google/wiki40b huggingface dataset:
מריו ליביו

ביוגרפיה וקריירה מדעית

ליביו נולד בשנת 1945 בבוקרשט, בירת רומניה, בנם של דורותיאה ליביו, זמרת, והסופר והבמאי ומבקר התיאטרון רוביו ליביו (Rubio Liviu). התגורר עם סבו וסבתו משום שהוריו ברחו מרומניה מסיבות פוליטיות. הוא עצמו עזב את רומניה בגיל 5 יחד עם הורי הוריו, והם השתכנו בישראל. אחרי שהייה במעון לילדים ואצל משפחה אומנת ברמתיים, התאחד ליביו עם אמו, בעלה החדש ועם סבתו בתל אביב. הוא למד בבית הספר "גרץ" ובתיכון "עירוני ה'". שירת בצה"ל כמש"ק תובלה בפיקוד המרכז ובמילואים שירת כחובש במלחמת ששת הימים, בעיקר במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה.
סיים בהצטיינות תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה מהאוניברסיטה העברית, תואר שני בפיזיקת חלקיקים תאורטית ממכון ויצמן למדע ותואר דוקטור באסטרופיזיקה תאורטית מאוניברסיטת תל אביב. בתקופה זו גם היה מורה ומחנך בתיכון עירוני ה'. כיהן בדרגת פרופסור מן המניין בפקולטה לפיזיקה בטכניון בין השנים 1981–1991 ולאחר מכן עבר למכון המדעי של טלסקופ החלל האבל בבולטימור, מרילנד.
מאז אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 מיקד את פעילויות המחקר שלו בהתפוצצות סופרנובות ושימושיהן במדידת קצב התפשטות היקום. חקר את תופעת החומר האפל, חורים שחורים, והיווצרות מערכות כוכבים סביב כוכבים צעירים. מחברם של עשרות מאמרים בירחוני מדע הרלוונטיים לנושאים המוזכרים.
מריו נשוי לסופי, מיקרוביולוגית ואב לשלושה ילדים.

ספריו

במשך כמעט עשרים שנה פישט ליביו רעיונות רבים מתחום המדעים, בעיקר מתמטיקה ואסטרונומיה, באמצעות ספריו, הרצאותיו, מאמרים בעיתונים, ראיונות רדיו והופעות טלוויזיוניות. הוא ערך מספר הרצאות פתוחות לקהל במוסד סמית'סוניאן, בפלנטריום היידן, בקולג' לאמנות במרילנד, במוזיאון קליבלנד להיסטוריית הטבע ובמרכז המדע בגלאזגו כדי לדון בנושאים מדעיים ומתמטיים.
ספר המדע הפופולרי הראשון שלו היה היקום המאיץ (The Accelerating Universe), אשר יצא לאור בשנת 2000 (אך לא תורגם לעברית), והביא בשפה פשוטה את התאוריה אודות התפשטות היקום והאצת התהליך ככל שעובר הזמן. הוא בחן את הסיבות לתופעה וההשלכות התאורטיות של יקום מתרחב תמידית, לכאורה, ובמיוחד את השפעתו על האמונה ב"שלמות היופי" של החוקים אשר מנחים את העולם.
הוא מגדיר עצמו כ"חובב אמנות מושבע", שברשותו אלפי ספרי אמנות. ליביו משתמש בתחביב למטרות טובות בספרו השני: חיתוך הזהב: קורותיו של מספר מופלא (The Golden Ratio: The Story of Phi) שראה אור ב-2003, שם עקב אחר השפעתו של יחס הזהב (ערכו 1.618 לערך) על גאומטריה, אמנות, אדריכלות, מוזיקה ואף תאוריות הנוגעות לשוק המניות לאורך מאות שנים.
ספרו של ליביו, שפת הסימטריה: המשוואה שלא נמצא לה פתרון (The Equation That Couldn't Be Solved: How Mathematical Genius Discovered the Language of Symmetry), יצא לאור ב-2005 ועסק בניסיונות לפתור פולינום ממעלה חמישית, או יותר בכלליות - מתמטיקת הסימטריה. הוא מדגיש את תפקידם הקריטי של המתמטיקאים אווריסט גלואה ונילס הנריק אבל בפיתוח התחום המתמטי הזה.
שני הספרים הללו אינם רק סיפורים על ההיסטוריה של המתמטיקה וביוגרפיות מקוצרות של מתמטיקאים אלא כוללים גם הצגה של חלק מהמתמטיקה עצמה, כאשר פיתוחים כבדים יותר מובאים בנספחים.
ב-2009 יצא לאור ספרו האם אלוהים הוא מתמטיקאי? העוסק בפילוסופיה של המתמטיקה ובשאלות כגון האם המתמטיקה היא תגלית או המצאה ומדוע היא מתארת בצורה כה טובה את חוקי הטבע.
ב-2013 יצא לאור ספרו שגיאות גאוניות העוסק בשגיאות משמעותיות של חמישה מדענים גדולים: צ'ארלס דרווין, ויליאם תומסון, לינוס פאולינג, פרד הויל ואלברט איינשטיין.
ב-2017 יצא לאור ספרו Why? What Makes Us Curious.
אדם יעקובי

ביוגרפיה

יעקובי החל להתחרות באתלטיקה בגיל 13, וכעבור שנה החל לזכות במדליות באליפויות ישראל בקטגוריות הגיל השונות, במספר רב של מקצועות, בהם קרב רב. בשנת 2014 התחרה לראשונה באליפות ישראל לבוגרים, שם סיים במקום החמישי בריצת 400 מטר משוכות, בתוצאה של 58.04 שניות. כעבור שנתיים זכה יעקובי במדליה ראשונה באליפות ישראל, לאחר שסיים במקום השני בריצת 400 מטר משוכות, בתוצאה של 53.25 שניות.

2017

באליפות ישראל לנוער שנערכה בחודש יוני, זכה יעקובי בשלוש מדליות זהב - בריצת 110 מטר משוכות, בריצת 400 מטר ובריצת 400 מטר משוכות. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל, זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות, בתוצאה של 53.35 דקות. במכביה שנערכה באותו חודש זכה יעקובי במדליית זהב בריצת השליחים 4X400 כחלק מנבחרת ישראל, ביחד עם חי כהן, אור כלב ויורי שפסאי. בריצת 400 מטר משוכות זכה במדליית כסף, לאחר שקבע תוצאה של 53.87 שניות.

אלוף ישראל

באליפות ישראל שנערכה בחודש יולי, זכה יעקובי במדליית זהב בריצת 400 מטר, בשיא אישי חדש של 52.29 שניות, לפני מאור סגד (53.51 שניות) ועומרי שיף (53.52 שניות).

2019

באליפות ישראל בקרב 10 שנערכה בחודש אפריל, זכה יעקובי במדליית כסף עם 6057 נקודות, אחרי אריאל אטיאס (6939 נקודות). חודש לאחר מכן, הוא קבע שיא אישי חדש בריצת 400 מטר משוכות של 52.27 שניות. בחודש מאי הוא סיים במקום רביעי בריצת 400 מטר במסגרת הליגה הבינאגודתית בתוצאה של 49.22 שניות. באליפות הפועל שנערכה בחודש יוני, הוא סיים במקום הראשון בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 51.78 שניות. באותו חודש שיפר בשנית את שיאו האישי, לאחר שסיים במקום השני בתוצאה של 51.60 שניות, אחרי מאור סגד (51.41 שניות).
באליפות אירופה עד גיל 23, שנערכה ביבלה, שוודיה ביולי אותה שנה סיים יעקובי במקום 16 בריצת 400 מטר משוכות לאחר שפסל בשלב חצי הגמר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 51.89 שניות ועלה מהמקום ה-15. באליפות ישראל שנערכה באותו חודש, זכה יעקובי במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות לאחר שקבע שיא ישראל חדש עד גיל 23 של 51.12 שניות, אחרי מאור סגד (50.88 שניות) ולפני עומרי שיף (52.83 שניות).
בסוף השנה החל יעקובי ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת ממפיס.
נילי פורטוגלי

ביוגרפיה

נילי פורטוגלי היא בוגרת בית הספר לאדריכלות ה- A.A בלונדון (1973) ולימודי תואר שני באדריכלות ובודהיזם באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה, ארצות הברית. בשנים אלה הייתה שותפה לעבודה ומחקר ב"מרכז למבנה סביבתי" שבברקלי בראשותו של פרופ' כריסטופר אלכסנדר.
עבודתה מתמקדת הן בצד התאורטי והן בצד המעשי שבאדריכלות.
פורטוגלי היא בעלת משרד עצמאי, העוסק מזה יותר מ-40 שנה בתכנון ערים, אדריכלות, תכנון פנים ותכנון נוף, המהווים, לתפיסתה, מערכת המשכית אחת. הפרויקטים, הן בתחום הציבורי והן הפרטי, מתאפיינים בפתרונות יצירתיים, הנדרשים בסביבה מורכבת. האתגר האמיתי שבעבודתה הוא בניסיון המתמשך למציאת דרך, שתשלב בין תפיסות חדשניות ומיצוי הפוטנציאל הקיים בעידן טכנולוגי מודרני, לבין הרצון לבנות סביבה אנושית וידידותית, שחוויית החיים בה תעמוד בעינה במשך שנים רבות ותיתן אותותיה במשתמש אף מעבר לזמן.
בין הפרויקטים שתכננה: מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בכיכר ביאליק בתל אביב, מרכז יום לקשיש ברחוב רש"י בתל אביב, מתחם רחוב יפת ורחוב הצורפים ביפו, שכונת מגורים בקיבוץ מעגן מיכאל, מרכז משאבים וספרייה בבית הספר "אהל שם" ברמת גן, הספרייה למוזיקה בבית אריאלה בתל אביב, בנין מגורים וחנויות ברחוב השומר בתל אביב, בית כנסת הספרדי המרכזי ע"ש הרמב"ם בחדרה, שכונות פינוי בינוי ובתים פרטיים בקיסריה, זכרון יעקב, הרצליה פיתוח וירושלים.
פורטוגלי משתתפת בתערוכות ומרצה בכנסים בישראל ומחוץ לה ומכהנת בוועדות מקצועיות, ואף זכתה בפרסים בתחרויות שבהן השתתפה. פרסמה מאמרים רבים בתחום האדריכלות ועבודתה תועדה בכתבי עת מקצועיים, בעיתונות ובטלוויזיה.
ב-2018 השלימה את הפקתו של הסרט "ואת הסמטה היא סיידה בתכלת", אותו כתבה, ביימה ועיצבה אומנותית. בסרט היא חוזרת אל ילדותה, כשביקרה את סבתה בבית המלון שהפעילה בצפת, ודרכו מציגה פורטוגלי את תפיסת עולמה.
.

פרסומיה

בשנת 2006 יצא לאור ספרה בנושא אדריכלות:
 
The Act of Creation and the Spirit of a Place: A Holistic- Phenomenological Approach to Architecture, Edition Axel Menges, Stuttgart / London 2006
הספר זכה להיות ברשימת 24 הספרים הנבחרים לשנת 2007 בתחרות ספר השנה על ידי אגודת האדריכלים הבריטית.
ספרה השני שיצא לאור: תפיסה הוליסטית באדריכלות - "מרכז למוזיקה וספריה ע"ש פליציה בלומנטל", 
כיכר ביאליק, תל אביב. ספר דו-לשוני (עברית-אנגלית( בהוצאת עם עובד תל אביב 2011/
Nili Portugali /

A Holistic Approach to Architecture - "The Felicja Blumenthal Music Center and Library" / AM OVED Publishers Ltd / Tel-Aviv/ 2011
עקום קרינה

עקום קרינה (באנגלית: Radiation Pattern או Antenna Pattern או Far-field pattern) מתאר את התלות הזוויתית של עצמת גלי רדיו באנטנה או מקור קורן אחר.
בתחומי הסיבים האופטיים, הלייזר וה-PIC (ראשי תיבות של photonic integrated circuit) המושג עקום קרינה הוא מושג נרדף לדפוס קרוב-רחוק ודפוס פרסנל. שם משמעו תלות המיקום של שדה אלקטרו-מגנטי בשדה הקרוב או תחום פרסנל במקור. דפוס שדה-קרוב מוגדר בדרך כלל על ידי מישור הממוקם אל מול המקור הקורן או משטח ספירי המקיף אותו.

עקומים אופייניים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מועצת המדינה של טטרסטן

תפקידים

תחום השיפוט של הפרלמנט כולל אימוץ ותיקון חוקה לרפובליקה של טטרסטן, תקנת חקיקה בנושאי כשירות הרפובליקה של טטרסטן ונושאי השיפוט המשותפים של הפדרציה הרוסית וסמכויות הרפובליקה של טטרסטן, הקמת המבנה הניהולי-טריטוריאלי של הרפובליקה והליך שינויה, תיאום פעילויות של גופי הרשויות המקומיות בטטרסטן, אישור תקציב ועוד.
הפרלמנט בוחר את בית המשפט החוקתי, מאשר את מועמדותו של ראש ממשלת הרפובליקה של טטרסטן, יו"ר וסגן יו"ר בית המשפט החוקתי של הרפובליקה של טטרסטן, בוחר את שופטי השלום של הרפובליקה של טטרסטן, הממונה על זכויות האדם ברפובליקה של טטרסטן ומאשר את המועמדות לתפקיד התובע של הרפובליקה.
בהתאם לסעיף 82 לחוקת טטרסטן, יו"ר מועצת המדינה של הרפובליקה של טטרסטן מארגן את כינוסיה, מארגן את עבודת מועצת המדינה, מייצג את מועצת המדינה מול גופים אחרים בעיקר ברשויות המקומיות, בגופים הפדרליים של רוסיה, פרלמנטים של מדינות אחרות, עמותות ציבוריות. סמכויות אחרות הניתנות לו הן קבלה ודחיית חוקים ותקנות שנחקקו בפרלמנט.
עמי אסף (בית ספר)

היסטוריה

בית הספר הוקם במהלך 1960 עם פטירתו של עמי אסף וכיום לומדים בו מעל-1400 תלמידים. בשנת הלימודים התשע"ג היה במקום השלישי מבין התיכונים בישראל המובילים בשיעור הזכאים לתעודת בגרות עם 99 אחוזי זכאות. הוא דורג במקום הראשון מבין כלל התיכונים בישראל בשיעור הבוגרים המתגייסים ליחידות קרביות בצה"ל, עם 82.6 אחוזים של מתגייסים לשירות קרבי.
בנוסף, קיימת להקה בית ספרית הנקראת "עמי אסף מיוזיק" בהדרכתו של טל סונדק. בבית הספר מאז שנת תשע"ב פועלת "כיתה מדעית" בכל שכבה.
בעשור השני של המאה ה-21, היישובים שילדיהם לומדים בבית הספר הם: מתן, רמות השבים, שדה ורבורג, צופית, גן חיים, ניר אליהו, רמת הכובש, ירחיב, כפר מל"ל, נווה ימין, סלעית, צור נתן, צור יצחק, צור יגאל ואייל. בעבר למדו בבית הספר תלמידים גם משאר היישובים במועצה אזורית דרום השרון, שכיום ילדיהם לומדים ב"בית חינוך ירקון" שבנווה ירק.
קסר עמרה

היסטוריה

המצודה נבנתה בתחילת המאה ה-8, ככל הנראה בין 711 ל-715, על ידי הח'ליף וליד הראשון מבית אומיה; אך גרסה אחרת מייחסת את בנייתה לח'ליף וליד השני בשנות הארבעים של המאה ה-8. המצודה עצמה הרוסה, אך בית הכפר שלידה השתמר במצב טוב וסביר ששימש כמקום מנוחה לחליף או לבני משפחתו לתקופות שהות קצרות.
במבנה אולם אירוח שבו שלוש ספינות ובית מרחץ בסגנון רומי, והוא מעוטר בפרסקאות עשירות המתארות סצינות ציד, היאבקות ורחצה, בעלי חיים, דמויות מלכותיות, נשים עירומות ועוד. על אחד מקירות בית המרחץ מצוירת מפה של השמיים בחצי הכדור הצפוני, לצידם של סימני גלגל המזלות, וזו נחשבת לאחד הניסיונות המוקדמים לשרטט את הייקום שלא באופן דו ממדי. פרסקאות אלה בסגנון חילוני משמשים דוגמה לאמנות איסלאמית מוקדמת, ומראים כי האיסור על עשיית דמות התקבל באסלאם בשלב מאוחר יותר.
באר בעומק של 36 מטר ומשאבה שהופעלה על ידי חמור צמודים למבנה מצפון וסיפקו לו מים לצורכי שתייה ולבית המרחץ.
המצודה נעזבה ונתגלתה שוב ב-1898, על ידי אלואיס מוסיל, במצב של הזנחה ביחס למצודות אחרות, וכתובות גרפיטי פגעו בחלק מהפרסקאות. בשנת 1985 הכריז ארגון אונסק"ו על המצודה כאתר מורשת עולמית ונערך מבצע לשחזור המבנה.
אלקלי

בכימיה המונח אלקלי או אלקאלי (בערבית القلي, القالي) מתאר מלח יוני בסיסי של מתכת אלקלית, כגון נתרן, או של מתכת אלקלית עפרורית, כגון סידן. לעיתים קרובות נעשה שימוש במונח גם כדי לתאר באופן כללי חומרים בסיסיים המסיסים במים או חומרים בסיסיים בכלל. זאת כיוון שמלחים אלקלים היו מהבסיסים המוכרים הראשונים והם גם כיום הם משמשים כבסיסים נפוצים.

אטימולוגיה

המילה ״אלקלי״ מגיעה מערבית, ופירושה המילולי ״האפר השרוף״, המתייחסת למקור של חומרים אלקליים. תמצית מימית של אפר צמחים שרוף, הנקרא אשלג ומורכב בעיקר מאשלגן פחמתי, היא בסיס חלש. אחרי חימום החומר עם סידן הידרוקסידי (נוסחתו Ca(OH)₂), היה נוצר בסיס חזק בשם אשלג קאוסטי (אשלגן הידרוקסידי), אשר נעשה בו שימוש בעיקר בשילוב עם שומן מהחי ליצור סבונים רכים. שם זה העניק את הסימן הכימי ליסוד אשלגן, K, מהשם הגרמני קליום שמקורו במילה אלקלי.

קרקע אלקלית

קרקעות עם ערכי pH הגבוהים מ-7.3 לרוב מוגדרות כאלקליות. מצבים כאלו עלולים להתרחש באופן טבעי, בשל נוכחות של מלחים אלקליים. אף על פי שישנם מספר צמחים שאכן מעדיפים קרקע בסיסית במעט (כגון כרוב וסוגי מספוא שונים), מרבית הצמחים יעדיפו קרקע חומצית במעט (בתחום ערכי pH של 6.0 עד 6.8), ועל כן קרקע אלקילית נחשבת בעייתית.
חג השילוש הקדוש

חג השילוש הקדוש או יום ראשון של השילוש הקדוש (איטלקית Domenica d. santissimi Trinità) הוא חג נייד בנצרות המערבית והחל ביום ראשון הראשון שלאחר הפנטקוסט (חג השבועות הנוצרי). החג מוקדש כפי ששמו מעיד עליו לדוקטרינה הנוצרית של השילוש הקדוש, לפיה האל האחד מופיע בשלוש ישויות נפרדות, לרוב - האב, הבן (או בן האלוהים) ורוח הקודש.
יום ראשון של השילוש הקדוש הוא יום ראשון הראשון שלאחר עונת הפסחא ובו מתחילה העונה הרגילה (Tempo ordinario) השנייה של לוח השנה הנוצרי, הנמשכת עד עונת הציפיה (l'Avvento) שלפני חג המולד (התקופה הרגילה האחרת היא בין תקופת הציפיה לעונת הפסחא). החג נחוג על ידי כל הכנסיות המערביות, ובמזרח פנטקוסט עצמו הוא גם חג השילוש הקדוש.
החג הונהג על ידי האפיפיור יוחנן העשרים ושניים ב-1334. בעבר נהגו הן הכנסייה הקתולית והן הכנסייה האוונגליסטית לספור את ימי הראשון שלאחר חג זה בהתייחס אליו ("לאחר השילוש"), אך כיום שוב אין שיטת ספירה זו נוהגת בכנסייה הקתולית.
אסף ברטוב

ביוגרפיה

אסף ברטוב נולד וגדל ברעננה. בנם השני (מתוך חמישה) של אמיר ברטוב, גזבר עיריית רעננה, וחיה ברטוב, סוכנת ביטוח.
בשנת 1992, בגיל 15 וחצי, עזב את התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים שבו למד, והחל לעבוד במשרה חלקית בחברת ההיי-טק "מסכי זהב". את בחינות הבגרות השלים באופן עצמאי.
שירת בצה"ל כמדריך נוער. בשנת 2004 נכלא למשך שלושה שבועות לאחר שמטעמי מצפון סירב לשרת בשטחים במסגרת שירות מילואים.
ברטוב למד לתואר ראשון בחוג לספרות כללית ולימודים קלאסיים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2007 לימד באוניברסיטת תל אביב לשון יוונית. מאז הוא מלמד בהתנדבות, יחידים וקבוצות, יוונית עתיקה ולטינית קלאסית.
בין השנים 1999–2011 עבד בחברת שירותי התוכנה "לוג-און", תחילה כמתכנת ומאוחר יותר כארכיטקט תוכנה ויועץ. תכנת ומתכנת בשפות התכנות: C ,C++, Perl ,Ruby ,JavaScript. כותב תוכנה חופשית.
ברטוב עוסק בתרגום. שירים של אלישה סטולינגס, שתרגם מאנגלית, פורסמו בשנת 2017 בכתב העת "הו!".
ב-2017, לאחר שהות בת 6 שנים בארצות הברית, שב להתגורר בישראל.

מיזמים נוספים בהם מעורב

בשנת 1998 נמנה עם מקימי "העמותה למשחקי תפקידים בישראל" ומילא תפקיד מרכזי בפעילותה בשנותיה הראשונות.
בשנים 2006–2007 ו-2009 היה חבר ועדת הביקורת של עמותת "המקור", הפועלת לקידום תוכנה חופשית וקוד פתוח בישראל. בנוסף, התנדב גם בליבריווקס ('אנ), מיזם של קריאה והקלטת טקסטים ליצירת ספרי אודיו לרשות הציבור. עם הטקסים שהקריא והקליט נמנה הנוסח העברי של ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם.
בין השנים 2008–2011 היה בין הפעילים המרכזיים בעמותת ויקימדיה ישראל. שימש כחבר הוועד המנהל של העמותה.
מ-2011 החל החל לעבוד בקרן ויקימדיה כאחראי על קהילות מתפתחות, עבר לארצות הברית והתגורר בעיקר בברקלי שבקליפורניה. במסגרת זו הוא מדריך, חונך, מסייע בהפקת מיזמים ומפשר בקהילות בעיקר באפריקה, הודו, דרום אמריקה, דרום מזרח אסיה ומזרח אירופה. עד נובמבר 2014 כיהן, בנוסף, גם כמנהל תוכנית המענקים של הקרן.
ברטוב כותב ועורך בויקיפדיה העברית והאנגלית. הוא מרבה לכתוב ערכים על נשים. על מנת ללמוד על הפער המגדרי בוויקיפדיה, מיפה ברטוב את אחוז הערכים על גברים ונשים בוויקיפדיות ב-41 שפות, באמצעות ויקינתונים. מהנתונים שפרסם, המעודכנים ליוני 2016, עולה כי אחוז הערכים על נשים מסך כלל ערכי הביוגרפיות נע בין 12.7 ל-48.8, כאשר באנציקלופדיה העברית האחוז עומד על 16.8, מעט מעל ויקיפדיה האנגלית, בה אחוז הערכים על נשים הוא 16.3.
ג'נט פילדינג

ביוגרפיה

פילדינג נולדה בבריזביין. אחרי ששהתה זמן מה באמריקה, היא למדה באוניברסיטת קווינסלנד והוציאה תואר באנגלית. היא תכננה במקור להיות עיתונאית וכתבת, אך החליטה לעבור לבריטניה ולהפוך לשחקנית.
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הבריטית הייתה בפרק של התוכנית "Hammer House of Horror" בשנת 1980. באותה שנה היא הוכרזה בתקשורת כמי שתגלם את המלווה הבאה של הדוקטור בתוכנית "דוקטור הו".
בין השנים 1981 עד 1984, פילדינג גילמה את טיגן ג'ובאנקה, דיילת אוסטרלית ומלווה לדוקטור הרביעי (טום בייקר) והדוקטור החמישי (פיטר דייוויסון). בשנת 1985 גילמה את טיגן במערכון לצד הדוקטור השישי (קולין בייקר). היא הקריאה שורות בתור המלווה מל (בוני לנגפורד) באודישן של סילבסטר מקוי לתפקיד הדוקטור השביעי.
בשנת 1991 עזבה את תחום המשחק והחלה לעבוד בארגון הבינלאומי לנשים בטלוויזיה ובקולנוע. בזמן הזה היא גם הפכה לסוכנת שחקנים וייצגה את פול מקגאן כשהתקבל לתפקיד הדוקטור השמיני.
מאז שעזבה את התפקיד, פילדינג לא הראתה נכונות לחזור ולגלם את טיגן אך היא חזרה למשחק ולתפקיד בשנת 2006, כשגילמה את הדיילת האוסטרלית במגוון תסכיתי אודיו בהפקת "ביג פיניש" שמבוססים על הסדרה ועל דמותה.
שד (איבר)

השדיים כמושא לגירוי מיני

בתרבויות מסוימות לשדיים תפקיד מרכזי בפעילות המינית. שדיים ובפרט פטמות עשויים להיות בין האיברים המעוררים מינית. הם רגישים למגע שכן יש בהם עצבים רבים. מחקר העלה השערה שגירוי הפטמות מעורר מינית בגלל סמיכות האזורים במוח שקולטים מידע מהפטמות ומאיברי המין הנשיים.
בטקסט ההודי העתיק קאמה סוטרה נשיכת השדיים וגירוד שלהם בציפורניים נחשבים מעוררים מינית. בזמן עוררות מינית השדיים עשויים להתרחב והפטמות עשויות להתקשות. 
אצל אנשים רבים מראה הגוף הנשי, שהשדיים רכיב מרכזי בו, גורם להנאה אסתטית או אירוטית. מחקר שנערך באוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון הראה שהשדיים הם לעיתים תכופות החלק הראשון עליו מסתכלים גברים כשהם רואים אישה וכן שהזמן המוקדש להסתכלות על השדיים גדול משל שאר חלקי הגוף.

השדיים בתרבות

בתרבות העת העתיקה נתפסו השדיים כסמל לפריון, ואלות הפריון (לדוגמה ונוס מווילנדורף) פוסלו וצוירו כבעלות חזה שופע.
בעוד שבימי הביניים לא הייתה התייחסות לשדיים באומנות בגלל שמרנות דתית, בתקופת הרנסאנס החלו ציירים ופסלים רבים לצייר ולפסל נשים שופעות חזה ושומן, כיוון שמודל היופי בתקופה זו הייתה נשים מלאות ושופעות. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 הייתה תקופה ששדיים בינונים-קטנים נחשבו למודל היופי, עקב השתנות מודל היופי לנשים רזות.
בתרבות המערבית המודרנית נתפסים השדיים כסמל יופי מיני ומושך. עקב כך שניתוחים פלסטיים לשינוי גודל ומבנה השד הפכו לדבר מקובל, יש נשים המנתחות את שדיהן לשם הגדלת חזה שהוא הניתוח הפלסטי הפופולרי ביותר, הקטנת חזה, הרמת חזה ועיצוב חזה. בהגדלת החזה מחדירים לשד שתל חזה, שמרקמו קרוב למרקם תאי השומן הטבעיים והוא נוח למגע.
החזייה, שהומצאה בתחילת המאה ה-20, היא בגד שנועד לשדיים.
גוראל

מאפיינים

הגוראלים מתאפיינים בקרניים חדות דמויות פגיון המתעקלות לאחור, ולשני הזוויגים יש קרניים. הפרווה דמוית הצמר שלהם עבה וכהה יותר בחורף מאשר בקיץ, והיא מורכבת משערות רכות וצפופות. צבע הפרווה הוא לרוב גוונים שונים של חום, ולכל המינים בסוג יש את הסימנים הבאים: כתם גדול ובהיר דמוי סינר בחלק העליון של הגרון, רגליים בצבע בהיר יותר משאר הגוף עם כתמים כהים על הברכיים, לוע כהה ושפתיים בהירות, וזנב בצבע חום כהה-שחרחר. הגוראלים נבדלים מקורביהם הסרואים בדברים הבאים: הם קומפקטים וקטנים במידות גוף, יש להם אוזניים קצרות ורחבות, זנבם ארוך ושעיר יותר, קרניהם קצרות יחסית, אין להם רעמה שעירה על העורף או בלוטות ריח עגולות סמוך לעין. הסרו הטאיוואני שהוא גם הסרו הקטן ביותר, דומה מאוד לגוראלים עד שהוא מכונה אף "גוראל טאיוואני", והמאפיין העיקרי שמבדיל אותו מהגוראלים הוא נוכחות בלוטת הריח העגולה סמוך לעין. למרות שהגוראלים חולקים קווי דמיון רבים עם העיזים, הם מוצקים יותר ובעלי פרסות רחבות וכבדות לעומתם. לנקבת הגוראל יש ארבע פטמות בניגוד לנקבות העיזים שלהם רק שתי פטמות. 
הגוראלים פעילים בעיקר בשעות הבוקר והערב, ובמזג אויר נוח הם יהיו פעילים בכל שעות היום. בשעות הלילה הם נחים באזורי מסתור בין הצוקים. בית גידולם הוא בעיקר מדרונות הררים תלולים ומיוערים - בדרך כלל בגבהים של 2,000 מטר מעל פני הים. תזונתם מורכבת בעיקר מעשבים, שיחים, עלים ואגוזים. המינים יהיו טריטוריאליים בעיקר בעונת הרבייה, ובשאר השנה יחיו בקבוצות קטנות של 12-3 פרטים (משתנה בין המינים); זכרים מבוגרים נוטים לחיות בגפם. ההריון של הנקבה נמשך בממוצע 6 חודשים, לאחריהם נולד גדי יחיד בדרך כלל. טורפיהם של הגוראלים הם בעיקר נמרים ודהולים אך גם טורפים קטנים יותר כשונרים. בעת סכנה הם נוטים לברוח לאזורי הצוקים, ופרסותיהם מסייעות להם לתמרן ולדלג בזריזות בין הסלעים.
אלווין והצ'יפמאנקס 3

תקציר העלילה

דייב סוויל, הצ'יפמאנקס והצ'יפטס מפליגים בתוך ספינת תענוגות אל תחרות "פרס המוזיקה הבינלאומי", בעקבות מספר התרחשויות שנעשה על ידיהם הם נתקלים בגלשן רוח שמעיף אותם אל עבר יער טרופי שומם, ביער הם פגשו את שוכנת היער זואי אשר הביאה את הצ'יפמאנקס והצ'יפטס לבית העץ שלה. בינתיים דייב סוויל איחד כוחות עם איאן אשר עבד בספינה בתחפושת שקנאי וחיפש את הצ'יפמאנקס והצ'יפטס ברחבי הג'ונגל.
בסוף דייב מצא את ששת הסנאים והם הפליגו אל תחרות "פרס המוזיקה הבינלאומי" יחד עם זואי ואיאן.
אהרון דורון

ביוגרפיה

דורון נולד בשנת 1922 בגרמניה בשם ארווין וילהימר. הוריו עסקו במסחר בטבק. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער, למד בבית הספר המקצועי ע"ש לודוויג טיץ בקיבוץ יגור ונקלט כחבר קיבוץ. הצטרף לשורות ארגון "ההגנה", שימש בתפקידי פיקוד והדרכה, והיה נוטר במשטרת היישובים העבריים. בשנים אלו שיחק כדורגל במדי קבוצת הפועל חיפה ולאחר מכן כדוריד בקבוצות הפועל תל אביב והפועל פתח תקווה. 
השתתף במבצעים לאבטחת נתיבי התחבורה בצפון הארץ ובקרב על חיפה. במלחמת העצמאות היה מפקד מחנה 80, בסיס הדרכה שקלט את תלמידי בתי הספר התיכוניים שהתגייסו למערכה. לאחר המלחמה היה ראש לשכת מפקד הג"א ולאחר קורס מג"דים פיקד על בית הספר למ"כים של פיקוד הנח"ל ושימש כסגן מפקד הפיקוד. ב-1952 מונה למפקד גדוד 52 בחטיבת גבעתי.
בפברואר 1954 מונה למפקד פיקוד הנח"ל, תפקיד אותו מילא עד אוקטובר 1955. במבצע קדש פיקד על חטיבת יפתח ועל כיבוש עזה. לאחר המלחמה יצא להשתלמות בבית ספר לקצינים בכירים באנגליה. ב-1957 התמנה למפקד חטיבת גולני ובשנת 1958 מונה לראש מנהל הסגל. בנובמבר 1958 ישב בדינו של יששכר שדמי שהואשם באחריות לטבח כפר קאסם. מספטמבר 1959 עד לשחרורו ב-1963 כיהן כראש אגף כוח אדם במטכ"ל. 
לאחר שחרורו למד תואר שני בארצות הברית, בשובו מילא מגוון של תפקידים במוסדות הסוכנות היהודית והמגבית היהודית המאוחדת, שימש כמנכ"ל בית התפוצות וכסגן נשיא ומנכ"ל אוניברסיטת תל אביב. בתקופתו באוניברסיטה סייע בהקמת מועדון האתלטיקה של אס"א תל אביב, ויזם את הקמת מערכות ומרכז הספורט במוסד (1973). שימש כיו"ר ועדת האתלטיקה בישראל בין השנים 1966 עד 1970 ולאחר מכן כיהן כיושב ראש ההתאחדות לספורט בישראל במשך שש שנים. בימי ההמתנה לפני מלחמת ששת הימים עמד בראש ועדת החירום של עיריית תל אביב שהכינה את העיר מבחינת התגוננות אזרחית. במלחמת יום הכיפורים נקרא לשירות מילואים כעוזר קצין חינוך ראשי. ב-1979 נבחר ליו"ר הוועד למען החייל.
ב-1992 מונה על ידי ראש הממשלה יצחק רבין לנציב קבילות החיילים, וכיהן בתפקיד עד אמצע 1998. שימש כיושב ראש הארגון הארצי של חברי ההגנה.
דורון היה בעל תואר מוסמך במנהל עסקים מאוניברסיטת קולומביה.
בי"ח באייר 1948 נישא לחנה הררי ונולדו להם שני ילדים. ב-1975 נפטרה חנה ונתרם על שמה גן חנה באוניברסיטת תל אביב.
בנובמבר 1977 נישא בניו יורק לדורותי שוורץ-דורון. ב-2006 נפרד מאשתו ועד יום מותו חי עם בת זוגו איווה פרל.
דורון נפטר בדצמבר 2016, בגיל 94. נקבר בטקס צבאי בבית העלמין מורשה ברמת השרון.
הותיר אחריו בן, אהוד, שהיה טייס בחיל האוויר ובעלים של בית ספר לצניחת רחיפה, בת, נירית, מנהלת שירות בטיסה באל-על.
יחסי אנגולה–מקסיקו

היסטוריה

אנגולה היא מדינה צעירה יחסית שקיבלה את עצמאותה מפורטוגל בנובמבר 1975. מקסיקו הכירה במהירות באנגולה וכוננה עמה יחסים דיפלומטים כבר בינואר 1976. מיד לאחר שאנגולה קיבלה את עצמאותה, נכנסה המדינה למלחמת אזרחים שהסתיימה רק ב-2002. לקראת סוף המלחמה, ב-1997 פתחה אנגולה שגרירות במקסיקו סיטי.
בשנת 2009, מקסיקו פתחה שגרירות בלואנדה. עם זאת, בשל המשבר הכלכלי העולמי השגרירות המקסיקנית בלואנדה נסגרה חודשים אחדים לאחר הקמתה. בשנת 2014, במהלך ביקורו של שר החוץ המקסיקני חוסה אנטוניו מייד באנגולה, הוא הצהיר כי שגרירות מקסיקו באנגולה תיפתח מחדש. אולם נכון לשנת 2017, השגרירות טרם נפתחה.

מסחר

הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות הסתכם בכ-82 מיליון דולר בשנת 2015. אנגולה היא שותפת הסחר ה-89 בגודלה של מקסיקו בעולם ושלישית בגודלה באפריקה.

יחסים דיפלומטים

אנגולה מחזיקה בשגרירות במקסיקו סיטי. מאידך, מקסיקו מיוצגת באנגולה על ידי שגרירותה באבוג'ה שבניגריה, והיא בעלת קונסוליה לשם כבוד בלואנדה.
מאיר ועקנין

ביוגרפיה

נולד בעיר טבריה בז' אדר ה'תרמ"ה (1885) לרב דוד ועקנין שהיה אב בית הדין ורב הקהילה הספרדית בעיר. על פי המסורת, משפחתו מיוחסת עד לפילוסוף הרב יוסף אבן עקנין תלמיד הרמב"ם.
בשנת ה'תרע"א (1911), בהיותו בן 26, נשלח על ידי חכמי טבריה כשד"ר לקהילות היהודים באירופה, לאסוף כסף עבור כולל רבי מאיר בעל הנס. בשנת ה'תרע"ד (1914), יצא בשליחות המוסדות לברוקלין, ניו יורק. עקב מלחמת העולם הראשונה נאלץ להישאר שם במשך שש שנים, בניתוק ממשפחתו, ובהיותו שם כיהן כרב ראשי של קהילת הספרדים ארם-צובא, המוכרת כיום בשמה "מגן דוד".
מצב הדת באותה עת בקרב היהודים היה ירוד, ובראשית בואו לשם נאלץ ללחום בתופעה של יהודים המגיעים לבית הכנסת בשבת ברכבת חשמלית. על פי עדותו: "עמדתי בבית הכנסת הגדול של חברי שערי צדק במעמד כל הקהל בשבת קודש, וצעקתי בקול מר ונאנח על עלבון שבת קודש... ותודה לאל יתברך שדברי אלו שיצאו מקירות לבי עשו פירות, וכל החרדים ושומרי התורה נענו לקולי".
תקופת כהונתו בעיר הותירה את רישומיה על חיי היהודים במקום, ופעילותו התמקדה בשטחי החינוך וההוראה. יסד בעיר תלמוד תורה "שערי צדק" שהוציא תלמידים רבים. כן יסד שם אגודות חסד "אגודת אחים" ו"אחיעזר דמשק".
בשנת ה'תר"פ (1920) חזר לעיר טבריה שם פעל למען ביסוס והרחבת התלמוד תורה בעיר, יחד עם מחותנו הרב רפאל ביבאס. בשנת ה'תר"ץ (1930) מונה לחבר בבית הדין הספרדי בטבריה בראשותו של הרב יעקב חי זריהן שהיה אב בית הדין. בשנת ה'תשי"ג (1953), עם פטירת הרב זריהן, מונה לכהן תחתיו כרב העיר טבריה ואב בית הדין.
התפרסם בחסידותו ופרישותו, והיה לשם דבר בכיסו הפתוח ובפזרנותו לכספי צדקה. משקיבל לידיו את נשיאות כוללות רבי מאיר בעל הנס החליט להקים ישיבה בטבריה, ובסיועו של הנדיב יצחק שלום, יסד את ישיבת "מאיר בת עין" על יד קבר רבי מאיר בעל הנס, הקיימת עד היום.
נפטר בכ"ט אדר ב' ה'תשל"ה (1975), ובהלוויתו נכחו רבנים מפורסמים רבים, ביניהם הרב עובדיה יוסף. בין תלמידיו נמנים הרב שבתאי בן חיים, הרב יצחק ברדא, ורבנים נוספים המכהנים במשרות תורניות.