google/wiki40b huggingface dataset:
המדרשה (סדרת טלוויזיה)

עונה ראשונה

"המדרשה", היא סדרה העוסקת בקורס הסודי ביותר להכשרת סוכני מוסד. זהו קורס חסר גבולות שמטרתו להפוך את חניכיו לסוכנים הטובים בעולם.
מוביל את הקורס יונה הררי (יהודה לוי), סוכן שטח מצטיין שקורקע והפך בעל כורחו למפקד קורס ההכשרה. יונה כריזמטי, חושב מחוץ לקופסה, והופך את הקורס ללא שגרתי: החל מבחירת חניכים לא סטנדרטיים ודרך שיטות הדרכה קיצוניות, הכוללות קשיים פיזיים ונפשיים לאורך תהליך ההכשרה. במסגרתן דורש יונה מלבד הצטיינות בחומר גם הפגנה של חשיבה יצירתית "מחוץ לקופסה".
לצדו של יונה הררי מובילים את הקורס המנטור המיתולוגי שלו ואחד מגדולי הסוכנים של המוסד בעבר סיימון (יהורם גאון), והפסיכולוגית הראשית של הארגון והאקסית של יונה - אביגיל (לירון ויסמן). אף על פי שנפרדו, סיפור האהבה בין אביגיל ליונה כנראה ממשיך להדהד.
קורס ההכשרה למוסד מתקיים במתחם סודי המכונה "המדרשה" או "המשרד" המוקף במצלמות מעקב ומאופיין כרווי בטכנולוגיה. במהלך הקורס, 13 החניכים נשלחים למשימות מורכבות על מנת לבחון את מידת התאמתם לתפקיד, את יכולות האלתור, הפיתוי, ההתחזות שלהם, ועוד.
ברקע לקורס, מבצע כושל שניהל המוסד בבולגריה בפיקודם של יונה ומיכה המשנה לראש המוסד (שי אביבי). הפעילות החשאית נחשפה על ידי ה-CIA ובמהלכה אבדו 2.5 מיליון אירו ונהרג סוכן מוסד, בעלה של דוריס, המגיעה לקורס במטרה למצוא את האחראים למותו. בפרק האחרון מתברר שבעלה של דוריס, אהרון, חי וגנב את הכסף האבוד, וכמו כן מתברר שדוריס שיתפה איתו פעולה לאורך כל הדרך.

עונה שנייה ואחרונה

יחד עם שלושה חניכים מהקורס, יונה יוצא לקייב לעקוב אחר דוריס ובעלה, אך במהלך המעקב יונה מוצא את דוריס ואהרון מתים בדירתם.
במקביל מגיע לקייב לירון חרירי (צחי הלוי), ראש משפחת פשע ישראלית, שמאשים את יונה ברצח אביו. לירון ושניים מחייליו מגיעים במטרה לחסל את יונה.
במהלך העלילה חרירי וחייליו מצטרפים לשורות המוסד לשם ביצוע פעולה מורכבת הקשורה בסחר סמים בהיקף של עשרות מיליוני דולרים, כאשר לכל אחד מהצדדים אינטרס משלו. לאורך הסדרה הקשר בין חרירי וחייליו ליונה וחברי המוסד ידע עליות ומורדות .
טריכלורואתילן

טריכלורואתילן (Trichloroethylene) הוא נוזל שקוף ולא דליק שתרכובתו הכימית היא C₂HCl₃  או בכתיב פתוח ClCH=CCl₂ ושמו בקיצור באנגלית הוא TCE והוא בעל ריח מתוק.
שמו של הטריכלורואתילן על-פי ארגון הIUPAC הוא "טריכלורואתֵן", ובשוק, הוא נמכר בשמות רבים.
למשל, ברפואה, הטריכלורואתילן מוזכר בשם "טרילן" וגם "טרימר" בזמן שימושו כמרדים כללי.

שימושים

הטריכלורואתילן הוא ממס מצוין למספר רב של תרכובות אורגניות.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 השימוש העיקרי של הטריכולרואתילן היה בעיקר הפקה של שמן צמחים, מסויה קוקוס ועוד.
שימוש אחר שלו הוא הוצאת הקפאין מהקפה וגם הכנה של תמציות תבלינים.
בנוסף, הטריכלורואתילן משמש כממס לניקוי יבש אף על פי שטטראכלורואתילן נפוץ יותר בתחום.
בגלל דאגות לגבי רעילותו של החומר הוא נאסר לשימוש בתעשיית המזון והתרופות בשנות ה-70.

השפעות בריאותיות

תרכובות אורגנוכלורידיות כגון טריכלורואתילן מציגות השפעות סביבתיות חמורות בגלל רעילותן הרבה.
כאשר נשאף, הטריכלורואתילן פוגע במערכת העצבים המרכזית והסימפטומים של הפגיעה דומים לסימפטומים של הרעלת אלכוהול, כגון, כאבי ראש, סחרחורות, ובלבול עד כדי איבוד הכרה ומוות.
חשוד כגורם מסרטן (קרצינוגן).
אנדריי טיכונוף

ביוגרפיה

טיכונוף למד באוניברסיטת מוסקבה, שם קיבל את תואר הדוקטור בשנת 1927 תחת הנחייתו של פאבל אלכסנדרוב. בשנת 1933 נבחר לפרופסור באוניברסיטת מוסקבה. הפך לעמית באקדמיה למדעים של ברית המועצות ב-29 בינואר 1939 ולחבר מן המניין ב-1 ביולי 1966.

עיסוק מדעי

טיכונוף עסק במספר תחומים שונים במתמטיקה. הוא תרם תרומה משמעותית לטופולוגיה, אנליזה פונקציונלית, ופיזיקה מתמטית. הוא נודע בעיקר בשל עיסוקו בטופולוגיה, שכלל הוכחה למשפט אוריסון בשנת 1926, ואת משפט טיכונוף, שקובע שכל מכפלה של מרחבים טופולוגים קומפקטים היא קומפקטית. לכבודו, מרחב רגולרי לחלוטין נקרא גם "מרחב טיכונוף".
בפיזיקה מתמטית, הוא הוכיח את משפט אוריסון למשוואת החום ולמד את משוואת האינטגרל של וולטרה.
באנליזה אסימפטוטית, הוא החל את תאורית האנליזה האסימפטוטית למשוואות דיפרנציאליות עם מקדם קטן.

פעילות

טיכונוף היה הגורם המרכזי לייסודה של הפקולטה למתמטיקה חישובית וקיברנטיקה באוניברסיטת מוסקבה ושימש כדיקן הראשון שלה בין השנים 1970–1990.

פרסים

טיכונוף קיבל מספר פרסים על עבודתו, כולל פרס לנין (1966) וגיבור המפלגה הסוציאליסטית (1954, 1986).
צ'ריקאו (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה צ'ריקאו 14,875 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2019 נמנו במחוז המשנה 12,960 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 94.21% בלארוסים, 4.51% רוסים, ו-1.28% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (83.90%) ורוסית (14.94%).
אלפא רומיאו ג'וליה

אלפא רומיאו ג'וליה (2016)

משנת 2016 מייצרת חברת "אלפא רומיאו" את דגם "אלפא רומיאו ג'וליה" ["Alfa Romeo Giulia" (2016)]. הדגם החדש מוגדר כ- מכונית סלון.
לא קיים כל קשר לדגמי "אלפא רומיאו ג'וליה" אשר יוצרו בין השנים 1962-1968. הקשר היחיד הוא שם הדגם הנוסטלגי.
PhoneGap

PhoneGap היא סביבה לפיתוח אפליקציות מובייל, שהוצגה לראשונה בשנת 2009 על ידי חברת Nitobi. חברת Adobe רכשה את Nitobi בשנת 2011.
PhoneGap מאפשרת למפתחים לפתח אפליקציות מובייל היברידיות בעזרת שימוש בטכנולוגיות לפיתוח אפליקציות ווב - HTML 5, CSS 3 ו- JavaScript - במקום להשתמש בממשקי התוכנות הייעודיים לפלטפורמות המובייל.
PhoneGap מספקת זמן פיתוח נמוך יחסית, כיוון שאין צורך לפתח אפליקציה נפרדת עבור כל פלטפורמה (Andorid, iOS, Windows Phone וכו') - אותה אפליקציה תרוץ בכל הפלטפורמות.
ג'י וואן פתרונות אבטחה

היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1937 על ידי משה שרמייסטר, סבו של היו"ר הנוכחי יגאל שרמייסטר. משה שרמייסטר היה שוטר במשטרה הבריטית אך לאחר שהעיד במשפט רצח ארלוזורוב באשר לחקירת ערבי שהודה ברצח, באופן שנגד את השקפת היישוב הישן באשר לזהות הרוצחים, הוא בחר לפרוש מהמשטרה הבריטית.
בתחילת דרכו, משה שרמייסטר הקים את החברה במטרה להציע שרותי שמירה כנגד מעשי אלימות גוף ורכוש לעסקים היהודים בתל אביב, ומיוזמה עסקית זו התפתחה החברה, כאשר נקודת ציון משמעותית הייתה קום המדינה ורכישת שירותים על ידי גורמים ממשלתיים וכן מלחמת ששת הימים אשר לאחריה החלה החברה לשמור בהיקפים נרחבים על אתרים באזור יהודה ושומרון.

G4S

בשנת 2002 נרכשו 50% ממניות חברת השמירה על ידי חברת Group4Falck. בשנת 2004 התמזגה G4Falck עם Securicor הבריטית לחברה אחת: Group 4 Securicor – G4S. ואחר כך החזיקה ב-90.5% מבעלות על החברה. הקונצרן מתמחה במתן שרותי אבטחה אנושית, אבטחה אלקטרונית, הובלת כספים וטיפול בחלופות מעצר כדוגמת איזוק אלקטרוני והפעלת בתי סוהר פרטיים ברחבי תבל. כיום מונה החברה 50 סניפים ברחבי ישראל, היא העסיקה 15,000 עובדים בעבר כשמחזורה לשנת 2005 הסתכם ב-200 מיליון דולר.
החברה מנתה 16 סניפים ברחבי ישראל בתחום השמירה, וכן בתחום המוקד והטכנולוגיה החברה פעלה גם כן בפריסה ארצית ב-14 סניפים כשכל סניף ערוך למתן שירותי התקנה, מוקד וסיור ותחזוקה בכל שעות היממה. ההערכה היא שהקבוצה מעסיקה בישראל כ-8,000 עובדים. בחברת האם G4S מועסקים למעלה מ-625,000 עובדים בכ-125 מדינות.
בניגוד לקבלני כוח אדם, שמקור רווחיהם בהפרש בין התשלום שהלקוחות משלמים עבור העובדים ובין עלות שכרם של העובדים, בחרה החברה להפסיק להתמודד במכרזי הפסד בכלל ובממשלתיים בפרט.
בשנים 2010 ו-2011 העניק ארגון מעלה לאחריות תאגידית דירוג קטגורית זהב לחברה.

ביקורת על פעולת החברה

בתחקיר של התוכנית "בולדוג" בהנחיית מיקי רוזנטל מ-2004 נטען כי החברה מפרה בשיטתיות את דיני העבודה ואינה משלמת לעובדיה את הנדרש בהם (דמי נסיעה, שעות נוספות, פיצויי פיטורים).
ב-5 ביוני 2006 הוועדה לענייני ביקורת המדינה בכנסת קיימה דיון לגבי אי אכיפת דיני עבודה בחברת השמירה ונושא חידוש רישיונה וחידוש חברות שמירה בכלל על ידי הוועדה במשרד המשפטים.
ב-3 באוקטובר 2006, בהליך יוצא דופן, לבקשת עמותת קו לעובד דנה ועדה במשרד המשפטים בשלילת רישיונה של חברת השמירה בשל טענות שהיא מפרה את זכויותיהם של אלפי מאבטחים. הדיון התקיים לבקשת הוועדה לביקורת המדינה בכנסת.
בהמשך אף ועדת משרד המשפטים לרישוי חוקרים פרטיים וחברות שמירה התנתה את חידוש רישיון החברה, וכלל חברות השמירה בישראל בשנת 2008 ובשנת 2009 במסירת מידע בדבר עמידה בחוקי המגן לרבות דרישות להימנעות משיטת הדלת המסתובבת וביצוע הפרשה כספי פנסיה לכל העובדים.
באוגוסט 2010 הורשעה החברה בהפרה של חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, ונגזר עליה קנס בסך 25 אלף ש"ח. החברה הודיעה על כוונתה לערער על פסק הדין.

G1

בשנת 2016 נכנעה G4S לתנועת חרם על ישראל ומכרה את פעילותה בישראל לקרן פימי. בעקבות המכירה שונה שם החברה לג'י וואן פתרונות אבטחה בע"מ.
סקציה נס ציונה

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1955 כאיחוד של ארבע קבוצות - הפועל נס ציונה, מכבי נס ציונה, בית"ר נס ציונה וכוכב הדרום, שהיו כולן קבוצות בליגות הנמוכות ולא הצליחו לבסס את מעמדן. בעונתה השנייה בליגה ג', בשנת 1957, הקבוצה עלתה לליגה ב'. בעונת 1962/1963 עלתה מליגה ב' מחוז דרום לליגה א'. בעונת 1966/1968 שיחקה הקבוצה בליגה הבכירה לראשונה בתולדותיה, שלוש עונות בלבד לאחר שעלתה לליגה א' (ליגת המשנה דאז) כשבין שחקניה בלטו: גברי בן שמעון, מנחם איריס, ברוכ׳לה רוזנשטיין, אליעזר צוויג, לחמי, ויעקב שחר. את העונה הקבוצה סיימה במקום האחרון עם 32 נקודות מתוך 60 משחקים, וכן ספגה 123 שערי חובה.
בעונות לאחר מכן הצליחה לשרוד בליגת המשנה, אך בעונת 1970/1971 ירדה הקבוצה לליגה ב' מבית הדרום של ליגה א'. בעונת 1972/1973 עלתה חזרה לליגה א' והצליחה לשרוד 3 עונות, כאשר בעונת 1974/1975 סיימה במקום ה-15 ושרדה רק בזכות ההחלטה על הגדלת הליגה והקפאת היורדות ממנה באותה עונה. עונה לאחר מכן ירדה לליגה השלישית לאחר שהוקמה הליגה הארצית כליגת המשנה החדשה. מעט לאחר מכן התדרדרה הקבוצה עד לליגה הרביעית. בשנות ה-70 המאוחרות ושנות ה-80 בילתה הקבוצה בליגות הנמוכות ולא הצליחה להתרומם, עד שבשנת 1990 הצליחה הקבוצה לחזור לליגה א', וכעבור שנה העפילה לליגה הארצית והשלימה עלייה של שתי ליגות בשתי עונות.
הקבוצה שיחקה בליגה הארצית במשך שמונה עונות, עד עונת 1998/1999, ולאחר מכן הורדה הקבוצה לליגה א' עקב אי יכולתה להעמיד תקציב ראוי לליגה הארצית.
בשנת 2000 הייתה אמורה הקבוצה לנשור לליגה ב' כשסיימה במקום האחרון בליגה א', אך נשארה בכל זאת בליגה עקב התפרקות של קבוצות אחרות. עונה מאוחר יותר (2001) נשרה נס-ציונה לליגה ב', כאשר באותה עונה נוצחה נס-ציונה בכל 23 משחקיה הראשונים, ובמשחקים המעטים שנותרו לה הצליחה הקבוצה לצבור 7 נקודות בלבד. בהמשך התפרקה הקבוצה וחדלה מלהתקיים בשל חובות ואי יכולת להעמיד תקציב.
הקבוצה הוקמה מחדש בשנת 2005 בתמיכת העירייה, והעפילה בתום עונת 2006 מליגה א' אל הליגה הארצית, ובכך השלימה עלייה של שתי ליגות תוך שתי עונות. בסיום עונת 2008/2009 העפילה הקבוצה לליגה הלאומית. לאחר ארבע עונות בליגה הלאומית, בתום עונת 2012/2013 ירדה הקבוצה חזרה לליגה א', שם שיחקה חמש עונות, ובסיום עונת 2017/2018 העפילה בחזרה לליגה הלאומית.
את עונת 2018/2019 בליגה הלאומית, תחת הדרכתו של המאמן עופר טלספפה, התחילה הקבוצה בצורה טובה, ואף הייתה אלופת הסיבוב הראשון עם ניצחונות מרשימים 6–0 על הפועל עכו ו-5–1 על הפועל כפר סבא. בהמשך נחלשה וירדה למקום השישי, עם רצף של שישה הפסדים בשבעה משחקים באמצע העונה, ואת הסיבוב השני סיימה במקום השלישי. כעבור שבעה משחקים עם תום העונה הסדירה וללא הפסד בפלייאוף, עשתה הקבוצה היסטוריה והעפילה לליגת העל לראשונה אחרי 51 שנים (רצף ההיעדרות הארוך ביותר של קבוצה שהייתה בליגה הבכירה ושבה אליה), והשלימה עלייה של שתי ליגות בשתי עונות.
לקראת עונת 2019/2020 בליגת העל, החתימה הקבוצה את עמיר תורג'מן כמאמן ראשי.
ליטרטורניה גזטה

המאה ה-19

כתב העת הספרותי נוצר על ידי אלכסנדר פושקין ואנטון דלביג וראה אור מה-1 בינואר 1830 ועד ה-30 ביוני 1831. הוא שב והופיע באופן סדיר בשנים 1840–1849. בכתב עת זה ראו רבים משיריו וסיפוריו של פושקין וכן היה הראשון לפרסם מיצירותיו של ניקולאי גוגול ופרסם גם מיצירות ויסאריון בלינסקי ואחרים.

מ-1929 ואילך

בשנת 1929 ייסדה ממשלת ברית המועצות מחדש את השבועון הספרותי כבטאון הרשמי של אגודת הסופרים הסובייטים, ביוזמתו של מקסים גורקי, תוך הדגשת היותו ממשיך טבעי של העיתון מן המאה ה-19, שבאה לידי ביטוי על ידי הוספת דיוקנו המצויר של פושקין ללוגו העיתון.
משנת 1947 הפך העיתון למגזין הרואה אור שלוש פעמים בשבוע. וכלל, בנוסף לחומר ספרותי, גם מאמרים פובליציסטיים בנושאיים פוליטיים וחברתיים. השבועון היה בעל תפוצה ארצית רחבה ועל אף שנשלט לחלוטין על ידי השלטונות, ביקש לצייר תדמית פתוחה ונינוחה יחסית. על דפיו פרסמו כל הסופרים החשובים של ברית המועצות. מתקופת ההפשרה של חרושצ'וב הוקל הפיקוח ההדוק על כתב העת והתפרסמו בו גם יצירות פורצות דרך כגון הפואמה "באבי יאר"  מאת יבגני יבטושנקו. בפואמה זו הצליח יבטושנקו לבטא זעקה כנגד הרוע, האכזריות והאדישות. הוא לא מחה רק נגד הטבח עצמו, אלא הפנה אצבע מאשימה נגד שיתוף הפעולה של רוסים ואוקראינים עם השלטון הנאצי. 
בין היתר התפרסם בכתב העת מדור סאטירי בשם "מועדון שנים עשר הכיסאות" (על פי הספר "שנים עשר כיסאות" מאת אילף ופטרוב).
עורכו הראשי העיתון מ-1962 ועד 1988 היה הסופר אלכסנדר צ'אקובסקי.
הרחבה נוספת בהיקף ובתכנים חלה ב-1967 וכתב העת היה לשבועון בעל 16 עמודים (בניגוד לארבעה עד שישה עמודים בכל כתבי העת האחרים שראו אור באותה עת) שכלל גם סקירות בנושאי אמנות, משפטים, מדע וידיעות חוץ. השבועון סימן את קצה גבול הליברליות וחופש הביטוי המותר.
ב-1971 זכה כתב העת לעיטור לנין וב-1972 לעיטור מסדר ידידות העמים.
השבועון המשיך להופיע גם לאחר התפרקות ברית המועצות. ערב התפרקות ברית המועצות פורסם העיתון ב-6 מיליון עותקים.
ב-1990 הוסר מן הלוגו דיוקנו של גורקי. ב-2004, לרגל 75 שנים לכתב העת, הוחזר דיוקנו של גורקי ללוגו לצד דיוקנו של פושקין.
אליהו דוד שפיר

אליהו דוד שפיר (א. ד. שפיר או אד"ש; בחלק מיצירותיו חתם דוד דר; שמו המקורי: שפירא; 1911 – י"ד באייר תשל"ד, 6 במאי 1974) היה סופר, משורר עברי, עורך ומתרגם ישראלי. היה נשוי למתרגמת ורה ישראלית.

ביוגרפיה

שפיר נולד בליטא, למד באוקמרגה (היא וילקומיר) ובאוניברסיטת קובנה. היה ממייסדי העתון העברי "פתח" (על חבריו נמנתה גם המשוררת לאה גולדברג) ופרסם בו שירים, סיפורים ומאמרים. בשנת 1938 עלה לארץ ישראל והיה חלק מהחבורה הספרותית "יחדיו". פרסם מכתביו ב-"דבר", "הארץ", "מחברות לספרות" (הוצאה אותה ייסד עם נתן אלתרמן ועם ישראל זמורה), "טורים" ועוד, וערך את כתב העת "מאזניים". עבד כעורך וכמתרגם בהוצאת הספרים "עם עובד". שימש כעורך הוצאת הספרים "דביר". 
תרגם עשרות ספרים, בעיקר מאנגלית ומיידיש (וזכה בפרס טשרניחובסקי לתרגום בשנת 1972). 
תחת שם העט "דוד דר" פרסם ספר שירים ("מרום הרים", 1957) וספר סיפורים ("ארבעה דברי-סיפור - הנסיון המצומצם הראשון לשוב", 1968). אוסף מכתביו ("כתבים: סיפורים, שירים, מסות" פורסם בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1982. 
היה נשוי למתרגמת ורה ישראלית, עמה תרגם את התרגום הראשון לעברית של פו הדב. לזוג לא היו ילדים והם התגרשו לאחר מספר שנות נישואין. 

נהרג בתאונת דרכים במאי 1974. 
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
כתם שמש

קוטביות האחד-צפון והשני דרום

כתמי השמש מופיעים במקביל לקו המשווה השמשי, כאשר בכל חצי כדור הקיטוב של הכתמים נעשה בהתאמה לקיטוב אותו חצי הכדור. כתמי השמש מורכבים מאזור מרכזי כהה (אומברה), המוקף באזור בהיר יותר (פנומברה) וצורתם בלתי סדירה. הם מופיעים תמיד בזוגות, כאשר הצפוני מוביל בחצי הכדור הצפוני
והדרומי גרור, כשבחצי הכדור הדרומי המצב הפוך. לאחר 11.2 שנות ארץ מתחלף הקיטוב: הצפוני מוביל בחצי הכדור הדרומי והדרומי מוביל בחצי הכדור הצפוני. לאחר עוד 11.2 שנות ארץ מתחלף שוב הקיטוב וחוזר למצב הקודם. מכאן נובע שקיימים, למעשה, שני מחזורי כתמים: האחד של 11.2 שנות ארץ והשני של 22.4 שנות ארץ.

מבנה הכתמים

החלק הכהה ביותר של כתם השמש, הנמצא במרכזו, נקרא umbra. קוטרו יכול להגיע לכ- 30,000 ק"מ (לשם השוואה, קוטר כדור הארץ הוא 12,756 ק"מ לערך).

כאשר מתבוננים בכתם שמש, נראה כי מרכזו עטוף במבנה הנראה כעשוי מסיבים, המופנים לכיוונים שונים. נוכחותו של מבנה זה, כמו גם כיוון הסיבים, מרמזים על קיומם של קווי שדה מגנטיים. מבנה זה נקרא penumbra.

ההיסטוריה של חקר כתמי השמש

הראשון לצפות בכתמי השמש באמצעות טלסקופ היה ככל הנראה תומאס הריוט (Thomas Harriot) שככל הנראה צפה בהם כבר בשנת 1610, אולם הוא לא פרסם את תצפיותיו. בנובמבר 1611 המדען הישועי כריסטופר שיינר (Christoph Scheiner) שלח מכתב (שפורסם בידי הנמען מרק וולצר Mark Welser) בו הוא טען שכבר לפני שבעה חודשים זיהה באמצעות טלסקופ כתמים על השמש, אך מכיוון שלא ייחס לכך חשיבות לא פרסם את העניין. מכיוון שהוא זיהה שוב את הכתמים השתכנע לאחר בדיקות רבות שאכן ישנם כתמים על השמש ויש להסביר את אופן היווצרותם.
בתגובה למכתבים אלו שהודפסו והופצו כתב גלילאו מכתב לוולצר. במכתב מחודש מאי 1612 טען גליליאו שהבחין בכתמים על השמש כבר 18 חודשים לפני כן בסוף  שנת 1610. הוויכוח העיקרי בין שיינר לבין גלילאו לא נסב סביב השאלה מי ראה קודם את הכתמים אלא כיצד יש להסביר את התצפיות.
שיינר טען כי הכתמים אינם על השמש ממש שכן הם נעים על פני השמש ואינם קבועים במקום אחד. אף אם נטען כי השמש מסתובבת סביב צירה ולכן הכתמים נעים, היינו מצפים כי הכתמים יחזרו בקביעות מסוימת. חזרה כזו לא נצפתה על ידו ולכן הוא שלל את האפשרות כי הכתמים נמצאים על השמש עצמה. בעקבות זאת שיינר הגיע למסקנה כי הכתמים נגרמים בגלל גופים שמימיים - כוכבים - שנעים בין כדור הארץ לבין השמש בסמוך לשמש.
גלילאו דחה את עמדתו של שיינר והוכיח באופן מתמטי על פי תצפיותיו שלו כי הכתמים נמצאים על השמש עצמה ואינם גוף מנותק מהשמש. גלילאו נטה לומר כי השמש עצמה מסתובבת סביב צירה ויוצרת את התנועה בכתמי השמש.
אוטו ויידט

ביוגרפיה

ויידט נולד ברוסטוק שבגרמניה בשנת 1883, וזמן קצר לאחר מכן עברה משפחתו לברלין. כמו אביו, הפך למדביק טפטים, וכאיש צעיר היה מעורב בחוגים אנרכיסטיים ופציפיסטיים של תנועת הפועלים הגרמנית. הוא נמנע מהגיוס הכללי למלחמת העולם הראשונה בשל דלקת באוזן.
בשנת 1936 הקים את בית המלאכה לייצור מטאטאים ומברשות, אשר בשנת 1940 עבר לחצר האחורית של רח' רוזנטאלר 39 בברלין. הוורמאכט היה אחד מלקוחותיו, וכך הצליח לקיים את העסק שלו, שסווג כחיוני למאמץ המלחמתי, על אף תקופת המלחמה. בבית המלאכה הועסקו כ-30 יהודים עיוורים וחירשים בין השנים 1941 ו-1943. כאשר הגסטאפו החל לעצור ולגרש את עובדיו היהודים, ויידט נאבק כדי להבטיח את ביטחונם על ידי זיוף מסמכים ושוחד קצינים גרמנים.
לאחר המלחמה הקים בית יתומים וכן בית אבות עבור ניצולי מחנות הריכוז.
ב -7 בספטמבר 1971 הוכרז ויידט ביד ושם, לאחר מותו, כחסיד אומות העולם.
בשנת 1993 הוסיפה אינגה דויטשקרון (Inge Deutschkron), שהייתה בין היהודים שהציל, לוחית זיכרון באתר בית המלאכה, ובשנת 1994 הוסיפה לוחית הוקרה לקברו בבית הקברות שבצלנדורף. בשנת 1999 נפתח מוזיאון באתר בית המלאכה, ומשנת 2005 הוא מופעל באמצעות הקרן לזיכרון ההתנגדות הגרמנית.
הבשורה על-פי יוחנן

הבשורה על-פי יוחנן היא הבשורה הרביעית בקנון של הברית החדשה. על פי המסורת, היא מיוחסת ליוחנן בן זבדי, הלא הוא יוחנן השליח. 
כמו שלוש הבשורות הסינופטיות (הבשורות על-פי לוקס, מרקוס ומתי), היא מכילה תיאור של כמה ממעשיו ואמירותיו של ישו, אך היא שונה מהן בהדגשים התאולוגיים וברוחה. מטרת הבשורה על-פי יוחנן היא לשכנע שישו הוא המשיח ובן האלוהים.
חוקרים מודרניים מייחסים את כתיבת הבשורה ליוחנן כותב הבשורה.
מבין ארבע הבשורות, הבשורה על-פי יוחנן מציגה את הכריסטולוגיה הגבוהה ביותר, ומתארת את ישו כלוגוס (המילה היוונית ל"מילה", "רציונליות", "שפה" או "שיח") שהוא מקור הכול והיה קיים בראשית הבריאה, ועל פי רוב החוקרים גם מצביעה על ישו כאל. המושג "לוגוס" מופיע גם אצל חכמי האסכולה הסטואית הקדומה, ולכן ניתן להניח כי מי שחיבר ספר זה היה בקי בפילוסופיה יוונית.
לעומת הבשורות הסינופטיות, הבשורה על-פי יוחנן מדגישה כי משימתו של ישו היא הבאת הלוגוס אל תלמידיו. מתוך כל הבשורות, רק בבשורה על-פי יוחנן ישו מדבר באריכות על עצמו. אלמנטים מסוימים המצויים בבשורות האחרות (משלים, השבעות, והביאה השנייה) אינם מצויים בבשורה על-פי יוחנן. 
מאז ביקורת המקרא במאה ה-19, היסטוריונים רבים התייחסו אל הבשורה על-פי יוחנן בתור מקור היסטורי בלתי מהימן. תיארוך הספר הוא ל-90-100 לספירה, ואין אישור לכך שהוא אכן נכתב בידי יוחנן. 
הבשורה כוללת ביטויי עוינות חריפים ליהודים וממוינת לעיתים כאנטי-יהודית ביותר בכל הברית החדשה. סגנון זה הביא בעבר חוקרים רבים לסבור כי הכיתה הנוצרית הקדומה מתוכה יצאו מחברי הספר ("נצרות יוחננית", שאנשיה כתבו גם את אגרות יוחנן וחזון יוחנן) הייתה מורכבת מגויים או לכל הפחות מיהודים מתיוונים מאוד. ניתוח ספרותי וגילויים חדשים הפכו את המסקנות, וכיום מקובל כי הבשורה היא דווקא "היהודית ביותר", כי ככל הנראה נתחברה במקור בארמית ורק אז תורגמה ליוונית וכי חוגי סופריה היו מקורבים או זהים עם הכיתות היהודיות-נוצריות כמו האביונים. חוקרים כמו ויין א. מיקס שיערו כי הטון החריף שלה וההתייחסות אל "היהודים" לעומת ראיית המחברים את עצמם כשארית "ישראל" שייוושע, משקפים את גירוש הכיתה מבתי-הכנסת והקאת הנוצרים בכלל בימי התגבשות היהדות הנורמטיבית על ידי סנהדרין יבנה. הבשורה גדושה בתיאורי חקירות ומשפטים, המשקפים כנראה את מעמדם של היוחננים בימיהם, וגם בגינויים משתמעים לנוצרים מתונים יותר שנותרו בתוך הקהל היהודי הרחב.
שירן צעירי

שירן צעירי (נולדה ב-18 בינואר 1986) היא כדורסלנית ישראלית המשחקת בעמדת הרכזת בקבוצת מכבי רמת חן ובנבחרת ישראל.

קריירה בכדורסל

צעירי גדלה בקבוצת בני הרצליה בין השנים 2002-2000. אחר-כך שיחקה במכבי רמת חן ב-2004 ובקבוצת בנות השרון.
בשנים 2008-2007 שיחקה באליצור חולון. בשנים 2008-2010 שיחקה בקבוצת מ.ס. בנות אשדוד.
בשנים 2011-2010 שיחקה באליצור רמלה, עמה זכתה בשלושה תארים: באליפות המדינה, בגביע המדינה וגם בגביע היורוקאפ. 
בשנת 2012 חזרה לשחק בקבוצת מ.ס. בנות אשדוד ועם תחילת עונת 2014/15 חזרה לאליצור רמלה.
בתאריך 30 ביולי 2015 חתמה צעירי במכבי רמת חן.

בנבחרת ישראל

זכתה באליפות אירופה דרג ב' עם נבחרת העתודה של ישראל ב-2005, עמה עלתה למקום ה-14 באליפות אירופה דרג א' בהונגריה ב-2006.
צעירי משחקת גם בנבחרת ישראל בעמדת הגארד.
בראד דלסון

חייו האישיים

בראד, בן להורים יהודים מקליפורניה, למד בצעירותו בתיכון העיר "אגורה" יחד עם חברו מילדות מייק שינודה. בראד סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1995 וזמן מה לאחר מכן הקים יחד עם מייק ורוב בורדון את להקת Xero שהפכה מאוחר יותר את שמה ללינקין פארק.
עוד בשנת 1995 החל בראד ללמוד באוניברסיטת UCLA בלוס אנג'לס לימודי מנהל עסקים, ובתקופת לימודים זו הכיר את דייב פארל שהפך גם הוא לחבר בלהקת לינקין פארק. בראד סיים את לימודיו באוניברסיטה בשנת 1999, והפך מעורב בהיבטים העסקיים של הלהקה כאשר יחד עם אביו הוא מנהל את מכירות המרצ'נדייז של הלהקה.
בשנת 2003 התחתן בראד בחתונה יהודית עם אשתו כיום אליסה בורן, וביחד הם הביאו לעולם שלושה ילדים. הראשון מבין ילדיהם הוא ג'ונה טיילור דלסון שנולד ב-25 במרץ 2008.

קריירה מוזיקלית

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. 
כמייסד הלהקה יחד עם מייק שינודה, בראד שותף ביצירת כל אלבומיה ושיריה של לינקין פארק והטביע את חותמו כגיטריסט המוביל של הלהקה. יחד עם הלהקה בראד זכה ב-2 פרסי גראמי - בראשון זכו עם השיר Crawling בתואר ביצוע הרוק הכבד הטוב ביותר לשנת 2003, בשני זכו יחד עם הראפר הנודע Jay-Z עם השיר Numb/Encore בתואר שיתוף הפעולה הטוב ביותר בין ראפ לשירה לשנת 2006.
מעבר להיותו הגיטריסט של לינקין פארק, בראד היה זה שהחתים את הולי ברוק (הידועה היום בשם הבמה סקיילר גריי) בלייבל Machine Shop Recordings שתחת האחים וורנר, ובנוסף הפיק רמיקס לשיר Where'd You Go של מייק שינודה בפרויקט Fort Minor והשתתף בהפקת השיר We Made It של באסטה ריימס ולינקין פארק.
לבראד גיטרות משלל המותגים המובילים בעולם, בין היתר Ibanez, Fender, Gibson ועוד. חוץ מלנגן על גיטרות וגיטרות בס, בראד מנגן גם על קלידים, סקסופון, תופים וגם משתתף בשירים בתור זמר רקע.
בשיר Until It Breaks מתוך אלבום החמישי של לינקין פארק Living Things לראשונה דלסון שר לבד בית שלם.
עמיר יפה

ביוגרפיה

עמיר יפה היה בנם הבכור של תמר ושל אורי, מראשוני המפקדים בפלמ"ח. הוא נולד וגדל בקיבוץ מעוז חיים, שהיה ביתו למשך מרבית חייו. הוא למד בבית הספר היסודי ובבית הספר התיכון שבקיבוץ, ובנעוריו היה פעיל בגדנ"ע. ב-1957 התגייס לצה"ל והוצב לבקשתו בחיל השריון. יפה עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך, לאחר שסיים קורס קצינים, הוצב כמפקד בגדוד טנקים סדיר והיה בין חיילי צה"ל שקלטו לשימושו את טנק השוט הבריטי.
בתום שירותו הסדיר חזר יפה לקיבוצו. הוא הדריך בתנועת המחנות העולים, היה לרכז הבנייה בקיבוץ ובשנת 1964 נשא אשה. בשנת 1966, נענה לבקשת מפקדיו בצבא והתגייס לשירות קבע, בו שירת עד מותו. מפקדיו העריכו אותו כמפקד מקצועי ויסודי, הנותן דוגמה לחייליו ומודע לצורכיהם. יפה השתתף בקורס תותחנות טנקים בבריטניה ואחריו מונה למפקד פלוגה בגדוד 82 – גדוד טנקי השוט של חטיבה 7. פלוגתו השתתפה במלחמה על המים בצפון ישראל.
במלחמת ששת הימים לחם יפה בראש פלוגתו בציר הצפוני של סיני במסגרת אוגדה 84 בפיקודו של האלוף ישראל טל. בין השאר השתתפה פלוגתו בהבקעת המערך המצרי בצומת רפיח ובקרב ההבקעה השלישי של הג'יראדי. לאחר מלחמת ששת הימים, התמנה יפה למפקד מדור תותחנות בבית הספר לשריון, וב-1969 היה למפקד גדוד 77 בחטיבה 7 ולחם עם הגדוד במלחמת ההתשה בחזית תעלת סואץ. ב-1971 למד יפה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל. לאחר מכן היה למפקד קורס מפקדי טנקים בבית הספר לשריון.
במלחמת יום הכיפורים, פיקד יפה על גדוד הטנקים 198, אשר היה מאויש בחניכי קורס קציני שריון וקורס מפקדי טנקים של בית הספר לשריון. הוא לחם עם גדודו בחזית סיני במסגרת חטיבה 460, שהשתייכה לאוגדה 162. גדודו עבר דרך קרבות ארוכה – מקרבות היום הראשון למלחמה, דרך מתקפת הנגד של 8 באוקטובר בגזרה הצפונית של התעלה, מערכת הצליחה של תעלת סואץ, הלחימה בגדה המערבית של התעלה ועד לקרב העיר סואץ. הגדוד הצטיין בלחימתו אולם סבל אבידות כבדות בנפש ובציוד. על לחימתו בראש הגדוד עוטר יפה לאחר המלחמה בעיטור העוז.
לאחר המלחמה התמנה יפה למפקד חטיבת השריון במילואים 679 בפיקוד הצפון. ב-1975 מונה למדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, ובאמצע שנת 1976 היה למפקד חטיבת השריון 14 הסדירה באוגדת סיני.
ב-3 במרץ 1977 ניספה עמיר יפה בתאונת דרכים בדרכו לסיני, בן 37. הוא הניח אשה וארבעה ילדים.
יפה נקבר בקיבוצו מעוז חיים. שמו הונצח על אנדרטת חללי השריון בלטרון ועל אנדרטת חללי חטיבה 679 ברמת הגולן.
You Are Not Alone

רקע

השיר הוא בלדת רית'ם אנד בלוז ומדבר על אהבה ובדידות. השיר נכתב והולחן על ידי אר. קלי. הוא כתב את השיר בעקבות זמנים קשיים בחייו ולאחר שאיבד חברים קרובים. ג'קסון שמע את השיר והחליט להקליטו והשתתף ביחד עם קלי, בהפקתו.

גניבה ספרותית

בית משפט בלגי קבע בשנת 2007, כי אר. קלי השתמש בלחן השיר "If We Can Start All Over" להלחנת "You Are Not Alone". בית המשפט העביר את הזכויות לשיר מג'קסון למלחינים הבלגים. פסק הדין הוכר רק בבלגיה והשמעת השיר נאסרה במדינה.