google/wiki40b huggingface dataset:
שיטת המומנטים

בסטטיסטיקה, שיטת המומנטים היא שיטה שבאמצעותה אומדים פרמטרים המאפיינים התפלגות של אוכלוסייה מסוימת.

בשיטה זו, נאמוד את המומנט ה-, באמצעות הממוצע של החזקה ה-. באומדים אלו נשתמש כדי לחלץ אומדים לפרמטרים הלא ידועים.

התפלגות מעריכית

יהיו  משתנים מקריים המתפלגים מעריכית עם פרמטר . 

נסמן:  , 

אזי , כאשר . 

לכן, האומד ל- בשיטת המומנטים מקיים

התפלגות גמא

יהיו  משתנים מקריים המתפלגים בהתפלגות גמא. 

אזי, ידוע כי התוחלת והשונות של ההתפלגות מקיימות:  

נסמן:    

באמצעות התוחלת והשונות נחשב את המומנט הראשון והשני:   , 

(זאת מאחר ש-   ) 
.

אזי, לפי שיטת המומנטים  הם אומדים למומנטים . כעת נפתור את מערכת המשוואות: 
ומכאן נקבל: 
   , 

אלו האומדים לפרמטרים  של ההתפלגות, בשיטת המומנטים.

יתרונות וחסרונות השיטה

שיטת המומנטים היא פשוטה באופן יחסי ומפיקה אומדים עקיבים (תחת הנחות חלשות), אם כי אומדים אלה הם לרוב בעלי הטיה.
במקרים רבים, בעת אמידת פרמטרים ממשפחה מוכרת של התפלגויות, קיימת עדיפות לשימוש באומד נראות מרבית. עם זאת, ישנם מקרים בהם לא ניתן לחשב אומד בשיטת הנראות המרבית ללא שימוש בכוח מחשוב. לעומת זאת ניתן לחשב אומד בשיטת המומנטים בקלות בצורה ידנית, ואף להשתמש בהם כנקודת התחילה לשיטות היוריסטיות למציאת אומד הנראות המרבית.
Like a Prayer (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי מדונה ופטריק לאונרד. השיר היה נקודת מפנה מבחינה מוזיקלית בקריירה של מדונה שכן הוא הציג גישה מוזיקלית בוגרת יותר מתוך רצונה לפנות לקהל בוגר יותר. מבחינה לירית השיר עוסק בילדה נלהבת שמתאהבת באלוהים והוא הופך להיות לדמות הגברית בחייה.
מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר פופ-רוק שמשלב מוזיקת גוספל וקולות רקע של מקהלה וגיטרת רוק. המילים לשיר הן דו משמעיות מכיוון שהן לא רק עוסקות בדת אלא הם מכילות גם רמיזות מיניות. השיר זכה לשבחים רבים מהמבקרים ולהצלחה מסחרית אדירה.

הצלחה

השיר הגיע למקום הראשון בארצות הברית ובכך הפך לשיר השביעי שלה לעשות זאת ובנוסף הגיע למקום הראשון במדינות רבות נוספות ביניהם אוסטרליה, קנדה, דנמרק, פינלנד, אירלנד, איטליה, ניו זילנד, נורווגיה, שוודיה, בריטניה ועוד.
לסיכום, הפך השיר לשיר הנמכר ביותר לשנת 1989, ולאחד מהשירים הנמכרים בהיסטוריה.

וידאו קליפ

הקליפ לשיר בוים על ידי מרי למברט ומאתר את מדונה כעדה לרצח של נערה אך אדם שחור שהיה נוכח במקום נעצר אף על פי שלא הוא ביצע את הרצח. לאחר מכן מדונה הולכת לכנסייה ומתפללת לכך שיהיה לה את הכוח ללכת ולהעיד לטובת אותו אדם. אם כי הקליפ גם עורר בערה רבה מפני שבאחד מהסצנות נראים צלבים בוערים באש.
בעקבות כך, הוותיקן גינו את הקליפ וגם משפחות וקבוצות קתוליות יצאו במחאה נגדו. בנוסף אנשים רבים החרימו מוצרים של חברת פפסי שהשתמשו בשיר בשביל פרסומות מה שהוביל לכך שפפסי ביטלה את החוזה שלהם עם מדונה אך היא זכתה בפיצויים על כך.

הופעה

מדונה ביצעה את השיר ב-5 מסיבובי ההופעות שלה שהאחרון מביניהם היה, "Rebel Heart Tour". עם השנים הוא זכה לגרסאות כיסוי רבות ועם השנים גם לחקר ופרשנויות על ידי חכמי מוזיקה וחוקרים על תוכן השיר והקליפ. השיר עצמו וכן גם האלבום ממנו לקוח בשיר נחשבו לנקודת מפנה בקריירה של מדונה מכיוון שאנשים ראו בה לראשונה גם אמנית ולא רק כוכבת פופ.
הצלחתו העצומה של השיר הובילה אותו למכור 5 מיליון עותקים ובכך הפך לאחד מהשירים הנמכרים בהיסטוריה.
בית כנסת כורזין - תפארת ישראל

היסטוריה

בית הכנסת תפארת ישראל (נקרא בפי כל "בית כנסת כורזין" על שם הרחוב בו הוא שוכן) נוסד בשנות ה-50 על ידי קהילת יהודי "דיארבקיר" מטורקיה בשכונת נחלאות. הוא פעל כבית הכנסת של הקהילה עד שנסגר בשנת 2006 עקב מיעוט מתפללים.

בית הכנסת המחודש

בית הכנסת לא היה פעיל במשך מספר שנים עד שבשנת 2009 מצאו צעירי נחלאות את המקום, שיפצו אותו, החיו אותו מחדש ויצרו סביבו קהילה המורכבת בעיקר מתושבי נחלאות והאזור. קהילת בית הכנסת מאופיינת ברובה באוכלוסייה דתית לאומית, רווקים ורווקות מה"ביצה" של נחלאות וזוגות צעירים לצד משפחות ברוכות ילדים וותיקות יותר. 

בית הכנסת מתייחד בנוסח התפילה המשלב מזרח ומערב – נוסח אשכנז משולב עם הנוסח הספרדי – ירושלמי וגם מנגינות מנוסחים אחרים מתקבלים. בהתאמה, גם ספרי התורה בבית הכנסת חלקם ספרדים וחלקם אשכנזים. על פי אתר בית הכנסת, חברי הקהילה מעידים על עצמם כי מטרתם היא "ליצור קהילה ובית כנסת המבטאים את אחדות עם ישראל על כל גווניו" וכי "נוסח התפילה של בית הכנסת משקף את הגוונים המיחדים את עם ישראל בשובו אל ארצו וכולל ניגונים מכל העדות (ספרדים, אשכנזים, תימנים)". בראיון עם מי שייסד את בית הכנסת המחודש ומשמש גם כגבאי ומנהל הקהילה אהרון דרמון, הוא מספר שעם הקמתו מחדש של בית הכנסת, קשה היה להשלים מניין והיום הקהילה מונה מאות אנשים ובית הכנסת מתמלא כל שבת. 

בבית הכנסת מתקיימות תפילות בשבתות ובחגים, כמו גם פעילויות שונות, דתיות וחברתיות שיוזמת הקהילה. מעבר לשילוב הנוסחים, קהילת בית הכנסת נוהגת לשלב ילדים בחלק מהתפילות, לעשות קידוש קהילתי בראש חודש, סיורים מאורגנים בשכונת נחלאות וקידוש שמחת תורה עם מאות אנשים.
איסכמיה

איסכמיה (מיוונית: ισχαιμία איסכ = הגבלה, המה, = דם) היא הגבלה בזילוח דם לרקמה. נגרמת בדרך כלל בעקבות היצרות או סתימה בכלי דם, וגוררת פגיעה ברקמה הנתמכת. לדוגמה, איסכמיה של שריר הלב תגרום לתעוקת חזה, ואף לאוטם שריר הלב, ואיסכמיה של המעיים לקוליטיס איסכמית שעלולה להוביל לפרפורציה (ניקוב) של המעי. הפרעה בקצב הלב נגרמת כתוצאה מאיסכמיה שמובילה להיפוקסיה. השינויים בקצב הלב מובילים לירידה בתפוקת הלב.
פמבש

פַמְבַּש היה מלך החתים האגדי. הוא מתוארך למאה ה-23 לפנה"ס לערך.
שמו מוזכר לראשונה בהאסטלה של נרם סין מאכד המפרטת את המלחמה נגד ברית 17 המלכים ובהם גם פמבש. זהו האזכור הראשון של חתים בהיסטוריה וכמו כן זו גם הפעם הראשונה בהיסטוריה שבה מוזכר שם הלקוח מהשפות ההודו-אירופיות.
סגסוגת אלומיניום

סגסוגת אלומיניום היא סגסוגת של אלומיניום עם מתכות אחרות, לעיתים קרובות עם נחושת, אבץ, מנגן, צורן, מגנזיום וליתיום. היא הרבה יותר קלה ויותר עמידה בפני קורוזיה מאשר פלדת פחמן פשוטה, אבל עמידה פחות בפני קורוזיה מהאלומיניום הטהור ( שימושיו של אלומיניום טהור מאד נדירים בעיקר בגלל חוזק נמוך) .
הרכבי סגסוגות האלומיניום עוברים רישום באיגוד האלומיניום הבינלאומי. בארגונים נוספים ניתן למצוא סטנדרטים ספציפיים יותר למטרות מסחר לפי תקנים שונים.

שימושים

סגסוגות אלומיניום משמשות למגוון רחב של מוצרים הנדסיים בין היתר שימושים בתעשיית התעופה והחלל בה לאלומיניום וסגסוגותיו יש הגמוניה מזה עשרות שנים עקב היחס המצוין של חוזק גבוהה למשקל הנמוך ( משקל סגולי נע בין 2.8-2.4 גרם/סמ"ק) . לאחר תהליך מורכב של הפרדת האלומיניום בטבע, מתקבל חומר במצב טהור אשר בעל תכונות כגון: עמידה בפני קורוזיה. עם זאת, החומר המתקבל הוא בעל חוזק נמוך ויש צורך בהוספת יסודות נוספים כדי להתאים את החומר לשימושיו השונים בתעשייה.
חומרי הסגסוג משפרים את תכונותיו של האלומיניום בעיקר מבחינת החוזק ומעניקים הגנה בפני קורוזיה במיוחד בסביבות "עוינות", אשר גורמות לכך שהחלק יהיה חשוף למפגעים סביבתיים כגון: מים, לחות, טמפרטורה וכדומה שמאיצים את התפתחות הקורוזיה.
בבחירת סוג הסגסוגת נוהגים להבחין בין שיקולים שונים כמו : שיקולי גמישות, עייפות החומר, חום ורגישות והולכה, כל זאת לפי צורכי המוצר.
פרס טרנר

מהות הפרס

הפרס נוסד בשנת 1982 על ידי קבוצה תורמים של גלריות טייט שהתאחדה וקראה לעצמה "פטרוני האמנות החדשה". מטרתם הייתה לעזור ברכישת אמנות בריטית צעירה לאוסף של גלריית טייט ולעודד התעניינות רחבה באמנות עכשווית. הקבוצה חיפשה לפרס שם שיהיה קשור לאמנות הבריטית. הם בחרו בטרנר בחלקו משום שהוא עצמו רצה לייסד קרן לתמיכה באומנים צעירים. ובחלקו משום שעבודותיו היו בזמנו, שנויות במחלוקת.
התערוכה והפרס הם בחסות מסחרית. בשנת 1987, הכסף נתרם על ידי בנק השקעות Drexel Burnham Lambert. משנת 1990 ואילך עברה החסות לידי ערוץ 4 שהכפיל את הסכום וליווה את האירוע בפרסום טלוויזיוני נרחב. בשנת 2004 עברה החסות לחברה לייצור ג'ין בשם גורדונ'ס. החברה העלתה את סכום הפרס שעומד כיום על סכום של 40,000 ליש"ט.
 הצעות למועמדים מתקבלות כל שנה מאנשי מקצוע. במשך שלושה שבועות בחודש מאי, יכול גם הקהל הרחב להגיש הצעות למועמדים. למרות מראית עין דמוקרטית זאת, להצעות הקהל יש השפעה מעטה ביותר, כפי שמעידה לין ברבר, אחת מהשופטות בפרס בשנת 2006. 
הרכב חבר השופטים כולל אוצרים ומבקרי אמנות, מנהל גלריית טייט סר ניקולאס סרוטה משמש יושב ראש הוועדה מתחילת עבודתו בגלריה. 
בשנת 2007 הוצגה התערוכה בעיר ליברפול כדי לקדם את מועמדותה לתואר בירת תרבות אירופאית. אז החליף מנהל גלריית טייט בעיר את סר ניקולאס כיושב ראש חבר השופטים. לאחר מכן הוחלט כי בכל שנה שנייה תוצג התערוכה במוזיאון מחוץ ללונדון. בשנת 2011 בפעם הראשונה יושמה ההחלטה, והתערוכה הוצגה במוזיאון בגייטסהד, שם גם הוכרז הזוכה.

צוות שופטים מתמנה כל שנה מחדש ומחליט על ארבעת המועמדים הראשונים. הוועדה מתבססת בבחירותיה גם על חוות דעתם של אנשי אמנות נוספים ממגוון תחומים. אמנים הנבחרים מציגים במשך מספר חודשים את עבודותיהם בגלריית טייט. לאחר מכן, בחודש דצמבר של אותה שנה מוכרז מתוכם הזוכה בפרס. הפרס מוענק לאמן הזוכה בידי אישיות תקשורתית מפורסמת בשנת 2006 הייתה זו יוקו אונו ובשנת 2012 הוענק הפרס בידי ג'וד לאו.

במשך העשורים האחרונים נחשב הפרס כאחד המענקים החשובים והיוקרתיים באמנות באירופה. ההצלחה התקשורתית שלו תרמה לפרסומן של קבוצות אמנים כמו "האמנים הבריטיים הצעירים", Cool Britannia, ואחרים. רוב האמנים שהיו מעמדים לפרס החלו להיות מוכרים בדעת הקהל רק לאחר הצגת המועמדות ומחירי עבודותיהם החלו לעלות באופן משמעותי. לדוגמה, מחירי יצירותיו של הפסל אניש קאפור עלו ב-61% לאחר זכייתו בפרס. בין הזוכים בפרס ב-26 השנים שחלפו נמצאים אמנים שתרמו לא רק לשדה האמנות הבריטי, אלא גם לזה הבינלאומי, ביניהם גילברט וג'ורג', ריצ'רד דיקון, טוני קרייג, ריצ'רד לונג, אנטוני גורמלי, דאגלס גורדון, ג'יליאן וורינג, כריס אופילי, סטיב מקווין, וולפגנג טילמנס, מארק וולינגר, ריצ'רד רייט, אניש קאפור, דמיאן הירסט, הלן מרטן ולוביאנה הימיד.
פרס טרנר לשנת 2017 הוענק ללובאינה הימיד, ילידת טנזניה, בת 63. יצירותיה עוסקות בקולוניאליזם וגזענות. היא הזוכה הראשונה שאינה לבנה וגם הזוכה המבוגרת ביותר.

ביקורות

פרס זה עורר לעיתים מחלוקות ומחאות ציבוריות בעיקר בשל מוצגים כמו חוסר היתכנותו הגשמית של המוות במוחו של אדם חי של דמיאן הירסט או "המיטה שלי" עבודת האמנית טרייסי אמין שהציגה את חדר שינה שלה בו שכבה מספר ימים לאחר ניסיון ההתאבדות שלה. גם בקרב אנשי מקצוע חלוקות הדעות על הפרס, יש הטוענים שאין תחליף לפרס בתור אמצעי לקירוב הקהל הרחב לאמנות מודרנית. המתנגדים טוענים שהאמנים מציגים משהו שנראה במבט ראשון מרתיע ומעורר מחשבה אולם, לאחר מכן מתברר כמשהו בנלי ביותר.
עדי וולפסון

ביוגרפיה

וולפסון נולד וגדל בערד. לאחר השרות הצבאי החל בלימודי ההנדסה הכימית באוניברסיטת בן-גוריון וסיים את תואר הדוקטורט במחלקה להנדסה כימית בשנת 2001. כיום הוא משמש כראש המחלקה להנדסה כימית במכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון וכחבר במרכז לתהליכים ירוקים במכללה. הוא עוסק במחקר אקדמי בנושאי כימיה ירוקה וקיימות.
בנוסף לפעילותו האקדמית פועל פרופ' וולפסון, בהתנדבות, במגוון מסגרות ופורומים לקידום איכות הסביבה והקיימות בנגב ובישראל. פרופ' וולפסון שותף לפרויקטים סביבתיים רבים בעיר באר-שבע. הוא משמש כנציג העיר באר-שבע במועצה המקומית תעשייתית נאות-חובב וכיו"ר רשות פארק נחל באר-שבע. כמו כן, עד סוף שנת 2014 כיהן כיו"ר הוועד המנהל של עמותת המחול בת-דור באר שבע.
פרופ' וולפסון כותב טור דעה קבוע בנושא קיימות במדור כלכלה ירוקה וקיימות באתר ynet, ואף מתראיין ומפרסם מאמרים ודעות בתחום באמצעי התקשורת השונים. הוא זכה במקום שני בפרס פראט לתקשורת סביבתית ארצית בשנת 2009 ובאות הגלובוס הירוק למתנדב בשנת 2014.
פרופ' וולפסון הוא בוגר כיתת השירה של הליקון ופרסם ארבעה ספרי שירה ושירים במגוון כתבי עת ספרותיים כגון עיתון 77, הליקון, שבו ועוד.

תארים והישגים

עדי וולפסון זכה בפרס היצירה מקרן ראש-הממשלה ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ז, 2017.
בשנת 2017 זכה גם בתואר יקיר באר שבע.

חייו האישים

הוא נשוי, אב לשלושה ילדים ומתגורר בבאר שבע.
דרך השלום (שיר)

היסטוריה

השיר יצא לאור ב-25 באוקטובר 2014. הוא כיכב בתחנות הרדיו בישראל וצעד בראש מצעדיהן, בין היתר צעד שלושה שבועות רצופים בראש מצעד השבועי של גלגלצ ושל רשת ג'. השיר הגיע למקום הראשון של המצעד של מדיה פורסט והיה לשיר המושמע ביותר במשך 5 שבועות.
ביוטיוב צבר השיר למעלה מ-30 מיליון צפיות, ובכך הפך לאחד השירים הישראליים הנצפים ביותר באתר. כתוצאה מכך, זכה השיר גם לפרודיות רבות ברשתות החברתיות השונות.
במצעד הפזמונים העברי השנתי בגלגלצ וברשת ג זכה השיר במקום הרביעי. השיר דורג במקום ה-99 במצעד העשור של כאן גימל.
השיר העלה את פאר טסי לתודעה הישראלית ופרסם אותו. השיר יצא באלבומו השני של טסי "כוחה של אהבה".
נוסף על כך, בשנת 2016, זכה השיר בפרס אקו"ם על שם משה וילנסקי לשיר השנה.

כתיבת השיר

לדברי כותב השיר אבי אוחיון, הוא כתב ראשית את המנגינה לשיר. לאחר מכן הוסיף לו מילים. את הביטוי "דרך השלום" שנבחר כשם השיר בחר אוחיון משום שהתחרזו עם המילים "איזה חום".
Lover (שיר)

רקע והפקה

השיר הופק על ידי טיילור סוויפט, ביחד עם ג'ק אנטונוף. אבי אגיררה, כתבת מגזין ווג, תיארה את הסינגל כ"רומנטי, רדוף, וואלסי".

קידום

ב-11 באוגוסט 2019, הודיעה סוויפט בטקס פרסי "2019 Teen Choice Awards", שהסינגל יצא לאור ב-16 באוגוסט.
לינדה קוזלווסקי

חיים אישיים

קוזלווסקי נולדה בעיירה פיירפילד שבקונטיקט.
למדה אופרה ב"בית הספר ג'וליארד". 
הכימיה בין קוזלווסקי לשחקן האוסטרלי פול הוגאן שהתבטאה בסרט "קרוקודיל דנדי" גלשה גם למערכת יחסים בחייהם האישיים.
בשנת 1990 נישאה קוזלווסקי להוגאן, לזוג ילד אחד ביחד.

קריירת משחק

התחילה את דרכה על בימות אוף ברודוויי, שם הופיעה במשך כשנתיים.
התקבלה לתפקיד ראשון בברודוויי ב-1984 והייתה אחת מצוות שחקני המחזה "מותו של סוכן", השתתפה לאחר מכן גם בגרסה הטלוויזיונית. 
קוזלווסקי פרצה בקומדיה האוסטרלית שוברת הקופות "קרוקודיל דנדי", ע"פ תסריטו של כוכב הסרט וחברה לסט הצילומים פול הוגאן.
בסרט שיחקה בתפקיד הכתבת הניו יורקית סו צ'רלטון והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
השניים שיתפו פעולה יחד גם בסרט ההמשך המצליח "קרוקודיל דנדי 2" ובסרט השלישי "קרוקודיל דנדי בלוס אנג'לס" שהצליח יחסית בקופות אך נכשל בקרב המבקרים.
שיחקה בנוסף גם בהפקתו הקומית של הוגאן "אוטוטו מלאך".
ב-1995 הופיעה בסרט האימה "כפר הארורים" בתפקיד ג'יל מק'גוון, מנהלת בית הספר בו לומדים הילדים המדיומים.
זמר שכזה

זמר שכזה היא תוכנית רדיו ישראלית שבועית המשודרת ברשת ג' של קול ישראל מדי יום שישי סמוך לכניסת שבת בה מושמעים שירים נוסטלגיים מהזמר העברי.
התוכנית, שאורכה שעת שידור אחת, הוגשה על ידי בני הנדל. בין השנים 1997-2011 ערך אותה גלעד בן ש"ך ומ-2011 עורך אותה אבנר נעים.
שם התוכנית הוא כשם השיר "זמר שכזה" שבוצע על ידי צוות הווי הנח"ל, ונעימת הפתיחה של התוכנית, "שלושה לילות", היא נעימת חליל שהלחין נחום היימן.
סלע טת'ר

מקור השם

הסלע נקרא בשם זה, בשל היותו מחובר או קשור לרכס לינדסטרום במתלול קרח, דמוי קולר.
רומן נוישטדטר

קריירה

נוישטדטר נולד בדניפרו לאב ממוצא גרמני ואם רוסייה. אביו, פיטר נוישטדטר, שיחק בעמדת קשר בקבוצת דניפרו. בשנת 1992 היגר האב לגרמניה וכעבור שנתיים הצטרפו אליו רומן ואימו. הם התיישבו בעיר מיינץ מאחר שאביו הצטרף לקבוצת הכדורגל המקומית. במקביל נוישטדטר התחיל לשחק בקבוצת הילדים של המועדון. לאחר שעבר את גיל הנוער הצטרף לקבוצת המילואים ואחרי שנתיים מוצלחות, התחיל לשחק עבור הקבוצה הראשונה.
בקיץ 2009 הצטרף בבורוסיה מנשנגלדבך. בעונת 2009/2010 שיחק לרוב בקבוצת המילואים ורשם רק 2 הופעות בקבוצה. ב-15 בינואר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-1 נגד נירנברג. עונת 2011/2012 הייתה עונת הפריצה של נוישטדטר בה שיחק בכל משחקי הליגה של המועדון למעט משחק אחד ובורוסיה סיימה את העונה במקום הרביעי המוביל למוקדמות ליגת האלופות.
בסיום העונה סיים את חוזהו וחתם ל-4 שנים בשאלקה 04. ב-5 ביולי 2016 חתם בפנרבחצ'ה הטורקית. 
ב-9 באוגוסט 2019 חתם לעונה אחת בדינמו מוסקבה.

קריירת נבחרות

לנוישטדטר הייתה האפשרות לייצג את רוסיה, קזחסטן, אוקראינה וגרמניה. בצעירותו הוא שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה, וב-14 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה בתיקו 0-0 נגד הולנד. מאחר שנוישטדטר לא ערך הופעה בינלאומית במסגרת רשמית (מוקדמות יורו/מונדיאל), הוא היה יכול להתחרט ולייצג מדינה אחרת. בינואר 2016 החלו אנשים בהתאחדות הרוסית לשכנע את נוישטדטר לשחק עבור רוסיה. ב-30 במאי 2016 קיבל דרכון רוסי המאפשר לו לשחק עבור הנבחרת וכעבור יומיים ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד צ'כיה. נוישטדטר נכלל בסגל הנבחרת ליורו 2016 ושותף בשניים מתוך שלושת משחקי הנבחרת בתחרות. באוקטובר 2018 הבקיע נוישטדטר את שערו הראשון במדי הנבחרת - במהלך משחק מול נבחרת טורקיה.
עירוניות מתחדשת

פרבור

בתחילת המאה ה-20 ערים בארצות הברית היו בנויות בצורה קומפקטית, עם עירוב שימושי קרקע בשכונות. הדפוסים האלה החלו להשתנות כאשר תחבורה ציבורית זולה יצרה אפשרות למעבר לפרברים, כדי להמלט מהזיהום התעשייתי והצפיפות בתוך הערים. הדבר קיבל תאוצה על ידי בניית בתים גדולים יותר, שיטת המיקוד, והעלייה של הרכב הפרטי.
לאחר מלחמת העולם השנייה חל זינוק חד בבניית פרברים. הפרברים הוקמו בעידוד הממשלה - על ידי סבסוד פדרלי לתוכניות "בנה ביתך", תוכנית לאומית להקמת כבישים מהירים, ובנייה שמעודדת שימוש ברכב פרטי. הפרדת שימושי קרקע (בניגוד לעירוב שימושי קרקע) - של מגורים, מסחר, חינוך ועבודה במתחמים או שכונות נפרדות גררו הגדלת כמות הנסיעות הנדרשת ובזבוז שטחים נרחבים. התוצאה היא שכיום רוב תושבי ארצות הברית גרים בפרברים.
הפרבור גרם לבעיות סביבתיות חברתיות וכלכליות רבות - זלילה של שטח רב, עידוד השימוש ברכב פרטי, התייקרות שירותי רשת (כמו ביוב, דואר, שיטור, חשמל), הקטנת האפשרויות ליצירת מרחב ציבורי ואזרחי, פגיעה בחיי הקהילה, הדרה ו"כליאה" של אוכלוסיות חלשות יותר כמו עניים, זקנים, ילדים, ולפעמים נשים, ו"אפקט הבייגלה" של הרס מרכז העיר ועסקים מקומיים. מלבד הבזבוז הרב שהדבר גורם, הוא גם גורם לזיהום רב ולטביעת רגל אקולוגית גדולה, וכן הוא מתפקד כמלכודת עוני שמקטינה את הגישה של האזרחים העניים יותר לחינוך ולתעסוקה.

עליית העירוניות המתחדשת

התנועה של עירוניות מתחדשת היא תגובה לפרבור ומבוססת על עקרונות תכנון עירוני וארכיטקטורה שעובדים יחד לייצר קהילות בסדר גודל אנושי ובר-הליכה.
הפילוסוף החברתי וההיסטוריון לואיס ממפורד ביקר את הפיתוח ה"אנטי עירוני" של ארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה. בתחילת שנות ה-60 כתבה ג'יין ג'ייקובס את הספר "מותן וחייהן של ערים אמריקאיות גדולות" שקרא למתכננים לשקול מחדש את הנורמות החדשות - פרויקטים של שימוש קרקע יחיד (למגורים או תעשייה), אזורים תלויי רכב פרטי, ואזורי מסחר נפרדים.
בשנות ה-70, החל האדריכל ז'יימה לרנר לכהן כראש עיריית קוריטיבה בברזיל ולהכניס בה שינויים לטובת שימוש בתחבורה ציבורית והליכה ברגל, נגד פרבור ובעד החייאת המרחב העירוני. הצעדים כללו פיתוח תחבורת מעברים נוחה וזולה תוך שימוש ב-BRT, הפיכת כבישים מרכזיים למדרחובים, עירוב שימושי קרקע, תמהיל דיור ושינויים נוספים.
בשנות ה-70 וה-80 העירוניות המתחדשת התפתחה עם חזונות ומודלים תאורטיים לבנייה מחדש של ערים "אירופאיות" שהוצאו על ידי הארכיטקט לאון קריאר (Leon Krier) ועל ידי "שפת הדפוסים" שהוצאה על ידי כריסטופר אלכסנדר (Christopher Alexander). הדבר הוביל להתגבשות קבוצה מוגדרת בשנות ה-90.
בשנת 1994 פורסם הספר הבולט הראשון של עירוניות מתחדשת - "העירוניות החדשה: לקראת ארכיטקטורה של קהילה" בעריכת פטר כץ. ובשנת 2000 פורסם הספר "אומת הפרברים", מאת המתכננים העירוניים אנדרס דואני ואליזבט פלייטר-זיברק.
העירוניות המתחדשת כוללת ארכיטקטים מסורתיים, וחדשניים. חלקם עובדים על פרויקטים של בנייה ביישובים חדשים, ואחרים על פיתוח המבוסס על תחבורה ציבורית. חלק מהמתכננים מנסים לשנות את הפרברים. כולם מאמינים בכוח של שכונות הבנויות באופן מסורתי לאפשר קהילות מתפקדות וקיימות.
אסכולת סלרנו

הקשר חברתי ופוליטי

העיר סלרנו הוקמה כמושבה רומית במאה השנייה לפני הספירה. כעדות המשורר הרומי הורטיוס - באיגרת ה-15, היא נודעה עוד בימי הקדם באקלים הנוח להתאוששות ממחלות, אולם נותרה לא חשובה במיוחד מבחינה פוליטית או כלכלית עד לתקופה העתיקה המאוחרת.
הלומברדים היו אלו שהעניקו מעמד אמיתי של עיר,,מן הנמל ועד לגבעה השולטת מעליה. הם הפכו אותה לבירת נסיכות סלרנו. בשלהי המאה השמינית הייתה סלרנו עיר משגשגת שהטביעה על המטבעות שלה את הכתובת "opulentia salerno" (השפע של סלרנו)
היא הייתה למרכז לייצור חקלאי ולמסחר של הים התיכון שדרכו יוצאו דגן, עץ ופשתה אל העולם המוסלמי תמורת תבלינים, בשמים ומשי, במיוחד מאמירות סיציליה.
במאה האחת עשרה היו בעיר פרט לקתדרלה המפורסמת, עוד כשני תריסר כנסיות ותשעה מנזרים, מתוכם שלושה של נשים. העיר קיבלה מים דרך שלוש אמות מים והיו בה מזרקות, מרחצאות ציבוריות ופרטיות. היא הפיקה יחסית הרבה דגנים, פירות ואגוזים ונחשבה לאחת הערים הבריאות ביותר באיטליה. 
ב-1076 נכבשה סלרנו על ידי הנורמנים שכבשו אחר כך גם את סיציליה מידי המוסלמים והקימו בה את ממלכת סיציליה. בשנת 1130 איבדה סלרנו את  מעמד הבירה שלה לטובת פלרמו שבסיציליה. עם זאת היא נשארה עיר חשובה, עם ארכיבישופות משלה ובית הספר המפורסם לרפואה שלה. 
דרום איטליה התאפיינה באותה תקופה בבליל אתני שבו הרוב היו לומברדים שחיו לפי המסורות גרמאניות שלהם וקבוצות אתניות נוספות:הכובשים הנורמנים, היוונים שהושפעו על ידי התרבות הביזנטית ויהודים. בעיר חיו גם עבדים מוסלמים ועברו בה נוסעים וסוחרים מוסלמים. לא היה זה דו-קיום אידילי:היהודים והמוסלמים היו כפופים לנוצרים, הלומברדים והיוונים היו כפופים לנורמנדים. יחד עם זאת האנטגוניזמים השונים לא מנעו חילופי מסחר ותרבות, שהעניקו לרפואה בסלרנו את האופי הייחודי באירופה של אותם הימים.

ההתחלות

לפי האגדה הוקם בית הספר לרפואה על ידי ארבעה מלומדים: היהודי הלינוס או אלינוס, היווני פונטוס, הערבי אדלה והרומי סלרנוס, שכל אחד מהם לימד בשפתו שלו.אגדה זו משקפת אמת סמלית:החל מן המאה העשירית בלטה סלרנו כצומת פוליטית, מסחרית ותרבותית, שנהנתה מהשפעות מאזורי אגם הים התיכון (העולם הביזנטי, הקהילות היהודיות, העולם הערבי-מוסלמי) ומצפון-אירופה (באמצעות הלומברדים, ואחר כך הנורמנים). 
קיימים מעט מאוד עדויות על נסיבות כינונו של בית הספר. לפי פ.טייל נשארה סלרנו שריד של רפואה עתיקה דתית וחילונית ששמה הלך לפניה עד לגאליה הפרנקית.
הכרוניקה של רישה מריימס מספרת על נוכחות של רופא מסלרנו בחצר מלך הפרנקים,  לואי הרביעי. לפי מכתבי סילבסטר השני (גרברט), נסע הארכיבישוף אדלברון מריימס, בשנת 969 לסלרנו כדי לקבל טיפול. 
סלרנו ניצלה את קרבתה למנזר מונטה קסינו (הנמצא כמאה קילומטר ממנה), שבה הקים בנדיקטוס הקדוש מנורסיה, מנזר מצויד בבית מחסה ובספרייה עשירה בטקסטים רפואיים עתיקים. נמצאו בספרייה זו טקסטים או קטעים המיוחסים להיפוקרטס, לגלנוס, לקאיליוס אורליאנוס
נשיא יוון

סמכויות

הנשיא הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים של יוון והוא תופס את המקום הראשון בסדרי הקדמה הממלכתיים ביוון. למרות שהחוקה היוונית בשנת 1974 העניקה לנשיא סמכויות ניכרות, בפועל הנשיא שימש תפקיד ייצוגי וסמלי באופן כללי לאחר שראש ממשלת יוון הוא המנהל הפעיל של ממשלת יוון. תפקידיו של הנשיא הוגדרו רשמית קר לאחר השינוי בחוקת 1986, אשר הקטין הסמכויות הרשמיות של הנשיא.
בית נבון ביי

היסטוריה

המבנה הוקם בשנת 1869 על ידי כריסטיאן פרידריך שפיטלר מבזל שבשווייץ, כבית מגורים עבור המוסד המיסיונרי "בית אחים". בניין זה נחשב באותה תקופה כבית המגורים המפואר ביותר בעיר. בנוי בסגנון מזרחי עם שילוב אלמנטים מערביים, עם קירות עבים, רצפות שיש אדום, חלונות זוגיים קמורים, ומרפסות עם מעקה ברזל מסוגנן. 
בשנת 1873 עבר הבית לידי שווייצרי אחר - הבנקאי ואיש העסקים יוהנס פרוטיגר (Johannes Frutiger)‏ (1836–1899), שהתגורר בו עד 1885. פרוטיגר העניק לבניין את השם בית מחניים על פי שמו הפרטי - יעקב, לפי ספר בראשית, פרק ל"ב, פסוק ג': "ויאמר יעקב כאשר ראם מחנה אלהים זה ויקרא שם-המקום ההוא מחנים". מעל פתח הכניסה הראשית קבועה אבן ועליה שם הבניין MAHANAIM.
בשנת 1885 עבר פרוטיגר לבניין מפואר יותר - רחוב הנביאים 13, וקרא לו גם כן בית מחניים. בית מחניים הראשון נמכר ליוסף נבון ביי (1858–1934) - בנקאי ואיש עסקים יהודי אמיד, יוזם ובונה של מסילת הרכבת לירושלים, שהיה שותפו של פרוטיגר לעסקים. בחצר הבניין עמד בתקופתו בית כנסת משפחתי מפואר, ומולו ניצבה מזרקת מים עשויה שיש, שבה שטו דגי זהב. נבון התגורר בבניין עד שירד מנכסיו ועבר להתגורר בצרפת כאשר אשתו גישה נשארה לגור בחלק קטן מהבניין שעוקל על ידי הבנק בשל חובותיו של יוסף ביי. המקום עבר מיד ליד, ומשנות ה-70 שכנו במקום מסעדות. בשנים האחרונות פעל מועדון בקומה התחתונה, וכעת משמש המקום להשכרת אירועים. 
בשנת 2007 החלו העבודות להקמת קניון ענק במתחם שבו שכנה הקונסוליה הגרמנית (הנביאים 57 פינת רחוב ראול ולנברג), במגרשי החנייה שבאזור, ובשטח שבו נמצא בית הפחה הטורקי (הנביאים 61) - שייהרס. בית נבון ביי ישומר כחלק מפרויקט זה.
אריה בירו

תולדותיו

בירו נולד בעיר ארד שברומניה בנם של אסתר ואברהם, כנער למד מסגרות מכנית בהונגריה. במלחמת העולם השנייה, עברה העיר לשלטון הונגרי בעקבות תכתיב וינה, וב-1944 נשלח בירו יחד עם משפחתו למחנה ההשמדה אושוויץ. בירו הועסק בכפייה כשוליית חרש ברזל במפעל הכימי של חברת אי גה פארבן במונוביץ'. עם חיסול המחנה, התחזה בירו לחולה במחלה מידבקת וכך לא נלקח לצעדת המוות. בתום המלחמה הגיע לאיטליה ומשם העפיל לארץ ישראל באוניה באוגוסט 1945. 
בירו התנדב לפלמ"ח עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי כיתות. במלחמת העצמאות שירת במחלקת הסיור של הגדוד הרביעי, תחת פיקודו של דוד אלעזר, בגזרות ירושלים והנגב. הוא עבר לשרת בחטיבת גולני ובספטמבר 1949 יצא לקורס קצינים. התנדב ליחידת הצנחנים והיה מראשוני המפקדים ביחידה. הוא השתתף ברבות מפעולות התגמול בהן פיקוד על כוח ה' במבצע כנרת, במבצע שעיר לחטיפת חיילים סורים ובמבצע לולב. במלחמת סיני פיקד על פלוגה ה' בגדוד 890, פלוגה שהורכבה מחניכי קורס מכי"ם של הצנחנים, שייטת 13 ובה"ד 4, הכוח בפיקודו השתתף בצניחה ובקרב המיתלה. 
ב-1957 ביקש לעבור לשרת בחיל השריון הוא שירת כסגן מפקד בית הספר לשריון ובמחצית 1964 מונה למפקד גדוד. במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 129 של חטיבה 8, חטיבת שריון במילואים. הגדוד מנה 26 טנקי סופר שרמן והוטלה עליו המשימה לכבוש את מוצבי גור אל-עסכר ונעמוש ברמת הגולן, ולהשתלט על השטח החיוני הגבוה השולט על מוצבי זעורה. במהלך הקרב נפגע טנק הפיקוד שלו מספר פעמים, ובירו נפצע מצרור של מקלע שריסק את לסתו. הוא המשיך לפקד על הכוח באמצעות התכתבות בפתקים, עד שפונה לטיפול רפואי, לא לפני שהעביר בפתק את הפיקוד לנתי גולן. 
שימש ראש מטה אוגדה 143 בפיקוד הדרום ובאוגוסט 1973 מונה למפקד חטיבה 8 (אז נקראה חטיבה 875), חטיבה ממוכנת באוגדה.
במלחמת יום הכיפורים פיקד בירו על חטיבת המילואים, בהרכב של גדוד טנקי שרמן ושני גדודי חרמ"ש, החטיבה בפיקודו הצטרפה למערכה ב-7-8 באוקטובר תחת אוגדה 252 והשתתפה בקרבות בחזית המצרית. בירו עצמו נפצע במהלך הקרבות ופונה ב-18 באוקטובר. 
ב-1978 פיקד על מצעד ותיקי המחתרות בירושלים. בשנים 1975-1978 פיקד על מרחב שלמה, ב-1979 מונה בירו לקחל"ר, קצין חיל ראשי להג"א והגמ"ר (הגנה מרחבית) הוא שירת בתפקיד זה עד 1984. 
ב-1995 הודה כי הוא ופקודיו רצחו שבויים מצרים כפותים במהלך מבצע סיני. לדבריו "לא היה לי זמן להתעסק עם שבויים. את מי שהצלחנו לדפוק - דפקנו". 
ב-2006 נפטר לאחר מחלה קשה.