google/wiki40b huggingface dataset:
פיוס העשירי

ביוגרפיה

פיוס העשירי נולד ב-2 ביוני 1835, כג'וזפה מלכיאור סארטו ברייזה, אשר השתייך למחוז ונטו, ועד 1866 הייתה תחת שלטון אוסטרי. לאחר שנתיים בבית הספר היסודי ברייזה, הוא נשלח לגימנסיה בקאסטלפרנקו, ונטו. בשנת 1850 הוא נכנס לסמינר בפדובה, ובשנת 1858 הוסמך ככומר. בשנת 1867 הוא היה כומר הקהילה בסלצאנו,  1875 הוא מונה לקאנון בטרוויזו, בשנת 1884 הוא מונה לבישוף מנטובה, ובשנת 1893 הוא מונה לארכיבישוף ולפטריארך ונציה.
בשנת 1903 מת האפיפיור לאו השלושה עשר, וסארטו נבחר לאפיפיור במקומו. אחד מצעדיו הראשונים בתפקידו היה לבטל את זכות הווטו של השליטים על החלטות הבחירה של הקרדינלים בקונקלווה. זאת לאחר שבחירתו של מריאנו רמפולה, פפאביל (מועמד לאפיפיורות) שנבחר כדין לפני סארטו, נפסלה בווטו שהטיל פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ופתחה את הדרך לבחירתו של סארטו כאפיפיור.
פיוס העשירי נודע כאפיפיור שמרן שהתנגד לכל רוח של קדמה בחיי הכנסייה. בתקופתו קובצו לראשונה החוקים המשפטיים של הכנסייה הקתולית בכרך אחד. היה הראשון שהתגייס לסייע לנפגעי רעידת האדמה בעיר מסינה בשנת 1908, כאשר שיכן בארמון האפיפיור את עשרות המשפחות שנותרו חסרות בית.
נפטר בשנת 1914. לאחר מותו הוכרז כקדוש על ידי הכנסייה.
בשנת 1904 ניסה בנימין זאב הרצל לגייס את האפיפיור לתמיכה בתנועה הציונית. האפיפיור התנגד נחרצות לרעיון זה. הרצל כתב ביומנו: "אתמול נתקבלתי אצל האפיפיור... הוא קבלני בעמידה והושיט לי את ידו, אשר לא נשקתיה... נדמה לי, כי בזה קלקלתי את יחסו, שכן כל הבא אליו כורע ונושק לפחות את היד... הרציתי בקצרה על מבוקשי. אך הוא ענה: לא. אין אנו יכולים להמליץ על תנועה זו. לא נוכל לעצור את היהודים מללכת לירושלים, אבל להמליץ עליהם לא נוכל... כראש הכנסייה, איני יכול לומר דבר אחר. היהודים לא הכירו באותו האיש, ולכן אין אנו יכולים להכיר בעם היהודי".
ג'סי אייזנברג

ביוגרפיה

אייזנברג נולד ברובע קווינס, ניו יורק שבארצות הברית למשפחה יהודית ממוצא פולני ואוקראיני. הוריו הם איימי (לבית פישמן) ובארי אייזנברג. יש לו אחות צעירה בשם האלי אייזנברג , שגם היא שחקנית.
למד בתיכון צ'רצ'יל, התקבל ללימודים באוניברסיטת ניו יורק אך וויתר על מלגת הלימודים במטרה לסיים את תפקידו הראשון בסרט מקצועני, לאחר מכן נרשם אייזנברג לניו סקול שבגריניץ' וילג'.
אייזנברג הצהיר שהוא סובל מהפרעה טורדנית-כפייתית. בנוסף הוא סבל גם מחרדת נטישה, חרדה חברתית, ודיכאון. מהאחרונים סבל בעיקר בילדותו, והצליח להתמודד עמם בזכות המשחק.
ב-2017 התחתן עם אנה סטראוט, ובאותה שנה נולד לזוג בן.

קריירה

אייזנברג החל לשחק בברודוויי ב-1996 במחזה "קיץ ועשן", לאחר מכן הופיע בסדרת הטלוויזיה "Get Real".
את תפקידו הראשון בסרט קיבל אייזנברג ב-2002 בדרמה "מועדון הקיסר".
ב-2005 שיחק אייזנברג במותחן האימה של וס קרייבן "הקללה", בו מגלם את ג'ימי אשר נרדף ומותקף ביחד עם אחותו אלי (כריסטינה ריצ'י) בידי איש זאב. כשג'ימי ואחותו ננשכים על ידיו הם יוצאים למירוץ נגד הזמן כדי למנוע את הקללה ולהפוך לאנשי זאב.
כמו כן שיחק אייזנברג בדרמה הקומית "חיים בין השורות", שם שיחק את וולט ברקמן, נער בן 16 שהתלמידה אחריה מחזר, לילי (אנה פקווין), מתאהבת באביו.
ב-2007 הופיע אייזנברג במותחן הריגול "מבוקש" בו גילם כתב צעיר חסר ניסיון בשם בנג'מין שיוצא ביחד עם הכתב הצבאי סיימון האנט (ריצ'רד גיר) ועם הצלם דאק (טראנס הווארד) למסע סיקור ברפובליקה של בוסניה אחר פושע המלחמה מס' 1 באזור ראדוסלאב בוגדנוביץ'. אך כאשר השלושה נחשבים בטעות לסוכני CIA, הם הופכים בעצמם למטרת חיסול.
בשנת 2009 הופיע אייזנברג בתפקיד ראשי בקומדיית האימה "ברוכים הבאים לזומבילנד", בסרט מגלם אייזנברג את הגיבור קולומבוס, תלמיד מכללה פחדן בטקסס, העושה את דרכו לביתו שבקולומבוס אוהיו בעולם בו פרצה מגפה שהפכה את רוב האנושות לזומבים.
ב-2010 גילם אייזנברג את דמותו של היזם היהודי-אמריקאי מארק צוקרברג, מייסד הרשת החברתית המקוונת המפורסמת בעולם, פייסבוק, בסרטו של דייוויד פינצ'ר "הרשת החברתית"; תפקידו בסרט הקנה לאייזנברג מועמדויות לפרס גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. ב-2013 גילם את ג'י. דניאל אטלס, אחד מארבעת הפרשים בסרט "האשליה". ב-2016 המשיך לשחק באותו התפקיד בסרט "האשליה 2".
במרץ 2013 הועלה בבכורה עולמית המחזה השני שכתב אייזנברג, "סיפור ישן־חדש", ושנקרא במקור The Revisionist ("הרוויזיוניסט"), בהפקת תיאטרון ראטלסטיק למחזאים בניו יורק והיה במהרה ללהיט בקופות. הוא בוים בידי קיפ פגאן, ואייזנברג שיחק בו את דייוויד, לצד השחקנית הבריטית ונסה רדגרייב, שגילמה את מריה, ודניאל אורסקס ששיחק את זנון, נהג מונית וידיד של מריה. המבקרים שיבחו בעיקר את משחקה של רדגרייב ואילו אייזנברג ספג ביקורת צוננת יותר. אייזנברג ביקר בישראל לרגל העלאת בכורת המחזה בתיאטרון בית לסין ב-24 ביולי 2014.
ב-2015 כיכב בדרמה הביוגרפית "סוף הסיור" לצד ג'ייסון סיגל.
גילם את דמותו של אלכסנדר לות'ר הבן בסרט "באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק" שיצא ב-2016 ובסרט "ליגת הצדק" שיצא ב-2017.
קתדרלת פואטייה

קתדרלת פואטייה המוקדשת לסן פייר (Cathédrale Saint Pierre de Poitiers) היא קתדרלה קתולית בפואטייה, צרפת.
בנייתה החלה ב-1162 על ידי הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור מאקוויטניה. הקתדרלה נבנתה על חורבות בזיליקה רומית, והושלמה ברובה עד סוף המאה ה-12. עבודות על החזית נמשכו גם למאה ה-13 והמאה ה-14. הקתדרלה נחנכה רק ב-1379. הקתדרלה היא המונומנט הגדול ביותר מימי הביניים בעיר פואטייה.
הקתדרלה בנויה בשילוב סגנונות בין אדריכלות רומנסקית לאדריכלות גותית מוקדמת, כאשר הסגנון האחרון הוא השולט. היא מורכבת מספינה ראשית בת שלושה אגפים, כמעט שוויי גובה (כנסיית אולם) ורוחב. הספינות מנמיכות את גובהן בחלקן המערבי, דבר המגביר את הפרספקטיבה. אורכה הוא 94 מטר, וגובה האבן הראשה בקמרון המצלב הוא 27 מטר. לקתדרלה אין אפסיס והופעתן של חזיתות המבנה כבדה. החזית המערבית רחבה יחסית לגובהה, כוללת שני מגדלים שלא הושלמו בגובה 32 ו-33.5 מטר וכן חלון רוזטה בסגנון גותי קורן מהמאה ה-14. רוב חלונות בית המקהלה ובית הרוחב משמרים את זכוכית הצבעונין מהמאות ה-12 וה-13. חלון הוויטראז' המזרחי הוא העתיק ביותר ומכיל את דמויותיהם של הנרי השני ואלינור (שכנראה גם תרמו את החלון) לצד צליבת ישו וסיפורי המרטיריות של פטרוס (סן פייר) ופאולוס. ספסלי המקהלה, שגולפו בשנים 1235–1257 הם מבין העתיקים בצרפת.
שמורת אלוני שמואל

שְׁמוּרַת אַלּוֹנֵי שְׁמוּאֵל היא שמורת טבע סמוך למעיין עין פטלים, בקצה הצפוני של נחל לוז ומתחת להר שמואל. גודל השמורה 15 דונם,  השטח בו מרוכזים האלונים הוא כדונם וחצי, השמורה נמצאת ממערב לגדר ההפרדה. שם השמורה, אלוני שמואל, נקרא בשל קרבתה לקבר שמואל הנביא.
בשמורה נמצאת חורשה קטנה של עצים עתיקים - שישה עצי אלון מצוי ועץ אלה ארץ-ישראלית.
האלונים שבשמורה הם מהגדולים ביותר בישראל, שלושה מהם מגיעים לגובה כ- 15 מטר, והיקף הגזע של הגדול שבהם הוא 4 מטר.
ליד האלונים הוקמו ספסלי בטון גדולים, סמוך לאלונים קיים בור מים, ופורחים שדות של סתוונית ירושלים.
ב-2009 מת אחד האלונים העתיקים, כנראה בגלל חרקים שנטפלו לגזעו.
סמל הפיליפינים

סמל הפיליפינים הוא שלט אצולה שבמרכזו השמש ממנה יוצאים שמונה קרניים, ושלושה כוכבים בעלי חמישה קצוות. השמש מייצגת את הפיליפינים, והכוכבים בחלקו העליון של השלט, את שלושת האזורים הגאוגרפיים העיקריים של המדינה: לוזון, ויסאיאס, ומינדנאו.
על חלקו הימני של השלט, הצבוע אדום, מצוי אריה - המסמל את ספרד ועל חלקו השמאלי של השלט, הצבוע כחול, מצוי עיט קרח, המסמל את ארצות הברית - שתי המדינות אשר שלטו שלטון קולוניאלי בפיליפינים.
הסמל דומה בעיצובו לסמל חבר העמים של הפיליפינים משנת 1940.
הסמל הנוכחי אומץ בחוק של מדינת הפיליפינים שמספרו 8491. בסמל זה הורדו האריה והנשר, אולם הסמל החדש ללא בעלי חיים אלה טרם קיבל תוקף רשמי משלא בוצע משאל עם בעניין.
בתחתית השלט מוצג המוטו שהשתנה מספר פעמים מאז שהפיליפינים קיבול עצמאותם. בין השנים 1946 (עצמאות הפיליפינים) ו- 1972 (השנה בה הכריז הנשיא פרדיננד מרקוס על משטר צבאי) המוטו היה באנגלית: "רפובליקת הפיליפינים" ("REPUBLIC OF THE PHILIPPINES"). בין 1979 ועד הפלתו של מרקוס בשנת 1986 היה המוטו המילים: "איסאנג באנסה איסאנג דיווא" ("ISANG BANSA ISANG DIWA" - "אומה אחת - רוח אחת"). בשנת 1986 שונה הכיתוב ל-"REPUBLIKA NG PILIPINAS".
סופיה דורותיאה, נסיכת הנובר

ביוגרפיה

סופיה דורותיאה נולדה ב-16 במרץ 1687 בהנובר, לגאורג לודוויג, נסיך בראונשווייג-לינבורג ולסופיה דורותיאה, דוכסית בראונשווייג-צלה, בתם של גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואלאונור ד'אסמיר ד'אולברוז.
ב-28 בנובמבר 1706 התחתנה סופיה דורותיאה עם בן דודה פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של פרוסיה, אולם הנישואים לא היו מוצלחים, והשניים שהיו הפכים מוחלטים אף שקלו להתגרש. בשנת 1713 מת חמיה פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה. סופיה דורותיאה וילדיה הוכו לעיתים קרובות על ידי בעלה פרידריך וילהלם, שנהג עמם מאוד בקשיחות. סופיה דורותיאה התעניינה באמנות, במדע, בספרות ואופנה, אולם לא הייתה יפה, ובעלה פרידריך וילהלם מנע ממנה כל השפעה פוליטית במדינה. פרידריך וילהלם התייחס אליה כאל קלת דעת בעקבות אהבתה להימורים ותיאטרון, ובשל כך כשהייתה משחקת משחקי הימורים הייתה צריכה להסתיר זאת מפניו. בשנת 1726 מתה אמה סופיה דורותיאה, דוכסית בראונשווייג-צלה, וסופיה דורותיאה הייתה אמורה לרשת ממנה 3 מיליון לירה שטרלינג. מכיוון שבעלה פרידריך וילהלם רצה להרוויח את כספי הירושה, הוא שינה את יחסו אליה, והחל להתנהג עימה בנימוס ובחביבות. אולם לאחר שאחיה ג'ורג' השני, מלך בריטניה סירב לתת לה את כספי הירושה, חזר פרידריך וילהלם להתנהגותו הקודמת, ושוב התייחס אליה בגסות ובקשיחות.
פרידריך וילהלם מאוד לא אהב את כוונתה של סופיה דורותיאה לחתן את בנה פרידריך עם אמליה, נסיכת בריטניה, ואת בתה וילהלמינה לפרדריק, נסיך ויילס, ובשל כך אסר עליה לפגוש את ילדיה שלא בנוכחותו. אולם למרות האיסור, נפגשה סופיה דורותיאה עם ילדיה, ואף נאלצה להסתתר עמם בכמה מקרים, על מנת לא להיתפס על ידי בעלה. בנוסף היה לסופיה דורותיאה קשר חזק מאוד עם בנה פרידריך, והוא אף יידע אותה על תוכניתו לברוח מחצר אביו.
בשנת 1740 מת בעלה פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה, ובנה פרידריך השני, מלך פרוסיה עלה לשלטון במקומו. בנה פרידריך מאוד כיבד אותה, ואף התייחס אליה יותר בכבוד מאשר לאשתו. ב-28 ביוני 1757 מתה סופיה דורותיאה בארמונה בברלין, מה שהיווה מכה קשה לבנה פרידריך.
תוכנית חיסכון (תוכנית טלוויזיה)

היסטוריה

התוכנית שודרה לראשונה בשנת 2007 תחת השם "המוסף הכלכלי". באוגוסט 2008 מותגה התוכנית מחדש תחת השם "תוכנית חיסכון".
החל משנת 2009 שודרה מהדורת סוף השבוע של התוכנית בהנחיתה של קרן מרציאנו בימי שישי בשעה 18:30 באורך של כ-40 דקות לתוכנית, שבה סיכמה את כל תוכניות "תוכנית חיסכון" של השבוע החולף, תחת השם "תוכנית חיסכון – סיכום שבועי". מהדורת סוף השבוע ירדה משידור בשנת 2010.
בנובמבר 2013 גדעון אוקו החל להגיש את התוכנית לסירוגין עם קרן מרציאנו, בעקבות חופשת הלידה של יונית לוי והחלפתה בהגשת המהדורה המרכזית על ידי קרן מרציאנו.
כיום התוכנית משודרת בכל ראשון - חמישי בשעה 19:25
בשנת 2016 מעיין פרתי הצטרפה לצוות התוכנית.

שווה בדיקה

הפינה "שווה בדיקה", בהגשת מנחם הורוביץ, עוסקת בנושאי צרכנות שונים ומידי תוכנית מביאה השוואה צרכנית בנושאים שונים, תוך סקירה של הנושאים שבפרק. לדוגמה, בפינה "שווה בדיקה" שודרו כתבות בנושא השוואת מחירי מסעדות, בדיקת מורי נהיגה, השוואה בין חוגים שונים לילדים וכדומה. פינה זו היא הפינה הקבועה היחידה שחוזרת על עצמה בכל תוכנית, ומשודרת לקראת סוף התוכנית, בדרך כלל מספר דקות לפני 20:00.
אבלק

אָבְּלַק הוא סגנון בנייה המשלב אבנים לבנות ולבנים אדומות המעניקות לו יציבות מחד וגמישות מאידך. בארץ מאפיין האבלק את סגנון הבנייה הממלוכי, למרות שאלה השתמשו באבנים אדומות ולבנות ללא לבנים, למטרות יופי בלבד.

מהו אבלק

פירוש השם "אבלק" בערבית הוא "מנומר", שכן מדובר בטכניקת בנייה המשלבת לרוב בין שניים או שלושה צבעי אבנים. לרוב יתבטא הדבר בקיר בו הנדבכים בנויים לסירוגין: נדבך אחד עשוי אבן בצבע אחד, ונדבך אחד עשוי לבנים בצבע אחר. לעיתים ייעשה התשליב בין אבנים שחורות (כמו בזלת או גרניט) או לבנות (אבן גיר לסוגיה), ובין לבנים אדומות. לעיתים השילוב לא יתבטא במבנה כולו, כי אם רק במזוזות הדלתות ובמשקופי החלונות.

תולדות האבלק

מוצאו של האבלק הוא באזור אסיה הקטנה ולאורך הרי הטאורוס והזגרוס. בשל תזוזות טקטוניות עזות ידוע אזור זה עד היום כרגיש מאוד לרעידות אדמה, ובשל כך חיפשו תושביו במשך הדורות דרכים להתמודד עם נזקיהן. מחד נדרשה יציבות גדולה, ומאידך נצרכה אלסטיות מסוימת, שתאפשר לבית "לנוע" מעט, מבלי להתמוטט בכל רעש אדמה. כך נולד רעיון האבלק - שימוש באבנים שיקנו חוזק ויציבות, בד בבד עם לבנים מלאכותיות, הנחשבות לחומר גמיש יותר ו"בולם זעזועים" טבעי. השיטה הייתה שיבוץ של שני סוגי החומרים במבנים גדולים, לרוב על פי נדבכים. לעיתים שולבו אבני האבלק רק במסגרות החלונות והדלתות, הנחשבות לנקודות החולשה במבנה.
הד רחוק לרעיון הטמון באבלק ניתן למצוא בתיאור בניית בית המקדש השני בספר עזרא: "נִדְבָּכִין דִּי אֶבֶן גְּלָל - תְּלָתָא וְנִדְבָּךְ דִּי אָע - חֲדַת" (עזרא, ו', ד'). בתרגום לעברית: נדבכים של אבן שיש - שלושה, ונדבך של עץ אחד. כלומר - המקדש נבנה משילובים של שלושה נדבכי אבן ונדבך אחד עץ, וחוזר חלילה.

האבלק בארץ ישראל

הממלוכים ששלטו במרחב ארץ ישראל בין השנים 1260-1517, הביאו עמם מערבות אסיה מכורתם את טכניקת האבלק. מאחר שרעידות האדמה האופייניות לטורקיה אינן נפוצות כל כך בארץ ישראל, והלבנים לא היו חומר זמין ונפוץ במיוחד באותה עת, עבר האבלק מהפך מעניין עם הגיעו לארץ, ולמעשה רוב מבני האבלק בארץ הם "אבלק מזויף": אין מדובר כאן בתשליבי אבן ולבנים כי אם בתשליב של אבנים בצבעים שונים. מובן שאלמנט האלסטיות נעלם מאבלק שכזה, וכל שנותר בו הוא הסגנון והצבעוניות. אבלק מסוג זה התפשט גם לאירופה בעיקר כעיטור לחלונות, עד כי בהונגריה משתמשים עד היום במושג אבלק כדי לתאר חלון.
הממלוכים העלו את השימוש באבלק לדרגת אמנות, ורוב המבנים שבנו בארץ, ובעיקר בירושלים, עשויים מתשליבי אבלק יפהפיים בגווני אדום ולבן. מקור אבני הנדבכים הלבנים באבלק הממלוכי בירושלים הוא באבן הגיר המקומית, בעוד שאבני הנדבכים האדומים הובאו ממחצבות בחברון.
.38 Special

התפתחות הלהקה

ואן זנט (שירה), הקים את .38 Special יחד עם ג'ף קרליסי (גיטרה), דון ברנס (גיטרה, שירה), קין ליונס (בס), ג'ק גרונדין (תופים) וסטיב ברוקינס (תופים). שנתיים לאחר מכן חתמה הלהקה עם חברת התקליטים A&M Records והוציאה את האלבום הראשון, שנשא את שמה. הבסיסט, ליונס, עזב את הלהקה לפני הקלטות האלבום Rockin' Into the Night ב-1979, אלבום שהפגין יותר מלודיה. לארי ג'נסטרום תפס את מקומו של ליונס. Rockin' Into the Night הפך להיות להיט בינוני, אבל Wild-Eyed Southern Boys שיצא ב-1981 היה הצלחה גדולה, הגיע לתקליט פלטינה והוליד את הלהיט Hold On Loosely. האלבום Special Forces שיצא ב-1982, היה פופולרי אפילו יותר והוליד את הלהיטים Caught Up in You, ואת If I'd Been the One. האלבומים הבאים, Tour de Force ו- Strength in Numbers היו שניהם הצלחה. ב-1987 ברנס וברוקינס עזבו ובמקומם נכנס דני צ'אונסי.
על אף שהיה להיט, נשאר האלבום Strength in Numbers במצעדים מעט זמן ביחס לקודמיו. Flashback, אוסף הלהיטים שיצא ב-1987 זכה להצלחה בינונית, אבל הלהקה הייתה זהירה מאוד, בניסיון לשמור על קהל המאזינים של הלהקה, כשהוציאה את האלבום המלוטש היטב Rock & Roll Strategy. האלבום יצא ב-1989 והפך לאט להיות להיט, הרבה בזכות כוחו של השיר Second Chance, שהגיע עד לעשרת הגדולים במצעד האמריקאי. Rock & Roll Strategy הפך להיות הלהיט הגדול האחרון של הלהקה. ברנס חזר ללהקה ב-1991 והלהקה צירפה אליה את המתופף סקוט הופמן ואת הקלידן בובי קאפס. 
בקיץ 1997, ניסתה הלהקה לעשות קאמבק דרך חברת התקליטים רייזור & טיי רקורדס והוציאה את האלבום Resolution.
כנען

גבולות

ארץ כנען כוללת את כל האזור שממערב לירדן בין בקעת הלבנון לבין חלקו הצפוני (המיושב) של הנגב, ואת אזור דמשק והחורן. גבולות ארץ כנען מוצגים בספר בראשית:
וַיְהִי גְּבֿוּל הַכְּנַעֲנִי מִצִּידֹֿן בֹּאֲכָֿה גְֿרָרָה עַדֿ־עַזָּה בֹּאֲכָֿה סְדֹֿמָה וַעֲמֹרָה וְאַדְֿמָה וּצְבֹֿיִם עַדֿ־לָשַׁע
— ספר בראשית, פרק י', פסוק י"ט
על פי החוקרים בנימין מזר, זכריה קלאי, יוחנן אהרוני ויהושע גרינץ, כנען הייתה פרובינציה בשליטה מצרית. תאוריה זו נסמכת גם על פסוקי המקרא כי כנען בנו של חם נחל את דרום המרחב הגאוגרפי המוכר אז; אף שהארץ המכונה "ארץ כנען" נפלה בחלקו של שם בן נח, אשר ירש את כל אזור הסהר הפורה ועד לדרום ערב ולא בחלקו של חם בן נוח. גבולות וערי כנען מוזכרים בכתבי המארות המצריים מתחילת האלף השני לפנה"ס, ב"כתב השנינה" (פפירוס אנאסטאזי א) מראשית שלטונו של רעמסס השני, על פיו העיר צומור מצפון לגבל נכללה בגבולה של כנען, ובמקורות נוספים.
גבולות כנען כארץ מתוארים פעמים רבות במקרא כ"ארץ המובטחת" לעם ישראל, החל מספר במדבר: "זאת תהיה לכם ארץ כנען לגבולותיה", וכן באריכות בספר יהושע וספר יחזקאל. על פי ספר היובלים, חם אביו של כנען ואחיו ביקשו מכנען לא לפלוש לארצם של בני שם אולם כנען סירב לבקשתם; ובסוגיה זו עסקו גם פרשני התנ"ך בימי הביניים כגון רש"י ובעת החדשה, כגון המלבי"ם.

שפות

במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 סברו בלשנים כי הייתה שפה שמית כנענית, שדוברה באלף ה-3 לפנה"ס, והתפצלה לשפות: עברית מקראית, פיניקית, מואבית, אדומית ועמונית. גילויה של השפה האוגריתית ערער את התאוריה הזו, וכיום היא שנויה במחלוקת. יש בלשנים המכנים את השפה הפיניקית "כנענית" (מתוך הנחה שהפיניקים היו צאצאיהם הישירים של הכנענים), ולפיכך הם מכנים את השפה המשוחזרת השנויה במחלוקת "פרוטו-כנענית".
צ'ארלס סטרוס

ביוגרפיה

סטרוס נולד ב-18 באוקטובר 1964 בלידס, אנגליה. בגיל 12 כתב את סיפור המדע הבדיוני הראשון שלו. בשנת 1986 קיבל תואר ראשון במדעי הרוקחות ובשנת 1987 הוסמך כרוקח. בשנת 1989 קיבל תואר במדעי המחשב מאוניברסיטת ברדפורד.

קריירה

בשנות ה-70 וה-80, פרסם סטרוס מאמרים במגזין הננס הלבן, בנושא משחק התפקידים מבוכים ודרקונים, חלק מהיצורים שהמציא התווספו לאחר מכן ליקום המשחק.
בשנת 1987 הופיע במגזין איטרזון הסיפור הקצר הראשון שפרסם, "הבנים". בשנת 2002 יצא מקבץ סיפורים קצרים שכתב בשם "Toast: And Other Rusted Futures". בשנת 2003 התפרסם ספרו הראשון, "Singularity Sky" בהוצאת אייס והועמד לפרס הוגו. בשנת 2004 התפרסמה הנובלה "The Concrete Jungle" שכתב, ובשנת 2005 זכתה בפרס הוגו. בשנת 2006 זכה ספרו "Accelerando" בפרס לוקוס. בשנת 2007 זכה ספרו "Glasshouse" בפרס פרומיתאוס, והנובלה "Missile Gap" שכתב זכתה בפרס לוקוס.
באוקטובר 2016 התארח כאורח הכבוד בפסטיבל אייקון בתל אביב-יפו.
סטיבן מקינטוש

ביוגרפיה

מקינטוש נולד בקיימברידג' שבקיימברידג'שייר לדורותי פאריס ומלקולם מקינטוש. יש לו אחות אחת, לינדה. הוא נשוי לשחקנית ליזה ג'ייקובס ולהם שתי בנות, מרתה ובליית'.
הופעת הבכורה של מקינטוש בקולנוע הייתה בסרט "זקוף ת'אוזן". אחר כך כיכב בסרטים "ממפיס בל", "הלילה השנים עשר" ובסרטו של דייוויד לילנד "Land Girls" לצידן של רייצ'ל וייס ואנה פריל. בסרטו של גאי ריצ'י "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" שיחק בתפקיד וינסטון. עוד שיחק בסרטים "האם" של רוג'ר מישל, "החליפה", "Good" עם ויגו מורטנסן, בסדרת סרטי מלחמת האופל "מלחמת האופל 2" ו"מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב". בסרט "The Escapist" של רופרט וייאט שיחק בתפקיד טוני, ובסרט "The Scouting Book for Boys" בתפקיד קרצר. בגרסה הקולנועית של "היחידה" גילם את דמותו של איוואן לואיס. מקינטוש השתתף בסרט "Set Fire to the Stars" עם אלייז'ה ווד, ובסרטו של הבמאי מייקל קטון-ג'ונס "Urban Hymn".
בטלוויזיה מופיע מקינטוש בתפקיד סמל בילוש וינטר בסדרה "Lucky Man" שנוצרה על ידי סטאן לי עבור קרנבל פילמס ו-Sky TV. הוא שיחק בתפקיד רובו בסדרת הדרמה "From There to Here" מאת פיטר באוקר ברשת BBC, ושיחק כג'ון קוניסטון בסדרה עטורת השבחים "Inside Men". הוא השתתף בתוכניות טלוויזיה רבות בהן "לות'ר", "Lost Christmas", "נערת בולין האחרת", "הבודהה מהפרברים", "החשוד העיקרי" ובמיני סדרה "ידידנו המשותף" עיבוד לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס.
מקינטוש זכה בפרס השחקן הטוב ביותר של "Royal Television Society" והיה מועמד לפרס באפט"א על תפקידו בסרט "Care" של ה-BBC.
ווטסון (מחשב)

ווטסון (באנגלית: Watson) הוא מערכת מחשב מבוססת בינה מלאכותית המיועדת להשיב על שאלות בשפה טבעית. המערכת פותחה על ידי חברת IBM ונקראת על שמו של המנכ"ל הראשון של החברה, תומאס ווטסון. המערכת מסוגלת להגיע לביצועים של עד 80 טרה פלופסים.
בשנת 2011 המערכת התחרתה בשעשועון "מלך הטריוויה" (ג'פרדי! האמריקאי) והצליחה לנצח מתחרים אנושיים שזכו בעבר בשעשועון.
המערכת מבוססת על שילוב טכניקות מתחומים שונים כגון: עיבוד שפה טבעית, ייצוג ידע, אחזור מידע והסקה אוטומטית. הידע של מערכת ווטסון מבוסס על עיבוד מקדים של מאות מיליוני דפים באינטרנט. במהלך התחרות המערכת לא חוברה לאינטרנט ועדיין הצליחה לענות על מרבית השאלות בהצלחה.
בית הקברות והאנדרטה האמריקניים בשדה פלנדריה

מבנה

בית הקברות והאנדרטה שוכנים בעיר וארכם (Waregem), כ-60 קילומטרים ממערב לבריסל. הם הוקמו בסמוך לאתר שדה קרב שבו נגרמו לדיוויזיה האמריקנית ה-91 אבידות רבות במהלך פעולתה (ביחד עם הדיוויזיות ה-37, ה-27 וה-30) בסוף אוקטובר ותחילת נובמבר 1918 – הפעולה הקרבית היחידה של כוחות אמריקניים בבלגיה במלחמת העולם הראשונה.
המתחם משתרע על פני שטח של כ-25 דונמים. שטחו רבוע וסביב כל היקפו נטועים עצים, הממסכים אותו מסביבתו. במרכזו, באמצעה של כיכר פתוחה ושקועה, ניצב מבנה האנדרטה. ארבע חלקות הקבורה המלבניות משתרעות בצמוד לארבע פאות הכיכר. שני צירים אלכסוניים המצטלבים במבנה האנדרטה חוצים את המתחם. הם מחברים בין האנדרטה לבין שערי המתחם שבפינתו המערבית ופינות ישיבה מעוגלות ומוקפות עצים, שהוקמו בשלוש פינותיו הנותרות.
בבית הקברות נקברו 368 חללים, מהם 21 אלמונים. שמונה מהחללים היו יהודים ומצבותיהם עוצבו בצורת מגן דוד. מצבות צלב ניצבות על קברי האחרים.
האנדרטה היא מבנה אבן לבנה גבוה בעל חתך מתומן. בתוכה מצוי מזבח העשוי שיש שחור ולבן, שדגלים (של ארצות הברית, בלגיה, צרפת, בריטניה ואיטליה) ניצבים משני צדדיו. ריהוט המבנה עשוי עץ אלון. בתקרת המבנה קבועה יצירת מוזאיקה.
על לוחות שיש על גבי קירותיה הפנימיים של האנדרטה נחרתו שמותיהם של 43 חללים אמריקנים שמקום קבורתם לא נודע. ציון מיוחד נקבע לצד שמם של אלו שגופותיהם אותרו לימים וזוהו.
שטח בית הקברות נטוע דשא ומשופע בצמחייה.
בקרבת שערי הכניסה לבית הקברות ממוקמים בניין המבקרים ומולו תורן הדגל האמריקני.
בית הקברות והאנדרטה תוכננו על ידי האדריכל פול פיליפ קרה (Paul Pillippe Cret) מארצות הברית ועל ידי ז'אק גרבר (Jacques Greber) מצרפת (אדריכל נוף). הם הוקמו על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב ונחנכו ב-8 באוגוסט 1937.
ב-30 במאי 1927, יום הזיכרון האמריקני (ו-9 ימים לאחר טיסתו ההיסטורית לחציית האוקיינוס האטלנטי) טס חלוץ התעופה צ'ארלס לינדברג מעל האתר בטיסת הצדעה והטיל עליו פרחי פרג.
ב-26 במרץ 2014 ביקר באתר נשיא ארצות הברית ברק אובמה בלוויית מלך בלגיה פיליפ וראש ממשלת בלגיה אליו די רופו, והם הניחו זרים במקום. לרגל ביקורם הוצבו דגלוני ארצות הברית ובלגיה לפני כל אחת מהמצבות.
סוכן חשאי: עכבר

עלילה

הסדרה עוקבת אחרי סוכן חשאי: עכבר, "הסוכן החשאי הגדול בעולם", ועוזרו האוגר פנפולד, אשר מגנים על העולם ממגוון סכנות. עם עזרה מהבוס שלו, קולונל K והמדענית הגאונה פרופסור סקוארקנקלוק, סוכן חשאי: עכבר מצויד להילחם באויבו, ברון סילס גרינבק.
ג'רי מרטינז

ביוגרפיה

מרטינז סיים ב-1986 את לימודיו באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. עבר קורס טיס בבסיס ואנס באוקלהומה והוכשר כטייס מטוסי תובלה. 
שירת כטייס ומדריך טיסה על מטוסי בואינג KC-135 והשתתף במלחמת המפרץ. לאחר מכן שירת כמוביל מבנה ומדריך טיסה על מטוסי לוקהיד C-141 סטארליפטר. בתום לימודים במכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית שירת כקצין תכנון במטה חיל האוויר. 
בשנים 1999–2001 שירת כמפקד טייסת התובלה הרביעית, בשנים 2001–2003 שירת כראש מחלקת מערכות ניידות אווירית וראש מרכז מבצעי תובלה משותפים בפיקוד התובלה של ארצות הברית. 
ביוני 2004 מונה לסגן מפקד להק המבצעים 436 בחיל האוויר ה-18 ושנה אחר כן מונה לסגן מפקד כנף התדלוק האווירי 22. במרץ 2006 מונה למפקד כנף התובלה 62 המפעילה מטוסי בואינג C-17. בינואר 2008 מונה לעוזר מפקד פיקוד התובלה של חיל האוויר ובספטמבר אותה שנה מונה למפקח הכללי של הפיקוד. בפברואר 2010 מונה לסגן מפקד המפקדה המאוחדת להעברת השליטה הביטחונית באפגניסטן לכוחות הממשלה המקומית. בשנים 2011–2013 שירת כראש ענף לשילוב כוחות וסגן קצין אג"ם במפקדת חיל האוויר. ביוני 2013 מונה לסגן ראש מטה מפקדת כוחות בעלות הברית בהולנד וקודם במהלך כהונתו לדרגת מייג'ור גנרל. במאי 2015 מונה לקצין אג"ם פיקוד התובלה של חיל האוויר. 
באוקטובר 2016 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר החמישי של ארצות הברית ולמפקד הכוחות האמריקאים ביפן. שירת בתפקיד עד פברואר 2019.
במהלך שירותו צבר מרטינז למעלה מ-4,000 שעות טיסה, על מטוסי לוקהיד C-141 סטארליפטר, C-5 גלקסי, בואינג C-17 גלובמאסטר III ובואינג KC-135. 
מרטינז בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת ובסטר בסנט לואיס, בוגר המכללה לפיקוד ומטה של הצבא, בוגר המכללה למלחמה של חיל האוויר, ובוגר המכללה למטה של הכוחות המשולבים.