צ'ארלס בוקובסקי

תולדות חייו

בוקובסקי נולד בשנת 1920 כהיינריך קארל בוקובסקי באנדרנאך שבגרמניה. אימו, קטרינה פט, ילידת גרמניה, פגשה את אביו, חייל אמריקאי ממוצא פולני, לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה. בוקובסקי נהג לטעון כי הוא נולד מחוץ לנישואין, אך הרישומים באנדרנאך מראים שהוריו נישאו כחודש לפני הולדתו.
בשנת 1923, כאשר היה בן שלוש, עברה משפחתו לבולטימור שבארצות הברית, בעקבות המשבר הכלכלי בגרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה. לאחר שחסכו כסף, עברו לפרברי לוס אנג'לס, שם גרה משפחתו של אביו. בוקובסקי חי בה את רוב חייו. בילדותו, אביו היה לרוב מובטל ולדברי בוקובסקי הוא התעלל בו מילולית ופיזית. בוקובסקי סבל גם מאקנה חריף במיוחד - במהלך כל נעוריו פניו היו מכוסים בפצעים מוגלתיים ובבגרותו נותרו לו צלקות רבות. לאחר שסיים את בית-הספר התיכון בלוס אנג'לס, למד במשך שנתיים אמנות, ספרות ועיתונאות בקולג' של העיר לוס אנג'לס ולאחר שנשר מלימודיו הוא עבד בדואר.
בגיל 24, התפרסם לראשונה סיפור קצר שלו, וסיפור קצר נוסף פורסם שנתיים מאוחר יותר. בוקובסקי לא טיפח תקוות שווא בנוגע לפרסום יצירותיו, והפסיק לכתוב למשך תקופה של כמעט עשר שנים לאחר שסיפוריו נדחו שוב ושוב. במהלך תקופה זו שהה בעיקר בלוס אנג'לס, ובחלק מהזמן הסתובב ברחבי ארצות הברית, כשהוא עובד בעבודות מזדמנות ולן באכסניות זולות. בשנות ה-50 המוקדמות, עבד כדוור, בשירות הדואר של ארצות הברית בלוס אנג'לס, אך עזב לאחר שנתיים וחצי. בשנת 1955 אושפז בבית חולים עם כיב מדמם, שכמעט גרם למותו. אחרי שעזב את בית החולים, החל לכתוב שירה. בשנת 1957 נישא למשוררת ברברה פריי, אך הם התגרשו ב-1959. פריי התעקשה כי הפרידה שלהם לא הייתה קשורה לכתיבתו, אף שלא פעם הטילה ספק ביכולתו כמשורר. בעקבות הגירושין, חזר בוקובסקי לשתות, והמשיך לכתוב שירים.
הוא חזר לדואר בלוס אנג'לס, שם עבד כפקיד במשך יותר מעשור. ב-1964 נולדה לו ולפרנסיס סמית' בת בשם מרינה לואיס בוקובסקי. סמית' ובוקובסקי חיו ביחד, אך מעולם לא נישאו. בוקובסקי חי תקופה קצרה בטוסון, שם התיידד עם בני הזוג ג'ון וג'יפסי לו ווב. בני הזוג פרסמו כתב עת ספרותי, בו הוא פרסם חלק מיצירותיו. בני הזוג אף הוציאו שני ספרים של בוקובסקי בהוצאת לוז'ון. ווב מימן את הוצאת הספרים באמצעות רווחי ההימורים שלו בלאס וגאס. בנקודה זו, החלה הידידות, אם ניתן לקרוא לזה כך, בינו לבין פרנץ דוסקי, שכן הוויכוחים ביניהם הגיעו לעיתים קרובות לידי אלימות פיזית. דוסקי היה חבר של בני הזוג ווב, וביקר לעיתים קרובות בביתם הקטן שברחוב אלם. בני הזוג ווב, דוסקי ובוקובסקי בילו בניו-אורלינס, לשם גם עברה ג'יפסי לו לאחר מות בעלה.
ב-1969, לאחר שקיבל מלגה בסך 100 דולר לחודש לכל החיים מג'ון מרטין, הבעלים של ההוצאה לאור 'אנקור שחור', התפטר בוקובסקי מהדואר והפך את הכתיבה לעיסוק העיקרי שלו. כפי שבוקובסקי כתב במכתב מאותה תקופה: "היו לי שתי אפשרויות - להמשיך לעבוד בדואר ולהשתגע ... או להיות כותב ולגווע ברעב. העדפתי לגווע". פחות מחודש לאחר שעזב את עבודתו בדואר, הוא סיים את הרומן הראשון שלו 'שירות הדואר'. מתוך הערכה למרטין, שהעניק תמיכה לכותב לא ידוע יחסית, הוציא בוקובסקי את רוב ספריו הבאים בהוצאת אנקור שחור.
ב-1976 הכיר את לינדה לי בייגל, בעלת מסעדה למזון בריאות. כעבור כשנתיים, עברו בני הזוג ממזרח הוליווד, שם גר בוקובסקי את רוב חייו, לאזור הנמל של סאן פדרו, בקצה הדרומי ביותר של לוס אנג'לס. בוקובסקי ובייגל נישאו ב-1985. ברומן 'הוליווד' התייחס בוקובסקי לבייגל דרך הדמות 'שרה' וברומן 'נשים' דמותה נשאה את שמה בחיים האמיתיים, לינדה.
בוקובסקי מת מלוקמיה בסן פדרו שבקליפורניה ב-9 במרץ 1994 בגיל 73, זמן קצר לאחר שסיים את הרומן האחרון שלו 'ספרות זולה'. טקס הקבורה של בוקובסקי התנהל על ידי נזירים בודהיסטים, ועל מצבתו נכתב "אל תנסו". לפי לינדה לי בוקובסקי, המשמעות מאחורי הכתובת היא פשוט "אם אתם מבזבזים את כל חייכם בלנסות, אז כל מה שאתם עושים זה לנסות. אל תנסו. פשוט תעשו".

סגנון הכתיבה של צ'ארלס בוקובסקי

סגנון הכתיבה של בוקובסקי והיחס שלו לשירה, כמעט ולא השתנו במשך שלושים וחמש שנות יצירתו. כבר בשני קובצי השירה הראשונים שלו ניתן למצוא רגישות לשפת היומיום, יכולת לתת משמעות לאירועים מייאשים או מעוררי חרדה בחייו ובחיי הזולת, מבלי להיות פאתטי או סנטימנטאלי, יכולת להעמיד זה לצד זה אירועים מחיי היומיום כדי לבנות סצנה או להעשיר את הנושא ונטייה לפואמות נרטיביות, אותה הוא ינצל בספריו המאוחרים.
הפואמות הנרטיביות היו גם אלו שבגינן זכה בוקובסקי לביקורת הרבה ביותר. אלה, התאפיינו בשפה פשוטה, גדושה במילים כמו 'איכשהו', 'מאוד' ו'למדי', ומשפטים פשוטים המחוברים בצורה כמעט מושלמת. זאת, בניגוד לשירה ה'מהודקת' שלה היו רגילים הקוראים.