google/wiki40b huggingface dataset:
יוסף אוג'ן קמפוס

חייו

יוסף אוג'ן קמפוס נולד בבוקרשט במשפחה של יהודים ספרדים.
בשנת 1932 סיים בהצטיינות את בחינות הבגרות בתיכון "מאטיי בסאראב" בעיר הולדתו. בשנים 1934-1936 חי קמפוס בארץ ישראל ולמד וסיים תואר ראשון בפילוסופיה של המדע באוניברסיטה העברית. בשנת 1938 סיים את התואר הראשון בספרות באוניברסיטת בוקרשט.
בימי השלטון הצבאי-פאשיסטי של יון אנטונסקו לימד בבית הספר של העדה הספרדית בבוקרשט והיה למנהלו.
היה מורה מוערך מאוד בגלל בקיאותו ואהוב על ידי תלמידיו. אחרי נפילת המשטר אנטונסקו, קמפוס יכול היה להמשיך בלימודיו באוניברסיטה וסיים בשנת 1948 דוקטורט בספרות ובפילוסופיה בהצטיינות יתרה (Magna cum laudae). 
קמפוס עבד בהמשך כמורה לשפה והספרות הרומנית במכללת "ספנטול סאבה" בבוקרשט וכעורך במחלקה לבקורת ספרות של הירחון לספרות "ויאצה רומניאסקה" (Viaţa Românească - "החיים הרומנים"). בשנות ה-50 פוטר מעבודתו בכתב העת. בהמשך כתב בכתבי העת "קונטמפוראנול" (Contemporanul) "אפוסטרוף" (Apostrof), "טריבונה" (Tribuna), "ואטרה" (Vatra) וכו'. נבחר לחבר באיגוד הסופרים הרומנים  ובישראל - באיגוד הסופרים הישראלים בשפה הרומנית.
קמפוס כתב מחקרים קריטיים על הספרות לילדים (1939), על כתבי הסופרים הרומנים אנטון בקלבאשה ונ.ד. קוצ'ה ("נ.ד. קוצ'ה - פמפלטים", "נ.ד. קוצ'ה - אמן הפמפלט הספרותי"). כמו כן ערך את יצירותיו של האחרון. כתב ספרי חינוך (ניסוי פדגוגי - השתלבות הילד בחיים), ספרים על תולדות עם ישראל  (Istoria evreilor în epoca răsăriteană תולדות היהודים בתקופה המזרחית (1943), Istoria evreilor în epoca apuseană תולדות היהודים בתקופה המערבית, 
בני הגולה - Fiii exilului, מערת המלך דוד (1942)Peştera regelui David ‏ Vântule tâlharule, הו, רוח, הו שודד!).
קמפוס עלה לישראל בשנת 1960. בישראל עבד כמורה לצרפתית בבתי ספר תיכון - ברמלה-לוד וב"אוהל-שם" ברמת גן - והמשיך לעסוק בבקורת ספרות על דפי העיתונות בשפה הרומנית (ויאצה נואסטרה", "סקולול 20","סמנאלול", "איזווארה", "מינימום", "פונקט", "פרו שי קונטרה"). אחרי המהפכה ברומניה ב-1989 חזר לפרסם גם ברומניה.
בישראל  פרסם מאמרי עיון ובקורת ספרותית גם בכתבי עת עבריים כמו מאזנים, "קסת" ו"מחברות".
יוסף אוג'ן קמפוס שלט היטב בשפות רבות, פרט לרומנית ועברית - לדינו, ספרדית, צרפתית, אנגלית, גרמנית, וכמו כן לטינית ויוונית עתיקה.
יוסיף אאוג'ן קמפוס היה נשוי לאנג'לה ונולדו להם שני ילדים: עדנה קמפוס-דיבואה ועמנואל קמפוס.
מספר כמעט משוכלל

במתמטיקה, מספר כמעט משוכלל (לעיתים נקרא גם מספר פגום במעט) הוא מספר טבעי  כך שסכום כל מחלקיו שווה ל  (סכום כל מחלקיו מלבד הוא עצמו שווה ל). המספרים הכמעט משוכללים היחידים שידועים כיום הם מהצורה , למספר טבעי כלשהו . השאלה אם אלה הם המספרים הכמעט משוכללים היחידים היא בעיה פתוחה במתמטיקה. בפרט - לא ברור אם קיים מספר אי זוגי שהוא מספר כמעט משוכלל.
מספרים כמעט משוכללים הם תת-קבוצה של מספרים חסרים.
המספרים הכמעט משוכללים הראשונים הם 1,2,4,8,16,32 וכן הלאה.
ECI (מערכת צירים)

ECI (ראשי תיבות של: Earth-Centered Inertial) היא מערכת צירים עם ראשית צירים במרכז המסה של כדור הארץ. מערכת צירים ECI נקראת אינרציאלית, בניגוד ל-ECEF המסתובבת במרחב האינרציאלי כדי להישאר קבועה ביחס לפני כדור הארץ.
נח לייצג מיקום ומהירות של גופים ארציים במערכת צירי ECEF עם הצירים , אשר מתרגמים בטרנספורמציה ליניארית קו אורך, קו רוחב וגובה. אולם עבור עצמים בחלל, משוואות התנועה המתארות מסלולים לווייניים פשוטים משמעותית במערכת צירים שאינה מסתובבת, כגון ECI.
במערכת ECI נח לייצג כיוון לגרמי שמיים שונים.
חירות המחשבה

חירות המחשבה או חירות המחשבה והדעה (באנגלית: Freedom of thought), המכונה גם "חופש המצפון" או "חירות הרעיונות", היא זכותו של כל פרט לטעון או להחזיק בדעה אמונה או השקפה שונה משל אחרים בכל נושא.
חירות המחשבה מושתתת על סעיף 19 בהכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, נוסח שאושר על ידי ממשלת ישראל.
איתי שטיינברגר

קורות חייו

שטיינברגר נולד בשכונת עין כרם בירושלים לאריק ופרידה. השני מבין ארבעה אחים. בגיל שנה עברה משפחתו להתגורר בכרמי יוסף. הוא השתתף בחוגי סיירות כחניך וכמדריך והיה חבר בתנועת נוער מכבי צעיר. התחנך בבתי הספר במועצה "אילון" ו"הרצוג" שם למד במגמת קולנוע וכימיה. ב-7 בינואר 2004, התגייס שטיינברגר לצבא והתנדב לקורס טיס. לאחר מספר שבועות עבר לפלוגת הסיור של חטיבה 401. בהמשך, עבר איתי עבר קורס מכ"ים ולאחר מכן שימש כמש"ק הסוואה בחטיבה 401. במסגרת תפקידו היה אחראי על הסוואת הסיירת: הלוחמים וכלי הרכב. בתפקיד זה לחם במהלך מלחמת לבנון השנייה.
בתאריך י"ח באב התשס"ו, ב-12 באוגוסט 2006 נטל שטיינברגר חֵלק בקרב בסלוקי שבפאתי הכפר רנדורייה. באותו בוקר הותקף אַחַד הצוותים שחצה את נחל סלוקי אשר בפאתי הכפר ממטח טילים וספג פצועים רבים. שטיינברגר הוביל את הפרמדיק וטיפס במעלה ההר לכיוון הפצועים. במהלך העלייה סחב בנוסף לפק"ל של עצמו גם את תיקו של הפרמדיק על מנת להגיע לפצועים במהירות. בזמן הטיפול בפצועים, נורה לעברם מטח טילים. שטיינברגר והפרמדיק המשיכו בטיפול תחת האש עד שטיל פגע ישירות בכתפו והרג אותו במקום. על כך הוענק לו לאחר מותו ציון לשבח מטעם מפקד אוגדה 162.
בצבא, שירת כלוחם בסיירת 401 ובתפקיד מש"ק הסוואה, תפקיד שאפשר לו לבטא את כשרונו האמנותי. בעבודותיו האחרונות ניתן לראות כיצד העתיק את הטבע למדי הצבא כהכנה לקרב. במשך שנתיים וחצי צילם ותיעד את חוויות השירות שלו ושל חבריו".
— מיקי קרצמן, ראש המחלקה לצילום ב"בצלאל". מתוך גיליון מספר 8 - "אנימציה כיום", אפריל 2008
שלישיית המעפיל

שלישיית המעפיל הייתה להקת זמר עברי שהורכבה משלושה חברי קיבוץ המעפיל: עירית סנדנר, אהוד שחם ודן שרון. השלושה הופיעו יחדיו בין השנים 1965 ל-1990 והקליטו שלושה אלבומים.

היסטוריה

ההרכב המקורי של השלישייה כלל את סנדנר, שחם וגדי אלון. השלושה נהגו לשיר ולהופיע בפני חברי הקיבוץ כתחביב. ב-1965 הקליטו השלושה תקליטון ראשון, בעיבודו של אריה לבנון, שכלל בין היתר גם שיר שכתבה בת הקיבוץ רונית אופיר. התקליטון לא זכה להצלחה. במקביל, הקליטה סנדנר תקליטון סולו, והשתתפה בהפקות שונות כזמרת עצמאית.
ב-1970 השתתפה השלישייה בפסטיבל הזמר והפזמון, בו ביצעה את השיר "שמלת כלולות", שאף שלא זכה בפסטיבל, זכה להצלחה בעקבותיו. כן השתתפו באותה שנה בפסטיבל הזמר החסידי עם השיר "ולירושלים עירך". ב-1971 וב-1974 נטלו חלק במופע "ניחוחי חציר", שכלל יצירות של בני ההתיישבות העובדת. ב-1971 ביצעו את השיר "ונזכה ונחיה" וב-1974 את השירים "בין אדם לאדם" ו"ליל גליל".
ב-1975 יצא האלבום הראשון של השלישייה באורך מלא, "אהבת ערב", שכלל הן שירים חדשים כ"אהבת ערב" ו"אניטה" והן גרסאות כיסוי לשירים כ"אלעד ירד אל הירדן" ו"חופים". ב-1978 הקליטה את אלבומה השני "שירים לאורך הדרך", שאף הוא שילב בין שירים חדשים ("היה הייתה עלמה", "מותו של הקיץ") והן גרסאות כיסוי ("לפנות ערב", "שלג על עירי" ואחרים). אופי דומה נשא האלבום השלישי, "הלילה הוא שירי" (1984), שכלל חידושים ל"הכניסיני תחת כנפך" ו"בית הערבה" לצד שירים חדשים כ"מזמור לדוד" ו"הנך יפה רעייתי". 
ב-1990 התפרק ההרכב, וב-1998 יצא אלבום אוסף ממיטב שיריו, "שלישיית המעפיל - המבחר".
ירוסלבל (מחוז)

דמוגרפיה

כ-80% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - ירוסלבל מתגוררים כ-613 אלף תושבים. בין הערים הנוספות ניתן לציין ריבינסק (כ-222 אלף תושבים).
הרוסים מהווים כ-97% מאוכלוסיית המחוז.

היסטוריה

הרוסים מהווים את האוכלוסייה המקורית של האזור. בימי הביניים היו אזור מספר נסיכויות עצמאיות. בשנת 1473 האזור סופח לנסיכות מוסקבה.

כלכלה

המחוז הוא אחד האזורים התעשייתיים של רוסיה. מפותחים מאוד ענפי תעשייה כמו בניית מכונות, כימיה, עיבוד עץ, נייר ועוד.
האח

האח הוא שבועון הילדים החרדי הראשון. יצא לאור על ידי חסידות חב"ד ברוסיה מתר"ע (1910) עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה בתרע"ד (1914). העיתון יצא לאור מדי שבוע בכ-6,000 עותקים על ידי ישיבת תומכי תמימים והופץ ברחבי רוסיה, פולין, ליטא, לטביה, וגרמניה - ויש הטוענים כי היה מופץ בקביעות גם בארצות הברית. העיתון נערך על ידי הרב משה רוזנבלום, בפיקוחם של אדמו"רי חב"ד הרש"ב והריי"צ. 
מקור שמו של העיתון הוא בכינויים של ילדי החסידים, כ'אחים' ל'תמימים' - בחורי ישיבות חב"ד. 
העיתון נכתב בלשון הקודש, עברית ישנה וביידיש והכיל חומר יהודי דתי, סיפורים, חדשות, שעשועונים ועוד, וקטעים ממנו הועתקו לספרי לימוד ועיתוני נוער אחרים. העיתון נכתב מדי שבוע בפיקוחם של האדמו"ר הרש"ב ובנו הריי"ץ ומקובל כי הם היו מגיהים מדי שבוע את החומר שהוכנס לעיתון וחלקים גדולים ממנו נכתבו בהשראתם.
לימים, נמצאו בין שמות הילדים פותרי החידות בכמה מהגליונות שמותיהם של רבי מנחם מנדל שניאורסון ואשתו הרבנית חיה מושקא שניאורסון. בנוסף נמנו על קוראי העיתון בילדותם קרובי משפחתו של רבי מנחם מנדל - המשוררים אברהם שלונסקי וורדינה שלונסקי. העיתון נחשב לנכס היסטורי נדיר בחשיבותו בחסידות חב"ד, ושנים רבות הוא נותר בגדר אגדה. מחלקם של הגליונות לא נותרו עותקים, אך ממרבית הגליונות נותר עותק אחד שנמצאו ברשות הרב דוד רסקין והובאו לארצות הברית באמצעות אביו, ובתשע"ב (2012) הוציא לאור מכון "אהלי שם" בראשות הרב אליהו יוחנן גוראריה ספר בשם 'האח' ובו הוצגו לציבור כל הגליונות שנותרו בתוספת סקירות ומאמרים על השבועון ועל כותבו מאת יהושע מונדשיין, הרב טוביה בלוי ועוד.

לקריאה נוספת

ספר האח, בהוצאת 'מכון אהלי שם - ליובאוויטש' תשע"ב, כפר חב"ד
אלזבייטה קשסינסקה

ביוגרפיה

קשסינסקה נולדה וגדלה בוורשה. 
באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיימה קשסינסקה במקום 12 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.65 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בברן, שווייץ 1954 זכתה קשסינסקה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של  5.83 מטר, אחרי ג'ין פיקרינג (6.04 מטר) ואלכסנדרה צ'ודינה מברית המועצות (5.93 מטר).

שיאנית עולם ואלופה אולימפית

בתחרות שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-20 באוגוסט 1956 קבעה קשסינסקה בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 6.35 מטר, שיפור לשיא העולם בן השנה של גלינה וינוגרדובה מברית המועצות שעמד על 6.31 מטר. חודשיים לאחר מכן, באולימפיאדת מלבורן (1956) היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק לאחר שהשוותה את שיאה (6.35 מטר), לפני ווילי וייט מארצות הברית (6.09 מטר) ונדז'נה פבלובנה חניקינה מברית המועצות (6.07 מטר).
באוניברסיאדה הראשונה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1959 זכתה קשסינסקה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.94 מטר.
באולימפיאדת רומא (1960) זכתה קשסינסקה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.27 מטר, אחרי ורה קרפקינה מברית המועצות שקבעה שיא אולימפי חדש של 6.37 מטר ולפני הילדרון קלאוס מגרמניה (6.21 מטר) ובכך לא הצליחה להגן על תוארה.
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, באותה העת יוגוסלביה 1962 זכתה קשסינסקה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.22 מטר, אחרי שיאנית העולם טטיאנה שלקנובה מברית המועצות (6.36 מטר) ולפני מרי ראנד מבריטניה (6.22 מטר).

חיים אישיים

בשנים 1981–2000 התגוררה קשסינסקה בארצות הברית ואחר כך חזרה למולדתה עד ליום מותה ב-29 בדצמבר 2015, לאחר תקופה ארוכה שבה הייתה חולה.
מפיק (לשון)

מפיק באותיות אחרות

במסורה, בספר דקדוקי הטעמים לאהרן בן אשר, בספר מכלול של הרד"ק ובספרי מדקדקים נוספים השם מפיק אינו כינוי רק לנקודה בתוך האות ה אלא גם לאותיות ו, י כשהן עיצוריות, אף על פי שאין בהן נקודה, וכך מוצאים אנו את הביטויים "מפיק ה"א", "מפיק וא"ו" ו"מפיק יו"ד".
באופן נדיר מזדמנות בנוסח המסורה של המקרא אותיות א שמופיעה בהן נקודה באמצען, ונקודה זו מוסברת גם היא כמפיק שמטרתו להדגיש את הגיית העיצור א ללא הבלעה. ישנם כתבי יד של המקרא שבהם נפוץ מפיק מסומן בעזרת נקודה בכל האותיות המשמשות כאמות קריאה, א', ה', ו', י' כשהן עיצוריות. בכמה כתבי יד של המשנה מופיעה נקודה תחת האות י בסופי מילים מן הצורה שמיִי (שמאי), גביִי (גבאי), ויש המסבירים אף נקודה זו כמפיק.
תאוצה זוויתית

התאוצה הזוויתית היא קצב שינוי המהירות הזוויתית בזמן. ביחידות SI היא נמדדת ברדיאן חלקי שנייה בריבוע, או רדיאן-לשנייה לשנייה (מידת שינוי המהירות הזוויתית ביחידת זמן). היא מסומנת בדרך כלל באות α.

הגדרה

ההגדרה המתמטית של התאוצה הזוויתית היא הנגזרת של המהירות הזוויתית לפי הזמן: 
הקשר בין התאוצה המשיקית a לבין התאוצה הזוויתית הוא: , כאשר r רדיוס הסיבוב.

בדומה לווקטור המהירות הזוויתית, וקטור התאוצה הזוויתית הוא פסאודו וקטור שגודלו כגודל התאוצה הזוויתית וכיוונו נקבע לפי כלל יד ימין, וניתן לקבל אותו על ידי גזירת וקטור המהירות הזוויתית לפי הזמן: . וקטור התאוצה הקווית יחושב לפי מכפלה וקטורית בין וקטור התאוצה הזוויתית לבין וקטור ההעתק: 
החוק השני של ניוטון עבור תנועה סיבובית קובע שיש יחס ישר בין התאוצה הזוויתית של גוף קשיח לבין מומנט הכוח השקול המופעל עליו, כאשר קבוע הפרופורציה הוא מומנט ההתמד:

כוח אוילר

על מסה במערכת מסתובבת פועלים כוחות מדומים. אם מערכת הייחוס מסתובבת בתאוצה זוויתית, פועל כוח נוסף מלבד כוח צנטריפוגלי וכוח קוריוליס הפועלים גם במערכת המסתובבת במהירות זוויתית קבועה. כוח זה נקרא כוח אוילר (על שם לאונרד אוילר), והוא מחושב על ידי:
כאשר m המסה,  וקטור התאוצה הזוויתית ו- וקטור ההעתק.
יחסי לטביה–קנדה

יחסים פוליטיים

קנדה מעולם לא הכירה בכיבוש הסובייטי של המדינות הבלטיות והייתה המדינה הראשונה מארגון המדינות המתועשות (G7) להכיר בעצמאות לטביה. ב-28 במרץ 2003 קנדה הייתה המדינה הראשונה שאישררה את הצטרפותה של לטביה לנאט"ו. נוכחותה של קהילה לטבית-קנדית משמעותית (המוערכת ב-22,600 איש) מעידה גם היא על טיב היחסים שבין שתי המדינות.

ביקורים רשמיים

במאי 2008, יחד עם משלחת פרלמנטרית בהנהגתו, ביקר יושב ראש הפרלמנט הלטבי גונדרז דאוץ בקנדה. שר המסחר הבינלאומי הקנדי סטוקוול דיי ביקר בלטביה במאי 2009.

יחסים צבאיים

שתי המדינות הן חברות בנאט"ו. אבן הפינה ביחסים הצבאיים בין שתי המדינות הייתה הסיוע וההדרכה של קנדה ללטביה בענייני צבא, כחלק מהמחויבות של החברות בנאט"ו לשמור על השלום. קורסים לסיוע מקצועי הוצעו ללמעלה מ-300 קצינים לטבים.

מסחר והשקעות

שווי יחסי המסחר בין לטביה לקנדה קטן באופן יחסי. בשנת 2012 ייצאה קנדה סחורות בהיקף של 54.7 מיליון דולר ללטביה, שכוללים בין היתר טקסטיל, מוצרי רוקחות, מזון, מכשירי חשמל וייבאה סחורות מלטביה בשווי של 20.1 מיליון דולר, שכללו בין היתר ריהוט, סיבים אופטיים, זכוכית, מזון וחומרי בנייה.
אני יודע מה עשית בקיץ האחרון

תקציר העלילה

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. הסיבה לכך: חוסר קישורים פנימיים.
ארבעה צעירים, ג'ולי, ריי, הלן ובארי חוגגים את זכייתה של הלן בתחרות יופי מקומית ואת סיום התיכון. בדרכם חזרה הביתה הם פוגעים באדם במכוניתם. למרות התנגדותה של ג'ולי, חבריה מחליטים להעלים את גופתו במי המזח הסמוך ולא לדווח למשטרה, שמא יידבוק בהם כתם לכל החיים.
שנה לאחר מכן, עת חוזרת ג'ולי מהקולג' לחופשת הקיץ בביתה היא מקבלת מכתב מסתורי בו כתוב "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון". היא מראה אותו לידידיה, ובארי מעלה החשד שמדובר בידיד אחר שלהם - מקס, אשר ראה אותם בליל התאונה. ג'ולי חוששת שהאדם בו פגעו לא מת מהדריסה אלא טבע, ושגופתו נמשתה מספר שבועות לאחר מכן וזוהתה כדייוויד איגן, תושב המקום.
מאוחר יותר, מקס נרצח על ידי אדם האוחז בקרס, אשר דורס גם את בארי במכוניתו שלו. הלן וג'ולי מגלות ששנה לפני אירוע הדריסה, איגן הרג בשוגג את חברתו, סוזי, באותו מקום. הן מחליטות לנסות ולדבר עם מיסי, אחותו של איגן, שמזכירה כי אדם שטען שהוא חבר של אחיה, פלוני בילי בלו, ביקר אותה. אותו בילי הופך מיד לחשוד העיקרי בעיני החבורה. בחזרתה הביתה, הרוצח אורב בחדרה של הלן וגוזר את שערותיה בעודה ישנה, ומשאיר כתובת "בקרוב" על גבי מראתה. הלן מזעיקה את חבריה. בדרכה להלן, שומעת ג'ולי מתא המטען של רכבה נקישות ומגלה בו את גופתו של מקס הלבושה בבגדי בארי ואכולת סרטנים. בבהלה היא עוזבת את הרכב ורצה לביתה של הלן, אך כשחוזרים החברים למכוניתה - תא המטען ריק.
למחרת, הלן משתתפת בתהלוכת מלכת היופי, אבל היא מפחדת שמא הרוצח יתקוף אותה. בארי מרגיע אותה ומבטיח שהוא יגן עליה, אך במהלך התהלוכה הוא נרצח לעיני הלן. הסובבים את הלן לא מבינים את דבריה וחושבים שנטרפה עליה דעתה. שוטר שמגיע למקום המהומה לוקח את הלן לביתה במכוניתו, אך נאלץ לנסוע דרך סמטה, שם הרוצח האוחז בקרס אורב ורוצח את השוטר. הלן בורחת ומצליחה להגיע לחנות שהיא ואחותה, אלסה, עובדות בה. בעודה מזעיקה את המשטרה, הרוצח נכנס לחנות והורג את אלסה בהסתר. כאשר הלן מתחילה לתור אחר אחותה, היא נתקלת ברוצח ומתפתח ביניהם מרדף, עד שזה לבסוף מצליח לתפוס אותה בסמטה חשוכה ולרצחה.
באותה העת, ג'ולי ממשיכה במחקרה ומגיעה למסקנה שהאדם בו פגעו איננו דייוויד איגן, אלא בן ויליס - אבי חברתו של דייוויד, אשר רצח את דייוויד באותו הלילה, בטרם פגעו בו במכונית. חקירותיה של ג'ולי מובילות אותה לסירת דיג, שם אורב לה בן ויליס, אשר משיט את הספינה הרחק מהמזח. בעוד שמתפתח מרדף על גבי הספינה בין ג'ולי לבן, ריי משיט את סירתו למקום, עולה על סיפונה של סירת הדיג ונאבק בבן. במאבק נלכדת ידו של בן בגלגלת ונכרתת, ולבסוף מצליח ריי להדוף אותו למים. כעבור כמה שעות מתגלה ידו האוחזת בקרס, אך גופתו איננה.
שנה לאחר מכן ג'ולי חוזרת לקולג'. גופתו של בן עדיין לא נמצאה. חברה של ג'ולי מודיעה שיש לה דואר: מכתב אשר נראה בדיוק כמו המכתב שג'ולי קיבלה שנה שעברה, אך להקלתה של ג'ולי זה רק הזמנה למסיבת בריכה. היא חוזרת לחדר המקלחות המעורפל ומגלה את המילים "אני עדיין יודע" כתובות על זכוכית דלת המקלחת. לאחר מכן, בן קופץ מבעד לזכוכית ותופס אותה.
אמנציפציה ליהודים

מזרח אירופה

מרבית יהודי רוסיה חיו בערים. באזורים כפריים נאסר על היהודים לעסוק בחקלאות, ולכן הם פנו למסחר זעיר ולתעשייה (נפחים, נגרים, בנאים, סנדלרים, עובדי טקסטיל, דפוס ונייר). כאשר חדרה המהפכה התעשייתית לתחומי רוסיה, השתלבו יהודים רבים במקצועות החדשים והפכו לפועלי חרושת.
האמנציפציה לא התקבלה במזרח אירופה. ב-1881, במענה לאכזבה מכשלונם להשיג שוויון זכויות, פנו היהודים להקמת תנועות לאומיות שונות. גם לאחר המהפכה הרוסית 1917 ומלחמת העולם הראשונה, היה מעמדם של יהודי פולין והארצות הבלטיות שונה מבמערב והם הוכרו כמיעוט לאומי. כך גם בברית המועצות.

השתלבות בחברה הכללית

המשכילים היהודים תלו תקוות רבות באמנציפציה, הם קיוו שהאמנציפציה תפתור את בעיית השנאה ליהודים והם יוכלו להשתלב בחברה האירופית הלא יהודית ללא הבדלים ומבלי להפסיק להיות יהודים. חלק מהמשכילים היהודים זנחו את המסורת הדתית והחליפו ברעיונות אוניברסליים ובכך הצטרפו לתהליך החילון שהיה באירופה בכלל החברה. עם זאת, חלקים גדולים בחברה האירופית, בעיקר במרכז ובמזרח אירופה, סירבו לקבל את המיעוט היהודי והאנטישמיות גברה. ביטויה הקשה ביותר של תופעת האנטישמיות המודרנית נמצא באידאולוגיה הנאצית, וביישומה בשואה. במדינות מערב אירופה זכתה האמנציפציה להצלחה רבה יותר, בגלל נטייתן לאימוץ רעיונות דמוקרטיים וליברלים.
בתוך הציבור היהודי החל ויכוח נוקב בדבר הדרך לממש את הלאומיות היהודית. השאלה היהודית הייתה בעצם 'האם אפשר וכיצד ניתן להיות אדם מודרני ויהודי באותו זמן?. אחת התשובות, שזכתה תחילה לתמיכה מועטה בלבד הייתה הציונות שדגלה בהקמת מדינה יהודית בארץ ישראל.
יואב צפיר

ביוגרפיה

צפיר נולד וגדל ברמת השרון. אביו הוא הקומיקאי טוביה צפיר.
פריצתו הגדולה של יואב צפיר לתודעת הקהל הייתה לפני גיוסו לצבא, כאשר כיכב בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע הישראלי מ-1987, "בלוז לחופש הגדול".
כאשר התגייס לצה"ל התקבל ללהקת הנח"ל ושירת בה בשנים 1987 עד 1990 (לצד מומי לוי, שרון חזיז, דנה ברגר, אורי הוכמן, תומר שרון, אילה אשרוב, שרון שחל ושי זורניצר). לאחר שחרורו למד לתואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. במקביל השתתף במספר תוכניות טלוויזיה כשחקן. בין התוכניות: "יום יומן" בערוץ 2 הניסיוני (בתפקיד צ'סטר, בובה ענקית בצורת צ'יטה) ו"סופשבוע באגף הסגור" - פינה סאטירית בתוכנית האירוח המרכזית של ימי שישי בערוץ 1, בה גילם דמויות שונות לצד אביו טוביה צפיר, אסנת וישינסקי, מומי לוי, גדי פור ועוד.
בשנת 1999 שיחק בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים "פאזל" ששודרה בערוץ 2.
בשנים 2004–2005 שיחק בסדרה ״השיר שלנו״ (אותה גם יצר והפיק) בתפקיד רם שגב, עוזרו של אודי שניר (דליק ווליניץ).
בשנת 2012 השתתף בסדרה "עניין של זמן" בתפקיד בעלה של שרון.
משנת 1994 צפיר משמש במאי, עורך ומפיק ראשי בחברת ההפקות "טדי הפקות". לאורך השנים צפיר הפיק, ביים וערך את תוכניות הטלוויזיה "ייסורי אפרים", "הקומדי סטור", "החרצופים", "שמש", "של מי השורה הזאת?", "כוכב נולד", "נולד לרקוד", "השיר שלנו", "הפיג'מות", "צה"ל 1", "לא נפסיק לשיר", "זה זה או זה זה", "דני הוליווד","תנוחי", "Oboy", "פוראבר".
צפיר השתתף בדיבוב סדרות מצוירות רבות. ביניהן, "האופנוברים ממאדים", "חבורת הצב המעופף", "צבי הנינג'ה", "האחים סופר מריו" ו"תום סוייר".
החל מספטמבר 2013, צפיר הוא הבמאי (יחד עם אמיר אוקרייניץ) והעורך של תוכנית המציאות "הכוכב הבא", המשודרת בערוץ 2.
בשנת 2019 צפוי לשחק בסדרה ״גיבור אמיתי״ ב- yes.
צפיר נשוי למיכל צפיר ואב לשלוש בנות.
צעצוע של סיפור בקיצור: חיית מסיבות

תקציר העלילה

הסרט מספר על רקס, בובת הדינוזאור, שמוצא את עצמו נשאר מאחור בחדר האמבטיה. בחדר האמבטיה, רקס מתיידד עם צעצועי האמבטיה של בוני, שם הם עורכים מסיבה מוזיקלית.

מוזיקה

אמן המוזיקה האלקטרונית, בריאן ויין טרנזו, הלחין את המוזיקה של הסרט. בריאן ויין טרנזו ו-Au5 הפיקו את הרמיקס "Partysaurus Overflow" בהשראת הסרט. הרמיקס הופץ להורדה דיגיטלית ב-iTunes ובאמזון ב-19 בנובמבר 2012. הרמיקס הופץ מאוחר יותר באלבום "Dconstructed" .

הפצה

הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-14 בספטמבר 2012 לפני הסרט "מוצאים את נמו" שהוקרן מחדש בגרסת תלת-ממד. ב-8 באוקטובר 2012 הסרט שודר לראשונה בטלוויזיה בערוץ דיסני, והיה זמין באתר האינטרנט של דיסני ב-10 באוקטובר 2012. החל מאוקטובר 2012, הסרט זמין בחנות ה-iTunes, פריים וידאו וביוטיוב. הסרט הופץ כבונוס למהדורת ה-Blu-ray המעודכנת של הסרט "מפלצות בע"מ" ב-19 בפברואר 2013. הסרט הופץ גם כבונוס למהדורות ה-Blu-ray וה-DVD של הסרט "צעצוע של סיפור: ההסתבכות" ב-19 באוגוסט 2014, וב-Blu-ray וב-DVD של "אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 3".
בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2012.

ביקורות

בן קנדריק מעיתון "The Christian Science Monitor", אמר שהסרט הוא הסרט המהנה ביותר בזיכיון "צעצוע של סיפור" עד היום.
ייעוץ פנסיוני

יועץ פנסיוני

יועץ פנסיוני נדרש להחזיק ברישיון ייעוץ פנסיוני מטעם משרד האוצר זאת בתנאי שהוא בגיר, אזרח או תושב ישראלי, לא הורשע בעבירה, עמד בבחינות מקצועיות, והשלים תקופת התמחות כנדרש.
היועץ הפנסיוני נדרש להציג בקיאות וידע רחב מתחומים שונים כגון: ביטוח, מיסוי, ניהול סיכונים, ניהול השקעות, דיני עבודה, דיני נזיקין ועוד. 
שירות הייעוץ הניתן בידי היועץ הפנסיוני או בידי תאגיד ייעוץ פנסיוני חייב להיות מגובה בהסכם ייעוץ כקבוע בחוק. ההסכם מגדיר, בין היתר, את האופן שבו יקבל היועץ שכר הטרחה עבור שירותו, את מחויבותו לסודיות, ואת מחויבותו לבחינה מעמיקה של צרכיו והיבטים רלוונטיים נוספים של הלקוח.
יחסי אינדונזיה–לבנון

היסטוריה

היחסים בין המדינות כוננו מיד לאחר שלבנון הכירה בעצמאות אינדונזיה, ב-29 ביולי 1947. היחסים הרשמיים בין המדינות כוננו ב-1950. באותה השנה, ממשלת אינדונזיה הקימה את שגרירותה בביירות, אך היא נסגרה בשנת 1976 בשל מלחמת האזרחים הלבנונית. ב-1995, לבנון הקימה את שגרירותה בג'קרטה. ב-1996, אינדונזיה הקימה את שגרירותה מחדש יחד עם קונסוליה כללית בטריפולי.
דין רציפות

דין רציפות הוא הליך בכנסת שנועד לאפשר את קידומה של הצעת חוק שאושרה בקריאה הראשונה, והמשך חקיקתה נעצר עקב התפזרות הכנסת.
הליך הרציפות עוגן לראשונה ב-1964, בחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשכ"ה-1964. בדברי ההסבר להצעה נכתב כי "הנסיון מראה, שעם סיום כהונתה של כנסת יוצאת, נשארות הצעות חוק מטעם הממשלה שהדיון בהן התחיל אך לא הסתיים. בכנסת החדשה יש צורך להגיש הצעות חוק אלה מחדש ולחזור על שלבי הדיון שכבר נתקיימו בכנסת היוצאת. במקרים רבים יש בכך משום חזרה מיותרת". הצעת החוק שהונחה על שולחן הכנסת, כפי שניתן ללמוד גם מדברי ההסבר, כוּונה רק להצעות חוק המוגשות מטעם הממשלה. הממשלה היא גם זו שיזמה את הצעת החוק, מתוך כוונה להקל על עצמה בהליכי החקיקה.
במהלך הדיונים בהצעת החוק שונה נוסחה, ונקבע כי ניתן יהיה להחיל רציפות גם על הצעות חוק פרטיות, ולמעשה על כל הצעת חוק שאושרה בקריאה הראשונה. כן נקבעה הפרוצדורה הקיימת בעיקרה גם כיום - משעה שהודיעה הממשלה לכנסת על רצונה להחיל רציפות על הצעת חוק, רשאית כל סיעה להציע בתוך שבועיים שלא להחיל רציפות. במקרה כזה מצביעה מליאת הכנסת על הצעת הסיעה. אם אף סיעה לא מציעה שלא להחיל רציפות, או שהכנסת דוחה את הצעת הסיעה (דחייה שמשמעותה הסכמת הכנסת להחלת רציפות), עוברת הצעת החוק לדיון בוועדה שדנה בה בכנסת הקודמת.
בשנת 1979 תוקן החוק, ביוזמתה של שולמית אלוני, ונקבע בו כי לא רק הממשלה תוכל להודיע על רצונה, אלא גם ועדה מוועדות הכנסת תוכל לעשות כן, לגבי הצעות חוק שהן יוזמה של ועדה מוועדות הכנסת או של חבר הכנסת.
בשנת 1993 נחקק חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג-1993, ביוזמתו של חגי מירום. חוק זה החליף את החוק מ-1964, והוראותיו הן התקפות כיום. בחוק זה הונהגו מספר שינויים. ראשית, נקבע כי החלת רציפות על הצעת חוק פרטית תהיה רק אם חבר הכנסת עדיין מכהן בכנסת הנכנסת, ורק אם נתן הסכמתו לכך (אם חתומים על הצעת החוק מספר חברי הכנסת, די בכך שאחד מהם נתן את הסכמתו). שנית, נקבע כי אם ועדה מעוניינת להחיל רציפות על הצעת חוק, עליה להודיע על כך לממשלה, ולקיים את הדיון רק 21 ימים מאוחר יותר, כדי לאפשר לממשלה לגבש את עמדתה. כן נקבע כי החלת רציפות במקרה שאף סיעה לא הביעה התנגדות לא תהיה אוטומטית, ובכל מקרה תהיה הצבעה על כך במליאת הכנסת.
המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר

המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר היא הגוף המאגד את ארגוני הסגל הבכיר של האוניברסיטאות, וחברים בה היושבי ראש של הארגונים.
משנת 2014, היושב ראש של המועצה המתאמת הוא פרופ' אלי וייץ מאוניברסיטת ת״א. בין 2010 לשנת 2014 כיהן כיושב ראש פרופ' ניר שביב מהאוניברסיטה העברית, אשר החליף את פרופ' צבי הכהן מאוניברסיטת בן-גוריון. 
בניגוד למרבית העובדים בישראל, המאוגדים בארגוני עובדים ארציים (ובראשם ההסתדרות הכללית, וכן ההסתדרות הרפואית, הסתדרות המורים וכדומה), חברי הסגל האקדמי הבכיר באוניברסיטאות מאורגנים בארגונים נפרדים, כל אוניברסיטה וארגון הסגל הבכיר שלה. עם זאת, בנושאים המשותפים לכלל חברי הסגל האקדמי הבכיר באוניברסיטאות, מתקיים שיתוף פעולה באמצעות המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר. 
עם פתיחת שנת הלימודים באוניברסיטאות ב-2007 הכריזה המועצה על השבתת ההוראה הפרונטלית של הסגל הבכיר, במטרה להשיג פיצוי על שחיקת שכר, שנגרמה, לטענתם, במהלך העשור הקודם לשביתה. השביתה נמשכה 90 יום, לכל אורכו של סמסטר א', ובסיומה נחתם הסכם עם השובתים.
לינק 22

לינק 22 (באנגלית: Link 22) הוא ערוץ רדיו מאובטח המאפשר קישוריות בתדרי HF ו-UHF , בשימוש בעיקר על ידי כוחות צבא כאמצעי קישור נתונים טקטי.

היסטוריה

בסוף שנות ה-80, נאט"ו, לאור הסכמה על הצורך לשפר את ביצועי לינק 11, הגדירה משימה שהפכה לימים לבסיס של הקמת תוכנית NILE (ראשי תיבות של Nato Improved Link Eleven). תוכנית זו הגדירה את תקן STANAG (או STANdardization AGreement) מספר 5522 לארכיטקטורת מודל תקשורת רב שכבתי חדשה. ערוץ הנתונים החדש נקרא לבסוף לינק 22 על ידי נאט"ו.
תוכנית NILE ממומנת בשיתוף פעולה של שבע מדינות תחת חסותו של מזכר ההבנות (MOU).
ועדת היגוי שולטת בתוכנית NILE השלמה. התוכנית מנוהלת על ידי PMO, הממוקם בפיקוד לוחמת ים וחלל (SPAWAR), בסן דייגו, קליפורניה. ה-PMO כולל נציגים מכל המדינות השותפות ומנהל פרויקט מארצות הברית.