google/wiki40b huggingface dataset:
דימיטר פשב

תולדות חייו

פשב נולד למשפחה אמידה מהעיר קיוסטנדיל, יצא ללימודי שפות בסלוניקי וב-1915 החל בלימודי משפטים באוניברסיטת סופיה. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה בחזית המקדונית ולאחריה, ב-1919 סיים את לימודי המשפטים וכיהן כשופט, בתחילה בפלובדיב ואחר כך בסופיה. לאחר מכן פנה לפוליטיקה וב-1935 מונה לשר המשפטים הבולגרי. לאחר נפילת המשטר הצבאי של חברי הליגה הצבאית ניסה הקולונל דמיאן ולצ'ב, אחד ממנהיגיה לבצע הפיכה צבאית. הוא נכשל, נשפט ונידון למוות. שר המשפטים פשב, סירב לחתום על גזר הדין ופוטר מתפקידו.
פשב תמך במדיניות ההתקרבות לגרמניה הנאצית, מתוך ראית עולם לאומנית בולגרית, ששאפה להחזיר לבולגריה את שטחי תראקיה, מקדוניה ודרום דוברוג'ה, אשר נגרעו ממנה לאחר תבוסתה במלחמת העולם הראשונה. ב-1938 מונה לתפקיד סגן יושב ראש הפרלמנט.

אחרית דבר

ב-9 בספטמבר 1944 נכבשה בולגריה על ידי הצבא האדום וברחבי הממלכה פרצה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת הבולגרית. בו ביום נעצר דימיטר פשב והואשם בשיתוף פעולה עם הנאצים. חבריו, בני הקהילה היהודית מקיוסטנדיל העידו לטובתו וציינו את פעילותו להצלתם, תוך שעורך דין יהודי מגן עליו במהלך משפטו. פשב ניצל מגזר דין מוות, נידון ל-15 שנות מאסר ושוחרר לאחר שנת מאסר אחת שבמהלכה הדרדר מאד מצב בריאותו. מנהיגי הקהילה היהודית המשיכו להפגש עמו גם לאחר עלייתם לישראל ואף לתמוך בו כלכלית.
בינואר 1973, העניקה מדינת ישראל לדימיטר פשב את התואר חסיד אומות העולם. פשב הוא אחד מ-20 אזרחי בולגריה להם הוענק תואר זה במהלך השנים, בהם פוליטיקאים וראשי הכנסייה הבולגרית המטרופוליט סטפן והמטרופוליט קיריל. כשנשאל על חלקו בהצלת יהודי בולגריה השיב פשב:
"מצפוני האנושי והבנתי לגבי התוצאות הרות האסון, שמדיניות הממשלה הבולגרית עלולה הייתה להביא על עצמה, על העם הבולגרי, מולדתו והקהילה היהודית, לא יכלו להשאיר אותי אדיש. גמרתי אומר לעשות ככל אשר לאל ידי כדי למנוע את העניין".
ב-25 בפברואר, שבועות אחדים לאחר הטקס הלך פשב לעולמו והוא בן 79 שנים. ב-25 בפברואר 2000, נחנכה במועצת אירופה אנדרטה מארד להנצחתו של דימיטר פשב והיא מוצגת דרך קבע בארמון אירופה בעיר שטרסבורג. בסופיה ובקיוסטנדיל ישנם רחובות הנושאים את שמו של פשב וביתו של פשב בקיוסטנדיל הפך לאתר הנצחה.

הנצחה בישראל

ביפו נקראה כיכר המזרקה (לשעבר כיכר העירייה) בשדרות ירושלים על שם דימיטר פשב וכן נקרא על שמו רחוב בעיר.
בוט

בוט פשוט

כולם יכולים לפרסם/ לפרסם מחדש/ לשתף באופן אוטומטי מידע (חולקים רק סוג אחד של תוכן).
הבוטים קלים לזיהוי ואינם מנסים להציג את עצמם בצורה מוטעית, או להסתיר את המניע שלהם.
לדוגמה: חשבון הטוויטר big_ben_clock @ הוא נציג מובהק של מחלקה זו.

עוקבים מזויפים

מנוהלים על ידי ישויות בתמורה לתשלום ללקוחות שרוצים להגדיל את הפופולריות שלהם.
לעיתים קרובות הם עוקבים אחד אחרי השני, מה שמספק להם אמינות ומאפשר להם להתחמק מגילוי בשל היעדר עוקבים.

מתחזה למשתמש

הבוט יכול לאמץ אסטרטגיות שונות כדי להתחזות למשתמש אנושי
סוג זה הוא בדרך כלל קשה יותר לזיהוי כאשר הוא נבדק בנפרד, מכיוון שהוא עשוי להראות כמשתמש אותנטי.
התנהגותם הופכת בולטת רק כאשר ניתן להבחין במספר רב של חשבונות כאלה הפועלים באופן מתואם.

בוט מבוסס ממשק טקסטואלי

תוכנה שמיועדת לנהל שיחה עם גולשים דרך ממשק של צ'אט ולבצע פעולות באופן אוטומטי.
הוא מאפשר לנו לבצע את אותן הפעולות שאנחנו מבצעים דרך אתר או אפליקציה, ההבדל הוא שהפעולות מתבצעות דרך ממשק של צ'אט (עוזר וירטואלי)
הצ'אט בוטים הם אמנם מתקדמים, אך עדיין נמצאים בתחילת הדרך מבחינת עיבוד השפה.

בוט מבוסס ממשק קולי

סוג משוכלל יותר של בוטים מבוסס על בינה מלאכותית ולמידת מכונה.
בוטים כאלה מסוגלים להבין שפה אנושית טבעית, לא רק פקודות, ולהגיב בהתאם – כלומר, הטכנולוגיה שלהם מתפקדת כאילו היא "יודעת" להבין את כוונת המשתמש,
על הדקויות שבה, לפענח את הקשר השיחה, ולספק מענה בהתאם.
בית הערבה (עיר מקראית)

בֵּית הָעֲרָבָה הייתה עיר מקראית בנחלת שבט יהודה, ששכנה באזור צפון ים המלח.
העיר נזכרת תחילה בספר יהושע, בתיאור גבולותיה הצפון-מזרחיים של נחלת שבט יהודה: "וּגְבוּל קֵדְמָה יָם הַמֶּלַח עַד קְצֵה הַיַּרְדֵּן וּגְבוּל לִפְאַת צָפוֹנָה מִלְּשׁוֹן הַיָּם מִקְצֵה הַיַּרְדֵּן וְעָלָה הַגְּבוּל בֵּית חָגְלָה וְעָבַר מִצְּפוֹן לְבֵית הָעֲרָבָה וְעָלָה הַגְּבוּל אֶבֶן בֹּהַן בֶּן רְאוּבֵן וְעָלָה הַגְּבוּל דְּבִרָה מֵעֵמֶק עָכוֹר וְצָפוֹנָה פֹּנֶה אֶל הַגִּלְגָּל אֲשֶׁר נֹכַח לְמַעֲלֵה אֲדֻמִּים אֲשֶׁר מִנֶּגֶב לַנָּחַל".
לאחר מכן, נזכרת העיר כאחת מערי המדבר שבנחלת שבט יהודה: "בַּמִּדְבָּר בֵּית הָעֲרָבָה מִדִּין וּסְכָכָה וְהַנִּבְשָׁן וְעִיר הַמֶּלַח וְעֵין גֶּדִי עָרִים שֵׁשׁ וְחַצְרֵיהֶן".
היו שהציעו לזהות את העיר הקדומה עם "ח'רבת אלע'רבה" שבערבות יריחו, הגם שהממצאים באתר הם החל מהתקופה הביזנטית.
על שמה נקרא קיבוץ בית הערבה.
מהליה (זמרת)

ביוגרפיה

מהליה נולדה בסיסטון  שבמחוז לסטרשייר ב-1 במאי 1998.
ב-10 ביולי 2012, הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Head Space.
ב-11 בדצמבר 2015, הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, Never Change.
ב-2016, שיחקה בסרט הקולנוע הבריטי Brotherhood  בתפקיד תיאה.
ב-16 בדצמבר 2016, הוציאה את אלבום המוזיקה הראשון שלה, Diary Of Me.
ב-21 בספטמבר 2018, הוציאה את המיני-אלבום השלישי שלה, Seasons.
ב-6 בספטמבר 2019, הוציאה את אלבום המוזיקה השני שלה, Love and Compromise.
קמפרדאון

גאוגרפיה

קמפרדאון ממוקם כ-4 ק"מ דרום מערבית למרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל בדרומו בניוטאון ואוניברסיטת סידני (ומעבר לה, בדרלינגטון), במזרחו בגליב ופורסט לודג' ובצפונו ומערבו באננדייל.

היסטוריה

קמפרדאון החל בשטר קניין על סך 240 אקרים שניתן לוויליאם בליי בתחילת המאה ה-19. השטח כיסה במקור את קמפרדאון וחלקים מניוטאון הסמוכה, ונקרא על ידי בליי קמפרדאון על שם קרב קמפרדאון. שטח האדמה הועבר ליורשיו של בליי ואלו הפכו אותו לאזור חקלאי באמצע המאה ה-19.
ב-1827 נפתח בפרוור מסלול מרוץ סוסים גדול, בשטח שבו כיום עומד בית החולים הנסיך אלפרד, ובשנות החמישים של המאה ה-19 נבנו בנייני הקמפוס הראשונים שישמשו בבוא היום את אוניברסיטת סידני, בראש ובראשונה אולם בלאקט ב-1857.

תרבות

קמפרדאון כולל חלק מבנייני הקמפוס של אוניברסיטת סידני, בין השאר מכללת סיינט ג'ון, מכללת סיינט אנדרוז, מכללת סיינט פול, מכללת סנטה סופיה, מכללת וסלי, מכללת הנשים, בית מנדלבאום והבית הבינלאומי.
בפרוור מצוי בית חולים גדול המשרת את תושבי אזור סידני העיר, בית החולים על שם הוד מעלתו הנסיך אלפרד (Royal Prince Alfred Hospital), שנקרא על שם אלפרד, דוכס סקסה-קובורג-גותה.
מבחינה ארכיטקטונית, קמפרדאון בנוי ברובו בסגנון ויקטוריאני, עם בתי שורה בני קומה אחת. בדומה לפרוורים רבים בשטח סידני העיר, הג'נטריפיקציה עברה על קמפרדאון, והוסיפה מספר בתים מודרניים לצד בתיו העתיקים ביותר.
סלינקי

היסטוריה

בשנת 1943, ריצ'רד ג'יימס, מהנדס מכונות צעיר בצי האוניות של ארצות הברית וסגנו קולמן ברבר, ניסו לבדוק את יציבותם של חפצים שונים בעת תנודות האונייה על גלי הים. אחד הקפיצים ששימש לניסוי, נשמט מהשולחן, אולם, להפתעתו של ג'יימס, במקום ליפול ולהתגלגל כצפוי, התקדם הקפיץ למרחק מסוים על הרצפה באמצעות התכווצות והתמתחות. 
ג'יימס ורעייתו בטי העריכו כי למוצר פוטנציאל שיווקי, ובמשך שנתיים ערכו ניסויים בקפיצים שונים העשויים משילובים שונים של מתכות, כדי למצוא קפיץ שינוע בצורה המוצלחת ביותר. בשנת 1947 רשמו בני הזוג שילוב זה כפטנט. בטי ג'יימס חיפשה במילון שם קליט שישקף את תכונות המשחק, ומצאה את המילה "סלינקי", שפירושה: מפותל, חמקני, ובעל תנועה חיננית.
ייצור הסלינקי החל בשנת 1945. בני הזוג נטלו הלוואה של $500 וייסדו את "חברת ג'יימס לקפיצים ולתיל". ג'יימס בנה מכונה שמלפפת והופכת עשרים וארבעה מטרים של סרט מתכת, לסלינקי, בתוך כ-10 שניות. המתכת ששימשה לייצור הגיעה משוודיה. הייצור הראשון היה של 400 יחידות.
הנסיונות הראשונים למכור את הסלינקי לחנויות לא צלחו ולא התעורר עניין רב. בדצמבר 1945 הורשו בני הזוג ג'יימס להדגים כיצד הצעצוע נע על מדרגות שהוצבו בקצה שולחן מכירות במחלקת המשחקים של חנות הכל-בו גימבל'ס שבפילדלפיה. כה רב היה חששם כי לא יצליחו למכור את הקפיץ עד כי בטי צלצלה לחברתה והציעה לתת לה דולר על מנת שתקנה את הסלינקי הראשון. כשהגיעו בטי ובעלה לדוכן, מצאו עשרות אנשים מתגודדים סביב השולחן ומנופפים בשטרות של דולר. תוך 90 דקות נמכרו כל 400 היחידות שהיו ברשותם.
העסק של משפחת ג'יימס גדל במהירות. ב-1948 הם בנו מפעל שהעסיק עשרים עובדים בפרברי פילדלפיה. ב-1956 הם שינו את שם החברה ל "ג'יימס תעשיות" לייצור צעצועים. 
בסוף שנות החמישים נקלע המפעל לקשיים כלכליים. בתקופה זו נעשה ריצ'רד ג'יימס חבר בכת נוצרית אונגליקלית והוא העביר את רוב ההכנסות של המפעל לידיה של הכת. בפברואר 1960, עזב את משפחתו ועקר לבוליביה על מנת להצטרף לכת. ריצ'רד השאיר אחריו מפעל שקוע בחובות ענק. בטי ג'יימס נטלה לידיה את המושכות. כחלק מהבראת המפעל היא העבירה אותו ב-1960 להולידייסברג, פנסילבניה, ארצות הברית לאחר שהרשות המקומית הציעה לה הטבות ניכרות אם תיאות להעביר את המפעל על ציוד הייצור שלו לשם. 
הסלינקי מיוצרים עד היום באותו אופן שיוצרו ב-1956 ובאמצעות אותן מכונות. השינוי היחיד שהוכנס בסלינקי הוא כיפוף הקצוות לתוספת בטיחות. במקביל, מיוצרים כיום גם סלינקי מפלסטיק צבעוני, לעיתים במגוון צבעי הקשת; אלו נחשבים גמישים יותר וצורתם נוטה להישמר לאורך זמן.
עד שנת 2007 נמכרו בעולם למעלה מ-350,000,000 יחידות סלינקי בגדלים שונים.

סלינקי בשירות המדע

מלבד היותו אחד מעשרת המשחקים הנמכרים ביותר במאה האחרונה, שימש הסלינקי במשך השנים לצרכים מדעיים שונים. הסלינקי משמש כאמצעי להבנת מושגים מדעיים והא משולב בתוכניות לימודי הפיזיקה של בתי ספר רבים בעולם ואף בארץ. החזקת שתי קצות הסלינקי ונענועו בעוצמות שונות מדגים מעבר של גלים במרחב. ניתן להמחיש דרכו יצירה של גלים מסוגים שונים כמו גל רוחב וגל אורך. הסלינקי שימושי במיוחד בלימודי סייסמולוגיה.

סלינקי בתרבות העממית

סלינקי שיחק וכיכב במופעים ובסרטים שונים ואף היה למקור השראה למשחקי מחשב שונים.
אוקרינה

אוקרינה (Ocarina) היא כלי נגינה עתיק הדומה לחליל. צורתה עגולה ובה נקובים בצידה העליון מספר חורים רגילים, חור להוצאת הצליל, בחלקון התחתון מספר חורים נוספים, ובצדו חור לנשיפה (מספר החורים תלוי באוקרינה).
הכלי, עשוי לרוב קרמיקה, אך קיימים גם דגמים עשויים מפלסטיק, עץ, זכוכית ומתכת.
כלי עתיק זה קיים כבר כמעט 12,000 שנים. כלים הדומים לאוקרינה קיימים בעיקר בתרבויות הסינית והמסואמריקנית (בהן הוא לרוב מעוצב לצורת בעל-חיים, לרוב ציפורים שונות).
הכלי מוזכר גם במקומות שונים בתרבות הפופ המערבית, כמו במשחקי וידאו, במשחק The Legend of Zelda: Ocarina of Time.
ניתן לדמות את צליל האוקרינה על ידי שילוב ידיים בצורה מסוימת כאשר שתי הידיים משתלבות האחת בשנייה והפייה היא שני האגודלים.
ג'ון בריקר

ביוגרפיה

בריקר נולד ב-6 בספטמבר 1893 בחווה דרומית מערבית לקולומבוס באוהיו, ללאורה וללמואל ספנסר בריקר. בשנת 1916 סיים תואר ראשון באוניברסיטת המדינה של אוהיו. הוא שירת בצבא ארצות הברית בין השנים 1917–1918, במהלך מלחמת העולם הראשונה, ככומר ושוחרר בדרגת לוטננט ראשון. בשנת 1920 סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת המדינה של אוהיו.
בין 1920 ל-1928 עבד כעורך דין בעיר גרנדויו הייטס, אוהיו. והחל מ-1923 עבד כעוזר ליועץ המשפטי של אוהיו. בין 1929 ל-1932 עבד ברשות הפיקוח של אוהיו. בשנת 1933 החל לעבוד כיועץ המשפטי של אוהיו.
בשנת 1936 ניסה להיבחר לתפקיד מושל אוהיו, אבל לא נחל הצלחה. בשנת 1939 נבחר לתפקיד, וכיהן בו שלוש קדנציות. במהלך כהונתו הוא צמצם את ההוצאות של אוהיו והעביר אותה מגרעון לעודף תקציבי.
בריקר היה אחד המתמודדים על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית בבחירות בנובמבר 1944. הוא נחשב למועמד המועדף על בעלי ההון ולנוטה להתבדלות שתומך במסחר בין מדינות העולם אך מתנגד למעורבות יתר של ארצות הברית ברחבי העולם. בוועידה הרפובליקנית שהתקיימה ביוני 1944 נותרו שלושה מועמדים: דיואי, בריקר והראלס סטאסן והושגה הסכמה שבריקר יהיה המועמד הרפובליקני לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית תחת תומאס דיואי. אף על פי ששמו עלה כמועמד לבחירות לנשיאות בשנת 1948 הוא העדיף לא להתמודד והביע תמיכה ברוברט טאפט.
לאחר שסיים לכהן בתפקיד מושל אוהיו, נבחר בריקר בשנת 1946 לסנאטור מטעם מדינת אוהיו. בשנת 1952 הוא הוביל את ההתנגדות בסנאט לחתימת ארצות הברית על אמנת זכויות האדם של האו"ם. הוא המשיך לכהן בתפקיד עד לשנת 1959.
ב-22 במרץ 1986 נפטר בריקר בקולומבוס, אוהיו בגיל 92. הוא נקבר בבית הקברות גרינלאון.
פו הדב וטיגר גם

תקציר העלילה

לארנב נמאס מהניתורים של טיגר, והוא מחליט לעשות מעשה: לאבד את טיגר בערפל. הדבר לא מצליח. ימים רבים לאחר מכן, בחורף, טיגר נתקע על עץ, ומרוב מצוקה ופחד אומר שלא יקפץ אף פעם, ולאחר מכן כמעט שוכח את הבטחתו אך מקבל תזכורת מארנב ומתרחק לאיטו, למרבה שמחתו של ארנב ולמרבה עצבונם של שאר חבריו (ובמיוחד רו). כדי לנחם את טיגר כולם מקפצים בשלג.
וסילישקי

תולדות היישוב

וסילישקי נזכרת לראשונה במאה ה-15, ובמשך השנים הייתה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיירה בשטח האימפריה הרוסית, ובשנת 1921 נכללה בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי וסילישקי

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,800 יהודים, רוב תושביה, והתקיימו בה בית ספר עברי ותנועות נוער יהודיות. פעילות זו נאסרה בעת הכיבוש הסובייטי של האזור בספטמבר 1939.
ב-25 ביוני 1941 נכנסו לעיירה הגרמנים, ולמחרת הוציאו להורג 8 יהודים בה. עד מהרה הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה, החרמת רכוש וגיוס לעבודות כפייה.
בנובמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה. מעת לעת נכנסו לגטו אנשי ס"ס, וביצעו בו מעשי שוד, התעללות ורצח.
ב-10 במאי 1942 נלקחו כ-2,150 יהודים מהגטו שבעיירה לבית העלמין היהודי המקומי, ושם נרצחו. כ-130 יהודים שהסתתרו בעיירה, והתפתו להבטחות הגרמנים כי לא יפגעו בהם, נרצחו אף הם. כ-180 יהודים שהושארו בגטו צוו לאסוף את הרכוש הנטוש בו. בתחילת אוגוסט 1943 שולחו אלו לגטו שצ'וצ'ין, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום.
אלגברת לי פתירה

באלגברה מופשטת, אלגברת לי היא פתירה אם סדרת הנגזרת שלה מתאפסת החל ממקום מסוים. לאלגברות לי פתירות יש תפקיד חשוב בתורת המבנה של אלגברות לי, והן קשורות גם לאלגברות נילפוטנטיות ופשוטות למחצה.

הגדרה

תהי L אלגברת לי מעל שדה F. סדרת הנגזרת של L היא הסדרה המוגדרת על ידי . בפרט, .
במילים אחרות, הסדרה היא .
 נקראת פתירה אם סדרת הנגזרת שלה מתאפסת החל ממקום מסוים, כלומר קיים  כך ש-.

הרדיקל

הרדיקל של אלגברת לי נתונה הוא האידיאל הפתיר המקסימלי שלה. אידיאל כזה קיים ויחיד לפי התכונה החמישית לעיל, ומסומן על ידי . אפיון נוסף שלו הוא הסכום של כל האידיאלים הפתירים.
אלגברת לי בעלת רדיקל טריוויאלי נקראת אלגברת לי פשוטה למחצה. במילים אחרות, זוהי אלגברת לי ללא אידיאלים פתירים. אלגברות מסוג זה מהוות מוקד מרכזי במיון של אלגברות לי, ויש להן מיון מלא.
Wait for a Minute

רקע

"הוא בתקופת מעבר זו", אמר טייגה על משתף הפעולה שלו. " הרגשתי כאילו כאשר אני וכריס בראון עשינו 'שוויון', זה היה כמו רגע. אני מרגיש שזה יהיה רגע גדול עבור שנינו עם השיר הזה..".
השיר הופק על ידי מיג'ור עלי ופורסם בבכורה ב-21 באוקטובר. השיר פורסם להורדה דיגיטלית ב-22 באוקטובר 2013.

וידאו קליפ

הקליפ צולם ב-14 בנובמבר 2013 בלונג ביץ', קליפורניה. טייגה הסביר את הרעיון מאחורי הקליפ המיוחד. "זה מטריקס אמיתי. יש לנו כמה חבר'ה שעושים CGI עבור חלק מהסרטים הגדולים".
הסרטון הועלה לראשונה ב-"Access Hollywood" ב-19 בדצמבר 2013 ופורסם בערוץ ה-Vevo והיוטיוב של טייגה. כמו כן, הקליפ הופק על ידי קריסטה ליניי
הארמייה ה-63 (ברית המועצות)

היסטוריה

הארמייה הוקמה לראשונה ב-12 ביולי 1942 מארמיית העתודה ה-5 של הסטאבקה, ומפקדה הראשון היה ואסילי קוזניצ'וב. היא סופחה לחזית סטלינגרד והשתתפה בקרבות ההגנה על דרכי הגישה לעיר סטלינגרד ממערב לעיקול הגדול של נהר הדון. בראשית אוגוסט 42 כללה הארמייה 6 דיוויזיות רגלים ו-3 בריגדות טנקים עצמאיות. לאחר שהארמייה השישית הגרמנית הגיעה אל נהר הוולגה מצפון לסטלינגרד, והחלה במתקפה על העיר עצמה, סופחה הארמייה ה-63 לכוחות חזית הדון והשתתפה בהתקפות שניהלה החזית על האגף הצפוני של איגוד הכוחות הגרמני באזור סטלינגרד. ב-4 בנובמבר 1942 שונה שמה של הארמייה לארמיית המשמר הראשונה
הארמייה ה-63 הוקמה מחדש על בסיס ארמיית העתודה ה-2 במרץ 1943. ביולי-אוגוסט 1943 היא השתתפה במבצע קוטוזוב, המתקפה הסובייטית על בליטת אוריול הגרמנית, כחלק מכוחות חזית בריאנסק. באוקטובר 43 סופחה הארמייה לחזית הביילרוסית החדשה, והשתתפה בהתקדמות הסובייטית לעבר נהר הדנייפר. בפברואר 1944 פורקה הארמייה ולא חזרה לסדר הכוחות של הצבא הסובייטי עד תום המלחמה.
נתן וולוך

ביוגרפיה

וולוך נולד בירושלים, את לימודיו התיכוניים סיים בגימנסיה הרצליה בתל אביב בשנת 1954.
בצה"ל שירת וולוך ביחידה קרבית, והשתחרר בדרגת רס"ן. הוא סיים תואר שני בכלכלה בתל אביב. כמו כן למד שנתיים משפטים.
בשנות ה-60 היה מפקח פדגוגי על מרכזי נוער. משנת 1969 עבד כעוזרו של ראש העירייה של תל אביב, יהושע רבינוביץ. בשנת 1973 נבחר לראשונה כחבר מועצת העיר תל אביב יפו. ב-1983 מונה לסגן ראש העירייה תל אביב יפו. ב-1989 מונה לראש מנהל החינוך בעיר. החל מ-1996 כיהן כממלא מקום ראש העירייה תל אביב יפו עד שהשעה את עצמו מתפקיד זה ביולי 2008, עקב הגשת כתב אישום נגדו. מ-1998 היה לממונה על תחום הגמלאים בעירייה, ואחראי לקשרי החוץ של העיר (ערים תאומות, שותפות ביחד תל אביב-לוס אנג'לס, המשלחות העירוניות). הוא מכהן כיו"ר של מספר אגודות ומוסדות ציבור (למשל, פרס הנוער). כן נבחר לנהל את חגיגות ה-100 של תל אביב-יפו שהתקיימו בשנת 2009.
בחודש יולי 2008 הוגש נגדו כתב אישום בגין קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות. הוא הואשם כי פעל להשיג במרמה אשרות כניסה לאזרחית זרה, על פי בקשתו של ראובן גרוס ("מלך החניונים"). בעקבות הגשת כתב האישום השעה וולוך את עצמו מתפקידו כממלא מקום ראש העיר, ונשאר חבר מועצה. בשנת 2009 הודה, במסגרת הסדר טיעון, בשלוש עבירות של הפרת אמונים ובשלוש עבירות של מתן ידיעות כוזבות, הורשע, ונגזרו עליו מאסר על תנאי של 5 חודשים ו-200 שעות עבודות שירות, ללא קלון.
אי הטלת הקלון איפשרה לוולוך להמשיך בפעילותו במועצת העיר, וביולי 2010 הוא מונה לסגן ראש עיריית תל אביב.
פרקליטות המדינה עירערה על ההחלטה שלא להטיל על וולוך קלון, וביוני 2011 קיבל בית המשפט המחוזי את הערעור וקבע כי במעשיו של וולוך דבק קלון. בעקבות ההחלטה, נאלץ וולוך לעזוב את כל תפקידיו הציבוריים אך התמודד שוב בראש רשימת כח לגמלאים בבחירות המקומיות בשנת 2013. הרשימה זכתה בשני מנדטים ווולוך מונה ליו"ר מועצת העירייה.
בעקבות הבחירות המקומיות שנערכו בשנת 2018 ובהן זכתה סיעת כוח לגמלאים בשני מנדטים, מונה וולוך כיו"ר איגוד ערים דן לתברואה וכיו"ר פארק המיחזור חירייה. בנוסף, וולוך מכהן כיו"ר הוועדה העירונית לגמלאים ואזרחים וותיקים וכיו"ר הוועדה לקשרי חוץ בעיריית תל אביב-יפו.
ג'ו דאוסן

קריירה

דאוסן נולד באלבמה למשפחה אפרו-אמריקאית נוצרית. שיחק בעבר בעמדות הפאוור פורוורד והסמול פורוורד. בשנים 1978–1982 שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דרום מיסיסיפי. לאחר מכן שיחק מ-1982 עד 1983 במדי המיין לאמברג'קס מליגת ה-CBA ובין 1983 עד 1985 בביי סטייט בומבריידרס מליגה זו. בשנים ששיחק ב-CBA נבחר שלוש פעמים למשחק האולסטאר של הליגה, והיה מדורג בעשרת השחקנים המובילים בליגה בקליעה, ריבאונדים, אחוזי סלי שדה ואחוזי קליעות עונשין ובעונת 1983/1984 סיים שני בהצבעות ל-MVP של הליגה. ב-1985 שיחק בקונטיקט סקייהוקס מליגת ה-USBL.
בעונת 1986/87, שיחק דאוסן בליגה הצרפתית בקבוצת מולהאוס, בה קלע בממוצע של 35.3 נקודות למשחק וזכה בתואר מלך הסלים של הליגה. לאחר מכן ניסה את מזלו להתקבל ל-NBA והיה השחקן האחרון שנופה מהסגל במחנה קדם העונה של הסינסינטי קינגס בטרם עברו לסקרמנטו.
בישראל שיחק לראשונה בקבוצת הפועל חולון אליה הגיע בשנת 1987. לאחר מכן עבר לשחק בפאוק סלוניקי מהליגה היוונית עימה הפסיד בסדרת הגמר הפלייאוף לאריס סלוניקי ובאוורה מהליגה הצרפתית. חזר לישראל ושיחק בקבוצות: בית"ר תל אביב (עונה אחת, 32 נקודות בממוצע למשחק), הפועל אילת (3 עונות), מכבי ירושלים (שתי עונות), שוב הפועל אילת (שתי עונות) ובמכבי ראשון לציון (3 עונות).
בעונת 2001/02 ירד לליגה הלאומית בפעם הראשונה וחתם בהפועל חולון לעונה אחת. לאחר מכן חזר לליגת העל להפועל ירושלים לעונה אחת לא מוצלחת. שלאחריה חזר לליגה הלאומית למכבי אשדוד (עונה אחת) ועירוני רמת גן (עונה אחת). בעונת 2005/06 עבר לשחק בליגה א' בקבוצת הפועל נס ציונה, איתה העפיל לליגה הארצית והמשיך עוד מספר עונות.
בסך הכל שיחק 13 עונות בליגת העל. פעם אחת מלך הסלים של ליגת העל. בעונת 1991/92, עם 27 נקודות למשחק במדי הפועל אילת. פעם אחת נבחר לשחקן העונה (1992/93). דאוסן קלע 4,984 נקודות בליגת העל, והוא מדורג במקום ה-17 של קלעי כל הזמנים.

חיים אישיים

דאוסן מהנדס מחשבים במקצועו. נישא לישראלית בשנת 1992, והתאזרח כישראלי. כיום גרוש. בנו שון דאוסון אף הוא כדורסלן המשחק בחובנטוד באדלונה ובנבחרת ישראל, ובנו השני טיילר דאוסון משחק במכבי גדרה.
כיום הוא מאמן בליגת הילדים של עירוני נס ציונה ומכבי גדרה.
יהוא ירון

ביוגרפיה

ירון נולד בירושלים, ובילדותו משפחתו התגוררה במקומות רבים. כשהיה בכיתה ד' התגרשו הוריו. הוא התגורר עם אמו ברמת השרון, ואביו עבר לגור בתל אביב. למד במגמת האמנות בתיכון אלון ברמת השרון, שם אביו היה מורה לספרות ולקולנוע. בתקופת לימודיו בתיכון ניגן על גיטרה בס, ולאחר שהציעו לו לקבל חינם קונטרבס תמורת נגינה בהרכבים, החל לנגן גם בכלי זה שבהמשך נעשה מזוהה איתו.
ב-2001 הצטרף ללהקת "River Styx" של שי לווינשטיין ורות דולורס וייס. לאחר שהלהקה התפרקה המשיך לעבוד עם וייס וללוות אותה בהופעותיה בקונטרבס, והשתתף בהפקת אלבומיה. במקביל השתתף בהרכבים מוזיקליים שונים, בהם "אנסמבל שתוק! האוזן" שביצע מיצירות קרלהיינץ שטוקהאוזן, פאניק אנסמבל, קטב מרירי ו"חלוק חד פעמי" עם זאב טנא וסתו בן שחר, וניגן בהרכבים של רונה קינן, אביב גדג' וגלעד כהנא.
מאז 2008 החל להופיע עם חומרים שהלחין וכתב, וב-2011 הוציא את אלבום הבכורה שלו "דברים יומיומיים כאלה", שכלל שירים שהלחין - רובם למילים שלו, שניים למילים שכתב אביו, וכן השיר "שלושה שירים שלא נכתבו חלק א'" של נתן זך, שממנו לקוח שם האלבום. האלבום יצא בלייבלים קמע וגושפנקא והופץ על ידי התו השמיני.
ב-2012 הפיק את אלבומן הראשון של להקת הזאבות.
ביוני 2013 הוציא את אלבומו השני, "אמן השכנוע העצמי", שבמלבד שירים שלו, כלל שיר מתורגם של טום ווייטס, ושיר שהלחין למילותיו של קורציו מלפרטה. האלבום מושפע ממוזיקת בלוז מוקדמת, משירי אסירים שחורים ומכתיבתו של יורם קניוק, ומתייחס רבות למוות, למחלת הטרשת הנפוצה שאובחנה אצל ירון, ולרוע והמצפון האנושיים. רוב האלבום הוקלט בתקופה שבה אשתו הייתה בהריון עם בתם, ולשם השלמתו נעזר במימון המונים. בנוסף ירון הפיק מוזיקלית אלבומים של אמנים אחרים, בהם אלבום הבכורה של "כלבי רוח" ורן שחר.
במאי 2014 במסגרת פסטיבל דוקאביב הוקרן סרטה של הבמאית מיה זיידמן "יהוא ירון: אמן השכנוע העצמי". בדצמבר 2014 הסרט שודר בטלוויזיה.
ביולי 2015 חזר ירון להופיע עם חומרים חדשים. אלבומו השלישי, "אם לא נרקוד לא נבין כלום", ראה אור בספטמבר 2017.
ב 2017 הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של נרקיס.
ירון נשוי ואב לשתי בנות. אשתו, מירב שחם, עיצבה את עטיפת אלבומיו.
ישראל שפירא (ראש מועצה מקומית)

ביוגרפיה

שפירא נולד בשנת 1892 בעיר סוצ'אבה שבחבל בוקובינה שברומניה. היה בן למשפחה חסידית שהשתייכה לשושלת הרבי מצ'ורטקוב. היה תלמיד חכם ובקי גם ברזי הספרות הגרמנית.
בצעירותו כפעיל ציוני נלהב, עבר להתגורר בגליציה שבפולין, שם התוודע לארגון "המזרחי" בו מצא את מקומו ובו החל את פעילותו הציונית המסודרת.
עלה לארץ ישראל בשנת 1925, התיישב בחיפה, המשיך לעסוק בפעילותו המפלגתית, לפרנסתו פתח בית מסחר סיטונאי למצרכי מזון והתמסר לפעילות כלכלית בעיר. מכאן הייתה הדרך קצרה להצטרפותו לארגון המעמד הבינוני בחיפה.
במסגרת חברותו וכתוצאה ישירה מפעילותו הנמרצת בארגון, נבחר בסופו של דבר ליו"ר ארגון המעמד הבינוני.
במהלך כהונתו כיו"ר, זיהה היטב את הקשיים הכלכליים בהם היו נתונים חברי הארגון, בבואם לרכוש לעצמם חלקת אדמה על מנת לבנות להם בית, כמו גם את רצונם ותקוותם של חברי הארגון לבנות את ביתם במקום בו תשופר רמת ואיכות חייהם ובשכנות לחבריהם בארגון, על מנת לפתח חיי חברה וקהילה התואמים את אורח חייהם ואמונתם. מתוך כך, היה מבין יוזמי הרעיון להקמת שכונת מגורים לחברי ארגון המעמד הבינוני בעמק זבולון, על אדמות הקרן הקיימת לישראל.
יחד עם חבריו להנהלת הארגון החל לנהל בסוף שנת 1932 משא ומתן ארוך ומיגע מול הנהלת הקרן הקיימת, שעיקרו הפשרת קרקע להתיישבות גם למי שאינם חברים המאורגנים בהסתדרויות עובדים למיניהן, שאינם פועלים או עובדים אלא יזמים פרטיים ועצמאיים.
לאחר קבלת אישורי הקרן הקיימת בשנת 1933, המשיך לעסוק בתכנון והקמת השכונה עד לחניכתה באוקטובר 1934 ואף היה מראשוני המשתכנים.
גם בשכונה החדשה המשיך בפעילותו הציבורית ונבחר לכהן כחבר בוועד השכונה. תקופה קצרה אף כיהן כיו"ר ועד השכונה.
בהשפעתו כאיש שומר מצוות ומסורת, ניתן השם שדרות השופטים (היום שדרות משה גושן), לרחובה הראשי של השכונה, וגם לחלק מהרחובות הסמוכים אליו ניתנו שמות מקראיים מתוך ספר שופטים: ברק, יעל, דבורה.
בתקופת כהונתו החלה הקמת בית הספר הראשון בקריית מוצקין, בית ספר "אחדות ישראל", היום אחדות, בנין בית הכנסת המרכזי בשדרות השופטים העומד עד היום, שבחנוכתו השתתף מושל המחוז הבריטי, ארגון ומיסוד שירותי הקהילה למתיישבים הראשונים. הקדיש מאמצים רבים ושתדלנות מרובה אצל השלטונות הבריטיים, להענקת מעמד מוניציפלי רשמי לקריית מוצקין, לתועלת היישוב והתפתחותו.
עם כינון המועצה המקומית הראשונה בחודש אפריל 1940, שהחליפה את ועד השכונה שעד אז עסק בענייני השכונה, מונה לראש המועצה הראשון וכיהן בתפקידו זה כשנתיים, עד למועד הבחירות הראשונות למועצה, שהתקיימו בסוף שנת 1941, עת נבחר לתפקיד אריה גרושקביץ.
ישראל שפירא נפטר בנובמבר 1961 (י' בכסלו ה'תשכ"ב).
אולפנת אור תורה

תולדות המדרשה

המדרשה נוסדה בשנת תשנ"ו ונקראה ע"ש ג'ני ספירשטיין. 
המדרשה הוקמה על ידי מירי שליסל כתיכון שש שנתי לבנות, הדוגל באינטגרציה כדרך חינוכית. תוצאות הבגרויות של בוגרות המדרשה עומדות על אחוז זכאיות ומצטיינות גבוה.

מגמות לימוד במדרשה

גמרא, פיזיקה, ביולוגיה,  סוציולוגיה-פסיכולוגיה, ערבית, ספרות, היסטוריה, אמנות, תיאטרון, 
כמו כן, בכל שנה מגישות תלמידות מהמדרשה עבודות גמר בנושאים מדעיים ובתחומי החברה והרוח.