (HOG), מונטגו ביי (MBJ), מומבסה - נוזי בי (MBA), מאלה (MLE), קנקון (CUN), לה רומנה (LRM), פיטרה פוינט (PTP), זנזיבר (ZNZ), מסקט (MCT), סהלהלה (SLL), סן אנדרס (ADZ) ומאוריציוס (MRU).

מאפיינים ייחודיים

נאוס היא חברת התעופה האיטלקית הראשונה המאושרת על ידי OPS JAR (דרישות תעופה להפעלת תחבורה אווירית מסחרית מטעם רשות התעופה האזרחית באירופה) מאז הקמתה.
נאוס נחשבת למוביל האווירי האיטלקי היחיד  שהוסמך לטוס מסלול איטליה-קייפ ורדה (Italy-Cape Verde).
במטה חברת התעופה הממוקם במילאנו, חברת התעופה  מבצעת בעצמה תוכניות אימון לטייסים  ולטייסי משנה.
חברת התעופה נאוס מטיסה כ- 900,000 נוסעים בשנה, ולכן נחשבת לאחת מחברות התעופה המובילות בתחום טיסות השכר (charter flights) בכלל יבשת אירופה ובפרט באיטליה.
כלל מטוסיה של חברת התעופה נאוס מצוידים בכנפוני קצוות-כנף (Winglet), המשפרים את יכולות השיוט של המטוס. תפקידן העיקרי, הוא להפחית את המערבולת הנוצרת על ידי האוויר בקצוות הכנפיים של המטוס, ובכך לתרום לשיפור היעילות האווירודינמית. תצורה זו של כנפי המטוס, תורמת רבות לחסכון  בצריכת דלק ובכך מאפשרות לחברת התעופה לעמוד ביעדים שהציבה לעצמה בכל הנוגע לשמירה על איכות הסביבה.

פעילות החברה בישראל

החברה מפעילה טיסות עונתיות ממילאנו, ברגאמו, ורונה, רומא וברצלונה לנמל התעופה בן-גוריון במטוסי בואינג 737-800.
בעיצומו של מבצע צוק איתן, בקיץ 2014, נענתה חברת התעופה נאוס לבקשת שר התחבורה דאז, ישראל כץ, והפעילה את טיסותיה מאיטליה לנמל התעופה עובדה. החלטה זו, הגיעה למרות גל ביטולי הטיסות לישראל וממנה שהיו ברחבי אירופה, בעקבות נפילת טיל בסמוך לנמל התעופה בן-גוריון.
מגדלור פיג'ן פוינט

מגדלור פיג'ן פוינט (באנגלית: Pigeon Point Lighthouse "נקודת היונים") הוא מגדלור לחוף האוקיינוס השקט שנמצא 65 קילומטרים מדרום לסן פרנסיסקו במדינת קליפורניה שבארצות הברית. גובהו של המגדלור 35 מטר, ובראשו ניצבת נורה שמהבהבת כל 10 שניות. ראש המגדלור נמצא בגובה של 45 מטר מעל פני הים. שמורה היסטורית הוכרזה מסביב למגדלור.
השם המקורי של המקום היה "Punta de las Ballenas" (בספרדית) או "Whale point" (באנגלית), כלומר "נקודת הלווייתנים". השם שונה לאחר שספינה בשם "Carrier Pigeon" (נושאת היונים) טבעה באזור בשנת 1853.
במחצית השנייה של המאה ה-19 חל גידול ניכר באוכלוסיית קליפורניה כתוצאה ממציאת זהב במדינה. המגדלור נבנה לאחר שכמה ספינות שהיו בדרכן מבוסטון לקליפורניה התנגשו בסלעים באזור החוף. הבנייה הסתיימה בשנת 1872.
אברהם עזריאל

ביוגרפיה

נולד בירושלים ב-22 באוקטובר 1861 (י"ח בחשוון ה'תרכ"ב) לרב משה בכור עזריאל בן הרב אהרן עזריאל, ולמזל בת יעקב פינצ'י מסרייבו. מצד אביו היה צאצאו של הרב אליעזר פאפו. בגיל 4 בערך התייתם מאביו, וגדל בבית סבו מצד אמו למשך תקופה, עד שסבו מצד אביו, הרב אהרון עזריאל, חזר משליחותו ולקחו תחת חסותו. בילדותו התחנך בבית הספר דורש ציון במשך כחמש שנים, וכשדודו משה פינצ'י מווינה ייסד בירושלים את ישיבת "שבת אחים" בשנת 1875 (ה'תרל"ה), החל ללמוד בה אצל הרב מנחם פאפו שנשלח מווינה במיוחד עבורו.
לאחר שנישא בשנת 1878 (ה'תרל"ח) לבת שבע, שהייתה נכדת הרב יוסף יהושע קאריו, המשיך ללמוד בישיבת "שבת אחים". בתקופת לימודיו בישיבה שימש סבו, הרב אהרן עזריאל כמנהל הישיבה, וכשנפטר זה האחרון מונה הרב אברהם למלא את מקומו, וחלוקת כספי ההקדש נוהלה על ידו במשך מספר שנים. כשנסגרה הישיבה מחוסר תמיכה כלכלית עם פטירתו של המייסד, עבר בשנת 1880 (ה'תר"ם) ללמוד בישיבת "בית גדליה", ובשנת 1885 (ה'תרמ"ה) מונה לשמש כדיין בבית הדין של הרב חיים נסים ברוך (לאחר מספר שנים שימש כאב בית הדין הזה עד לסוף ימיו). לאחר תקופה שימש כדיין בבית הדין של הרב וידאל חנוך אנג'יל, ובמקביל כדיין בבית הדין של הרב משה טאג'יר. ולאחר תקופה כדיין בבית הדין של הרב פריסיאדו סורנאגה.
בחודש יולי 1886 (תמוז ה'תרמ"ו) ייסד בירושלים יחד עם הרב יצחק בדהב ואחרים את חברת "שומרי מצווה ומלביש ערומים", שמטרתה הייתה לסייע ליתומים ולילדים עניים. בשנת 1893 (ה'תרנ"ג) מונה על ידי הרב רפאל מאיר פאניז'יל לפקיד וגבאי קופת הכנסת כלה, ושימש גם כגבאי קופת התמחוי של העדה הספרדית. בחודש מרץ 1899 (אדר ה'תרנ"ט) ייסד עם הרב יצחק בדהב את בית המדרש "שומר שבת", שמטרתו הייתה לאסוף בני נוער בימי השבת, וללמדם שירה, את תולדות היהודים, הלכות ועוד.
ספרייתו הפרטית בביתו הכילה כ-2,000 ספרים, ובהוראתו ייסד בנו משה עזריאל בשנת 1900 (ה'תר"ס) לערך את דפוס עזריאל שבו הודפסו בין היתר חיבורי הרבנים ממשפחתו, ומאות ספרים נוספים. בשל בקיאותו בספרות תורנית ובביבליוגרפיה ובהיסטוריה, הגיה מאות ספרים שהודפסו בירושלים בתקופתו. במשכורת שקיבל עבור עבודתו זו היה מפרנס את הדיינים שישבו לצידו בבית הדין. בשנת 1903 (ה'תרס"ג) אימץ עשרה יתומים ודאג לחינוכם ומחייתם, ובכך הניח בביתו את אבן היסוד לבית היתומים הספרדי בירושלים, שבו נמנה עם גבאיו, ופעל רבות להקמתו. בשנת 1909 (ה'תרס"ט) נבחר לשמש כחבר בוועד העדה הספרדית בעיר, ומונה לשמש כמנהל החברה קדישא ובית העלמין עד לשנת 1929 (ה'תרפ"ט).
כשהתגורר בעיר העתיקה נמנה עם לומדי ומתפללי ישיבת פורת יוסף בשנותיה הראשונות ובישיבת המקובלים בית אל, ונמנה עם מנהלי המוסד האחרון משנת 1921 (ה'תרפ"א). בשנה זו שימש גם כחבר בית הדין של הרב בן ציון אברהם קואינקה. לאחר הפצרות מצד בני משפחתו בשל מהומות שפרצו בסביבת מגוריו בין השנים 1936–1939, נאלץ לעבור להתגורר מחוץ לחומות, והשאיר את מבנה ביתו וחצרו לדיור חינם עבור משפחות עניות.
הלך לעולמו בירושלים ב-24 במאי 1947 (ה' בסיוון ה'תש"ז), ונקבר בחלקת הספרדים העליונה שבהר הזיתים.
נכדו היה יוסף עזריאל.
תקוף, תעשה פיגועים

מבנה השיר

השיר בנוי מפזמון חוזר ושישה בתים, כאשר יש בתים המושרים פעם אחת, יש פעמיים, ויש שלוש. יש בתים שאחריהם הפזמון מושר פעם או פעמיים ויש שלא.
ניתן לראות במשפט "כקורי עכביש הם מתגלים" הרמז לנאום קורי העכביש.
השיר משתמש במשלב מוגבה (כמו בביטוי "אבד עליו הכלח") לצד שיבושים בלתי-תקניים בתחביר ובאוצר מילים.

מילות השיר

פזמון:

תקוף, תעשה פיגועים

טלטל, גרום לזעזועים

חסל את כל הציונים

זעזע את ביטחונה של ישראל
בית ראשון (פעמיים):

לחתור למגע עם הציונים

לשרוף מחנות וחיילים

את ביטחון של ישראל זעזע

לחצוב להבות אש ווולקנים
פזמון חוזר (פעמיים)
בית שני (פעמיים):

מדינת חולשה ותעתועים

מעמד במלחמה לא מחזיקים

כקורי עכביש הם מתגלים

כשהמפגש עם אבירים
בית שלישי:

זעזע את ביטחונה של ישראל

תדליק בליבה כמו כּוּרים

מוטט אותה עד ליסודות

תדביר את קן התיקנים

גרש את כל הציונים
פזמון חוזר
בית רביעי (פעמיים):

לבבות הציונים כל אחד פונה

לכיוון אחר ואין מזדהה

ממוות נבהלים והם מתחבאים

מאחורי חומות וממוגנים
בית שלישי
פזמון חוזר
בית חמישי (פעמיים):

צבא של אשליה ולא יוצלח

אבד עליו הכלח, ונאלח

חייליו כעכברים בשדה יבש

קרב ובא מותם בירי תפתח
בית שלישי
פזמון חוזר
בית שישי (פעמיים):

תמטיר כבר אותם המון טילים

תעשה את עולמם מחזה אימים

תצרוב להם בתודעה נס גדול

כי הם מגורשים ואנו נשארים
בית שלישי
בית ראשון (פעמיים)
Ñ

Ñ (באותיות קטנות: ñ) היא האות השבע-עשרה באלפבית הספרדי. שמה הוא eñe (נהגה, בקירוב: אֵ-נְיֶה) והיא מייצגת עיצור חכי אפי (בייצוג IPA: ‏/ɲ/).
האות נהגת בדומה ל"ניי" (באנגלית כמו "ny", ובספרדית כמו ní).

היסטוריה

האות ñ הייתה במקור הדיגרף nn. עם הזמן, במקום לכתוב nn החלו לכתוב n שמעליה אות n זעירה, וכך נוצרה האות ñ. (תהליך דומה התרחש גם בפורטוגזית, שבה צירופים כגון an הפכו ל-ã.) לסימן ~ שמעל האות קוראים כיום טילדה (tilde).
האות ñ הייתה ייחודית לשפה הספרדית, אולם מאוחר יותר היא אומצה על ידי שפות אחרות, כגון ארגונית, אסטורית, גליסית, טגלוג, בסקית ועוד.
בצרפתית ובאיטלקית קיים הצירוף Gn, שהגייתו קרובה להגיית Ñ ספרדית. בפורטוגזית יש צירוף Nh שהגייתו זהה להגיית Ñ ספרדית. וכן בפולנית קיימת האות Ń הזהה בהגייתה ל-Ñ הספרדית.
במקלדת נכתב הצירוף בצורה הבאה:
ñ = Alt+164
Ñ = Alt+165
משה אטר

ביוגרפיה

משה אטר נולד בשנת 1910 ברוסיה במשפחה ציונית וחובבת עברית, בנם של רחל לבית כהן ודוד אטינגר, איש עסקים ולימים ממייסדי בית החרושת לשוקולד "עלית בארץ ישראל.
אמו הייתה בתו של הנדבן הציוני חיים כהן מחרקוב, ואביו היה אחיינו של חיים אטינגר, איש עסקים מצליח ואמיד, מראשוני חובבי ציון באודסה, מראשי הוועד האודסאי וממייסדי חברת גאולה וראשיה.
בשנת 1919 עברה המשפחה למוסקבה, ושם קיבלו ילדי המשפחה חינוך בעברית. ב-1923 עזבה המשפחה את ברית המועצות ועברה לברלין, וב-1925 עלתה לארץ ישראל. אטר, שהיה אז בן 15, הצטרף למחזור הראשון של בית הספר הריאלי בחיפה. עם תום לימודיו, נסע לברלין ללימודים אקדמיים באוניברסיטת הומבולט, שם קיבל כעבור מספר שנים תואר דוקטור בפילוסופיה וכלכלה.
ב-1933 שב ארצה, נישא לחווה בוקסבאום ונולדו להם שתי בנות ובן. באותה שנה התמנה לעורכו הכלכלי של עיתון "הארץ".
ב-1949 נקרא על ידי השר דוד רמז לסייע בהקמת משרד התחבורה, ושימש כשנתיים בתפקיד בכיר במשרד זה. בהמשך, מאמצע שנות ה-50 ועד לפרישתו לגמלאות ב-1975, היה עורכו הכלכלי של העיתון "ג'רוזלם פוסט".
בנוסף לעבודתו העיתונאית ולעיסוקו בכלכלה היה אטר איש רחב אופקים, יודע ספר ופוליגלוט (בקיא בשפות עברית, אנגלית, צרפתית, גרמנית ורוסית). התעניין בפילוסופיה, ספרות, שירה והעמיק בכתבי פרויד. הקדיש זמן ומרץ רב לחקר השפה העברית וטיפוחה, וראה בשפה אחד מעמודי התווך של הלאומיות העברית המתחדשת. היה מקורב לחוג הכנענים והיה חבר בוועד הלשון. חידש מילים רבות, בין השאר בספרים שתרגם. בעקבות מלחמת ששת הימים נמנה עם מייסדי התנועה למען ארץ ישראל השלמה.
עם פרישתו לגמלאות, הקים את קל"ע (קרן הלשון העברית) על שם אביו, דוד אטינגר – קרן שתכליתה הייתה להילחם בלעז שפשה והלך במרחב הישראלי ולקדם את מעמדה של העברית בשיח הציבורי. ביזמתו חוקק חוק השפה העברית ובהשראת קל"ע התקיימו קורסים וימי עיון להנחלת העברית בקרב עולים חדשים וחיילי צה"ל.
משה אטר נפטר ב-1990, בגיל 80.

משפחתו

משה וחווה אטר היו הורים לשתי בנות ובן. בתם ד"ר חגית בנזימן היא סופרת ומשוררת ילדים ו פסיכולוגית ומורה בכירה בדימוס במחלקה לפסיכולוגיה ובבית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית. היא נשואה לעיתונאי עוזי בנזימן, ואמם של מאיירת ספרי הילדים והסופרת נעמה בנזימן וחוקר הפילוסופיה יותם בנזימן (חתנו של העיתונאי רם עברון).
אחיו של אטר, שלום אטינגר, היה עיתונאי ומחנך, העורך-המייסד של כתב העת "אספקלריה" (שהופיע עד מלחמת העצמאות) ועורך כתב העת "טרקלין", מורה ומנהל. מתרגם מהדורה עממית של "ההיסטוריה של העם היהודי לגרץ, מחבר ספרי לימוד לבתי ספר תיכוניים: "תורת האזרחות" (הופיע במהדורות מסוף שנות ה-50 ועד סוף שנות ה-70), "היסטוריה: ממחצית המאה הי"ז ועד למהפכה הצרפתית" (היסטוריה כללית והיסטוריה של עם ישראל, תשל"ד) והספר " הציונות, הבעיה הערבית והמנדט הבריטי" (1987).
דודנו של משה אטר מצד אמו, אהרן כהן-מינץ, היה בעלה של הטניסאית אדית כהן-מינץ (מחלוצות הטניס הישראלי לנשים בארץ), חתנו של פרופ' פאול מינץ (פרופסור לתורת המשפט הפלילי ומבקר המדינה בלטביה), אביו של הכדורסלן תנחום כהן-מינץ (מגדולי שחקני הכדורסל הישראלים) וסבו של הכדורסלן אורי כהן-מינץ.
ישראל שומר

ביוגרפיה

שומר נולד באשדוד. התגייס לצה"ל בנובמבר 1995, ושובץ בגדוד 50 בחטיבת הנח"ל. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שימש כמפקד מחלקת מסלול. לאחר מכן שב לגדוד 50 ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול. לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 50, בין היתר בזמן הנסיגה מלבנון. בהמשך מונה למפקד פלחה"ן נח"ל, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, בין היתר במהלך מבצע חומת מגן. לאחר לימודים, מונה לסגן מפקד גדס"ר נח"ל, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם.
בספטמבר 2008 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף גדס"ר במל"י, ושימש בתפקיד עד שנת 2009. בשנת 2009 מונה למפקד גדס"ר נח"ל. בדצמבר 2010, הגדוד בפיקודו קיבל את פרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות. את תפקידו סיים בשנת 2011. לאחר מכן מונה למפקד בא"ח נח"ל בין השנים 2011–2013. במהלך מבצע צוק איתן שהה בלימודי תואר שני, והצטרף ללחימה כקצין במטה מפקד חטיבת הנח"ל, אורי גורדין. 
בספטמבר 2014 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת בנימין. ב-3 ביולי 2015 הותקף רכבו באבנים על ידי פלסטינים סמוך לא-ראם. הוא יצא מרכבו וירה למוות באחד התוקפים. ב-10 באפריל 2016 החליט הפרקליט הצבאי הראשי לסגור את תיק החקירה בעניין. את תפקידו סיים ב-22 באוגוסט 2016. בשנת 2016 מונה לראש מחלקת תכנון וארגון בזרוע היבשה, ושימש בתפקיד עד שנת 2017, במקביל היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ד (2017-2016). ביולי 2017 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הדרום, ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2019. ב-15 באוגוסט 2019 מונה למפקד חטיבת הנח"ל.
שומר מתגורר בקיבוץ כפר עזה, נשוי ואב לשלושה. הוא בעל תואר שני במדיניות ציבורית.
אברהם ברלין

קורות חייו

אברהם ברלין נולד בעיר נייז'ין באימפריה הרוסית, כיום באוקראינה, ללייב ברלין וחנה קגאנוב.

עבודתו כאומן

בגיל 19 היגר לפריז ובה למד ב"אקדמיה לאומנויות יפות". אברהם ברלין השתייך לקבוצת אמנים יהודיים של אסכולת פריז. עבודותיו זכו להערכה רבה והוצגה בסלונים הפריזיים היוקרתיים ביותר, כגון: סלון ד'אומנה, סלון אינדפנדנס, סלון דה טילרי, גלריה פול אפל וגלריות פרטיות. עבודותיו של ברלין נכללו במוזיאון ההיסטורי "פריז" ובאוסף האומנות של המוזיאון "בית לוחמי הגטאות". הן פורסמו באלבומים, בספרים ובמחקרים רבים.

קורותיו במלחמת העולם השנייה

בעת מלחמת העולם השנייה, עם פלישת צרפת, הצטרף ברלין למחתרת, אך במאי 1941 נעצר במבצע בילט ורט (Billet vert). כיהודי ממוצא רוסי הוא נכלא במחנה ריכוז קומפיין שנמצא ליד העיר קומפיין בצרפת. לאחר 7 חודשים הועבר למחנה המעצר דראנסי (Drancy), מחנה ריכוז שהוקם בעיר דראנסי שמצפון לפריז, ובשנת 1942 הועבר למחנה אושוויץ. שם נרצחו אברהם ברלין ואשתו צאצ'יה.

במחנות הריכוז

במחנה הריכוז הוא המשיך לעסוק באמנות ודרכה ניסה להתעלות מעל חווית המחנה. הוא צייר בעיקר את הטבע ואת הנופים של הסביבה, אך גם תיאר את הרחובות ואת האנשים במחנה. הציורים של ברלין הוצגו במחנה יחד עם יצירות של אמנים אחרים. אברהם ברלין היה אחד האמנים שהיו אסירים במחנות הנאצים והצליחו לתאר ביצירותיהם את המציאות הקשה ואת פרטי החיים של האסירים.
חסידות ראדוויל

חסידות ראדוויל או ראדיוויל היא שושלת חסידית שנוסדה בווהלין (כיום אוקראינה) באמצע המאה ה-18. אבי השושלת היה רבי יצחק מראדוויל, בנו השני של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. אדמו"רים נוספים כיהנו בראדוויל, אף הם צאצאי רבי יחיאל מיכל, דרך בנו רבי יוסף מיאמפולה.

תולדות החסידות

רבי יצחק נולד בשנת תקי"א (1751). נישא לבתו של הרב משה שוהם מדולינה. כיהן כרב בראדוויל. לאחר מכן נישא לבתו של רבי צבי הירש מנדבורנא ה"צמח ה' לצבי" ועבר לנדבורנה אך לאחר תקופה קצרה חזר לראדוויל. לאחר תקופה בהשפעת החוזה מלובלין נעשה לרב באפטשנה וכן כיהן ברימינוב, בוטושאן, פאליטשאן ויאס. ספרו "אור יצחק", על התורה פרקי אבות וליקוטים. יש בו דברי תורה שגילו לו מן השמים: "אחיי אגלה לכם סוד נפלא שלמדתי ביום אתמול בלילה בגן עדן העליון בחלום" (פרקי אבות עמ' קצז). נפטר בי"א באייר תקצ"ה (1835). 
ילדיו מזיווג ראשון היו רבי דן, וחתניו הרב ישעיהו מושקט, רב בפראגא. מזיווג שני נולדה לרבי יצחק בת אחת, אשת הרב צבי בן רבי ישעיה מהאליטש.

דור שני

בנו רבי דן מיכלאוויטש מילא את מקומו. היה חתנו של רבי אברהם יהושע השיל מאפטא ("הרב מאפטא"). נפטר בכ"ה בסיון תר"א (1841). חתניו היו רבי שלום יוסף פרידמן מסדיגורה ורבי יצחק טברסקי מסקווירא.
חתנו של רבי יצחק, רבי ישעיהו מושקט מפראגא, כיהן אף הוא באדמו"רות. נולד בשנת תקמ"ג לרב יעקב משה. היה מגדולי תלמידיהם של המגיד מקוז'ניץ ושל בנו רבי משה מקוז'ניץ. חסידיו היו מרובים. חיבר את הספרים "הרי בשמים", "עצי בשמים" ו"ראשי בשמים". בנו רבי אברהם מאיר מביאלוברזיג, חתנו של רבי יצחק מוורקא, נפטר בשנת תרי"ב בחיי אביו.

דור שלישי

בדור השלישי כיהן בנו של רבי דן, רבי שמואל יחיאל מבוטושאן. בזיווג ראשון היה חתנו של רבי יוסף מאוסטילה. חתונתו מפורסמת ונחשבת לחתונה החסידית הכי גדולה, בה השתתפו מאות אדמו"רים גדולים (לפי המסורת, מאתיים לובשי לבן, אז הלבוש האדמו"רי) עקב חשיבותם של המחותנים, רבי אברהם יהושע השיל מאפטא ורבי מרדכי מנישכיז. בחתונה זו היה אמור להיות חרם על חסידות פשיסחא, אך חמישה מתלמידיו של רבי שמחה בונים מפשיסחה נסעו לחתונה זו והצליחו לבטל את ההתנגדות. חתונה זו מכונה "החתונה הגדולה באוסטילה". בזיווג שני נישא לבתו של רבי יוסף מטורטשין, בנו של החוזה מלובלין. נפטר בו' בניסן תרכ"ב (1862). בן נוסף של רבי דן היה רבי לוי מראדוויל.

דור רביעי

נכדו של רבי ישעיהו מפראגא, רבי דוד גולדמן (בן רבי אברהם מאיר) כיהן אף הוא כאדמו"ר. היה בעל אחוזה אך חסידי סבו רבי יצחק מוורקא מינוהו לאדמו"ר. התגורר בחמלניק ולאחר מכן בקילץ שם החל לכהן באדמו"רות. נפטר בט"ז בחשוון תרפ"ד (1924). בנו רבי ישעיהו מילא את מקומו. לפני פטירת אביו כיהן כרב בבוסק.
בנו של רבי לוי מראדוויל, רבי מרדכי, כיהן בראדוויל. בן נוסף של רבי לוי היה רבי דן מקונסטנטין, חותנו של רבי שלמה שמואל מצ'רנוביל.

הדור החמישי והשישי

אחרי רבי מרדכי מראדוויל כיהן בנו רבי לוי משה יהודה מברוד ואחריו בנו רבי יחיאל מיכל מקלויזנבורג-בראד.
דמיטרי דונסקוי (צוללת)

מאפיינים

דמיטרי דונסקוי מהווה לחלק מסדרת צוללות אקולה, סדרת הצוללות הגרעיניות הכבדות בעולם. אורך הצוללת 574 רגל (175 מטרים), הדחי העל-מימי מגיע ל-24,000 טון (בצלילה: 40,000 טון). מהירותה המרבית העל-מימית מגיעה ל-22.2 קשרים ו-27 קשרים בצלילה. הצוללת מוסגלת לשהות בצלילה עד 180 יום, עם עומק צלילה מרבי של 400 מטרים.

היסטוריה

הצוללת הוכנסה לשירות הצי הסובייטי לראשונה, ב-29 בדצמבר 1981 ותחילה נקראה "אקולה" 941UM. בשנים 1991–1996 עברה מודרניזציה ושיפוצים שונים.
ב-7 באוקטובר 2002 הוענק לה השם "דמיטרי דונסקוי" על שם נסיך ולדימיר ומוסקבה דמיטרי דונסקוי. בשנת 2008 נשלחה למספנות סבמאש לשלב שיפוצים נוסף וביוני 2014 הושבה לשירות הצי הרוסי. ביולי אותה שנה ערכה ניסויים בלב ים עם צוללות נוספות של הצי וב-30 באוגוסט 2014 יצאה אל הים הלבן בליווי ארבע צוללות נוספות.
באוקטובר 2014 נפוצו דיווחים שונים על כך שמאות חיילים מצבא שוודיה יצאו למבצע צבאי לאיתור כלי שיט צבאי רוסי שחדר למים הטריטוריאליים של שוודיה, לאחר מכן נודע כי הצוללת הרוסית נתקעה מול סטוקהולם ושידרה אותות מצוקה. בתקשורת הרוסית דווח כי הצוללת שנתקעה היא "דמיטרי דונסקוי" הנושאת צוות של 165 חיילים, אם כי התקשורת הממלכתית ברוסיה לא אישרה נתונים שכאלה.
סן-לואי (או-רן)

גאוגרפיה

סן לואי ממוקמת על קו הגבול עם העיר השווייצרית בזל ובסמוך לקו הגבול עם העיר הגרמנית וייל אם ריין.
נמל התעופה בזל-מילוז-פרייבורג נמצא בשטחה המוניציפלי של העיר.
הקומונה כוללת כיום גם את האזורים שהיו פעם הכפרים בורגפלדן (Bourgfelden) ונובג (Neuweg) - שנודע גם בשם סן-לואי-לה-שוסי (Saint-Louis-la-Chaussée) או נוואג (Näiwaag) באלזסית).

יהדות

בעיר קיימת קהילה יהודית בת כמה עשרות משפחות ובית כנסת פעיל, בנוסף קיימת בעיר ישיבה קטנה חשובה מהוותיקות בצרפת בשם "אור התלמוד" בראשות הרב ראובן מאיר. בשנת 2016 הוא עלה לישראל, והעביר את הניהול לבן שלו הרב יעקב מאיר. במקום מתגורר גם חתנו הרב אליעזר מור העוזר לו בניהול הישיבה. כמו כן קיים מתחת לבניין של הישיבה בית ספר אורתודוקסי לכלל היהודים האורתודוקסים שגרים במקום, בניהולה של הרבנית מאיר (אשתו של ראש הישיבה הרב יעקב מאיר).
שאר מוסדות החינוך היהודיים נמצאים בעיר השווייצרית הסמוכה בזל.
איש משפחה עונה 17

תקציר העלילה

במהלך עונה זו, בריאן מתחתן עם אישה גוססת, קווגמייר יגלה שיש לו ילדה בגיל העשרה, את משפחת גריפין ייקחו לאולימפיאדת קוריאה ובריאן וסטואי מתכווצים לגודל מיקרוסקופי.
אלכסנדר דה בוארנה

ביוגרפיה

אלכסנדר נולד ב-28 במאי 1760 בעיר פור-רואיאל, מרטיניק, שהשתייכה אז לממלכת צרפת. סבו וסבתו מצד האב היו קלוד דה בוארנה (1680–1738) ורנה ארדנו (1696–1744) נישאו בלה רושל בשנת 1713, ואביו פרנסואה דה בוארנה, מרקיז דה לה פרטה-בוהארנה (1714–1800) כיהן כמושל מרטיניק. אלכסנדר היה השלישי מבין שלושת הבנים שנולדו לאביו מאשתו הראשונה מארי אן הנרייט פרנסואז דה פיואר דה שאסטול (1722–1767) - הראשון מת בינקות, והשני היה פרנסואה השישי דה בוארנה. אביו נישא מחדש בשנת 1796 עם אז'ני דה טאשר דה לה פאז'רי (1739–1803).
בשנת 1776 התגייס אלכסנדר לצבא המלכותי הצרפתי, ומאוחר יותר לחם עמו במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית. ב-13 בדצמבר 1779 התחתן אלכסנדר עם ז'וזפין טאשר דה לה פאז'ר, ממנה נולדו לו שני ילדים.
בשנת 1789 היה אלכסנדר חבר אספת המעמדות, מטעם מעמד האצולה, ובשנת 1791 הוא מונה לנשיא האספה המכוננת הלאומית. בשנת 1792 הוא מונה לגנרל, והשתתף במלחמות המהפכה הצרפתית. לאחר הכישלון במצור על מיינץ, הואשם אלכסנדר בהגנה גרועה על מיינץ. במרץ 1794 נעצר אלכסנדר בשל היותו ממעמד האריסטוקרטיה, וחודש לאחר מכן נעצרה גם אשתו. ב-23 ביולי 1794 הוצא אלכסנדר להורג בגיליוטינה יחד עם בן דודו אוגוסטין דה בוארנה, אולם אשתו שוחררה מאוחר יותר על ידי מקסימיליאן רובספייר. לאחר מותו התחתנה אשתו ז'וזפין עם נפוליאון בונפרטה, ובשנת 1804 הפכה יחד עמו לקיסרית צרפת.
באמצעות בנו אז'ן דה בוארנה, אלכסנדר הוא אב קדמון של מלכי בלגיה, דנמרק, שוודיה, נורווגיה ולוקסמבורג.
מצית

מַצִּית הוא מכשיר קטן המשמש להדלקת אש.
מציתים פועלים במספר שיטות. במצית מבוסס חומר דלק, סיבוב גלגל אבן צור יוצר חיכוך בברזל שיוצר ניצוץ אש. הניצוץ מדליק את חומר הדלק שבמצית, ונוצרת להבה קטנה הניזונה לאט ממאגר חומר הדלק המצוי במצית, ישנם מצתים אשר במקום גלגל מאבן צור ישנו גביש פיזואלקטרי כלומר חומר המגיב ללחץ ביצירת זרם חשמלי. הזרם החשמלי מולך אל קצה המצית, שם נוצר ניצוץ בין שני מוליכים חשופים, והניצוץ מדליק את חומר הדלק שבמצית.
המצית מבוסס הדלק הראשון בעולם היה של חברת IMCO האוסטרית ועליו התבססו דגמי המציתים הראשונים של חברת זיפו, שעד היום היא מותג בתחום המציתים.
במצית ללא דלק קיים גביש פיזואלקטרי, מצית זה יעיל להדלקת להבת גז (למשל בכיריים), אך אינו יעיל לצורך הדלקת חומר בעירה מוצק (למשל סיגריה).
גרסה קודמת של המצית הייתה קופסת ההצתה, אשר הכילה גביש פיריט (ברזל), צור וחומר בעירה מוצק דליק במיוחד. באמצעות הכאה של הפיריט על הצור נוצר ניצוץ, אשר מכוון לחומרי הבעירה הדליקים. ב-1823 פיתח יוהאן דובריינר מצית עם שימוש בזרז פלטינה. המצית שכונה על שמו "מנורת דובריינר" והייתה בשימוש עד 1880 אז הופסק ייצורה. בסוף המאה ה-19, תחילת המאה ה-20 עוד כימאי גרמני קרל פון ולסבך יצר תרכובות מישמטאל (בגרמנית: תערובת מתכות) ופרוצריום שהחליפו את פיריט ואבן צור ביצירת ניצוץ.
טרם גילוי הפיריט היה המצית עשוי מקל עץ מחודד, אשר היה מחוכך במהירות גבוהה במשטח עץ ובו שקע. בשקע היה ממוקם חומר בעירה מוצק דליק במיוחד.
לינדה פרהקס

ביוגרפיה

פרהקס נולדה ב-1943 בשם לינדה ארנולד במיל וואלי, קליפורניה. בשלהי שנות ה-60 עברה לטופאנגה קניון, ועבדה כסייעת לרופא שיניים בבברלי הילס, קליפורניה, אצל הפרופסור אצלו למדה כסטודנטית באוניברסיטת סאות'רן קליפורניה. היא זכתה לטפל בשיניהם של ידוענים הוליוודים כפול ניומן וקרי גרנט. בזמנה החופשי, נהגה פרהקס לכתוב שירים. אחד מלקוחותיה במרפאת השיניים, המוזיקאי זוכה האוסקר אוסקר רוזנמן, התרשם מסקיצה שהשמיעה לו, והוא הביא אותה לאולפן הקלטות במהלך 1969-1970, שם הוקלט אלבומה הראשון, Parallelograms. מעטים רכשו את האלבום, ומעטים הקשיבו לשירים. בעקבות ההתעלמות מיצירתה, חזרה פרהקס לעבודתה כסייעת דנטלית. היא הסבירה לימים כי בחרה לעבוד כסייעת משום שהמקצוע אפשר לה לבחור מתי לעבוד; "באותם ימים לנשים היו רק שתי אפשרויות של מקצוע: מורה או אחות", ציינה פרהקס. בנוסף, גילתה פרהקס אהדה לתנועה ההיפית, זאת למרות שבאלבומה אין השפעות של מוזיקה פסיכדלית או עמדות של התנועה. 
חובב רוק-פולק מושבע בשם מייקל פייפר, שהחזיק בלייבל Wild Places, הכיר את האלבום והוציא אותו מחדש ב-1998 באמצעות סרטי ההקלטה המקוריים, באישורה של פרהקס. ההוצאה המחודשת בידי פייפר הביאה להפצתו באיכות גבוהה של האלבום על גבי דיסק ותקליט ב-2003, מתוך ההקלטות שנשמרו באוסף האישי של פרהקס. סאנבים רקורדס הוציאו את האלבום פעם נוספת ב-2008 על רקע העניין הגובר בו באתרי מוזיקה ופורומים, וב-2010 הוא יצא תחת הלייבלים מקסיקן סאמר וסנדייזד רקורדס.
בעקבות גילויה מחדש של פרהקס על ידי מאזינים רבים, היא חזרה לעיסוקה המוזיקלי, והקליטה את אלבומה השני במהלך 2012-2013. האלבום, The Soul of All Natural Things, יצא ב-4 במרץ 2014, תחת אסמאטיק קיטי רקורדס.
שיריה של פרהקס עברו סימפולים שונים אצל מספר אמנים. ב-2007 נכלל שירה If You Were My Man בפסקול הסרט דפט פאנק אלקטרומה. 
פרהקס התארחה בהקלטות של אלבומים שונים, בין היתר תרמה קולות רקע בשיר Freely של הזמר דבנדרה בנהארט באלבומו מ-2007, ושרה באלבומו של מארק פריצ'רד מ-2016.
במרץ 2016 נבחר שירה של פרהקס מאלבומה השני, "River of God", על ידי אנשי מתחם הנופש לנד'ס אנד באנגליה, בתור שיר הרקע לסרטון הפרסומת שהפיקו. 
אלבומה השלישי של פרהקס, I'm a Harmony, יצא ב-22 בספטמבר 2017 תחת אומניבור רקורדס. הוא הופק במשותף על ידי פרהקס ופט סנסון, וכלל שיתופי פעולה מוזיקליים עם אמנים שונים, ביניהם אלה שפרהקס שרה איתם בעבר, וכן נלס קלין ודורגה מק'ברום.