google/wiki40b huggingface dataset:
דריל זאנוק

תולדות חייו

נולד בנברסקה, בגיל שש עבר עם אמו ללוס אנג'לס, על מנת לשפר את בריאותו באקלים נוח יותר. ב-1918, בגיל 16 בלבד התגייס לחיל המשלוח האמריקאי ונלחם בצרפת במלחמת העולם הראשונה. לאחר ששב עסק במשרות שונות במקביל לכתיבת תסריטים. ב-1922 מכר את התסריט הראשון שלו לוויליאם ראסל ואת השני לאירווינג ת'ולברג, דבר שפתח לו את השער לעבודה באולפני האחים וורנר, שם כתב בין השאר תסריטים לסרטי רין טין טין הפופולריים. ב-1924 נשא לאשה את השחקנית וירג'יניה פוקס (Virginia Fox; 1902-1982), הוא התגרש ממנה ב-1956. בשנת 1929 עבר למשרת ניהול והיה שותף לייסוד האקדמיה האמריקאית לקולנוע וב-1931 היה לראש מחלקת ההפקה באולפנים. ב-1929 היה הסרט "ד'יזראלי" בהפקתו (יחד עם ג'ק וורנר) מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. ב-1932 שב והיה מועמד לפרס על סרטו "רחוב 42".
ב-1933 עזב את האחים וורנר על מנת להקים את "סרטי המאה ה-20" יחד עם ג'וזף שנק (Joseph Schenck) וויליאם גוץ (William Goetz). באותה שנה הפיק את הסרט "בית רוטשילד", שהופץ על ידי יונייטד ארטיסטס, הסרט היה מועמד לאוסקר לסרט הטוב ביותר. שנה לאחר מכן הפיק את הסרט "עלובי החיים" שהיה מועמד אף הוא לפרס אוסקר.
ב-1935 התמזגו אולפני "פוקס" ואולפני "סרטי המאה ה-20" ליצירת אולפני "פוקס המאה ה-20". רשמית היה זאנוק סגן-נשיא, אך נקט גישה מתערבת בכל הקשור בעריכה והפקה ואף בליהוק שחקנים וניהולם. ב-1937 היה מועמד לפרס אוסקר עבור הסרט "In Old Chicago", באותה שנה קיבל פרס זיכרון על שם אירווינג ת'ולברג מן האקדמיה האמריקאית לקולנוע, ב-1938 היה מועמד לפרס ההפקה על "Alexander's Ragtime Band" וב-1940 על "ענבי זעם". ב-1941 זכה לראשונה באוסקר עבור הסרט "מה יפית עמק נוי". באותה שנה הפיק את הסרט דם וחול עם טיירון פאואר וריטה הייוורת'.
במלחמת העולם השנייה גויס במינוי קולונל בחיל הקשר האמריקאי להפקת סרטי תעמולה ולוחמה פסיכולוגית במסגרת המאמץ המלחמתי. ב-1944 היה סרטו "Wilson" מועמד לאוסקר וב-1946 היה מועמד סרטו "חוד התער". ב-1947 זכה באוסקר שנית עם סרטו "הסכם ג'נטלמני". ב-1949 היה מועמד לאוסקר בפעם העשירית עם סרטו "טייסי השחקים". ב-1950 זכה בפעם השלישית והאחרונה באוסקר על הסרט "הכל אודות חוה". ב-1952 הפיק את "ויוה זפאטה!".
ב-1956 התגרש מאשתו, עזב את אולפני פוקס ויצא לאירופה. הוא קידם את הקריירות של שחקניות שונות ששבו את ליבו, בהן הזמרת הצרפתיה ז'ולייט גרקו. ב-1962 שב לארצות הברית לתפקיד מנהל אולפני פוקס, במסגרת ההפקות הבעייתיות של הסרטים עתירי התקציב והכוכבים "היום הארוך ביותר" (שהיה מועמד לאוסקר) ו"קלאופטרה" הדיח את המנהל והמפיק ספירוס סוקרס ומונה לנשיא האולפנים תחתיו. את בנו ריצ'רד זאנוק מינה לראש מחלקת ההפקה. זאנוק פרש ב-1971.
יורוקאפ (יול"ב)

היסטוריה

עם הקמת גביע יול"ב בשנת 2002 איחדה פיב"א אירופה את גביע ספורטה שהיה עד לשנה זו הטורניר השני בחשיבותו באירופה עם גביע קוראץ' לגביע הצ'מפיונס קאפ על מנת להתחרות עם היול"ב, גביע יול"ב הצליח לבסס את מעמדו כטורניר השני בחשיבותו באירופה כשהצליח לגייס מפיב"א קבוצות דרג שני יותר טובות.
בשנת 2008 הודיעו ארגוני יול"ב ופיב"א על שיתוף פעולה ביניהם הכולל שינוי שמות הגביעים בתחרויות שהפעילו, גביע היול"ב קיבל את השם יורוקאפ, וגביע פיב"א-יורוקאפ הפך לגביע היורוצ'לנג', הנחשב לשלישי בחשיבותו.

קבוצות ישראליות ביורוקאפ

בשנת 2004 זכתה בגביע הקבוצה הישראלית הפועל ירושלים, לאחר שניצחה בגמר את ריאל מדריד. הייתה זו הזכייה השנייה, באותה שנה, של קבוצה ישראלית בתואר אירופי בכדורסל, אחרי מכבי תל אביב.
בעונת 2019/20 השתתפה לראשונה במפעל מכבי ראשון לציון.

שיטת הטורניר

החל מעונת 2016/17, עקב הקמת ליגת האלופות בכדורסל ומעבר של קבוצות מהיורוקאפ אליה, צומצם מספר המשתתפות במפעל ל-20 קבוצות. הקבוצות משובצות בארבעה בתים, שמשוחקים בשיטת ליגה בת שמונה מחזורים. ארבע הראשונות מתוך החמש שבכל בית מעפילות לשלב הטופ 16, שבו הן מחולקות מחדש לארבעה בתים - הפעם שתי הראשונות מתוך הארבע עולות בתום שישה מחזורים לרבע הגמר. רבעי הגמר, חצאי הגמר והגמר נערכים בסדרות של הטוב משלושה משחקים. הקבוצה שזוכה ביורוקאפ מקבלת כרטיס כניסה ליורוליג בעונה שלאחר מכן.

הזוכות בגביע

עם השנים התחלף שמו של המפעל השני בחשיבותו באירופה, בעיקר בגלל החלפת המפעילים.
זוהי רשימה של כל האלופות והסגניות של הגביע השני בחשיבותו באירופה.
סטיג בלומקוויסט

קריירת מרוצים

בלומקוויסט קיבל את רישיון הנהיגה בגיל 18 וימים ספורים לאחר מכן רשם את ניצחונו הראשון בראלי מקומי שהתקיים בעיר קרלסטד. הוא הוכשר כמורה נהיגה יחד עם פר אקולנד, שהפך להיות בן קבוצתו לאחר מכן. הוא החל להתחרות עבור קבוצת סאאב ובשנת 1971 השיג ניצחונות בינלאומיים ראשונים כשניצח את הראלי השוודי, מרוץ 1000 האגמים בפינלנד וראלי ווילס. בזכות הישגים אלו סיימה סאאב את העונה במקום השני אחרי קבוצת אלפין-רנו באליפות העולם הבינלאומית ליצרנים, המסגרת שקדמה לאליפות העולם בראלי.
הוא שב וניצח את הראלי השוודי גם בשנת 1972 ו-1973, המרוץ הראשון שלו במסגרת אליפות העולם. בהמשך רשם שני ניצחונות נוספים בשנים 1977 ו-1979. בתחרויות נוספות בהן לקח חלק ניצח את ראלי קפריסין (1973), ראלי ספא הבלגי (1976) ומספר פעמים באליפות שוודיה. הוא המשיך להתחרות עם סאאב עד לסגירת קבוצת המרוצים בשנת 1981. באותה שנה עבר להתחרות עבור קבוצת טלבו סאנבים לוטוס וסיים שמיני את הראלי הפיני.
בשנת 1982 הוחתם על ידי קבוצת אאודי לנהוג במכונית האאודי קוואטרו במספר מרוצים לצידם של האנו מיקולה ומישל מוטון. הוא ניצח את ראלי שוודיה וראלי סן-רמו וסיים במקום השני בראלי פינלנד. בעקבות ההישגים הוחתם כנהג קבוע בקבוצה. במהלך עונת 1983 הגיע שבע פעמים לפודיום, כולל ניצחון בראלי ווילס, מרוץ סיום העונה. באותה שנה זכה באליפות הראלי הבריטית לאחר שניצח ארבעה מתוך שישה מרוצים.
בשנת 1984 זכה באליפות העולם לאחר שניצח חמישה מרוצים. הניצחון האחרון בעונה, שהושג בראלי חוף השנהב, היה גם הניצחון האחרון בקריירה. את עונת 1985 סיים במקום השני, בפער של 52 נקודות אחרי טימו סלונן מקבוצת פז'ו. בעונת 1986 התחרה בחמישה מרוצים עבור קבוצת פורד ומרוץ נוסף עבור פז'ו. הישגו הטוב בעונה היה המקום השלישי אליו הגיע בראלי פינלנד.
לאחר המעבר לקטגוריה A המשיך להתחרות עבור פורד שתי עונות נוספות. בשנת 1989 זכה בתואר "אלוף האלופים" במרוץ האלופים לאחר שניצח את וולטר רוהל בגמר. שנה לאחר מכן זכה שוב בתואר, הפעם לאחר ניצחון על טומי מקינן. בעונת 1990 לא לקח חלק במרוצי אליפות העולם. בשנתיים הבאות נהג בניסאן סאני GTI-R, עימה הגיע לפודיום בראלי שוודיה בעונת 1992. הפודיום האחרון בו זכה כמקצוען.
במהלך שנות התשעים סייע לקבוצת המרוצים של סקודה בפיתוח גרסת המרוצים לדגם הסקודה פליסיה. בשנת 1996 לקח חלק בראלי בריטניה, שלא נכלל כחלק מאליפות העולם. בגיל 50 סיים את המרוץ במקום השלישי. באותה שנה השתתף גם בראלי ספארי שהתקיים בקניה וסיים במקום השביעי. בשנת 2001 שב להתחרות בצורה סדירה ולקח חלק ב-12 מרוצים בקטגוריית N, כשהוא נוהג במיצובישי לאנסר איוו 6. בסיום העונה דורג במקום החמישי בקטגוריית המכוניות מייצור סדרתי (PWRC). שנתיים לאחר מכן סיים במקום השלישי בקטגוריה, הפעם עם סובארו אימפרזה WRX STI. בשנת 2006 השתתף בפעם האחרונה בראלי שוודיה אותו סיים במקום ה-24 בדירוג הכללי ובמקום השלישי בקטגוריית ה-N.

משפחתו

בלומקוויסט מתגורר בבריטניה. בנו, טום בלומקוויסט, התחרה במרוצי מכוניות וזכה בשנת 2010 באליפות פורמולה רנו הבריטית.
יצחק בן יהודה

רבי יצחק בן יהודה היה ראש ישיבה במגנצא במאה ה-11, מרבותיו של רש"י.

חייו

נולד כנראה סביב שנת 1010. בעל העיטור מכנהו "צרפתי", ומכאן יש שהסיקו שמוצא משפחתו מצרפת. לעומת זאת, החיד"א כינהו "אשכנזי" ויש שטענו שלא ניתן להוכיח מכינויים אלו דבר על מוצאו. ישנם מקורות שמצביעים על קרבה משפחתית בינו לבין רש"י. למד בצעירותו מפי קרוב משפחתו רבנו גרשום מאור הגולה במגנצא, אך גם מרבי אליעזר הגדול בן יצחק ולפי מקורות מסוימים גם מרב האי גאון ברומא. לאחר פטירת רבי יעקב בן יקר בשנת 1064 (ד'תתכ"ד), החל לשמש כראש הישיבה.
שמעו יצא למרחוק, והוא נשאל שאלות אף מבוהמיה וצפון צרפת. תוארי הכבוד שכינו אותו שואליו מעידים על מעמדו הרם: "רבינו הקדוש", "נהרא דרקיעא וכוכב שפרפרא" ועוד.
לפי ספר יוחסין נפטר בשנת ד'תת"ל (1070), וכמוהו כתבו מספר חוקרים. יש שתיארכו את פטירתו לשנת 1080 (ד'תת"מ). יש שכתבו שנפטר בין השנים 1084 (ד'תתל"ד) ל־1090 (ד'תת"נ), ויש שאחרו את שנת פטירתו לאחר שנת 1093 (ד'תתנ"ג).
בנו רבי יהודה היה מחכמי הישיבה במגנצא, וחכמי מגנצא נעזרו בו לשחזר ממנהגי אביו, ונהרג עם אשתו יהודית ובנם יצחק בגזירות תתנ"ו.

יצירתו

רבי יצחק נמנה עם גדולי המשיבים באשכנז במאה האחת-עשרה. כ-65 תשובות שהגיעו לידינו ממקורות שונים מיוחסות בוודאות אליו, דרך ספרי תלמידי רש"י, מעשה המכירי של בני מכיר ו"מעשה הגאונים".רוב התשובות נכתבו לרש"י ולבני מכיר. רבים מהנהגותיו ופסקיו תועדו על יד תלמידיו. יש חוקרים הסבורים שר' יצחק ובית מדרשו לקחו חלק פעיל בכתיבת פירוש התלמוד המיוחס לרבנו גרשום מאור הגולה, ויש המפקפקים בכך, אך מכל מקום ישנן עדויות ברורות שבבית מדרשו נכתבו פירושים למסכתות: ברכות, שבת, ראש השנה, בבא קמא ואולי נזיר. נוסחאות התלמוד שלו נחשבו למדויקות גם בדורות שלאחריו, והן שימוש את רש"י להגהת התלמוד.
בשונה מחכמי מגנצא בתקופתו, אין לנו ידיעות על עיסוקו בפרשנות המקרא ובכתיבת פיוטים.

דרכו ההלכתית

ממספר מקורות, רואים שהיה זהיר ומחמיר בפסיקותיו, למשל בעניין יין נסך או בעניין אפיית פת עם בשר או גבינה בתנור, והוא אף כתב: "שמצווה להחמיר ולגדור גדר ולעשות סיג לדבר". כמו כן, ייחס חשיבות רבה לשמירה על מנהגים: "מצווה להחזיק מנהג ראשונים בכל מה שהאדם יכול להחזיק... מנהג עוקר הלכה". סבר שיש תוקף מן התורה לציות לתקנות הקהל.
הוא העצים את המרכזיות של התלמוד הבבלי באשכנז ביחס לתלמוד הירושלמי, ואף נתן מקום מרכזי לתשובות גאוני בבל.
פנים אמיתיות

עלילה

התוכנית מציגה מדי שבוע את הפנים האמיתיות של נושאים המוכרים לנו. אמנון לוי נכנס מאחורי הקלעים של הנושאים המוכרים, וחושף מחדלים ופרשיות וגם את האנשים מאחורי.

הפנים האמיתיות של השד העדתי

סדרה דוקומנטרית בת ארבעה פרקים, אשר שודרה באוגוסט 2013 במסגרת התוכנית ועסקה בשסע העדתי בישראל בין אשכנזים ומזרחים. הסדרה עוררה דיון ציבורי  על הפער העדתי בישראל], כשהציגה את הדיון מהזווית המזרחית. במסגרת הסדרה, הביא אמנון לוי מחקרים, ראיונות ומפגשים אישיים.
נייר ערך

ניירות ערך הם מניות, איגרות חוב, כתבי אופציה וניירות ערך מסחריים שלרוב יש להם ערך כספי מסוים. הם עשויים להיות מונפקים בידי תאגיד (כגון חברה או אגודה שיתופית) או ממשלה. חלק מניירות הערך נסחרים בבורסה, שוק מוסדר ומפוקח, בו קונים ומוכרים נפגשים על מנת לבצע עסקאות בניירות ערך, סחורות, מטבע חוץ וכדומה. כיום, מרבית העסקאות מבוצעות בבורסה, אך קיימות גם עסקאות מחוץ לבורסה המבוצעות בדרך כלל על ידי משקיעים מוסדיים. העסקאות מבוצעות על ידי חברי הבורסה. מחירי ניירות הערך הנסחרים בבורסה משתנים באופן רציף מדי יום בהתאם להיצע וביקוש.

המושג נייר ערך

אחת השאלות הבוערות היא מהו נייר ערך. דרך אחת להגדיר זאת נעשית באמצעות דוגמאות של סוגי ניירות ערך קונקרטיים (כפי שנעשה לעיל). ההגדרה האמריקאית, כפי שמופיעה ב-Securities Act 1933, מגדירה את ניירות הערך באמצעות שורה של סוגי ניירות שונים (מניה, אג"ח, נייר ערך מסחרי, אופציה, חוזה עתידי וכו'). לצד הדוגמאות ישנם מושגי שסתום, כלומר הגדרה כללית שתאפשר להכניס תחת הגדרת ניירות הערך גם סוגים שונים של ניירות שאינם מופיעים בהכרח בהגדרה הקונקרטית. כך למשל "חוזה השקעה". הפסיקה האמריקאית (בפס"ד Howey) קבעה ארבעה כללים שיאפשרו לזהות מבחינה מהותית מהו נייר ערך: א. השקעה של כסף; ב. ביוזמה משותפת של אנשים (לא בהכרח חברה בע"מ); ג. בכוונה להרוויח עוד כסף; ד. ללא מאמץ או תרומה כלשהי מצד המשקיע. חשיבות השאלה המושגית נובעת מחובות שונים שמטילים דיני ניירות הערך על המנפיקים - כך, למשל, כדי להנפיק נייר ערך חייבים לכתוב תשקיף שהרשות לניירות ערך תאשר.

גורמים המשפיעים על מחירי ניירות ערך

כיוון שהמסחר בבורסה פתוח לכלל הציבור, המחירים הנקבעים לניירות הערך הנסחרים בה מושפעים מהלכי הרוח בציבור, מפרשנויות שונות הניתנות להודעות החברות הנסחרות בה, ומספקולציות המועלות בתקשורת.
לדוגמה - חברות בתחום התחבורה תלויות באופן ישיר באספקת נפט, ועל כן שערי מניותיהן יטו לרדת בתקופות בהן ישנה עלייה במחירי הנפט. בדומה לכך לרוב אירועים של חוסר יציבות מדינית או פוליטית יגרמו לתנודות כלפי מטה בשערי ניירות הערך, מאחר שסוחרים רבים יותר יחששו לאירועים אשר יזיקו לחברה ויפגעו ברווחיותה.
שיעור הריבית נחשב לגורם כלכלי משמעותי המשפיע על מחירי המניות. שיעור ריבית גבוה מהווה תחרות על כספם של המשקיעים ומכביד על רווחיות החברות, ואילו שיעור ריבית נמוך מדרבן את הכלכלה ורווחיות החברות מצד אחד ואת מצב רוח המשקיעים מצד שני.
קופה איירליינס

תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 1947 בשם "קומפניה פנמנה דה אוויאסיון" (או בקיצור "קופה") על ידי קבוצת משקיעים פנמיים ובסיוע חברת התעופה האמריקאית פאן אם שהחזיקה ב-32% ממניות החברה. טיסותיה הראשונות של החברה היו טיסות מקומיות שהתבצעו במטוסי DC-3 דקוטה ודאגלס C-47. טיסות בינלאומיות ראשונות אל ג'מייקה, קולומביה וקוסטה ריקה החלו בתחילת שנות ה-60. בשל התחרות שהייתה לחברה עם "אייר פנמה", הופסקו בתחילת שנות ה-80 טיסות הפנים שהפעילה החברה, וכן החברה רכשה את מטוס הסילון הראשון שלה מדגם בואינג 737-100.
בשנות ה-90 החברה התפתחה באופן משמעותי והיא החלה לטוס לערים רבות בדרום ומרכז אמריקה. בשנת 1998 קונטיננטל איירליינס רכשה 49% ממניות החברה ושנה לאחר מכן 2% נוספים שהפכו אותה לבעלים העיקרים של החברה, ובין שתי החברות החל שיתוף פעולה. שיתוף פעולה זה כלל את החלפת הלוגו וצביעת המטוסים של קופה איירליינס לכאלו הדומים לסמלי קונטיננטל, וכן אימוץ מועדון הנוסע המתמיד של קונטיננטל OnePass. באמצע שנות ה-2000 מכרה קונטיננטל את רוב אחזקותיה בחברה עד שהחזיקה ב-10% בלבד, שגם הם נמכרו בשנת 2008.
בתחילת שנות ה-2000 החלה החברה לטוס גם לארצות הברית. בשנת 2005 קנתה החברה 90% ממניות חברת התעופה הקולומביאנית אארו רפובליקה.
כיכר טיימס

כיכר טיימס (באנגלית: Times Square; בתעתיק: "טיימס סקוור") היא כיכר עירונית באי מנהטן שבעיר ניו יורק. מרכז הכיכר במפגש הרחובות 42 וברודוויי. זהו גם שמה של שכונה במנהטן המצויה סביב הכיכר ומשתרעת בין השדרה השישית והשדרה התשיעית ובין רחוב 39 ורחוב 52. הכיכר נודעת עקב שלטי הפרסום הגדולים והנוצצים המכסים את הבניינים מסביבה, והפעילות העסקית המתמשכת בה לאורך כל שעות היממה.

היסטוריה

במקור היה שמה של הכיכר "כיכר לונגאייקר" (Longacre Square). לאחר שאדולף אוקס, המו"ל של העיתון ניו יורק טיימס העביר את הבניין הראשי של העיתון למבנה חדש ברחוב 42, הוא שיכנע את ראש עיריית ניו יורק דאז ג'ורג' ב. מקללן הבן להקים במקום תחנת רכבת תחתית. תחנה זו הוקמה ונקראה בשם "כיכר טיימס" ובהמשך, בעקבות התחנה, ב-8 באפריל 1904 הכריז ראש העיר רשמית כי זהו שם הכיכר. שלושה שבועות לאחר מכן הופיע שלט הפרסומת הראשון בכיכר.
עיתון הטיימס עבר למבנה חדש בשנת 1913 אולם שם הכיכר נותר, והמגדל ששימש משכנו של הטיימס - הידוע כיום ככיכר טיימס 1 הוא האתר המרכזי לחגיגות ראש השנה האזרחית בניו יורק. בין השנים 1904 ו-1906 נערכה מראש המגדל תצוגת זיקוקים לחגוג את השנה החדשה, אולם זו נאסרה על ידי עיריית ניו יורק ועל כן ב-1 בינואר 1907 החלה המסורת של הפלת כדור מראש תורן המגדל לסמן את בואה של השנה החדשה - מסורת הנמשכת עד היום.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הפכה כיכר טיימס למרכז התאטראות של ניו יורק ואזור הבילויים העיקרי של ניו יורק. במהלך השפל הכלכלי הגדול של שנות ה-30 הפכה הכיכר מרכז לתעשיית המין המקומית ואתרי ריקודים אירוטיים ומופעי מין נפוצו בכיכר. מצב זה של הכיכר תועד בסרטים כגון "נהג מונית" ו"קאובוי של חצות".
במהלך מלחמת העולם השנייה בשל דרישות ההאפלה השמיעו הקלטות של פעמוני כנסיות במקום הורדת הכדור המואר.
עם הקמת התאטראות הראשונים באזור, החלו אלה להציג את מרכולתם באמצעות שלטי חוצות נוצצים העשויים ניאון. שלטים אלה הפכו עם השנים לאחד מסמליה של ניו יורק. על פי התקנות העירוניות נדרש מכל עסק באזור הכיכר להשתמש בשלט מואר גדול על מנת לשמור על צביונה של הכיכר.
בשנות ה-90 הורה ראש עיריית ניו יורק רודולף ג'וליאני "לנקות" את הכיכר, והורה על סגירת כל חנויות אביזרי המין, בתי הזנות ומופעי המין, ומתן רישיונות עסק רק לעסקים הפונים יותר לתיירים.
כיום מצויים בכיכר משרדי רשת הטלוויזיה ABC, החנות המרכזית של טויס אר אס, הרשי ווירג'ין רקורדס בניו יורק, וכן המסעדה הסינית הידועה רובי פוז, מסעדת מאכלי הים של "חברת בבה גאמפ שרימפס", חנות גדולה של חברת Foot Locker, חנות גדולה של דיסני, חנות הדגל של חברת הממתקים M&M's, חנויות של רשתות האופנה הבינלאומיות: פוראבר 21, ספורה, זארה, גאפ, לי קופר, לוי שטראוס ושות' ואחרות, חנויות מזון מהיר רבות כמו: מקדונלד'ס, טאקו בל, פלאנט הוליווד, סאבוויי, KFC, סטארבקס, דאנקן דונאטס, רשת המסעדות Friday's ועוד מסעדות גדולות נוספות. בכיכר נמצאים גם סניפים גדולים של בנקים וחברות לשליחה וקבלת כספים כמו: סניף גדול של "בנק אוף אמריקה", סניף גדול של חברת "ווסטרן יוניון" וסניף גדול של חברת Chase. בכיכר גם יש מלונות של רשתות כמו מריוט, שרתון, הילטון ועוד.
בשנת 2000 הוצב בכיכר שלט של חברת נאסדאק בעלות של 37 מיליון דולר. בשנת 2002 במהלך טקס ראש השנה האזרחית בכיכר החליף מייקל בלומברג את רודולף ג'וליאני כראש עיריית ניו יורק, בנוכחות של חצי מיליון חוגגים.
במהלך המאה ה-21 הוחלפו שלטי הנאון בכיכר במסכי אלקטרוניים.
יואל שוורץ

קורותיו

נולד בארץ ישראל, בנם יחידם של אהרן ולאה שוורץ, ילידי הונגריה, ממנה היגרו עקב התגברות האנטישמיות בה, עלו לישראל והתיישבו בירושלים.
בנערותו למד שנתיים בישיבת קול תורה בירושלים והיה לתלמידו של הרב גדליה אייזמן, לאחר מכן למד ארבע שנים בישיבת פוניבז' שבבני ברק שם היה מתלמידיו של הרב יחזקאל לוינשטיין ואף כתב ספר אודותיו, לאחר מכן למד בישיבת מיר שם למד בחברותא עם הרב חיים שמואלביץ ואף קיבל ממנו סמיכה, כיהן במשך שנים רבות כר"מ ומשגיח בישיבות עזתה בנתיבות, אופקים, איתרי ודבר ירושלים.
היה מחלוצי בדיקות התולעים בירקות ושותף ביצירת הפתרון של ירקות ללא תולעים. בתחילת הדרך כאשר הרעיון היה בשלביו הראשוניים וכדי לקדמו, היה מוכר את התוצרת בחנות שבבעלותו 'סריגת יואל' הממוקמת עד היום ברחוב מאה שערים בואכה כיכר השבת בירושלים.
מתחילת שנות התשעים הוא מלווה את קהילת "בני נח" שבארצות הברית מייסודו של הארכאולוג ונדל ג'ונס. בשל פעילותו זו הוזמן בשנת 2010 לכינוס בין-דתי שנערך באיראן בנושא.
הרב שוורץ הוא אב בית דין בסנהדרין החדשה והוא רואה את תפקידה בעיקר כלפי לא-יהודים המבקשים לקבל על עצמם את שבע מצוות בני נח.
בסוף שנות התשעים היה מיוזמי ומקדמי הנח"ל החרדי עבור נוער חרדי שנפלט מעולם הישיבות, ועמד בראש העמותה המלווה את הגדוד. בשל כך הוא עבר מסכת רדיפות ארוכה, בעיקר מצד קנאי נטורי קרתא, הושלך מבית הכנסת שטיבלך מאה שערים בעת דרשת שבת הגדול, ולבסוף נאלץ לעקור מדירתו שבשכונת מאה שערים. ביולי 2013, בעקבות קידום החוק לגיוס בני ישיבות, פרש מתפקידו בנימוק שאינו רוצה ליטול חלק במלחמת תרבות; "ברגע שכופים זו מלחמה ובמלחמה צריך להתגונן".
הרב שוורץ חיבר למעלה מ-150 חוברות וספרים בנושאים רבים ומגוונים, העוסקים בין היתר בהלכה, מחשבת ישראל, ביוגרפיות של דמויות מופת רבניות, ונושאים אקטואליים שונים. רוב הספרים יצאו בהוצאת דבר ירושלים.
מנחם שרמן

חייו

שרמן נולד בריגה שבלטביה למשפחה ציונית. בשנים 1941–1944, לאחר כיבוש לטביה בידי גרמניה הנאצית, שהה שרמן בגטאות ומחנות ריכוז שונים. לאחר חיסולו של גטו ריגה הוא הובל בשנת 1943 למחנה הריכוז שטוטהוף בו הועבד בעבודות פרך עד לשחרור המחנה על ידי כוחות בעלות הברית. בסמוך לשחרורו עלה לארץ ישראל דרך צרפת והתיישב בבית דודו בחיפה.
כעבור מספר חודשי שיקום עבר שרמן להתגורר ברמת גן והחל לעבוד כפועל בבית חרושת. כשנה לאחר מכן התגייס לצה"ל ושירת כקצין בחטיבת הצנחנים. שרמן סיים את שירותו בדרגת סגן-אלוף. בשנת 1968, עם הקמת משרד הקליטה, מונה לסמנכ"ל לענייני מינהל במשרד. במחצית הראשונה של 1970 הוא מונה למשנה למנכ"ל. אולם ביולי 1971 הוא פרש מהמשרד על רקע חילוקי דעות עם המנכ"ל. שרמן עבר להיות מנהל שירותי העירייה בתל אביב יפו. ביוני 1974 הוא שב למשרד הקליטה כמנכ"ל, למרות שלא היה איש מפ"ם, מפלגתו של השר. לאחר המהפך הצהיר שהוא מוכן להמשיך בתפקידו גם תחת שלטון הליכוד והוא נשאר מנכ"ל משרד הקליטה עד יולי 1978.
במקביל, היה שרמן פעיל במרכז מפלגת העבודה. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 1978 הוא נבחר להיות מועמד המערך לראשות מועצת רמת השרון, ובאישור המפלגה הקים רשימה על המפלגתית, להתחרות ברשימה המקומית של פסח בלקין ששלטה אז ברמת השרון. בבחירות, קיבלה רשימתו של בלקין ששה מושבים מתוך 15, לעומת שבעה מושבים של רשימתו של בלקין, אולם בבחירות האישיות, שהונהגו אז לראשונה, זכה שרמן ב-52% מהקולות ומונה לראש המועצה. בלקין כרת הסכם עם נציג הליכוד שסינדל את שרמן והכריח אותו להשאיר תפקידי מפתח בידי סיעתו של בלקין. אולם לקראת סוף 1979 עבר אחד מחברי סיעתו של בלקין למחנהו של שרמן ובכך שרמן קיבל יותר כח לשלוט במועצה.
בתקופת כהונתו כראש המועצה כוסו גרעונותיה והחל תכנון תוכנית המתאר למזרח היישוב. כן הוקם התיכון השני במושבה (תיכון אלון), הוקמו מתנ"סים חדשים ומקלטים ציבוריים, וכן הונהגה אינטגרציה בכמה מבתי הספר.
ציון ספיר

ביוגרפיה

ספיר גדל ולמד בהוד השרון. בצה"ל שירת כלוחם וכקצין בחיל השריון. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין אג"ם בחטיבה משוריינת, ב-1983 מונה למפקד גדוד 46 בחטיבה 401 וב-1984 מונה למפקדה הראשון של יחידת דוכיפת, שהוקמה כיחידה המתמחה בלוחמה נגד טנקים. ב-1986 מונה למפקדו של מתקן האימונים החד-יומי של חיל השריון, ובהמשך שימש סגן מפקד חטיבת שריון סדירה. 
כאלוף-משנה פיקד על חטיבת שריון במילואים ועל בית הספר לשריון (עוצבת בני חיל). פיקד על המרכז לאימון מפקדות בבאלי"ש ועל חטיבת מנשה. קודם לדרגת תת-אלוף וכיהן כראש חטיבת ניהול והדרכה במפקדת חילות השדה. ב-1999 מונה לנציג צה"ל בסינגפור. בתפקידו האחרון בשירות הקבע פיקד על קורס מפקדי גדודים. בשירות המילואים שירת במטה פיקוד הדרום.
לאחר שחרורו ב-2004, עסק בייעוץ לתעשיות ביטחוניות בפעילות בסינגפור. ב-2006 מונה ליו"ר מרחב תיכון וחבר הוועד המנהל של האגודה למען החייל, באוקטובר 2007 מונה למנכ"ל הארגון, תפקיד בו כיהן עד דצמבר 2009. לאחר מכן מונה למנכ"ל חברת RFE ‏(Rafael Far East), חברת בת של רפאל - מערכות לחימה מתקדמות בסינגפור.
חידת סיור

חידת סיור היא חידה, בה השחקן עושה סיור בלוח (בדרך כלל דו-ממדי, אך לא בהכרח) עם אסימון המייצג את השחקן בניווטו.
לפעמים (כמו במבוכים) השחקן עצמו מסייר. לעיתים לשחקן יש יותר מאסימון אחד איתו הוא יכול לנווט. בחלק מן המקרים על השחקן לאסוף חפצים מסוימים בדרכו.
בדרך כלל ישנן נקודות התחלה וסיום לאסימון השחקן. בחלק מחידות הסיור ישנה דרישה לעבור בחלק מהנקודות על הלוח. חידות מבוך משתייכות בדרך כלל לסוג זה של חידות.
אצטדיון זראו

היסטוריה ומקור השם

העבודות לבניית האצטדיון הסתיימו בשנת 1990, והוחלט לקרוא לו בפשטות "אצטדיון זראו", כיוון שהמילה "Zerão" (צורה מוגדלת של המילה "אפס" בפורטוגזית) מייצגת את קו הרוחב 0. כינוי נוסף של האצטדיון הוא "Marco Zero" (בפורטוגזית: סימן האפס), על שם השכונה בה הוא ממוקם. המשחק הראשון באצטדיון שוחק בתאריך 17 באוקטובר 1990, ונכחו בו 10,000 צופים - כמות הצופים הגבוהה ביותר שנכחה באצטדיון זה עד היום. 
בשנת 1994, לאחר מותו של נהג הפורמולה 1 הברזילאי איירטון סנה, הוחלט לקרוא לאצטדיון "אצטדיון איירטון סנה". עם זאת, לאחר מותו ב-18 באוגוסט 1994 של איש הספורט הברזילאי מילטון דה סוזה קוראה, הוחלט לקרוא לאצטדיון "אצטדיון מילטון קוראה".
מרחק

מרחק הוא מדד מספרי לגודלו של הפער במרחב בין שני אובייקטים.

מרחק כאורך

במרחב התלת-ממדי (ובכל מרחב אוקלידי) המרחק בין שתי נקודות הוא אורך הקטע המחבר ביניהן. במילים אחרות, המרחק הוא אורך המסלול הקצר ביותר בין שתי נקודות.
קשר זה מצדיק את הגדרת האורך בגאומטריה האוקלידית. הנוסחה מתקבלת ממשפט פיתגורס.
אבי בלום

ביוגרפיה

בלום נולד ברחובות, בוגר ישיבת אור ישראל בפתח תקווה. את דרכו בתקשורת החל בכתיבת תחקירים ומאמרי דעה באתר בחדרי חרדים. בשנת 2007 החל לכתוב את הטור הפובליציסטי "בית ספר לפוליטיקה" ברשת קו עיתונות דתית ובאתר "כל הזמן". בשנת 2011 החל להגיש עם הפרשן והעיתונאי יעקב ריבלין תוכנית מגזין שבועית בשם "פילפוליטיקה", ברדיו קול ברמה, והחל מ-2017 עברו שניהם לשדר את התוכנית ברדיו קול חי. בלום מרצה לתקשורת בבית הספר כותרת.
בלום סיים בהצטיינות תואר ראשון במשפטים בקריה האקדמית אונו, והיה שם מצטיין הדיקן. לאחר מכן המשיך במסלול ישיר לדוקטורט באוניברסיטה העברית.  ב-2017 הצטרף כשותף למשרד עורכי הדין כבירי נבו קידר בלום ושות'.
מיולי 2019 מגיש את התוכנית "שחור לבן" בערוץ כנסת ביחד עם משה גלסנר.
בסוכות 2019 פרש מקו עיתונות ועבר לעיתון משפחה. (זאת לאחר ששמעון בריטקופף מעיתון משפחה החל לעבוד כמזכירו של משה ליאון ר"ע ירושלים, ומעתה יכתוב בעיתון טור בסגנון שונה מבעבר).
מתגורר ברחובות, נשוי לנועה ואב לארבעה.

פעילות והשפעה תקשורתית

בלום הצטרף למסעות מדיניים של ראש הממשלה בנימין נתניהו, השתתף בביקור מיוחד בבית הלבן בתקופת כהונתו של הנשיא אובמה והתארח אצל אבו מאזן במוקטעה ברמאללה.
כפובליציסט מתח ביקורת כנגד כפיית הפרדה בין גברים לנשים בקווי המהדרין ונגד 'הלבנת הפנים' של נוסעות בטיסות אל על. בפרשות עבודות הרכבת, מרכולי השבת ועוד קרא לחברי הכנסת החרדים להימנע מכפייה ולהכיר בכך שאינם חיים במדינת הלכה.
בסקרים שנערכו בין גולשי האתרים החרדיים כיכר השבת ובחדרי חרדים, נבחר בלום כאחד משלושת העיתונאים המשפיעים במגזר החרדי. בספטמבר 2018 ציינו המגזין "שעה טובה" כאחד מחמישים האישים בעלי ההשפעה על עתיד המגזר החרדי.

פעילות משפטית וחברתית

בלום הוא שותף במשרד עורכי הדין כבירי נבו קידר בלום ושות', ומתמקד בליטיגציה ומשפט מסחרי. היה מעורב בפירוק עמותת צא"ח ופירוק עמותת "הועד העולמי"
במסגרת השירות האזרחי סייע בלום בהקמת מערך סיוע לנוער במצוקה, ובין השנים 2009–2017 היה מנהל התוכנית הלאומית לילדים ולנוער בסיכון ("תוכנית שמיד")].
פער אסור

בפיזיקה של מצב מוצק, פער אסור, המכונה גם פער אנרגיה הוא טווח של אנרגיות במוצק בו לא יכולים להימצא אלקטרונים. כאשר מתארים את המבנה האלקטרוני של מוצקים, פער האנרגיה מתייחס למרחק האנרגטי בין ראש פס הערכיות לתחתית פס ההולכה.
בתיאור פשטני, פער האנרגיה הוא האנרגיה המינימלית הדרושה לשחרר אלקטרון מהקליפה החיצונית של אטום במוצק, שם הוא קשור אל הגרעין (ונמצא בפס הערכיות) ולהפוך אותו לנושא מטען חופשי ונייד בסריג (פס ההולכה).
לפער האנרגיה חשיבות מכרעת בקביעת התכונות החשמליות והאופטיות של החומר. נהוג להפריד בין מתכת לבין מבודד או מוליך למחצה באופן הבא: אם רמת פרמי של החומר נמצאת בתור פער אסור, אז הוא מוליך למחצה או מבודד. ניתן לומר כי מוליך למחצה הוא למעשה מבודד עם פער אנרגיה קטן יחסית, אם כי אין גודל פער אסור המבדיל חד משמעית בין מוליך למחצה למבודד. מקרה ביניים נוסף הוא מוליך למחצה מנוון (degenerate semiconductor), שהוא מוליך למחצה עם רמת פרמי שנמצאת בתוך פס ההולכה או פס הערכיות בגלל סימום כבד.