מלקולם קר

ראשית חייו ולימודיו

קר בילה את ילדותו בלבנון, בסביבות הקמפוס של האוניברסיטה האמריקאית של ביירות, שם לימדו הוריו במשך ארבעים שנה. הוריו, אלזה רקמן וסטנלי קר, נישאו במארש, שבה נפגשו בעת שעסקו בהצלת נשים ויתומים ארמניים לאחר רצח העם הארמני. בעקבות קרב מארש, אחד מקרבות מלחמת טורקיה-צרפת, הם עברו לביירות. אביו הפך ליושב הראש של המחלקה לביוכימיה באוניברסיטה האמריקאית, ואמו הייתה דיקנית הנשים באוניברסיטה. במהלך מלחמת העולם השנייה עברה המשפחה לארצות הברית, והתגוררה ליד אוניברסיטת פרינסטון בניו ג'רזי. לאחר המלחמה הם חזרו לביירות. זמן קצר לאחר מכן, מלקולם קר חזר לבדו לארצות הברית, שם סיים את לימודיו בתיכון במסצ'וסטס.
את התואר הראשון שלו עשה באוניברסיטת פרינסטון, שם הוא למד תחת הדרכתו של פרופסור פיליפ חתי, וסיים בשנת 1953. התפרצות מוקדמת של דלקת מפרקים גרמה לו לשוב ללבנון, אל משפחתו. הוא עשה תואר שני בלימודי המזרח התיכון, שאותו השלים ב-1955 באוניברסיטה האמריקנית של ביירות. באוניברסיטה פגש את אשתו, אן זוויקר (Zwicker), ויחדיו גידלו ארבעה ילדים. הוא כתב את הדוקטורט שלו בוושינגטון, בבית הספר ללימודים בינלאומיים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. את תואר הדוקטורט שלו קיבל קר בשנת 1958, על עבודה שכתב בהדרכת מג'יד ח'דורי וסר המילטון גיב.

מרצה וחוקר

לאחר שסיים את הדוקטורט חזר קר ללמד באוניברסיטה האמריקנית של ביירות במשך שלוש שנים, והיה למרצה בכיר במחלקה למדע המדינה. ב-1959 פורסם ספרו הראשון, המבוסס על עבודת המאסטר שלו: "Lebanon in the Last Years of Feudalism" (לבנון בשנות הפיאודליזם האחרונות). פרופסור גוסטב פון גרונבאום גייס את קר לעבודה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. הוא עיכב את המעבר לקליפורניה במשך שנה כדי לעשות פוסט-דוקטורט באוניברסיטת אוקספורד ולעבוד עם פרופסור אלברט חוראני. בשנת 1962 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בתור מרצה בכיר. הוא הפך בהמשך לפרופסור באוניברסיטה, ומונה לתפקיד ראש המחלקה למדעי המדינה ולאחר מכן לדיקן המחלקה למדעי החברה (1973–1976).
קר ובני משפחתו חזרו לעיתים קרובות לביירות, במהלך חופשות מאוניברסיטת לוס אנג'לס. בשנים 1964–1965 עבר בעקבות מענק אקדמי לקהיר, ועבד על ספרו "The Arab Cold War" (המלחמה הקרה הערבית), שפורסם בשנת 1965. בשנה הבאה הוא פרסם את "Islamic Reform" (רפורמה אסלאמית), עיבוד מחדש של עבודת הדוקטורט שלו. בשנים 1970–1971 קיבל קר מלגה לעבודה בצרפת ובצפון אפריקה ועבד על המהדורה השלישית של "The Arab Cold War". קר שימש כנשיא האגודה הצפון-אמריקאית ללימודי המזרח התיכון בשנת 1972. לאחר מכן, פרס של האגודה נקרא על שמו.
מלחמת האזרחים בלבנון (1975-1990), אשר לעיתים קרובות שיבשה באופן חמור את החיים בביירות, הקשתה על קר ומשפחתו במעברם התכוף בין לבנון לארצות הברית. בהתאם לכך, בשנים 1976–1977, שב קר למצרים, ושימש כפרופסור אורח באוניברסיטה האמריקאית בקהיר. בזמן שהותו בקהיר זכה במענק מטעם קרן פורד, שבאמצעותו הקים שותפות בין מרכז פון גרונבאום שבראשותו באוניברסיטת קליפורניה לבין המרכז למחקרים אסטרטגיים של קרן אל-אהראם במצרים. הוא חזר לקהיר ב-1979, שבו הוא ערך את תוצאות המחקר המצרי-אמריקאי המשותף, שיצא בתור ספר בשם "Rich and Poor States in the Middle East" (מדינות עשירות ועניות במזרח התיכון).

נשיא האוניברסיטה האמריקאית בביירות

הנשיאות של האוניברסיטה האמריקנית של ביירות הוצעה לקר ב-1982. אף על פי שמלחמת האזרחים עוד נמשכה, המאבק האזרחי הלבנוני לשינוי במדינה היה ממוקד יותר מבעבר, מה שנתן תקווה לכך שפתרון יגיע במהרה. משפחת קר החליטה ששינויים אלו יאפשרו להם לחיות בביירות, ובשל תחושת השליחות שבדבר החליטה לשוב לעיר. מלקולם קר קיבל את המשרה, ושימש נשיא האוניברסיטה במשך עשרה חודשים. הוא מונה לנשיא בחודש מרץ, והחל לשמש רשמית בתפקיד ב-1 ביולי, אך פלישת ישראל ללבנון וכיבוש ביירות גרם לו לנהל את פעילותו ממשרדי האוניברסיטה בניו יורק. הוא הצליח לבסוף לחזור ללבנון על מנת למלא את תפקידו ממשרדי האוניברסיטה בעיר בספטמבר 1982.

מותו

ב-18 בינואר 1984 נורה קר למוות על ידי שני חמושים מחוץ למשרדו. הוא היה בן 52. שנים אחר כך, מניעיהם של הרוצחים עדיין אינם ברורים. איש הג'יהאד האסלאמי לקח אחריות על הרצח.
החדשות על מותו הפתאומי, אשר היה עוד אירוע טראגי במלחמת האזרחים, הופיעו בתקשורת ברחבי העולם.
על סגנון מחקרו כתבה לימים אשתו, אן זוויקר קר:
מחקרו היה גלוי וכנה, עד שלעיתים הכניס אותו בצרות. אף על פי שפעמים רבות נחשב ל'פרו-ערבי' בכתיבתו על הסכסוך הישראלי-ערבי, הוא היה ביקורתי כלפי הערבים בדיוק כפי שהיה כלפי הישראלים. הוא דיבר את האמת כפי שהוא ראה אותה והיה מחויב למטרה של שלום ישראלי-ערבי ולבניית הבנה הדדית בין העולם הערבי לבין המערב.
—

חייו האישיים

לקר היו ארבעה ילדים: סוזן, ג'ון, סטיב ואנדרו. בנו סטיב הוא כדורסלן עבר ב-NBA, וכיום מאמן גולדן סטייט ווריורס.