עיר ראשה

תהליך העיור

תהליך של גידול בשיעור התושבים העירוניים ביחס לשיעורם של התושבים הכפריים בכלל האוכלוסייה. בתהליך זה מספר הערים גדל, ואוכלוסייתן גדלה אף היא. בגלל קצב העיור המואץ בתקופה המודרנית והשפעתו על אוכלוסיית העולם - הוא מכונה גם "מהפכת העיור". תהליך שבו מהגרת אוכלוסייה אל הערים ומתאפיין במעבר מהתעסוקה החקלאית של התושבים לעיסוקים בתעשייה ובשירותים, ונובע מהשפעת התיעוש הגובר במדינות, ומן ההיצע המגוון של הערים במקומות תעסוקה בהשוואה לכפר. העיור במדינה מתבטא בכך, ששיעור הגידול השנתי של האוכלוסייה ביישובים עירוניים עולה על זה שביישובים הכפריים.

מדרג יישובי ועירוני

תפרוסת היישובים במדינה או באזור הנערכת בהתאם לגודלם ולתפקודם הכלכלי והחברתי על רקע המרחקים הגאוגרפיים שביניהם, מדרג אופטימאלי הוא מערך יישובי, שבו קיימת עיר גדולה ומרכזית, ומתחתיה במדרג נמצאות ערים בינוניות, קטנות, עיירות, כפרים וחוות.
בכל מדינה קיימות ערים בגדלים שונים - מערי ענק ועד ליישובים עירוניים קטנים. היחס בין מספר הערים לבין גודלן הוא יחס הפוך: מספרן של הערים הקטנות גדול, וככל שהערים גדולות יותר - מספרן קטן. כאשר מדרגים את היישובים העירוניים במדינה לפי גודלם ובוחנים את היחסים ביניהם, מתקבל המדרג העירוני של המדינה. 
בדרך כלל ככל שמדינה מפותחת יותר, ותהליך העיור שעברה ארוך יותר - המדרג העירוני שלה מפותח יותר, ויש בה ערים ברוב סדרי הגודל: ערים גדולות, בינוניות וקטנות. חוקרים רבים ניסו למצוא חוקיות במדרג העירוני של מדינות העולם, ובעזרתה להגדיר את ההבדלים במבנה המדרג העירוני בין מדינות שונות ואת הגורמים להבדלים.
ניתן להבחין בין מדרג עירוני מפותח ואו נורמלי לבין מדרג של עיר ראשה:
במדינות המתפתחות הוא הריכוז העצום של אוכלוסייה בעיר אחת ההופכת להיות "עיר ראשה" שלרוב היא עיר הבירה. הערים הגדולות באותן מדינות בולטות בממדיהן העצומים ולכן מתפתחים אזורים ענקיים המונים מיליוני תושבים. לעומת זה במדינות המפותחות קיים דגם של "מדרג עירוני נורמאלי" כאשר העיר השנייה בגודלה מונה כמחצית מתושבי העיר הגדולה ביותר, העיר השלישית בגודלה מונה כשליש מתושבי העיר הגדולה וכך הלאה.

היסטוריה

במהלך ההיסטוריה התרחשו בערים שינויים ניכרים בתפקודן, בבסיס הכלכלי שלהן, בגודל אוכלוסייתן, במבנה שלהן ובאורח החיים הנהוג בהן.

המאה ה-19

בשנת 1800 חיו רק 3% מתושבי העולם בכ-750 מרכזים עירוניים בני 5,000 נפש ויותר, והיו רק 45 ערים בנות 100 אלף נפש ויותר. המרכזים העירוניים הרבים ביותר נמצאו באסיה, והעיר טוקיו הייתה העיר הגדולה בעולם. באותה עת הייתה לונדון העיר המאוכלסת ביותר באירופה, ובה פחות ממיליון נפש, ובפריז התגוררו רק כחצי מיליון נפש. בשנת 1900 כבר היו באירופה 147 ערים בנות 100 אלף נפש. בעולם כולו היו אז לא יותר מ-13 ערים בנות יותר ממיליון נפש.

העיר ה"פוסט תעשייתית"

הבדל מרכזי בין הערים בימינו לבין הערים התעשייתיות שקדמו להן הוא היעלמות התעשייה מן הנוף העירוני ברבות מן הערים - ובעיקר מן הערים שבמדינות המפותחות. בעקבות השינויים במגזרי התעסוקה מרבית תושבי הערים בעולם עוסקים בענפי השירותים לסוגיהם. גם בערים במדינות הפחות מפותחות, שכלכלתן עדיין מבוססת על התעשייה, רוב התושבים מועסקים בענפי השירותים, וככל שהעיר מפותחת יותר - עוד תושבים עוברים מהמגזר השלישוני של השירותים, אל המגזר הרביעוני והחמישוני. על כן אחד הכינויים לעיר בת זמננו הוא "העיר הפוסט תעשייתית" ובעברית: "העיר הבתר תעשייתית".

מעיר למטרופולין

התהליך הדרמטי ביותר המאפיין את הערים בימינו הוא התפשטותן במרחב בתהליך הנקרא "זחילה עירונית". בתהליך זה היישובים הכפריים סביב מוקדים עירוניים גדולים משנים את אופיים ומקבלים אופי עירוני, הבא לידי ביטוי בתעסוקות עירוניות, כמו מסחר ושירותים, ואף בשימושי קרקע עירוניים, כמו מלאכה ואחסון. לזחילה העירונית מתלווה תופעה של הקמת ערי לוויין חדשות סביב המוקד העירוני הוותיק והצפוף - באזורים שהיו בעבר אזורים כפריים.