google/wiki40b huggingface dataset:
שלמה מור-יוסף

ביוגרפיה

שלמה מור־יוסף נולד בירושלים וגדל בשכונת קטמון, במשפחה בת ארבעה ילדים. אביו מרדכי נולד במרוקו ועלה ארצה בגיל 24. אמו, גאולה, הייתה בת למשפחה שחיה בארץ זה 15 דורות. בצה"ל שירת כמ"פ בחיל השריון. לאחר שחרורו החל ללמוד ביולוגיה, וכעבור שנה נפסקו לימודיו עקב מלחמת יום הכיפורים.
לאחר המלחמה החל ללמוד בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים לימודיו בשנת 1980. התמחה בגינקולוגיה ומיילדות במרכז הרפואי הדסה ולאחר מכן בגינקולוגיה אונקולוגית (טיפול בסרטן במערכת הרבייה הנשית) בבריטניה. עם סיום התמחותו בחו"ל שימש כרופא הראשי במחלקת הנשים במרכז הרפואי הדסה.
בשנת 1994 קיבל תואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת הרווארד ומונה לסגן מנהל הדסה עין כרם. בשנת 1997 מונה למנהל בית החולים סורוקה, תפקיד שבו כיהן במשך ארבע שנים. בשנת 2001 מונה למנהל המרכז הרפואי הדסה. על הטיפול באשה בהריון באותה תקופה הוא ספג ביקורת מהשופט משה דרורי על שלא הציג בפני אישה חרדית את האופציה לבצע הפלה בשבוע ה־27 להריון, כאשר התברר שהעובר שהיא נושאת הוא בעל מום חמור. כמנכ"ל הוא קידם את תחום תיירות המרפא וקרא לממשלת ישראל להציב את תיירות המרפא כיעד לאומי. כמנכ"ל השקיע מרץ רב בבניית בניין האשפוז החדש אשר נחנך בשנת 2012.
מור יוסף זכה לחשיפה תקשורתית רבה ברחבי העולם בתחילת 2006, כאשר נהג לדווח לעיתונאים על מצבו של ראש ממשלת ישראל, אריאל שרון, שאושפז בבית החולים הדסה עין כרם לאחר שלקה בשבץ מוחי חמור. בשנת 2008 הוא הסכים להתמודד על ראשות עיריית ירושלים, אך הדבר לא יצא אל הפועל.
בתחילת שנת 2010 פורסם שמור יוסף יסיים את תפקידו כמנכ"ל הדסה בסוף שנת 2010. מור יוסף הודיע על פרישה, לאור חילוקי דעות בינו לבין ארגון נשות הדסה. בקשות לארגון נשות הדסה שיבקשו ממור יוסף להמשיך בתפקידו נענו בסירוב ובעקבות זאת התפטרו שלושה מהדירקטורים של בית החולים, בהם איתן רף. בעקבות הודעת הפרישה התעוררה מחאה בקרב הסגל הרפואי של הדסה ובמרץ 2010 הושגה פשרה שעל פיה המשיך מור יוסף בתפקידו עד 1 בנובמבר 2011.
מור יוסף משמש כיו"ר הוועד המנהל של המכון הלאומי לחקר שרותי הבריאות ומדיניות הבריאות והיה יושב ראש הוועדה להסדרה חקיקתית של נושא ההריון והלידה, "ועדת מור יוסף". הוא גם משמש בהתנדבות כחבר הנהלת צוות תוכנית האב לתחבורה בירושלים.
בנובמבר 2011, בעיצומו של משבר הרופאים, מונה ליועץ חיצוני לסגן שר הבריאות יעקב ליצמן.
בעקבות קריסתו הפיננסית של בית החולים הדסה בתחילת 2014, נמתחה ביקורת ציבורית רבה על תפקודו של מור יוסף בשנים שבהן ניהל את בית החולים ובהן נוצרו גרעונות כספיים של כמיליארד ורבע שקל.
באפריל 2012 מונה למנכ"ל המוסד לביטוח לאומי, וכיהן בתפקיד זה עד סוף 2016. בחודש יוני 2017 הודיע שר הפנים, אריה דרעי, על מינויו למנכ"ל רשות האוכלוסין וההגירה. ביולי החל את כהונתו בתפקיד.
שלמה מור־יוסף נשוי ואב לארבעה ילדים. הוא אינו חובש כיפה ומגדיר את עצמו "מסורתי".
אחיו, איתן מור־יוסף, שימש כמזכ"ל תנועת בני עקיבא בשנים 2006–2004. אחיו הצעיר, אורי, קצין שריון כמוהו, נהרג במלחמת יום הכיפורים.
הכומר מדיבלי

רקע

יוצר הסדרה הוא ריצ'רד קרטיס, והיא נכתבה עבור השחקנית דון פרנץ' על ידי קרטיס ופול מייהו-ארצ'ר. הדמות הראשית היא יצירה של ריצ'רד קרטיס, אבל הוא ודון פרנץ' התיעצו עם ג'וי קרול, שהייתה אחת הנשים הראשונות שהוסמכו לכמורה.

אתרי צילומים

על אף הסדרה מתרחשת בעיירה בדיונית באוקספורדשייר, הצילומים נערכו בכפר טורוויל שבבקינגהאמשייר ובכנסייה "St Mary the Virgin". בכפר צולמו סדרות טלוויזיה נוספות כגון "רציחות במידסומר", "לילה טוב מיסטר טום", "צ'יטי צ'יטי בנג בנג", "מיס מארפל" ו"המלחמה של פויל". חזית ביתו של דייוויד הורטון אינו בטורוויל אלא בכפר ליטל מיסנדן בבקינגהאמשייר.
הכותרות בפתיחת כל פרק מציגות צילומי אוויר של כביש M40, סטוקנצ'רץ' גאפ, צ'ילטרן הילס באוקספורדשייר ובבקינגהאמשייר והכפר טורוויל.

שיר הנושא

שיר הנושא הוא מזמור לדוד ה' רועי לא אחסר בלחן של הווארד גודל, ובביצוע של מקהלת קתדרלת כרייסט צ'רץ' באוקספורד, והסולן הוא ג'ורג' המפריז.
ספר אלף החוקים

ספר אלף החוקים (Mādayān ī Hazār Dādestān) הוא ספר משפט זורואסטרי מהמחצית הראשונה של המאה ה-7 (סוף התקופה הסאסאנית), שנערך בידי אדם בשם פַרוֹכְמַרד אִי וַהְרָאמָאן (Farroxmard i Wahrāmān). הספר נכתב בפהלווית (פרסית בינונית) והוא מכיל אוסף של פסקים ופרשנויות בנושאים משפטיים שונים, כגון דיני משפחה, דיני ממונות ועוד. הספר נשמר בכתב יד אחד (שאינו מכיל את כל החיבור המקורי, ויש בו שיבושים לא מעטים), והוא ייחודי במובנים רבים: הוא המקור המשפטי הזורואסטרי היחיד ששרד עוד מלפני התקופה האסלאמית, וככזה הוא ראשון במעלה להכרת ההיסטוריה החברתית והמוסדים של פרס הסאסאנית. בשונה משאר החיבורים הזורואסטרים ששרדו, הוא אינו מכיל בתוכו כל התייחסות תאולוגית (מלבד התייחסויות קצרות לאווסטה ולפרשנויותיה וכדומה), והוא עוסק כמעט אך ורק בחקיקה ובמשפט. לעומת זאת, בהקדמה, מרחיב המחבר במליצות תאולוגיות ומוסריות, ועומד על החשיבות הדתית העליונה של שמירת המשפט כדרך להגשמת מטרותיה של הדת הזורואסטרית. 
תיארוך הספר מסתמך בין השאר על כך שהתאריך האחרון המוזכר בו הוא שנת 26 למלך כוסרו פרוויז (591-628). גם אם נניח עריכה בתקופה מאוחרת יותר, ברור לחלוטין מתוכנו של הספר שהחקיקה בו היא סאסאנית לחלוטין, ונקייה מכל השפעות של התפתחות המשפט הפרסי בתקופה האסלאמית.
כתב היד של הספר, שהיה שייך לספריית הטאריה בפונה (Poona) פורסם לראשונה כמהדורת פקסימיליה על ידי J.J. Modi ב-1901, והוא שפרסמו תחת השם Mādayān ī Hazār Dādestān, או בקיצור MHD. אמנם, המשפט בהקדמת הספר שממנו לקח מודי את כותרתו אומר "ēn mādayān hazār dādestān xwānēnd", דהיינו "ספר זה קרוי 'אלף החוקים'", ואם כן שמו המקורי של הספר היה פשוט "אלף החוקים". חלק אחר של כתב היד, שהיה ברשותו של Tehmuras D. Anklesaria ולא פורסם על ידי מודי, פורסם על ידי אנקלסריה ב-1912, והוא ידוע בכינוי MHDA. סדר הפרקים בפקסימליות הללו מבולבל לעיתים, אך ניתן לעמוד על הסדר המקורי על פי מספור אבג'ד שנוסף לספר בתקופה המוסלמית (שאמנם אינו אמין בכל המקרים, שכן חלק מהדפים אבדו עוד קודם להוספת אותו מספור). לפי המספור הזה, הפרקים הראשונים, 1-4, אבדו, אך חלק גדול מהספר (75 דפים שכל אחד מכיל 17 שורות בממוצע) שרד.
הבניה אישית

הבניה אישית (באנגלית: Personal construct) הוא אחד משני הסוגים העיקריים של הבניה מנטלית, ולמעשה הסוג הבסיסי המתרחש בקרב הנפש (Mind) של האדם עצמו. זאת להבדיל מהבניה קבוצתית, שהיא הופעה של אותה ההבניה פחות או יותר, בנפשם של פרטים מקבוצה מובחנת מסוימת, כגון הבניית מציאות שחולקים רופאים בהקשר יעילותה של תרופה מסוימת לטיפול בבעיה מסוימת.
המונח הבניה אישית אינו מאוד שונה ממונח האב שלו (הבניה מנטלית, Mental construct) ויכול לחפוף לעיתים למונח הנגדי שלו, "הבניה קבוצתית" (Collective construct). עם זאת, מונח זה עלול לשמש חוקרים מסוימים (מן הפילוסופיה והמדע כאחת) בעודם מעוניינים להדגיש את הפרסונליות של מבנה מנטלי מסוים, בו הם עוסקים.

היסטוריה של המונח

את המונח הבניה אישית, טבע הפסיכולוג ג'ורג' קלי (1905-1967) כחלק מתאוריית ההבניה האישית, שפיתח. מונח זה שמיש מאד בפילוסופיה ובמדעים כמתאר את הפרשנות הנפשית שמנהיג הפרט לאובייקט או תרחיש פיזיקליים.

הקשר לחשיבה סטריאוטיפית ואשליות תפיסה

מבנה מנטלי כוזב יכול להוות אשליית תפיסה (Illusion); כאשר אדם א' רואה דמות אנושית (אדם ב') ממרחק רב אך בטוח כי מדובר למעשה אדם ג', הוא הרי מבנה הבניה כוזבת לפיה אדם ב' הוא אדם ג'. כאשר יתקרב אליו יותר ויזהו כאדם ב' יבין כי טעה, והמבנה המנטלי (כלומר, הפרשנות המנטלית שלו לאובייקט הפיזיקלי שהוא אותה דמות), יתמוגג. במצב זה בפירוש קיימת הבניה מנטלית פרסונלית, אך לא כזו שהיא קבוצתית (קולקטיבית).
מבנה מנטלי פרסונלי עלול להיות צורה ראשונית של חשיבה סטריאוטיפית; מבנה מנטלי זה יכול להיות נפוץ (או מופץ) בקרב אנשים שונים הנמצאים בקרבת מושא ההבניה, ובכך להפוך להבניה חברתית, אך גם לשמש כסטריאוטיפ המעצב את עיבוד המידע שלהם בהקשרו. כך למשל, אדם א' שהוא צבר, עלול להיקלע לשיחה לא נעימה עם עולה חדש, ולהבנות עליו מבנה תאורטי לפיו הוא "אדם מעצבן"; אם רבים אחרים יבנו הבניה כזאת בעצמם, או יאמצו אותה לחיקם (מתוקף ביקורת ששמעו על אותו עולה חדש), הרי שעל פי הדעה הרווחת ההבניה הזו תזכה גם להיקרא קולקטיבית.
בית לבאות

בֵּית לְבָאוֹת היה יישוב מקראי כנראה בצפון-מערב הנגב.
מוזכר בספר יהושע כעיר המצוייה בנחלת שבט שמעון או בנחלת שבט יהודה.
חוקר המקרא עמנואל ענתי סובר כי שמו של האתר נגזר מהמצאו של מבנה פולחן לאלה כנענית בשם לביאה, "ומכאן שראשיתה של העיר היא בתקופה הכנענית".
לבאות מוזכר כאחד מערי שבט יהודה, בין סַנְסַנָּה לשלחים:"זֹאת נַחֲלַת מַטֵּה בְנֵי יְהוּדָה לְמִשְׁפְּחֹתָם: וַיִּהְיוּ הֶעָרִים מִקְצֵה לְמַטֵּה בְנֵי יְהוּדָה אֶל גְּבוּל אֱדוֹם בַּנֶּגְבָּה קַבְצְאֵל וְעֵדֶר וְיָגוּר: ... וְצִקְלַג וּמַדְמַנָּה וְסַנְסַנָּה: וּלְבָאוֹת וְשִׁלְחִים וְעַיִן וְרִמּוֹן כָּל עָרִים עֶשְׂרִים וָתֵשַׁע וְחַצְרֵיהֶן:"
בית לבאות נזכר גם כשייך לשבט שמעון, בין חצר סוסה לבין שָׁרוּחֶן:
"וַיֵּצֵא הַגּוֹרָל הַשֵּׁנִי לְשִׁמְעוֹן לְמַטֵּה בְנֵי שִׁמְעוֹן לְמִשְׁפְּחוֹתָם וַיְהִי נַחֲלָתָם בְּתוֹךְ נַחֲלַת בְּנֵי יְהוּדָה: וַיְהִי לָהֶם בְּנַחֲלָתָם בְּאֵר שֶׁבַע וְשֶׁבַע וּמוֹלָדָה: ... וּבֵית לְבָאוֹת וְשָׁרוּחֶן עָרִים שְׁלֹשׁ עֶשְׂרֵה וְחַצְרֵיהֶן:".
ענתי שיער כי בית לבאות היא העיר בֵּית בִּרְאִי המוזכרת בספר דברי הימים:" בְּנֵי שִׁמְעוֹן נְמוּאֵל וְיָמִין יָרִיב זֶרַח שָׁאוּל: ... וַיֵּשְׁבוּ בִּבְאֵר שֶׁבַע וּמוֹלָדָה וַחֲצַר שׁוּעָל: ... וּבִבְתוּאֵל וּבְחָרְמָה וּבְצִיקְלָג: וּבְבֵית מַרְכָּבוֹת וּבַחֲצַר סוּסִים וּבְבֵית בִּרְאִי וּבְשַׁעֲרָיִם אֵלֶּה עָרֵיהֶם עַד מְלֹךְ דָּוִיד:"
Fortran

היסטוריה

המהדר הראשון של פורטרן פותח למחשב IBM 704 בשנים 1954–1957 על ידי קבוצה של עובדי IBM בראשות ג'ון באקוס. בגרסתה הראשונה התבססה השפה על מספור השורות ושימוש נרחב בפקודת GOTO. בגרסאות הבאות טופלו בעיות אלה, ובגרסה FORTRAN 77 נוספה פקודת IF-THEN-ELSE. 
שפת התכנות זכתה לתפוצה רחבה בקרב מדענים העוסקים בפיתוח תוכנה עתירת חישובים, והדבר היווה תמריץ לפיתוח מהדרים המייצרים קוד מהיר ככל האפשר. במקביל התפתחה השפה עצמה, וגרסאות בולטות שלה הן FORTRAN IV, FORTRAN 66, FORTRAN 77, Fortran 90, Fortran 95, Fortran 2003. 
הגרסה Fortran 90 היוותה שדרוג מהותי, בהוסיפה לשפה הקצאת זיכרון דינמית, פעולות על מערכים, סוגי נתונים מופשטים, רקורסיה ומצביעים. Fortran 95 הוסיפה לשפה תמיכה בתכנות מקבילי.
התקן האחרון של השפה, שפורסם בשנת 2004, קרוי Fortran 2003, ובו נוספה תמיכה בתכנות מונחה עצמים וקישוריות טובה יותר עם שפת C.
יצרנים של מחשבי-על פיתחו גרסאות מיוחדות של השפה לשם ניצול תכונות מיוחדות של מחשביהם, לשם השגת ביצועים מהירים ביותר. גרסה נוספת, WATFOR, פותחה באוניברסיטת ווטרלו וזכתה להצלחה רבה באוניברסיטאות.
נאס"א השתמשה במחשבי IBM  עליהם מורצת שפת התיכנות פורטרן, כחלק מהמירוץ לחלל, לאחר שההסתמכות על חישובים אנושיים הפכה פחות ופחות רלוונטית לעומס החישובים הנדרש

(הדבר מוזכר בסרט "מאחורי המספרים" ).

דוגמת קוד לפורטרן 77

תוכנית למציאת מחלק משותף מקסימלי
* euclid.f (FORTRAN 77)* Find greatest common divisor using the Euclidean algorithm

      PROGRAM EUCLID
        PRINT *, 'A?'
        READ *, NA
        IF (NA.LE.0) THEN          PRINT *, 'A must be a positive integer.'
          STOP        END IF        PRINT *, 'B?'
        READ *, NB
        IF (NB.LE.0) THEN          PRINT *, 'B must be a positive integer.'
          STOP        END IF        PRINT *, 'The GCD of', NA, ' and', NB, ' is', NGCD(NA, NB), '.'
        STOP      END      FUNCTION NGCD(NA, NB)
        IA = NA
        IB = NB
    1   IF (IB.NE.0) THEN          ITEMP = IA
          IA = IB
          IB = MOD(ITEMP, IB)
          GOTO 1
        END IF        NGCD = IA
        RETURN      END
פרנק מוס (שוער)

קריירה

מוס נולד בעיירה ליילנד שבלנקשייר, והחל את הקריירה שלו במועדון פרסטון נורת' אנד, אליו הצטרף ב-1928. לאחר שנה ו-24 משחקים הוא הצטרף לאולדהאם אתלטיק כמחליפו של השוער הראשון ג'ק האקינג. הוא השתתף ב-29 משחקי ליגה במשך עונה וחצי, ובנובמבר 1931 חתם בארסנל תמורת 3,000 לירות שטרלינג.
מוס תפס מקום קבוע בהרכב של ארסנל במקום צ'ארלי פרידי, ושמר על מקום זה במשך ארבע העונות הראשונות שלו בארסנל; הוא זכה בשלוש אליפויות (1932/1933, 1933/1934 ו-1934/1935) והשתתף בגמר גביע ה-FA של 1932, שהסתיים בהפסד שנוי במחלוקת לניוקאסל יונייטד.
הוא השתתף בחמישה משחקים במדי נבחרת אנגליה, וב-14 באפריל 1934 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 3 - 0 על נבחרת סקוטלנד באצטדיון ומבלי. משחקו האחרון בנבחרת היה משחק שכונה "קרב הייבורי", ובו התמודדה אנגליה מול נבחרת איטליה שהייתה אלופת העולם. מוס היה אחד משבעת השחקנים של ארסנל שהובילו את אנגליה לניצחון 3 - 2.
מוס הוא השוער היחיד בתולדות ארסנל שהבקיע שער במשחק רשמי. ב-16 במרץ 1935 נערך משחק מול אברטון במסגרת הליגה הראשונה, ובמהלכו נפצע מוס ופרק את הכתף שלו. באותה תקופה לא היה מותר להחליף שחקנים, כך שהוא נאלץ לעבור לשחק בעמדת הקשר השמאלי והצליח להבקיע את השער הראשון בניצחון 2 - 0. אולם, משחק זה היה גם האות לתחילת נפילתו של מוס. הוא לא הצליח להתאושש מהפציעה, והשתתף רק בחמישה משחקים נוספים בעונת 1935/1936. בקיץ 1937 הוא קיבל המלצה לפרוש, והוא בן 27 בלבד. הוא הספיק להשתתף ב-161 משחקים במדי ארסנל.
לאחר פציעתו הוא התמנה לתפקיד המאמן של מועדון הארט אוף מידלות'יאן (הארטס) הסקוטי, והפך למאמן הצעיר ביותר בתולדות המועדון והראשון שזכה לאוטונומיה מלאה בבחירת השחקנים. בעונתו הראשונה בהארטס הוא הוביל את המועדון למקום השני בליגת העל הסקוטית, אך ב-1940 התפטר מתפקידו בעקבות פריצת מלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן חזר לאנגליה.
ספרי הנבואה של ויליאם בלייק

ספרי הנבואה של המשורר והאמן האנגלי בן המאה ה-18, ויליאם בלייק, הם סדרה ארוכה של יצירות פואטיות, הקשורות זו בזו והמבוססות על המיתולוגיה האישית שבלייק יצר. הן תוארו על ידי מבקר הספרות הקנדי נורת'רופ פריי כיצירות "שביחס למעלותיהן האמנותיות הן יצירות השירה הכי פחות נקראות בשפה האנגלית". בעוד שבלייק התפרנס כמאייר, הספרים הללו היו ייחודיים בכך שהוא יצר אותם באופן עצמאי, עם תחריטים משלו, והם מהווים למעשה פרויקט עבודה אישי מורחב שלו, רובם ככולם.

סקירה

בעבודות אלה, המסתיימות ביצירה האפית ירושלים: האצלתו של הענק אלביון, הוא פירט באופן אישי מיתולוגיה מומצאת משלו (מיתופואיה). המיתופואיה מקבלת את השראתה בעיקר מהמקרא; מלבד זאת, המיתולוגיה הבלייקיאנית  נידונה בהרחבה  בהקשר דו-משמעי: הן של  התכנים הפוליטיים והן של התכנים הדתיים הכלולים בה.
בעוד שיצירתו המהפכה הצרפתית (The French Revolution), משנת 1791, איננה מאוירת ולרוב לא נכללת ברשימת ספרי הנבואה של בלייק, דייוויד וי. ארדמן טוען מנגד שהפרדת היצירה מהרשימה, מסירה נדבך חשוב בהבנת הסמלים בהם משתמש בלייק. יצירה אחרת, ואלה, או ארבע הזואות (1797), אשר עליה בלייק החל לעבוד בעודו מתגורר בפלפהאם (Felpham), נותרה בתור טיוטה בלבד. על עובדה זו, נטישת העבודה על יצירה זו, מבקר הספרות נורת'רופ פריי הגיב ש"כל מי שאכפת לו משירה או מציור מוכרח לראות באי השלמתה של ואלה אסון תרבותי בקנה מידה ענקי."

תגובת המבקרים

בתחילה, דחו הפרשנים כלאחר יד את ספרי הנבואה של בלייק, כשנקרתה להם ההזדמנות, בטענה שהם חסרי הגיון בריא. אולם נדיר מאוד כיום לראות פרשנים המחזיקים בדעה זו, בקרב המלומדים לספרות אנגלית, אשר רואים בבלייק את אחד מענקי התורמים למחקר ביקורת הספרות שרווח במאה העשרים. נורת'רופ פריי ובעקבותיו, הרולד בלום, הציעו שניתן להתגבר על הקושי בקריאת ספרי הנבואה של בלייק, בכך שהכינוי המזלזל "מיסטיים"  בו השתמשו בתיאור ספרים אלו, הוא מעיקרו עמום. "מיסטי" באשר לשפת השירה, שקול ל"חזיוני" באשר לציורים. 
ספרי הנבואה של בלייק, אשר נדחו לפרסום רוב הזמן עד לתחילת המאה העשרים, היו בעלי היסטוריה מפותלת באשר לפרסומן, בניגוד לשיריו הליריים, אשר נחשבו כשירים יותר ובעיתיים פחות באופן יחסי. 

נבואות היבשה

מחזור נבואות היבשה כולל בתוכו את היצירות "אמריקה: נבואה" (1793), "אירופה: נבואה" (1794) ואת "שירו של לוס" (1795), אשר מורכב מהיצירות "אפריקה" ו-"אסיה". 
"אמריקה: נבואה" מחולק לאקדמון או פרלודיום (אשר מהווה בתורו חלק מהמיתוס על אורק, אחת מהדמויות במיתולוגיה של בלייק) ו-"נבואה" אשר מכילה תוכן פוליטי ברור, המסתמכת על מלחמת העצמאות האמריקאית. השורה הראשונה של "נבואה" חוזרת על עצמה כשהיא זהה לשורה האחרונה של היצירה "אפריקה". מצד שני, "אירופה: נבואה"  מכילה חלק פותח ללא שם, אקדמון המערב  בתוכו את הדמויות אורק ואנית'ארמון, ו-"נבואה"  בעלת הקשרים לתקופת הזמן הנוכחית שבה חי בלייק, לאירופה, יבשת הנמצאת במצב מלחמתי. החלק "אסיה" של היצירה "שירו של לוס" קשור לסוף היצירה "אירופה: נבואה" (באמצעות המילה "יללה").
צ'אם ממאדו

קריירה

צ'אם התחיל את הקריירה שלו בישראל כאשר הגיע בעונת 2011/12 להפועל רמת גן-גבעתיים מהליגה הלאומית בכדורגל. בעונתו הראשונה היה חתום במידה רבה על עליית הקבוצה לליגת העל כאשר כבש 6 שערים מתוכם 5 בפלייאוף העליון. לאחר מכן עבר צ'אם בתחילת עונת 2012/13 להפועל רעננה בהדרכתו של תומר קשטן והיה שותף גם לעלייתה לליגת העל כאשר הוא משמש ככובש המצטיין של הקבוצה, הישג ששמר עליו בכל שלוש שנותיו במועדון. 
בקיץ 2013 לאחר עליית הקבוצה לליגת העל ולמרות הבאת חלוץ נוסף כדמות אנתוני נוואקמה צ'אם החליט להישאר בקבוצה ולהתמודד על חולצת ההרכב. בעונתו הראשונה בליגת העל שותף צ'אם ממאדו ב-33 משחקים כאשר כבש 6 שערים והוסיף 3 בישולים. את עונת 2014/15 האחרונה סיים צ'אם ממאדו בפעם השלישית ככובש המצטיין של הקבוצה עם 7 שערים שלהם הוסיף 4 בישולים.
ביוני 2016 חתם לחוזה ל-3 שנים במכבי שעריים. בינואר 2017 חתם במכבי הרצליה עד סוף העונה.
דייוויד ויימן

אודות

נולד בוויימאות' מסצ'וסטס, נכד לשני כמרים פרוטסטנטים. הוא סיים תואר ראשון מאוניברסיטת בוסטון ודוקטורט מאוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1966 ל-1991 לימד באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט. הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מההיברו יוניון קולג' ומישיבה יוניברסיטי.
נפטר ב-14 במרץ 2018.
ריי ליוטה

ביוגרפיה

ליוטה נולד בניוארק, ניו ג'רזי. בגיל שישה חודשים אומץ בידי מארי ואלפרד ליוטה. בשנת 1973 הוא סולק מבית הספר התיכון יוניון בעיר יוניון, ניו ג'רזי. הוא למד משחק באוניברסיטת מיאמי.
הופעתו הראשונה הייתה באופרת הסבון "עולם אחר" בשנים 1981-1978. בשנת 1983 שיחק בסרט "הגברת הבודדה" ביחד עם פיה זאדורה. ב-1987 שיחק בסרט "משהו פרוע" בבימויו של ג'ונתן דמי (שתיקת הכבשים), סרט זה זיכה אותו בפרס גלובוס הזהב כשחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי. בשנת 1989 גילם את ג'ו גקסון האגדי בסרט שדה החלומות ובשנת 1990 שיחק בסרט החבר'ה הטובים של הבמאי מרטין סקורסזה בתפקיד הפושע הנרי היל, סרט זה היה מועמד לשישה פרסי אוסקר ביניהם הסרט הטוב יותר. בשנת 1997 שיחק בסרט מדינת משטרה בכיכובם של סילבסטר סטאלון, רוברט דה נירו והארווי קייטל. בשנת 2001 שיחק בסרט "שאיפות" ביחד עם השחקן ג'וני דפ בתפקיד אביו של סוחר הסמים ג'ורג' יאנג. בשנת 2002 הוא דיבב את דמותו של הפושע טומי ורסטי במשחק המחשב Grand Theft Auto Vice City. בשנת 2004 שיחק כשחקן אורח בסדרת הטלוויזיה ER, תפקיד זה זיכה אותו בפרס האמי כשחקן האורח הטוב ביותר בסדרת דרמה. בשנת 2006 שיחק בסדרת הטלוויזיה סמית' בכיכובו, הסדרה ירדה לאחר עונה אחת בלבד, ושיחק בסרט "הימור גורלי". בשנת 2007 דיבב בתפקיד עצמו בסרט כוורת בסרט.  
בשנת 2010 שיחק בדרמה "צ'ארלי סנט קלאוד" בכיכובו של זאק אפרון, בדרמת הספורט "מרדף 3000" לצד טרוור מורגן, ובקומדיה של טים אלן "מטורף מבחוץ".    
בשנת 2011 שיחק במותחן האקשן "בן של אף אחד" בכיכובם של אל פצ'ינו וצ'נינג טייטום, ושיחק בסרט "דברים לא מסתדרים" לצד 50 סנט.  
בשנת 2012 שיחק במותחן הפשע "אייסמן" לצד מייקל שאנון, של הבמאי הישראלי אריאל ורומן.  
בשנת 2013 שיחק במותחן "מקום בתוך היער" לצד ראיין גוסלינג, ובדרמת הפשע "מהלך גורלי"  לצד פורסט ויטאקר. 
בשנת 2014 שיחק בסרט הפשע "להרוג את השליח" לצד ג'רמי רנר. בשנת 2017 התארח בסדרה הקומית "שלדון הצעיר".

חייו הפרטיים

בשנת 1997 התחתן ליוטה עם מישל גרייס, גרושתו של שחקן הבייסבול מארק גרייס. בשנת 1998 נולדה בתם קארסן. הזוג התגרש בשנת 2004.
קונסטנטין פאוקטיסטוב

קורות חיים

קונסטנטין פאוקטיסטוב נולד בוורונז'. בשנת 1942 הוא התנדב לצבא האדום. במהלך ביצוע משימה מעבר לקווי החזית נתפש ונורה בראשו על ידי קצין גרמני, אך שרד. לאחר החלמה פאוקטיסטוב שוחרר מהצבא והשלים לימודי בית הספר. בשנת 1949 התחיל ללמוד הנדסה באוניברסיטה טכנית במוסקבה. 
עם סיום האוניברסיטה החל לעבוד במשרד תכנון תחת מיכאיל טיכונראבוב. בשנת 1955 השלים עבודת הדוקטורט. בשנת 1957 הם עברו למשרד תכנון שבראשה עמד סרגיי קורוליוב. פאוקטיסטוב תכנן שלמערכות חלל סובייטיות והתמחה במערכות נחיתה. בשנת 1964 ניקיטה כרושצ'וב דרש מצוות הטכני להכין חללית לטיסה בו ישתתף צוות קוסמונאוטים וזאת תוך זמן קצר. פאוקטיסטוב התנדב להשתתף במשימה זו. סרגיי קורוליוב תמך ברעיון וחשב שזה חשוב שאחד ממתכנני המערכות יהיה גם קוסמונאוט, בתמיכתו הוגמשו הדרישות הבריאותיות מה שאיפשר לכלול את פאוקטיסטוב ביחידת הכנה לטיסות חלל. הטיסה נערכה ב-12-13 באוקטובר בחללית ווסחוד 1 שלמעשה הייתה חללית ווסטוק משופרת להתאמה לצוות אנשים. בנוסף לפאוקטיסטוב כלל הצוות גם את ולדימיר קומרוב ובוריס יגורוב. לראשונה קוסמונאוטים טסו ללא חליפות חלל מיוחדות.
בהמשך פאוקטיסטוב עבר הכנות לטיסות נוספות אך לאור מצב בריאותו בדבר לא יצאה לפועל. בשנת 1987 עזב את יחידת הקוסמונאוטים. בשנת 1990 פאוקטיסטוב עזב תאגיד הטילים והחלל אנרגיה בו עבד. פאוקטיסטוב היה שותף בכיר בתכנון כל החלליות המאוישות הסובייטיות.
החל משנת 1990 עד לשנת 2005 לימד פאוקטיסטוב באוניברסיטה טכנית במוסקבה ופעל בה.
פאוקטיסטוב פרסם כ-150 ספרים בנושא תכנון חלליות והוא בעל כ-20 המצאות בתחום החלל.
המגזר הציבורי בישראל

המגזר הציבורי הוא החלק של הפעילות הכלכלית המתבצע על ידי הממשל - ממשל לאומי (כלומר הממשלה וגופים שבשליטתה), ממשל אזורי או שלטון מקומי.

השכר בשירותים הציבוריים

באופן כללי השכר בשירותים הציבוריים (הכולל את המגזר הציבורי, עמותות וחברות פרטיות) נמוך מזה שבמגזר העסקי. הדבר נובע, בין השאר, מהביטחון התעסוקתי הניתן לעובד במגזר הציבורי לעומת המגזר הפרטי ולעיתים מלחץ העבודה השונה. השוואה של השכר בשירותים הציבוריים לזה של המגזר העסקי בין השנים 1980–2007 מראה שלמעט בשנים 1994–1997 השכר במגזר העסקי היה גבוה יותר. עם זאת, ההפרש בין השכר במגזר העסקי ושירותים הציבוריים הצטמצם משנת 1997 ואילך לעומת ההפרש הגבוה יותר שנהג עד שנת 1993.
עם זאת, במגזר הציבורי נהוגות הטבות אשר מטיבות עם הבכירים והוותיקים במגזר. הדבר מתבטא בפנסיה תקציבית בגילאים נמוכים, בעיקר במערכת הביטחון, לעומת פנסיה צוברת במגזר הפרטי החל מגיל 67, ועוד.
מדי שנה מתפרסם דו"ח הממונה על השכר באוצר, שמפרט את שיאני השכר במגזר הציבורי.
בעקבות הביקורת על נטל הפנסיה התקציבית ההולך ומכביד על תקציב המדינה בכלל ותקציב הביטחון בפרט (לדוגמה בשנת 2014 הגיע תקציב הגמלאות של משרד הביטחון לבדו ל-6.8 מיליארד ש"ח) בעשור הראשון של המאה ה-21 נקבע שמצטרפים חדשים לשירות הציבורי ייקלטו במסלול של פנסיה צוברת ולא פנסיה תקציבית, מה שאמור להקטין את נטל התשלומים על המדינה עם השנים.
משחק בצורה רחבה

בתורת המשחקים, משחק בצורה רחבה הוא תיאור בצורה פורמלית של משחקים ומצבים בחיי היומיום, המאפשר להציג צדדים שונים של המשחק כמו הבחירות האפשריות של השחקנים, סדר המהלכים של המשחק, המידע הידוע לשחקנים והתשלומים עבור התוצאות האפשריות של המשחק.

דוגמה לעץ משחק

במשחק המוצג בתמונה יש שני שחקנים 1 ו-2. שחקן 1 פותח, יש לו שני מהלכים אפשריים: а או b. אחריו משחק שחקן 2 לו גם יש שני מהלכים אפשריים. שחקן 2 יודע מה שחקן 1 שיחק, ולכן במקרה ששחקן 1 שיחק a שחקן 2 יכול לשחק c או d. ואם שחקן 1 שיחק b אז שחקן 2 משחק e או f. 
לאחר ששחקן 2 משחק מגיעים לאחד העלים לידו רשומה תוצאת המשחק, למשל אם שחקן 1 שיחק а ושחקן 2 שיחק d אז שחקן 1 מקבל 2 ושחקן 2 מקבל 3.
מרי בורדן

ביוגרפיה

מרי בורדן נולדה למשפחה אמידה בשיקגו. היא למדה במכללת ואסאר, והשלימה תואר ראשון בשנת 1907. שנה לאחר מכן, נישאה בורדן לג'ורג' דאגלס טרנר. לזוג נולדו שלושה ילדים: ג'ויס (1909), קאמפרט (1910), ומרי (1914). בורדן התגוררה באנגליה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, והקימה וציידה מכספה שלה בית חולים שדה קרוב לחזית, ושימשה בו אחות רחמניה בעצמה, משנת 1915 עד תום המלחמה.
שם פגשה בבריגדיר גנרל אדוארד לואיס ספירס, ונישאה לו בינואר 1918, זמן קצר לאחר תום נישואיה הראשונים. על אף מחויבויותיה החברתיות כאשתו של דיפלומט בכיר, המשיכה בורדן בקריירת כתיבה מצליחה. בזמן המלחמה חיברה שירה כגון "The Song of the Mud" ("שיר הבוץ"). יצירתה מאותה תקופה כוללת רשימות וסיפורים קצרים שקובצו תחת השם The Forbidden Zone ופורסמו בשנת 1929, שבה פורסמו שני ספרים נוספים על מלחמת העולם הראשונה שהטביעו חותם: שלום ולא להתראות (Goodbye to All That) מאת רוברט גרייבס, ובמערב אין כל חדש מאת אריך מריה רמרק. אפילו בהקשר של התקופה ושל היצירות הללו, לא מעט קוראים בני הזמן הזדעזעו מן העובדה שטקסטים בעלי אופי כה מפורש ולעיתים מסויט נכתבו בידי אשה.
בשנת 1937 פרסמה רומן בשם Action for Slander, שעובד לסרט קולנוע באותה שנה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נמשכה בורדן לצרפת, שם קיוותה להקים מרכז סיוע דומה לזה שהפעילה במלחמת העולם הראשונה. בעזרת כסף שתרם סר רוברט האדפילד באמצעות אשתו, הקימה בורדן את יחידת האמבולנסים האדפילד-ספירס, ששכנה בחבל לורן עד שהבליצקריג הגרמני אילץ אותם לסגת לאורך צרפת עד שפונו מארקשון ביוני 1940. היחידה התארגנה מחדש באנגליה וזכתה למימון נוסף מאגודה בניו יורק בשם British War Relief Society. במאי 1941 סופחה יחידת האמבולנסים לצבא צרפת החופשית במזרח התיכון, וליוותה אותו לאורך צפון אפריקה, איטליה, וצרפת. לאחר שובה של בורדן לפריז, בשנת 1946, חיברה ספר בשם Journey Down a Blind Alley ("מסע בסמטה ללא מוצא"), על תולדות יחידת האמבולנסים ועל אכזבתה מכך שהצרפתים לא הצליחו להתנגד לפלישה ולכיבוש הגרמני.
מאוחר יותר, ביקרה בארצות הברית וסייעה לקרוב משפחתה עדלי סטיבנסון במרוץ לנשיאות ארצות הברית, ואף חיברה כמה מנאומיו.
היא הלכה לעולמה בדצמבר 1968, באנגליה.
אנסטטיט

תפוצה

ניתן למצוא אנסטטיט בסלעי תהום כדוגמת גברו ודיוריט. אנסטטיט יכול ליצור פנוקריסטים קטנים בעלי צורה ייחודית כמו גם את הגרגרים של מסת האם בסלעי פרץ כדוגמת בזלת, אנדזיט ודקיט
אנסטטיט המכיל מעט ברזל (En₉₀Fs₁₀) הוא מינרל משמעותי בסלעי פרידוטיט ופירוקסניט המצויים במעטפת כדור הארץ. קסנוליתים של פרידוטיט נפוצים בקימברליט ולעיתים בבזלת. מדידות של תכולת הסידן, האלומיניום והכרום באנסטטיט בקסנוליתים אלו היו הגורם המכריע בקביעת העומקים מהם נלקחו קסנוליתים אלו על ידי המגמה העולה.
ניתן למצוא אנסטטיט טהור או אנסטטיט המכיל מעט ברזל בחלק מהסרפנטינים שעברו התמרה. גבישים גדולים באורך של 30 סנטימטר שרובם עברו שינוי לסטיאטיט נמצאו ב-1874 בעורקים של אפטיט כשהם חוצים שיסט-נציצי ושיסט-הורנבלנדה במכרה האפטיט של קיורסטד (Kjorrestad) בקרבת ברוויג בדרום נורווגיה.
אנסטטיט הוא מינרל נפוץ במטאוריטים. גבישים של אנסטיט נמצאו במטאוריטים סלעיים או מטאוריטים של ברזל, כולל במטאוריט שנפל בברייטנהאך שליד ארזגבירג', בוהמיה. בחלק מהמטאוריטים מהווה האנסטטיט, יחד עם אוליבין את רוב החומר. האנסטטיט יכול להיווצר בגושים כדוריים קטנים שהמבנה הפנימי הוא של קרניים מהמרכז כלפי חוץ.