זהות מגדרית

אטיולוגיה - מבט תאורטי

האטיולוגיה להיווצרות הזהות המגדרית, באדם ובכמה מינים נוספים, איננה מובנת מאליה: קיימים מצבים בהם זכרים צעירים (בשנים הראשונות לחיים) יזדהו כבנות, וההפך. כך למשל, בנים צעירים עלולים לטעון באופן עקבי כי הם למעשה "בת" ויידרשו מהוריהם לקנות להם בובות אשר על פי ניתוח סטטיסטי נפוצות יותר בקרב בנות, ינסו ללבוש ביגוד הנתפס בתרבות כ"נשי", כגון שמלות, בתרבות המערבית (לרוב של האם או אחות\אחיות) ויבקשו לשחק דמות נשית במשחקי סימבוליים או משחקי תפקידים בקרב ילדים, וכן ההפך. שכיחות התנהגות זו, הנקראת נון קונפורמיות מגדרית בילדים (Childhood gender nonconformity) אינה גבוהה, וכתופעה היא נדירה יחסית. תופעה זו נחקרת אקדמית מזה שנים רבות, בעיקר בדיסיפלינות של ביולוגיה, מדעי המוח, פסיכולוגיה, ולעיתים גם חינוך. מסיבה זו קיים שיח אקדמי ענף (אם כי צנוע יחסית לתחומים אקדמיים אחרים) העוסק באטיולוגיה של זהויות מגדר באדם (כמעט תמיד מתחקה המחקר אחר האטיולוגיה של נון קונפורמיות מגדרית מאשר זה של קונפורמיות מגדרית). להלן יוסבר על העמדה הנוכחית בקרב הקהילה המדעית בהקשר זה.
בעבר שלטו שתי גישות עיקריות הבאות להסביר כיצד מתהווה זהותו המגדרית של אדם. כיום מקובלת גישה שלישית שהיא שילוב של השתיים. הגישות מכילות מודלים שונים, אך רוב המודלים משתי הגישות הראשונות, ננטשו לטובת השלישית, זה מתוקף הממצאים המדעיים שהניב שיתוף הפעולה בין דיסציפלינות שונות, להבנת האטיולוגיה של זהות המגדר באדם.

קונסטרוקציוניסטית

גישה זו מבוססת בלבד על רעיון קונסטרוקציוניסטי פונדמנטאלי לפיו זהות המגדר מתעצבת אך ורק על ידי סוציאליזציה, קרי, היא תוצר של הבניה חברתית טהורה, כביכול. גישה זו הביאה למספר מקרים טרגיים, כדוגמת דייוויד רימר, ולמעשה הופרכה מראיות סותרות כגון קיום תופעת הטרנסקסואליות אשר מתחילה, ברוב המקרים, בגיל הינקות, וכוללת התנגדות אקטיבית מצד הילד, לתכתיבים המגדריים של הוריו (Childhood gender nonconformity), וזו בדרך-כלל הולכת ומתחזקת, בסתר או בגלוי, במהלך השנים. כמו כן, מחקרים נוירוביולוגיים מוקדמים, דוגמת אלו של רוג'ר גורסקי ודיק שוואב על השפעתם הקדם לידית של ההורמון טסטוסטרון בפרט, ואנדרוגנים בכלל, על ההתמיינות המוחית. גישה זו אומצה על ידי קבוצות פמיניסטיות פוסט-סטרוקטורליסטיות אשר לשיטתן מגדר, ואספקטים פסיכו-סוציאליים רבים נוספים, הן תוצאה של |הבניה גרידא.

רדוקציוניסטית

הגישה הרדוקציוניסטית היא גישה דטרמניסטית, בבסיסה הרעיון שעיקר ההשפעה על יניקת המגדר של היילוד היא הורמונאלית (חשיפה להם בשלבים מסוימים בהריון) וכי לגורמים פסיכוסוציאליים בתר-הריוניים יש השפעה מזערית אם בכלל. ביקורת מרכזית לתאוריה היא העובדה שזהות המגדר עצמה היא אכן רכיב חברתי מובנה, שכן איננה הומוגנית בכל התרבויות (ואף אינה בינארית במספר חברות אחדות, כפי שנראה להלן), חוסר ההומוגניות יתבטא למשל בעובדה שבחברה אחת בה מקובלת בינאריות מגדרית, דברים מסוימים יכולים להתפס כ"נשיים", בעוד שבחברה אחרת, גם היא בינארית מגדרית, אותם דברים שנתפסו בחברה הקודמת כ"נשיים", לא יתפסו בנוכחית ככאלה. אין הוכחה חד-משמעית לתאוריה הזאת, שכן הקשר בין הורמונים לזהות מגדר אינו ליניארי, משום שזהות מגדרית היא הבנייה ולא, למשל, קומפלקס כימי, ועל כן לא מושפעת מהורמונים באופן ישיר אלא עקיף - להורמונים בהחלט יש השפעה על כיוון המוח ל"יניקתה" של זהות מגדר מסוימת מן הסביבה החברתית, אך זהות המגדר עצמה, לרבדיה, אינה מיוצגת על ידי הורמון מסוים כי אם בזכרונות מוקדמים עליהם מתבססים זכרונות מאוחרים יותר, או במובן פסיכולוגי יותר, סכמה מאד בסיסית עליה מונחות סכמות אחרות.

היווצרות הזהות המגדרית באדם

על פי מרבית החוקרים העוסקים בזהות מגדרית מתעצבת במהלך הלידה עד להתגבשותה הסופית-לכאורה שלא תאוחר מגיל 18 חודשים ככלל; החל מהשפעות ביוכימיות כגון הורמונאליות או טרטוגניות בשלב החיים הפרי-נטאלי (כלומר, הקדם-לידתי), וכלה בשלב החיים האפי-נטאלי (כלומר הבתר-לידתי) שלאחריו, אז, לפי אחת הדעות, מתרחש תהליך של "השלמה פסיכוסוציאלית" הנמשך על פי רוב עד סביבות גיל 18 חודשים לערך.
רוב התינוקות גדלים להזדהות עם הקטגוריות המגדריות המתואמות את תפקודם ההורמונלי (אשר בדרך כלל, אך לא תמיד, תלוי בהיות הגנטיקה שלהם זכרית או נקבית, ולהרחבה על מקרים יוצאים מן הכלל ראו למשל אינטרסקסואליות ותסמונת אי רגישות מוחלטת לאנדרוגן - תסמונת CAIS) וזה כפוף לזהויות המגדר המקובלות בתרבותם. תסמונת CAIS שהיא דוגמה קלאסית לאינטרסקסואליות מתאפיינת בכך שעובר שהוא זכר מבחינה גנטית (בעל כרומוזומי מין XY בכלל תאי גופו, למעט אולי תאי דם אדומים) אינו רגיש לאנדרוגנים (הורמונים זכריים) שגופו מייצר, ובכך מתפתח בפועל כנקבה, יזוהה כנקבה ויגודל בהתאם כבת ויגדל להיות אשה לכל דבר ועניין. עם זאת, נשים בעלות התסמונת חסרות מחזור חודשי והן עקרות בשל היעדר רחם, אך לא יכולות לדעת על קיום הבעיה ללא בדיקה גנטית.

התגבשות הזהות המגדרית בהתאם למערכת מגדרית

ניתן להגדיר מערכת מגדרית כסך זהויות המגדר המקובלות בתרבות נתונה (או בהגדרה צרה יותר, בחברה נתונה) מבחינה לשונית ותרבותית. בתרבות המערבית, למשל, מערכת זו היא בינארית וכוללת את זהות המגדר הגברית (masculine) והנשית (feminine), אך בתרבויות אחרות, כגון האינדונזית התאילנדית, שבט הנבאחו, או אצל ילידי האי סמואה ועוד, המערכת המגדרית מאורגנת בצורה מעט שונה (בחלק מהתרבויות קיימות שלוש זהויות מגדר חברתיות ואף יותר). בשלב ההשלמה הפסיכוסוציאלי, שהוא ההקשר המגדרי של הקשרות, סוציאליזציה ולמידה מסוגים שונים (על בסיס התשתית הביולוגית המכווינה אדם לזהות מגדר נתונה), נרקמים קשרים בסיסיים מאד למגדר ההולם את הגוף, נלמדים תפקיד המגדר המתאימים הבסיסיים ביותר, ונרכש הבסיס ההתנהגותי להם. תהליך זה בכללותו מכונה תהליך כמו-הטבעתי (Imprinting-like process) בו נרכשת זהות המגדר בצורתה הבסיסית ביותר, ומשם עליה להתפתח בהקשריה המשניים.

יציבות הזהות המגדרית ככלל

הכלל המקובל בקרב חוקרים, הוא שמרגע שהתהליך הושלם, לא אמור להתרחש שינוי או "היפוך" של ממש בזהותו המגדרית של אדם, והגמישות המוחית בהקשר האלמנטרי שלה באופן כללי נסתיימה, מלבד שינויים משניים בהקשרה; כך למשל אדם בן 3 המתנהג כמקובל לבנים בגילו להתנהג, לא ימשיך להתנהג כך בחלוף השנים, אלא יתפתח לפי המקובל לבני מגדרו להתנהג בגיל מאוחר יותר. מצב זה בו זהות המגדר נקבעת ואיננה משתנה בהמשך החיים (אלא רק מקבלת ביטויים משניים שונים בכל גיל וגיל) אינו נתפס כעובדה בקרב חלק מהחוקרים, כי אם כ"כלל", ושיש גם מי שסוטים ממנו במהלך המסלול ההתפתחותי של חייהם; בולט בין חוקרים אלה הוא הפסיכולוג ריי בלנשרד, בלנשרד והדומים לו טוענים שישנם אנשים אשר מתוקף היסטוריה התפתחותית ייחודית, כן ישתנו בהקשר זה בגיל ההתבגרות, או הבגרות, בשל צירוף בן אופי ספציפי לפרפיליה של פטישיזם טרנסווסטי. גם הפסיכואנליטיקן אריק אריקסון דיבר על תופעה דומה של בלבול זהויות (אשר עשויה לכלול בלבול מגדרי) האופיינית לגיל העשרה (עיין ערך משבר זהות), וכן, הזכירו אפשרות זו גם הפסיכולוג ג'ון מאני והפסיכולוגית אנקה ארהרדט.
מאני וארהרדט המשילו את התפתחות הזהות המגדרית, לפחות כאשר זו נעשית על פי הכלל והסדר המתואר לעיל - להתפתחות שפת האם והמבטא: שפת האם כקטגוריית-על בהקשר הפסיכו-לינגוויסטי הפרטי, היא בדרך כלל יחידה, ואלו המבטא, הפרגמטיקה, התחביר, ונגזרות אחרות של מאפיין אנושי זו, המשתדרגות עם השנים; אך שפת-אם, או "שפה עיקרית", לרוב יש רק אחת, ומסלול התפתחותי זה, דומה, על פי מאני וארהרדט, לזה של זהות המגדר. עם זאת, רוב ממצאיו של מאני שנויים במחלוקת, והוא אף נחשף מזייף ממצאי מחקר על מטופלו דייוויד ריימר.
עם כל האמור לעיל, נכון לשנת 2018, לא ידוע בבירור באיזו מידה האטיולוגיה של זהות מגדר מושפעת מגורמים ביוכימיים (פרינטאליים, ובפרט אפי-נטאליים) ומסיבה זו כיום צומצם מחקר זה בהיקפו למשל להסקת מידע ממחקרי אורך, מחקרי תצפית בסביבה טבעית בבעלי חיים והסקה והיקש לוגי.
בעוד שההתנהגות הנוגעת למגדר (ביטוי מגדרי) יכולה להשתנות עקב סטריאוטיפים או הזדהות שלהם עם אנשים שונים בחייהם, התחושה של זהות פנימית לפיה אדם הוא אשה, גבר, משהו באמצע או משהו אחר - זהות מגדרית מגובשת הוא דבר שלא ניתן לשנות.

סיבתיות למחקר אטיולוגי על התפתחות הזהות המגדרית

מחקר אטיולוגי זה, כמו מחקרים אטיולוגיים אחרים בפסיכולוגיה התפתחותית עלול לנבוע מסקרנותם של פרטים שונים העוסקים בו בעיקר במטרה להבין מדוע קיימים אנשים טרנסג'נדרים. ללא עניין זה, כפי הנראה מחקר זה היה מצומצם יותר בהיקפו, ונוגע בעיקר לפן הביולוגי של ההתפתחות, ופחות לפן המוחי-נפשי שלה. חוקרים בתחום זה הם מעטים יחסית והתקדמותו איטית.
עם זאת, אחת הביקורות כלפי חוקרים מסוימים העוסקים בנושא זה באופן עקבי הוא שהם מבקשים להבין מהם הגורמים המדויקים למטרנסג'נדריות ואף הומוסקסואליות (שלרוב נקשרות בנון קונפורמיות מגדרית בילדים), במטרה למנוע אותם. מסיבה זו חוקרים מסוימים הואשמו בהטיה מחקרית, הומופוביה ואף טרנספוביה, בפרט תוך צידוד במקרים של טראומות והתאבדויות של נבדקים אחדים שהשתתפו בניסויים כאלה והתרחשו לכאורה בעקבות השתתפות בהם. חוקרים כאלה עשויים לטעון כנגד ביקורות אלה כי חקירתם נובעת מסקרנות גרידא וכי זמן רב מדי ישבה האנושות בבורות בהקשר לנושאים אלה; עוד הם עשויים לטעון כי ביקורות כאלו נובעות מתסכול שחשים מבקרים מסוימים מעצם עבודתם וכי ההשלכה של ההתנגדות הסוציו-פוליטית לעבודתם המחקרית מעכבת את התהליך המדעי בכללותו. הפסיכולוגים ריי בלנשרד וג'יי מייקל ביילי (J. Michael Bailey), זכו לביקורת על שימוש בנומנקלטורה שהגיש בלנשרד, המתארת "3 סוגים" של נשים טרנסקסואליות, הנתפסת כנומנקלטורה בעייתית. הפסיכולוג קנת צוקר ספג ביקורת על ניסויים קוגניטיבים-ביהייביוריסטים שערך על ילדים נון-קונפורמיים מגדרית במטרה לחקור את האטיולוגיה של ביטויי הטרנסג'נדריות שלהם; האקטיביסטית הטרנסג'נדרית-טרנסקסואלית לין קונווי כינתה באחד ממאמריה את סדרת ניסויים אלה מצד צוקר "התעללות בילדים"; צוקר מצידו האשים אותה בלשון הרע ופגיעה בשמו המקצועי ללא בסיס, ואיים בתביעה משפטית בדרישה להסיר את הדברים.

הלימה בין זוויג לזהות מגדרית מיוחסת

אצל מרבית האנשים ישנה הלימה בין המין הביולוגי שלהם לבין המגדר המיוחס להם מצד הסובבים אותם (ומכאן גם הלימה בין הזהות המגדרית שלהם למין הביולוגי שלהם). על פי הערכה, כ 3% מהאוכלוסייה חשים תחושת של חוסר התאמה (בעוצמות שונות) בין המין הביולוגי שלהם לבין זהותם המגדרית. טרנסג'נדר הוא מונח הכולל קשת רחבה של זהויות אשר קשורות לחוסר ההלימה ולהתנהגויות שאינן תואמות בין היות האדם זכר או נקבה, לבין התחושות המגדריות שלו או שלה.