חיזוי

חיזוי או ניבוי הוא פעולה של הערכת ההסתברות שמאורע כלשהו יתרחש במסגרת זמן עתידית מסוימת. החיזוי עשוי להיות לטווחי זמן שונים, מימים אחדים ועד שנים רבות. ככל שהחיזוי הוא לטווח ארוך יותר, כך, בדרך כלל, אמינותו נמוכה יותר, משום שגדל מספר הנעלמים המשפיעים עליו. החיזוי הוא תהליך של הסקת מסקנות המתבצע על סמך עיבוד של המידע הקיים. על כן כל גורם המעורב בשלבי איסוף המידע, עיבודו ופירושו יכול להשפיע על דיוק הניבוי. בהתאם לכך, למידת אי-הוודאות יש קשר חיובי עם דיוק החיזוי.
יש להבדיל בין כמה סוגי חיזוי; סוג אחד הוא המדעי, ובו מועלית השערה לגבי מודל המסביר אירועים מהעבר, מתוך מחשבה שמודל זה עשוי לעמוד גם בבסיסם של אירועים עתידיים. תוקפו של חיזוי מסוג זה בכך שהוא נבדק באמצעים סטטיסטיים על ידי ניסוי או תצפית. על סוג זה נמנים רוב אנשי המדע העוסקים בחקר מדעי הטבע ומדעי החברה. סוג אחר של חיזוי הוא הספקולטיבי, ובו מנחשים באופן אינטואיטיבי מה יקרה בעתיד על סמך התרשמות אישית מאירועי העבר או על סמך תחושות בטן. בחיזוי מסוג זה משתמשים כל בני האדם כמעט בכל יום. סוג כללי נוסף של חיזוי הוא כזה המתבצע על ידי אנשים המוליכים שולל את מאמיניהם, באופן מודע או לא מודע. חיזוי מסוג זה עוסקים אנשים כדוגמת נומרולוגים, קוראים בכף היד או אף בקרב שרלטנים מדעיים כדוגמת תאוריות מדעיות-גזעניות.
עתידנות היא דיסציפלינה אקדמית העוסקת בחיזוי, אך הקונצנזוס המדעי הוא שמדובר בפסאודו-מדע.

היבטים התפתחותיים וחברתיים

תהליך ההתפתחות של התינוק הוא תוצאת של יחסי הגומלין הקבועים בינו לבין סביבתו.
לאחר הלידה קיימת אצל התינוק תלות פיזית מרבית, שכן התינוק הוא חסר ישע ואינו יכול להתקיים בכוחות עצמו.
כתוצאה מכך, בתחילה התינוקות תלויים בדמות מטפלת כלשהי ברוב ההיבטים של קיומם.
התאוריה של תודעה היא יכולת שמתפתחת אצל התינוק מרגע הלידה ועוזרת לו להגיב להתנהגות האדם שמולו ולנבא התנהגות הורית.
במהלך השנים הראשונות לחיים, התינוק קולט ומפנים בדרך תקשורתית עם ההורה את המשמעות של החשיבה של האחר, מכאן הוא יוכל להקיש על התנהגותו של הזולת.
יכולתו של הילד לחזות על סמך ניסיון קודם את השלב הבא בהתנהגות סביבתו, בונה בהדרגה את יכולת שימור האובייקט, מפנימה אותו ומשחררת אותו מתלות באירועים מיידיים.

חיזוי בתחומי דעת שונים

החיזוי יכול להתבצע עבור מגוון של תחומי דעת, אשר לכל אחד מהם מאפיינים ייחודיים משלו. כמו כן, ישנן תופעות המערבות מספר תחומי דעת.
חיזוי עוסק לעיתים בתופעות פיזיקליות, ומתבסס על חוקי הפיזיקה. חיזוי מסוג זה הוא ודאי כאשר ידועים היטב החוקים המשפיעים על אירוע מסוים, כגון ליקוי חמה או ליקוי ירח. חיזוי זה ודאי פחות כאשר הידע על אודות הפרטים המשפיעים על אירוע מסוים אינם ידועים בשלמותם, ודוגמה בולטת לכך היא תחזית מזג האוויר. במקרים אחרים אין כמעט ידע המאפשר חיזוי סביר, למשל בכל הנוגע לחיזוי רעידות אדמה לטווח רחוק.
חיזוי התנהגות אנושית אינו מבוסס באופן ישיר על חוקי הפיזיקה, אלא על עקרונות מתחום מדעי החברה, כגון פסיכולוגיה – לחיזוי התנהגות של יחיד, או סוציולוגיה – לחיזוי התנהגות של קבוצה. חיזוי מסוג זה מתקיים בתחום רבים, כמו הערכות לגבי פריצת מלחמה במודיעין צבאי, שער מטבע ושוקי ניירות ערך בכלכלה, או שינויים בהרכב האוכלוסייה בדמוגרפיה.
ישנם מספר הבדלים בין מאפייני המדידה בתחומי דעת שונים. למשל במדעים המדויקים מדידה היא מציאת גודלו של מאפיין ניתן לתצפית של עצם נתון, והבעת גודל זה ביחידות המידה המתאימות. לעריכת המדידה נעזרים לרוב מכשיר מדידה מתאים. במדעי החברה המושגים מדידה והערכה מתייחסים להתאמה של ערכים מספריים לתכונות או לגדלים על פי כללים.
עם זאת, בכל התחומים מטרת המדידה היא איסוף המידע הרלוונטי ברמת הדיוק והאמינות הגבוהות ביותר. ישנם מספר גורמים אשר יכולים להשפיע על איכות המדידה והיכולת שלה להגשים מטרה זו. דיוק ונכונות המדידה מתייחסים למידת הקרבה שלתוצאות המדידה לערך הממשי, וכן טעויות מדידה הנובעות ממכשיר המדידה או משגיאות של המודד עלולות להשפיע גם הן.