google/wiki40b huggingface dataset:
גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו

גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו היא מחסום בגבול ארצות הברית-מקסיקו , ומורכבת למעשה מכמה מחסומי הפרדה שונים שנועדו למנוע הגירה בלתי חוקית לעבר ארצות הברית ממקסיקו הגובלת עימה. המחסומים נבנו על ידי ארצות הברית כחלק משלושה מבצעים יותר גדולים כדי לשלוט בהגירה הלא חוקית - מבצע "Gatekeeper" בקליפורניה, מבצע "Hold-the-Line" בטקסס, ומבצע "Safeguard" באריזונה. הייעוד של המחסומים הללו הוא להכריח מהגרים בלתי חוקיים לעבור את הגבול דרך שטחים גאוגרפיים אשר יותר קשה לחצות אותם, בהנחה שזה ירתיע את המהגרים הבלתי חוקיים.
אורכו הכולל של הגבול בין ארצות הברית ומקסיקו הוא 3,360 ק"מ והוא חוצה מגוון רב של פני שטח, כולל תחומים עירוניים ומדבריות. גדר ההפרדה נמצאת בחלקיו העירוניים של הגבול, התחומים הפופולריים יותר של מעברים לא חוקיים בעבר. התחומים העירוניים הללו כוללים את סן דייגו, קליפורניה ואל פאסו, טקסס. כתוצאה מהצלחת גדר ההפרדה, חל ריבוי במספר הניסיונות הבלתי חוקיים לחצות את מדבר סונורה והר באבוקיוארי באריזונה. בין 1 באוקטובר 2003 ו-30 באפריל 2004 660,390 אנשים עוכבו על ידי משמר הגבול של ארצות הברית בזמן שהם ניסו לחצות את הגבול באופן בלתי חוקי. בין 43 ל-61 אנשים מתו בזמן שניסו לעבור את מדבר סונורה במשך אותה התקופה בלבד, פי שלושה יותר משנה הקודמת. באוקטובר 2004, משמר הגבול האמריקאי הודיע כי במהלך 12 החודשים האחרונים 325 איש נהרגו בזמן שניסו לחצות את הגבול בין ארצות הברית למקסיקו. בין השנים 1998–2004, 1,954 איש הוכרזו רשמית כמתים לאורך גבול ארצות הברית-מקסיקו.
בשנים האחרונות חלה גם עלייה במספר המהגרים הלא-חוקיים מרחבי העולם אשר מנסים להיכנס לארצות הברית דרך הגבול המקסיקני. במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות, קרא דונלד טראמפ לבניית מחסום יבשתי גדול וחומה מבוצרת בגבול ארצות הברית - מקסיקו. הפרויקט, שטרם יצא לפועל, מכונה "חומת טראמפ". הוא הצהיר כי מקסיקו תשלם את עלות בניית החומה, שעלותה בין 8 ל-12 מיליארד דולרים, באמצעות מיסים. עם זאת, אנריקה פניה נייטו, נשיא מקסיקו, אמר פעמים רבות כי "מקסיקו לא תשלם עבור בניית החומה". ב-25 בינואר 2017, טראמפ חתם על צו נשיאותי להתחלת בניית החומה.
המבקרים את החומה טוענים כי המבצעים הללו הם פשוט תכסיס יחסי ציבור. כלומר, בניית החומה נועדה לשכנע את אזרחי ארצות הברית שהגבול "בטוח", בזמן שכלכלת ארצות הברית מרוויחה מכוח האדם הזול הזורם למדינה דרך הגבול. במקסיקו גדר ההפרדה מכונה "קיר הבושה".
ב-26 ביולי 2019 אישר בית המשפט העליון של ארצות הברית העברה של 2.5 מיליארד דולר מתקציב משרד ההגנה לצורך בניית קטע באורך 150 ק"מ של גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו.
לזר לוברסקי

ביוגרפיה

נולד ב-1926 בבלץ כבן שני למשה ושפרה לבית שוורצמן (שם אחותו הגדולה רחל). לזר היה תלמיד הגימנסיה העברית וחניך תנועת הנוער גורדוניה בבלץ.
במהלך מלחמת העולם השנייה, עם פלישת הגרמנים והרומנים לשטחי ברית המועצות ברחה המשפחה מזרחה לברית המועצות והגיעו לקזחסטן. בני משפחתו המורחבת שברחו אף הם מזרחה התעכבו אצל מכרים באחד הכפרים באזור בלץ, נפלו בידי הכובשים והובלו לבסוף לגטו ברשד בטרנסניסטריה, ומשם נשלחו למחנות המוות, כולם. בברשד חלתה סוניה בשנית (סקרלטינה) והובלה לצריף הבידוד. בעת שהייתה בצריף גורשו רוב בני משפחתה מברשד ונרצחו, למעט דודה אחת. גם הוריו ואחותו של לוברסקי שרדו בשטחי ברית המועצות.
ב-1943 התגייס לוברסקי לצבא האדום והוכשר כקשר רדיו במטוסים ולחם בחזית. ב-1948 השתחרר מהשרות הצבאי בדרגת סרן ולמד הנדסת תקשורת באוניברסיטה באודסה. הוא התגורר באורל שם נישא לגלינה לבית יעקב, לזוג נולדו שתי בנות. בהמשך עבר לרוסטוב, שם עבד כמהנדס ראשי ברשת החשמל. בשנות ה-60 התגורר בשכנות למפקד המרד בסוביבור, אלכסנדר פצ'רסקי. לוברסקי ראיין את פצ'רסקי בסדרה של שיחות אותן ערך לספר, מטרה להנציח את תולדות המרד מעדות ראשונה. לראיון זה ערך ייחודי שכן פצ'רסקי מעולם לא קיבל הכרה רשמית בימי ברית המועצות. ברוסטוב נהיה לוברסקי לפעיל ציוני, ואף התיידד עם דוד חבקין ורות אלכסנדרוביץ' שמאוחר יותר נשפטה במשפטי ריגה. בין יתר פעילויותיו התחבר ליהודים ההרריים, קישר ביניהם לבין יתר הפעילים הציוניים ואף סייע להם בניסוח מכתב מחאה פומבי שנחתם על ידי 280 יהודים.
ב-1969 הגיש לזר לוברסקי בקשה לקבל היתר עליה לישראל, ובקשתו סורבה על ידי השלטונות, בין היתר בטענה שנחשף לחומרים סודיים במסגרת עבודתו ברשת החשמל. דרגתו הצבאית נשללה בעקבות כך והוא גורש מחברות במפלגה הקומוניסטית. הוא נעצר מספר פעמים, נערכו חיפושים בביתו, הוחרמו ממנו ספרים, ונעשו ניסיונות לקשור את שמו למבצע חתונה ולפרשת ריגה. בתקופה זו נישא בשנית לגאלינה פבזנר, ונולדה לו בת נוספת.
בעקבות כך החל לוברסקי לנקוט פעולות מחאה לצד 'סרובניקים' אחרים, בין היתר בקיום שביתות רעב וחתימה על עצומות. ב-1972 הועמד לדין בגין ביזוי ברית המועצות וניסיון להעביר מידע לגורמים זרים ונגזרו עליו ארבע שנות מאסר במחנה עבודה. חלק מעדי ההגנה לא הורשו להופיע בפני בית הדין ו-17 יהודים פתחו בשביתת רעב במחאה על גזר הדין. רבים פעלו למען שחרורו וביניהם אד קוץ', לימים ראש עיריית ניו יורק.
ב-1976 קיבל לוברסקי היתר עלייה בעקבות הלחץ הציבורי, עלה עם בני משפחתו לישראל והתיישב בתל אביב. לאחר שלמד עברית השתלב כעובד במשרד התקשורת. עם יציאתו לגמלאות החל לוברסקי לכתוב מאמרים ביידיש וברוסית העוסקים בדמויות יהודיות ביצירותיהם של סופרים שאינם יהודים. מאמרים פרי עטו מתפרסמים בכתבי עת ועיתונים ביידיש וברוסית בארץ ובעולם.
חברים על הכוונת 2

תקציר העלילה

לאחר שאליוט מתאהב בג'יזל, אליוט דוהר לחופה ומתעכב כאשר קרניו נשברות. וויני נחטף על ידי קבוצה של חיות מחמד מפונקות שרוצות להחזיר אותו לבעליו. בוג, אליוט, מקסקוויזי, באדי ושאר החבורה יוצאים למשימת הצלה נרחבת להצלת חברם דמוי הנקניקייה. במהרה מוצאים עצמם במחנה האויב, עולם חיות המחמד, שמונהג על ידי פודל בשם פיפי. חיות המחמד לא מתכוונות לוותר על וויני ללא מאבק, ומתחילה מלחמה.
ריימונד דייוויס ג'וניור

ילדותו

נולד ב-1914 לאב צלם (ריימונד דייוויס) ולאמא מוזיקאית (אידה רוג'רס יאנגר) בוושינגטון שב ארצות הברית. אביו מעולם לא סיים תיכון, אך היה לממציא וחלוץ בתחום טכנולוגיית הצילום. בילדותו, אחיו הצעיר ממנו כבשנה, היה שותפו הקבוע למשחקים. כשגדלו, תחומי העניין של האחים התפצלו- בעוד שאחיו פנה לקריירה צבאית, דייוויס התעניין במדע. אביו עזר לו למצוא כימיקלים בשביל הניסויים שערך.

חייו הבוגרים

דייוויס סיים את תאריו הראשון (1938) והשני (1940) בכימיה באוניברסיטת מרילנד. ב-1942 סיים את הדוקטורט שלו בכימיה פיזיקלית באוניברסיטת ייל. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בחיל האוויר האמריקאי ועסק בבדיקת כלי נשק כימיים. עם שחרורו ב-1946 הצטרף למעבדה הלאומית החדשה שהוקמה בברוקהייבן, שם ניסה למצוא שימושים לא מלחמתיים לאנרגיה גרעינית.
ב־1948 התחתן עם אנה טורי, ולשניים נולדו חמישה ילדים.

הקריירה שלו

כשהגיע לברוקהייבן, התייצב בפני יו"ר המחלקה לכימיה, שלהפתעתו, אמר לו שהוא יכול לחקור פרויקט לפי החלטתו. כשהיה בספרייה, קרא כתב עת שגרם לו להתמקד בחקר פיזיקת הנייטרינים, שנראה מתאים היטב לרקע שלו בכימיה פיזיקלית, ושהיה ידוע עליו מעט מאוד באותו הזמן. בביוגרפיה שלו אמר:
כך החלה קריירה שבה עשיתי את מה שאני רוצה, וקיבלתי תשלום עבור זה
.

מחקריו

דייוויס חקר את הנייטרינים הקוסמיים, שנוצרים מחוץ לכדור הארץ. לפני מחקרו, כבר הוכח קיומו של הנייטרינו. החלקיק נוצר בעיקר בריאקציות גרעיניות ביקום, שכתוצאה מהן נפלטים נייטרינים. המקור הקוסמי הקרוב ביותר לכדור הארץ בו נוצרת כמות משמעותית של נייטרינים היא השמש, בה הופך מימן להליום בתהליך שפולט בין היתר נייטרינים. כדי למדוד את שטף הנייטרינים מהשמש, בנה דייוויס מכשיר מדידה לנייטרינים במכרה זהב בדרום דקוטה (בעומק 1500 מטר), משום שמתחת לקרקע רוב הקרינות הקוסמיות הרגילות נחסמות בזמן שהנייטרינו כמעט ולא נחסם. בניסוי, שנקרא "Homestake experiment", הציב מכל ענק שהכיל פר-כלורו-אתילן (חומר ניקוי יבש נפוץ), העשיר בכלור. כאשר נייטרינו מסוג אלקטרון פוגע בכלור - הכלור נהפך לאיזוטופ רדיואקטיבי של ארגון, שאת היווצרותו מודדים בעזרת הדעיכה הרדיואקטיבית שלו. בנוסף, האולם שהכיל את המיכל הוצף במים כדי לסכך
עליו מקרינה המופקת (כתוצאה מרדיואקטיביות) בסביבתו הקרובה בקרקע.

תוצאות

בניסוי נמדדו רק כשליש מכמות הנייטרינים החזויה לפי המודל המקובל של מבנה השמש, ונוצרה בעיה שנקראה "Solar Neutrino Problem" שהעסיקה את הקהילה המדעית שנים רבות אחר כך. ובכל זאת, הצלחת מדידת הנייטרינו אישרה שמקור האנרגיה של השמש הוא אכן בריאקציות גרעיניות המתרחשות סמוך למרכזה. בשנת 2001 הגיע האישור הסופי לפתרון לבעיית הנייטרינים מהשמש- לנייטרינים יש מסה, ולכן הם משנים את אופיים בדרכם מהשמש אלינו. בעוד שבשמש נוצרים רק נייטרינים מסוג אלקטרון, בדרכם אלינו הם הופכים גם לנייטרינים מסוג מיואון ומסוג טאו, כך שאלינו מגיעות כמויות כמעט שוות של שלושת סוגי הנייטרינים. מכיוון שמכשיר המדידה של דייוויס היה רגיש רק לנייטרינים מסוג אלקטרון אז הוא מדד רק כשליש מהשטף הכולל של נייטרינים מהשמש, אשר אכן נחזה בצורה מדויקת למדי על ידי המודל המקובל של השמש.
פתרון בעיית הנייטרינים מהשמש, אותה גילה דייוויס (ביחד עם התאורטיקן ג'ון באקול), סלל את דרכו לקבלת פרס נובל ב-2002. את הפרס הוא חלק עם מסטושי קושיבה ו-ריקרדו ג'קוני.
אלחנן שילה

ד"ר אלחנן שילה  (נולד ב-1972) הוא הוגה דעות, חוקר ומרצה בהגות יהודית מודרנית, ספרות עברית, הגות ציונית וקבלה.

ביוגרפיה

שילה נולד בירושלים, למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ולאחר מכן בישיבת ההסדר  הר עציון. למד בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית ואת הדוקטורט כתב במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן.

הגותו וספריו

עבודת הדוקטורט שכתב יצאה לאור כספר "הקבלה ביצירת ש"י עגנון" (הוצאת אוניברסיטת בר-אילן 2011).
שילה היה רכז פרויקט בראשותו של פרופ' צבי מרק, שהוציא לאור מהדורה מדעית של "כל סיפורי רבי נחמן מברסלב" (2014).
כמו כן, הוציא שילה לאור מכתב יד, ביאורים של הרב דוד כהן ("הנזיר") על הספר עץ חיים של ר' חיים ויטל ("אור הרזים" 1999),  ועל הספר קל"ח פתחי חכמה המיוחס לרמח"ל ("פתחי הפרדס" 2009), במסגרת עבודתו במכון נזר דוד.
משנת 2009 התחיל שילה לפרסם את הגותו במוסף שבת של עיתון "מקור ראשון". במאמרו "התגלות אלהית בטקטס אנושי" הוא הצביע על אופי אפולוגטי, לשיטתו, של "שיטת הבחינות" של הרב מרדכי ברויאר והציע תפיסת התגלות שונה מהמסורתית: לדעת שילה, רק את הרכיבים שבהם ישנה קפיצה ופריצה דתית ומוסרית במקרא, מעבר למה שמקובל במזרח הקדמון, אכן ניתן לראות כביטוי של התגלות.
בשנת 2017 יצא ספרו יהדות קיומית (שוקן) הבא לתת תשתית הגותית לאוכלוסייה הנמצאת בין דתיות וחילוניות, ולהציע דגם של "יהדות רצופה בין הלכה וחילוניות" וקיום מצוות רך יותר, שאיננו נובע מתוך מחויבות להלכה אלא מתוך הזדהות עם התכנים של המצוות, שחלקים מהם יכולים להיות משמעותיים גם בימינו. פרופ' רון מרגולין כתב על ספרו: "כתוב בבהירות ובפשטות, מעורר לחשיבה ומאתגר את הקורא בפתרונות יצירתיים ולא שגרתיים לשלל סוגיות המעסיקות את החברה הדתית. בין נושאי הספר: קיום מצוות ללא מְצַוֶּה, משבר הגיור, כשרות וצמחונות, התגלות אלוהית בטקסט אנושי, הלכה ומעמד האישה, הומוסקסואליות ומיניות, חזון הגאולה ובניית בית המקדש. מעבר לכך שספר זה נכתב על בסיס למדנות וידע רב, הוא מזמין את קוראיו לחשוב מחדש על שאלות רבות שאמורות להטריד את כולם".

משפחה

ד"ר אלחנן שילה הוא בנו של המשפטן פרופ' שמואל שילה וההיסטוריונית פרופ' מרגלית שילה ואח של שופט בית המשפט המחוזי בתל אביב נפתלי שילה. נשוי ליערה שילה, מייסדת קואליציה חברתית לחינוך מלידה, מרצה במכללת אפרתה ופעילה חברתית, ולהם ארבעה ילדים. מתגורר בירושלים.
רות טובי

ביוגרפיה

טובי נולדה בירושלים כרות אבישי. בהיותה תינוקת עזבה אמה את הבית והשאירה אותה עם אביה, חרף תכונותיו המפוקפקות. בגיל 3 החל אביה להתעלל בה מינית ולבצע בה מעשי סדום, אונס וגילוי עריות. ב-1951, כשטובי הייתה בת 6, נישא אביה מחדש. דבר זה הביא להפסקת ההתעללות בה, אך חשף אותה להתעללות מסוג אחר בתוך המשפחה, כשאמה החורגת החלה להעביד אותה בפרך.
ב-1956, בגיל 11, התגלגלה טובי בין קיבוצים שונים. היא ניסתה מספר פעמים להתאבד ללא הצלחה, וברחה מהבית. בהמשך, טובי התלוננה במשטרה על מעשי אביה, אך המשטרה סגרה את התיק מחוסר ראיות.
בשנת 1961, עדיין נקראת בשם המשפחה אבישי, גילה אותה המלחין הנודע נחום נרדי, והיא יצאה איתו לסיבוב הופעות מחוץ לישראל והוציאה איתו ועם אהובה צדוק באותה השנה שני תקליטי ילדים לחג פורים.
לאחר שירות צבאי שהופסק באמצעו בעקבות חוסר הסתגלות חברתית, עברה טובי לחיות באירופה, שם חיה חיי עוני וייסורים וגם התגלגלה לסמים ולזנות. בשנת 1968 התחתנה טובי עם בחור מקומי ושינתה את שם משפחתה להאצ'ט (שם המשפחה של בעלה), לאחר שנכנסה ממנו להריון, ולאחר מספר חודשים ילדה את בנה היחיד, ג'רום. בשנת 1969 שהתה טובי בלונדון, ולמרות מצבה הרעוע הצליחה להוציא אלבום שלם באנגלית, "Lazy". חלק משירי האלבום הושמעו ברדיו, אך האלבום לא זכה להצלחה שלה קיוותה.
מספר שנים מאוחר יותר, בשנת 1972, חזרה רות לארץ והקימה, יחד עם רבקה זוהר ולאה לופטין, את שלישיית הבנות "גושפנקא" (שהייתה מעין גרסה מוקדמת לשלישיית "שוקולד מנטה מסטיק" שלופטין, אחת מהבנות בשלישייה, תצטרף אליה בשנת 1973 ותחליף שם את תמי עזריה). הלהקה לא זכתה לתשומת לב והתפרקה ללא שירים מוקלטים. בעקבות כך חזרה רות ללונדון, שם הכירה את בעלה שהיה מבוגר ממנה כמעט ב-30 שנה וחיה איתו עד מותו, בשנת 1978.
ב-1979 הוציאה אלבום נוסף בלונדון בשם "Keep It Going". הפעם, קיבל האלבום ביקורות טובות ואף הושמע כמה פעמים ברדיו, ובכל זאת לא זכה להצלחה, בין השאר משום שקודם בצורה לא טובה. בשנת 1981, עברה טובי עם בנה לברנבק שבארצות הברית. בינתיים, השתפר מצבה של טובי והיא פתחה מסעדה, עסקה בנדל"ן והגשימה חלום כאשר הקימה אולפן הקלטות. באולפן שבנתה, רות חיברה, הלחינה וביצעה כ-100 שירים, שעד כה לא פורסמו. בנוסף, כתבה רות ארבעה תסריטים באורך מלא.
בשנת 2006, הוציאה באנגלית את ספרה האוטוביוגרפי "Incest To Where?", שתיאר את מהלך חייה הקשים, החל מהאונס הראשון שעברה בגיל 3 ועד מות בעלה. בשנת 2009 חזרה לישראל והוציאה את הגרסה העברית לספרה, "מידת סדום". בנוסף החלה רות לאסוף חומר לאלבום חדש, ממנו יצאו לרדיו עד כה חמישה שירים שכתבה והלחינה. מתוכם בלט בעיקר השיר "פוליטיקה", שמתח ביקורת על המצב הכלכלי בארץ.
טכנאי מחשבים

טכנאי מחשבים הוא אדם העוסק בהבטים פרקטיים של חומרת ותוכנת מחשבים, כגון: התקנה, כוונון וייעול, תחזוקה שוטפת, תיקון חומרה, תיקון בעיות תוכנה (כולל שחזור מידע), אבטחת מידע, שיפור תקשורת המחשבים וייעוץ לקראת קנייה של מחשבים. 
תחומי העיסוק של טכנאי המחשבים רחבים, ועוסקים בחומרה ובתוכנה: החל בתיקון או החלפת חומרה פגומה, התקנת מערכת הפעלה שלמה ותוכניות אחרות, שינוי הגדרות תוכנה וחומרה לא נכונות, טיפול בווירוסי מחשב למיניהם, ועוד. תחום העיסוק גולש לעיתים לתחומים נוספים כגון בניית ותחזוק אתרי אינטרנט, טיפול בשרתים וברשתות, סלילת תשתית רשת בבתים ובמשרדים, טיפול ברכיבים אלקטרוניים ועוד, ולעיתים משלב תחומים של מקצועות מחשוב אחרים, כדוגמת מנהל רשת ותמיכה טכנית.

תיקוני חומרה

טכנאי עובד עם שני סוגי חומרה עיקריים: מחשבים נייחים (מחשבים אישיים ושרתים) ומחשבים ניידים. טכנאים גם מתקנים לעיתים מגוון של ציוד היקפי הכולל התקני קלט - מקלדות, עכברים וסורקים, התקני פלט - מסכים, מדפסות ורמקולים, והתקני אחסון החל מדיסקים חיצוניים (דיסק קשיח מחובר למחשב על ידי מגוון חיבורים - USB, Firewire, Ethernet, SATA) עד למחשבי אחסון מידע מיוחדים המוגדרים כשרתים.
טכנאים העוסקים ברשתות מחשבים יעבדו גם עם חומרת רשת כגון ראוטרים, סוויצ'ים (מפצלי רשת), כבלי רשת, ורשתות אלחוטיות.

שחזור מסמכים ומידע אישי

אחד התיקונים המבוקשים ביותר הוא שחזור מידע. זאת משום שבניגוד לשאר הקלקולים במחשב, מידע פרטי שנמחק (למשל, מסמכים שהמשתמש יצר או תמונות שצילם), אינם ניתנים לקנייה מחדש, במקרה שבו התיקון מסתבר כיקר או מסובך מדי. ישנן מעבדות שכל התמחותן היא בשחזור מידע, בייחוד במקרים של דיסק קשיח שנפגם חומרתית.
בשל חשיבותו של המידע האישי של המשתמש, לפני כל תיקון מסובך של החומרה או התכנה, אם הדבר אפשרי, הטכנאים מגבים את מסמכי המשתמש והגדרותיו כך שלאחר התיקון המשתמש לא יאבד שום חלק מהמידע הקריטי שלו.

לימוד והסמכה

טכנאות מחשבים נלמדת במוסדות להכשרה טכנית, בתוכניות לימוד שחלקן פותחו על ידי מוסדות אלה, וחלקן פותחו על ידי חברות גדולות, כגון מיקרוסופט וסיסקו, ומלוות במבחנים מטעמן. עם זאת, העיסוק במקצוע אינו מחייב מבחינה חוקית מעבר הכשרה או בחינות הסמכה, ופעמים רבות הכשרת העוסקים בתחום היא מכח לימוד עצמי, צבירת ניסיון מעשי, וכישרון בסיסי בתחום.

מקומות עבודה

טכנאי מחשבים עשוי לעבוד כשכירים במחלקת טכנולוגיית המידע בארגונים וחברות, מרכזי שירות או חנויות מחשבים. חלק מהטכנאים עצמאיים או בעלי חברה המספקת שירותי תמיכה. חלקם קבלני משנה המשמשים כפרילנסרים או יועצים. מבין הטכנאים העצמאיים, חלק מהטכנאים מספקים שירות בבית הלקוח, בעוד שאחרים מספקים שירות בבית העסק שלהם, אליהם מביאים הלקוחות את מחשביהם.
אפשרויות הקידום הן בעיקר למקצועות מחשוב מתקדמים יותר, כגון מנהל רשת ומנהל תשתיות מחשוב, או לתפקידי ניהול ושיווק בחנויות ורשתות מחשבים.
אמירה חכמוביץ

אמירה חכמוביץ' (נולדה ב-5 בינואר 1960) היא סופרת, מתרגמת ועורכת חרדית. עורכת מוסף יתד נאמן לילדים "יתד שלנו".

ביוגרפיה

נולדה בנוף ים לסופרים אוריאל אופק ובינה אופק, ואחותה של הסופרת והמתרגמת עטרה אופק. לימים חזרה בתשובה. נישאה לרב סנדר חכמוביץ, גם הוא חוזר בתשובה, יליד ברזיל, כיום ראש ישיבת בני עולם לחוזרים בתשובה. מתגוררת בירושלים.
מאז הקמת העיתון יתד נאמן, בשנת 1985, היא עורכת המוסף לילדים "יתד שלנו", תחת שם העט "רות". כותבת גם תחת שם העט חדוה אופק.
טונג וון

קריירה

במרץ 2000, וון זכתה במדליה המשמעותית הראשונה שלה כאשר השתתפה בטורניר 'Grand Prix Città di Roma' וזכתה במדליית הזהב לאחר שניצחה בגמר את בריז'יט אוליבייה הבלגית. כחודשיים לאחר מכן וון בת ה-17 השתתפה באליפות אסיה שנערכה באוסקה שביפן וזכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג כאשר גברה בגמר על קים סון-יונג הקוריאנית. באליפות העולם 2001 שנערכה במינכן, וון זכתה במדליית הארד בקטגוריית המשקל הפתוח לאחר שניצחה את פריסילה מארקס הברזילאית בקרב על המדליה.
באוקטובר 2002, וון זכתה לראשונה במשחקי אסיה, כאשר זכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל הפתוח לאחר שניצחה בגמר את מאקי טסוקאדה היפנית. ב-11 בספטמבר 2003, וון השתתפה באליפות העולם שנערכה באוסקה, התחרתה בקטגוריית המשקל הפתוח וזכתה לראשונה במדליית הזהב. בשמינית הגמר ניצחה את ג'יובאנה בלאנקו מוונצואלה, ברבע הגמר ניצחה את אדג'יננסי סילבה הברזילאית, בחצי הגמר את מארה קובאצ'ביץ' הסרבית ובגמר ניצחה את קארינה בראיינט הבריטית. בשתי אליפויות העולם הבאות שנערכו ב-2005 בקהיר וב-2007 בריו דה ז'ניירו, וון זכתה במדליות הזהב בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג.
באולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008, וון התחרתה בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג וזכתה במדליית הזהב לעיני הקהל הביתי. בקרב הראשון ניצחה את תאה דונגזאשווילי הרוסייה, בשמינית הגמר ניצחה באיפון את מרינה פרוקופייבה האוקראינית כשתי דקות מפתיחת הקרב לאחר שהצליחה לרתק אותה. ברבע הגמר וון גברה באיפון על קים נה-יונג הקוריאנית לאחר ששוב כשתי דקות מפתיחת הקרב הצליחה לרתק את יריבתה למזרן. בחצי הגמר וון ניצחה את אידאליס אורטיז הקובנית ובגמר גברה על מאקי טסוקאדה היפנית. באותה השנה זכתה גם באליפות העולם במשקל פתוח כאשר ניצחה בגמר את אלנה איבשצ'נקו הרוסייה. 
ב-10 במאי 2010, איגוד הג'ודו העולמי החליט להשעות את וון לשנתיים בטענה לשימוש בקלנבוטרול, סם המיועד לאנשים הסובלים מבעיות נשימה. וון נדרשה גם להחזיר את מדליית הזהב שבה זכתה באליפות העולם בשנת 2009. היא החליטה לקחת את התיק אל בית הדין לבוררות בספורט וערערה על ההחלטה של איגוד הג'ודו העולמי. בית הדין לבוררות בספורט קבע כי לא היה ניתן להוכיח סימום והורה להחזיר לה את הזכויות להתחרות באופן מיידי.
בשנת 2011 זכתה וון באליפות העולם שנערכה בפריז כאשר ניצחה בגמר את בת-ארצה הסינית קין קיאן. באותה השנה השתתפה באליפות העולם במשקל פתוח שנערכה בטיומן וזכתה במדליית הזהב השביעית שלה באליפויות העולם.
בשנת 2012 השתתפה וון באולימפיאדת לונדון בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג וזכתה במדליית הארד. בקרב הראשון היא ניצחה את ונסה זמבוטי המקסיקנית, בשמינית הגמר היא ניצחה את אורסולה סדקובסקה הפולנייה וברבע הגמר ניצחה את אירינה קינדזרסקה האזרית. בחצי הגמר הפסידה לאידאליס אורטיז הקובנית ונשרה לקרב על מדליית הארד שם ניצחה באיפון את מריה סואלן אלתמן הברזילאית לאחר שביצעה תרגיל נעילת מרפק וגרמה ליריבתה להיכנע.
הרגל

הרגל הוא פרט התנהגות שגרתי, שחוזר על עצמו באופן סדיר, אשר נוטה להתרחש באופן בלתי מודע, או יכול להיות מתוכנן. דוגמה להרגל יכולה להיות פתיחת חלון בבוקר, או אכילת ארוחת צהריים בשעה מסוימת קבועה.
פעמים רבות האדם אינו שם לב לפעולות שהוא עושה מתוך הרגל, משום שפעולות שגרתיות מצריכות פחות מודעות עצמית. התנהגות חדשה יכולה להפוך לאוטומטית, ובכך להפוך להרגל.

"הרגלים רעים"

הרגל רע הוא דפוס התנהגות בלתי רצוי שחוזר על עצמו, כגון: דחיינות, כסיסת ציפורניים, מציצת אצבע (בגילאים מבוגרים), חיטוט באף ועוד.
המפתח לאבחנה בין הרגל רע מתוך התמכרות או הפרעה נפשית הוא שליטה עצמית. אם לאדם יש שליטה על התנהגותו, אז זה הרגל.
ככל שמזהים את ההרגלים הרעים הללו בשלב מוקדם יותר, כך קל יותר לתקן אותם. במקום לנסות להימנע מההרגל הבלתי רצוי, יכול להיות יעיל יותר לחפש לו מנגנון התמודדות בריא יותר.

עצבנות

ישנם מספר הרגלים שניתן לייחס לעצבנות או חוסר ביטחון עצמי, כמו כסיסת ציפורניים וגמגום. הרגלים מסוג זה מוכרים כתסמינים של מצבים רגשיים כמו חרדה, חוסר ביטחון, רגשי נחיתות ותחושת מתח נפשי. משום שהרגלים מסוג זה משמשים כמנגנון התמודדות עם קשיים רגשיים, כשמנסים להתגבר עליהם יש לתת מענה למקור הרגשי שעורר אותם.
הטלסקופ הגדול מאוד

כלים ומכשור מדעי

הטלסקופים מצוידים באוסף גדול של מכשירים המאפשרים עריכת תצפיות בתחום רחב של אורכי גל - מ-300 ננומטר (על-סגול) ועד 24 מיקרון (תת-אדום). תחום זה מהווה חלק גדול מהתחום הכולל שניתן לצפייה מכדור הארץ. טכניקות התצפית הזמינות כוללות ספקטרוסקופיה ברזולוציה ספקטרוסקופית גבוהה (עד 100,000), ספקטרוסקופיה מרובת עצמים, צילום שדה רחב וצילום ברזולוציה מרחבית גבוהה. בפרט, ה-VLT כולל מספר מערכות אופטיקה מסתגלת, אשר מתקנות הפרעות הנגרמות על ידי האטמוספירה. התצפיות המתקבלות הן ברזולוציה השקולה לזו של טלסקופ הממוקם בחלל, כלומר הרזולוציה המרחבית שלהן מוגבלת על ידי גודל המפתח בלבד. בתחום התת-אדום הקרוב, צילומים המתקבלים בעזרת אופטיקה מסתגלת של ה-VLT חדים עד פי שלושה מאלה של טלסקופ החלל האבל. ה-VLT גם ידוע בשל רמת יעילות תצפיתית ורמת מיכון גבוהות.

תחומי מחקר ותגליות

הטלסקופים במצפה משמשים למחקרים במגוון גדול של תחומים: החל מעצמים חיוורים במערכת השמש, כגון אסטרואידים, דרך חקר כוכבים וחיפוש כוכבי לכת בגלקסיה, וכלה בעצמים חוץ-גלקטיים כמו גלקסיות שכנות, גרעיני גלקסיות פעילות, התפרצויות קרינת גמא ועוד.
בשנת 2004, הטלסקופים של המערך שימשו ליצירת אחת התמונות הראשונות של כוכבי לכת חוץ-שמשיים בתת-אדום, של כוכבי הלכת GQ Lupi b ו-2M1207b. האחרון הוא כוכב לכת בעל מסה של כ-5 מסות צדק, הנע סביב ננס חום (ראו תמונה).
בשנת 2007, נעשו בעזרת המערך תצפיות על כוכב, שמאוחר יותר התפוצץ כסופרנובה מסוג Ia. המידע שנאסף סייע ללמוד על סביבת הכוכב לפני הפיצוץ, ואישר מודלים תאורטיים בהם סופרנובה מסוג זה מתרחשת במערכת בה ננס לבן סופח חומר מענק אדום.
מחקר נוסף שנעשה בעזרת המערך הוא חקר החור השחור במרכז הגלקסיה שלנו, שביל החלב. מידע שנאסף לאורך שנים אודות תנועת הכוכבים באזור המרכזי של הגלקסיה, ובו גם צילומים באמצעות מערכת NAOS-CONICA המותקנת על יפון (UT4), שימש לחישוב מיקום החור השחור ומסתו.
נכון לתחילת 2011, ה-VLTI לבדו סייע לפרסום של יותר מ-150 מאמרים מדעיים.
מדד פריפריאליות

מדד פריפריאליות

מחושב על פי ציוני התקן של המרכיבים: מדד נגישות פונטנציאלית וקרבה למחוז תל אביב. במדד הפריפריאליות של רשויות מ-2009 שני המדדים קיבלו משקל שווה, ובמדד הפריפריאליות של יישובים מ-2015 מדד הנגישות הפונטנציאלית קיבל משקל של  ומדד הקרבה לתל אביב .
על בסיס מדד הפריפריאליות נהוג לחלק לאשכולות באמצעות שיטת Ward כך ששונות ערכי המדד בתוך אשכול תהיה מינימלית ושונות  ערכי המדד בין האשכולות תהיה מקסימלית.
אבינועם ליבאי

אבינועם ליבאי (1929 - יולי 2012) היה מהנדס ישראלי, פרופסור להנדסה אזרחית וחתן פרס ישראל לחקר ההנדסה.
ליבאי נולד בתל אביב בשם אבינועם הרציג והיה בוגר המחזור הראשון של בית החינוך לילדי עובדים. אביו, משה, שימש מנכ"ל קואופרטיב "דן". ליבאי עצמו התגייס בתום לימודיו, בשנת 1947, לנוטרות. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת אלכסנדרוני, ולאחריה למד לימודי הנדסה אזרחית בטכניון (1949 – 1953). 
את התואר הראשון סיים בהצטיינות יתרה ובסיומו התקבל לעבודה ב"סולל בונה" ולאחר מכן כמהנדס גשרים במע"צ. בשנים 1954 – 1955 היה שותף לתכנון גשר הירקון. בסיומו של פרויקט זה למד ארבע שנים באוניברסיטת פרדו שבאינדיאנה בארצות הברית ללימודי תואר שני ולימודי דוקטורט במדעי ההנדסה. עם הסמכתו הוא הצטרף לסגל אוניברסיטת ג'ונס הופקינס כפרופסור משנה, ובשנת 1961 שב לישראל והחל לעבוד כמהנדס מבני כלי טיס בתעשייה האווירית. בעשר שנות עבודתו במקום היה ליבאי למדען הראשי של חטיבת ההנדסה בתעשייה האווירית ולמהנדס הראשי של התעשייה האווירית. בין הפרויקטים שהושלמו באותן שנים נמנו מטוסי "ערבה", "כפיר" ו"קומודור ג'ט".
במהלך שנות עבודתו בתעשייה האווירית היה ליבאי מורה מן החוץ בטכניון. בשנת 1971 הוא הצטרף כחבר הסגל בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל, בדרגת פרופסור מן המניין. חמש שנים שימש ראש מעבדת מבנים, שלוש שנים כדיקן הפקולטה (1974–1975 ובשנית בין 1989–1990) ושלוש שנים היה חבר הוועד המנהל של הטכניון. משנת 1992 הוא בעל הקתדרה למבנים אווירונאוטים בטכניון. במקביל הוא המשיך בעשייה כיועץ לתעשייה האווירית ולרפאל, והוזמן כפרופסור אורח לאוניברסיטאות הרווארד, וירג'יניה, אוקלהומה ואוניברסיטת טקסס באוסטין. בשנת 1997 פרש לגמלאות.
תחום מחקרו העיקרי של ליבאי, משנת 1961, היה בחקר תורת הקליפות הלא-ליניארית. ספרו בנושא ("התאוריה הלא-ליניארית של קליפות אלסטיות") הוא מיסודות התחום בספרות המקצועית ומאמריו צוטטו בפרסומים מקצועיים רבים. תרומתו העיקרית בתאוריה היא ביסוסה של התורה כענף יסוד במכניקת הרצף. תחומי מחקר אחרים בהם עסק הם תורת הקריסה של קליפות דקות דופן, תורת הדפורמציה ללא עיבור של טבלות, ואופטימיזציה של פנלים.
ליבאי היה חבר החברה הישראלית לאווירונאוטיקה ולחלל, החברה הבינלאומית לקליפות ולמבנים דקים, החברה האמריקנית למחקר ולניסוי של עומסים ומאמץ, המכון האמריקני לאווירונאוטיקה וחלל והחברה הישראלית למכניקה. בשנת 2003 הוענק לו פרס ישראל לחקר ההנדסה. בנימוקי השופטים נקבע כי "ליבאי משתייך לקבוצה קטנה של חוקרים אשר הצליחו לפתח תוך דור אחד את תורת הקליפות ההנדסית לשדה מחקר נרחב במכניקה לא-ליניארית תוך שימוש בכלים מתמטיים מתקדמים. הישגיו המחקריים הייחודיים של פרופ' ליבאי תרמו תרומה מהותית לביסוס תורה זאת המשמשת יסוד להבנת התנהגותם של מבנים דקי-דופן מתוחכמים וחדישים המיושמים בעיקר בכלי טיס וחלל."
נפטר ביולי 2012, בגיל 83.