אנטול ויארו

שנותיו המוקדמות

אנטול ויארו נולד במשפחה יהודית ביאשי. הוא ומשפחתו היו ניצולים של פרעות יאשי משנת 1941.
ויארו למד בשנים 1949-1946 מוזיקולוגיה והלחנה באקדמיה למוזיקה ("קונסרבטור" ע"ש צ'יפריאן פורומבסקו) בבוקרשט. מוריו היו לאון קלפר (הלחנה), פאול קונסטנטינסקו (הרמוניה), תאודור רוגלסקי (תזמור) וקונסטנטין סילבסטרי (אמנות הניצוח). המשיך את לימודיו בקונרבטוריון של מוסקבה (ע"ש צ'ייקובסקי (בשנים 1954-1951 אצל ארם ח'צטוריאן (הלחנה) ודמיטרי רוגאל-לויצקי (תזמור). עם הקולגות שלו ללימודים במוסקבה נמנו אדיסון דניסוב, סופיה גוביידולינה, גנאדי רוז'דסטוונסקי, אלפרד שניטקה וטיבריו אולאך. בשנים 1955–1958 חזר להשתלם במוסקבה. בשנת 1978 סיים באוניברסיטת קלוז' את עבודת הדוקטורט בנושא "מהמודוסים אל מודל של חשיבה מוזיקלית אינטרוואלית.

הקריירה כמלחין

בשנים 1950-1947 עבד ויארו כדי להתפרנס כמנצח בתיאטרון הלאומי של בוקרשט. אחר כך בשנים 1950–1951 היה עורך כתב העת "מוזיקה". ציון הדרך בהתחלת הקריירה שלו כמלחין הייתה יצירתו "Suita in stil vechi" (סויטה בסגנון ישן) (1945). באו אחריה קונצ'רטו לחליל (1955-1954), שתי הרביעיות הראשונות שלו למיתרים (1955, 1956) והאורטוריה "מיוריצה" (1957).
אחרי שנת 1962 נודע ויארו לראשונה במערב כשזכה בז'נבה בפרס הבינלאומי להלחנה ע"ש המלכה מארי ז'וזה, על קונצ'רטו לצ'לו שכתב באותה שנה.
יצירתו לרביעיית מיתרים ולכלי הקשה "Trepte ale tăcerii" (מדרגות של השקט) (1966) הוזמנה על ידי קרן קוסביצקי. ויארו השתתף בסמינר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטאדט ויצירתו התזמורתית "Clepsidra" (שעון השמש) בוצע במסגרת ימי המוזיקה בדונאואשינגן.
באותה שנה הלחין ויארו אחת מיצירותיו החשובות ביותר, Sita lui Eratostene ("הנפה של אראטוסטנס" לקלרנית, כינור, ויולה, צ'לו ופסנתר. ביצירה זו התגבשו העקרונות שאיפיינו את המוזיקה העתידית שלו. בשיטה ה"נאו-מודלית" שלו התכתב ויארו עם יסודות ממלחינים שונים כמו בלה ברטוק,ג'ורג'ה אנסקו, אנטון וברן, אוליבייה מסיאן ודמיטרי שוסטקוביץ'.
החל מסוף שנות ה-1950 התעניין ויארו בתורת הקבוצות והגיע בהמשך למסקנה שהשמיעה המוזיקלית הרגילה קולטת את הסולמות המוזיקליים כ"קבוצות" במשמעות המתמטית של המילה.
בעקבות תפיסה זו לא עבר ויארו למוזיקה סריאלית אולם התחיל להשתמש בקביעות במודוסים שבנה בעזרת פעולות מתמטיות. דרך תהליכים כאלה יצר ויארו צורות מוזיקליות שכינה אותן "קלפסידרות" (שעון שמש), "נפה", "מסך","מזמור" וכו'. ויארו נחשב למהפכן במוזיקה אבל לא רצה להיחשב "אוונגרדיסט" מחשש לקפוא במקום.
בשנת 1970 התחיל ויארו הקים בבוקרשט את סדרת הקונצרטים "מוזיקות מקבילות" ולמשך שנים אחדות ניצח במסגרתה על מגוון רחב של יצירות מאת מלחינים כמו אורלנדו לאסוס, אייבס, סקריאבין, שנברג, אדגר וארז, שניטקה.
ב-1973 בעזרת מלגה מטעם השירות הגרמני לחילופי גומלין אוניברסיטאיים התאפשרה לויארו שנת שבתון בברלין המערבית. אז הוא הלחין את הסימפוניה השנייה שלו "טכיקרדיות". בשובו לבוקרשט הלחין שתי אופרות "יונה" לפי הדרמה אמת מרין סורסקו, ולפי הציורים של מ.ק. אשר (1975-1972, ביצוע בכורה בבוקרשט, 1976), ואת Praznicul calicilor (משתה האביונים) לפי קומדיה מאת מיכאיל סורבול (1980-1978, ביצוע בכורה בברלין 1990). הסימפוניה השלישית שלו "La un cutremur" (ברעידת אדמה) בוצעה בשנים 1977 ו-1978 והייתה תגובת היוצר לאסון רעידת האדמה שהכתה את רומניה במרץ 1977.
יצירות שלו בוצעו על ידי אמנים כמו הכנר אולג כגן, צ'לנים כמו נטליה גוטמן, ולדימיר אורלוב, קטלין איליה, מנצחים כמו קונסטנטין סילבסטרי, זובין מהטה, הוריה אנדרייסקו, תזמורות כמו ברלינר קאמראופר, תזמורת "סוויס רומאנד", מקהלת "מדריגל" וכו'.

פעילותו האקדמית

במקביל להלחנה, עסק ויארו עד סוף חייו גם בהוראה באופן אינטנסיבי.
החל משנת 1950 לימד ויארו בקתדרה לתזמור ואחר כך בקתדרה להלחנה של הקונסרבטוריון בבוקרשט, שבה עלה בהדרגה בהייררכיה האוניברסיטאית. החל משנת 1955 כיהן כפרופסור. ב-1975 עשה את עבודת הדוקטור שלו
על בסיס עבודה זו פרסם כעבור שנתיים את Cartea modurilor ("ספר המודוסים") שפורסמה בשנת 1993 באנגלית תוך הרחבת החלק השני שלה - The Book of Modes. בהדרכת המלחין סיג'יסמונד טודוצה בקונברסטוריון בקלוז' (האקדמיה למוזיקה על שם גאורגה דימה).
היה מרצה אורח באוניברסיטאות רבות בארצות הברית (בניו יורק - במכללת שרה לורנס ובית הספר ג'וליארד -,שיקגו, סיאטל),קנדה (באוניברסיטת לוואל), ישראל (בירושלים בשנים 1982–1983), בז'נבה וכו'.
אנטול ויארו נפטר בשנת 1998 בבוקרשט.
הוא היה נשוי משנת 1954 למוזיקולוגית נינה שוטיקובה, ולזוג נולדו בן ובת. הבן הוא הפסנתרן אנדריי ויארו.
לוויארו יש אח פילוסוף, סורין ויארו.

יצירות מוזיקליות

ויארו הלחין מעל 120 יצירות מסוגות רבות.