סיווג צפייה

סיווג צפייה הוא סיווג הניתן לסרטי קולנוע ולתוכניות טלוויזיה, על מנת להתריע על רמות שונות של אי התאמת התוכן המוצג בהם לצפייה של ילדים ונוער, ולסייע להורים להחליט האם סרט או תוכנית מסוימים מתאימים לילדיהם. סיווגי הצפייה השונים מתייחסים בדרך כלל לתכנים המכילים מין, אלימות או שפה בוטה.

משמעות הסיווג

במדינות מסוימות, סיווג צפייה עשוי להטיל על בתי הקולנוע חובה חוקית למנוע את כניסתם של מי שאינם עומדים בקריטריון הסיווג.
במדינות מסוימות, דוגמת ישראל ואוסטרליה, קיים גוף ממשלתי רשמי שאחראי על קביעת סיווגי הצפייה. במדינות אחרות, דוגמת ארצות הברית, הדבר נעשה על ידי ארגונים וולונטריים המשתייכים לתעשיית הקולנוע והטלוויזיה, ללא התערבות רשמית של המדינה. גם הקריטריונים לקביעת הסיווגים משתנים ממדינה למדינה. כך למשל, במדינות כמו ארצות הברית, גם סרטים המכילים תכנים מיניים עדינים יחסית מוגבלים בדרך כלל מפני צפייה של ילדים, בעוד שבמדינות כמו צרפת וגרמניה תכנים מיניים זוכים ליחס סלחני וסבלני יותר. לעומת זאת, סרטים המכילים תכנים אלימים יקבלו לרוב סיווג צפייה מחמיר במדינות כמו גרמניה ופינלנד, אך יזכו ליחס מקל יותר בארצות הברית.
לעיתים מפיקי סרטים ותוכניות מכוונים מראש לקבלת סיווג צפייה מסוים, ואם לא מתקבל הסיווג המבוקש, הם מבצעים בסרט או בתוכנית שינויים ועריכה מחדש, בעיקר כדי להימנע מסיווג צפייה מחמיר יותר מזה שאליו התכוונו. על פי רוב מעדיפים המפיקים שלא לקבל סיווג צפייה מחמיר, שמגביל את הצפייה למבוגרים בלבד, משום שסיווג כזה מפחית משמעותית את סיכויי ההצלחה הכלכלית של הסרט, שכן ילדים ובני הנוער מהווים חלק גדול מציבור צרכני הקולנוע, ואת הסיכויים להשיג רייטינג גבוה במקרה של תוכנית טלוויזיה, שכן תוכנית בעלת סיווג צפייה מחמיר לא תשובץ לשידור בשעות צפיית השיא. עם זאת, ייתכנו גם מקרים שבהם מבקשים המפיקים לקבל בכוונה תחילה סיווג צפייה מחמיר, על מנת לעורר סערה סביב הסרט או התוכנית ולקדם את יחסי הציבור שלהם, ובשלב מאוחר יותר הם מבצעים שינויי עריכה כדי לקבל סיווג צפייה נוח יותר. במקרים אחרים מופצות מספר גרסאות עבור מדינות שונות.
שיטת סיווגי הצפייה שנויה במחלוקת. יש הרואים בה סוג של צנזורה. אחרים מטילים ספק ביעילותה וביכולת לאכוף את המגבלות שהיא מטילה, במיוחד בעידן שבו האינטרנט, הוידאו וה-DVD מצויים כמעט בכל בית והופכים את הסרטים ואת התוכניות לזמינים לכל. כמו כן, גרסאות לא מסווגות או לא מצונזרות של סרטי קולנוע יוצאות בפורמט DVD כדבר שבשגרה. סרטים ותוכניות שמקבלים סיווג צפייה מחמיר עלולים לאתגר ילדים ולהגביר את סקרנותם לצפות במה שנקבע כי אסור להם לצפות בו (תופעת הפרי האסור).

תקרית הסופרבול בשנת 2004

במהלך מופע המחצית של גמר הפוטבול האמריקאי, הסופרבול, נחשף שדה של הזמרת ג'נט ג'קסון בשידור חי. מכיוון שמדובר באירוע הנצפה ביותר בטלוויזיה האמריקאית עם למעלה מ-100 מיליון צופים, יצרה התקרית תהודה גדולה וגרמה ל-FCC לקנוס את CBS, הרשת ששידרה את הסופרבול, ב-550 אלף דולר. האירוע השפיע רבות על הטלוויזיה האמריקאית ובעקבותיו נרתעו הרשתות הארציות מלהראות עירום בכל דרך שהיא. כמה חודשים לאחר המקרה נקנסה רשת ABC על פרק בסדרה N.Y.P.D, ששודר בשנת 2002, בטענה שהוצג בו עירום נשי בוטה. מאז הרשתות הארציות הפסיקו לחלוטין להציג עירום והקפידו למחוק סצנות עם עירום, ולו הקצר ביותר, מפרקים שצולמו טרם המקרה. מאז רק תוכניות עם הדירוג TV-MA, שלא משודרות ברשתות הארציות, יכולות להציג עירום מבלי להיקנס על כך.

המצב כיום

למרות זאת, פריחת הסדרות שמשודרות ברשתות הכבלים (שפחות כפופות למפרסמים שעלולים להשפיע על התכנים המופיעים) עם סדרות כמו ילדי האנרכיה ואימה אמריקאית הובילה בהדרגה להשיב ולהציג עירום מרומז יותר ופחות בערוצי הכבלים הפתוחים ואלו שבתשלום מה שהוביל גם את הרשתות הארציות לנסות בהדרגה לכלול גם הן סצנות בוטות יותר ממה שהציגו עד כה, תחת הסיווג TV-14. המהלך הזה מתקבל בשתיקה מצד ה-FCC, ללא קנסות חריגים כמו שהיו ב-2004.