רומן הראשון, שליט מולדובה

רקע משפחתי

כמו אחיו, פטרו מושאט, רומן הראשון היה בנה של מרגרטה מושאטה. 
אולם שם אביהם שנוי במחלוקת. לפי השערה מוקדמת והרווחת, היה זה השליט קוסטיה מושאט (בן של בוגדאן הראשון "המייסד" ; לפי דעות אחרות הוא נקרא שטפאן, והיה בן או אולי חתן של בוגדאן הראשון). היו שחשבו כי נקרא אמנם שטפאן, אבל (לפי הסופר קונסטנטין גאנה היה "ווייבוד" של חבל סַפֶניצה, הזהה למחוז חוטין שבבסרביה.

שליט על מדינה מאוחדת ונרחבת

רומן מושאט עלה לשלטון בעקבות מות אחיו, השליט פטרו מושאט, ומנע מבניו של פטרו, רומן פטרילוביץ' ואיוואשקו, שהיו רכים בגילם, את האפשרות לרשת את כס המלכות. היה שותף לשלטון עם אחיו פטרו, כבר קודם לכן, מפברואר 1386 ומעמד זה היה מקובל גם על מלך פולין ולדיסלב יגיילו שהיה ביחסי קרבה איתו ועם כל המשפחה. בניו של פטרו מושאט מצאו מקלט ב-1391 אצל מלך פולין.
בזמן שלטונו הנסיכות מולדובה כללה את כל השטחים שבין הקרפטים המזרחיים ובין הדנייסטר. רומן הראשון היה השליט הראשון שקרא לעצמו "וויבוד מההר ועד הים" (כפי שתועד במסמך מ 30 במרץ 1392 

רומן הצליח בתקופה הקצרה שבה מלך להשלים את איחוד כל הישויות המדיניות בחבל מולדובה ולהרחיב דרומה את גבולות הנסיכות. ייתכן כי בזמנו הגיעה למודלובה לשטחה המרבי - 92.922 קמ"ר. 
בתקופתו מוזכר לראשונה כשייך לנסיכות מולדובה המבצר בלגורוד או ברומנית - צ'טאטיה אלבה, (בימינו בלהורוד-דנייסטרובסקי, באוקראינה) .
את היחס המיוחד שהיה לרומן לנושאי הביטחון ולצבא ניתן להקיש מן המנהג של הענקת אחוזות ל"גבורים" או "אמיצים" (viteaz)
כפי שמעידה התעודה שלו מ-30 במרץ 1392.
בזמנו הטביע השלטון מטבעות כמו למשל גרושים מכסף, דבר ששיקף את רמת ההתפתחות הכלכלית של הנסיכות ואת ריבוי יחסי הסחר. לאחרונה סבורים כי מטבעות אלו שיוחסו לתקופת רומן הראשון הונפקו בימי רומן השני.]

היחסים עם הממלכה הפולנית-ליטאית

בן לאם קתולית, בדומה לשליטים המולדבים שקדמו קיבל רומן על עצמו את חסותו של מלך פולין, ולדיסלב יגיילו, ונשבע לו אמונים ב-5 בינואר 1393. הכרזת האמונים הוצאה לא בניכר אלא מבירתו סוצ'אבה וכללה סעיף שלפיו תשלח מולדובה חיילים לעזרת בחיילים פולין במקרה של עימות עם ההונגרים או הטטרים בלבד, ובתנאי נוסף ובו מגבלות בנוגע למרחק שאליו יגיע חיל משלוח כזה, למשל,לא מעבר לקרקוב, לא לליטא לפרוסיה הברית עם פולין נועדה לשרת, בדרך כלל, את הצורך להתגונן נגד מדיניות ההתפשטות של מעצמות שכנות אחרות כמו הונגריה או אורדת הזהב.
לגבי האירועים הצבאיים והפוליטיים בשנים 1393–1394 קיים חוסר בהירות. לפי "תסריט" אחד, חלה די מהר הידרדרות ביחסים בין פולין ומולדובה. סיבה עיקרית לכך הייתה אי החזרת הסכום שלווה המלך יגיילו בשנת 1388 משליט מולדובה. נטען שב-1393 תמך רומן בגיסו, הקניאז של פודוליה, תאודור קוריאטוביץ' במאבקו נגד ויטאוטאס, הדוכס הגדול של ליטא, לצורך השליטה על קמנץ פודולסקי שהוענקה לדוכס על ידי המלך ולדיסלב. במאבק זה הנסיך של פודוליה זכה בתמיכת מלך הונגריה, זיגמונד לבית לוקסמבורג. אחרי תבוסתם של תאודור (פיודור) ובני בריתו, כולל של כוח צבאי מולדבי, בקרב בברסלב,המשיך רומן במלחמה בפולנים וכבש ביולי 1394 את חבל פוקוציה שהיה הערבון שנקבע בהסכם ההלוואה בין פולין ובין מולדובה.
אולם בהמשך, הבויארים וחיל משלוח ליטאי-פולני בראשות סווידריגאילו, שפלש למולדובה בספטמבר-אוקטובר 1394 הדיחו את רומן והחליפו אותו בשליט אחר בשם שטפאן, שהיה אולי אחיין שלו (בן של אחת מאחיותיו
) או אח יותר קטן שלו או טוען לכתר ללא זכויות. רומן, היו סבורים בעבר ההיסטוריונים, נכלא אחרי הדחתו על ידי הפולנים.לאחרונה עם זאת שולטת הדעה כי כל סיפור השתתפותו הישירה של רומן במאבקים בין תאודור קוריאטוביץ' ובין המחנה של המלך יגיילו ויטאוטאס ועל הדחתו לא היו ולא נבראו, אלא התבססו על השערות ורמזים לא מבוססים על מקורות איתנים. יש סבורים כי החיילים המולדבים כביכול שלחמו בפודוליה היו למעשה רומנים ממחוז מרמורש שנשלחו על ידי מלך הונגריה
ייתכן אומנם כי רומן העניק מקלט לגיסו תאודור קוריאטוביץ' ולאנשיו בדרכו לגולת הונגריה.
אבל נראה לא סביר שחדשים ספורים אחרי כריתת ברית עם יגיילו, ינקוט השליט המולדבי במפנה כה עוין כלפי המלך הפולני.
בנוסף לכך נמצא מסמך מ-18 באפריל 1397, שבו יורשו החוקי, השליט שטפאן הראשון מושאט, שמסתבר כי היה בנו בכורו, מנישואיו הראשונים, מדבר במלים חמות על אביו המנוח, רומן, ואין בכתוב זכר להדחה כלשהי בנסיבות אלימות. 
יוצא מכך כי העברת השלטון נעשתה בדצמבר 1394 בדרכי שלום עקב מותו של רומן.

היחסים עם ולאכיה

ידוע כי רומן ניהל יחסים הדוקים עם שליט ולאכיה, מירצ'ה הזקן. בשלב מסוים שלח את שני בניו הקטנים, אלכסנדרו ובוגדאן, לחצר של מירצ'ה.

היחסים עם פטריארך קונסטנטינופול

בימי שלטונם של פטרו מושאט ורומן הראשון פרץ סכסוך בין שליטי מולדובה ובין הפטריארך האקומני בקונסטנטינופול לגבי הכרת המעמד של הארכיבישופות המטרופוליטנית המולדבית. הפטריארך לא הכיר במיטרופוליט יוסיף, שהיה מקובל על המולדבים. המיטרופוליט יוסיף הושבע בתפקיד בימי פטרו מושאט בעיר האליץ' ומושבו היה בצ'טאטיה אלבה. הפטריארך מחה בדרך זו על סירוב המולדבים למנות בארצם מיטרופוליטיים יוונים שנשלחו מקונסטנטינופול. כך בימי שלטונו של רומן הגיע למולדובה בישוף יווני בשם ירמיה, אך הוא לא קיבל את הסכמתם של המקומיים ובעזיבתו את המדינה, הטיל קללה על שליט הארץ ועל שני הבישופים המקומיים, יוסיף ומלטיה (שמושבו היה כנראה בסוצ'אבה או רדאוץ) ועל העם.

העיר רומן

רומן הראשון הקים את הכנסייה הראשונה "ספנטה וינר" (Sfânta Vineri - "יום שישי הקדוש") ואת ביצורים של העיר רומן, על הגדה השמאלית של הנהר מולדובה שנקראה לכבודו. (נקראה "טרגול לוי רומן" Târgul lui Roman, כלומר היריד של רומן, או "העיר של רומן וודה" (Oraşul lui Roman Vodă)
ככל הנראה העיר, שהייתה מרכז חשוב למסחר ותחנת מכס, הייתה מושבו עוד לפני עלייתו לכס המלכות.
ייתכן כי רומן ביקש להפוך את העיר הזאת לבירתו. העיר שמרה עשרות שנים על מעמדו כחצר מלכותית (או נסיכותית) לצדה של הבירה סוצ'אבה עד להעברת הבירה ליאשי על ידי השליט אלכסנדרו לפושניאנו.

שונות

אחת התעודות העתיקות של במולדובה שנשמרו עד ימינו (המקור נמצא ב"מנהלת הארכיונים הלאומיים ההיסטוריים המרכזיים בבוקרשט") היא ה"אוריק" של רומן משנת 1392. "אוריק" היא מילה רומנית שאולה מהונגרית (örök) המציינת תעודה לגבי בעלות על אדמה. "האוריק של רומן" נתן תוקף להחלטת השליט רומן ושניים מבניו, אלכסנדרו ובוגדאן, שהעניקו לאדם בשם איוונוש או יונאש האמיץ, שלושה כפרים על נהר סירט. התעודה כתובה בסלבונית כנסייתית ("סלבונית"), על קלף, עם חותם שעווה וחוט ממשי אדום.
במותו, נקבר רומן בכנסייה הבישופית ניקולאיה הקדוש במנזר בוגדאנה ברדאוץ. קבורתו במקום הזה היא עדות שרומן לא מת מחוץ לגבולות מולדובה - בקרב או בגלות.
באותו מנזר קבורים קודמיו - בוגדאן הראשון, לצקו ופטרו מושאט.