דב שפיר

משפחה ולימודים

אביו יעקב היה טכנאי טקסטיל שהגיע מלודז' לארץ ישראל בשנת 1918, והשתתף במפעל הטקסטיל שהוקם ברמת ישי. לאחר אי הצלחת המפעל חזר יעקב לפולין ונישא לפנינה (פסיה) ממשפחת שפירא. לזוג נולדו שני בנים ובת. הדוד שפירא, שהיה ממייסדי בני ברק, השיג משלטונות המנדט הבריטי אשרת עלייה במסגרת 'איחוד משפחות'. בשנת 1928 עלתה המשפחה, בשמה החדש 'שפירא', לארץ ישראל והתגוררה בתל אביב. חלק ממשפחת האב היו כבר בארץ ישראל. מרבית משפחת האם נשארה באירופה והושמדה בשואה.
ב-28 בדצמבר 1931 נולד למשפחת שפירא בן הזקונים שנקרא 'דב' על שם המגיד ממזריטש. ההורים, שלפי הגדרתו של שפיר היו 'דתיים מודרניים', ייעדו לבנם חינוך דתי. שנתיים ראשונות למד בבי"ס 'אליאנס' בשכונת נוה צדק וכאשר פרצו מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט הועבר לבית הספר ביל"ו. מגיל 6 למד לשחות בים של תל אביב. והמשיך בברכת השחייה בגן הדסה בתל אביב. בעקבות ההפצצות על תל אביב במלחמת העולם השנייה עברה המשפחה לגבעתיים.
שפיר למד בבני ברק. כאשר סיים את בית הספר היסודי וחגג בר מצווה ציפו הוריו שימשיך לימודיו בתיכון דתי, אך שפיר, שחבריו היו בתנועות הנוער העובד, דרש להירשם לתיכון חילוני, ועבר ללמוד בגימנסיה ריאלית בלפור בתל אביב. בתיכון היה חבר בתנועת הנוער השומר הצעיר ובגדנ"ע והשתתף מלחמת העצמאות.

מפקד טרפדת

כאשר יוחאי בן נון, שהיה מפקד שייטת 13, קיבל את הפיקוד על חיל הים, רצה להעביר את הפיקוד על השייטת לשפיר שהיה סגנו, ואילו שפיר, שכל שירותו היה בקומנדו הימי, ביקש לקבל ניסיון בפיקוד על כלי שיט. דרישה זו לא הייתה חריגה - מפקדי השייטת שקדמו לו, יצחק רהב ויוחאי בן נון, עברו בסיום תפקידם לשייטת המשחתות והגיעו לפיקוד פריגטה ומשחתת. שפיר חשב שיהיה יותר מועיל אם ירכוש ניסיון בימאות וניהוג כלי שיט לפני הפיקוד על השייטת. במרץ 1960 עבר לפלגה 914 שהייתה בפיקוד סא"ל יצחק שושן. רס"ן שפיר הוסמך כמפקד טרפדת ונעשה סגן מפקד הפלגה. בתקופה זו ערך השתלמות עבודת מטה למפקדי הטרפדות וזכה להערכתו של מפקד הפלגה שושן.

פיקוד על שייטת 13

בדצמבר 1960 סיים את שירותו בטרפדות וקיבל את הפיקוד על שייטת 13. בשייטת 13 הייתה פתיחות עוד מתקופתו של יוחאי בן נון לשמיעת דברי הלוחמים בנושאים שונים. הציווי למפקד היה "אהוב את החייל ..." שפיר קידם את נושא ההתייחסות האישית הכניס צורת מיון שהסתמכה על פרופיל פסיכולוגי וסקר סוציומטרי בין הלוחמים בסיוע הפסיכולוג בנימין שליט.
מיד לאחר קבלת הפיקוד ערך שפיר לקציני השייטת השתלמות של חודש ימים בעבודת מטה. במהלך כהונתו הקים את בית הספר להכשרות מקצועיות של השייטת.
משלחת לאיטליה מפקד חיל הים יוחאי בן נון חיפש תשובות לכיווני קידום חיל הים. שפיר יצא בתחילת 1961 לאיטליה עם יקותיאל נץ וחיים שחל. כשחזר החליט שפיר להשקיע בכלי שיט שיביאו את הלוחמים אל היעד ויוכלו לעבור מרחקים בתוך הנמלים. ה"חזירים", שנרכשו עוד בשנות החמישים ולא יצאו משלב הניסויים, הפכו תחתיו ליחידה לוחמת שהוכיחה את עצמה. שפיר הטיל על צבי גבעתי הלוחם אמנון בן ציון הצולל והמנהלן והטכנאי ישראל אונפוס לבצע תרגיל חדירה ויציאה מנמל במסלול מלא ללא תקלות. לאחר כחצי שנה הצליח הצוות לבצע זאת.
כאשר משימות בדיקות תחתית ועבודות צלילה בנמל התרבו ובאופן טבעי הוטלו על שייטת 13 נוצרה בעיה. שפיר ידע שהצלחת מבצע קומנדו ימי מותנית בלימוד מודיעין ויצירת הפתעה בזמן, במקום ובשיטה. על מנת לאפשר את ריכוז המאמץ במשימה התקפית יזם את הפרדת פעילות הביטחון השוטף והעבודות התת-מימיות. באפריל 1963 יזם את הקמת יחידת הצוללים ההגנתית. הקמת היחידה הוכיחה עצמה בכך שבנוסף לעבודות הימיות ואבטחת הנמלים סייעה ליחידות צה"ל בפשיטות המחייבות חציית נחלים והשטה לחוף, ואפשרה לשייטת 13 לרכז מאמץ במבצעים התקפיים.
לאחר כ-5 שנים כמפקד השייטת יצא שפיר בשנת 1965 ללימודים בקורס הגבוה של מכללת הצי הצרפתי בפריז. הלימודים ברמה של תואר שני הסתיימו בסוף מאי 1967 ושפיר שחזר לישראל קיבל שוב את הפיקוד על שייטת 13.

מספן כח האדם

ביוני 1968 סיים שפיר את תפקידו בשייטת 13 ועבר לתפקיד ראש מחלקת כוח אדם בחיל הים. בתקופה זו התחוללה מלחמת ההתשה.
שפיר נעזר בפסיכולוג החילי ראובן גל ובשנת 1970 קיים 'מעבדה ליחסי אנוש' לדרג מפקדי כלי השיט. הסדרה, שנערכה במשך שלושה ימים במתקן החינוך במעלות, פתחה אופקים וסייעה לחשיבה יצירתית ויחסי אנוש טובים בין הצוותים. למעשה היה זה המשך לקו "אהוב את החייל ..." שיזם יוחאי בן נון.
שפיר ראה את התפתחות הטכנולוגית באמצעי הגילוי והלחימה וחזה את הצורך בבוגרי הטכניון במקצועות המכונה, אלקטרוניקה ובניין אניות. העתודה האקדמית לא הספיקה למלא את הדרוש. הוא הצליח לשכנע את ראש אכ"א שלמה להט לשלוח אנשים מתוך החיל לטכניון. נוצרו 100 תקנים לסטודנטים במימון אכ"א, כ-25 תלמידים כל שנה, בארבע שנות לימודים. אנשים שהוכיחו עצמם בשירות גויסו להמשך שירות לאחר הכשרה מקצועית כמהנדסים. ראש אכ"א המחליף, משה נתיב, תמך בנושא שהורחב גם לחיל האוויר.
בתפקיד זה המשיך שפיר לטפח את יחידה 707 שיזם את הקמתה. צורכי מלמת ההתשה הוסיפו משימות לחימה והיחידה הפכה להיות 'יחידת חבלה ימית'. שפיר מצא שימוש ללוחמים שלא יכלו או לא רצו להמשיך בשייטת 13. לזכותו של שפיר גם הגדלת היחידה והצלחתה במשימות.
בנוסף לעיסוק בכוח אדם המשיך שפיר לעקוב אחרי התפתחויות אמצעי הלחימה. באוגוסט 1969 המליץ שפיר למפקדי היחידות על סירות גדולות יותר 'מארק 5' עם 2 מנועים 40 כ"ס, ליחידות הלחימה.
שפיר זוקף לזכותו את המנהג שבנות של משרתי הקבע וגמלאי הזרועות - חיל הים וחיל האוויר - יקבלו עדיפות בגיוס לחילות בהם שרתו הוריהם ולהוות 'דור המשך'.

לימודים

בשנת 1958 למד שפיר בבית הספר לפיקוד ומטה של צה"ל. 
בשנת 1965 יצא לקורס בית הספר הגבוה ללחימה בצרפת École Supérieure de Guerre Naval הנחשב כתואר אקדמי שני.
בשנים 1969–1972 למד באוניברסיטת תל אביב בחוג להיסטוריה וסיים תואר ראשון המבסס את התואר השני שקיבל במכללה הצרפתית.

באזרחות

חברת טבע - בזכות המניות של משפחת גרוטו מונה שפיר בשנת 1975 לדירקטור בחברת טבע תעשיות פרמצבטיות. לקראת הנפקה בארצות הברית נערך שדרוג ארגוני ופעילות הדירקטוריון נעשתה יותר ממוסדת. בשנת 1992 עמד ד"ר מאיר חת בראש הדירקטוריון ושפיר שימש כיו"ר הוועד המנהל של החברה למשך 10 שנים. 
בשנת 2002, כאשר אלי הורוביץ סיים את תפקיד המנכ"ל ונעשה יו"ר הדירקטוריון, עמד שפיר בראש ועדת הביקורת של החברה. בשנת 2010 פרש מתפקיד זה ונשאר במעמד 'דירקטור של כבוד'.
נדל"ן - במקביל לתפקידיו בחברת טבע כיהן שפיר בשנים 1994 – 2005 כדירקטור בחברת 'דנבר נכסים ובנין' שהייתה חברה ציבורית.
עידוד חברות הזנק - בשנת 1995 הצטרף שפיר כדירקטור ל'חממת ניות' שהוקמה אז בנצרת ועברה ליקנעם. החממה תמכה בחברות הזנק בתחום תכנה ומכשור רפואי שמרביתן הצליחו. שפיר כיהן בתפקיד זה עד שנת 2012.
בשנת 2006 רכש עם חבר חלק מ'חממת שדה בוקר', שהוגדרה על ידי משרד התמ"ת כמצטיינת באותה שנה.
השקעות - שפיר משקיע בחברות הזנק בתחום מדעי החיים טכנולוגיה רפואיות כגון 'קדימהסטם'.

אסטרטגיה ואקדמיה

בתחילת 1975 לאחר שיחרורו מצה"ל ניהל שפיר מכון אסטרטגי בשם STRATIS שהקים הבנקאי סם זקס משיקגו. במכון בוצעו מחקרים עבור אברהם טמיר ומאוחר יותר הועבר לאהרון יריב באוניברסיטת תל אביב.
שפיר חבר במועצת המנהלים של המכללה האקדמית אשקלון ובחבר הנאמנים של אוניברסיטת חיפה.
בשנת 2014 השקיע עם נשיא אוניברסיטת חיפה פרופ' פרד שטאובר במרכז ללימודי אסטרטגיה ימית ושיכנע את תא"ל במילואים שאול חורב לעמוד בראשו.
מלגות ותרומות – במהלך השנים תרם שפיר למלגות לסטודנטים בתחום 'מדעי הים'. בשנת 2014 נעשה התומך העיקרי וסייע להשיג תורמים נוספים לשחזור של הספינה העתיקה ממעגן מיכאל. שנעשתה על ידי החוג לציווילזציות ימיות ביזמתו של פרופסור יעקב כהנוב.

משפחה

בשנת 1951 פגש שפיר בפתח תקווה את רות ממשפחת גרוטו שהייתה אז גננת ולימדה ילדי עולים במושב עין ורד בגוש תל מונד. משפחת גרוטו הייתה מבעלי מפעל התרופות 'צרי', שהתמזג לחברת טבע תעשיות פרמצבטיות. ב-4 באוגוסט 1954 נישאו רותי ודב שפיר ועברו להתגורר בחיפה. רותי נעשתה פסלת והציגה את עבודותיה בתערוכות בגלריות שונות.
לזוג שפיר נולדו 3 ילדים: הבכורה ד"ר טל שפיר מלמדת באוניברסיטת חיפה עוסקת במחקר מדעי המוח ובתרפיה בתנועה. הבן ד"ר ערן שפיר שירת כקצין מחלקת נשק בספינת טילים, והוא פיזיקאי ויזם בחברת הזנק בתחום האלקטרואופטיקה. הבת ענבל עוסקת בתרפיה באמנות. רותי שפיר נפטרה ב-15 בינואר 2013.