google/wiki40b huggingface dataset:
פרנסיס בדפורד (צלם)

קורות חייו

פרנסיס בדפורד היה בנו הבכור של האדריכל פרנסיס אוקטביוס בדפורד (1858-1784), שנודע כאדריכל של כנסיות.
הוא עצמו התחיל את הקריירה כשרטט אדריכלי וליתוגרף, לפני שהקדיש את עצמו לאמנות הצילום בשנות ה-1850 המוקדמות.
ציוריו נסבו סביב נושאים אדריכליים:"הכנסייה החדשה בטרנסטול" (1833), "מנזר וסטמינסטר (1846), "הקתדרלה בקנטרברי" (1847), "מגדל מגדלן, אוקספורד" (1848), "יורק מינסטר" (1849) וכו'.
הציג בתערוכות השנתיות שבאקדמיה המלכותית לפחות תשע פעמים בשנים 1849-1833.
כליתוגרף הצטיין באיור ספרים בנושאי אדריכלות ונחשב לאמן בתחום הכרומו-ליתוגרפיה.
את פעילותו כצלם התחיל כחובב בסביבות שנת 1852, כשהתכוון בהתחלה להיעזר בטכניקה פוטוגרפית בעבודתו הליתוגרפית.
אחרי שיפורים בטכניקת הצילום - תהליך הקולודיון - הודות לפרדריק סקוט ארצ'ר, הצילום, שעשה את צעדיו הראשונים באנגליה בשנות ה-1830, הפך ליותר נגיש ושימושי ועורר התלהבות רבה בקרב ארכאולוגים, אנתרופולוגים, גאולוגים, בוטנאים, היסטוריונים של האדריכלות ושל האמנויות, אנשי מדע ומשכילים רבים בגלל האפשרויות שפתח בפני תחומי מחקר רבים. 
בדפורד השתמש בעיקר תשלילים של קולודיון ובהדפסי נייר אלבומן ויצר החל משנת 1851 ועד שנת מותו כ-9,000 תשלילים. 
בשנת 1854 נתבקש במרלבורו האוס על ידי המלכה ויקטוריה, לצלם חפצי ערך מן האוסף המלכותי.
חלק מציורים אלה הציג בדפורד בתערוכה הראשונה של החברה הבריטית לצילום, שהתקיימה באותה שנה.
בדפורד גילה עיניין לא רק בתועלת המעשית של הצילום אלא גם בצדדיו האמנותיים, למשל בנוגע לצילומי נופים.
בתערוכה שנייה בשנת 1855 הציג מראות מיורקשייר. כעבור שנה נוספת הציג צילום של קתדרלת קנטרברי
המלכה ויקטוריה רכשה בעצמה צילומים רבים של בדפורד מתערוכות החברה הבריטית לצילום, לימים החברה המלכותית לצילום. בשנת 1857 כמתנת יום הולדת לנסיך אלברט, בעלה, שלחה המלכה את בדפורד לצלם כשישים לתמונות במקומות ילדותו של אלברט בקובורג בבוואריה. שנה לאחר מכן ערך בדפורד צילומים גם בעיר גותה שבגרמניה.
בתמיכת הנסיך אלברט, עסק בדפורד באותה תקופה בפרויקט התערוכה "אוצרות אמנות" במנצ'סטר. ציורים אלה היוו בסיס לאיורים הכרומוליתוגרפיים שיצר בשביל הספר "אוצרות הממלכה המאוחדת", שפורסם ב-1860.
בשנים 1860- 1870 ברדפורד נסע בכל רחבי בריטניה עם קמרות גדולות-ממדים וציוד נייד של לוחות רטובים.
ב-1862 נבחר על ידי המלכה ויקטוריה ללוות את יורש העצר של בריטניה במסע לימודים למזרח התיכון, תוך דגש על ארצות המקרא, ולהנציח את הביקור והאתרים ההיסטוריים החשובים. 
בדפורד כיהן פעמיים כסגן יושב ראש החברה הבריטית לצילום (1861).

תערוכות

ב-19 בפברואר 2009 התקיימה מכירה פומבית של עבודותיו שבשלושה אלבומים שיצר במהלך המסע למזרח הקרוב שערך נסיך ויילס בשנת 1862. האלבומים נמכרו תמורת 132,000 דולר.
פריבירד איירליינס

היסטוריה

חברת התעופה הוקמה ביוני 2000, והחלה את פעילותה ב-5 באפריל 2001 עם שירות בין איסטנבול, לליון באמצעות מטוס " מקדונל דאגלס MD-83 . בנובמבר 2003 קיבלה החברה את מטוס האיירבוס A320-200 הראשון שלה.
ברכת השחיטה

מקור המצווה לשחוט

הציווי על השחיטה נלמד מן הפסוק בתורה: "כִּי-יִרְחַק מִמְּךָ הַמָּקוֹם, אֲשֶׁר יִבְחַר ה' אֱלֹהֶיךָ לָשׂוּם שְׁמוֹ שָׁם, וְזָבַחְתָּ מִבְּקָרְךָ וּמִצֹּאנְךָ אֲשֶׁר נָתַן ה' לְךָ, כַּאֲשֶׁר צִוִּיתִךָ וְאָכַלְתָּ, בִּשְׁעָרֶיךָ, בְּכֹל, אַוַּת נַפְשֶׁךָ".
אין חובה על אדם לאכול בשר, ועל כן אין ציווי כללי על שחיטה, אלא מי שחשקה נפשו לאכול בשר, מתחייב בשחיטה. מסיבה זאת נוסח הברכה הוא "וְצִוָּנוּ עַל הַשְּׁחִיטָה" ולא "וְצִוָּנוּ לִשְׁחֹט" כמו במצוות שחייבים בהם ללא תנאי, כגון תפילין ("וְצִוָּנוּ לְהַנִּיחַ") או מי שמל את בנו בעצמו ("וְצִוָּנוּ לָמוּל").
כיון שאין חיוב לשחוט, לכן ניתן לברך על השחיטה בישיבה, ולא כשאר ברכות המצוות שחובה לברך אותן בעמידה

השוחט בלא ברכה

להלכה, ברכת השחיטה אינה מעכבת את השחיטה, ולכן השוחט בלא ברכה עלתה לו שחיטה ובשר הבהמה או העוף כשר לאכילה. דין זה מוסכם בקרב הראשונים ובהתאם לכך שכל ברכות המצוות אינן מעכבות את קיום המצווה. אולם בתשובת הגאונים נמצאה דעה הסוברת כי השוחט במזיד בלא ברכה, לוקה והבשר נאסר על השוחט באכילה. דין זה הוא סנקציה מיוחדת שהוטלה על השוחט בלבד, הבשר עצמו מותר לאכילה לכל. ויש מן האחרונים שנקט כדעה זו להלכה ולמעשה. דעת יחיד חריגה נמצאת בספר "הלכות ארץ ישראל" של אלדד הדני, ולפיה הבשר שנשחט בלא ברכה נאסר באכילה.

הפסקה בין הברכה לשחיטה

אין להפסיק, בשום מעשה, בין הברכה לשחיטה. אך אם עליו לעשות מעשה הקשור לשחיטה, כגון שצריך לבדוק את הסכין, או צריך אפילו לתקנו, יכול לעשותו, ובלבד שלא יסיח את דעתו מן השחיטה.
מסיבה זאת, אין לדבר בין הברכה לשחיטה, אלא אם כן מדבר בצורכי השחיטה עצמה.
מי שמתכוון לשחוט יותר מבעל חיים אחד, לא ידבר או יפסיק, עד לאחר שחיטת האחרון. ואם הפסיק, במידה ומדובר בשחיטת חיה או עוף, צריך לכסות את הדם בברכה, לברך שנית "על השחיטה" ולהמשיך בשחיטה, אך על כיסוי הדם השני כבר לא יברך.

הפסקה לדבר מצווה שאינו מצורכי השחיטה

אם מיד לאחר ברכת השחיטה, נקלע לידיו של השוחט דבר מצווה, כגון: עניית אמן, עניית "בָּרוּךְ ה' הַמְּבֹרָךְ לָעוֹלָם וָעֵד", עניית "קָדוֹשׁ, קָדוֹשׁ, קָדוֹשׁ", או שראה ברק, או שמע קול רעם, מבאר בעל השמלה חדשה, כי אם שומע את שאר העונים, יוצא ידי חובתו, על פי הכלל של שומע כעונה. אך אם לא שמע, לא יפסיק, ואם הפסיק, צריך לחזור ולברך ברכת השחיטה.
כאשר דבר המצווה, נקלע לידיו של השוחט, בין שחיטה לשחיטה, ולא מיד לאחר הברכה. אם הפסיק כדי לענות אמן וכו', אינו צריך לחזור ולברך את ברכת השחיטה, אלא חוזר ושוחט הלאה.

גדר הברכה

גדר ברכת השחיטה לפי פשוטו הוא בכלל ברכת המצוות, אך הט"ז בפירושו ליורה דעה, סובר שברכת השחיטה היא בכלל ברכות השבח על שאסר לנו ה' לאכול קודם שחיטה.

כוונה

כאשר השוחט מברך עליו לכוון למצוות שחיטתם של בעלי החיים המונחים לפניו. לכן, שוחט שסיים לשחוט, כיסה את הדם, ולאחר מכן הביאו לפניו בעל חיים נוסף, חוזר ומברך את ברכת השחיטה.
יוסף טרגין

יוסף טרגין (1925 - יוני 1990) היה מורה, קריין ושדרן רדיו ישראלי.
יוסף טרגין נולד בשנת 1925 בריגה שבלטביה. החל את הקריירה הרדיופונית שלו בשירות חובה בגלי צה"ל, שם נמנה עם המחזור הראשון. עם שחרורו מצה"ל המשיך במשימות קריינות בגלי צה"ל במסגרת שירות המילואים וכאזרח, בין השאר בקריאת פרק בתנ"ך לכבוד שבת. במקביל עבד בקול ישראל כקריין, וכן כמורה לספרות בגימנסיה "אחד העם" בפתח תקווה.
בתוך זמן קצר החל לערוך ולשדר תוכנית מדעית קבועה, ששודרה מדי שבת בבוקר במשך כ-30 שנה. שמה הראשון היה "מה חדש במדע", והוא שונה אחר כך ל"עולם המדע". תחילה היו לו שני שותפים מדענים ממכון ויצמן למדע, ובמשך הזמן היה לעורך הבלעדי. בעקבותיה הוציא את הספר עולם המדע: מבחר משדרים ב"קול ישראל" בהוצאת עם עובד (1967, 199 עמודים). ערך תוכניות נוספות בגלי צה"ל וב"קול ישראל", כגון תוכניות לחגים.
בשנת 1972 קיבל תואר מוסמך בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "החירות אצל קאנט". בשנת 1980 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטה זו, על עבודה שכותרתה "על החרות".
נישא לדליה, פסיכולוגית במקצועה.
שחף שחור

תיאור המין

השחף השחור הוא שחף דק גיזרה, שנודד למרחקים ארוכים. בוגרי השחף השחור הם בעלי גב וכנפיים בגוון שחור או אפור כהה מאד, ללא ניגודיות בין קצה הכנף שלהם (צבע-שחור) לבין שאר הכנף והגב. צעירי השחף השחור הם בממוצע כהים יותר משאר השחפים בישראל, במיוחד בגב ובתת הכנף. בכל הגילאים השחפים במבנם ארוכי גוף - כנפיים ארוכות הבולטות הרחק מעבר לקצה הזנב. השחף הבלטי, שנקרא גם שחף שחור, מהווה למעשה רצף של קבוצות המתערבבות ביניהן באזורי המפגש.

מידותיו של השחף השחור

אורך גוף: 48 - 56 ס"מ. מוטת כנף: 117 - 134 ס"מ.

תפוצה

תפוצתם של השחפים השחורים הוא בצפון נורווגיה, פינלנד, שוודיה, במערב רוסייה, דנמרק, מזרח אפריקה, בריטניה, מערב אירופה ובישראל.
השחף השחור דוגר על הביצים בעיקר בפינלנד אך גם מעט בנורווגיה, בשוודיה, במערב רוסיה, בדנמרק ובבריטניה.
בנדידתם, חלקם נודדים דרומה למזרח אפריקה, וחלקם נשארים להעביר את חורפם בישראל, לחופי הים התיכון. נדידת הסתיו מתחילה בספטמבר, ונדידת האביב מגיעה לשיאה באמצע מרץ.
אוכלוסיית השחפים הדוגרת בבריטניה, Graellsii, היא בעלת הגוון הבהיר ביותר לחלקים העליונים. הקבוצה הדוגרת במערב אירופה, Intermedius, היא בעלת גוון כהה למדי, כמעט שחור, לחלקים העליונים. חלק ניכר מהאוכלוסייה שדוגרת בפינלנד מטובעת בטבעות צבעוניות בשטחי הקינון, ומדי שנה נצפים בישראל בחודשים פברואר-מאי מאות פרטים בעלי טבעות צבעוניות בעיקר מפינלנד.

בישראל

הפעם הראשונה ששחף זה ניצפה בישראל, ארעה כאשר מבעד לטלסקופים גילו צפרים ישראלים שחף שחור עם טבעת צבע על רגל אחת ומעין משדר על רגלו השנייה. קבוצת הצפרים תיעדו את השחף וקראו את פרטי הטבעת - JE0H הנחשבים לתעודת הזהות של הציפור. לאחר שהתמונות נשלחו למומחה השחפים אמיר בן דב התברר כי השחף שנצפה הוא שחף שחור (מערבי) מתת המין Graellsii, ושזו הפעם הראשונה בה נצפה תת-המין הזה בישראל.
האתר שבו השחפים השחורים מעדיפים לעצור בישראל, הוא מצפון לאשדוד, סביב תחנת המעבר של אשדוד, אגני ההחדרה, יבנה, וחוף הים מצפון לנמל אשדוד. אך במעופם, השחפים השחורים נצפים לכל אורך חוף הים התיכון ובבריכות דגים בכל הארץ, מראה שהוא מיוחד לעין. במהלך האביב להקות גדולות נצפות באילת לפני חציית המדבר במעופם צפונה בגובה רב.
בנטון טרוויזו

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1954, ונמכר בשנת 1982 לחברת הביגוד וההלבשה "בנטון". למרות זאת, נותר השם הרשמי של המועדון פלקנסטרו טרוויזו. בשנים שבין היווסדות המועדון לקנייתו על ידי בנטון, לא הייתה לקבוצה הרבה הצלחה באיטליה. הפריצה של בנטון טרוויזו התרחשה בשנות ה-90, ומאז זכתה הקבוצה ב-5 אליפויות.

ההצלחה באיטליה

האליפות הראשונה של בנטון טרוויזו הייתה בעונת 1991/1992, כאשר הוחתם בקבוצה השחקן הטוב ביותר באירופה באותם ימים, טוני קוקוץ', ששיחק בק.ק ספליט שזכתה בגביע אירופה לאלופות שלוש עונות ברציפות. בנטון העפילה לגמר ומנעה מסקבוליני פזארו דאבל, וניצחה אותה בסדרת משחקי גמר הפלייאוף 1:3. בעונת 1996/1997 זכתה באליפות, לאחר שגברה על טים סיסטם בולוניה בסדרת פלייאוף מותחת 2:3. בעונת 2001/2002 שיחקה פעם נוספת מול בולוניה והביסה אותה בסדרת המשחקים 0:3. עונה לאחר מכן, נפגשו שתי הקבוצות שוב בגמר הפלייאוף האיטלקי, וגם הפעם ניצחה בנטון 1:3, ובנוסף, באותה עונה בנטון זכתה גם בגביע האיטלקי אחרי ניצחון על קאנטו בגמר 86:77 והשלימה דאבל ראשון בהיסטוריה של הקבוצה. 
לאחר הפסקה של שנתיים מן התואר האיטלקי, הגיע לקבוצה המאמן הישראלי דייוויד בלאט. באותה עונה, זכתה בנטון טרוויזו באליפות החמישית בתולדותיה, לאחר שגברה על קלימאמיו בולוניה בתוצאה 1:3 בסדרת הגמר.
שנה לאחר מכן זכתה הקבוצה בגביע, אולם שיתוף של שחקן שלא כדין גרם להורדת נקודות ממאזנה לירידה לתחתית הטבלה. כתוצאה מכך, איבדה הקבוצה את מקומה ביורוליג.
בסיום עונת 2011/2012 ירדה הקבוצה לליגה השלישית בכדורסל באיטליה בעקבות בעיות כלכליות ושמה הוחלף לאוניברסו טרוויזו באסקט.

באירופה


בנטון הצליחה להגיע 4 פעמים לפיינל פור של הסופרוליג בשנים 1993 ו-1998 וליורוליג בשנים 2002 ו-2003, והישגי השיא שלה היו שני משחקי גמר שאליהם העפילה, הראשון ב-1993 שנערך באתונה בו הפסידה ללימוז' 59:55, ובפעם השנייה כאשר נפגשה בגמר נגד ברצלונה בגמר שנערך בברצלונה ב-2003, אך שוב הפסידה 65:76. 
בנוסף, בנטון זכתה פעמיים במפעלים אירופאים - פעם אחת בגביע האירופי בשנת 1995, כאשר גברה על טאו ויטוריה הספרדית בתוצאה 86:94. בנטון זכתה באותו מפעל בפעם השנייה ב-1999 (שם המפעל נקרא אז יורוקאפ) כאשר גברה על ולנסיה הספרדית בתוצאה 60:64.
בית הכנסת בשומן

המבנה

כאמור, ב-1830 הוקם צריף בית כנסת במרכז שכונת החצר, אשר הפך לצר מלהכיל את מספר המתפללים. כאשר הוחלט להקים מבנה חדש ומודרני פרצה מחלוקת בין צעירי הקהילה אשר ביקשו להקים מבנה מפואר ברוח עידן התחייה הלאומית הבולגרית לבין הוותיקים שביקשו להקים מבנה צנוע כדוגמת קודמו. ידם של הצעירים הייתה על העליונה וב-1860 נחנך המבנה החדש בן שתי הקומות. ב-1943 התקין מהנדס ממגורשי סופיה שעון שמש על קיר המבנה וזה הפך לאחד מסמלי העיר. ב-1950, לאחר העלייה ההמונית לישראל פסק השימוש בבית הכנסת והוא הפך למחסן. ב-1964 הועברו שתי פרוכות מבית הכנסת בשומן לבית הכנסת בסופיה. בתקופת הרפובליקה העממית של בולגריה תוכנן להסב את המבנה לאולם קונצרטים, אך התוכניות לא מומשו. ב-1975 הוכרז המבנה אתר מורשת בולגרי, אך לא בוצעו בו עבודות שיקום כלשהן. ב-1995 קרסה תקרת המבנה ומספר שנים לאחר מכן נהרס באופן יזום על ידי הרשות המקומית. שתי מזרקות אבן שהיו בחזית בית הכנסת שרדו. על אחת מהן חקוקה כתובת בעברית: "כל ישראל ערבים זה לזה". שתי המזרקות הועברו לחצר מוזיאון ההיסטוריה של שומן.
ג'וזף לוטון קולינס

ראשית חייו

קולינס נולד ב-1 במאי 1896 בניו אורלינס, לואיזיאנה למשפחה ממוצא אירי. ביוני 1913 נכנס קולינס לווסט פוינט, וב-20 באפריל 1917 סיים את לימודיו ומונה ללוטננט משנה בצבא ארצות הברית. יחד מו סיימו גם מת'יו רידג'וויי, מארק קלארק, נורמן קוטה, ועוד רבים אחרים שהגיעו לתפקידי פיקוד בכירים במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה.

קריירה צבאית

קולינס צורף לרגימנט הרגלים ה-22, ואף לחם עמו בחזית המערבית. במאי 1917 הועלה קולינס לדרגת לוטננט, ובאוגוסט הועלה לדרגת קפטן באופן זמני, שאושרה ביוני 1918. בספטמבר 1918 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ה-22, ובאוקטובר מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ה-18. לאחר סיום המלחמה נשאר קולינס בגרמניה, ומילא תפקידי מטה שונים.
בשנת 1921 התחתן קולינס עם גלאדיס אסטרברוק, ובמהלך השנים הבאות מילא תפקידי מטה שונים בצבא. באוגוסט 1932 הועלה קולינס לדרגת מייג'ור, ונשלח לפיליפינים שם כיהן כקצין מטה. בשנים 1937–1938 למד קולינס במכללות הצבאיות, ולאחר מכן מונה למדריך באקדמיה הצבאית. באוגוסט 1940 הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וביוני 1941 מונה לראש מטה הקורפוס ה-7.

מלחמת העולם השנייה

לאחר המתקפה על פרל הארבור בדצמבר 1941, הועלה קולינס לדרגת קולונל. בפברואר 1942 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל, ובמאי אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. קולינס שימש כראש מטה פיקוד הצבא בהוואי, ולאחר מכן מונה למפקד הדיוויזיה ה-25, עמה לחם בקרב גוודלקנל ובמערכה על ניו ג'ורג'יה. בעת מינויו למפקד הדיוויזיה, היה קולינס מפקד הדיוויזיה הצעיר ביותר בצבא, ועל תפקודו בקרבות קיבל את הכינוי "ג'ו הברק".
בשנת 1944 מונה קולינס למפקד הקורפוס ה-7, ובכך היה למפקד הקורפוס הצעיר ביותר בצבא. קולינס פיקד על הקורפוס במהלך כל הלחימה בחזית המערבית, ובכלל זה במהלך הפלישה לנורמנדי, המערכה בנורמנדי, מבצע קוברה, קרב פאלז, קרב יער הורטגן, קרב הארדנים ופלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה. באפריל 1945 קיבל קולינס דרגת לוטננט גנרל זמנית, וביוני אותה שנה קיבל דרגת קבע של בריגדיר גנרל.

לאחר המלחמה

באוגוסט 1945 מונה קולינס לסגן הרמטכ"ל של זרוע היבשה בצבא, ובדצמבר אותה שנה מונה למנהל המידע של צבא ארצות הברית. בשנת 1947 מונה קולינס לסגן ראש מטה צבא ארצות הברית, ובינואר 1948 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל.
ב-16 באוגוסט 1949 מונה קולינס לראש מטה צבא ארצות הברית, ופיקד עליו במהלך מלחמת קוריאה וכן במהלך ביסוס נאט"ו. בשנת 1953 מונה קולינס לנציג ארצות הברית בנאט"ו, ובשנת 1954 נשלח כנציג צבא ארצות הברית לוייטנאם. בשנת 1955 חזר קולינס לתפקידו בנאט"ו, ובמרץ 1956 פרש מהצבא.
ב-12 בספטמבר 1987 מת קולינס בביתו בוושינגטון די.סי., ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, וירג'יניה.
קרלו שטרנגר

ביוגרפיה

שטרנגר נולד בבזל לאם בלגית ולאב שווייצרי, שניהם יהודים דתיים, וקיבל חינוך דתי-ציוני. אחיו (גבריאל שטרנגר) ואחותו אף הם פסיכולוגים. הוא סיפר בראיון שעד גיל 18 הספיק לקרוא, בין השאר, את כל כתבי פרויד, קאנט וניטשה, ביחד עם לימודי תורה וגמרא. בצעירותו עבד כחזן. בנעוריו איבד את האמונה באלוהים, ובגיל 17 חדל להניח תפילין. למד בישיבה שנה אחת בלבד  ואז יצא בשאלה. בגיל 20 עלה לישראל והחל ללמוד פסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים; סיים דוקטורט משולב בשני התחומים. בגיל 25 החל ללמד במשרה מלאה באוניברסיטה קורסים בפילוסופיה. עם הזמן התמחה והחל ללמד גם פסיכולוגיה.
מ-2004 משמש שטרנגר כפרופסור חבר ומרצה באוניברסיטת תל אביב. בנוסף הוא משמש כפסיכולוג קליני ומקבל מטופלים באופן פרטי.
בשנת 2005 הקים שטרנגר יחד עם אריה רוטנברג, פרסומאי, שעמו כתב ספר, מכון הנקרא life-take2. מטרת המכון היא לעודד את הרעיון שבחברה המודרנית, שבה תוחלת החיים גבוהה, אנשים צריכים לעבור מספר קריירות בחייהם ולא אחת כפי שמקובל, ולקיים סדנאות לאנשים המעוניינים לעשות שינוי שכזה.
שטרנגר מפרסם מעת לעת מאמרי דעה בעיתון "הארץ" וב"גארדיאן" הבריטי, שמתאפיינים בגישה ליברלית ושמאל מדינית. במשך עשר שנים היה חבר בוועד המנהל של אמנות לעם.
שטרנגר השתתף בתוכנית "הרב והפרופסור" ב"ערוץ אורות" יחד עם הרב אורי שרקי בהנחיית אלעזר שטורם על נושאים אקטואליים.
התחתן בגיל 47 עם יוליה אלעד-שטרנגר, פסיכולוגית ומתרגמת. הם מתגוררים בצפון תל אביב.
בלד (הונגריה)

יהודי בלד

בשנת 1785 החלה להיבנות קהילה יהודית בכפר, מרביתם עסקו במסחר וזאת בעקבות האיסור המקומי של רכישת אדמות. ולאחר כחמש שנים, בשנת 1790 נחנכו במקום בית כנסת ובית עלמין. עד שנת 1930 מנתה הקהילה 336 יהודים ובשנת 1944 מנתה 315 יהודים.
לאחר עליית השלטון הנאצי החלו להישלח צעירים יהודים בגיל גיוס לעבודות כפייה ובאביב של 1944, לאחר שנכנסו הכוחות הגרמנים להונגריה, נלקחו גם יהודים מבוגרים. אלה שהועסקו בידי עיריית שופרון ניצלו מגירוש למחנה ההשמדה אושוויץ.
באפריל 1944, הוקם בבלד גטו בו רוכזו כ-360 יהודים מהכפר ועוד 72 יהודים מהיישובים הסמוכים.
ב-30 ביוני 1944 הועברו מקצתם לגטו בסומבטהיי והיתר, ב-5 ביולי נאספו בתחנת הרכבת של שופרון ומשם הוסעו למחנה הריכוז באושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו 44 יהודים ניצולי מחנות עבודה והחלו לשקם את חייהם בכפר יחד עם שיפוץ מבני הקהילה והבית כנסת. הניצולים התקבלו בידי התושבים המקומיים באיבה ואלו סירבו להחזיר להם את הרכוש שנלקח לפני המלחמה. בשנת 1957 התגוררו במקום כעשרים יהודים.
והארץ אינה יודעת

העלילה

משפחה של "כורים חופשיים" שחיים על החללית "אל קוואדור" עובדת באסטרואיד גדול בחגורת קויפר כאשר הם מזהים את מה שנראה כספינה זרה המאטה ממהירות האור ונכנסת למערכת השמש. בינתיים, לם ג'וקס, בנו ויורשו של מייסד תאגיד הכרייה הגדול ג'וק, נמצא אף הוא באזור המרוחק. הרחק מעיניהם הסקרניות של המתחרים, הוא מקיים בסתר ניסויים על "גלייזר" (לייזר כוח המשיכה) שמבטיח לחולל מהפכה בכרייה וחציבת משאבים באסטרואידים. במקביל בכדור-הארץ, קפטן וייט אות'ול יוצא לגייס לוחמים מהשירות האווירי המיוחד של ניו זילנד ליחידה בינלאומית מיוחדת עוד יותר בשם "משטרת המבצעים הניידת" (ממ"ן).
לם מורה לספינה שלו "להעיף" (להשתלט על האסטרואיד בדרך אלימה בזמן שהם עליו ולהשליך אותם לחלל ללא אפשרות לחזור) את אל קוואדור מן האסטרואיד שאותו הם כורים, כי זה האסטרואיד היחיד באזור שמתאים לניסוי שלו. במהלך התנגשות אלימה, חבר צוות של "אל קוואדור" נהרג. הכורים פורצים לרשת הספינה, מוסרים הודעה ללם, ושומרים גיבוי של קובצי הספינה כולל קבצים סודיים הנוגעים לגלייזר. לם, החושש משערורייה הקשורה למותו של חבר הצוות מאל קוואדור וממכירת הקבצים הסודיים הנוגעים לגלייזר למתחרים, יוצא לתחנת השקילה ארבע, שם שהוא מתכוון להשאיר האקר שיפרוץ למחשב של אל קוואדור כשהם יגיעו לשם וימחוק את הקבצים שברשות אל קוואדור.
הציוד של "אל קוואדור" נהרס, והצוות אינו מסוגל להזהיר עוד ספינת כרייה על הפולש, ויכול רק לצפות בחוסר אונים בחייזרים שהורגים אותם. "אל קוואדור" מצילה כמה ניצולים. בינתיים, ויקטור (נער מ"אל קוואדור") ביצע שינוי ב"ספינת בזק" אוטומטית (הכלי משמש בדרך כלל כדי לשלוח עיבודי מתכות לירח, והוא מהיר בהרבה מכל ספינה מאוישת) כדי שיוכל לשאת אדם אחד כדי להזהיר את כדור הארץ. כאשר תא ההתקפה החייזרי מגיע ל"אל קוואדור", צוות ספינת הכרייה מצליח להרוס את התא בעזרת ציוד כרייה. במהלך ההתקפה, חייזרים יוצאים לקרב נגד בני האדם, וצוות אל קוואדור מגלה את הפיזיולוגיה שלהם, שהוא דמוית נמלה.
"אל קוואדור" טסים לתחנת השקילה ארבע להשתמש במשדר הלייזר (מכשיר לתקשורת ארוכת טווח) שלהם. כגיבוי, ויקטור מתנדב לקחת ספינת הבזק עם ראיות על חייזרים עוינים לירח. המסע מסוכן, אבל החובה שלו ברורה.
בינתיים, הספינה של לם עושה את דרכה לתחנת השקילה ארבע, ומשאירה מאחור האקר לפשוט על הקבצים של "אל קוואדור", אבל לפני שאל קוואדור מגיעים, ספינת חייזרים משמידה את התחנה.
"אל קוואדור" שולח תשדורת קצרת-טווח, ומצליח ליצור קשר עם ספינת כריה סינית ועם ספינתו של לם, והם מחליטים לתקוף את הספינה. אל קוואדור שולחת את הנשים והילדים לסיפון הספינה הסינית, שקטנה מכדי לעזור בהתקפה. התוכנית היא לנטוע חומרי נפץ לאורך הדופן של הספינה החייזרית. אחד מהם התפוצץ מוקדם, ובכך משך את תשומת הלב של החייזרים (המכונים עתה פורמיקים, השם המדעי לקבוצת הנמלים), אשר מתקיפים את האנשים על הספינה, לם בורח אך אל קוואדור מושמדת, כשהיא מסרבת לנטוש את אנשיה שחלקם נמצאו עדיין על סיפון הספינה הפורמיקית.
ויקטור מגיע לירח, אך כולם מתעלמים מאזהרותיו, והוא במעצר כי לא הגיע לשם בדרך חוקית. בינתיים, קפטן וייט מכין את ממ"ן לכל מצב, כולל התקפת חייזרים היפותטית. לוויקטור בסופו של דבר מוקצית עובדת סוציאלית שמאמינה לסיפור שלו ומסייעת לו לשדר את הראיות ברשתות.
קצה קרבוקסילי

קצה קרבוקסילי (נקרא גם C טרמינל) הוא הקצה של שרשרת חומצות אמינו (חלבון או פפטיד) אשר מסתיים בחומצה קרבוקסילית. מאחר שחומצות אמינו כוללות קבוצה אמינית וקבוצה קרבוקסילית, המתחברות אחת לשנייה בין חומצות אמינו סמוכות, נוצרת כיווניות לפיה צד אחד תמיד קרבוקסילי, והשני אמיני.
רחביה ורדי

ביוגרפיה

ורדי נולד בפולין, עלה לישראל ב-1927 והתיישב במגדיאל.
התגייס לפלמ"ח ועבר לש"י, במלחמת העצמאות שירת כקצין ש"י בנפת השרון ולאחר הקמתו של צה"ל כקצין מודיעין במרחב. שימש כסגן מפקד יחידת המודיעין 154, היא "מודיעין 10", שהפכה ליחידה 504, ובשנים 1952 עד 1957 עמד בראשה. מונה לראש ענף איסוף באגף מודיעין, שירת בתפקיד עד 1962 והשתחרר בדרגת אל"ם.
ב-1963 התפטר איסר הראל מראשות המוסד. ראש אמ"ן, מאיר עמית, נקרא להחליף אותו בבהילות. עמית הביא איתו מאמ"ן את רחביה ורדי, ומינה אותו לעמוד בראש אגף "צומת", המפעיל סוכנים בארצות ערב (ורדי שימש בתפקיד כעשור).
במהלך שירותו היה מעורב במבצעים רבים, בהם, ב-1956 מבצע שנועד לחיסולו של מוסטפא חאפז שהיה מפקד המודיעין המצרי ברצועת עזה, ב-1966 ניהל את מבצע יהלום שבו יוסף שמש יצר קשר והביא לעריקת הטיס העיראקי מוניר רדפא עם מטוסו מסוג מיג 21. 
ב-1972 פרש מהמוסד, ועבר לייצג קבוצת משקיעים מפרס שבנתה את המגדל השני במתחם בורסת היהלומים הישראלית.
ורדי הוחזר על ידי חברו ושכנו אריק שרון (שכיהן אז כשר הביטחון) לצה"ל כמתאם הפעולות בשטחים (1982–1983), והמשיך לתפקיד מתאם נושאי לבנון ושל"ג, כשסיים את פועלו הביטחוני נבחר כנשיא עמותת גמלאי המוסד וקיבל מידידו יעקב נמרודי מינוי למועצת המנהלים של חברת הכשרת היישוב.
היה בין מקימי הוועד הציבורי למען יונתן פולארד והיה מעורב בניסיונות לשחרר את שבויי קרב סולטאן יעקוב.
נטמן בבית העלמין במגדיאל ב-17 בספטמבר 2006. השאיר שלושה ילדים ונכדים.
מנגוסטין

בגרות של האקסוקרפ (הקליפה) ושל החלק האכיל

בשלב הצעיר של פרי המנגוסטין, שלא דורש הפריה ליצירת הפרי, הקליפה בצבע ירוק בהיר, ובאזורים מוצלים בצבע לבן, גודל הפרי בקוטר של 6-8 ס"מ. פרי המנגוסטין נותר קשה עד שמבשיל בפתאומיות וקליפתו הופכת לסגולה.
חיל האוויר השביעי של ארצות הברית

היסטוריה

חיל האוויר השביעי הוא הוותיק מבין אלו המרכיבים את חיל האוויר של ארצות הברית. הוא הוקם כיחידה של הגיס האווירי של צבא ארצות הברית ב-1 בנובמבר 1940, כחיל האוויר של הוואי. משימתו הייתה לשלוט ביחידות האוויריות שהתמקמו בהוואי. במהלך המתקפה על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941 הותקפו יחידות החיל והוא היה הכוח האווירי האמריקאי הראשון שנלחם באויב במלחמת העולם השנייה. בהמשך המלחמה מילא החיל משימות סיור והגנה באוקיינוס השקט ועם התפתחותה קיבל משימות הפצצה ארוכות טווח לריכוך יעדים אויב לקראת פלישה אמפיבית, ומשימות ליווי של מפציצי ה-B-29 סופרפורטרס להפצצות ביפן. ביוני 1949 פורק החיל. 
באמצע שנות החמישים הוקם מחדש ופעל במשך כשנתיים עם אחריות על מרחב האוקיינוס השקט עד שפורק עם העברת כוחות אווירים ששהו ביפן להוואי. בעקבות התגברות המעורבות האמריקאית במלחמת וייטנאם הוקם החיל שוב ב-28 במרץ 1966 וקיבל אחריות על משימות דיוויזיית האוויר השנייה. במהלך המלחמה קיבל החיל אחריות על רוב המבצעים האוויריים בוייטנאם. ב-1973 עברה מפקדת החיל מווייטנאם לתאילנד וביוני 1975 פורקה. 
ב-8 בספטמבר 1986 הופעל החיל שוב, הפעם מבסיס אוסאן שבקוריאה הדרומית וקיבל אחריות על משימות הדיוויזיה האווירית ה-314, לשמירת שביתת הנשק עם קוריאה הצפונית.
רפאל אנחל קלדרון פורנייר

רפאל אנחל קלדרון פורנייר (נולד ב-14 במרץ 1949). היה נשיא קוסטה ריקה בשנים 1990–1994. התמודד גם בבחירות לנשיאות ב-2010 מטעם מפלגת האיחוד הנוצרית החברתית (PUSC), אך נאלץ לפרוש ממועמדותו בבחירות בגין האשמה בשתי עבירות של שחיתות.
קלדרון נולד בניקרגואה להורים קוסטה-ריקאים שברחו מקוסטה ריקה לניקרגואה בשנת 1948 בשל מלחמת האזרחים שפרצה במדינה. בשנת 1958 חזר עם הוריו לקוסטה ריקה. קלדרון בוגר קולג' "לה סאל" והאוניברסיטה של קוסטה ריקה.
בשנים 1978–1980 כיהן בתפקיד שר החוץ של קוסטה ריקה. לאחר מכן בשנים 1980–1983 הוא עמד בראש המפלגה הנוצרית חברתית. הוא התמודד בבחירות לנשיאות בשנת 1986, אך הפסיד לאוסקר אריאס. הוא רץ בשנית לבחירות בשנת 1990 ונבחר עם 51% קולות.
טרזן וג'יין (סרט)

תקציר העלילה

הסרט מתחיל בנקודת הסיום של הסרט הראשון. בזמן שג'יין ואביה פרופסור פורטר מחליטים להשאר עם טרזן וחבריו בג'ונגל ג'יין מתיידדת עם רוב הגורילות בשבט והיא וטרזן כבר נשואים אחד לשני. בעקבות כך חושבת ג'יין על מתנה מיוחדת בשביל טרזן והיא מחפשת במעבה הג'ונגל יחד עם טרק הגורילה וטנטור הפיל.
אוריאל שלומי

ביוגרפיה

אוריאל שלומי נולד בשנת 1955 כבן למשפחה מהעדה התימנית, וגדל בשכונת התקווה בתל אביב.
שלומי עזב את ביתו בגיל 17, והחל לעבוד כימאי בספינת "צים". במהלך אחת ההפלגות למערב אפריקה, הוא עלה לבמה לשיר בעידוד חבריו, ואז החליט כי ברצונו להיות זמר. לאחר שעבד בספינה במשך כ-4 שנים, החל את הקריירה המקצועית שלו כזמר והופיע תחילה במועדונים ובאירועים. ב-1982 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "לילה מלילות'". אוריאל היה אחד ממעריציו הגדולים של זוהר ארגוב עמו הקליט אלבום דואטים בשנת 1987. אלבומו השני, "רקדנית הבטן" (מילים: ויויאן מוגרבי (תוהמי), יצא בשנת 1986. ב-1987 הוציא את אלבומו השלישי: "אבינו שבשמיים'", אז גם הקים את להקת "פעמי המזרח עימה הופיע. ב-1989 יצא לאור אלבומו הרביעי "שירי נשמה" שכלל מחרוזות של שירים ים-תיכוניים וישראלים דוגמת: "רותי" ('לי כל גל נושא מזכרת'), "אני אוהב אותך לאה" ,"לו יהי", "הכניסיני תחת כנפך" ו"יצאנו אט" בעיבודו של יעקב למאי. האלבום זכה להצלחה מסחרית כבירה, אך מאידך להתעלמות תקשורתית, שהייתה אחד הגורמים המרכזיים להחלטתו לפרוש מעולם המוזיקה.
ב-1994, בעקבות פנייה של היוצר רוני אחיאל, הקליט את השיר "חנית" לבקשת הוריה של חנית קיקוס, בטרם נמצאה גופתה. בעקבות השיר, הוציא שלומי אלבום בשם "חנית".
חזר לשיר, בעידודו של הזמר אבי פרץ, בסוף שנות ה-90 והוציא ב-2003 את אלבומו "אני שר אני קיים". מאז חזר להופיע, וביצע דואטים עם מיטב זמרי המוזיקה המזרחית, ביניהם אייל גולן ותמיר גל.
ב-2010 הוציא את הסינגל 'זיכרון רחוק' שכתב והלחין ראובן אלוני.
ב-2012, הוציא את הסינגל "טעם לחיים" שכתב אלירן צור והלחין רביב רם בן מנחם.
ב-מרץ 2018 שיחרר אוריאל ביצוע מחודש לשירו המפורסם "פסנתר" בו אירח את הזמר הוותיק נתי לוי
על העיבוד המחודש אחראי יוני טלבי כשאת מילות השיר כתב אסף אטדגי, והלחין גוסטו.