google/wiki40b huggingface dataset:
וסילי גורדוב

תחילת דרכו

גורדוב נולד למשפחת איכרים ב-12 בדצמבר 1896. ב-1915 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ולחם במסגרתו בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה הועלה לדרגת סמל ראשון. ב-1917 הצטרף למשמר האדום, וב-1918 עבר לצבא האדום. הוא לחם לצד הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה כנגד הצבא הלבן, ובמהלך המלחמה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-53. הוא לחם במערכה כנגד נסטור מאכנו, ועל חלקו במהלכה הוענק לו עיטור הדגל האדום. בין 1925–1926 הוצב גורדוב במונגוליה כיועץ לצבא המונגולי. ב-1932 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית פרונזה, ולאחר מכן הוצב בבית הספר למקצועות חי"ר במוסקבה. במאי 1935 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-18, וב-29 בנובמבר של אותה שנה הועלה לדרגת פולקובניק. ביוני 1937 מונה למפקד הדיוויזיה ה-67. ביולי 1939 מונה לראש מטה המחוז הצבאי קלינין. בתחילת מלחמת החורף, הוא לחם כנגד פינלנד כראש מטה הארמייה השביעית, אך הודח מהתפקיד בשל כישלונות הארמייה. ב-4 ביוני 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-11 ביולי של אותה שנה מונה לראש מטה המחוז הצבאי וולגה.

מותו

ב-9 ביולי 1945 מונה גורדוב למפקד המחוז הצבאי וולגה, וב-5 בנובמבר 1946 פרש מתפקידו. ב-12 בינואר 1947 הציג השר לביטחון המדינה ויקטור אבאקומוב, הקלטות המעידות שבמהלך פיקודו על המחוז הצבאי וולגה, ניהל גורדוב שיחה עם סגנו גריגורי קוליק וראש מטהו פיליף ריבלצ'נקו, בה הרשו לעצמם השלושה להתבטא בחופשיות כנגד המשטר. סטלין נתן אישור למעצרם, והפרשה נודעה כפרשת פיקוד הוולגה, אשר נחשבת לחלק מפרשה גדולה יותר הידועה כ"פרשת הגנרלים". שלושתם הואשמו בתכנון פעולות טרור, והוצאו להורג ב-24 באוגוסט 1950 בכלא לפורטובו. ב-11 באפריל 1956 הם זוכו מכל אשמה.
ASP.NET

גרסאות והפצה של ASP.NET

בשנת 2002 הוכרזה והופצה טכנולוגיית NET Framework. על ידי חברת מיקרוסופט, בגירסתה הראשונה (גרסה 1.0). NET Framework. הכילה מספר שפות פיתוח חדשות, וטכנולוגיית פיתוח עבור דפי אינטרנט שנקראת ASP.NET. יחד עם NET., החלה מיקרוסופט בשיווק סביבת הפיתוח הייעודית, שנקראה Visual Studio.NET, או בשמה הפחות נפוץ, VS 7.
בעקבות מספר באגים ובעיות, מיהרה מיקרוסופט להוציא, בתחילת 2003, גרסה משודרגת ל-NET., והיא קיבלה את מספר הגרסה 1.1. הגרסה החדשה הכילה בעיקר תיקוני באגים ומספר עדכוני תוכנה.
במהלך השליש האחרון של שנת 2005 הוכרזה על ידי מיקרוסופט הגרסה השנייה ל- NET Framework. (גרסה 2.0), ויחד עימה הופץ מנוע NET. משודרג, חבילת טכנולוגיות חדשה, וגם סביבת פיתוח חדשה בשם Visual Studio 2005 (או בשם הגרסה שלה, VS 8). הגרסה החדשה הוסיפה מחלקות קוד חדשות רבות, והציגה גם שיפורי תוכנה ושיפורי אבטחה רבים. גרסה זאת אינה מהווה שדרוג לגרסה הקודמת, אלא היא גירסת תוכנה עצמאית, וניתן להתקין אותה מבלי להתקין גרסאות קודמות. יחד עם זאת, מרבית המפתחים העדיפו להתקין את שתי הגרסאות במקביל, כדי לקבל גמישות גדולה יותר.
במהלך נובמבר-דצמבר 2006, החלו ניצנים ראשונים של גרסה משודרגת חדשה. בתחילה נקראה הגרסה בשם הקוד "Orcas", ולימים, במהלך 2007 ועם יציאתה של windows Vista לשווקים, הוכרזה גרסת השדרוג המלאה לNET., שפותחה כחלק מפיתוח Windows Vista. הגרסה החדשה (3.0), פותחה כתוספת לגירסת NET 2.0., ואינה מחליפה אותה. היא אינה גרסה עצמאית, ולא ניתן להתקין אותה ללא גרסה 2.0.
בסוף נובמבר 2007, עם יציאתה לשוק של ערכת כלי הפיתוח החדשה לבית מיקרוסופט, visual studio 2008, יצאה הרחבת תוכנה נוספת (גרסה 3.5).
באפריל 2010 יצאה גרסה חדשה של visual studio 2010 ויש בה הרבה שיפורים בעיקר בכתיבת java script.

ASP.NET AJAX

בתאריך 23 בינואר 2007, מיקרוסופט שיחררה גרסה 1.0 של ASP.NET AJAX, אשר מהווה חבילת הרחבה עם פונקציונליות Ajax.
חוקת קוריאה הדרומית

חוקת הרפובליקה של קוריאה היא המסמך החוקי העליון של קוריאה הדרומית, המקים ומסדיר את מעמדם של מוסדות השלטון. החוקה פורסמה לראשונה ב-17 ביולי 1948, והיא תוקנה לאחרונה ב-29 באוקטובר 1987.

מבנה

המבוא, 130 הסעיפים וההוראות המשלימות מרכיבים יחדיו את החוקה, המקימה רשות מבצעת בראשות נשיא נבחר וראש ממשלה ממונה, בית מחוקקים חד-ביתי הנקרא האספה הלאומית, וכן מערכת משפטית המורכבת מבית המשפט החוקתי, בית המשפט העליון ובתי משפט מחוזיים.

רשויות השלטון

הרשות המבצעת: הנשיא נבחר בבחירות בשיטה הרובנית ומכהן תקופת כהונה אחת של 5 שנים. ראש הממשלה ממונה על ידי הנשיא בהסכמת האספה הלאומית. אף על פי אינו נדרש בחוקה, הנשיא ממנה גם את השרים. הנשיא קים דיי-ג'ונג הפך את הממשלה לקבינט.
הרשות המחוקקת: האספה הלאומית מורכבת מלפחות 200 חברים (כיום 300) שנבחרים ל-4 שנים.
הרשות השופטת: נשיא בית המשפט העליון ממונה על ידי הנשיא ושאר 13 שופטי בית המשפט העליון ממונים על ידי הנשיא על פי המלצת נשיא בתי המשפט העליון באישור האספה הלאומית. השופטים מכהנים 6 שנים
החוקה מכריזה על דרום קוריאה כרפובליקה דמוקרטית, המשתרעת על "חצי האי הקוריאני והאיים הסמוכים לו", וקובעת כי "הרפובליקה של קוריאה תשאף לאיחוד ותגבש ותבצע מדיניות של איחוד בדרכי שלום המבוסס על עקרונות החירות והדמוקרטיה." ישנם סכסוכים על משמעות המינוח "חירות ודמוקרטיה", אבל התרגום המילולי של המונח בקוריאנית משמעו דמוקרטיה ליברלית.

זכויות הפרט

זכויות האדם מנויות בפרק 2 לחוקה: זכויותיהם וחובותיהם של האזרחים. אנשים לא יוענשו, לא יוצבו תחת הגבלות מונעות ולא יוטל עליהם לעבודות כפייה, אלא על פי הוראות החוק. מי שנעצר או מעוכב, חובה להודיע לו על סיבת מעצרו ועל זכותו לפגוש עורך-דין, ויש להודיע על כך לבני משפחתו. צווים צריכים להיות מונפקים על ידי שופט "באמצעות הליכים מתאימים" ונאשם יכול לתבוע על מעצר פסול במקרים מסוימים. עם זאת, זכויות הפרט מוגבלות על ידי הוראות חוקתיות אחרות וחוקים קיימים, כולל חוק הביטחון הלאומי, אשר מגביל את הזכות להליך הוגן.

בית המשפט לחוקה

החוקה הנוכחית, שנכנסה לתוקף בשנת 1988 הקימה את בית המשפט לחוקה, על פי המודל האירופי. בית המשפט לחוקה הוא בית משפט מיוחד הקובע את חוקתיותם של חוקים, מכריע בסכסוכים בין גופים ממשלתיים, דן בתלונות חוקתיות שהוגשו על ידי אנשים, בהדחות בעלי תפקידים, ובפירוק מפלגות. בחוקות הקודמות היו צורות שונות של ביקורת שיפוטית, אך הרשות השופטת לא הפעילה עצמאות ממשית.
תשעת שופטי בית המשפט  לחוקה מכהנים 6 שנים ולא מוגבלים במספר כהונות. נכון לחודש דצמבר 2004, בית המשפט לחוקה הכריז על 418 חוקים כבלתי חוקתיים וביטל 214 פעולות ממשלתיות.
רגע של עברית


"רגע של עברית" היא פינה יומית בת כדקה בקול ישראל, העוסקת בלשון העברית ובתיקוני לשון.
הפינה, אחת מכמה שעסקו בסוגיות הלשון העברית שפעלו ברדיו בארץ, נוסדה בשנת 1971 על ידי יועץ הלשון הראשון של רשות השידור, אבא בֶּנְדָוִיד, שהיה עורכהּ. (קודם לכן, מ-1955 ועד 1970, הוגשה פינה במתכונת דומה על ידי יוסף מנחם מרגלית, בשם "עברית של יום יום".) במחצית השנייה שנות ה-70 הופסק שידורה, אך חודש כעבור זמן קצר בעקבות ביקוש המאזינים. מאז פרישתו של בנדויד בשנת 1982, עורכת וכותבת את הפינה יועצת הלשון של רשות השידור כיום, רות אלמגור-רמון.
בתחילה שודרה הפינה לפני חדשות השעה שבע בבוקר. במשך השנים שונה זמן השידור, והפינה שודרה בעיקר לפני חדשות השעה ארבע אחר הצהריים.
בשנים הראשונות העבירו הפינות, רובן פרי עטו של בנדויד, מסר חד וברור – הצגת שיבוש לשוני שכיח, וחלופה תקנית. הפינה זכתה לשבחים ולאהדת הציבור, ולצדן לפולמוס ציבורי ולביקורות של בלשנים ולשונאים, בהם חיים רבין, ראובן סיוון ומשה זינגר, שהתנגדו לנימה הפסקנית של הפינה, מכך שבנדויד פוסק בעניינים שלא הוכרעו על ידי האקדמיה ללשון העברית, ומכך שחלק מההצעות ל"תיקון" אינן סוגיה של תקינות לשונית, אלא עניין של טעם וסגנון אישי. בין מתנגדיו של בנדויד היו שכינו את הפינה "רש"ע" (ראשי התיבות של "רגע של עברית"). חמישה בלשנים, בהם ראובן סיוון, פרסמו בעיתונות קול קורא תחת הכותרת "רגע של עברית – לידי בלשנים", שבו דרשו להעביר את הפינה מידיו של בנדויד לידי ועדת בלשנים ומורים ללשון.
ב-1978 קיבלה האקדמיה ללשון העברית את האחריות לתיקונים ולהמלצות המוצגים בפינה.‏

בעריכתה של אלמגור-רמון, התוכנית על פי רוב אינה פוסלת שימוש לשון מסוים, אלא מסבירה את שורשיו ויחד עם זאת מציעה חלופה.
בשנים הראשונות הופיעה הפינה כדיאלוג בין קריין לקריינית – דניאל פאר ועדנה פאר. בין מגישי הפינה במשך השנים: משה חובב, דן כנר, חיותה דביר וליאורה גושן. בשנים האחרונות מגיש אותה מנחם פרי.
בשנת תשל"ד-1974 זכה אבא בנדויד בפרס רשות השידור על הפינה. באותה שנה כונסו המלצותיו ב"מדריך לשון לרדיו ולטלוויזיה" – ספר פנימי של מרכז ההדרכה של רשות השידור, שהיה לתקן בכל מערכות החדשות בארץ.‏
בשנת תש"ם הופיע בהוצאת המחלקה לחינוך מבוגרים שבמשרד החינוך הספר "רגע של עברית: לקט תיקוני לשון ששודרו בקול ישראל", שכתב שלום קרמר וערך אבא בנדויד.
בשנת 2001 הוציאה רות אלמגור-רמון את הספר "רגע של עברית", ובו אוסף קטעי הפינה ברדיו.
אפגניסטן במשחקים האולימפיים לנוער

השתתפות במשחקים

המשלחת הראשונה של אפגניסטן למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה מצומצמת יותר וכללה ספורטאית אחת. כלל הספורטאים קיבלו את כרטיס הכניסה למשחקים באמצעות הוועדה המשולשת.
ז'אק קונפינו

ביוגרפיה

ז'אק קונפינו נולד ב-1892 בלסקובץ למשפחת אומנים יהודית ספרדית. הוא סיים בית ספר יסודי בעירו ובית ספר תיכון בבלגרד. ב-1910 החל בלימודי רפואה באוניברסיטת וינה וב-1917 הוסמך לרפואה באוניברסיטת ברן בשווייץ. בהמשך, התמחה בכירורגיה בלוזאן. ב-1920 שב ליוגוסלביה והשתלב במערך הרפואה הציבורית. בין השאר כיהן כראש מערך הרפואה בביטולה. במאי 1921 שב לעיר הולדתו ונבחר למנהל מערך הרפואה בעיר. במקביל, פתח קליניקה פרטית. ב-1926 התפטר קונפינו ממערך הרפואה הציבורית, פתח וניהל בית חולים פרטי בלסקובץ. בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 כיהן כיושב ראש הקהילה היהודית בלסקובץ. בשלהי 1936 עזב את לסקובץ ועבר לבלגרד. בבלגרד עבד במספר בתי חולים ציבוריים וגם בקליניקות פרטיות.
ב-1943, לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית נלכד קונפינו בידי כוחות צבא איטלקיים. הוא נמלט משביו, הגיע ללוזאן בשווייץ ושם עסק בפעילות פוליטית למען השבת המלוכה ביוגוסלביה. הוא נעצר על ידי השלטונות השווייצריים ולבסוף עזב את המדינה. בשלהי 1944 שב ליוגוסלביה והצטרף למערך הרפואה בכוחות הפרטיזנים של טיטו. בין אוקטובר 1944 למרץ 1946 ניהל את בית החולים הצבאי המרכזי בבלגרד. בהמשך כיהן כרופא הקהילה היהודית בבלגרד. ז'אק קונפינו נפטר בבלגרד ב-1975 והוא בן 83 שנים.
לאורך הקריירה הספרותית שלו שהחלה ב-1934 פרסם קונפינו עשרות סיפורים קצרים, רומנים, דרמות ונובלות. ספריו תורמו למספר שפות ובכללן: אנגלית, גרמנית, פולנית וטורקית. כן כתב את התסריט לסרט הטלוויזיה היוגוסלבי "Екс Гертруде Шулц" מ-1960.
זפת

זפת (עטרן) היא נוזל סמיך וצמיגי שצבעו נע בין חום-צהבהב לשחור, המופק באמצעות זיקוק יבש של חומר אורגני. לרוב זפת מופקת כתוצר לוואי של פחם, אך ניתן להפיקה גם מנפט, כבול או עץ. בורות זפת מכילים למעשה אספלט ולא זפת, ונכון לקרוא להם אגמי אספלט. באנגלית ובצרפתית המונח tar מתייחס בעיקר לתוצר המתקבל מפחם, אך בצפון אירופה הוא מתייחס לתזקיק העץ המשמש בין היתר להוספת טעם לדברי מתיקה. בין היתר משמשת זפת להפקת צבעי מאכל מלאכותיים.
המילה העברית "זפת" משמשת גם כתרגום למונח האנגלי pitch, המציין מספר חומרים נוזליים שצמיגותם גבוהה מאוד, הנראים מוצקים. חומרים אלה נשברים כתוצאה מפגיעה חזקה (כמו מכת פטיש), אך לאורך זמן רב יזרמו כנוזל. מבחינים בין המילים tar ו-pitch, כאשר tar מציינת חומרים נוזליים יחסית, ו-pitch חומרים מוצקים יחסית. זפת מסוג pitch היא מושאו של ניסוי המעבדה הוותיק ביותר בעולם, ניסוי טיפת הזפת.
זפת הייתה מרכיב חיוני בכבישים הראשונים, אשר נקראו "tarmac" (תערובת זפת וחצץ). היא שימשה גם לכיסוי רעפים ולאיטום גגות וגופי ספינות וסירות. היא אף שימשה לאטימת מפרשיות, אך כעת אלה מיוצרות מרכיבים מלאכותיים עמידי מים שביטלו את הצורך באטימה. 
זפת עץ עדיין משמשת לאיטום סירות עץ וגגות, אם כי כיום ישנם חומרי איטום יעילים בהרבה.

סיגריות ועישון

העטרן נמצא בשימוש בסיגריות והוא נשאף על ידי המעשנים. העטרן נדבק לדפנות כלי הנשימה של המעשנים, ופוגע בהם. העטרן משמש גם בתכשירים רפואיים, לדוגמה בשמפו נגד קשקשים.
גבריאל אלמושנינו

בימי האימפריה העות'מאנית

גבריאל אלמושנינו נולד לאברהם (אלברט) בעיר ניקופול, ובה למד בישיבת "בית יוסף" שהקים בשעתו רבי יוסף קארו. בהמשך עלה לארץ ישראל, השתקע בירושלים ובה הוסמך לרבנות. לאחר הסמכתו לרבנות שב לבולגריה וב-1838 מונה לרב הראשי של ניקופול. על ימי שבתו בניקופול יש אגדה שנגלה עליו רבי יוסף קארו בבית הכנסת שלו בעיר. 
ב-1876 מונה לרב הראשי של יהודי סופיה לאחר פטירתו של הרב יהודה עָרֶב.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הורו מפקדי הצבא העות'מאני הנסוג לחייליהם להעלות באש את העיר סופיה. הרב אלמושנינו פנה למפקד הצבא סולימאן הוסני פאשה בבקשה שלא יפגע בעיר. בקשתו נדחתה והעות'מאנים החלו להצית מבנים ומחסני מזון. הרב אלמושנינו גייס רבים מבני הקהילה לפעולות הכיבוי וכך נמנע נזק גדול יותר. בהמשך, בתמיכת הקונסולים הזרים ארגן הרב משלחת נכבדים, הגיע למטה הצבא הרוסי וברך את מפקדיו. במהלך הפגישה ביקש ממפקדי הצבא להורות לחיילים הרוסים שלא לפגוע בבני הקהילה ונכסיה ובקשתו התקבלה.

לאחר כינון נסיכות בולגריה

לאחר סיום המלחמה וכינון נסיכות בולגריה הוזמן הרב אלומשנינו כנציג יהודי בולגריה לכינוס הראשון של האספה הלאומית של בולגריה שנערך בווליקו טרנובו ובמהלכו כוננה חוקת טרנובו. בעקבות כינון החוקה פרסם ראש הממשלה ושר החוץ והדתות של בולגריה דראגן צאנקוב את "התקנון הזמני לניהול הקהילות הדתיות של הנוצרים, המוסלמים והיהודים". 
במסגרת התקנון הזמני נקבע, כי קהל מתפללים בבית כנסת מסוים יוגדר יחידה דתית, בראשו יעמוד רב שימונה על ידי הנהלה שתיבחר על ידי קהל המתפללים ומקרבם. ההנהלה תורכב מ-3 עד 5 שליחי ציבור ותפוקח על ידי משרד הדתות הבולגרי. עוד הותר לנבחרי הקהילה לגבות מס קהילה ונקבע כי הרב הראשי של סופיה, הרב אלמושנינו יכהן כרב הראשי ליהודי הנסיכות ויקבל משכורת שנתית מהמדינה בסך 1,000 לבות. וכך, ב-1880 מונה הרב אלמושנינו לרב הראשי הראשון של בולגריה המודרנית.
בעת מינויו היה הרב אלמושנינו בן 75 שנים. הוא דיבר עברית ולאדינו אך לא שלט בבולגרית ונקלע לראשיתו של מאבק הכוחות בקהילה היהודית בין הנכבדים הוותיקים שכונו נוֹטָאבֶּלִים לבין צעירי הקהילה אשר סברו שהרב אינו מתאים לתפקידו ויש למנות תחתיו רב צעיר ומשכיל. ב-13 בנובמבר 1884 נערך הכינוס הראשון של הקהילות היהודיות בבולגריה ובו נכחו נציגי 11 קהילות.
במהלך הכינוס הוחלט להחליף את הרב אלמושנינו ברב שיובא מחוץ לבולגריה. הבקשה הועברה לשר החוץ והדתות הבולגרי אילייה צאנוב (בבולגרית: Илия Цанов) שהיה אחראי על הטיפול במיעוטים בבולגריה והוא דחה אותה. בעקבות התשובה, נציגי הקהילות פנו לרב אלמושנינו בבקשה שיתפטר מרצונו, אך הוא סרב.
לבסוף, ב-1885 עם הגיעו לגיל 80 התפטר הרב אלמושנינו מתפקידו ושר החוץ והדתות החדש קונסטנטין סטואילוב הסכים לבקשת ראשי הקהילות למנות רב חדש שיובא מחוץ לבולגריה.
עם סיום תפקידו עלה לירושלים. ב-1890 נפטר הרב אלמושנינו משפעת והובא לקבורה בחלקת הספרדים (בוראק-יא') בבית הקברות בהר הזיתים.
קרב כרבלא

מורשת הקרב

לקרב יש חשיבות גדולה להתפתחות מרידות נגד השושלת האומיית, ולהתפתחות האסלאם השיעי. 
הקרב של חוסיין בן עלי מצוין בתקופה של 10 ימים בחודש מוחרם כל שנה על ידי השיעים וכן על ידי רבים מהסונים, ושיאם ביום העשירי, העשוראא.
פרס דיראק

פרס הפיזיקה

הפרס המפורסם ביותר הנקרא על שם דיראק מוענק מדי שנה, החל משנת 1985, על ידי המרכז הבינלאומי לפיזיקה תאורטית על שם עבדוס סלאם בטריאסטה שבאיטליה. הפרס מוענק ב-8 באוגוסט, יום הולדתו של דיראק.
הפרס אינו מוענק למי שכבר זכו בפרס נובל, במדליית פילדס או בפרס וולף. הזוכים בפרס מקבלים כחמשת אלפים דולר.

מדליית והרצאת דיראק

מדליה זאת מוענקת על ידי אוניברסיטת דרום ויילס החדשה שבסידני אוסטרליה והמכון האוסטרלי לפיזיקה החל משנת 1979. ההרצאה והמדליה מציינות את ביקורו של דיראק באוניברסיטה בשנת 1975, אשר נתן במקום כחמש הרצאות.
בין הזוכים במדליה: ניקולס בלומברגן, רוברט הופסטדטר, קלאוס פון קליצינג, הרברט האופטמן, וולפגנג פאול, רוג'ר פנרוז, הרלד פריטש, בריאן שמידט, סרז' הרוש ועוד.

מדליית ופרס פול דיראק (בריטי ואירי)

ניתנות מדי שנה, החל משנת 1987, על ידי המכון לפיזיקה (Institute of Physics), ארגון בריטי ואירי לקידום הפיזיקה. בין הזוכים: סטיבן הוקינג, ג'ון סטיוארט בל, רוג'ר פנרוז, מייקל ברי, דייוויד ג'יימס ת'אולס, פיטר היגס ועוד.

מדליית דיראק בכימיה

מדליה זאת מוענקת על ידי האגודה הבינלאומית לכימיה תאורטית וחישובית (The World Association of Theoretical and Computational Chemists). הפרס הוענק לראשונה בשנת 1998.
ריצות ארוכות (אלבום)

רקע

את האלבום הקליט סובול במהלך חודש פברואר 2016, שמונה שנים לאחר אלבום הסולו הקודם שהוציא במשותף עם המוזיקאי רע מוכיח, אלדוראדו. באלבום שיתף פעולה עם חמישה נגנים שניגנו יחד והוקלטו באופן חי והפקתו בוצעה באמצעות גיוס מימון המונים באתר הדסטארט, באמצעותו גויס סכום היעד על ידי 750 איש. על האלבום כתב סובול שזהו ה"אלבום שרציתי לחזור בו אל הצורה הקלאסית של יצירת אלבומים. כל השירים בו נכתבו ממש בסמוך להקלטות ומהווים עדות קרובה ועכשווית על נקודת הזמן הזו בחיי ועל מה שאני מרגיש ורואה סביבי".
עם יציאתו הגיע האלבום לראש מצעד המכירות השבועי של אתר המוזיקה "מוזיקה נטו".
אושה

היסטוריה

קיבוץ אושה נוסד בקיץ 1937, והיה לקיבוץ הראשון של תנועת הנוער הציוני. הגרעין המייסד שהורכב חניכי תנועת הנוער הציוני בפולין, התארגן עוד ב-1930 בפתח תקווה והכשירו את עצמם להתיישבות במושבות השרון כפר סבא, מגדיאל ופתח תקווה. לאחר שכוונה להתיישב באזור קריית ענבים התבטלה, עברו שני פלגים של הגרעין, שבינתיים התפצל לארבע, לכפר אתא, בהמתנה לעלייה לקרקע לאדמות הקרן הקיימת באושא, כאשר כל אחד משני הפלגים דורש להתיישב באדמות אושא. באוגוסט 1937 נמצאה פשרה, כאשר שטח האדמה שיועד להתיישבות באושא הוכפל ושני הפלגים עלו להתיישבות במרחק של כמה מאות מטרים זה מזה. אחד הפלגים נשא את השם "כפר אושה", והשני, שכונה תל יצחק, עזב את המקום בקיץ 1938 והתיישב בנקודת הקבע שלו בשרון. הגם שהעלייה להתיישבות של אושא לא לוותה בבניית חומה ומגדל, נחשבת אושה לאחד מיישובי חומה ומגדל. באוקטובר 1938 הונחה אבן פינה לשלושה בתים ראשונים של יישוב הקבע, עם תקווה להשלמת הבנייה תוך מספר חודשים.
במלחמת העצמאות הותקפו אושה ורמת יוחנן הסמוכה בידי הגדוד הדרוזי של "צבא ההצלה" של פאוזי אל קאוקג'י, אולם תושבי היישובים הצליחו להדוף את ההתקפות.
במקום מפעל לעדשות פלסטיות ("אופטיפלס") ומספר ענפי משק הכוללים רפת מתקדמת, חוות סוסים, מטעי אבוקדו, נגריה, גידולי שדה ועוד.
מאיר חדש

קורות חיים

נולד בעיירה פאריץ' שבפלך מינסק שבתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בלארוס) לרב בן-ציון ומחלה חדש (חודוש). בגיל 11 החל ללמוד בישיבה לצעירים בשקלוב בראשה עמד באותה עת הרב פסח פרוסקין, לאחר שנתיים נכנס ללמוד בישיבת סלבודקה והפך לתלמידו המובהק של "הסבא מסלבודקה", הרב נתן צבי פינקל, שאת שיחותיו אף ערך ופרסם בספר "אור הצפון". היה מקורב למשגיח הישיבה, הרב אברהם גרודזינסקי שהשפיע רבות על אישיותו.
בהיותו בן 16 עבר אביו לארצות הברית במטרה להביא לשם את שאר בני משפחתו אך מלחמת העולם הראשונה שפרצה אז הפרידה ביניהם, לאחר תקופה נפטרה אמו בפתאומיות ועל כתפיו נפל עֻלָּם של אחיו ואחותו. בזמן המלחמה הועמד בפני כיתת יורים רוסית לאחר שנתפס ללא תעודות, אך ניצל בנס.
בשנת ה'תרפ"ו עלה לארץ ישראל ובחודש תמוז באותה שנה הצטרף לקבוצת הבחורים שפתחה את סניף הישיבה בעיר חברון. על אף היותו צעיר, הורשה להיכנס לשיחותיו של "הסבא מסלובודקה". במאורעות תרפ"ט (1929) ניצל בנס כשהוא שוכב מתחת לגופות חבריו. בשנות השלושים, לאחר פטירת המשגיח הרב יהודה לייב חסמן בשנת ה'תרצ"ו, התמנה כמשגיח בישיבה.
בשנותיו האחרונות כיהן גם כמשגיח בישיבת "עטרת ישראל" שהוקמה על ידי חתנו הרב ברוך מרדכי אזרחי, וכן בישיבת "אור אלחנן" שהקים בנו הרב משה מרדכי חדש, כמו כן מסר שיחות בישיבת תפארת התורה.
הרב חדש נפטר בכ"ט בטבת ה'תשמ"ט ונטמן בחלקת ישיבת חברון בבית הקברות בהר הזיתים.
בנו, הרב משה מרדכי חדש הקים לזכרו את ישיבת "כנסת מאיר" בראשון לציון. על שמו רחוב "הרב מאיר חדש" בשכונת רמת שלמה, ושכונת "רמת מאיר" במודיעין עילית.

משפחתו

הרב חדש היה נשוי לצביה, בתו של הרב נפתלי מנחם הוטנר מרבני איישישוק, שהיה בנו של רבי יוסף זונדל הוטנר מאיישישוק. לאחר עלייתה לארץ ישראל התגוררה צביה אצל בת דודתה חוה לאה קוק אשת רבי צבי יהודה קוק, ואחר כך עברה להתגורר בבית דודה ראש הישיבה בחברון.
אמה של צביה חדש, קריינה, הייתה אחותו של ראש ישיבת סלבודקה הרב משה מרדכי אפשטיין.
אחיו, הרב דוד חדש, שימש שנים רבות כר"מ בישיבת היישוב החדש.
הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית

מורשת

היחידה היא יחידה בעלת מסורת שנשענת על כמה יחידות שפעלו במלחמת העולם השנייה. הראשונה היא סוכנות ה-OSS (המשרד לשירותים אסטרטגיים), שבראשה עמד גנרל ויליאם ג'יי. דונובן, שהפעילה סוכני שטח, אשר צנחו לעורף האויב הנאצי ברחבי אירופה. הסוכנים, אשר פעלו במסגרת מבצע ג'דבורו, על שום העיר ג'דבורו שבסקוטלנד שבסמוך לה הוכשרו הסוכנים, שימשו כקציני קישור למחתרות כמו המחתרת הצרפתית וגייסו סוכנים ומרגלים. כמו כן פעלו כיחידות קומנדו וביצעו פשיטות על מטרות צבאיות של גרמניה הנאצית. 
היחידה השנייה ממנה צמחו הכוחות המיוחדים היא יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית ובהם גדודי הריינג'רים ה-1, עליו פיקד קולונל ויליאם או. דארבי, והגדודים ה-3, וה-4 שהוקמו בעקבות הישגיו של הגדוד הראשון בפלישה לצפון אפריקה במסגרת מבצע לפיד. בפלישה לסיציליה ולאחר מכן לאיטליה בשנת 1943 כבר פעלו הריינג'רס כצוות קרב חטיבתי. הריינג'רס נחתו גם בחוף אומהה במסגרת הפלישה לנורמנדי ולחמו באירופה עד תום המלחמה. בחזית האוקיינוס השקט לחם גדוד הריינג'רס ה-6. וביצע פשיטה לשיחרור 500 שבויים ממחנה השבויים היפני שבקבנטואן אשר בפיליפינים. 
היחידה השלישית ממנה צמחו הכוחות המיוחדים היא כוח השירות המיוחד ה-1 (ה-FSSF), יחידת קומנדו בסדר גודל חטיבתי שהורכבה ממגויסים אמריקנים וקנדים. היחידה, בפיקוד בריגדיר גנרל רוברט פרדריק, יועדה במקור לפעילות בנורווגיה אולם לאחר שהסתיימו אימוני היחידה היא פעלה כחלק מן הארמייה ה-5 במערכה על איטליה. היחידה ביצעה מספר משימות מיוחדות ובהן תפיסת נקודות שליטה ומעברים חיוניים. בדצמבר 1943 כבשה היחידה את הר לה-דיפאנסה, משימה שנחשבה לבלתי אפשרית, אולם ספגו שיעור אבידות גבוה. לאחר מכן סופחו לדיוויזיית הרגלים ה-36 ולחמו בשורותיה כשהם סופגים שיעור אבידות חמור עוד יותר. פרדריק הצטיין בלחימה עד כדי כך שוינסטון צ'רצ'יל הכריז כי הוא הגנרל הלוחם הגדול בכל הזמנים והכוח בפיקודו זכה לכינוי "בריגדת השטן" (Devil's Brigade). לאחר מכן נחתה היחידה באנציו והייתה לכוח הראשון שהגיע לרומא. הכוח פורק בדצמבר 1944.

הקמה

על הקמת היחידה הוחלט בשנת 1952, בהתבסס על המלצותיו של קולונל אדסון ראף, איש צנחנים בעברו, אשר פיקד על המבצע המוצנח הראשון שביצע צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. קבוצת הכוחות המיוחדים הראשונה נוסדה ביוני אותה שנה בפיקוד של קולונל אהרון בנק, איש צוותי הג'דבורו בעברו. בשנת 1961 הטיל נשיא ג'ון פ. קנדי, על הגנרל ויליאם יארבורו את המשימה להקים בית ספר ללוחמה מיוחדת בפורט בראג שיכשיר את אנשי הכוחות המיוחדים של הצבא באופן ממוסד ומאורגן. עוד קבע קנדי כי אנשי היחידה יחבשו לראשם את הכומתה הירוקה משום שבראשית דרכם הוכשרו הריינג'רס וצוותי ג'דבורו בסקוטלנד בידי מדריכי הקומנדו הבריטי אשר חבשו כומתה בצבע זה. לוחמי הכומתתות התיחדו בהתמוחתם ב"לוחמה לא קונבנציונלית" המונח המשמש בצבא האמריקאי לתיאור פעולות שמבוצעות בדרך כלל על ידי כוחות מיוחדים, בפרט הכומתות הירוקות - לוחמה נגד גרילה, לוחמה פסיכולוגית, אימון כוחות גרילה במדינת אויב.

הכשרה

הכשרת הכוחות המיוחדים נערכת בסיס צבא ארצות הברית פורט בראג, צפון קרוליינה במרכז ההכשרה ללוחמה מיוחדת על שם ג'ון קנדי. היא כוללת לוחמה בטרור, סיור, צניחה, חבלה, ולוחמה זעירה. השימוש ביחידה זו הוא בלחימה קונבנציונלית, כנגד כוחות סדירים, כמו גם בלחימה בעצימות נמוכה ומבצעים מיוחדים.
אלחי לויט

ביוגרפיה

נולד וגדל ביפו, בסאכנה דרוויש. בגיל 14 עבר להתגורר בקיבוץ הזורע כילד חוץ, עד גיל 22.
לויט למד תיאטרון בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב ובסדנת משחק מול מצלמה של רותי דייכס. 
לויט השתתף במחזות אמא קוראז' בתיאטרון הקאמרי, מראה מעל הגשר בתיאטרון הבימה, ברנשים וחתיכות בתיאטרון בית ליסין, אירמה לה דוס בתיאטרון חיפה, אסקוריאל ובהשמשים מאת חנוך לוין בתיאטרון הסימטה. כמו כן שיחק בהערב רוקדים של תיאטרון מקומי, חבר באנסמבל עיתים של רנה ירושלמי והתיאטרון הקאמרי, במסגרתו השתתף בחלום ליל קיץ (בתפקיד תזאוס), בהדיבוק ובפרויקט הרצל. כמו כן שיחק בהצגה קפיצה לחו"ל מאת שלומי מוסקוביץ' בתיאטרון תמונע ובהביתה מאת הרולד פינטר בהפקת תיאטרון הנגב בתפקיד טדי.
לויט היה חבר בלהקת הדראג בנות פסיה.
הרופילוס

הרופילוס (ביוונית עתיקה: Ἡρόφιλος, ‏335 - 228 לפנה"ס) היה רופא יווני, ככל הנראה האנטומיסט הראשון בהיסטוריה. נולד בכלקדון שעל מיצרי הבוספורוס (כיום פרבר של איסטנבול), ובילה את מרבית חייו באלכסנדריה, שם היה ממקימי בית הספר לרפואה באלכסנדריה. היה הראשון לבצע מחקר מדעי מסודר על גוויות, שאת תוצאותיו העלה על הכתב בתשעה חיבורים שכולם אבדו. מחקריו סללו את דרכה של השיטה המדעית. טרטוליאנוס מתאר כיצד הרופילוס ביצע ניתוחים בכ-600 אסירים בעודם בחיים לצורכי מחקר (יש לזכור, עם זאת, שלטרטוליאנוס, שחי מאות רבות אחרי הרופילוס, הייתה מטרה לתאר את מעשי הרופילוס כאכזריים).
הרופילוס היה הראשון לייחס תכונות של חשיבה ושכל למוח, ותיאר לראשונה את ההבדלים בין המוח הגדול והמוח הקטן. קבע את הקשר בין העצב מניע העיניים ועצב הראייה ליכולת הראיה והשליטה בגלגל העין. הוא זיהה כי יש קשר בין שינוי בלחץ הדם וקצב הדופק למחלות, דבר שסייע לו באבחון חולים. לצורך מדידת קצב הדופק, הוא בנה קלפסידרה. הוא תיאר לראשונה את ההבדל בין עורקים וורידים (אם כי לא הבין את מחזור הדם). הוא הראשון שגילה את הביצית, כחלק ממחקרו על הרבייה האנושית.
יוסוף רזא גילאני

ביוגרפיה

גילאני נולד בקראצ'י למשפחה בעלת השפעה פוליטית ממולטאן. הוא בעל תואר ראשון ותואר שני בעיתונאות מאוניברסיטת פונג'ב. החל את פעילות הפוליטית ב-1978 בעת הממשל הצבאי של מוחמד זיא-אל-חאק. שימש בין 1993 ל-1996 כיושב ראש הפרלמנט בתקופה שבה כיהנה בנזיר בוטו כראש ממשלת פקיסטן מטעם מפלגת העם הפקיסטני (PPP). מאוחר יותר הוא ריצה חמש שנות מאסר בכלא הפקיסטני לאחר שהואשם בניצול לרעה של סמכויותיו. הוא מעולם לא הורשע, ושוחרר ב-2005. 
גילאני נבחר בפרלמנט לראש ממשלה לאחר שרצח בנזיר בוטו הביא בסופו של דבר להתפטרותו של פרבז מושארף. הוא נבחר ב-23 במרץ 2008 ברוב של 264 מול 42 קולות. קודמו בתפקיד היה מוחמד מיאן סומרו ששרת כראש ממשלה זמנית מיד לאחר התפטרות מושארף מנובמבר 2007 עד מרץ 2008. בתקופת שלטונה של בנזיר בוטו היה גילאני יושב ראש האספה הלאומית. תחת שלטון פרבז מושארף הוא נעצר ונכלא לחמש שנים, במהלכן סירב להגיע לעסקה עם השלטונות כדי להשתחרר.
הצעד הראשון של גילאני כראש ממשלה היה מתן הוראה לשחרר ממעצר בית את ראש בית המשפט העליון ושופטים נוספים. השופטים נעצרו בהוראה של מושרף, כיוון שהכריזו שבחירתו אינה חוקית.
ב-3 ביוני 2008 הוא שרד התנקשות בחייו.
ביוני 2012 גילאני הודח מתפקידו בעקבות פסיקת בית המשפט העליון של פקיסטן.
הוא נשוי ויש לו ארבעה בנים ובת. ב-9 במאי 2016 בנו עלי חיידר גילאני נחטף בידי קבוצה המקושרת עם אל-קאעדה, ושהה בשבי כשלוש שנים. הוא חולץ במבצע צבאי משותף של כוחות נאט"ו וצבא אפגניסטן.