כריסטיאן לייטנר

ביוגרפיה

נולד וגדל באנגולה הסמוכה לבאפלו שבניו יורק, למשפחה קתולית ממוצא פולני. משפחתו הייתה בני המעמד הבינוני-נמוך המכונה צווארון כחול. אביו עבד בעיתון המקומי ואמו הייתה מורה. אחיו הגדול כריסטופר תואר כבעל השפעה גדולה עליו ועל הפיכתו למתחרה קשוח. הוא היה נוהג להתחרות איתו בענפי ספורט בפיזיות ובקשיחות. הלך לתיכון פרטי, "ניקלס" שבבאפלו. וכדי לממן את שכר הלימוד הגבוה שמשפחתו לא הייתה מסוגלת לשלם עבד בבית הספר כשרת בניקיון חלונות וכדומה. לאחר הצלחה גדולה בתיכון במגמת הכדורסל (שתי אליפויות מדינה) קיבל הצעות למלגות ממספר מכללות ולבסוף בחר בדיוק.

מכללות ונבחרת ארצות הברית

לייטנר הצטרף לאוניברסיטת דיוק ב-1988. כבר בעונתו הראשונה היה שותף להגעת הקבוצה לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בכדורסל שהתקיים במרץ 1989. דיוק הפסידה בחצי הגמר למכללת סיטון הול. שנה לאחר מכן במשחק על הזכות להעפיל לפיינל פור שתי שניות לסיום המשחק ביון דיוק לקונטיקט שבשורותיה שיחק נדב הנפלד בפיגור נקודה קלע לייטנר סל ניצחון. הם הגיעו למשחק הגמר אך הפסידו לאוניברסיטת לאס וגאס. בקיץ 1990 נמנה לייטנר בסגל נבחרת ארצות הברית לאליפות העולם בכדורסל בבואנוס איירס, וזכה עמה במדליית הארד. בשנת 1991 הוביל לייטנר את דיוק לזכייה ראשונה בתולדותיה באליפות ה-NCAA, הוא קלע 125 נקודות לאורך הטורניר ונבחר ל-MVP. ב-1992 התמודדו לייטנר ודיוק מול נבחרת אוניברסיטת קנטקי על הזכות להעפיל לפיינל פור משחק זה נחשב לאחד ממשחקי כדורסל המכללות הגדולים ביותר, לייטנר היה בשיאו במשחק זה, הוא קלע באופן מושלם מהשדה (10 מ-10) ומקו העונשין (10 מ-10) שתי שניות לסיום המשחק דיוק הייתה בפיגור נקודה גרנט היל מסר מסירה לאורך המגרש ללייטנר (בדומה למסירה שמסר גור שלף לדריק שארפ שהובילה לנס ז'לגיריס שנים לאחר מכן) והוא קלע סל ניצחון תוך כדי סיבוב. המשחק והסל של לייטנר נחשבים לטובים והזכורים ביותר בתולדות טורניר האליפות. דיוק המשיכה לנצח והגיעה למשחק הגמר בו ניצחה את נבחרת אוניברסיטת מישיגן וזכתה באליפות השנייה ברציפות. 
נכון ל-2015 עדיין מחזיק לייטנר בשיאי אליפות כגון המספר הרב ביותר של משחקים בטורניר האליפות (23), מספר הניצחונות בטורניר האליפות (21) ומספר הנקודות הרב ביותר (407). 
בעקבות הצלחתו הרבה במכללות, צורף לייטנר לנבחרת ה"דרים טים" לקראת אולימפיאדת ברצלונה (1992). לייטנר היה השחקן היחיד בנבחרת שלא הגיע משורות ה-NBA. עם הדרים טים זכה לייטנר במדליית זהב באולימפיאדה.

קריירת NBA

לייטנר נבחר על ידי מינסוטה טימברוולבס בבחירה השלישית של דראפט 1992, אחרי שאקיל אוניל ואלונזו מורנינג. בסיום עונת הרוקי שלו נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. שש עונותיו הראשונות ב-NBA היו הטובות בקריירה של לייטנר, במהלכן רשם 16.6 נקודות, 7.9 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים בממוצע למשחק במדי הטימברוולבס ואטלנטה הוקס. עונת השיא שלו הייתה בעונת 1996/1997, בה העמיד ממוצעים של 18.1 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק ונבחר להשתתף, בפעם היחידה בקריירה, במשחק האולסטאר של ה-NBA. בינואר 1999 נשלח בטרייד מאטלנטה לדטרויט פיסטונס. הוא עבר פציעה קשה בגיד האכילס ובהמשך נכשל בבדיקות סמים דבר שנטל עליו אחריות הוא הושעה לחמישה משחקים. מאז ועד סוף הקריירה נחלשה תפוקתו באופן הדרגתי עד שפרש ממשחק בסוף עונת 2004/2005. לאורך 13 העונות שלו ב-NBA שיחק 913 משחקים בשש קבוצות שונות, קלע 12.8 נקודות ולקח 6.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.

מחוץ למגרש

לייטנר הוא אחד השותפים בחברת ההשקעות ה"שדים הכחולים" הקרויה על שם הכינוי של נבחרות הספורט של אוניברסיטת דיוק. החברה הייתה מעורבת ב-2006 בניסיון הרכישה הכושל של קבוצת הממפיס גריזליס, וב-2007 הייתה שותפה לרכישת קבוצת הכדורגל די.סי. יונייטד מליגת ה-MLS.
לייטנר ידוע בתרומותיו לקהילה ממנה צמח. הוא תרם מיליון דולר לבית ספר התיכון בו למד וסכום דומה לקרן של אוניברסיטת דיוק. 
בסקר שערכו בESPN עלה כי לייטנר הוא הכדורסלן השנוא ביותר בכדורסל המכללות למרות שעברו שנים מאז פרישתו במסגרת פרויקט 30 על 30 צולם סרט הנקרא "אני שונא את כריסטיאן לייטנר" בו תוארו חייו המוקדמים והקריירה המצליחה של לייטנר. בסרט מנו חמש סיבות עיקריות שלייטנר גורם לרגשות כה עזים. ואלו הם "פריביליגיות" אנשים החושבים כי בגלל שהוא לבן יפה תואר שלמד בבית ספר פרטי, בוודאי גדל עם כפית כסף בפה. "גזע" היותו לבן בספורט המורכב ברובו משחורים. "בריונות" משחקו הקשוח והפיזי שגלש לעיתים לבריונות. "גדולה" יכולתו הספורטיבית המשובחת ובמיוחד התעלותו ברגעי המאני טיים. "מראה" דמותו המצודדת שגרמה לקנאה שגררה הפצת שמעות שגויות אודותיו על היותו הומוסקסואל.