google/wiki40b huggingface dataset:
ארג'ון אפדוראי

ביוגרפיה

אפדוראי נולד במומבאי שבהודו ובסוף שנות ה-60 היגר לארצות הברית. הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת ברנדייס ב-1970, ולאחר מכן המשיך בלימודיו עד לקבלת משרת פרופסור באוניברסיטת שיקגו, שם רכש את התואר השני בשנת 1973 ואת תואר הדוקטור בשנת 1976. זמן מה לימד באוניברסיטת ייל, ולאחר מכן עבר ללמד באוניברסיטת בית הספר החדש בניו יורק, שם לימד מדע המדינה.
עבודתו של אפדוראי מתמקדת בגלובליזציה ובהשפעותיה, בזרימה המתמדת של אנשים, רעיונות וטובין בין המרכזים השונים והפריפריות השונות. בין ספריו הידועים ניתן למצוא את "Worship and Conflict under Colonial Rule" ‏(1981), את "Disjuncture and Difference in the Global Cultural Economy" ‏(1996) ואת "Fear of Small Numbers" ‏(2006).
Loverboy

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קארי עצמה ותומאס ג'רקינס והופק על ידי קארי עצמה וקלארק קנט. גם לארי בלאקמון מלהקת Cameo קיבל קרדיט על כתיבת השיר בשל הסימפול של השיר "Candy" של הלהקה אשר גם משתתפת בשיר.
מבחינה לירית, בשיר מפנטזת קארי על המאהב שלה שיספק את צרכיה מכל הבחינות. בנוסף לשיר, גם יצא רמיקס רשמי בשיתוף לודקריס, דה בראט ו-Shawnna and Twenty II.

מחלוקת

השיר עורר מחלוקת רבה לאור העובדה שבעלה לשעבר, טומי מוטולה שהיה באותה התקופה המנהל הכללי של סוני מיוזיק, חברת התקליטים בה קארי הייתה חתומה בה, לקח חלקים מתוך השיר והעביר אותם לג'ניפר לופז, עבור שירה "I'm Real", שבהמשך הפך להיט, אשר כבש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100.
השיר המשיך לעורר מחלוקת בעקבות הופעות של קארי איתו, בהן חוותה התמוטטות עצבים והתמוטטות נפשית.

הצלחה

השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום ה-2 בארצות הברית. על מנת לקדם את השיר, חברת התקליטים של קארי הציעה את השיר במחיר מוזל של 49 סנט בלבד מה שגרם להעלאה רבה במכירות של השיר והפך אותה לשיר הנמכר ביותר במדינה לשנת 2001.
למרות ההצלחה הרבה בארצות הברית, השיר לא הצליח לשחזר את ההצלחה ביתר העולם, אם כי בקנדה ואוסטרליה הצליח להיכנס לעשירייה העליונה וגם באיטליה ופורטוגל.
ראיף בדאווי

ביוגרפיה

בדאווי נולד לאם ממוצא נוצרי לבנוני ואב סעודי מוסלמי. אמו נפטרה כשהיה ילד. הוא למד בבית ספר עד גיל 13, ולאחר שאביו התלונן שהוא אינו מציית לו, עבירה פלילית לפי החוק הסעודי, הוא נשלח למאסר ו"חינוך מחדש" למשך שישה חודשים.
ב-2006 יסד את אתר האינטרנט "שחררו את הסעודים הליברלים" שהיה פורום לדיונים בנושאים פוליטיים, זכויות אדם, חברה ותרבות. תוך שנה היו בו חברים כ-2,000 איש.
בדאווי נעצר בשנת 2012 באשמת העלבת האסלאם באמצעות האינטרנט וכפירה באסלאם ונידון לשבע שנות מאסר ו-600 מלקות. ב-7 במאי 2014 תוקן העונש ל-1,000 מלקות ו-10 שנות מאסר, בנוסף לקנס של מיליון ריאל סעודי.

חיים אישיים

בדאווי הוא אב לשלושה ילדים (טראד, נג'ווה, מרים), התחתן עם איסף חידר בשנת 2002 בערב הסעודית. אשתו וילדיו קיבלו מקלט מדיני בקוויבק, קנדה, בשנת 2013.
אחותו היא סמר בדאווי, פעילת זכויות אדם סעודית הפועלת בעיקר למען זכויותיהן של נשים בארצה.
פראג (שיר)

רקע

ב-21 באוגוסט 1968 פלשה ברית המועצות עם חברות ברית ורשה לרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית על רקע כישלונה למנוע את המשך יישום רפורמות האביב של פראג שקידם אלכסנדר דובצ'ק. דובצ'ק, אשר מונה למנהיג המפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה לאחר התפטרות אנטונין נובוטני, ביקש לחזק את זכויות הפרט במדינה, למרות התנגדות ברית המועצות.
הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה הביאה להתנגדות לא אלימה מצד אזרחי צ'כוסלובקיה שסירבו לסייע לחיילים והתווכחו עימם. אחד מסמלי ההתנגדות הלא אלימה לפלישה הסובייטית היה מעשהו של הסטודנט יאן פאלאך שהעלה את עצמו באש בכיכר ואצלב.
איינשטיין וחנוך ביקשו להביא לתרבות הישראלית גם "צרות של אחרים" ולא להתמקד רק בהווי הישראלי היומיומי, ולפיכך נכתב השיר "פראג" בהתייחס לאירועים הקשים בפראג.

תוכן השיר

השיר מתחיל בתיאור הפלישה עצמה, על רקע האביב של פראג וחלומות החופש של האזרחים ("אל העיר שבוית חלום, צל כבד וזר הגיח"), הקומוניזם מתואר בשיר על בסיס סמליו המוכרים, בבית הראשון "ירח באדום" הרומז לחרמש בדגל ברית המועצות ובבית השלישי "דובים חרשים" הרומזים לדוב הסובייטי. השיר מתאר את התנגדותם הלא אלימה של התושבים, גם במחיר מות החופש כמו גם המוות הפיזי שפקד 72 מאזרחי צ'כוסלובקיה ("דומית כניעה בלי קרב, איש את נשקו נצר עד מוות"). בהמשך מתאר השיר את העיר פראג כעיר רפאים ריקה. תיאור דומה ניתן למצוא בשיר "ירושלים של זהב" שגם בו מתוארת ירושלים כעיר ריקה, מאחר שהיא אינה חופשית מכיבוש עוין, לתפישת המחברת.
השיר כולו מתאר אפלה וחושך, כשהפזמון מדגיש שאף השחר לא עולה עוד על פראג, כל עוד נמשך הכיבוש הסובייטי ("איך על פראג שחר לא בקע", "שם השחר עוד יבקע") עד לבית החמישי והאחרון שבו מופיע לפתע "אור מוזר" אותו מביא עימו "איש צעיר" שחמק ל"ככר העיר שמתה". בית זה מתאר את מעשהו של הסטודנט יאן פאלאך שהעלה את עצמו באש בככר ואצלב.
כדור לחץ

כדור לחץ או כדור מתח או כדור להפגת מתחים או כדור עצבים הוא צעצוע גמיש, לרוב קטן יחסית (בדרך כלל בקוטר של עד 7 ס"מ), אשר ניתן למחוץ ביד בעזרת מניפולציה שנעשית על ידי האצבעות. הוא מיועד לרוב כדי להקל על דחק ומתח בשרירים, או כדי להפעיל את שרירי היד.
למרות שמם, כדורי לחץ רבים אינם בצורת כדור. ישנם כדורים המעוצבים בצורות משעשעות, ויש כאלו הכוללים סלוגנים, הדפסים שונים, סמלים או לוגואים של חברות. הם עשויים להיות מוצגים לעובדים ולקוחות של חברות, כחלק ממוצרי קידום מכירות או מתנות לעובדים וללקוחות. בבריטניה, כדורי הלחץ הם במקום השלישי בין מתנות קידום המכירות הפופולריות ביותר. 
מאחר שיש כעת צורות רבות לכדור זה שאינן-כדוריות, כדורים אלו ידועים באופן כללי כמסייעים בהפחתת מתחים ולחצים.

סוגים

ישנם מספר סוגים שונים של כדורי לחץ, שמקורם ממדינות שונות ברחבי העולם. באמריקה הסוג הנפוץ ביותר של כדורי הלחץ הוא כדורשק (Hacky Sack).
כדור הלחץ הנפוץ ביותר באוסטרליה הוא כדור העשוי מסוג גומי מוקצף, סוג זה יעיל במניעת לחצים, מאחר שבעת סחיטת הכדור החומר ממנו הוא עשוי, מחזיר בעצם התנגדות ללחיצה. סוג נוסף נפוץ של כדורי לחץ הם כדורי באודינג   מסין. כדורים אלו אינם ניתנים ללחיצה בקלות על פי רוב, אלא הם עשויים מחומר מוצק יותר, ולרוב נמכרים בזוגיות, כך שניתן לגלגל אותם ביחד על מנת לקבל צלילים מרגיעים ותחושה של מגע חלק בכפות הידיים.
כמה מהכדורים מרגיעי המתחים עשויים מחומר גמיש שהוא לרוב פוליאוריתן מוקצף. כדורים אלו מיוצרים על ידי הזרקה של רכיבים נוזליים של הקצף לתוך תבנית. ההזרקה הזו יוצרת תגובה כימית, וכתוצאה מכך נוצרות בועות של פחמן דו-חמצני כתוצר לוואי, אשר בתורו יוצר את הקצף.
כדורי לחץ, במיוחד אלה המשמשים בפיזיותרפיה, יכולים להכיל גם ג'ל ברמות צפיפות שונות בתוך עטיפה חיצונית, העשויה מעור או מסוגים שונים של בד.
סוג אחר של כדורי לחץ עשוי מג'ל סיליקון ומשמש, בנוסף להרגעת מתחים ולחצים, גם לטיפול בבעיות אורתופדיות שונות, בבניית תנועת כף היד, כוח, ואחיזה ועוד.
בסוג אחר של כדורים משתמשים במעטפת גומי דקה לכדור המכיל מילוי של אבקה עדינה, שמרקמה דומה לקמח, טלק וכו'. כדורי לחץ מסוג זה ניתנים גם להכנה ביתית על ידי מילוי של בלון גומי באבקת סודה לשתייה.
ישנם עוד מספר סוגים של כדורי לחץ הדומים לכדורשק ומשווקים אותם לשימוש ככדורי-לחץ.
קמפיין המרצה

קמפיין הַמְרָצָה (או קמפיין להוצאת בוחרים ובאנגלית: Get Out The Vote ובראשי תיבות: GOTV; תרגום מילולי: הוצא את הבוחרים) הוא מסע פרסום המיועד להעלות את שיעור המצביעים להצביע בבחירות במדינות בהם לא מונהגת הצבעת חובה .
ייתכנו שני סוגים של קמפיינים: הראשון, מסע פרסום המבוצע על ידי הרשויות או ארגונים שאינם מפלגתיים המנסים להניע בוחרים הפוטנציאליים לממש את זכותם להצביע; והשני, מאמצים שנעשים על ידי מפלגות פוליטיות או פוליטיקאים הממוקדים לבוחרים מסוימים שצפויים להצביע לטובתם.
סוג של קמפיין המרצה נפוץ בבחירות בישראל הוא קמפיין געוואלד, המיועד לטעת בקרב מצביעים פוטנציאליים את התחושה כי הצבעתם מחויבת המציאות, ובלעדיה יקרה אסון.
כריסטיאן דוריולה

ביוגרפיה

דוריולה נולד בפרפיניאן.

אלוף עולם

באליפות העולם בסיף שנערכה בליסבון, פורטוגל בשנת 1947 זכה דוריולה בשתי מדליות זהב בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות ברומח קבוצתי ומדליית כסף בתחרות רומח אישי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בקהיר, מצרים בשנת 1949 זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות רומח אישי ובכך הגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי ובאליפות העולם בסיף שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1951 הוא זכה במדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי.

אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה דוריולה בשתי מדליות זהב, בתחרות ברומח אישי ובתחרות ברומח קבוצתי. 
באליפות העולם בסיף שנערכה בבריסל, בלגיה בשנת 1953 זכה דוריולה בשתי מדליות זהב בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי, באליפות העולם בסיף שנערכה בלוקסמבורג בשנת 1954 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות רומח אישי ובכך הגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי ובאליפות העולם בסיף שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1955 הוא זכה במדליית כסף בתחרות רומח אישי.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות ברומח אישי והגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בפילדלפיה, ארצות הברית בשנת 1958 זכה דוריולה במדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.
באולימפיאדת רומא (1960) זכה דוריולה לכבוד לשאת את דגל צרפת בטקס הפתיחה של המשחקים. בתחרויות עצמן הוא סיים במקום שמיני בתחרות רומח אישי, במקום חמישי בתחרות רומח קבוצתי ובמקום תשיעי בתחרות דקר קבוצתי.

משפחתו

פייר ז'ונקר דוריולה, הוא בן דודו של דוריולה והוא אלוף אולימפי ברכיבה על סוסים, בעל 4 מדליות מהן 2 זהב ו-2 כסף ב-5 אולימפיאדות.
בשנת 2007 נפטר דוריולה בנים.
סמיר אל-יוסף

סמיר אל-יוסף (בערבית: سمير اليوسف; נולד ב-1965) הוא סופר, פובליציסט ומבקר ספרות פלסטיני המתגורר בלונדון.
הרשות לפינוי מוקשים

הרשות לפינוי מוקשים (רלפ"ם) היא יחידה במשרד הביטחון שתפקידה לקבוע את הכללים, להפעיל חברות בפרויקטים לפינוי שדות מוקשים ולפקח עליהן.

היסטוריה

הרשות הוקמה ב-2011, בהתאם להוראות חוק לפינוי שדות מוקשים, התשע"א-2011. החוק נחקק בעקבות פציעתו של ילד (דניאל יובל) שעלה על מוקש ברמת הגולן בפברואר 2010, והעלה לסדר היום הציבורי את סוגיית שדות המוקשים בישראל.
אדוארד המרטיר

ביוגרפיה

אדוארד היה בנו הבכור של אדגר, מלך אנגליה, מאשתו הראשונה אתלפלדה. לאחר מות אביו ב-975 ירש אדוארד את כסאו, אך נתקל בהתנגדות לשלטונו מצד אחדים מהאצילים. בראש אותם מתנגדים עמדה אמו החורגת של אדוארד, המלכה אלפרידה, ששאפה להעביר את הכתר לידי בנה שלה, אתלרד. למרות זאת נהנה אדוארד מתמיכה רבה יותר, בין היתר מצד אנשי דת בכירים כגון דאנסטן הקדוש, הארכיבישוף מקנטרברי, ואוסוולד מוורסטר, הארכיבישוף של יורק. תחת השפעתם הכיר הויטנגמוט באדוארד כמלכה החוקי של אנגליה, והוא הוכתר בידי הארכיבישוף דאנסטן.
בתקופת עלייתו של אדוארד לשלטון, סבלו מנזרים רבים מהתקפות בידי אצילים שחשקו באדמותיהם. מנזרים רבים נחרבו עד היסוד, ונזירים נאלצו להימלט. המלך אדוארד, שהיה נוצרי אדוק, צידד במנזרים ובאנשי הדת, וסייע לדאנסטן בהגנה עליהם. הדבר עורר את מורת רוחם של אצילים רבים, שהחלו לתמוך במלכה אלפרידה ותכננו להדיח את אדוארד ולהמליך במקומו את אחיו אתלרד.
ב-18 במרץ 978, יצא המלך לצוד עם פמלייתו בקרבת וירהאם שבדורסט. במהלך הציד החליט המלך לבקר את אחיו הצעיר, ששהה באותה עת בטירת קורפה הסמוכה, מקום משכנה של אמו אלפרידה. הוא רכב לטירה בגפו, ללא איש מפמלייתו. בעודו על סוסו, הסיחה אלפרידה את דעתו בכך שהגישה לו כוס תמד, אך בזמן ששתה דקר אותו אחד מנאמני המלכה בגבו. אדוארד ניסה להימלט, אך נפל מסוסו למפל סמוך.
לאחר מותו של אדוארד ירש את כסאו אחיו אתלרד אובד העצה, שהיה אז בן עשר.
צסיס

טירת צסיס

החלק הוותיק ביותר של צסיס היא המצודה על גבעת "רייקסטו", טירה מבוצרת מעץ שנבנתה על ידי שבט המכונה "ונדס".
הצלבנים הגרמנים הידועים כאחים של הליבונים החלו את הבנייה של טירת צסיס ליד הגבעה ב-1209. כאשר הטירה הורחבה, היא שימשה כמעון עבור יחידת המסדר הליבוני. בשנת 1577 החיילים הרסו את הטירה כדי למנוע ממנה ליפול לידיו של איוואן הרביעי. בשנת 1598 העיר שולבה באיחוד הפולני-ליטאי. בשנת 1620 צסיס נכבשה על ידי שוודיה. היא נבנתה מחדש לאחר מכן, אולם היא נהרסה שוב בשנת 1703 במהלך המלחמה הצפונית הגדולה על ידי הצבא הרוסי. כאשר ב-1777 הטירה הועברה לידי הרוזן סיברס, היה המקום בית המגורים החדש שלו. מאז 1949, מוזיאון ההיסטוריה של צסיס קיבל לידיו את הטירה. החצר הקדמית של הטירה מוקפת על ידי אסם. לצד האסם יש את מבשלת השיכר העתיקה ביותר בלטביה, "darītava Cēsu alus", אשר נבנתה בשנת 1878 במהלך השנים האחרונות של הרוזן סיברס, אך מקור התאריך לא ברור לחלוטין ויש המשייכים אותו לתקופה של המסדר הליבוני.
בהמשך משתרע פארק של הטירה, אשר נבנה בשנת 1812. הפארק כולל את "המאפיין הרומנטי של פעם", עם שבילים, צמחים אקזוטיים, ומי האגם המשקפים את הטירה.

העיר

התכנון של העיר נעשה במחצית השנייה של המאה ה-13. השוק והכנסייה היו במרכז העיר, ומרכז הדיור העירוני היה הטירה עם שלושה מגדלים מבוצרים. העיר הייתה גם מוקפת חומת אבן דולומיט עם שמונה מגדלים וחמישה שערים. בניינים מימי הביניים בעיר כוללים את כנסיית יוחנן הקדוש (נבנתה 1281–1284) וחורבות הטירה. בנוסף, רשתות הכביש העתיק מקשרים את הבניינים ששרדו מימי הביניים, אם כי בניינים רבים נהרסו (האחרון נהרס בשנת 1748).
במחצית השנייה של המאה ה-19, התחברה העיר לכביש פסקוב (1868) ולקו הרכבת עם הבירה ריגה (1889) אשר האיצה את פיתוח העיר.
קרב צסיס ביוני 1919 כאשר כוחות אסטוניה ולטביה ניצחו את הגרמנים היה אחד הקרבות המכריעים במלחמת העצמאות של לטביה.
אלי רוה

אלי רוה (נולד ב-1945) הוא סופר ומשורר ישראלי.

ביוגרפיה

אביו ברח מגטו ורשה לרוסיה בראשית שנת 1940, אמו גרה בויזנה במחוז ביאליסטוק, פולין; במלחמת העולם השנייה הגיעו שני הוריו בנפרד להרי אורל, רוסיה, שם אלי נולד. כשאלי היה בן שישה חודשים חזרו לעיר לגניצה בפולין, שם גדל.
הוא עלה לישראל בגיל 11, בשנת 1957 והתיישב עם משפחתו בפתח תקווה,
בה הוא מתגורר עד היום. אלי הוא הבן הבכור, לו אח ושתי אחיות. אלי למד בבית הספר פיק"א ואחר כך בפנימיית כפר הנוער ניצנים, אביו עבד כחייט וכל המשפחה התגוררה בחנות, שגם שימש את האב לעבודתו כחייט. סיים כתה ט' ובהיותו בן 15 הלך לעבוד כדי לעזור לפרנסת המשפחה. עד הצבא עבד כשוליית צבע ומשנת 1974 ועד היום עובד כצבע באופן פרטי.
הוא מספר:
"צביעת הקירות הייתה משעממת וחד גונית ובשביל להעביר את הזמן הייתי מביא לעבודה רדיו ומקשיב לשירים תוך כדי עבודה. שמתי לב שאני מחבר מילים משלי לפי המנגינות שתופסות אותי. מאז חיידק הכתיבה לא מרפה ממני."
בצבא שירת כחבלן בהנדסה קרבית ובכך המשיך בשירות המילואים שלו.
במלחמת יום הכיפורים לחם בחזית המצרית ושירת שישה חודשים בראס סודר. ב-1979, כשהיה בן 34, התפרסמו שיריו הראשונים, הוא מספר:
"כתבתי שני שירים: 'פרת משה רבנו' ו'גמל שלמה' והחלטתי לשלוח אותם למדור ילדים ב'ידיעות אחרונות'. להפתעתי פירסמו את השירים. פתאום קבלתי הצעות נוספות מעיתונים לכתוב גם להם שירים וכך זה התפתח והשאר היסטוריה".
הוא התחיל לקרוא בערבים ספרי ילדים רבים והשתתף בסדנה לספרות ילדים.
בינה אופק, עורכת המוסף לילדים צילצלה אליו והזמינה אותו לכתוב סיפורים. במשך השנים פרסם למעלה מארבע מאות סיפורים בכל עיתוני הילדים.
הוא כתב שירים על חגים, שלח אותם להוצאות, כולן החזירו לו את כתבי היד, פרט להוצאת מסדה שהחליטה לפרסמם כספר בשם "חג בלב", אשר הופץ בכ-17,000 עותקים.
הספר ראה אור ב-1984, כשהיה בן 39 ורוה זכה עליו בפרס משרד החינוך.
שיריו מפורסמים בעשרות אנתולוגיות ומקראות לימוד לבתי הספר.
עד לשנת 2014 פרסם רוה 42 ספרים, 40 לילדים ונוער ושניים – ספר שירה מצולם ורומן.
הוא הוציא לאור דיסק-קלטת, בו רוחמה רז שרה 14 שירים מתוך ספרו "ספינה משוקולד", בהלחנת רוברט ניסנסון.
רוה כתב ביקורות על ספרי ילדים ב"מאזנים". הוא פעיל באגודת הסופרים העבריים ובסומליו"ן – ארגון סופרי ילדים ונוער.
משנת 2010 יושב בוועד של פרס היצירה לסופרים ומשוררים.
הנחה סדנאות לכתיבה יוצרת והיה סופר אורח.
שנתיים הדריך בפרויקט של המחלקה הפדגוגית במפעל "סיפור נולד". ובמשך שלוש שנים השתתף בפרויקט סופר אורח.
במשך כחמש עשרה שנה הדריך בספריית רמלה וביחד הוציאו עשרות חוברות ושלושה ספרים. הוא לקח חלק בפרויקטים "סיפור נולד" ו"סופר אורח" של משרד החינוך והופיע ב"מפגש עם סופר" במסגרת סל תרבות ארצי.
אלי רוה נשוי מאז שנת 1969 לחיה, ולהם שלושה ילדים.
MetaWeblogAPI

MetaWeblog API ‏ (MWA) הוא ממשק תכנות יישומים הנשען על XML-RPC במטרה לאפשר לפלטפורמות בלוגים ותכנים, לחשוף פונקציונאליות שתאפשר לתוכנות חיצוניות לבצע פעולות ניהול תוכן באותה פלטפורמה.

הסבר כללי

בשנים האחרונות, גדלה כמות הפלטפורמות המאפשרות פתיחת בלוג וניהולו. אותן פלטפורמות מציעות, כל אחת בצורה שונה, אפשרות לבצע את אותן פעולות עיקריות של כתיבה, עריכה ומחיקה של תכנים ועוד מספר פעילויות עזר. הוחלט אם כך, ליצור איזשהו תקן שיעבוד על בסיס פרוטוקול XML-RPC (מאפשר העברת תכנים בין שרת ללקוח בצורה מבוססת XML) ויאפשר לכל מערכת לחשוף פונקציות שכולם יוכלו להשתמש בהם, בעלות שם קבוע, כשכל מערכת תספק מימוש שלה. וכך, ניתן יהיה למשל ליצור תוכנות שולחניות לניהול בלוגים (כדוגמת Windows Live Writer) שיוכלו לתקשר עם מספר רב של מערכות בלוגים שיממשו את התקן של MetaWeblogAPI ויאפשרו ביצוע פעולות שונות. התקן החל במערכת Blogger אולם לאחר מכן הוא נוסח כך שכל המערכות יוכלו לממש אותו.

מה התקן מאפשר?

התקן מאפשר לתוכנות שולחניות או לחלופין אתרי אינטרנט חיצוניים להתחבר לבלוג בהינתן שם משתמש וסיסמה, להוסיף, לערוך ולמחוק רשומות, לקבל את מידע העיצוב של הבלוג ואם התוכנה מאפשרת, גם לכתוב את הרשומה בתצורת WYSIWYG לפי עיצוב הבלוג. אתר "פליקר" למשל, מאפשר לרשומים בו להגדיר את הבלוג שלהם, ולהוסיף תמונות לבלוג ישירות מאתר פליקר. הדפדפן הקהילתי Flock מאפשר למשתמשים בו לכתוב רשומות ישירות מתוך חלון הדפדפן לאחר שהגדירו את פרטי הגישה ל-RPC של הבלוג המממש את תקן MetaWeblogAPI.

תוצאות התיקנון

לאחר שהוסכם על התקן והחלו לממש אותו, פותחו תוכנות שמאפשרות עריכה וניהול מרחוק של בלוג, כאשר אותה תוכנה לא צריכה ליצור התאמה מיוחדת לכל מערכת בנפרד, אלא, היא עובדת מול MWA ומשתמשת בפונקציות שלה, ומתקשרת עם המערכות שתומכות בכך באמצעות הפונקציות האלה לאחר שמוגדר לה קובץ ה-RPC של הבלוג שמאפשר את התקשורת הזאת.
בית הקברות הצבאי הארגנטינאי באיי פוקלנד

בית הקברות

לאחר המלחמה הציעה בריטניה לארגנטינה להחזיר אליה את גופות חלליה מאיי פוקלנד, אך ארגנטינה סירבה בידיעה שקברי החללים יהוו נוכחות ארגנטינאית קבועה באיים. 
הממשלה הבריטית שכרה לפיכך את שירותיה של חברת קבורה אזרחית על מנת שתרכז את גופות החיילים הארגנטינאים שנפלו באיים לאתר קבורה אחד, בסיוע חיילי הצבא הבריטי. לצורך כך נבחר אתר קבורה זמני שהוקם כשני קילומטרים מצפון-מזרח ליישוב דרווין שבמרכז האי המזרחי. במקור נקברו בו 47 חיילים ארגנטינאים שנהרגו בקרב גוס גרין ב-28 במאי.
החללים נקברו בבית הקברות בשלוש חלקות. למראשות כל קבר הוצב צלב עץ (לסימול ארעיות) לבן ולרגליו טבלת אבן הנושאת את שם החלל. על רבים מן ההרוגים לא נמצאו דסקיות זיהוי ונעשו מאמצים לזהותם בדרכים אחרות. בכל זאת 123 מהקברים באתר הם קברי אלמונים. בין החלקות משתרע מרבד עשב.
בית הקברות מסוגר משלושה צדדים בגדר עץ לבנה. בצידו המערבי הוא מוקף באנדרטה - קשת של לוחות זכוכית הנתונים במסגרות אבן אפורה, שעליהם נחרתו שמות כל 649 החיילים הארגנטינים שנפלו במלחמה. במרכז השורה ניצב צלב גדול. כמו כן מוצבת באנדרטה דמות הקדוש המגן של ארגנטינה. אנדרטה זו הוצבה באתר בשנת 2007.
מאז הפשרת היחסים בין בריטניה לבין ארגנטינה ב-1999 מופקדות משפחות החללים הקבורים באתר על תחזוקתו, והן שכרו לשם כך ארגנטיני המתגורר באיים.
ב-9 בנובמבר 2002 ביקר באתר והניח בו זר הנסיך אנדרו, בנה של המלכה אליזבת השנייה, אשר לחם בעצמו במלחמת פוקלנד כטייס.
בשנת 2009 הכריזה ממשלת ארגנטינה על בית הקברות כאתר היסטורי לאומי.
בחודש יולי 2012 חובלה דמות הקדוש באנדרטה. ארגנטינה מחתה על כך בפני בריטניה והעבירה הודעה בנדון לאו"ם לארגון הצלב האדום הבינלאומי. המשטרה המקומית חקרה את האירוע והנזק תוקן.
אדם יואנמואו

גילוי

השרידים של אדם יואנמואו התגלו ב-1 במאי 1965 על ידי הגאולוג פָאנְג צְ'ייֵן (钱方), שעבד במכון לחקר מכניקה גאולוגית. בהתבסס על תיארוך פלאומגנטי של הסלע בו הם נמצאו, ההערכה הייתה בתחילה כי המאובנים היו בערך בני 1.7 מיליון שנים, ובכך ייצגו את המאובנים הקדומים ביותר של אדם שנמצאו ברפובליקה העממית של סין ובמזרח אסיה. פעם חשבו כי "אדם וושאן" (巫山人) עתיק ממנו, אבל מחקרים גילו כי אדם וושאן הוא בפועל מין קוף קדמון השייך למשפחת הפונגינאים (ממנה נותר כיום רק הסוג אורנגאוטן).
סמוך לאתר הוקם מוזיאון המוקדש לאדם יואנמואו וכולל כ-1,000 פריטים מרחבי יונאן המוקדשים לפרהיסטוריה של המחוז.

המחלוקת על התיארוך

קיימות מחלוקות ודעות סותרות לגבי תיארוך אדם יואנמואו. מאמר סקירה מ-1983 של ג'ופרי פופ (Geoffrey Pope), חוקר מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי  הטיל בעקיפין ספק לגבי התיארוך, וטען כי הראיות אינן תומכות בהופעתם של הומינידים באסיה לפני למעלה ממיליון שנה. (מאז פרסום המאמר ב-1983 התגלו ממצאים המוכיחים כי פופ כנראה טעה).
קבוצת חוקרים מסין פרסמה ב-1978 טענה שפרט מספר 4 בחלק העליון התצורה שבו נמצאו השיניים הוא מהפליסטוקן התיכון, כלומר כ-790,000 עד 130,000 שנים לפני זמננו. ליו ואחרים (1983) משערים שגילו של אדם יואנמואו הוא פליסטוקן תיכון, אינו עתיק יותר מ-0.73 מיליון שנים, וקרוב לוודאי שהוא בן גילו של אדם פקין מאתר ג'ואוקואודיין. שנתיים אחר-כך פרסמו צ'יין ואחרים שמחקרים נוספים של גילו של אדם יואנמואו מחזקים את ההשערה כי הוא בן 1.7 מיליון שנים (פליסטוקן תחתון), ועם זאת עדיין יש מחלוקת לגבי סביבת ההשקעה, פלאוקלימטולוגיה, התקרחנות והיבטים נוספים.
מחקר של ליו ודינג מ-1984 ציין כי הסדר של הפאונה באתר היה הפוך, כאשר יותר בעלי החיים נכחדים מצויים בשכבות העליונות ביותר מאשר עמוק יותר, ובהתבסס על עדות זו הם מציעים לתארך את אדם יואנמואו לפליסטוקן תיכון, לפני 0.5 עד 0.6 מיליון שנים.
לטענת צ'יין ואחרים (1991) תיארוך פלאומגנטי מהשכבה בה נתגלו השיניים הם בממוצע בני 1.7 מיליון שנים.
מסאיוקי היודו ואחרים פרסמו ב-2002 מאמר בכתב העת Journal of Human Evolution מחקר שטען כי גיל השכבה שבה נמצא אדם יואנמואו הוא 0.7 מיליון שנים. במחקר מ-2008 שהתפרסם באותו כתב עת טוענים ג'ו ואחרים כי דווקא התיארוך 1.7 מיליון הוא התיארוך הנכון.
אף שמקובל להניח כי אדם יואנמואו הוא בן 1.7 מיליון שנים, הוויכוח לא הוכרע בשל המגבלות של עבודות איסוף וחפירות מאובנים באותה תקופה, המיקום המדויק ומצב הקבורה של שתי השיניים לא היו ברורים במיוחד, וגם השיוך התרבותי של כלי האבן הקשורים אינו ברור.
חברון שוברת שתיקה

סגנון הספר

ציפי שליסל, מדריכה במוזיאון חברון ופעילה בסוכנות הידיעות תצפית (TPS), מתארת בשפה קולחת שלל חוויות מיוחדות שעברה כיהודיה החיה בחברון, ומפגשים אנושים ואמתיים, מרתקים ולעיתים סוריאליסטים בין תושבי המקום היהודיים לבין תושביה הערביים, בין ארגוני שמאל קיצוני לפעילי ימין רדיקלים, בין חיילים ישראלים ועיתונאיים אירופאיים, בין מנהיגי חמולות לצאצאי נרצחי תרפ"ט.
הספר מורכב מפרקים הקצרים שאינם נעים בציר כרונולוגי. מאורעות תרפ"ט, שבויי גוש עציון שהובלו לחברון בתש"ח, רצח שלהבת פס ואינתיפאדת הסכינים שזורים זה בזה.
בספר מתוארים מפגשים עם אנשים ונשים שיכולים להתקיים אך ורק בחברון, שיחות מפתיעות עם אנשים שונים שחלקם "מיוחדים מאוד" וכן דמויות ססגוניות. הישראליים, הערביים, חיילי צה"ל ופעילים בינלאומיים שכולם בוחשים בנעשה בחברון. היסטוריה לא ידועה, מאבקים פוליטיים ומשפטיים, ההתמודדות עם דעת הקהל בישראל  ומחוצה לה וגם הרבה סיפורים אישיים שחלקם כואבים מאוד. שליסל מצליחה להעביר לקורא הרגשה שהוא מתבונן, רואה ושומע את האנשים והנשים, מריח את הריחות מפחד ומתגבר, מתוסכל וגם גאה ולפעמים מנגב דמעה של כאב או של שמחה.
שליסל עצמה מתארת: "הספר כתוב בצורה אישית דרך הסיפור שלי ושל המשפחה שלי, מסבתא שלי שניצלה מפרעות תרפ"ט, דרך הרצח של אבא".
שלהוב

שלהוב (באנגלית: Flaming) הוא מנהג של כתיבת הודעות פוגעניות, מקוממות ועוינות בפורומי אינטרנט, קבוצות דיון או דואר אלקטרוני.
הודעת שלהוב יכולה להראות ככל הודעה אחרת, אך מטרתה שונה - במידה רבה לפחות, אין בכוונת המשלהב לתרום לדיון, להבהיר את עמדתו או לשכנע משתתפים אחרים בדעתו. המניע לשלהוב הוא בעיקרו פסיכולוגי או חברתי ורצון המשלהב הוא לזכות בתשומת לב, להבליט את עליונותו או סמכותו בנושא הנדון. המשלהב מפיק הנאה בעיקר מסרקזם שהוא מפזר באותו דיון.
לעיתים אין כוונה בשלהוב אלא להעליב ולהציק למשתתפי הדיון האחרים. משהחל המשלהב לפעול כך באופן עקבי, יש שיראו בהתנהגותו "טרוליזם", ופעולה זו נקראת לרוב גם "הטרלה".
אלירן גואטה

קריירה

גואטה החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של אליצור מכבי נתניה והתקדם בקבוצה הנוער.
ב-1993 החל לשחק בקבוצת הבוגרים של מכבי נתניה מהליגה הלאומית (הליגה השנייה) בן 18.
ב-1997 עבר גואטה לארצות הברית ושיחק במכללת טיילר ג'וניור קולג שבטקסס שתי עונות שלאחריהן שב למכבי נתניה.
ב-1998 עבר לשחק בבית אליעזר וב-2000 עבר למכבי חדרה.
ב-2002 עזב את ישראל ועבר לשחק בקבוצת מגניטוגורסק מהסופרליגה הרוסית.
ב-2003 שב לישראל וחתם בהפועל עפולה ובאותה שנה עבר למגדל העמק.
ב-2004 שב לאליצור נתניה וב-2008 אף העפיל עמה לליגת העל, במדיה שיחק שש עונות בשתי קדנציות בליגת העל (97-98,2009-2014) ואף שיחק ביורוצ'לנג' בעונת 2011.
Necurs botnet

נקרוס בוטנט (באנגלית: Necrus Botnet) היה בוטנט זדוני שהפיץ את הנוזקות Dridex ו-Locky.
הנוזקה הופצה בצורת עמית לעמית באמצעות הודעות דואר אלקטרוני המכילות קישורים לאתרים מתחזים וקבצים זדוניים הנקראים קבלה או סיכומי רכישה.
הקבצים המצורפים אל תכתובת הדואר האלקטרוני מכילים קוד מאקרו זדוני בעזרתו ניתן להריץ ותהליכי מערכת, להוריד את הנוזקה, להתחבר אל שרת שליטה ובקרה (C&C) ולהעביר אליו נתונים.
בחודש דצמבר 2012 פרסמה חברת סימנטק (Symantec) אינדיקטורים המסייעים בזיהוי פעילותו של הבוטנט.
שיא פעילותו היה בעת ששלח כ-47 מיליון הודעות ספאם ביום.