google/wiki40b huggingface dataset:
בית הסוהר השרון

בית הסוהר השרון הוא בית סוהר של שירות בתי הסוהר שהוקם במצודת טגארט ששימשה בתקופת המנדט את משטרת הרוכבים הבריטית.

מיקום

"בית הסוהר השרון" שוכן בצד כביש 4 סמוך לצומת תל מונד, שמו הקודם "כלא תל מונד" היה הראשון מבין 4 בתי הסוהר במתחם השרון, הכולל גם את בית המעצר הדרים, בית הסוהר רימונים ובית הסוהר אופק.

ארגון בית הסוהר

אוכלוסיית בית הסוהר מגוונת והיא כוללת אסירים פליליים (כולל שוהים בלתי חוקיים), אסירים ביטחוניים ונערים שפוטים.
האגפים בבית הסוהר מדורגים לפי שלבי התקדמות. צוות מקצועי משבץ את האסירים לאגפים השונים, בהתאם לתפקודם ולמאפייניהם. 
בבית הסוהר כיתות לימוד ברמות שונות המאפשרות השלמת השכלה פורמלית. במסגרת החינוך הבלתי- פורמלי מתקיימות פעילויות רבות, חוגים וסדנאות בדומה למתנ"ס קהילתי. מכלול העשייה החינוכית מיועד להעשרת הידע ולהקניית כלים לפיתוח המודעות כבסיס לשינוי בדפוסי התנהגות וחשיבה. 
המערך הטיפולי שם דגש על גמילה מסמים, ומתמקד במתן טיפול לאסירים הרוצים להיגמל. 
במסגרת בית הסוהר פועל אגף השיקום המיועד להכנת האסיר לקראת שחרורו, כאשר הדגש הוא העברת האחריות לאסיר, אשר יוצא בבוקר לעבודה מחוץ לכותלי בית הסוהר וחוזר אחר הצהרים להמשך טיפול בקבוצות ובטיפול פרטני. 
בבית הסוהר קיימים מספר מפעלים יצרניים המעסיקים כ- 100 אסירים בתמורה לתגמול כספי.
סגל בית הסוהר כולל כ-260 אנשי צוות ובהם אנשי מנהלה, ביטחון וטיפול.

היסטוריה

עם הקמת המדינה הוחלט להקים מתקן כליאה מרכזי ב"כלא תל מונד" (שמו הקודם של בית הסוהר השרון), ואכלוס האסירים הראשוני בכלא היה בשנת 1952. לכלא תל מונד הועברו אסירים שנדונו לתקופה של יותר מ-6 חודשים, בעוד הנידונים לתקופות קצרות יותר הוחזקו בבית הסוהר ביפו.
בבית הסוהר ישבו אסירי מחתרת מלכות ישראל ושלושת הנידונים למוות בטרם בוטל עונש המוות בישראל בסוף 1953. באותה עת שהו בבית הסוהר כ-160 אסירים והמחשבה הייתה לסגור את הכלא ולהעביר את כל האסירים לכלא רמלה שהוקם ב-1954. מפקד הכלא היה אברהם גולדברג. בשנת 1954 החל לנהל את הכלא צבי גבעתי. בסוף 1955 היו בכלא 130 אסירים והוא סווג ככלא המיועד לאסירים החמורים ביותר. האסירים יצאו לעבודה ועבודתם כיסתה כרבע מתקציב בית הסוהר. בשנת 1956 הוקם בכלא אגף לנערים. בשנת 1959 הוקם בכלא חוג דרמה, על ידי אלברט כהן. שחקן ראשי בהצגות היה דן שמר, מהמתנקשים בישראל קסטנר, שריצה את עונשו בכלא תל מונד יחד עם אקשטיין. בשנה 1967 השחקנית שושנה רביד ביימה את ההצגות. בשנת 1969 ניצלו שניים מהכלואים את השתתפותם בהצגה כדי לברוח מהכלא.
ביוני 1962 נפתח בבית הסוהר בנין בית ספר עבור הכלואים הצעירים. בספטמבר 1966 נפתח מרכז להכשרה מקצועית.
בבית הסוהר הוקמו שלושה אגפים שהיו מיועדים לקטינים מתחת לגיל 18, עם בניית בית הסוהר אופק הסמוך, הועברו כלל האסירים והעצירים הקטינים אליו.
בשנת 1957 אירעו שני מקרי בריחה מהכלא. בתחילת 1964 מונה מיכאל אברהמי למפקד הכלא במקום צבי גבעתי. בעיתונות נטען שגבעתי הודח בגלל שהצליח ושאברהמי הפסיק את פעילות השיקום ועבר לענישה והפחדה, האשמות שהוכחשו על ידי נציב שירות בתי הסוהר. ועדת חקירה בראשות השופט יעקב סגל, הצדיק את התנהלות הנהלת בית הכלא. בראשית 1965 היו בכלא נערים בלבד, כ-150. ילדים בגילאי 14-16 הופרדו מהכלואים המבוגרים יותר בגילאי 16-21.
ארנה (מערכת הגנה אקטיבית)

ארנה (ברוסית: Арена) היא מערכת הגנה אקטיבית לטנקים. המערכת פותחה החל משנת 1993 על ידי רוסיה במטרה ליצור שכבת הגנה נוספת לטנק, בדגש על הגנה מפני טילי נ"ט מתקדמים. לטענת החברה המייצרת, הארנה מסוגלת לפעול בכל מזג אוויר ובכל שעות היממה. היא שוקלת כ-1,100 ק"ג ועלותה עומדת על כ-300,000 דולר. הרוסים טוענים כי המערכת הייתה מבצעית במלחמת צ'צ'ניה השנייה.

עקרון פעולה

המערכת פועלת לזהות ולהשמיד מטרות עוינות כ-300 מעלות מסביב לטנק. חלקו האחורי של הטנק אינו מוגן. המערכת פועלת גם כאשר הצריח והטנק בתנועה, והיא יכולה לנטרל מספר איומים בזמן קצר. המערכת אוטומטית לחלוטין ומספקת הגנה גם במזג אוויר קיצוני ובתנאי ראות קשים.
עקרון הפעולה של המערכת פשוט. מכ"ם המערכת, שמותקן על גג הצריח, מחפש מטרות באופן תמידי. כאשר המכ"ם מזהה מטרה עוינת הוא עובר למצב של "עקיבה" ונועל על המטרה. תוך כדי הנעילה, הוא מעביר את הנתונים למחשב המערכת, הבוחר את זמן השיגור המתאים ואת תא החימוש שישגר את חימוש הרסיסים נגד המטרה העוינת. תא החימוש מתפוצץ לפני ומעל המטרה, ושולח זרם של רסיסים, שמטרתם לחדור את המעטה החיצוני ולגרום להפלתו, או להסיט אותו ממסלולו, בצורה שתנטרל את האיום על הטנק.
המערכת חכמה ויש לה יכולת לזיהוי עמית-טורף. בנוסף, המערכת לא תנעל על מטרות איטיות מדי ולא על מטרות שלא נעות לעבר הטנק, ולא תנעל על מטרות שנמצאות מעבר לרדיוס של כ-50 מטרים מהטנק. המערכת מוגנת מרסיסים וכדורים של נשק קל, ותאי החימוש לא יתפוצצו אם יפגעו. חיסרון נוסף של המערכת הוא שהיא עלולה לסכן כוחות חי"ר אם ינועו ברדיוס הקטן מ-30 מטרים מהטנק. הרוסים טוענים כי המערכת יעילה נגד כל הטילים המוכרים למערב.
טלסקופ החלל הרשל

שיגור וניהול המשימה

טלסקופ החלל הרשל שוגר ב-14 במאי 2009, על גבי טיל אריאן 5, יחד עם טלסקופ החלל פלאנק. זמן קצר לאחר השיגור הוא החל במסע לעבר נקודת לגראנג' 2 (L2) - נקודה וירטואלית במרחק של כ-1.5 מיליון קילומטר מכדור הארץ, בכיוון המנוגד מהשמש.
המסלול המבצעי של הטלסקופ הוא מסלול ליסאז'ו סביב L2, במרחק ממוצע של 800 אלף קילומטר ממנה. בנקודה זו בחלל, הטלסקופ שומר על מיקום יחסי קבוע ביחס לשמש וכדור הארץ (ואיתו הירח), דבר שמקל על כיוון החללית, הן לצורכי תצפיות ללא הפרעה והן להגנה מקרינה אופטית ותרמית והתחממות יתר. כמו כן, מרחקה מכדור הארץ גדול מספיק כדי להימנע מהשפעת הקרינה בחגורות ואן אלן.
ב-14 ביולי 2009, כאשר הרשל היה קרוב ליעדו, נפתח מכסה הטלסקופ. כעבור חמישה ימים הופצו התמונות הראשונות, שבהן נראית קבוצת הגלקסיות סביב M51‏. ב-21 ביולי 2009, הוכרז על סיום מוצלח של שלב הבדיקות, והתחיל השלב המבצעי של המשימה.
המשימה פעלה במחזורים של 24 שעות וייצרה תקשורת עם כדור הארץ לפרק זמן של שלוש שעות בכל מחזור, להעברת מידע תצפיתי וכן טלמטריה מהחללית ופיקודים אליה. התחנה הקרקעית הראשית של המשימה היא אנטנה של רשת חלל עמוק של נאס"א באוסטרליה.
מרכז המדע של הרשל, שיושב במרכז לאסטרונומיית חלל של אס"א בספרד, אחראי על הצד המדעי של המשימה. גוף זה אמון על הממשק בין ניהול הטלסקופ וזמן התצפית וכן שמירת והפצת המידע לבין המשתמשים בקהילה המדעית. כשני שלישים מסך זמן התצפית של הטלסקופ היו זמינים לכלל הקהילה המדעית הבינלאומית. שאר הזמן היה מוקדש לחברי קונסורציום המשימה.
סיגמא באוריון

תכונות

המערכת נמצאת במרחק של כ-1,500 שנות אור ממערכת השמש ומורכבת מחמישה כוכבים צעירים וחמים שנראים לעין ככוכב יחיד בעל בהירות מדרגה 3.66. הקרינה העל-סגולה של כוכבי המערכת מייננת ענני גז מימן שיוצרים ערפילית פליטה בצבע אדמדם. ערפילית זו מוסתרת בחלקה על ידי ערפילית הבליעה ראש הסוס.

σ באוריון B / A

שני הכוכבים הבהירים ביותר מבין החמישה הם זוג כוכבי הסדרה הראשית כחולים מסוגים ספקטרלים O9.5V ו-B0.5V הסובבים זה את זה במרחק של כ-90 יחידות אסטרונומיות ועם זמן הקפה של כ-170 שנים. המרחק הזוויתי ביניהם הוא כרבע שניית קשת בלבד כך שנחוץ טלסקופ גדול על מנת להפריד ביניהם. זוג הכוכבים מסיביים למדי עם כ-18 ו-13 מסות שמש ולכן יש להם גם טמפרטורת פני שטח גבוהה במיוחד - 32,000 ו-29,600 קלווין. עם רדיוס גדול פי 6 מרדיוס השמש, שני הכוכבים קורנים פי 35,000 ופי 30,000 מהשמש, אך כמעט כל הקרינה היא בתחום העל-סגול כך שעוצמת ההארה הנראית שלהם היא "רק" פי 2,200 ופי 1,000 משל השמש. גילם מוערך במספר מיליוני שנים בלבד ושניהם צפויים להפוך לסופרנובות.

σ באוריון C

כוכב זה הוא העמום ביותר מבין החמישה עם דרגת בהירות 9. זהו כוכב הסדרה הראשית לבן מסוג ספקטרלי A2V עם מסה של כ-2.7 מסות שמש, טמפרטורת פני שטח של כ-9,000 קלווין ועוצמת הארה של פי 25 מהשמש. הכוכב מקיף את הזוג σ באוריון B / A במרחק של כ-3,900 יחידות אסטרונומיות וניתן להבחין בו באמצעות טלסקופ חובבים.

σ באוריון E / D

שני הכוכבים הרחוקים יותר במערכת הם כוכבי הסדרה הראשית כחולים מסוג ספקטרלי B2, מסה של כ-7 מסות שמש ועוצמת הארה של פי 250 מהשמש באור נראה ובערך פי 10 מכך בצרוף הקרינה העל-סגולה, כך שהבהירות הנראית שלהם היא מדרגה 6.5. σ באוריון D מקיף את הזוג המרכזי במרחק של כ-4,600 יחידות אסטרונומיות וגם בו ניתן לצפות באמצעות טלסקופ חובבים, בעוד ש-σ באוריון E נמצא במרחק של כ-15,000 יחידות אסטרונומיות מהזוג המרכזי, השקולות למרחק זוויתי של כ-40 שניות קשת, כך שניתן להבחין בו גם באמצעות משקפת איכותית.
שאול ויוהאנה

שאול ויוהנה הוא טרילוגיה, רומן בן שלושה חלקים, שכתבה הסופרת נעמי פרנקל, המתאר את יהדות גרמניה ערב עליית הנאציזם. חלקו הראשון של הספר יצא לאור בשנת 1956, וחלקו השלישי ב-1967.
הרומן הוא דגם מובהק של "הסיפורת ההיסטורית" בנושא השואה. היצירה מושתתת על רצף כרונולוגי, כאשר ליחידות הזמן בו יש סימוכין היסטוריים.
הספר נכנס לפנתיאון התרבות הישראלית, הביא לזכיית המחברת בפרס רופין ובפרס אוסישקין, וכלול בתוכנית הלימודים לבגרות בספרות של בתי הספר בישראל.
ועדת גישוש

ועדת גישוש (באנגלית: Exploratory committee) הוא מושג בפוליטיקה האמריקנית המתאר גופים שמוקמים על ידי מועמדים פוטנציאלים לתפקידים פוליטיים במטרה מוצהרת לבדיקת היתכנות של מועמדותם. במיוחד הדבר מקובל במרוץ לנשיאות, כשבמקרה זה הגוף מכונה ועדת גישוש נשיאותית (Presidential exploratory committee).
הקמת הוועדה מאפשרת למועמד הפוטנציאלי לגייס כספים לשם פעילויות כמו קיום מסעות, או עריכת סקרים.
מעבר לסיבה המוצהרת קיימות מספר סיבות נוספות להקמת ועדת גישוש, גם כאשר המועמד למעשה החליט על המרוץ. השימוש במוסד ועדת הגישוש מאפשר גיוס כספים בפיקוח ושקיפות מופחתים לעומת מה שנדרש ממועמד שהכריז רשמית על מועמדותו. בנוסף, עצם הפרדת ההכרזה על המרוץ לשניים - הכרזה על הקמת ועדת גישוש, והכרזה רשמית על המועמדות - משמשת לעיתים קרובות על מנת למשוך תשומת לב תקשורתית נוספת למועמד.
אמריקה פררה

ביוגרפיה

פררה נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, להורים שהיגרו לארצות הברית מהונדורס באמצע שנות ה-70. יש לה 5 אחים גדולים. אמה עבדה כמנהלת צוות ניקיון במלון. הוריה התגרשו כשהייתה ילדה.
פררה החלה לשחק בגיל שבע. היא השתתפה בהצגות של בית ספרה כמו: "המלט" ו"אוליבר!". לאחר מכן החלה להופיע בתיאטרון המקומי.

קריירה

סרטה הראשון היה "נשים אמיתיות", ב-2002. באותה שנה הופיעה גם בסרט הטלוויזיה הראשון שלה, "Gotta Kick It Up" ששודר בערוץ דיסני. המשיכה לשחק בסרטי טלוויזיה, ואף הופיעה בתפקידי אורח בסדרות כמו: "CSI" ו"נגיעה ממלאך".
בשנת 2005 שיחקה לצד הית' לדג'ר בדרמה שמספרת על תרבות הסקייטבורד, "שליטי דוגטאון" בבימויה של קתרין הארדוויק. בהמשך אותה שנה שיחקה את תפקידה הראשי הראשון בדרמת הנעורים "אחוות הג'ינס" לצד בלייק לייוולי ואלקסיס בלדל. בשנת 2008 יצא סרט ההמשך, "אחוות הג'ינס 2".
בשנת 2006, קיבלה את התפקיד הראשי בסדרה "בטי", עיבוד מחודש של הטלנובלה הקולומביאנית המצליחה "בטי המכוערת". הסדרה זכתה להצלחה גדולה בארצות הברית, ופררה קיבלה ביקורות טובות על משחקה. על תפקידה זה זכתה בפרס אמי, פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך.
בשנת 2010 שיחקה בסרט הדרמה "הארץ היבשה" לצד ג'ייסון ריטר. ושיחקה בקומדיה הרומנטית "החתונה המשפחתית שלנו" לצד פורסט ויטאקר. 
פררה דיבבה את אסטריד (תפקיד ראשי) בסרט "הדרקון הראשון שלי" מ-2010 ובשני סרטי ההמשך, שיצאו ב-2014 ו-2019 בהתאמה. 
בפברואר 2019 פורסם שפררה תשמש כמפיקה בכירה בסדרה הדרמה-קומית החדשה של נטפליקס "עדינות" ("Gentefied"), שתעלה לשידור במהלך 2020.

חייה האישיים

פררה פגשה לראשונה את הבמאי ריאן ויליאמס כאשר הוא ליהק אותה לסרט סטודנטים באוניברסיטת דרום קליפורניה. הזוג התארס ביוני 2010, והתחתן שנה לאחר מכן.
קו C של הרכבת התחתית של ניו יורק

מסלול הקו

הקו מתחיל את מסלולו בצפון הארלם שבמנהטן. הוא חוצה את מנהטן מצפון לדרום במסלול משותף עם קו A אך בעוד קו A הוא קו מהיר שמדלג על תחנות רבות במנהטן קו C הוא קו מאסף ועוצר בכל תחנות מנהטן. באזור מנהטן תחתית פונה הקו לכיוון מזרחה ונכנס לברוקלין במסלול משותף עם קווים רבים נוספים. את ברוקלין חוצה הקו לכיוון מזרח וממשיך להיות קו מאסף. תחנתו הסופית של הקו היא בתחנת אווקליד אווניו שבמזרח ברוקלין.
פסיפס (גנטיקה)

סיכון להריון

רוב המקרים של CPM ממשיכים להריון תקין אך אחוז העיכובים בהתפתחות ואחוז ההפלות הטבעיות גבוהים יותר. קיימת התאמה בין מידת ההתפשטות של התאים הפגומים לרמת הסיכון להריון וכן ישנה השפעה של סוג התאים שנפגעו. CPM שנובע מ"הצלה טריזומית" יכול להיות כרוך בדיזומיה חד הורית, מצב שגם בדרך כלל אינו מסוכן אך יכול ליצור בעיות במקרים מסוימים.
פבל שטיינר

ביוגרפיה

שטיינר נולד וגדל בברטיסלאבה הוא התאמן בשחייה בקבוצת "בר כוכבא" ברין
שטיינר השתתף באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבולוניה, איטליה בשנת 1927. בשל הצלחותו בשחייה, הוא הצליח לקבל תמיכה מהמדינה לבניית בריכת שחייה מודרנית ברחוב קלימנצקה. הבריכה נפתחה ונחנכה בתחרות בינלאומית גדולה.

שחקן כדורמים אולימפי

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים שטיינר עם נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורמים במקום תשיעי. הוא שיחק משחק אחד שבו הנבחרת שלו הפסידה לנבחרת בריטניה 4-2. לצידו בנבחרת שיחקו 6 שחקנים, שלושה מהם יהודים: קורט אפשטיין, פרנטישק גטרויר ופרנטישק שולץ.

מדליית ארד מאליפות אירופה

באליפות אירופה השלישית בשחייה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1931 זכה שטיינר במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.0 דקות, אחרי אישטוואן ברני (59.8 שניות) ואנדרה סקלי (1:00.8 דקות), שניהם מהונגריה.
בשנת 1932 השתתף שטיינר במכביה הראשונה שנערכה בישראל וזכה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.8 דקות, לפני איליה שרייבמן מפולין (1:04.6 דקות), במשחה שליחים 3x100 מטר מעורב ביחד עם וילהיים והאי בתוצאה של 3:47.6 דקות, לפני ארצות הברית (3:52.6 דקות) ופולין (4:11.7 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר מעורב בתוצאה של 11:22.0 דקות, לפני אוסטריה (11:50.0 דקות) ופולין (12:23.0 דקות).
בשנת 1935 השתתף שטיינר במכביה השנייה וזכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.6 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 10:22.0 דקות. נוסף לכך, הוא זכה במדליית זהב בכדורמים, לפני אוסטריה וארץ ישראל.
ספיינל טאפ

עלילה

מבחינת סגנון, הסרט הוא פרודיה על סרטים דוקומנטריים שנהגו לעשות על להקות רוק באותה תקופה. הוא מצולם על ידי מרטי די ברגי (רוב ריינר) הבדיוני שהיה בעצם הבמאי של הסרט. סרט הדוקו הבדיוני, המוקומנטרי, מכסה סיבוב הופעות של להקת הרוק הבריטית בדיונית "ספיינל טאפ", במהלך שנת 1982, כדי לקדם את מכירת אלבומם החדש "הריחו את הכפפה" (Smell the Glove), ובמהלכו חותך לקטעי ראיונות אחד-על-אחד מתקופות אחרות בקריירה שלהם.
את להקת "ספיינל טאפ" הקימו חברי הילדות דוד סיינט האבינס (מייקל מקין) ונייג'ל טפנל (כריסטופר גסט) בשנות ה-60 ונקראה במקור, במקוריות, "המקוריים" ולאחר מכן "המקוריים החדשים". ללהקה הצטרפו בהמשך הבסיסט דרק סמולס (הארי שירר), הקלידן ויו סאבאג' (דוד קף), וסדרה של מתופפים שכולם מצאו את מותם בצורות מוזרות ומסתוריות שכללו "התפוצצות ספונטנית", "תאונת גינון ביזארית" ומחנק למוות מקיא של איש (ים) בלתי ידועים. בסצנה מפורסמת, מתגאה נייג'ל טפנל בפני די ברגי שהמגבר שלו מגיע ל-11. כשנשאל על ידי די ברגי "למה אתה פשוט לא משאיר את 10 כמספר הכי גבוה ועושה אותו יותר רועש?", טפנל יכול רק לענות לו ש-"אלה מגיעים עד 11".
סיבוב ההופעות מתחיל ובמהלכו אנו יכולים לשמוע את מגוון להיטי הלהקה הכוללים את השירים "סטונהנג'" (Stonehenge), "חוות הסקס" (Sex Farm), "תחת גדול" (Big Bottom), "בית ספר לכלבות" (Bitch School) ו-"הלילה אני הולך לנענע אותך הלילה" (Tonight I'm Gonna Rock You Tonight).

ביקורות והצלחת הסרט

הסרט זכה להצלחה מתונה יחסית כשיצא, אך עם השנים הפך פופולרי יותר ויותר וצבר מעמד של סרט פולחן. מוזיקאים רבים ציינו כי הסרט נאמן לחלוטין למציאות. אוזי אוסבורן אף אמר בראיון כי כשצפה בסרט בפעם הראשונה, הוא היה האיש היחיד בקהל שלא צחק מכיוון שחשב שהסרט הוא דוקומנטרי אמיתי. הסרט מחזיק בדירוג משוקלל של 95% באתר Rotten Tomatoes מצד מבקרי הקולנוע.

הופעות במקומות אחרים

הארי שירר, המגלם את דרק סמולס, הפך להיות אחד משחקני הקולות הראשיים בסדרת הטלוויזיה משפחת סימפסון, ונותן את קולו לדמויותיהם של המנהל סקינר, מיסטר ברנס, וויילון סמית'רס, נד פלנדרס ואחרים. חברי להקת ספיינל טאפ תרמו את קולותיהם לדמויותיהם המצוירות בפרק "המופע של אוטו", כשהם מופיעים תחילה בהופעה שבה נמצאים בארט ומילהאוס. לאחר מכן ההופעה הופכת למהומה המאלצת את הלהקה לעזוב באוטובוס שלהם אשר ננגח לאחר מכן מהכביש על ידי אוטו והאוטובוס שלו.
דירוג אתר IMDb, עבור הסרט, הוא על סולם מאחד עד אחת-עשרה, זאת כהומאז' למגבר של נייג'ל טפנל, ביטוי שהפך לפופולרי כתוצאה מהסרט. למרות זאת, ישנה עדיין רק את האפשרות לדרג מאחד עד עשר.
הסצנה המפורסמת הזו הופיעה בכתבות חדשות לאחר מותו של ג'ים צ'ארלס מרשל, מייסד החברה שייצרה את ציוד ההגברה שהופיע בסצנה.
Big Girls Cry

וידאו קליפ

ב-2 באפריל 2015, הווידאו קליפ של הסינגל יצא בערוץ ה-Vevo של סיה באתר יוטיוב. הסרטון מציג את מאדי זיגלר לבושה בבגד גוף חום, ובסמלה העיקרי של הזמרת; פאה בלונדינית. לאורך כל הווידאו קליפ היא מוצבת מול מצלמה ומאחוריה יש רקע שחור. בין לבין ניתן לראותה מעוותת את פניה ומשתמשת גם בידיה על מנת לבטא ולהמחיש צרור של רגשות. בנקודה מסוימת שתי כפות ידיים (שכפי שנתגלה מאוחר יותר בסרטון של מאחורי הקלעים, שייכות לסיה), צצות מאחורה ומשחקות בפניה של זיגלר ולפתע מרימות אותה מהגרון עד למצב שניתן לראות את רגליה, עוזבות את זיגלר וזו ממשיכה בביטוי הרגשות. בגלל הרקע השחור והתאורה בו, הסרטון השווה רבות לסרטון "Tennis Court" של לורד.
בסדרת סרטונים מאחורי הקלעים לצילום הסרטון של שירה "Elastic Heart" חשפה סיה כי היא תשתמש בזיגלר פעמים רבות לצורך הסרטונים שלה. בדומה לסרטונים הקודמים עם זיגלר, "Chandelier" ו"Elastic Heart", גם הסרטון של שיר זה בוים על ידה ועל ידי דניאל אסקיל. נכון ל-26 ביוני 2017, הסרטון צבר למעלה מ-210 מיליון צפיות והוא הסרטון השישי הנצפה ביותר של הזמרת.
שומרי משקל

שומרי משקל (באנגלית: Weight Watchers International, כיום WW) היא חברה בינלאומית אשר הוקמה בארצות הברית במטרה לסייע בידי אנשים הסובלים מעודף משקל לרזות ולשמור על משקל קבוע תוך שינוי אורח החיים שלהם. כיום פועלת החברה גם לשיפור בריאותם של לקוחותיה דרך היבטים אחרים באורח חייהם, ואינה מתמקדת בהרזייה בלבד.
החברה הוקמה ב-1963 על ידי ג'ין ניידץ', עקרת בית מברוקלין. החברה פועלת בכ-30 מדינות ברחבי העולם, כולל ישראל,  ובדרך כלל שמה בכל שפה היה תרגום מילולי של "Weight Watchers".
עיקרון הליבה אשר עומד מאחורי התוכנית הוא שימוש בידע מדעי על מנת ליצור הרגלי אכילה מועילים, אכילה מודעת יותר, תוך הוספת פעילות גופנית ותמיכה מורלית. סניפי שומרי משקל מקיימים פגישה שבועית שבהם המשתתפים בתוכנית נשקלים ומקבלים הסברים. המשתתפים מהווים גם קבוצת תמיכה.
בשנת 2015 קנתה אופרה וינפרי 10% ממניות החברה, בעקבות כך מניית החברה זינקה ב-105%.
בספטמבר 2018 הודיעה החברה על שינוי שמה ל-WW, שינוי המייצג את כוונתה לקדם אורח חיים בריא, לא בהכרח באמצעות ירידה במשקל.
פונקציה מדידה

במתמטיקה, בתחום תורת המידה, פונקציה מדידה היא פונקציה שהתחום והטווח שלה הם מרחבים מדידים, והמקור תחת הפונקציה של קבוצה מדידה, הוא קבוצה מדידה.
בניסוח פורמלי, אם  הם מרחבים מדידים, אז  היא פונקציה מדידה אם
.
אם נתון מרחב טופולוגי , ניתן להתייחס אליו בתור מרחב מידה עם אלגברת בורל, כלומר, קבוצת הפונקציות המדידות היא ה -אלגברה הנוצרת על ידי הקבוצות הפתוחות. 
לפונקציות אלה חשיבות רבה בתורת המידה ובאנליזה מתמטית, מכיוון שהן המועמדות היחידות להיות אינטגרביליות, ומסיבות דומות - גם בתורת ההסתברות (משתנים מקריים הם פונקציות מדידות ביחס מרחבי הסתברות ולישר הממשי, בהתאמה). ההרכבה של פונקציה מדידה על פונקציה רציפה, היא פונקציה מדידה.

קירוב של פונקציה מדידה

פונקציה פשוטה היא פונקציה המקבלת מספר סופי של ערכים.
יהא  מרחב ו  קבוצות זרות במרחב, אז פונקציה ממשית פשוטה היא פונקציה מהצורה

כאשר  היא הפונקציה מציינת.
אם  מרחב מדיד ו  קבוצות מדידות, אז  נקראת פונקציה מדידה פשוטה.
משפט: לכל פונקציה מדידה , קיימת סדרה  של פונקציות פשוטות מדידות, כך ש  נקודתית. אם  ניתן לבחור את הסדרה כך ש  ובאופן כללי ניתן לבחור את הסדרה כך ש
יצחק מרדכי יוסט

יצחק מרדכי (איזק מרקוס) יוֹסְט (בגרמנית: Isaak Markus Jost;‏ 22 בפברואר 1793 - 22 בנובמבר 1860), היסטוריון יהודי-גרמני, מחלוצי "חכמת ישראל." יוסט היה היהודי הראשון שאימץ את מדע ההיסטוריה באופן שיטתי, וספריו מהווים את ראשית ההיסטוריוגרפיה היהודית המודרנית.

ביוגרפיה

יוסט נולד בברנבורג ב-ו' אדר תקנ"ג, לאב שהיה סוחר זעיר. אביו התעוור, ומהיותו בן 5 עד פטירת אביו בהיותו בן 10, סייע יוסט לאביו העיוור. לאחר פטירת אביו עבר ללמוד בחדר בעיר וולפנביטל, בה התגוררו הורי אמו. בשנת 1809 עבר לעבוד כמורה פרטי בבראונשווייג ובמקביל למד בגימנסיה. בשנת 1813 נכנס ללמוד באוניברסיטת גטינגן, בה למד במשך שנה וחצי, ולאחר מכן עבר ללמוד בברלין. בשנים 1816-1835 עבד כמורה בברלין, ואחר כך, עד סוף ימיו, בפרנקפורט. בשנים 1821-1829 הוציא לאור את תשעת הכרכים של ספרו "לתולדות היהודים", שיצא בקצב של כרך לשנה. חלק ממאמריו המוקדמים בעברית פורסמו ב"ביכורי העתים", ב"כוכבי יצחק" וב"כרם חמד". בין השנים תר"א-תר"ב ערך ירחון בעברית בשם "ציון". בתרכ"א פרסם מאמר על הספרות העברית בעיתון "המגיד". בנוסף, תרגם יוסט את המשנה לגרמנית. בפרנקפורט הוא יסד וניהל בית יתומות.

ביקורת

מבקריו של יוסט טענו כי אורח חייו ודעותיו האישיות השפיעו על מחקריו. שמעון דובנוב כתב: "יוסט כתב את דברי ימי ישראל בעולם ובעצמו היה מחוסר חוש הביקורת, היה מתבולל מתון ומתקן מתון, וכל אלה הכוונות המתונות השקיע גם בספרי ההיסטוריה שלו".
Strong Enough

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי מארק טיילור ופול בארי והופק על ידי טיילור גם כן. השיר הוא שיר בסגנון הדיסקו. השיר זכה לביקורות ולשבחים ממבקרי המוזיקה ובפרט מאתר המוזיקה AllMusic שסקר את השיר בחיוב רב.
בנוסף לכך, זכה השיר למעמד הזהב בצרפת, על סך מכירות של 250,000 עותקים.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ ה-Vevo של שר ב-11 באוגוסט 2016. הקליפ בוים על ידי נייג'ל דיק ובו משתתפת השחקנית שאנין סוסאמון. בתחילת הקליפ, ניתן לראות צג בו נראית שר. 
נכון לפברואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-13 מיליון צפיות.
חברת דרום אפריקה הבריטית

היסטוריה

החברה הוקמה ממיזוג של שתי חברות בריטיות שונות: חברת "איגוד החיפוש המרכזי" (באנגלית: Central Search Association) בראשות המדינאי הבריטי ססיל רודז וחברה שמרכזה בלונדון "חברת מחקר בע"מ" (באנגלית: London-based Exploring Company Ltd). חברות אלו התחרו בפעילות קולוניאלית באפריקה הדרומית מזה כמה שנים טרם מיזוגן לחברה אחת. עם הקמתה קיבלה החברה צ'ארטר מלכותי מממשלת בריטניה אשר הקנה לה מעמד מיוחד בשליטה על הסחר באפריקה הדרומית. חברי הדירקטוריון שלה בתחילה היו בין השאר את מייסדה העיקרי, ססיל רודז, כמו גם איל הזהב והיהלומים הבריטי אלפרד ביית והדיפלומט הבריטי ג'יימס המילטון. רודז קיווה כי חברת דרום אפריקה הבריטית תממש את חלומו ותוכניתו המדינית להשלמת רצף טריטוריאלי בריטי לאורכה של אפריקה בין קייפטאון בדרום שבמושבת הכף לקהיר הבריטית שבצפון. באופן זה שאף רודז לחזק את עוצמתו שלו ואת זו של האימפריה הבריטית על רקע שנותיו הסוערות של המירוץ לאפריקה. באותה התקופה נשלטה כבר כמעט כל יבשת אפריקה על ידי שלטון קולוניאלי אירופאי, אך לא כך היה במרחבים של סביב נהר הזמבזי ובשטחי הרפובליקות האפריקאנריות של הרפובליקה הדרום אפריקאית ומדינת אורנג' החופשית. חברת דרום אפריקה הבריטית שאפה לפרק שתי רפובליקות אלו ולצרפם למושבת הכף שבדרום, לבסס מושבה בריטית חזקה סביב נהר הזמבזי, וכן להכשיר את השטח לסיפוח בריטי של מוזמביק הפורטוגזית (סיפוח אשר יהפוך את רובן ככולן של חופיה המזרחיים של אפריקה לכאלו הנמצאים בשליטה בריטית. רודז סבר שיחד עם שליטתה של האימפריה הבריטית בתת-היבשת ההודית, דרום חצי האי ערב, מלאיה ואוסטרליה, יהפוך האוקיינוס ההודי ל"ים בריטי" בו ללונדון שליטה אסטרטגית כמעט מוחלטת).
בצד מה שתואר לא פעם כהצלחותיה היה ביסוס שליטה בריטית ברודזיה תחת צ'ארטר מלכותי מקומי בחסות החברה, ופירוק הרפובליקות האפריקאנריות אשר סופחו לבסוף לאחר מלחמת הבורים השנייה לידי ישות בריטית דרום אפריקאית מאוחדת. בנוסף, לאחר מלחמת העולם הראשונה, עם הפיכתה מזרח אפריקה הגרמנית למנדט בריטי, התממש נדבך מרכזי משאיפותיה של החברה - יצירת רצף טריטוריאלי בריטי לאורכה של אפריקה. למרות נקודות חיוביות אלו, בסופו של דבר נראה שמייסדי החברה התאכזבו ממה שנתפס לא פעם במערב ככישלונה. הניסיונות להפיק ברודזיה כמויות מינרלים משמעותיות אשר יפיקו רווח כלכלי נאה נכשלו. בנוסף, לא הצליחה החברה להביא את בריטניה לדחוק את רגליה של פורטוגל ממוזמביק, וגם ניסיון מאוחר לנצל את משאבי הטבע בדרום מזרח אגן נהר הקונגו נכשל, עקב השתלטות האימפריה הבלגית על המקום תחת מדינת קונגו החופשית.
השליטה של חברת דרום אפריקה הבריטית ברודזיה, תביעת החותם הבולטת העיקרית שלה, הגיעה לקיצה בשנים 1923 ו-1924. בשנים אלו הקימה ממשלת בריטניה באזור את המושבה רודזיה הדרומית ואת הפרוטקטורט רודזיה הצפונית. בשנים שלאחר תום שליטת החברה באפריקה, היא המשיכה לשחק תפקיד חשוב בעסקי תעשיית הכרייה ברודזיה הצפונית, שם פעילותה הגיעה לשיא בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. ערב פירוק רודזיה הצפוניות בשנת 1964 והקמתה של זמביה העצמאית, כאשר היא מאוימת בהלאמה של עסקיה על ידי הממשלה החדשה, החברה מכרה לממשלה זאת את רוב עסקיה. בשנת 1965, על רקע ההליך המואץ של תום הקולוניאליזם הבריטי באפריקה, פורקה החברה.
התעתיק מלועזית לעברית

כללי התעתיק מלועזית לעברית הם מכלול הדרכים שמטרתן לתת מענה לצורך לתעתק שמות משפות שאינן שמיות לשפה העברית. 
הדיון לגבי כללי התעתיק מלועזית לעברית החל כבר במסגרת ועד הלשון העברית, שפרסם את תקנותיו בכרך י"א של "לשוננו". הדיון הראשון בנושא במסגרת האקדמיה ללשון החל ב־29 באוקטובר 1969, במהלכו אושרו כללי התעתיק הישנים מלועזית לעברית ב־18 ביוני 1975 (ישיבה קכ"ג).
הכללים החדשים של האקדמיה ללשון העברית נקבעו לאחר הדיון השני בנושא, שנערך בין התאריכים 12 בינואר 2004 ל־21 במאי 2007 (תאריך אישור הכללים), כשהם מבטלים את הישנים. בישיבת מליאת האקדמיה ב־30 באוקטובר 2017 (ישיבה שנ"ה) אושר תיקון בכללים.

התעתיק החדש

קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. יש להשוות בין שני המסמכים שבהערת השוליים הרביעית ולערוך את הפסקה בהתאם.