פאולו פוליצ'י

קריירת משחק

פוליצ'י החל את דרכו בקבוצת לניאנו, הסמוכה לעיר הולדתו. הוא התחיל לשחק בקבוצת הנוער של המועדון, ובמהלך עונת 1966/1967, בגיל 17 בלבד, ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה אז בליגה השלישית. הייתה זו ההופעה היחידה שלו בקבוצה הבוגרת, ולקראת עונת 1967/1968, על אף התעניינותה של אינטר מילאנו, עבר פוליצ'י לקבוצת טורינו.
בעונתו הראשונה במועדון שולב פוליצ'י במחלקת הנוער. הוא עלה לסגל הקבוצה הבוגרת בעונת 1968/1969, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-23 במרץ 1969, במשחק ביתי מול קליארי שהסתיים בשוויון 0-0. מחזור אחד אחר כך, ב-6 באפריל, שוב עלה בהרכב ואף כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, במשחק חוץ מול אינטר שהסתיים בשוויון 2-2. עד לסיום העונה שותף פוליצ'י כמעט בכל המשחקים, ובסך הכול סיים את העונה עם שש הופעות ושער אחד. עונה אחר כך כבר היה לשחקן הרכב חשוב, מעמד עליו שמר לאורך כל תקופתו בטורינו. בעונת 1970/1971 אף זכה בתואר ראשון עם המועדון, הקופה איטליה, לאחר ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין מול מילאן בגמר.
על אף ההשתלבות בקבוצה, פוליצ'י לא הצליח להפוך בתקופה זו לכובש מצטיין. בארבע עונותיו הראשונות בסגל הבוגר, מתוכן היה לשחקן הרכב בשלוש עונות, כבש פוליצ'י רק תשעה שערי ליגה ב-79 הופעות. המחסור בשערים יוחס לחוסר קור רוח מול השער וחוסר טכניקה בטיפול בכדור. ב-1972 החליט מאמן הקבוצה גוסטבו ג'אניוני להוציא את פוליצ'י מסגל הקבוצה למשך חודשיים, ולעבוד באופן אישי על יכולותיו הטכניות ועל יכולת הסיום שלו, בשיתוף מאמנים מקבוצת הנוער של המועדון.
השיטה של ג'אניוני הצליחה, והאימונים האישיים הפכו את פוליצ'י לכובש שערים מחונן. בעונת 1972/1973 כבש פוליצ'י 17 שערי ליגה והיה למלך השערים של הסרייה א'. לאחר עונה זו הגיע לקבוצה פרנצ'סקו גרציאני, שיחד עם פוליצ'י יצר צמד התקפי פורה ומסוכן. פוליצ'י הוסיף לכבוש בכמות דו-ספרתית בשש העונות הבאות. בעונת 1974/1975 זכה בפעם השנייה בתואר מלך השערים של הליגה עם 18 כיבושים, ובעונת 1975/1976 הגיע לשיא - אישי וקבוצתי - כשכבש את כמות שערי הליגה הגבוהה בקריירה שלו, 21 שערים, זכה בתואר מלך שערי הליגה בפעם השלישית, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות איטליה.
החל מעונת 1979/1980 חלה ירידה משמעותית ביכולתו של פוליצ'י. בעונה זו ובשתיים שאחריה כבש, במצטבר, 17 שערים בלבד ב-72 הופעות. בסיום עונת 1981/1982 שוחרר פוליצ'י מטורינו, לאחר 15 עונות בקבוצה, מתוכן 14 במדי הקבוצה הבוגרת. פוליצ'י הוא מלך שערי המועדון בכל הזמנים, לאחר שכבש 172 שערים ב-436 הופעות בכל המסגרות.
פוליצ'י נותר בסרייה א' עד לסיום הקריירה שלו. לקראת עונת 1982/1983 עבר לשחק במדי אודינזה, ובתום עונה אחת עבר לפיורנטינה. הוא שיחק במדיה במשך שתי עונות, עד שפרש ממשחק פעיל ב-1985, בגיל 35.

נבחרת איטליה

פוליצ'י החל את דרכו בנבחרת איטליה ב-31 במרץ 1973, תחת המאמן פרוצ'ו ולקארג'י, בניצחון 5-0 על לוקסמבורג במוקדמות מונדיאל 1974. כשלזכותו שלוש הופעות בלבד במדי איטליה ושנה שלמה ללא הופעה בינלאומית, זומן פוליצ'י על ידי ולקארג'י לסגל איטליה לקראת מונדיאל 1974 בגרמניה המערבית. איטליה כשלה לעבור את שלב הבתים, ופוליצ'י לא שותף כלל במהלך הטורניר. לאחר שנתיים ללא הופעות בנבחרת, חזר לפעילות באפריל 1975, ואת שעריו הראשונים כבש ב-30 בדצמבר של אותה שונה, צמד במשחק ידידות מול יוון שהסתיים בניצחונה של איטליה 3-2. 
פוליצ'י זומן על ידי אנצו ביארזוט לסגל איטליה לקראת מונדיאל 1978 בארגנטינה, בו סיימה איטליה במקום הרביעי. כמו בטורניר הקודם, גם בטורניר זה לא שותף פוליצ'י כלל. הופעתו האחרונה במדי הנבחרת הייתה ב-23 בספטמבר 1978 במשחק ידידות מול טורקיה. בסך הכול שותף פוליצ'י 19 פעמים במדי הנבחרת וכבש חמישה שערים. במירב משחקיו הוא צוות לצדו של פרנצ'סקו גרציאנו, במטרה להביא את שיתוף הפעולה הפורה ביניהם מטורינו לנבחרת, אך ללא הצלחה. עקב כך, הוא הוחלף במרבית הזמן על ידי רוברטו בטגה.

קריירת אימון

ב-1986, זמן קצר לאחר פרישתו, התמנה פוליצ'י לתפקיד עוזר המאמן של קבוצת פיאצ'נצה. הוא שימש כעוזר של שלושה מאמנים שונים, וסיים את דרכו בקבוצה ב-1989.
החל מ-1990 הוא מאמן נוער בקבוצת טריטיום. הקבוצה שיחקה בליגות הנמוכות באיטליה, וב-2013 הפסיקה את פעילותה. החל מ-2014, המועדון מחזיק בקבוצת נוער בלבד, ללא קבוצה בוגרת, ובית הספר לכדורגל של המועדון קרוי על שמו של פוליצ'י ומנוהל על ידיו.