google/wiki40b huggingface dataset:
אלפא דוג

עלילה

ג'וני טרולאב (אמיל הירש) הוא סוחר מריחואנה בדרום קליפורניה. אביו, סוני טרולאב (ברוס ויליס), מספק לו מריחואנה, וג'וני מוכר אותה באמצעות חבריו. בין הלקוחות של ג'וני נמנה גם ג'ייק מזורסקי (בן פוסטר). ג'ייק חייב לג'וני 1,200 דולר. מזורסקי מנסה להשיג את הכסף מאמו החורגת אוליביה (שרון סטון), ואביו בוטש (דייוויד ט'ורנטון). בוטש ואוליביה דוחים את ג'ייק ומסרבים לסייע לו. במהלך ביקורו של ג'ייק ניכר שמאמצם העיקרי של אביו ואימו החורגת מופנה כלפי ההתבגרות הסוררת של בנם הצעיר זאק מזורסקי (אנטון ילצ'ין). זאק הוא אחיו למחצה של ג'ייק, אותו הוא מעריץ.
בעקבות סדרת עימותים בין ג'וני ואנשיו לבין ג'ייק, מחליטים ג'וני וחבריו לתפוס את ג'ייק ולאיים עליו פיזית. ג'וני וחבורתו נוהגים במכונית ואן בשכונה של ג'ייק. בעודם מחפשים את ג'ייק בשכונה, הם רואים את אחיו הצעיר זאק הולך ברחוב. בהחלטה רגעית של ג'וני, החבורה חוטפת את זאק, כדי להשתמש בו כקלף מיקוח עד שג'ייק ישלם את חובו לג'וני.
מנקודה זו ואילך, הסרט מתאר את הדרדרות מצב החטיפה. כיצד יותר אנשים הופכים מעורבים בחטיפה ובחיפושים אחר זאק, ובמקביל את מערכת היחסים הנרקמת בין זאק הצעיר לאנשיו של ג'וני.
במהלך הסרט כל אימת שמוצגות דמויות לראשונה, מופיעה כתובית אשר מתייגת את מספרם הסידורי לפי סדר רשימת העדים שהעידו במשפט.

ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות לרוב חיוביות באופן כללי, ולציון 54% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 142 ביקורות.
אסכולת האנאל

אסכולת ה"אנאל" (בצרפתית: L'École des Annales, "אסכולת ספרי השנים") היא אסכולה היסטוריוגרפית שראשיתה בשנת 1929 באוניברסיטת שטרסבורג בצרפת, שטוענת כי אין לבחון אירוע ספציפי בפני עצמו, אלא במסגרת רחבה יותר, הכוללת את הבנת התהליכים ארוכי הטווח אשר הובילו לאירוע. רק הבנתם של אירועים אלו מאפשרת הבנה שלמה של השתלשלות האירועים בפועל. האסכולה התפתחה מתוך כתב העת Annales d'histoire économique et sociale שמאוחר יותר שינה את שמו ל: Annales. Economies, sociétés, civilisations והחל מ-1994 נקרא Annales. Histoire, Sciences Sociales. האסכולה וכתב העת נוסדו בידי שני היסטוריונים צרפתים: מרק בלוך ולוסיאן פבר. מקור השם: "ספרי השנים" (לטינית: Annales, "אנאלים") הקדומים.

דור ראשון - המייסדים

בלוך ופבְר הסתייגו מהתמקדות ההיסטוריוגרפיה בתקופתם בהיסטוריה פוליטית, צבאית ודיפלומטית, וכן בהיסטוריה של אירועים ובהיסטוריה של "אנשים גדולים". מנגד הם הציעו להתמקד בהיסטוריה כלכלית וחברתית, בתהליכים ארוכי טווח (la longue durée), בהיסטוריה של המנטאליות ובהיסטוריה של קיבוצי בני אדם, בראיית החברה, ולא פרטים בה. בהתאם, הם קראו לשלב את הדיסציפלינה ההיסטורית במדעי החברה וליישם בה שימוש בכלים מדעיים, כגון סטטיסטיקה, במחקר ההיסטורי. בלוך נרצח בידי הגסטפו לקראת סיומה של מלחמת העולם השנייה בשל השתייכותו לרזיסטאנס ופבר ששרד אחריו עמד בראש האסכולה בשנות ה-40 וה-50.

דור שני - היסטוריה טוטאלית

הדור השני של אסכולת ה"אנאל", בהנהגתו האקדמית של פרנאן ברודל, פנה בתום מלחמת העולם השנייה להיסטוריה תרבותית ולהיסטוריה של התרבות החומרית וחתר לכתיבתה של "היסטוריה טוטאלית". עם בני דורו נמנה גם ההיסטוריון רב ההשפעה של לימודי ימי הביניים - ז'ורז' דובי (Georges Duby).

דור שלישי - היסטוריה תרבותית

הדור השלישי של אסכולת ה"אנאל", שהחל לפעול בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20, כלל את ז'אק לה גוף, עמנואל לה רואה לדורי, נתן ושטל (Nathan Wachtel) ואת פייר נורה. במרוצת הזמן איבדה האסכולה מייחודה משהתקבלו רבים מרעיונותיה על דעתם של היסטוריונים רבים בעולם.
שון קמפ

סיאטל סופרסוניקס (1989–1997)

קמפ נבחר בדראפט 1989 על ידי סיאטל סופרסוניקס, אליה הגיע היישר מהתיכון. בעונת הרוקי שלו הוא לא הרבה לקבל דקות משחק (13.8 בממוצע) והציג ממוצע צנוע של 6.5 נקודות ו-4.3 אסיסטים למשחק. בעונה השנייה קמפ הפך לחלק מרכזי בקבוצה יחד עם גארי פייטון, אדי ג'ונסון, ריקי פירס ונייט מקמילן. קמפ פתח בחמישייה ב-66 משחקים (לעומת משחק אחד בלבד בעונה הראשונה) והעלה את הממוצעים שלו ל-15 נקודות ו-8.4 ריבאונדים.
עונת השיא בקבוצה הייתה עונת 1995-96, בה הוביל את הקבוצה, ביחד עם גארי פייטון לשיא מועדון של 64 ניצחונות וזכייה בגמר המערב. בסדרת הגמר הפסידו הסוניקס בשישה משחקים לשיקגו בולס ומייקל ג'ורדן. בסדרת הגמר קמפ הציג נתונים מרשימים כשקלע ממוצע של 23.3 נקודות ב-55% מהשדה והוסיף 10 ריבאונדים.
בסיום עונת 1996-97 הסתכסך השחקן עם הנהלת הקבוצה, על רקע חוזהו הנמוך יחסית, ועל רקע בחירת ההנהלה להעניק חוזה מנופח וגדול פי כמה מזה של קמפ, לג'ים מקילווין, סנטר שמעולם לא הוכיח כשרון יוצא דופן. בסופו של דבר, קמפ היה חלק מטרייד ששלח אותו לקליבלנד קאבלירס, את וין בייקר ממילווקי באקס לסיאטל ואת טרל ברנדון וטיירון היל מקליבלנד למילווקי.

קליבלנד קאבלירס (1997–2000)

במהלך שלוש העונות בהם שיחק בקליבלנד קאבלירס נאבק קמפ שוב ושוב עם בעיות משקל ועם העדר חדוות משחק. במהלך שביתת השחקנים שקדמה לעונת 1998-99 הגיע משקלו של קמפ ליותר מ-140 קילו. למרות זאת, את העונה הוא סיים עם ממוצע שיא בקריירה של 20.5 נקודות.

פורטלנד טרייל בלייזרס (2000–2002)

בעיות המשקל של קמפ המשיכו לפגוע בתפקודו גם במהלך העונות בהן שיחק בפורטלנד טרייל בלייזרס, אליהן נוספו גם בעיות של התמכרות לאלכוהול וקוקאין. את עונת 2000-01 קמפ סיים אחרי 68 משחקים, עקב כניסה לטיפולי גמילה. בסיום עונת 2001-02 נופה מסגל הקבוצה.

אורלנדו מג'יק (2002–2003)

קמפ חתם באורלנדו מג'יק כשחקן חופשי ושיחק בה עונה אחת, במהלך הגיע עם הקבוצה לפלייאוף, אך הקבוצה הודחה בסיבוב הראשון לאחר שהפסידה בסדרה לדטרויט פיסטונס בשבעה משחקים.

ניסיונות הקאמבק

קמפ פרש ממשחק פעיל עקב שימוש בסמים. לפני עונת 2005 קמפ היה במגעים עם קבוצת דאלאס מאבריקס שאומנה על ידי חברו לקבוצה לשעבר אייברי ג'ונסון, אך הדבר לא יצא לפועל.
ב-18 באוגוסט 2008, חתם קמפ בן ה-39, על חוזה בקבוצת פרימיאטה מונטגרנרו מהליגה האיטלקית. הוא השתתף בשלושה משחקי טרום עונה, אך אז חזר לביתו ביוסטון ולא שב לשחק.

קריירה בנבחרת ארצות הברית

קמפ היה שותף לנבחרת החלומות האמריקאית שהשתתפה באליפות העולם בשנת 1994. הוא שיחק לצד קווין ג'ונסון, מארק פרייס, רג'י מילר, ג'ו דיומרס, דומיניק וילקינס, דן מארלי, לארי ג'ונסון, שאקיל אוניל ואלונזו מורנינג. הנבחרת זכתה באליפות העולם, לאחר שסיימה אותה ללא הפסד וקמפ נבחר לחמישיית האליפות.

חייו האישיים

בנוסף על התמכרותו לאלכוהול וסמים, שון קמפ נאלץ להתמודד עם תביעת אבהות על 7 ילדים מ-6 נשים שונות. בנו הגדול, שון קמפ הבן, שיחק במכללת וושינגטון.
אשליית כסף

אשליית כסף (Money Illusion) היא הנטייה האנושית לחשוב על כסף במונחים נומינליים במקום ריאליים. המונח נטבע על ידי ג'ון מיינארד קיינס בראשית המאה העשרים ופותח על ידי אירווינג פישר בספרו The Money Illusion שיצא ב-1928.
ישנם כלכלנים הטוענים כי התופעה אינה קיימת כלל. לפי הגישה המוניטריסטית החשיבה האנושית היא תמיד רציונלית במובן זה שהערך הריאלי ולא הנומינלי הוא העומד לנגד עיני המעריך. למרות זאת, מחקרים אמפיריים רבים הראו כי המציאות היא אחרת. אלדר שפיר, פיטר דיאמונד ועמוס טברסקי (1997) ריכזו מספר רב של עדויות מניסויים ומחיי היום יום לכך שאשליית הכסף קיימת בפועל.
אנשים רבים רואים בקיצוץ של שני אחוזים בשכרם פעולה לא הוגנת, בסביבה של יציבות מחירים. אולם רבים מאותם נשאלים לא הגדירו כלא הוגנת העלאת שכר של שני אחוזים בתנאי אינפלציה של ארבעה אחוזים. זאת למרות שההשפעה הריאלית של שני התרחישים כמעט זהה.
שפיר, דיאמונד וטברסקי מבחינים בין אנשים שפשוט אינם מבינים את המושגים של מחירים ראליים וכח קנייה (שבאחד מניסויהם הגיעו לכ-29% מהאוכלוסייה), למי שמסוגלים להבין את המושגים הכלכליים אך אינם מגבילים את חשיבתם לפרמטרים כלכליים גרידא.
אדם ה"סובל" מאשליית כסף אינו חושב באופן רציונלי, בניגוד להנחה שהייתה מקובלת בעבר במחקר כלכלי של רציונליות מושלמת.
לאשליית כסף השפעות כלכליות מהותיות: היא גורמת לקשיחות מחירים, כלומר מאטה את תגובתם של המחירים הנומינליים של מוצרים לשינויים במחירי תשומות הייצור. היא הסיבה לכך שסכומים הנקובים בחוזים ובחוקים בהרבה מקרים אינם צמודים למדד כלשהו. כלכלנים המאמינים בקשר ההפוך בין אינפלציה לאבטלה המתבטא בעקומת פיליפס, מסתמכים למעשה על אשליית הכסף של העובדים המוכנים לעבוד יותר בשכר ראלי זהה או נמוך יותר בהיותם מסונוורים על ידי השכר הנומינלי הגבוה.
הקואופרציה במרחביה

הקואופרציה במרחביה הייתה חווה קואפרטיבית שהוקמה בעמק יזרעאל בשנת 1911 (כ"ד בטבת ה'תרע"א), על פי רעיונותיו של פרנץ אופנהיימר והתקיימה עד שנת 1918.
הקואופרציה במרחביה הייתה חלוצת היישובים העבריים בעמק יזרעאל והקואופרציה החקלאית הראשונה בארץ ישראל. כיום אתר לאומי בשטחו של קיבוץ מרחביה.

היסטוריה

בשנת 1910 עלתה למקום לראשונה "קבוצת כיבוש" מאנשי "השומר" ופועלים, אנשי העלייה השנייה. בראשית שנת 1911 נוסד היישוב כ"קואופרציה" על פי רעיונותיו של הכלכלן והסוציולוג היהודי-גרמני פרופ' פרנץ אופנהיימר, אשר הצליח להלהיב את בנימין זאב הרצל ואת משתתפי הקונגרס הציוני החמישי, אשר גם הקצו את הסכום הדרוש להקמת הקואורפציה. ה"קואופרציה" על פי אופנהיימר הייתה אמורה להיות משק שיתופי שחבריו מקבלים שכר דיפרנציאלי, כל אחד על פי תרומתו. הקואופרציה במרחביה הוקמה בסיועם של ארתור רופין, יהושע חנקין, בנק אנגלו-פלשתינה ואליהו בלומנפלד. 
בהיותה היישוב העברי הראשון בעמק, עוררה מרחביה התנגדות חריפה מצד ערביי האזור, ובמיוחד ערביי חיפה, ונצרת. שכרי אל-עסלי, מושל נצרת, הפיץ תעמולה נגד היישוב, והזהיר שהוא יביא להקמת יישובים רבים אחרים. הדבר גרם לסכסוכים רבים, בעיקר בין רועי היישוב לרועים הערבים מהאזור, וההתנגדות הביאה גם להתערבות הממשל העות'מאני. הממשל דרש, בצעד שבבירור נועד להרוס את היישוב, שרק נתינים עות'מאנים יכולים להתיישב (בזמן שהמתיישבים, כאמור, היו עולים). רק אחרי דין ודברים קשים, הממשל ביטל את הדרישה. 
מתכנן "החצר הגדולה" בקואופרציה היה ידידו של פרופ' אופנהיימר, אלכסנדר ברוולד, אשר תיכנן גם את הטכניון בחיפה ובניני ציבור רבים אחרים בארץ, גם הקים וניהל את הפקולטה לאדריכלות בטכניון. מנהל החווה היה שלמה דיק.
בקואופרציה התגוררו, בשנים 1917–1918, קציני הטייסת הבווארית ה-304 (הטייסת שנשלחה כדי לסייע בידי הטורקים במלחמת העולם הראשונה), אשר גם צילמו, לראשונה, את מרבית ארץ ישראל מהאוויר.
הקואופרציה התפרקה בשנת 1918 בשל נגישות הטורקים, המחלות הקשות, וכן קשיים כלכליים וחברתיים שונים. במקומה התקיימו מספר קבוצות להכשרה חקלאית. ביניהן בלטה קבוצת משוחררי "הגדודים העבריים". לקבוצה זו השתייכו גם מוריס וגולדה מאיר. בשנת 1924 הוקם בסמוך למקום מושב מרחביה. 
בשנת 1929 עלה למקום קיבוץ השומר הצעיר מרחביה, השומר ומטפח את מבני הקואופרציה עד היום. בין היתר הוקם במקום מרכז מבקרים בשם "החצר הגדולה במרחביה" המספר את סיפור הקואופרציה בטקסט, תמונות, סרט הדרכה וכן באתר אינטרנט. המקום נחשב מבנה לשימור של המועצה לשימור אתרים.
שם היישוב לקוח מפסוק בספר תהילים:"מן המצר קראתי יה ענני במרחב יה".
סזריה אבורה

ביוגרפיה

סזריה אבורה נולדה במינדלו שבכף ורדה ב-27 באוגוסט 1941. בגיל שבע התייתמה מאביה. לאחר מותו נאבקה אמה על פרנסת הבית, והרוויחה שכר זעום עבור עבודתה כטבחית. בסופו של דבר נאלצה האם להעבירה לבית יתומים כדי שתגדל שם, ושם גם למדה אבורה לשיר.
בגיל 16 פגשה אבורה במלח בן ארצה בשם אדוארדו, שלימד אותה את הסגנונות המסורתיים של המוזיקה של כף ורדה - קולאדרה ומורנה. ה"מורנה" הם שירי עצב, צער וכמיהה. היא החלה לשיר בברים ובמלונות מקומיים. בסיועם של המוזיקאים המקומיים עתידה הייתה אבורה ללטש את כישוריה. מאוחר יותר הוכתרה בידי מעריציה כ"מלכת המורנות" (פורטוגזית: Rainha das mornas). אבורה התפרסמה אמנם בכף ורדה, אך בינתיים נותרה אלמונית יחסית מחוץ לארצה.
בשנת 1975 קיבלה כף ורדה את עצמאותה מידי פורטוגל, אך מנהיגה הטרי, אמילקאר קבראל, נרצח במהלך התוהו ובוהו שליווה את סופו של השלטון הפורטוגלי בן ה-500 שנה. אבורה עדיין הייתה פופולרית באותה התקופה, אך שמה לא הניב לה הצלחה פיננסית. תסכולה מבעיותיה האישיות והכלכליות, יחד עם המצב הפוליטי והכלכלי הקשה מנשוא בכף ורדה, גרם לאבורה לוותר על זמרתה כדי להתפנות לתמוך במשפחתה. עשר השנים שבמהלכן לא הופיעה כלל מתוארות במילותיה כ"שנות החושך" שלה. בתקופה זו נאבקה אבורה גם באלכוהוליזם. 
אבורה חזרה להופיע בעידודו של גולה בן ארצה, מוזיקאי מוביל ופטרון אמנויות - באנה, שהתגורר בפורטוגל. הוא שריין עבורה הזמנות לפורטוגל, ושם הופיעה אבורה בסדרת קונצרטים, בחסות ארגון נשים מקומי.
ז'וזה דה סילבה, צרפתי שמוצאו מכף ורדה, שכנע אותה לבוא לפריז, ושם הקליטה ב-1988 אלבום חדש, ששמו בצרפתית "La diva aux pieds nus" ("הדיווה היחפה"). אלבום זה זיכה אותה בתשואות נלהבות וסלל עבורה את הדרך ל"קאמבק" דרמטי, שקיבל תנופה אחרי צאת אלבומה ב-1992, Miss Perfumado. סזריה אבורה הפכה לכוכבת בינלאומית בגיל 47. אבורה ביקרה בישראל פעמיים וזכתה לאהדה רבה בקרב הקהל הישראלי. המוזיקה של אבורה, שמשלבת סגנונות רבים ומגוונים, הצליחה בעזרת ייחודה וגוון קולה לחדור לנשמתם של מאזינים רבים מאד.
בשנת 2004 זכתה אבורה בפרס הגראמי בקטגוריית מוזיקת עולם עכשווית. 
בשנת 2007 כיבד נשיא צרפת, ז'אק שיראק, את אבורה במדליית לגיון הכבוד של צרפת.
ב-17 בדצמבר 2011 נפטרה אבורה  בגיל 70 מסיבוך בדרכי הנשימה.

שירתה

ה"מורנה" היא ז'אנר מוזיקלי עמוק רגש ובעל מאפיינים קרובים למאפייני הפאדו הפורטוגזי. שפת שירה זו היא קריאולית של כף ורדה. אבורה מוסיפה נגיעות סנטימנטליות יחד עם קולות אקוסטיים הבוקעים מגיטרה אקוסטית, מקווקיניו (מין גיטרה אקוסטית ננסית, הנפוצה בפורטוגל, בברזיל, במוזמביק ובכף ורדה), בכינור, באקורדאון ובקלרינט. לעיתים קרובות אפשר לשמוע את אבורה שרה גם פאדו. יש אומרים כי קולה הטרופי של אבורה "כבש" את הפאדו.
הבלוז מכף ורדה של סזריה אבורה טעון בנושאים כמו ההיסטוריה המרה של בידוד ארצה, סחר העבדים רחב ההיקף בעבר, וכמו כן גם סוגיית הגעגוע וההגירה – מספר אזרחי כף ורדה המתגוררים מחוץ לארצם גדול יותר מאוכלוסיית כף ורדה עצמה.
קולה של סזריה אבורה, בליווי כלי נגינה עם נגיעה מלנכולית, מדגיש את הרגש, שמאפיין את האינטרפרטציה. אפילו קהלים שאינם מבינים את השפה הקריאולית של כף ורדה מגיבים ברגש בהופעות. אבורה ביצעה דואטים רבים עם מריזה מונטי הברזילאית.

דואטים

"É doce morrer no mar" (תרגום מילולי לעברית: "מתוק למות בים") מאת דוריבל קאימי. דואט עם מריסה מונטה (1999).
ארמון החיות

תקציר העלילה

הסדרה מתרחשת בארמון החיות, שם בכל פרק רואים את ההרפתקאות החדשות של החיות של נסיכות דיסני, ולומדים על ידידות, מעשים טובים ונאמנות.

תביעה

אפליקציית הסדרה קיבלה תובענה ייצוגית בטענה שהיא לוקחת מידע אישי מן הלקוחות הצעירים, ומשתמשים בו באופן לא חוקי ללא הסכמת ההורים.
נחום דרשוביץ

קריירה

בשנת 1974 קיבל תואר ראשון במדעי המחשב (בהצטיינות יתרה) מאוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1979 קיבל תואר דוקטור במתמטיקה שימושית ממכון ויצמן למדע, על עבודה שנעשתה בהדרכת פרופ' זוהר מנה שכותרתה The Evolution of Programs. משנת 1978 נמנה עם סגל אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, ובשנת 1998 חזר לישראל כאשר קיבל מינוי כפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.
היה חוקר אורח במכון ויצמן למדע, מיקרוסופט מחקר, אוניברסיטת סטנפורד, האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת שיקגו ועוד. 
תחומי מחקרו: מדעי המחשב התאורטיים, בינה מלאכותית, שפות תכנות, הנדסת תוכנה, מדעי הרוח הדיגיטליים.
בשנת 2011 הוענק לו פרס הרברנד.
משוואת זריחת השמש

גזירת המשוואה

זווית הנטייה השמשית הרגעית   מאפשרת לחלק את כדור הארץ לשלושה אזורים: קווי הרוחב  (בהמיספירה הצפונית), קווי הרוחב "האמצעיים" , וקווי הרוחב הדרומיים: . 
בהתאם לעונת השנה, כל אחד מתחומי קווי הרוחב "הקיצוניים" מתאימים לאזורים על כדור הארץ בהם יש לילה לאורך כל היממה (השמש לא זורחת) או יש יום לאורך כל היממה (השמש לא שוקעת), כאשר המצב מתהפך בין שני אזורים קיצוניים אלו.
 
כדי לחשב את השעות המדויקת בהן מתרחשת השקיעה או הזריחה בקו רוחב , יש להסתייע בדמיון מרחבי כדי להבין איך נראה המצב ההדדי של המעגל הגדול שמפריד בין חצי הכדור המואר לחצי הכדור החשוך והמעגל הקטן המתאים לקו הרוחב . שני המעגלים הללו נחתכים בשתי נקודות, אשר מחלקות את המעגל הקטן לשתי קשתות: האחת מתאימה ליום והשנייה ללילה - כלומר המיקום הזוויתי של שתי הנקודות הללו הוא בדיוק זווית השעה המתאימה לזריחה ולשקיעה, בהתאמה. הזווית המרכזית של הקשת המתאימה ליום תהיה שווה ל-, ולפיכך כדי למצאה יש להסתייע בטריגונומטריה כדי לחשב את אורך הקטע CP שבאיור.
ברור שרדיוס המעגל הגדול שבאיור, המתאים לקו הרוחב , הוא , כאשר R הוא רדיוס כדור הארץ. לעומת זאת, מן הגאומטריה של הטלות גרפיות מקבלים, שרדיוס המעגל הקטן שבאיור שווה לרדיוס החיתוך של החרוט המתאים לקו הרוחב  עם המישור היוצר את חתך קו הרוחב . הרדיוס של קו הרוחב  הוא: , ולכן, מדמיון משולשים מקבלים, שרדיוס המעגל הפנימי הוא: .
מכאן נקבל, שקוסינוס זווית השעה המתאימה לשקיעה או לזריחה (כלומר ) הוא:
כאשר סימן המינוס במשוואה שהופיעה בתחילת הערך הוא עניין של קונבנציה בלבד. שימו לב שנוסחה זאת ישימה רק לקווי הרוחב שבין החוג הארקטי והחוג האנטארקטי, שכן מצפון לראשון ומדרום לשני יש תמיד לפחות יום אחד בשנה ללא שקיעה או ללא זריחה.
באופן כללי ניתן להראות שהגובה הזוויתי  של השמש מעל לאופק כפונקציה של זווית השעה ביממה  מקיים:
להסבר מורחב על יישומי נוסחה כללית יותר זו ראו גם זווית הזנית הסולארית . נוסחה זאת משמשת בין היתר כדי לקבל את שעות הזריחה והשקיעה המתוקנות (ראו פרק המשוואה המוכללת למטה).
לוחמת (סרט)

עלילה

סיפורה של מריסה מתחיל על ידי חינוכה הגזעני שקיבלה מהסבא אשר שירת כחייל במלחמת העולם השנייה בצבא הגרמני, עם השנים החולפות היא מפתחת אידאולוגיה קיצונית ומסתובבת בחברת גלוחי ראש נאו נאצים. בן זוגה בעלילה הוא נאו נאצי קיצוני אלים ביותר הסוחף את מריסה לחוויות אלימות נגד מהגרים ותושבים זרים בגרמניה, דבר הגורם למאסרו לזמן מה. במהלך הסרט נוצר קשר בין מריסה לרסול בחור צעיר ממוצא אפגני לאחר שזו תוקפת אותו ואת חברו בתאונת פגע וברח, מלווה ברגשות אשם עוזרת מריסה לרסול להתמודד עם קשיי היום יום יחד עם עזרה כספית למטרת הסעה לא חוקית דרך הים לשוודיה, שם מחכים קרובי משפחתו של רסול לאמצו אליהם כבן משפחתם. עם הזמן עובר במריסה שינוי בתפישת עולמה הקיצוני, ואט אט היא משנה את דרכיה הקיצוניות, ומתנערת מכל חבריה הקיצוניים.

פסטיבל הסרטים סאו פאולו

הקרנתו הבכורה של הסרט נעשתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסאו פאולו בשנת 2011, שם זכתה השחקנית אלינה לבשין בפרס השחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט.
סמולנסק

מיקום גאוגרפי

העיר נמצאת דרומית מערבית למוסקבה במרחק 419 ק"מ. דרכה עוברות הדרכים ממוסקבה למינסק ומהמדינות הבלטיות לדרום רוסיה. אורכה ממזרח למערב 25 ק"מ, ורוחבה מהצפון לדרום 15 ק"מ.

היסטוריה

העיר מוזכרת לראשונה ב-863. מ-880 היא חלק מרוס של קייב. לאחר היחלשותה של מדינה זו הייתה סמולנסק לבירתה של נסיכות עצמאית החל מ-1010. במאה ה-14 הייתה במרכז המאבק בין נסיכות מוסקבה לדוכסות הגדולה של ליטא, והאחרונה סיפחה אותה סופית ב-1404 - בתקופת שלטונו של הדוכס ויטאוטס. ב-1514 הוחזרה העיר לרוסיה על ידי וסילי ה-3. העיר נכבשה על ידי האיחוד הפולני-ליטאי ב-1611 לאחר 20 חודשי מצור, אך בעקבות מרד הקוזקים והסכם אנדרוסובו ב-1667 חזרה סמולנסק לרוסיה.
ליד העיר נערך באוגוסט 1812 קרב סמולנסק, אחד מהקרבות המרכזיים במלחמות הנפוליוניות. הצרפתים איבדו בקרב כ-30,000 איש. 
בתקופת מלחמת העולם הראשונה ומלחמת האזרחים הרוסית נכבשה העיר על ידי הגרמנים, שהכלילו אותה כחלק מהרפובליקה העממית של בלארוס. בינואר 1919 הכריזו הקומוניסטים בעיר על הקמת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של בלארוס, וכששוחררה העיר מינסק מהגרמנים עברה הממשלה לשם. 
באוגוסט 1941 ניסה הצבא האדום להדוף את הגרמנים שהתקדמו לעבר מוסקבה בקרב סמולנסק. שני הצדדים ספגו אבדות כבדות, אך לבסוף נפלה העיר ב-10 בספטמבר 1941.
ב-25 בספטמבר 1943 שוחררה העיר בקרב סמולנסק השני. 
ב-1985 ניתן לעיר התואר עיר גיבורה, בזכות התנגדותה לגרמנים ב-1941.
ב-2010 אירעה בעיר תאונה אווירית קשה, שבה נהרגו נשיא פולין, לך קצ'ינסקי, אשתו, ועוד 94 נוסעים ואנשי צוות. הנשיא היה בדרכו להשתתפות בטקס לציון 70 שנה לטבח יער קאטין, שבו נרצחו אלפי קצינים פולנים בידי חיילים סובייטים בהוראת סטלין.

אנשים מפורסמים שקשורים לעיר

אישים הקשורים לסמולנסק שנכתב עליהם ערך בוויקיפדיה
מרדכי חיים סלאנים

רבי מָרְדְּכַי חַיִּים סְלאָנִים (נהגה: סְלוֹנִים, מכונה גם: ר' מוטל דיין; ראש חודש תמוז תרכ"ח, יוני 1868 – י"ב בטבת תשי"ד, דצמבר 1953) כיהן בשנותיו האחרונות כמנהיג חסידות סלונים.

ביוגרפיה

נולד בעיר קרינקי, לרב יהודה לייב קסטלניץ ולמרים ליפשע בתו של הרב מרדכי חיים (אחיו של האדמו"ר רבי אברהם וינברג הראשון). בשנת תרל"ו, בגיל 8, עלה עם אביו לארץ ישראל. נשא את בתו של אליעזר כ"ץ. לבני הזוג נולדו עשרה ילדים, שמונה מהם נפטרו בגיל צעיר בשל רעב ומגפות. רבו הראשון היה רבי דוד מלובין, תלמידו של האדמו"ר רבי שמואל מקאמינקא, שנפטר בתרנ"ב.
בשנת תר"ס נסע לסלונים לאדמו"ר רבי שמואל וינברג, ושהה שם כשנתיים. בנסיעה זו ביקר גם אצל רבי דוד משה פרידמן, האדמו"ר מטשורטקוב.
התגורר תקופה ארוכה בצפת, שם ייסד את ישיבת אשל אברהם, על שם רבי אברהם דוב מאווריטש. בין תלמידיו היה רבי משה קלירס, לימים גיסו ורבה של טבריה. עקב השתלטות הוועד הלאומי על מוסדות הדת בצפת עבר בשנת תר"ע לגור בטבריה, לצד גיסו, שם כיהן כדיין. בשנת תרצ"ז עקר לירושלים.
נישא בשנית לצפורה (אלמנתו של הרב נחום רגוזניצקי) ולזקנותו נולד לו בנו יהודה לייב סלאנים.
בשואה נרצח הרבי מסלונים, רבי שלמה דוד יהושע וינברג. חסידי סלונים ציפו שר' מוטל ייקח את התפקיד על שכמו, אך הוא סירב לכך עד שנת תש"י, 1950, אז הסכים לקבל עליו את עול ההנהגה, בתנאי שלא יכנוהו רבי או אדמו"ר. מסופר שכאשר בא לפניו אברך ואמר בהכנעה: "רבי", הצביע ר' מוטל על הרמב"ם הפתוח לפניו ואמר "הוא הרבי, אני רק הגבאי". כשהוציא לאור קונטרסו "מאמר מרדכי" – כשנה לאחר הכתרתו – הורה למדפיס לכתוב בשער: "מי שקורא לי רבי או אדמו"ר, איני מוחל לו בזה ובבא". המדפיס עבר על הוראתו והשמיט את הדברים.
בחורף תשי"ג נפל למשכב. נפטר בי"ב בטבת תשי"ד ונטמן בחלקת הרבנים בהר המנוחות.

משנתו

הדגיש בקרב חסידיו את הצורך להרבות בלימוד הרמב"ם, "כיון שהוא מסובב בכל דיני התורה" וכן בלימוד הטור "שבו כל דברי התוספות והרא"ש אביו, ודברי כל המחברים שקדמוהו".
בשנות מגוריו בטבריה ביטל את הילולת התנא רבי מאיר בעל הנס הנחגגת בי"ד באייר, בנימוק של פגיעה בגדרי הצניעות. מנע עם גיסו מהמוסדות החרדיים בעיר להיכנס לעבור לשליטת המזרחי.
כתב בהסכמתו לקונטרס הראשון, בית אברהם, בשנת תשי"א: "בשם הקאברינער זי"ע: שכל חבורה בישראל יש להם שער בשמים והשער שלנו הוא אמונה ושפלות, אך השפלות צריך להיות לפני הקב"ה, ולא ח"ו לפני הסט"א, המתגברת ביותר בזמנים הללו שנגדם צריך להיות כאריות ונמרים".
דג חשמל

דגי חשמל חלשים או חזקים

דגי חשמל מייצרים את השדות החשמליים שלהם באמצעות איברי חשמל מיוחדים. הם בנויים מתאי שריר ועצב שעברו שינוי, ומותאמים במיוחד ליצור שדות ביו-חשמליים. שדות אלו חזקים יותר מהשדות שמייצרים באופן נורמלי השרירים או העצבים. בדרך כלל איברים אלו ממוקמים בזנבם של דגי החשמל או בשרירי החזה. הפלט החשמלי של האיבר הזה נקרא פריקת האיבר החשמלי.
דגי חשמל חזקים הם דגים אשר פריקת האיבר החשמלי היא מספיק חזקה כדי להמם את הטרף שלהם. האמפליטודה עשויה להיות מ-10 ועד 600 וולט עם זרם של עד 1 אמפר. דוגמאות טיפוסיות לדגים אלו הם; צלופח חשמלי (Electrophorus electricus), שפמנוני חשמל (Malapteruridae), וחשמלניים.
מנגד, דגי חשמל חלשים מייצרים פריקה באמפליטודיה של פחות מ-1 וולט. זו עוצמה חלשה מידי כדי להמם טרף, אולם הדג משתמש בה כדי לנווט, לאתר אובייקטים (חישת מיקום חשמלית) ותקשורת עם דגי חשמל אחרים (תקשורת חשמלית). קליטת אותות החשמל מתבצעת באמצעות קולטני חישה ביולוגים הנקראים אלקטרורצפטורים.
צורת הגל של פריקת האיבר החשמלי מתבטאת בשתי צורות כלליות, תלוי במין הדג. במינים מסוימים צורת הגל היא מתמשכת וכמעט סינוסואידלית (לדוגמה המינים; Apteronotus, Eigenmannia ,Gymnarchus). במינים אחרים, צורת הגל של פריקת האיבר החשמלי מורכבת מפולסים קצרים המופרדים במרווחים ארוכים יותר (לדוגמה המינים; Gnathonemus, Gymnotus, Raja).
פורד קפרי

נתונים

מעצב "פורד קפרי" האמריקאי "Philip T. Clark" היה מעורב, מספר שנים לפני עיצוב הדגם, בעיצוב פורד מוסטנג.
דגמי "פורד קפרי" שווקו עם מגוון רב של מנועים, בשנתיים הראשונות ליציאת הדגם נמכרו 400,000 יחידות, בשנת 1973 נמכרו 233,000 יחידות ועד סוף השנה דגם ה"פורד קפרי" הגיע ל-1,000,000 יחידות שנמכרו.
דגם "פורד קפרי" שווק בישראל (קפרי 1600).
תאוצת "פורד קפרי 1300" (דור ראשון) בין 0-100 קמ"ש היא 14.6 שניות.
תאוצת "פורד קפרי 3000" (מנוע "V6") (דור שלישי) בין 0-100 קמ"ש היא 7.5 שניות.
העברות בכדורגל

בכדורגל מוסדרים כללים להעברת שחקנים מקבוצה אחת לאחרת. לכל כדורגלן יש חוזה בקבוצה בה הוא משחק. כאשר קבוצה אחרת מעוניינת להעביר אליה שחקן תחת חוזה תקף עליה לקבל את אישורה של הקבוצה בה הוא משחק, ולכן הקבוצות המעוניינות בשימוש בשירותי השחקן מציעות כסף לקבוצה בה הוא משחק.

חלון העברות

חלון העברות הוא תקופת השנה בה מותר לקבוצת כדורגל, על פי תקנות פיפ"א, להעביר שחקן מקבוצה אחרת לסגל השחקנים שלה.
בהתאם לתקנות אלו, בוחרת כל התאחדות כדורגל את התקופה בה יחול חלון ההעברות. חלון העברות מתקיים לרוב בשני מועדים: בקיץ, בתקופה שבין סיום עונת המשחקים לפתיחת עונת המשחקים הבאה, ובחורף, תקופה בה רוב הליגות נמצאות באמצע עונת המשחקים, וחלקן אף נמצאות בפגרה. העברה של שחקן בין מדינות אפשרית במידה וחלון ההעברות של המדינה אליה יעבור השחקן עדיין פתוח, וזאת ללא תלות במצב חלון ההעברות של המדינה ממנה ייצא השחקן.

דמי העברה

כאשר קבוצה מעוניינת בכדורגלן הנמצא תחת חוזה בקבוצה אחרת היא יכולה להציע כסף שתמורתו תוותר הקבוצה המחזיקה בשחקן על זכותה לדרוש שהשחקן יישאר אצלה עד תום החוזה. זכות המעוגנת, בהגבלות מסוימות, בתקנות אופ"א. לעיתים קבוצות מציעות, בנוסף לדמי ההעברה, התחייבות להעביר לקבוצה המוכרת אחוזים מכל העברה עתידית ממנה תרוויח הקבוצה הקונה. כמו כן יש קבוצות הדורשות להוסיף לדמי ההעברה שנקבעים מראש תוספת תשלום במידה והשחקן יהיה שותף להישגים, המוגדרים בחוזה, במהלך תקופת חוזהו בקבוצה. הסכם זה משתלם לקבוצה הקונה כיון שזכייה בהישגים מכניסה, לרוב, סכומי כסף לקופת המועדון.

סעיף שחרור

חלק מהשחקנים מחזיקים בחוזיהם "סעיף שחרור" הקובע כי השחקן יכול להשתחרר מהחוזה עם הקבוצה תמורת סכום כספי נקוב. סעיף זה עשוי להיות מנוצל על ידי קבוצה אחרת כדי להעביר אליה שחקן המצוי תחת חוזה גם ללא רצון של הקבוצה לשחררו. שווי השוק של שחקנים משתנה עם הזמן, בעיקר בהתאם ליכולת שאותה הציגו במשחקים. על כן נוצר לעיתים מצב שגובה סעיף השחרור שנקבע בעת החתימה על החוזה נמוך משווי השוק הנוכחי של השחקן וקבוצה אחרת עשויה להשתמש בסעיף השחרור על מנת לרכוש את השחקן במחיר נמוך. העברות בולטות שכאלו הן העברתו של כוכב בורוסיה דורטמונד מריו גצה לבאיירן מינכן תמורת 37 מיליון אירו, וב-3 באוגוסט 2017, הועבר כוכב ברצלונה ניימאר מברצלונה לפריז סן ז'רמן תמורת 222 מיליון יורו, מבלי שברצלונה יכלה לעשות דבר בנדון. בישראל, נאלצה מכבי תל אביב למכור את שחקנה מואנס דאבור לגראסהופרס ציריך השווייצרית תמורת 450 אלף דולרים, שנקבעו בסעיף השחרור שלו.

העברה חופשית

כאשר מסתיימת התקופה בה חתום השחקן בחוזהו בקבוצתו הוא רשאי לעבור לכל קבוצה מבלי שקבוצתו תוכל לדרוש תשלום עבור ההעברה. לכן לעיתים קרובות קבוצות שלא מתכננות להמשיך להחזיק בשחקן לאורך שנים המזהות פוטנציאל לרווח ממכירתו, משתדלות למכור את השחקן בשנה האחרונה שבה מסתיים חוזהו. כמו כן שחקן חופשי רשאי לחתום בקבוצה חדשה גם לאחר תום חלון ההעברות.