google/wiki40b huggingface dataset:
לוגיקה עסקית

בהנדסת תוכנה, ובפרט במערכות enterprise, לוגיקה עסקית (באנגלית: business logic) היא חלק ממערכת תוכנה שתפקידו לממש את הכללים העסקיים מ"העולם האמיתי". כללים אלו קובעים כיצד נתונים יכולים: להווצר, להשתנות, להיות מוצגים, ומאוחסנים. לרוב, המושג מתאר את החלק בתוכנה אשר מכיל את האלגוריתמים הפונקציונליים שמטפלים בהעברת מידע בין בסיס נתונים לממשק משתמש.
נהוג להבחין בין הלוגיקה העסקית לבין יתר חלקי התוכנה שיכולים להוות את התשתיות, או שהם אחראים על פרטים כגון ניהול בסיס נתונים, הצגת ממשק משתמש, והחיבור הכללי בין חלקי המערכת השונים.

לוגיקה עסקית וארכיטקטורה רב-שכבתית

הלוגיקה העסקית יכולה להיות בכל אחד מחלקי התוכנה. לדוגמה, בהינתן פורמט מסוים של כתובת מגורים, ניתן ליצור בבסיס הנתונים טבלה עם עמודות המתאימות לשדות המפורטים על ידי הלוגיקה העסקית, ולהוסיף בדיקות תקינות על מנת לוודא שלא מוכנסים נתונים בלתי חוקיים.
הלוגיקה העסקית עשויה להשתנות לעיתים קרובות. לדוגמה, קבוצת הפורמטים המגדירים כתובות חוקיות למשלוח יכולה להשתנות כאשר סוחר באינטרנט מתחיל לשלוח מוצרים למדינות חדשות. מסיבה זו, בדרך כלל רצוי להפוך את הקוד שמממש את הלוגיקה העסקית למבודד יחסית, או בעל צימוד רפוי (loosely coupled). בזכות תכונה זו, סביר ששינויים בלוגיקה העסקית יצריכו פחות שינויים בקוד, ורק באחד מחלקי מערכת התוכנה. תוכנה הממומשת עם צימוד חזק (strongly coupled), מעלה גם את הסיכון שהמתכנת יבצע רק חלק מהשינויים הנדרשים בקוד, ויפספס חלקים אחרים מהמערכת, מה שיוביל לפעילות לא תקינה של התוכנה (באגים).
ארכיטקטורה רב-שכבתית הופכת את הסרת הצימוד (decoupling) לרשמי על ידי יצירה של שכבת לוגיקה עסקית. שכבה זו נפרדת משכבות התוכנה האחרות, כגון שכבת הגישה לנתונים (data access layer) או שכבת השירותים (service layer). כל שכבה "יודעת" רק את המינימום ההכרחי לגבי הקוד בשכבות האחרות - רק את מה שנדרש לצורך השלמת המשימות הנדרשות. לדוגמה, בפרדיגמת ה-model-view-controller, שכבת הגישה לנתונים או בסיס הנתונים (ה-model), ושכבת ממשק המשתמש (ה-view), ניתנות למימוש כך שיהיו פאסיביות ככל הניתן, כך שכל הלוגיקה העסקית תתרכז ב-controller.
בדוגמה של אתר הקניות ברשת שניתנה למעלה, ה-controller יקבע את סדר דפי האינטרנט בתהליך ביצוע ההזמנה, וכמו כן הוא אחראי על ווידוא התקינות (ולידציה) של כתובת הדואר האלקטרוני, הכתובת למשלוח והמידע אודות אמצעי התשלום, במטרה לספק את כל הכללים העסקיים (במקום להשאיר את העבודה הזאת לבסיס הנתונים עצמו, או לקוד אחר "נמוך" יותר שתפקידו לתקשר עם בסיס הנתונים).
קיימות גם פרדיגמות אלטרנטיביות. לדוגמה, במקרה של ישויות עסקיות פשוטות יחסית, view ו-controller גנריים יכולים לגשת לאובייקטים של בסיס הנתונים, שהם עצמם מכילים את כל הלוגיקה העסקית הרלוונטית לגבי פורמטים תקינים ואילו שינויים אפשריים (ידוע בשם database model).
הו (כלי)

הו (בסינית: 壺) הוא קנקן ברונזה, שצורתו צורת אגס, אשר שימש בטקסים דתיים בסין העתיקה.
קנקני ה"הו" הוצבו בקברים בסעודה הטקסית שהוכנסה אל הקבר כחלק מפולחן אבות במטרה להבטיח את עזרת רוח האבות. בתקופה הקדומה יותר - תקופת שושלת שאנג היו כלי ה"הו" כלים פשוטים במראם. עיצוב כלים אלה התפתח עם השנים ובתקופת שושלת ג'ואו היו על גבי הכלים תבליטים. כמו כן בתקופה זו נהגו להכניס זוגות של כלים אלה לקברים, ולא כלים בודדים, וכן הכלים גדלו בגודלם, נפחם ומשקלם. כלי הו שהתגלו בקבר יי מזנג הגיעו לגובה של 99 ס"מ ולמשקל של 240 ק"ג.
במהלך תקופת האביב והסתיו עוצבו הכלים בעיקר בתבליטי בעלי חיים.
בתקופת המדינות הלוחמות התפתחה צורת הכלי מכלי דמוי אגס לכלי בעל צורה ריבועית אשר נקרא "פאנג הו".
זנית אלקטרוניקה

חברת "זניט" בישראל

בשנת 1966 הוקם בישראל מפעל לייצור טלוויזיות Zenith המפעל פעל באזור התעשייה בשכונת גבעת שאול בירושלים בפרסומי החברה בארץ השם היה זניט. המפעל היה בבעלות של חברת "אוברסיז רדיו קואורפוריישן" בה היו שותפים חברת Zenith האמריקנית (26%) והתעשיין ויליאם רובינסון מז'נבה (74%).
אגמי הבקע הסורי-אפריקני

אגמי הבקע הסורי-אפריקני (אנגלית Rift Valley lakes) הוא שם קיבוצי למספר קבוצות של אגמים שנוצרו לכל אורכו של הבקע הסורי-אפריקני והכוללים חלק מהאגמים העתיקים, העמוקים והגדולים בעולם. ייתכן שגם ים סוף היה אגם מים מתוקים בתור השלישון, כאשר מצר באב אל מנדב נסגר וניתק אותו מהאוקיינוס ההודי, דבר שעשה אותו לגדול מבין אגמי הבקע הסורי-אפריקני באותה עת.

אגמי מערב אסיה

כיום ישנם שלושה אגמים במערב אסיה, אחד מהם (אגם קרעון) הוא אגם מלאכותי, השני (הכנרת) הוא אגם מים מתוקים, והשלישי הוא אגם מים מלוחים (ים המלח). עד לאמצע המאה ה־20 היה קיים גם אגם החולה אך הוא יובש. שלושת האגמים הטבעיים משתייכים למערכת נהר הירדן ואילו אגם קרעון שוכן על נהר הליטני. ים המלח והכנרת היו (יחד עם השטח עד לחצבה) מאוחדים עד לתחילת השלישון בימת הלשון אך זו התייבשה. אזור זה היה אף מוצף בים בתקופות גאולוגיות קדומות יותר.

אגמי צפון אתיופיה

בצפון-מזרח אתיופיה שוכנים שישה אגמים קטנים המחוברים זה לזה על ידי נהר האוואש. אגמים אלה שוכנים באזור משולש עפר (Afar Triangle) בו נפגשים הלוח הנובי והלוח הסומלי – חלקיו של הלוח האפריקאי המצויים משני צדי הבקע, עם לוח ערב. האגם האחרון בשרשרת הוא אגם אַבְּהֶה חסר המוצא השוכן על גבול אתיופיה וג'יבוטי. סמוך ממזרח לו, בתחומי ג'יבוטי, שוכן אגם עסל, שגובהו 153 מטר מתחת לפני הים והוא הנקודה הנמוכה באפריקה.
סיס חומות

מאפיינים

סיס החומות, ומינים אחרים של סיסאים, דומים מאוד בצורתם החיצונית לסנונית (Hirundo) אולם מדובר בשני מינים שונים משתי סדרות שונות. הדמיון החיצוני מביא לכך שבחלק מהשפות אין הבחנה ברורה בין שמות המינים האלה, אולם מבחינה ביולוגית הם מובחנים היטב.
עוף זה מיוחד מהיבטים רבים. הוא האחרון המגיע למקומות הרבייה הצפוניים והראשון שעוזב אותם. יחסית לעוף בגודלו, הוא מגיע לגיל מופלג - עד היום ידועים סיסי חומות שהגיעו עד לגיל 21 כגיל המבוגר ביותר. סיס החומות מסתגל לתנאי מזג אוויר קשים על ידי כניסה למצב דמוי תרדמת, שבו המטבוליזם שלו יורד לרמה נמוכה ביותר.
הסתגלות סיס החומות לתעופה היא אחד ממאפייניו הייחודיים. גופו התפתח באופן מושלם לתעופה, והוא מבלה כמעט את כל חייו באוויר. הוא נוחת רק לצורך הטלת ביצים וטיפול בצאצאים; סיס החומות מוצא את טרפו באוויר, אוכל תוך כדי תעופה, מנקה את נוצותיו, משחק, מזדווג, אוסף חומרים לקן ואף ישן, בדרך כלל, תוך כדי תעופה.
הכנפיים צרות אך ארוכות, ומאפשרות לו לצוד במהירות ובדייקנות חרקים מעופפים ועכבישים. הוא שותה ממקורות מים שקטים בזמן תעופה או מתרחץ כשמקורו צולל ומתיז מים.
הרגליים קצרות מאוד, בעל ארבע אצבעות חזקות הפונות קדימה לאחיזה ולטיפוס על קירות וצוקים. רגלי הסיס אינן מתאימות להליכה או לעמידה על ענפים. בזמן תעופה הסיס מכנס את רגליו בין נוצות הבטן כך שנראה כאילו הוא חסר רגליים. הדבר מייעל את התעופה של הסיס על ידי הקטנת החיכוך עם האוויר.
סיסי החומות חוזרים למקומות הרבייה במושבתם הקודמת פחות או יותר באותו תאריך בכל שנה - בסביבות ה-1 במאי במרכז אירופה. סיסי החומות נאמנים לבן זוגם, והם חיים בצורה מונוגמית וחוזרים לאותו מקום הרבייה. זוגות יכולים להתרבות במשך שנים רבות. כשבן זוג אחד לא שב מהמסע לאפריקה או שמת בזמן שהייתו, מקומו ייתפס מיד על ידי פרט אחר מאותו מין. הסיסים מטילים 2-3 ביצים ודוגרים עליהן ביחד. בימים אלו הם עפים עד החשכה, בזמן שהסיסים שאינם מתרבים במושבה מתאספים ועפים גבוה על מנת לישון בתעופה. בסביבות סוף חודש יולי הצעירים פורחים מהקן, בדרך כלל לאחר שקיעת החמה, ולא יחזרו אליו עוד. הם אינם זקוקים לאימוני תעופה רבים ולאחר כמה דקות אימון הם עפים כמבוגרים. בסביבות ה-1 באוגוסט יעזבו ההורים את אירופה המרכזית ויעופו לאפריקה.
זהו מין הסיסאים הנפוץ ביותר בארץ ישראל. הציפור מופיעה בשמי ישראל באמצע פברואר, ונשארת בה מדי שנה כשלושה חודשים וחצי, עד תחילת יוני.
סיסים גדלים בחורי מערות או חללי עצים. כיום הם משתמשים בעיקר בחורים בקיר ובחללים ריקים מתחת למרזבים של בתים. הם מקבלים ברצון גם בקופסאות קינים ואינם מפחדים מהאדם. קל מאוד להתקין קן בחלון. החור חייב לפנות כלפי חוץ, מכיוון שהסיס זקוק למרווח לפני הקן. הסיסים אינם מזנקים מהקן מעלה, אלא קופצים למטה, ובזמן נפילתם הם צוברים מהירות מספקת לתעופה. קופסאות הקינים צריכות להיות במידות של 30X20 סנטימטרים וגובה של 15 סנטימטר. קוטר החור הרצוי הוא 5 סנטימטרים וממוקם כ-3 סנטימטרים מעל התחתית ו-5 סנטימטרים משפת הצד של הקופסה.
הסיס נזכר בתנ"ך בספר ירמיהו: "גַּם חֲסִידָה בַשָּׁמַיִם יָדְעָה מוֹעֲדֶיהָ, וְתֹר וְסִיס וְעָגוּר שָׁמְרוּ אֶת עֵת בֹּאָנָה, וְעַמִּי לֹא יָדְעוּ אֵת מִשְׁפַּט ה'" (ירמיהו ח ז).
ג'ורדן לוקאקו

קריירה

לוקאקו שיחק בצעירותו במספר קבוצות נוער עד שבגיל 12 הגיע למחלקת הנוער של אנדרלכט. ב-1 בדצמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד א.א.ק. אתונה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. ב-6 באפריל 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 0-0 נגד סטנדרד ליאז'. עד לסיום העונה רשם עוד 5 הופעות בליגה. ב-27 באוגוסט 2013 הושאל לאוסטנדה על מנת לצבור דקות משחק. בתחילת קיץ 2014 רכשה אוסטנדה את כרטיס השחקן שלו. ב-1 באוגוסט 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-2 נגד וסטרלו.
ב-10 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה בניצחון 1-4 נגד אנדורה.

חיים אישיים

ג'ורדן הוא בנו של רוג'ר לוקאקו שיאן ההופעות של נבחרת זאיר. אחיו הוא הכדורגלן רומלו לוקאקו המשחק כיום באינטר מילאנו.
הולי הולם

ביוגרפיה

הולם נולדה וגדלה באלבקרקי שבניו מקסיקו להורים ממוצא אירי-שוודי. הצעירה מבין שלושה ילדים. אמה מעסה ואביה הוא מטיף נוצרי, ומכאן נובע הכינוי של הולם 'בת המטיף'. בילדותה, התנסתה הולם בכדורגל, בהתעמלות, בשחייה ובצלילה. הוריה התגרשו כשהייתה בת 19. לאחר לימודיה בתיכון, למדה שנה אחת באוניברסיטת ניו מקסיקו . בשנת 2001, החלה להתאמן בקיקבוקס וזכתה באליפות קיקבוקס לחובבניות. בשנת 2002, החלה לעסוק בקיקבוקס מקצועני.

קריירת אגרוף

בשנת 2002, החלה לעסוק באגרוף מקצועני. ביוני 2008 הפכה לאלופת העולם באגרוף למשקל חצי בינוני כאשר הביסה את אלופת העולם מארי ג'ו סנדרס . בדצמבר 2011, הולם הפסידה בנוקאאוט לאן סופי מתיס . בין השתיים נערך קרב חוזר ביוני 2012, בו הולם ניצחה בהחלטת השופטים. במהלך קריירת האגרוף, הולם הגנה על תוארה 19 פעמים בשלוש קטגוריות משקל. במאי 2013 החליטה לפרוש מענף האגרוף על מנת להקדיש את כל מרצה ללחימה המשולבת.

קריירת אמנויות לחימה משולבות

הולם החלה את קריירת ה-MMA במרץ 2011. היא לחמה במסגרת Legacy Fighting Championship  וניצחה בכל הקרבות. ביולי 2014 הצטרפה לשורת הלוחמות של ה-UFC. במסגרת ה-UFC, לחמה הולם בשני קרבות וניצחה גם בהם. בנובמבר 2015, טענה לכתר במסגרת אליפות העולם במשקל תרנגול מול אלופת העולם הבלתי מנוצחת, רונדה ראוזי. למרות היותה אנדרדוג מובהקת, הולם הייתה דומיננטית לכל אורך הקרב, והפתיעה את הצופים שהצליחה לשרוד את הסיבוב הראשון מול ראוזי (היחידה להצליח זאת לפניה היא מישה טייט) ואף לשלוט בו. 59 שניות לאחר שהחל הסיבוב השני, הנחיתה הולם בעיטה על צווארה של ראוזי וניצחה אותה בנוקאאוט. ניצחונה של הולם הכה בתדהמה את קהילת ה-MMA. ראוזי, שספגה את הפסדה הראשון בהיסטוריית ה-MMA, נאלצה להפרד מתואר האליפות לאחר שהגנה עליו במשך שלוש שנים. במרץ 2016 איבדה הולם את התואר למישה טייט. ביולי 2016, נחלה הולם הפסד נוסף לאחר שנוצחה על ידי ולנטינה שבשנקו בהחלטת שופטים אחידה. ב-11 בפברואר 2017, במסגרת אירוע UFC 208 , הולם התמודדה על תואר אליפות העולם מול הלוחמת ג'רמין דה רנדמי  בקטגוריית משקל נוצה (קטגוריה שנפתחה לנשים לראשונה ב-UFC באירוע זה), והפסידה את האליפות בהחלטת שופטים אחידה. ההחלטה להכתיר את דה רנדמי כאלופת העולם הייתה שנויה במחלוקת, משום שבמהלך הקרב, דה רנדמי חבטה בהולם לאחר הישמע צליל הפעמון (המבשר על סופו של הסיבוב) בסוף הסיבוב השני וכן בסוף הסיבוב השלישי - אולם השופט לא הוריד לה נקודות על כך. נשיא ה-UFC, דיינה וייט , טען כי ועדת הספורט של ניו יורק (NYSAC)  טעתה בכך שבחרה בשופט חסר ניסיון בקרבות מרכזיים, להיות שופט הזירה, וכי אם השופט היה מוריד לדה רנדמי נקודה - הקרב היה מסתיים בתיקו. במסיבת עיתונאים לאחר הקרב, טענה הולם כי לתחושתה היא ניצחה בשלושה סיבובים מתוך חמישה ולכן הגיע לה לנצח. ארבעה ימים לאחר הקרב, הולם ערערה על תוצאת הקרב בפני ועדת הספורט של ניו יורק וכן הגישה תלונה על שופט הזירה טוד אנדרסון (Todd Anderson). ב-17 ביוני 2017, הולם ניצחה את הלוחמת הברזילאית, בץ' קוריאה  באמצעות נוקאאוט. ב-30 בדצמבר 2017, במסגרת אירוע UFC 219 , הולם נלחמה נגד כריס סייבורג על תואר אליפות העולם במשקל נוצה, והפסידה בהחלטת שופטים אחידה. ב-9 ביוני 2018, במסגרת אירוע UFC 225  נלחמה נגד מייגן אנדרסון  וניצחה בהחלטת שופטים אחידה.
הורטה

היסטוריה

ב-1467 הגיע האציל הפלמי ז'וס  ון הורטר (Josse van Huerter) לאי פאיאל ונחת במקום שמעתה והלאה יהיה ידוע בשם מפרץ הורטה. הוא בנה כנסייה קטנה שמאוחר יותר תהיה הגרעין ליישוב  שיקרא על שמו, הורטה. ב-2 בפברואר 1468 הוא קיבל את תפקיד מושל האי. אך האוכלוסייה שיישבה את האי לא הייתה ממוצא פלמי. המתיישבים הראשונים היו חקלאים שהגיעו מפורטוגל עצמה. הורטר פיתח הזדמנויות עסקיות נוספות שמשכו גל שני של מתיישבים פלמים שעסקו במסחר ובמינהל.
בנו ובתו של הורטר המשיכו למשול באי גם לאחר מותו. ב-1498 קיבל היישוב מעמד של עיירה מאת מנואל הראשון, מלך פורטוגל. האי שגשג והוא היה מקור לייצוא של חיטה ושל איסטיס הצבעים (Isatis tinctoria). ב-28 ביוני 1514 הוקמה במקום כנסיית רובע. ב-1567 הונחה אבן הפינה למה שהיה בהמשך למבצר סנטה קרוז ובהמשך נבנו בנייני ציבור נוספים וכנסיות נוספות.
ב-1583 נחתו בדרום-מערב האי חיילים ספרדים. לאחר כמה התנגשויות מחוץ למבצר הוצא להורג מושל פאיאל. ארבע שנים לאחר מכן לכד צי של 13 ספינות אנגליות, שדד את הכנסיות ואת המנזרים של הורטה, חילל אותם והרס אותם. הכוח לקח שלל של כמה תותחים והעלה באש בתים באזור המבצר. ב-1597 כוח בפיקודו של וולטר ראלי בזז ושרף את המבנים הדתיים ואת הכנסיות של הורטה וכן של היישובים הסובבים אותה. האיום התמידי מצדם של פריבטירים ושודדי ים חייבו את בנייתם של מבצרים ונקודות תצפית. ב-1643 מנתה הורטה 2579 תושבים ומספר הבתים בה היה 610. בין השנים 1675-1688 נבנתה מחדש הכנסייה של סנטה קרוז. 
במהלך המאות ה-18 וה-19 הייתה הורטה עיירה קטנה שהתרחבה לאורך קו החוף. היה בה מגוון של כנסיות ומנזרים אך פעילות מסחר מועטה וכמעט ולא הייתה בה פעילות תעשייתית. אך הודות למיקומה היא שימשה כנקודת עצירה לקווי הספנות בין אירופה ליבשת אמריקה. העיר שמשה כנמל היצוא לענף ההדרים של האיים האזוריים וליין שיוצר באי פיקו. ב-4 ביולי 1833 קיבלה הרוטה מעמד של עיר והיא הוגדרה כבירת המחוז.
ב-1804 הגיע להורטה יחד עם משפחתו הקונסול של ארצות הברית באיים האזוריים, ג'ון בס דבני (John Bass Dabney). לבנו צ'ארלס וויליאם דבני, שירש אותו בתפקידו, היה תפקיד חשוב בהיסטוריה של הורטה ושל האי פאיאל והתפתחותם הכלכלית. ב-1876 נבנה ביוזמתו נמל מסחרי וב-1893 נסלל קו טלגרף טרנס-אטלנטי. משפחת דבני הייתה גורם מוביל בכלכלת האי במשך 83 שנים, השפיעה על התפתחות הנמל, על יצוא ההדרים והיינות ועל התפתחותו של ציד הלווייתנים. 
בין השנים 1893-1969 הורטה הייתה נקודה חשובה במפת התקשורת העולמית. בהמשך נכנסה הורטה גם להיסטוריה של התעופה העולמית. במאי 1919 הייתה הורטה אחת מתחנות הביניים של הטיסה הטרנס-אטלנטית הראשונה שבוצעה על ידי קפטן אלברט ריד מהצי האמריקני. החל משנת 1939 שימשה הורטה כנקודת עצירה לקווי התעופה של המטוסים הימיים של חברת פאן אמריקן. החל משנת 1960 היה נמל הורטה תחנת ביניים ליאכטות ולקווי הנוסעים ששטו באוקיינוס האטלנטי.
שמואל פישר

שמואל (שמוליק) פישר (1914 – 17 ביולי 1971) היה שחקן, בדרן, קומיקאי, קונפרנסייה, קריין, פזמונאי ומערכונאי ישראלי.

ביוגרפיה

שמואל בן יצחק פישר נולד בשנת 1917 בפרמישלן שבגליציה המזרחית, פולין. בשנת 1938, כשהיה כבן 21, עלה לארץ ישראל. תחילה עבד כפועל בניין, אך בתוך זמן קצר הצטרף לתיאטרון הסאטירי הקטן "כל הרוחות" שפעל בתל אביב מתחילת שנת 1939 ועד 1941, שם הופיע ביחד עם מתתיהו רוזין. פרט לפועלו על הבמה, בעיקר כקונפרנסייה, גם כתב לתיאטרון, ועד מהרה התפרסם בכישרונו לחיבור פזמונים, מערכונים ומונולוגים. בהמשך כתב והשתתף בתיאטרונים "לי-לה-לו" (שנוסד בשנות ה-40) ו"דו-רה-מי" (שנות ה-50).
בסוף שנת 1952 נסע למסע הופעות בן תשעה חודשים בצרפת ומערב אירופה, ובסוף 1953, זמן קצר לאחר שובו, נסע לחפש את מזלו בארצות הברית. שם הופיע בפני קהל יהודי ביחד עם שחקנים כדני קיי וקלודט קולבר, ומדי פעם היה שב לישראל להופיע. מ-1957 שהה בארץ והופיע ב"תיבת נוח" בפני חיילי צה"ל, בסוף שנת 1958 נסע שוב לארצות הברית, וב-1959 נישא לזמרת הסופרן והשחקנית היידית שרה ליפטון (פריידל'ה (פריידעלע) ליפשיץ; בתה של השחקנית היידית לנה ליפשיץ) והתגורר עִמה ברחוב ברודוויי שבמנהטן. במשך שבע שנים חי ועבד בארצות הברית, וחרף רצונו לא יכֹל היה לשוב לארץ, בשל מצבה הבריאותי של חותנתו. ב-1962 העלה עם ליפטון במכללת האנטר בניו יורק תוכנית מיצירתו של מרדכי גבירטיג.
לבסוף שב לישראל בראשית שנת 1966 עם רעייתו ואמהּ.
לאחר מספר חודשי התאקלמות, החל להכין מופעים משולבים עם אשתו – מופעי פולקלור יהודי, ביידיש, שבה שילבו השניים את כישוריהם - הוא בהגשת קטעי הומור והיא בזמרה. הוא ביקש להגשים את חלומו ולפתוח במה עצמאית, ולשם כך שכר אולם קטן בשדרות דוד המלך פינת אבן גבירול (מול קפה "רוול") וקרא לה "טווס הזהב" (די גאָלדענע פּאווע), על שם המוטיב המפורסם של איציק מאנגר. אולם המציאות הישראלית שהכיר משנות ה-40 וה-50 השתנתה, והוא נאלץ לסגור את התיאטרון הזעיר שלו כבר אחרי הצגה אחת.
עם זאת, הוא הוסיף לפתח פורמט כזה של מופע, והעלה כמה הצגות שזכו להערכה. ב-1968 העלה את המופע "אגדת מרדכי גבירטיג", ביידיש עם קטעי קישור בעברית. פישר הפיק, ערך את דברי הקישור וביים, ובמופע השתתפו עוד אשתו, צבי בורודו ומרדכי בן שחר (תפאורה מאת אלכסנדר בוגן).
בפברואר 1970 העלה את התוכנית "קמץ אלף והגדי הלבן", על מרק ורשבסקי ואברהם גולדפדן. בתוכנית, שבה השתתפו מרדכי בן שחר ואינו טופר, הוגש סיפור חייהם בעברית, והשירים חלקם במקור ביידיש וחלקם בעברית.
תוכניתם האחרונה של פישר ואשתו הייתה "פרנסות ביי יידן" ('פרנסות בישראל'). בתוכנית, שהועלתה בסוף חודש מאי 1971, הופיעו פישר וליפטון כשתיא רפאלי מלווה אותם בפסנתר.
עם להיטיו הידועים של פישר נמנים השירים "ארצנו הקטנטונת", "חביבי" ("חביבי - הכל עובר, חביבי"; על יסודו קבעה להקת הכל עובר חביבי את שמה), "בעמדה" ("בחורים, בחורות"), "אמרי לי", "שלום".
כמו כן, חיבר גרסאות עבריות ל"שיר על עץ" של איציק מאנגר ו"צימוקים ושקדים" של אברהם גולדפדן, וכן חיבר מילים ללחנים רוסיים כמו "הגידו חבריא מדוע" ו"מנגינה נשכחת".
ב-17 ביולי 1971, זמן קצר לפני שעלה לבמה בבית שלום עליכם, לקה בהתקף לב, התמוטט ונפטר במקום, בגיל 54.
נקבר בבית עלמין הדרום.
במותו הותיר פישר את אשתו. לא היו לו ילדים.
ספר פוע"ה

ספר פוע"ה הוא ספר הדרכה מעשי הלכתי רפואי בנושאי משפחה, טהרה, פוריות ועוד. הספר נכתב על ידי הרבנים מנחם בורשטין וגבריאל גולדמן, בייעוץ רפואי של ד"ר חנית דאום ופרופ' שמחה יגל. עורך משנה הלכתי הוא הרב אריה כץ. הסדרה בת חמשה כרכים (שנכון לשנת תשע"ט יצאו לאור שלושה מהם) נכתבה במשך כחמש עשרה שנה על סמך הידע שנצבר במכון פוע"ה. על שני הכרכים הראשונים של הספר זכו המחברים והעורכים בפרס משרד הבריאות.
אורסו פרטיצ'יפאציו השני

אורסו פרטיצ'יפאציו השני (באיטלקית: Orso II Participazio) היה הדוכס ה-18 של ונציה. אורסו כיהן כדוג'ה בין השנים 912–932.

קורות חיים

אורסו נבחר לתפקיד לאחר מותו של קודמו. ככל הנראה לא היה אורסו בן למשפחת האצולה פרטיצ'יפאציו, אשר רבים מבניה היו דוג'ים של העיר.
לאחר בחירתו הוא שלח את בנו פייטרו לקונסטנטינופוליס בירת האימפריה הביזנטית על מנת לחזק את קשריה של ונציה עם האימפריה. 
בתקופת כהונתו, ועל אף השוד הימי שנפץ בים האדריאטי והקשה על המסחר הוונציאני, לא יצא אורסו כנגד השודדים.
אורסו הקים בעיר וונציה את המטבעה הראשונה.
בשנת 932 פרש מכהנותו למנזר פליצ'ה הקדוש באמיאנה, ובו נקבר.
הצופה (ורשה)

הצופה (הצֹפֶה) היה יומון עברי שראה אור בעיר ורשה מ-1903 עד 1905.
העיתון, שנוסד על ידי יצחק אשר אלישיב ואליעזר אליהו פרידמן, החל להופיע ביום ז' בטבת תרס"ג (1903), בעריכת אברהם לוּדְוִויפּוֹל. כעבור שנה עזב לודוויפול, והעיתון הוסיף להופיע עד אמצע 1905, בעריכתם של אליעזר אליהו פרידמן (שהיה העורך הרשמי), בנו יהושע והירש דוד נומברג.
לדברי היסטוריון הספרות העברית גצל קרֶסֶל, "הצופה" היה "בין המעולים שבעתונים היומיים העבריים שיצאו אי־פעם באירופה ובמקומות אחרים מחוץ לארץ־ישראל עד ימי השואה".
העיתון הצטיין בדיווחים ענייניים, שהביאו מידע מדויק. בניגוד ליומון העברי הוותיק "הצפירה", שיצא גם הוא בוורשה, "הצופה" התמקד דווקא במתרחש במערב אירופה, ובמידה מסוימת גם בחדשות המקומיות בוורשה, ולא עסק כלל בסוגיות מענייני האימפריה הרוסית.
בין המשתתפים הקבועים בעיתון היו סופרים ומבקרי ספרות נודעים, בהם י"ל פרץ, יוסף קלויזנר, אלחנן ליב לוינסקי, שמעון ברנפלד, ש. בן-ציון, משה סמילנסקי וראובן בריינין. הוא הקדיש מקום מיוחד לפרסום ראשון של סופרים צעירים, וכמה וכמה סופרים עבריים, בהם יעקב רבינוביץ, החלו בו את דרכם.
"הצופה" ביטא השקפות ציוניות מובהקות. בין קוראי העיתונים חובבי ציון היו שלא קראו ב"הצפירה", שהובילה קו של התנגדות לציונות, ולפיכך היו מנויים ל"המליץ", המיושן יותר; וכשעם הופעתו של "הצופה" עברו אליו. לעיתון היו מנויים רבים יותר מל"הצפירה", ובוודאי מל"המליץ". בשנות קיומו נודעה לעיתון השפעה רבה לטובת התנועה הציונית ותחיית הלשון העברית, וזאת במידה רבה בזכות מנהלו אלישיב, שהיה הרוח החיה שלו.

התחרות הספרותית הראשונה בתולדות הספרות העברית

המו"ל אלישיב, שביקש למשוך מנויים, יזם ב-1903 את התחרות הראשונה בתולדות הספרות העברית: תחרות סיפור קצר. המבקשים להתמודד, סופרים צעירים בראשית דרכם, נתבקשו לשלוח סיפור מקורי, העוסק בחיי היהודים.
השופטים היו י"ל פרץ, יוסף קלוזנר וא"ל לוינסקי, כולם מהכותבים הקבועים בעיתון.
שלושים ושניים סיפורים הגיעו למערכת, ואחרי ניפוי נותרו עשרה.
הזוכה היה הסיפור "משק'לי חזיר" מאת יצחק דב ברקוביץ, אז בן 18, שפרסם את סיפוריו הראשונים עוד קודם לכן, באותה שנה, מעל דפי העיתון.
לפרס השני לא נמצא מועמד. הפרס השלישי ניתן לשלמה הלל'ס, על סיפורו "החיים נגד החיים". בין יתר הסיפורים, שנמצאו כולם רק ראויים ל"הכרה", היו סיפוריהם של עוד שלושה שהיו לימים סופרים עבריים ידועים: איתמר בן-אב"י, אשר ביילין וקדיש יהודה סילמן.
דימות

דימוּת (או "הדמאה" בשימוש לא-תקני, באנגלית: Imaging) הוא כל תהליך יצירת (או שחזור) דמות או צורה של עצם, ובפרט ייצוג ויזואלי של העצם - כלומר תמונה שלו. דימות יכול להתבצע באמצעות שיטות, כלים וסוגי מדידות שונים, שאינם בהכרח אופטיים (כלומר, לא מתבססים בהכרח על אור נראה).

תהליך הדימות

תהליך הדימות מאפיין את הגודל או המידע הנמדדים באופן מרחבי, במקום להסתפק במדידה בודדת וכוללת של המידע. לדוגמה, כאשר מדובר במדידת אור נראה, ניתן להבחין בין מד אור, ובין חיישן דימות אופטי (optical imaging sensor). מד אור הוא מכשיר המודד כמות של אור באופן כוללני, ופולט "קריאה" של עוצמת האור כמספר בודד. לעומתו, חיישן הדימות מודד את כמות האור בנקודות שונות ובכך מאפשר ליצור תמונה מרחבית, במקום קריאה בודדת. חיישן דימות אופטי מהווה את ליבה של כל מצלמה, כמו גם העין האנושית (הרשתית היא למעשה חיישן דימות).

דוגמאות ושימושים

לשימושים צבאיים קיימים אמצעי ראיית לילה תרמיים, המשתמשים באור תת-אדום לקליטת טמפרטורה של עצמים, ובמיוחד לראית בני אדם בלילה.
במיקרוסקופיה לא אופטית, למשל במיקרוסקופ כוח אטומי, נעזרים בדימות לשם קבלת דמות מוגדלת של עצמים זעירים במיוחד מתוך סריקה של מחט עדינה.
אריק פרינס

ביוגרפיה

פרינס נולד וגדל בעיר הולנד שבמדינת מישיגן למשפחת מהגרים מאיטליה.] אחותו היא בטסי דבוס, מזכירת החינוך של ארצות הברית בממשל הנשיא דונלד טראמפ. לאחר התיכון התקבל לאקדמיה הימית של ארצות הברית, אולם פרש לאחר תקופה קצרה. הוא השלים תואר ראשון בכלכלה בהילסדייל קולג'. בשנת 1992 לאחר שסיים את לימודיו, התגייס לצי ארצות הברית, השלים קורס קצינים, והתנדב ליחידת הקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), שם שימש כלוחם ומפקד. בשנת 1995, לאחר שאביו נפטר, פרש מן הצי ועבר לנהל את חברת ייצור המכונות המשפחתית.
בשנת 1997 הקים את חברת "בלאקווטר", שהיא חברת ייעוץ ביטחוני וקבלני אבטחה המתמחה בגיוס יוצאי כוחות מיוחדים ומתן שירותי הדרכה, לחימה ואבטחה ברחבי העולם. עד מהרה הפכה "בלאקווטר" לתאגיד ולאחד מחברות שכירי החרב הגדולות בעולם. אנשיה הוצבו כקבלנים של הצבא האמריקני במהלך מלחמת עיראק, מלחמת אפגניסטן ובמקומות נוספים. בשנת 2007 ספגה החברה ביקורת קשה, לאחר שכמה מעובדיה רצחו אזרחים עיראקים חפים מפשע בבגדאד.
פרינס, גרוש ואב לשבעה בנים.
ארון קריקסטיין

תחילת דרכו

קריקסטיין החל לשחק טניס בגיל 6. הוא התבלט בטורנירים של בתי ספר בארצות הברית, וכבר בגיל 16 זכה באליפות ארצות הברית עד גיל 18 כאשר הוא גובר על שחקנים מבוגרים ממנו. מיד לאחר מכן הפך למקצוען.

קריירה מקצוענית

טורניר ה-ATP הראשון שבו זכה קריקסטיין היה טורניר ריקליס-אייזנברג ברמת השרון כאשר גבר בגמר שנערך ב-15 באוקטובר 1983 על כריסטוף זיפף מגרמניה. בכך הפך קריקסטיין לזוכה הצעיר ביותר בטורניר ATP בגיל 16 ו-74 ימים – שיא בו הוא מחזיק עד היום. הוא הגן על תוארו ב-1984 כשגבר בגמר על שחר פרקיס.

ב-13 באוגוסט 1984, כאשר הוא בן 17 ו-9 ימים בלבד, נכנס קריקסטיין לראשונה לעשיריה הראשונה בדירוג ה-ATP, כשדורג במקום התשיעי בעולם. בכך קבע שיא נוסף בסבב ה-ATP כטניסאי הצעיר ביותר שדורג בעשיריה הראשונה בעולם. גם בשיא הזה הוא מחזיק עד היום.

באמצע שנות ה-80, כאשר הוא בשלב של נסיקה בקריירה המקצוענית שלו, סבל קריקסטיין מסדרה ארוכה של פציעות שעיכבו את התקדמותו ודירדרו את דירוגו. בין השאר נפגעו בפרק זמן קצר כפות רגליו, ברכיו ומפרקי ידיו, ובנוסף נדרס על ידי מונית בניו יורק ב-1987.

למרות כל זאת, קריקסטיין חזר לצמרת הגבוהה של הסבב ונודע כ"איש ברזל" בעל סבולת עילאית. הוא חזר 10 פעמים מפיגור 2:0 במערכות כדי לנצח ב-5 מערכות, ובסך הכל ניצח ב-27 מתוך 35 משחקים בקריירה שלו שנמשכו 5 מערכות. סגנון המשחק שלו התבסס על מהלכים ארוכים ומכות מדויקות מהקו האחורי.

הישגיו הגדולים ביותר בטורנירי גראנד סלאם היו חצאי הגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה ב-1989 ובאליפות אוסטרליה הפתוחה ב-1995.

גביע דייוויס

קריקסטיין שיחק בנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית בין השנים 1985 ו-1987, וכמו כן שיחק בנבחרת ב-1990 שם סייע לנבחרתו לעלות לחצי הגמר עם שני ניצחונות ביחידים על שחקני נבחרת צ'כוסלובקיה. ארצות הברית המשיכה וזכתה בגביע דייוויס, ללא קריקסטיין.
אברציה כדורית

אברציה כדורית היא אברציה אופטית שמקורה בצורתן הכדורית של עדשות או מראות. מרחק המוקד על הציר האופטי של העדשה (או המראה) הכדורית הוא שונה ממרחק המוקד של חלקי העדשה המרוחקים מהציר האופטי. כתוצאה מכך, קרניים היוצאות מנקודה אחת בגוף אינן מתרכזות בנקודה אחת כשהן נופלות על חלקים שונים של העדשה, והתמונה המתקבלת היא מטושטשת. האברציה הכדורית חזקה במיוחד בעדשות קצרות מוקד.
במקרים שבהם הדימות הוא של קרניים מקבילות לציר האופטי (למשל בטלסקופים), ניתן להימנע מאברציה זו על ידי שימוש במראה שצורתה פרבולית.