google/wiki40b huggingface dataset:
מיכיל קרמר

קריירת מועדונים

קרמר גדל במחלקת הנוער של אקסלסיור רוטרדם, הממוקמת בעיר הולדתו. 
בשנת 2006 החל את קריירת הבוגרים כאשר חתם בקבוצה בנאק ברדה. קרמר שיחק שנתיים בקבוצה הבוגרת, בעיקר בעונתו השנייה, וסיים את תקופתו עם 11 משחקי ליגה וללא שערים.
ביוני 2009 חתם בוולנדם. ב-4 בדצמבר 2009 הבקיע שלושער בניצחון 2-4 נגד אמן. שערו הראשון במשחק היה גם שערו הראשון בקריירה. בעונתו הרביעית במועדון עזר לקבוצה להגיע למקום השני כשהבקיע 22 שערים.
בקיץ 2013 חתם בדן האג. הוא הבקיע 7 שערים בעונתו הראשונה ו-17 בשנייה.
ב-7 באוגוסט 2015 עבר לפיינורד רוטרדם תמורת 1.5 מיליון יורו. 9 ימים לאחר מכן, קרמר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד קמבור. בעונת 2016/2017 זכה עם פיינורד באליפות ראשונה אחרי 18 שנים. ב-31 בינואר 2018 שוחרר מהקבוצה.
ב-12 בפברואר 2018 חתם קרמר בספרטה רוטרדם. ב-19 באפריל 2018 שוחרר מהקבוצה לאחר ההפסד 7-0 לויטסה ארנהם, משחק בו הורחק לאחר עבירה גסה שהובילה גם להשעיה משבעה משחקים נוספים.
ב-30 במאי 2018 עזב לראשונה את הולנד וחתם במכבי חיפה. ב-4 באוגוסט 2018 כבש את שער הבכורה שלו מול עירוני קריית שמונה במסגרת משחקי גביע הטוטו. ב-26 באוגוסט 2018 הורחק במשחק הליגה נגד מכבי תל אביב, לאחר שקילל את השופט. כתוצאה מכך הורחק משלושה משחקים בפועל.
ב-23 בינואר 2019 קרמר חתם באוטרכט. ב-31 ביולי 2019 חזר קרמר לדן האג וחתם לשנתיים.
חוסיין עלי מונתזרי

אייתוללה עליון חוסיין עלי מונתזרי (בפרסית: حسین‌علی منتظری; 1922 - 20 בדצמבר 2009‏) היה הוגה דת אסלאמי איראני, פעיל זכויות אדם ודמוקרטיה באיראן. מונתזרי היה בין מנהיגי המהפכה האיראנית בשנת 1979. לתקופת מה מונתזרי נחשב ליורשו המיועד של מנהיג איראן אייתוללה רוחאללה ח'ומייני, עד אשר הורעו היחסים בין השניים בשנת 1989 על רקע מדיניות ממשלת איראן שבה ראה מונתזרי פגיעה בחירות ובזכויות העם. את שנותיו האחרונות חי מונתזרי בעיר הקדושה קום, אולם הוא נותר בעל השפעה באיראן, במיוחד בקרב חוגים רפורמיסטים. מונתזרי שימש מרג'ע תקליד באסלאם השיעי.
בעשורים האחרונים לחייו מונתזרי היה מן המבקרים החריפים של הרפובליקה האיסלאמית של איראן ומדיניות החוץ שלה. מונתזרי היה אף מחבר פורה וחיבר מספר ספרים ומאמרים.

תחילת דרכו

מונתזרי נולד בשנת 1922 למשפחה חקלאית סמוך לנג'אפבד, מערבית לאספהאן. את חינוכו הדתי החל באספהאן והמשיך בעיר הקדושה קום, שם היה תלמידו של ח'ומייני. עם סיום לימודיו היה למורה בבית ספר דתי. ביוני 1963 הוא נענה לקריאתו של ח'ומייני, הצטרף למחאה כנגד המהפכה הלבנה של השאה פהלווי, והפך פעיל בחוגים דתיים אשר פעלו כנגד השאה.
לאחר צאתו של ח'ומייני לגלות, הפך מונתזרי למרכז הרשת הדתית שאותה ייסד ח'ומייני לפעילות נגד השאה. בשנת 1974 נשלח למעצר בכלא אווין על פעילותו כנגד השלטון ושוחרר בשנת 1978. כך התאפשר לו ליטול חלק פעיל במהפכה כנגד השאה.

התנגדותו למשטר לאחר הדחתו

לאחר מות ח'ומייני בחודש יוני 1989 נבחר על ידי מועצת המומחים האיראנית פוסק הלכה אחר, סייד עלי ח'אמנאי, לתפקיד המנהיג העליון. בטרם הדחתו של מונתזרי היה ח'אמנאי פוסק הלכה בדרג הביניים בלבד. קידומו בהיררכיה הדתית עורר ביקורת על ידי מנהיגי דת רבים בשיעה, כולל מונתזרי.
בחודש דצמבר 1989 הפיצו תומכיו של מונתזרי בקום עלונים שבהם פקפקו בכישוריו של ח'אמנאי לכהונה הרמה של מרג'ע תקליד. בתגובה עצרו אנשי משמרות המהפכה את מונתזרי והשפילוהו כשהם מכריחים אותו לחבוש מצנפת לילה ולא את הטורבן הלבן המסורתי עמו הילך.
בחודש אוקטובר 1997, לאחר שמתח ביקורת פומבית על סמכותו של המנהיג העליון של איראן, האייתוללה ח'אמנאי, הושם מונתזרי במעצר בית, תחת העילה כי הדבר נעשה לשם הגנתו מפני קיצונים. הוא שהה בתנאי מעצר בית עד לשנת 2003, כאשר למעלה מ-100 חברי בית המחוקקים האיראני קראו לנשיא מוחמד ח'אתמי לשחררו ממעצר. יש הטוענים כי ממשלת איראן ביטלה את מעצר הבית מחשש שמא תפרוצנה מהומות במידה ומונתזרי החולני ימות בביתו בעודו נתון במעצר.

מותו

ב-19 בדצמבר 2009 נפטר מונתזרי בשנתו מהתקף לב, בעודו בביתו בעיר קום. הוא היה בן 87 במותו. סוכנות הידיעות של הרפובליקה האסלאמית, שהיא סוכנות הידיעות הרשמית של איראן, לא ציינה את התואר אייתוללה בדיווחים הראשונים על מותו, אלא כ"איש דת המשתייך לפורעים". אף דיווחי הרדיו והטלוויזיה באיראן על מותו בלטו במתח אשר שרר בין עמדותיו לאלו של השלטון. ב-21 בדצמבר 2009 צעדו מאות אלפי אבלים בהלווייתו בעיר קום, ורבים מתומכי התנועה הירוקה באיראן הגיעו במיוחד להלווייה והפכו אותה למפגן מחאה כנגד המשטר באיראן. גופתו הוצגה לציבור בהיכל הקבר של פטימה בינת מוסא, אחת מן הקדושות הבולטות במסורת השיעית. הוא נקבר לצד קברו של בנו אשר נהרג בשנת 1981.
תל שושן

תל שושן, המוכר גם כתל זן המזרחי, הוא תל הממוקם בבקעת בית שאן הצפונית, כ-2 קילומטר מצפון לקיבוץ נווה אור, וכחצי קילומטר מדרום מזרח לתל זן. במפת הקרן לחקר ארץ ישראל, שיצאה לאור במהדורתה הראשונה בשנת 1880, התל מצוין בשם "תל אבו אל גמל" (Tell Abu el Jemel).
תל שושן הוא אחד ממספר רב של תלים הסמוכים לנתיבו של נחל תבור בכלל, ולשפכו לנהר הירדן בפרט (תלים כגון תל שמט, תל זן ותל כיתן). עובדה זאת מעידה, לפי נחמיה צורי, על חשיבותו של נחל תבור כנתיב תעבורה בימי קדם.
במהלך סיור שנערך באתר מטעם נציגי מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי ב-1922, נמצאו שרידי דרך סלולה, אתר קבורה ערבי, וחרסים מהתקופה הרומית ומהתקופה הערבית על קודקוד התל ועל קצה שלוחתו המזרחית.
יחסי הולנד–רוסיה

בתקופת פטר הגדול

פיוטר הגדול בזמן סיורו במערב אירופה (1697–1698) ביקר בהולנד והתאמן כספנה בזאנדאם. במהלך שהותו הצליח לגייס קצת מומחיות ימית הולנדית לחיל הים הרוסי שזה עתה הוקם. אחד הבולטים ההולנדים הבולטים בצי הרוסי היה הקברניט יליד נורווגיה קורנליוס קרויס, שאחרי מספר שנות שירות הגיע לדרגת אדמירל והיה למפקד הראשון של הצי הבלטי.

מהמהפכה ועד המלחמה הקרה

מאז המהפכה הרוסית, לא היו להולנד קשרים דיפלומטיים עם ברית המועצות עד סוף מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה הייתה ממשלת הולנד בגלות.
במהלך מלחמת העולם השנייה הצטרפו 25,000 מתנדבים הולנדים לוואפן אס אס ונלחמו בחזית המזרחית נגד ברית המועצות, אולם הם לא נתמכו על ידי הממשלה בגלות.

בזמן המלחמה הקרה

במהלך המלחמה הקרה, כל הממשלות ההולנדיות ברציפות ראו את ברית המועצות ואת ברית ורשה כאיום על ביטחונה.

הפדרציה הרוסית

מכיוון שהולנד חברה באיחוד האירופי, הקשר בין רוסיה להולנד קשור קשר הדוק ליחסי רוסיה-אירופה.
באוקטובר 2011 נפגש הנשיא דמיטרי מדבדב בקרמלין עם ראש ממשלת הולנד מארק רוטה כדי לדון בקשרים הדו צדדיים.
מלבד המסחר והפוליטיקה, הייתה השפעה הולנדית מסוימת בולטת על הכדורגל הרוסי, כאשר חוס הידינק ב-2010 ואחריו דיק אדבוקאט בשנים 2010–2012 שימשו כמאמן הראשי של נבחרת רוסיה בכדורגל.
בשנת 2013 התקיימו מספר פעילויות תרבותיות בהולנד וברוסיה כדי לחגוג 400 שנות קשרים דיפלומטיים. נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ביקר באמסטרדם. באוקטובר 2013, הקשרים בין המדינות היו מתוחים כאשר קבוצה של פעילי גרינפיס נעצרה במהלך מחאה על אסדת נפט ארקטית בבעלות גזפרום. ב-9 באוקטובר נעצר יועץ השר דמיטרי בורודין, שעבד בשגרירות רוסיה בהאג, לאחר הטענות על התעללות בילדיו. שר החוץ ההולנדי פרנס טימרמנס התנצל אחר כך על הפרת אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים. בהמשך, ב-15 באוקטובר, הותקף פיזית הדיפלומט ההולנדי אוננו אלדרנבוש בדירתו במוסקבה על ידי שני גברים שהתחזו לחשמלאים. במהלך המשחקים האולימפיים בסוצ'י 2014, ביקר ולדימיר פוטין בבית היינקן ההולנדי ושתה בירה עם המלך וילם אלכסנדר.
מאז מרץ 2014 הולנד השתתפה בסנקציות הכלכליות של האיחוד האירופי נגד רוסיה בגלל משבר אוקראינה. באוגוסט 2014 התקינה רוסיה חרם נגד תגמולים של מוצרים חקלאיים באיחוד האירופי.
היחסים נמתחו עוד יותר כאשר טיסה 17 של מלזיה איירליינס, מטוס הנושא 193 אזרחים הולנדים, הופלה מעל אוקראינה על ידי משגר הטילים של BUK.
ג'פרי ממונמות'

ג'פרי ממונמות' (באנגלית: Geoffrey of Monmouth) היה כומר נוצרי שחי במאה ה-12 בוויילס, וידוע כאחד ההיסטוריונים האנגליים הראשונים, וההיסטוריון האנגלי העיקרי שחי בימי הביניים. ג'פרי נולד בשנת 1100 לערך, בוויילס, והיה ככל הנראה ממוצא ברטוני.
ג'פרי למד באוניברסיטת אוקספורד ולאחר סיום לימודיו מונה לארכידיקן (כומר) של מונמות'. בשנת 1152 מונה לדרגת ההגמון של סט אַסָף. ג'פרי נפטר בשנת 1154.

כתביו

ג'פרי כתב מספר כתבים היסטוריים ומיתולוגיים, הראשון שבהם היה "נבואותיו של מרלין" (Prophetiae Merlini) אשר נכתב לפני שנת 1135. בספרים אלה מתואר הקוסם מרלין ומעשיו. קודם לכתביו של ג'פרי היה הקוסם ידוע בשם "מרדין" (Myrddin) ומשערים שג'פרי, אשר ידע צרפתית, רצה להימנע משימוש במילה הקרובה לקללה הצרפתית "merde". נבואות אלה היו הכתבים הראשונים שנכתבו על מרלין בשפה שאינה וולשית ותרמו רבות לתפוצות האגדות הארתוריות ואף, לדעת חלק מהמלומדים, השפיעו על נוסטרדמוס עת כתב את נבואותיו.
ספרו השני - "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" (Historia Regum Britanniae) הוא הידוע מבין ספריו כיום. ספר זה מנסה לתאר את המלכים ששלטו בבריטניה לפני התקופה הסקסונית. מרבית הספר מהווה למעשה מיתולוגיה - אסופה של אגדות שאין להן בסיס היסטורי. לפי ספר זה היה איניאס מלכה הראשון של בריטניה. כמו כן, ספר זה הוא אחד הספרים הראשונים המזכירים את המלך ארתור והטקסט הקדום ביותר המזכיר את שמו של המלך ליר (המאוית Leir במקום Lear).
ספרו השלישי של ג'פרי היה "חייו של מרלין" (Vita Merlini), אשר נכתב בין השנים 1149 ו-1151. ספר זה מספר את האגדות הוולשיות על מרידין.
כל ספריו של ג'פרי נכתבו בלטינית והיו בין הספרים הנלמדים ביותר באנגליה של ימי הביניים.
מיץ' גיילורד

ביוגרפיה

גיילורד נולד בון נואיס, קליפורניה, בן למשפחה יהודית. אחיו, צ'אק, אף הוא מתעמל מצטיין, אלוף המכביה ה-11, ומאמנו האישי. הוא החל להתאמן בגיל יחסית מבוגר בגיל 12. בתחרויות ההתעמלות של המכביה ה-11 שנערכו ביולי 1981 הוא זכה ב-8 מדליות, 7 זהב ו-1 כסף (בזהב זכה אחיו) והיה הספורטאי המצטיין של המכביה.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה גיילורד ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב, בתחרות הקבוצתית (591.40 נק'), לפני סין (590.80 נק') ויפן (586.70 נק'), בפעם הראשונה שארצות הברית זכתה במדליית זהב הקבוצתית באולימפיאדה. במהלך התחרות הקבוצתית הוא קיבל פעמיים את הציון המושלם 10 נק' והיה למתעמל האמריקאי הראשון בהיסטוריה שמשיג ציון זה. מדליית כסף ביחד עם עוד שלושה מתעמלים, לי נינג מסין, קוג'י גושיקן ושינג'י מוריסואה שניהם מיפן בתרגיל על סוס הקפיצות (19.825 נק'), אחרי לו ין מסין (19.950 נק') ושתי מדליות ארד, בתרגיל מקבילים (19.850 נק'), אחרי בארט קונר מארצות הברית (19.950 נק') ונובויוקי קג'יטני מיפן (19.925 נק') ובתרגיל הטבעות (19.825 נק'), אחרי קוג'י גושיקן ולי נינג שזכו ביחד במדליית הזהב (19.850 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות הקרב רב (118.525 נק'), במקום רביעי בשלב המוקדמות בתרגיל סוס הסמוכות (רק שני מתעמלים מאותה מדינה זכאים לעלות לשלב הגמר, אך הוא סיים שלישי מבין האמריקאים ולכן לא עלה לשלב הבא, התחרות על המדליות) ודורג במקום תשיעי כללי, במקום 16 בתרגיל הקרקע ובמקום 37 בתרגיל המתח.

הנצחה

ב-2009 הונצח גיילורד ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
אנדרטת ג'ון פול ג'ונס

היסטוריה

האנדרטה היא הראשונה שהוקמה בפארק הפוטומק המערבי. היא ניצבת בצומת שדרת העצמאות ורחוב 17, בגדתו הצפונית של אגן הגאות, בסמיכות לאנדרטת מלחמת העולם השנייה. היא האנדרטה הראשונה שהוקמה במול ובסביבתו שאינה מנציחה אישיות שכיהנה כנשיא ארצות הברית.
האנדרטה היא עמוד שיש מלבני בגובה של 4.6 מטרים, הניצב על גבי בימה. בריכות קטנות שמים זורמים לתוכן ממוקמות משני צידיו. לפני העמוד ניצב פסל ארד בן 3 מטרים של ג'ונס, שפוסל על ידי צ'ארלס ניהאוס (Charles H. Niehaus). מצדו האחר של עמוד השיש נקבע תבליט של איור של ג'ונס, המניף את דגל ארצות הברית על תורן ספינתו בונהום רישאר (Bonhomme Richard) מאמינים כי הייתה זו הפעם הראשונה שדגל ארצות הברית הונף על תורן ספינת מלחמה שלה. מעל התבליט חרותה אמרתו הנודעת של ג'ונס במהלך קרב עם הצי הבריטי: "כניעה? עדיין לא התחלתי להילחם!".
האנדרטה נחנכה ב-17 באפריל 1912 על ידי הנשיא ויליאם טאפט. היא מנוהלת ומתוחזקת על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
אטא (אי, אנטארקטיקה)

גילוי האי

האי התגלה על ידי משלחת החקר הגרמנית בפיקודו של אדווארד דאלמאן. דאלמאן לא נתן לאי שם.
האי התגלה מחדש ומופה באופן גס על ידי המשלחת הצרפתית האנטארקטית בפיקודו של ז'אן-בטיסט שארקו מחיל הים הצרפתי. לימים התברר כי האי שכונה על ידי שארקו "האי מלכיור" ( Île Melchior) הוא למעשה שני איים - האי אטא והאי אומגה, והשם מלכיאור הפך לשמה של קבוצת האיים כולה.
קבוצת איי מלכיאור, ובהם גם האי אטא, מופתה חלקית בשנת 1927 על ידי ספינת המחקר דיסקברי במסגרת סקרי דיסקברי. האי מופה בשנית על ידי משלחות ארגנטינאיות ב- 1942, ב-1943 וב-1948.

מקור השם

בדומה לאיים אחרים באיי מלכיאור, לאי ניתן שם מהאלפבית היווני והוא נקרא על שם האות אטא, על ידי משלחות המיפוי הארגנטינאיות.
אל-נאיר

תכונות

אל-נאיר הוא תת-ענק כחול, מטיפוס ספקטרלי B7 IV במרחק של 101 שנות אור עם טמפרטורה של 13,500 קלווין, מסה של כ-4 מסות שמש ורדיוס פי 3.5 מרדיוס השמש. בהירותו היא מדרגה 1.73 כך שהוא מאיר בעוצמה של פי 165 מעוצמת ההארה של השמש בתחום האור הנראה ופי 380 אם כוללים גם את התחום העל-סגול. לאל-נאיר מהירות סיבוב גבוהה ואופיינית לכוכבים מסוגו - 236 ק"מ לשנייה כך שהוא משלים סיבוב סביב עצמו בכ-18 שעות. 
ספקטרום הפליטה של אל-נאיר הוא פשוט ביותר וכמעט ללא פסי בליעה ולכן מדידתו באמצעות ספקטרוסקופ מאפשרת את ניתוח הרכב החומר הבין-כוכבי בסביבת מערכת השמש. 
אל-נאיר נמצא בשלבי סיום התכת המימן שבליבתו להליום והוא יוצא מהסדרה הראשית בתהליך של התקררות והתנפחות עד שיהפוך לענק אדום.
רכס קאליבה

גילוי הרכס

הרכס מופה לראשונה על ידי סקר בריטי בשנת 1978.

מקור השם

הרכס נקרא על שם המצודה קאליבה (Калива) שבדרום מזרח בולגריה.
גמברו רוסו

גמברו רוסו (באיטלקית: Gambero Rosso) הוא כתב עת איטלקי לאוכל ויין והוצאה לאור שנוסד ב-1986.‏ התרגום המילולי של השם הוא "חסילון אדום" ומקורו מפונדק ב"פינוקיו", שם סועדים השועל והחתול.
גמברו רוסו היה בתחילה מוסף בן שמונה עמודים של il manifesto, אשר נוסד בידי סטפנו בונילי ופורסם ב-16 בדצמבר 1986. הוא לקח חלק מרכזי בהפצת דעותיו של ארסי גולה, Arci Gola, שהיה חלוץ בתנועת המזון האיטי.
ב-1987 הוציא גמברו רוסו לאור מדריך ליינות איטלקיים בשם Vini d’Italia, שתוך זמן קצר הפך למשפיע ביותר מסוגו באיטליה. הוא גם תרגמו לאנגלית והוציאו בשם Italian Wines. החל ממהדורת שנת 2010, פורסם המדריך ללא השתתפותה של תנועות המזון האיטי, בעקבות מחלוקת שעוררה הדחתו של סטפנו בונילי מתפקידו.‏
החל מפברואר 1990 פורסם מדריך למסעדות איטליה.
ב-1992 החל גמברו רוסו להוציא לאור מגזין מסעדות חודשי.
ב-1999 הושק ערוץ הטלוויזיה Gambero Rosso Channel, בשיתוף עם Rai Sat.
ב-2002 נוסדה ברומא Città del gusto (עיר הטעם), הכוללת אולפני טלוויזיה, בית ספר לבישול, בר יין ומסעדות בסדר גודל של כ-10,000 מטרים רבועים.
אנדרי רובליוב

בתרבות הפופולרית

אנדריי רובליוב, או "הפסיון על פי אנדריי" הוא שמו של סרטו השני של הבמאי אנדריי טרקובסקי, משנת 1969. מרביתו של הסרט מצולם בשחור לבן, אולם האפילוג המציג את עבודותיו של הצייר מצולם בצבע. טרקובסקי מבקש להציג את חיי היומיום במוסקוביה של ימי הביניים, בתקופת המעבר לשלטון הצארים. ידועה במיוחד הסצנה מתוכו בה נתקל רובליוב, בליל ירח מלא, בחגיגה פגאנית. הסרט עורר מחלוקות קשות ונאסר להקרנה בברית המועצות עד שנת 1973.
אליטה (סדרת טלוויזיה)

עלילה

עונה 1 
אחרי שבית הספר הישן שלהם נהרס, שלושה חברים ממעמד הפועלים-ב סמואל (יצסן אסכמילה), נדיה (מינה אלחמאני) וכריסטיאן (מיגל הראן) מקבלים מלגות ללמוד בבית הספר הפרטי "לאס אסינאס", שנחשב ליוקרתי ביותר בספרד. המלגות ממומנות על ידי חברת הבנייה שבאשמתה נהרס בית הספר השני. 
תחילה, השלושה לא מוצאים את מקומם בבית הספר והתלמידים העשירים מתנכלים להם. עד מהרה, סמואל מתחבר אל מרינה (מריה פדראזה) המרדנית, שאביה המושחת עומד בראש חברת הבנייה. נדיה מתקרבת אל אחיה הכריזמטי והשחצן של מרינה, גוזמן (מיגל ברנרדו). חברתו של גוזמן, לוּ (דנה פאולה) מאתגרת את גוזמן לשכב עם נדיה ולקחת את בתוליה. כריסטיאן מתערבב עם הזוג האליטיסטי קרלה (אסתר אקספוסיטו) ופולו (אלברו ריקו) והשלושה הופכים למעין שלישייה פוליאמורית.
מחוץ לבית הספר, אחיה של נדיה, עומאר (עומאר איוסו) נמצא בארון ומוכר סמים בסתר כדי להרוויח מספיק כסף ולהתרחק ממשפחתו השמרנית. הוא מתחבר אל בנה של מנהלת בית הספר, אנדר (ארון פייפר), שהוא גם חברם הטוב של גוזמן ופולו. עומאר ואנדר מתחילים מערכת יחסים סודית. מרינה מתחילה לצאת עם סמואל אך היא גם מנהלת רומן עם אחיו הגדול, נאנו (חיימה לורנטה לופז) שיצא לא מזמן מהכלא ויש לו לא מעט חובות.
במהלך הסדרה, משולבים הבזקים לעתיד אשר חושפים שמרינה נרצחה ומתארים את תשאול חבריה ומכריה על ידי המשטרה. 
עונה 2
לאחר התגלות הרצח, העונה השנייה עוסקת בכך שאחד התלמידים בלאס אסינאס נעלם. סצנות הפלאש של העבר מוצגים כדי לגלות על היעלמותו של התלמיד, וכיצד הוא מקושר למזימה של הרוצח לשלם את מחירו.
סלסטינוס הרביעי

חייו לפני מינוי לאפיפיור

מעט מאז ידוע על ילדותו ובחרותו של סלסטינוס הרביעי. הוא נולד בעיר מילאנו וקיבל את השם ג'ופרדו דה קסטיליון (Goffredo da Castiglione) על פי מקורות בני התקופה הוא היה אחיין מצד אימו של האפיפיור אורבנוס השלישי.
הוא מופיע בפעם הראשונה על דפי ההיסטוריה כיועץ לכנסייה של מילאנו, ככל הנראה בשנת 1219. ביום 18 בספטמבר 1227 מינה אותו האפיפיור גרגוריוס התשיעי לקרדינל ובשנת 1228 נשלח ג'ופרדו דה קסטיליון בתפקיד לגאט (שליח האפיפיור) ללומברדיה וטוסקאנה - אזורים שבתקופה זו היו נתונים להשפעה של האימפריה הרומית הקדושה ופרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שנחשב ליריב אסטרטגי של הכנסייה הקתולית ומדינת האפיפיור. שליחותו העלתה חרס והוא לא הצליח להניא את בני בריתה של הקיסרות לעבור לתמיכה בכס הקדוש. בשנת 1238 הוא מונה לתפקיד הקרדינל של הדיוקסיה סבינה-פוגיו מירטאטו (Diocese of Sabina-Poggio Mirteto) שם שימש עד למותו הפתאומי של גרגוריוס התשיעי ביום 22 באוגוסט 1241.

בחירתו לאפיפיור

מותו של גרגוריוס וצעדי המנע האגרסיביים שנקט פרידריך, שכללו סגר על הדרכים המובילות לרומא, הטילו את מדינת האפיפיור לתוהו. הקונקלווה נתכנסה בתנאים פיזיים קשים והעימותים בין הקרדינלים החריפו את הלחץ והאריכו את תהליך הבחירה. הבעיה העיקרית שניצבה בפני הקרדינלים הייתה המלחמה מול הקיסרות הרומית הקדושה. בעוד הקונקלווה מתדיינת היו בידי הקיסר שני קרדינלים שנישבו והופעתם נמנעה בעוד מספר קרדינלים - מתומכיו מטרפדים בחירה של קרדינל עוין לקיסר, קבוצה אחרת בראשות הקרדינל סיניבלו די פיאשי שעתיד להיבחר כאינוקנטיוס הרביעי דרשו לבחור קרדינל מחוג הנאמנים לגרגוריוס התשיעי שמובטח כי ימשיך בקו הנוקשה כנגד הקיסר והאימפריה. קבוצה שלישית שלא הייתה מתומכי הקיסר אך שאפה לשים קץ למלחמות האזרחים שקרעו את איטליה.
הוועידה "נכלאה" במבנה עתיק ומט ליפול - ארמון רומאי בשם Septizodium שמגגו הדולף חדרו שפכים שמקורם בהפרשות של החיילים ששמרו על חברי הוועידה.
לבסוף, לאחר חודשיים של וויכוחים, נבחר ג'ופרדו דה קסטיליון כמועמד של פשרה בו תמכו שבעה קרדינלים בלבד
הוא הוכתר ביום 25 באוקטובר 1241 והספיק להטיל חרם נידוי על הפוליטיקאי האיטלקי שכלא את וועידת הקונקלווה בארמון הרומאי. הוא נפטר, ככל הנראה כתוצאה ממחלה או חשיפה לתנאים הקשים במהלך חודשי ההתוועדות ביום 10 בנובמבר 1241.
מותו של סלסטינוס הרביעי החזיר את הגלגל לאחור, שוב היה על הקרדינלים לבחור במועמד לכס האפיפיור ולבחור במדיניות בכס הקדוש מול הקיסרות. רק ביום 25 ביוני 1243 הצליחו הקרדינלים לבחור ביורש שעלה לכס הקדוש כאינוקנטיוס הרביעי והתגלה כיריבו המר והאחרון של הקיסר פרידריך השני.
יחסי יפן–סוריה

היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1953, ובשנת 1954 נפתח משרד יפני בדמשק. בשנת 1962 שדרגה יפן את המשרד לדרגת שגרירות, אולם רק בשנת 1978 פתחה סוריה שגרירות בטוקיו.
בין השנים 1996 עד 2013, שלחה יפן חיילים לכוח אונדו"ף שהוצב בגבול רמת הגולן עם ישראל.

סחר

נכון לשנת 2012, יפן ייצאה לסוריה בעיקר כלי רכב ומכונות בשווי 9 מיליארד ין, וייבאה מסוריה סחורות ובהן כותנה וסבון בשווי 210 מיליון ין.
דרמה (ספר)

עלילה

הדמות הראשית של דרמה היא קלי, תלמידת כיתה ח' בבית הספר התיכון אקליפטוס. בפרק הראשון היא הולכת הביתה עם חבריה גרג ומאט, שם היא מתוודה על רגשותיה כלפי גרג, אחד החברים הטובים ביותר שלה, והם חולקים נשיקה. גרג מגיב בצורה לא טובה מכיוון שרק לאחרונה נפרד מחברתו. זה מוביל למתחים בין השניים, ומשאיר לקלי לב שבור. בבית הספר, קאלי מצטרפת לצוות הבמה לייצור את המחזמר "ירח מעל מיסיסיפי" כמעצבת הסטים, קלי נרגשת ליישם את תוכניותיה לסט. בהמשך, תוך כדי תלית כרזות למחזמר, פוגשת קלי את התאומים ג'סטין וג'ס. ג'סטין להוט לנסות את המחזמר אבל ג'ס ביישן מדי.
למחרת, קלי הולכת לקניון עם ג'ס וג'סטין, שם היא מציגה להם ספר על עיצובים מוגדרים שמתאר את אהבתה להפקה בתיאטרון ואת חלומותיה לעתיד. בזמן שהם מחכים לאביהם של התאומים שיבואו ויאסוף אותם, ג'ס וג'סטין שרים את אחד השירים מהמחזמר. קלי נדהמת מהכישרון שלהם, ומציעה להם להצטרף למחזמר. ג'ס דוחה את ההצעה של קלי עם זאת, הוא מקבל את הצעה שלה לעבוד עם קלי על צוות הבמה. למחרת בבית הספר, חברו של קלי של מאט, איש צוות ואחרי תאורה במחזמר ואחיו של גרג, מתעמת איתה בכעס, והיא מבולבלת בגלל התוקפנות הפתאומית שלו. לאחר מכן קלי ממשיכה לשבת עם ג'סטין במהלך ארוחת הצהריים, שם הוא משתף שהוא הומו, ואף על פי שקלי המומה, היא בכל זאת תומכת בו.
לאחר מכן צופים קלי וג'ס באודישנים ל "ירח מעל מיסיספי", שם התפקיד הראשי מוענק לווסט רדינג. קלי מתוודה על זה שהיא מחבבת את ג'ס בפני ליז, שמציעה לה להזמין אותו לריקוד בנשף סיום של בית הספר.
שני הלילות הראשונים של המחזמר זכו להצלחה, אך הלילה השלישי הושמע לאחר שווסט נפרד מבוני, שמשחקת את התפקיד הראשי השני. לאחר מכן היא נועלת את עצמה בארון אספקה ומסרבת לצאת החוצה, מכריחה את צוות הבמה למצוא מחליף הם מוצאים את ג'ס. הוא מתפקד היטב ואפילו חולק נשיקה עם ווסט כמו שהתפקיד דורש. בעקבות הופעתו, ג'ס מבקש מקלי לרקוד אך יוצא לדבר לבד עם ווסט בחוץ. לקלי ולג'ס יש ויכוח על כך שהוא עוזב את קלי במהלך הריקוד, ובמהלכו ג'ס מרמז שהוא הומו ומעיר הערה על כך שקלי נופלת על כל בחור נחמד. היא מסתערת ובדרך אגב נתקלת בגרג והם יוצאים לטיול, כדי שתוכל לנקות את דעתה. במהלך ההליכה מנסה גרג לנשק את קלי, אך היא מסרבת עקב תגובתו בפעם האחרונה שהתנשקו. בהמשך, קלי נפגש עם ג'ס שם הוא מתנצל ומודה לה שעזרה לו לפרוץ את קליפתו. מאט, איש צוות התאורה, מתוודה לאחר מכן על חיבתו לקלי שהיה הגורם לכך שהוא השתלח אליה במהלך החזרות המוזיקליות. בסוף הרומן צוות הבמה חוגג את הצלחת המחזמר וקלי מונה כמנהלת צוות הבמה בשנה שלאחר מכן.
ערפילית שבתאי

היסטוריה

הערפילית התגלתה ב-7 בספטמבר 1782 על ידי האסטרונום הגרמני-אנגלי ויליאם הרשל, שתיאר אותה כערפילית בהירה מאוד, כמעט עגולה, שנראית כמו כוכב לכת עם דיסקה ששוליה אינם ברורים. זהו ככל הנראה השימוש הראשון בתיאור "פלנטרית" (כלומר דמוית כוכב לכת) לערפילית ומכאן נגזר השם "ערפילית פלנטרית" לגרמי שמים מסוג זה. מאוחר יותר ציין הרשל שערפילית זו מורכבת ממספר חלקים שקשורים זה לזה ושיוצרים את צורתה כפי שהיא נראית לעין. ג'ון הרשל הכניס אותה לקלוג הכללי שלו תחת המספר 4628 וציטט את ויליאם לאסל שתיאר אותה כ"טבעת אליפטית" עם כוכב במרכזה. הוא לא ציין אם צפה בה בעצמו. בשנת 1849 ויליאם פרסונס, רוזן רוס השלישי צפה בה באמצעות הטלסקופ בקוטר של 36 אינץ' שלו ושרטט אותה. השרטוט, שנראה כמו כוכב הלכת שבתאי כאשר מישור הטבעות שלו כמעט מקביל לקו הראייה אליו, נתן לה את שמה. פרסונס תיאר את הערפילית כ"ערפילית פלנטרית עם ידיות" ושיער שהידיות הן למעשה טבעת המקיפה את הערפילית. ויליאם לסל צפה בה שוב ממלטה בשנת 1862 ותיאר אותה כדומה לשבתאי עם צבע כחול בהיר.

תצפית

ערפילית שבתאי נמצאת כ-מעלה ושליש ממערב לכוכב ν (נו) בדלי וכ-3.7 מעלות מדרום-מזרח לכוכב μ (מו) בדלי. עם בהירות נראית מדרגה 8 ניתן להבחין בה באמצעות משקפת, אך נדרש טלסקופ כדי להבחין בצורתה המיוחדת או בכוכב שבמרכזה, שבהירותו הנראית היא מדרגה 12.8. בשל הספקטרום של הקרינה הנפלטת ממנה, שחלק ניכר ממנו נמצא בסמוך לשיא הרגישות של העין האנושית, הערפילית נראית יותר בהירה בתצפית ישירה מאשר בצילום. ערפילית שבתאי נחשבת לאחד העצמים המומלצים ביותר לצפייה על ידי אסטרונומים חובבים.
כ-1.8 מעלות מדרום-מערב לערפילית שבתאי נמצא האסטריזם M73 וכ-2.8 מעלות ממערב-דרום-מערב לה נמצא הצביר הכדורי M72.

תכונות

המרחק המדויק אל הערפילית אינו ידוע ומוערך בין 2,400 שנות אור ל-4,500 שנות אור. כתוצאה מכך לא ידועות חלק מתכונותיה, כמו גודלה, בהירותה המוחלטת ומהירות ההתפשטות שלה והערכתן תלויה בהערכת המרחק אליה. ערפילית שבתאי היא ערפיליות פלנטרית מורכבת ויש לה למעשה שתי מעטפות של גז, הפנימית ברדיוס זוויתי של כ-12 שניות קשת והחיצונית ברדיוס זוויתי של כ-15 שניות קשת ובנוסף יש לה הילה של מימן נייטרלי שמגיעה למרחק זוויתי של כ-40 שניות קשת השקולות לרדיוס של בין 0.45 שנת אור ל-0.9 שנת אור, בהתאם להערכת המרחק אליה. בנוסף יוצאים ממנה שני סילונים של חומר בכיוונים מנוגדים וסילונים אלה יוצרים את ה"ידיות" שבולטות ממנה למרחק של כ-50 שניות קשת, השקולות למרחק של בין כ-0.6 שנת אור ל-1.1 שנות אור ממרכזה, כך שלמעשה אין לה טבעת שמקיפה אותה. הסילונים נעים החוצה מהערפילית במהירות של 25-35 אלפיות של שניית קשת בשנה ששקולות למהירות של בין 100 ל-200 קילומטר בשנייה. ספקטרום הקרינה של הערפילית מכיל קווי פליטה רבים של מימן, הליום, פחמן, חנקן, חמצן, כלור, ניאון, גופרית וארגון, חלקם במצב נייטרלי וחלקם מיוננים. העירור והיינון של החומר בערפילית שיוצרים קרינה זו נובעים מהקרינה העל-סגולה של הכוכב המרכזי. כוכב זה הוא ננס לבן עם טמפרטורה של כ-50,000 קלווין ובהירות נראית מדרגה 12.8. מסתו מוערכת בכ-0.6 מסות שמש והוא השריד של הענק האדום שמשכבותיו החיצוניות נוצרה הערפילית.