google/wiki40b huggingface dataset:
Angry Birds Rio

משחקיות

במשחק זה, הציפורים נחטפו ונלקחו לריו. בדיוק כמו המשחק המקורי בסדרה, השחקנים צריכים להשתמש בקלע כדי לשגר ציפורים למבנים הסמוכים, במטרה לפגוע במטרות הממוקמים או בתוכם. במקום החזירים שגונבים ביצים, השחקנים צריכים להציל ציפורים אקזוטיות בכלובים או להביס את המרמוסטיים של נייג'ל, בהתאים לרמה ששיחק. בגלל מסגרת המשחק, כמה דמויות מסרטי ריו מופיעות. בלו וג'ול אלה דוגמאות לציפורים בלעדיות למשחק זה, יחד עם כל הציפורים הקיימות מהסדרה.
זהו המשחק הראשון בסדרה אשר כולל בתוכו מלחמות בוסים, כאשר השחקן משתמש בציפורים בשביל להביס את נייג'ל, הנבל העיקרי בסרט, וכמו כן גם את מאורו, מנהיג המרמוסטיים. בשלבים אחרים, לואיז מסייע להביס את המרמוסטיים והורס חומרים ובלוקים כדי להביא לשחקן נקודות נוספות. כמו כן, ישנם פריטים מוסתרים שצריך לאסוף בתור התקדמות במשחק.

השקה

המשחק כלל בתחילתו שני שלבים בלבד, "מאורת המבריחים" ו"בריחה מהג'ונגל", כל אחד עם 30 רמות. מאז, המשחק הורחב עם שלושה שלבים נוספים שבהם 30 רמות - "כדורעף חופים" (שוחרר במאי 2011), "מהפכת הקרנבל" (שוחרר ביוני 2011), ו"רדיפת שדה התעופה" (שוחרר באוגוסט 2011), יחד עם שלב בעל 15 רמות, "כדור החוף המוזהב", שנעול על ידי מציאת פריט מוסתר ב"כדורעף חופים" (מכשירי iOS ו-Android בלבד) או על ידי הזנת קוד מהדיסק של הסרט ריו (מחשבי Windows ו-MacOS בלבד). פרק אחרון הנקרא "מטוס המבריחים" (שוחרר בנובמבר 2011) שוחרר בתחילתו עם 15 רמות, ולאחר מכן שוחררו 15 רמות נוספות (ינואר 2012). בכל פרק יש פירות זהב מיוחדים שאפשר למצוא לעיתים נדירות. ב"מאורת המבריחים" יש אננסים, ב"בריחה מהג'ונגל" יש בננות, ב"כדורעף חופים" יש אבטיחים, ב"מהפכת הקרנבל" יש פפאיות, ב"רדיפת שדה התעופה" יש תפוחים, ב"מטוס המבריחים" יש מנגו, ב"חבלת השוק" יש תותים, וב"רעם הרקטות" יש רקטות. ביולי 2013, "כדור החוף המוזהב" קיבל 15 רמות נוספות, דובדבנים מוזהבים, ורקע חדש. פרק זה זמין כעת מתחילת המשחק.
בחודש מרץ 2012, עדכון חדר הגביע שוחרר, עם 12 רמות חדשות, שנפתחות כאשר השחקן מסיים פרק מסוים או אוסף את כל 15 פירות הזהב. עדכון זה פורסם לראשונה באנדרואיד לפני שהגיע ל-iOS. ב-18 בדצמבר 2012, עדכון חדש הגיע ל-iOS ואנדרואיד הכולל 24 רמות חדשות. ניתן להרוויח רמות אלה על ידי השגת 30 עד 70 כוכבים על שלב מסוים או על ידי השגת 10 נוצות של הנשר האדיר על כל פרק (4 רמות נוספות על כל פרק). בעדכון זה נוספו גם התוספות - סופר זרעים (שהשתנה יותר מאוחר לשיקוי כוח) וכוונת רוגטקה מהמשחק המקורי, ועוד שתי תוספות בלעדיות לגרסה זאת (ציפור הסמבה ופצצות). ב-11 במרץ 2013 פורסם עדכון נוסף, ובו נוסף השלב "חבלת השוק" עם 34 רמות (30 רמות רגילות, 3 רמות של 30 עד 70 כוכבים ורמה אחת של הנשר האדיר). ב-25 ביולי, הלוגו של המשחק עודכן ונוספו פירות זהב ו-15 רמות חדשות ל"כדור החוף המוזהב". בנוסף, רמות חדר הגביע היו מושלבים לתוך הפרק שהם הרוויחו.
בדצמבר 2013 עד יולי 2014 נוספו 4 פרקים למשחק שקשורים לריו 2. בפרקים אלה מופיעה גרפיקה שונה מאשר בשלבים הראשונים. בעדכון זה נוספו "רמזים", שמטרתם לסמן לשחקן איפה לפגוע עם הציפור. ביולי 2015 נוספו מטבעות שמאפשרים לשחקנים לפתוח רמות שהיו נעולים בעבר.

קבלה וביקורות

המשחק זכה לביקורות חיוביות. באתר Metacritic, זכה המשחק לציון של 87 מתוך 100 בהתבסס על 18 חוות דעת. ריאן ריגניי מ-GamePro ציין כי "גרסת ה-iOS מביאה כמה שיפורים בולטים על קודמיו", ולוי בוחאנאן מ-IGN בסקירתו על גרסת האנדרואיד של המשחק, קרא למשחק "חכם, פרק חדש עבור הסדרה".
מאז שחרורו, המשחק הורד יותר מ-10 מיליון פעמים, וזה אחד המשחקים המובילים שהורדו ב-iOS ובאנדרואיד.
פישקה במילואים

תקציר העלילה

מפקד גדוד מילואים (צבי ירון) פוקד על הסמל המכונה ג'ינג'י (גבי עמרני) להביא משתמטים מגיוס. אחד המשתמטים הוא בחור ישיבה גברתן בשם שמיל (פול סמית). שמיל מגיע לבסיס ומיד מתחייל ומתחיל באימונים.
בן חסותו של שמיל בישיבה הוא בחור עדין וביישן בשם פישקה (משה סולו). הוא לא יכול להישאר בישיבה בלי שמיל פישקה מגיע לבסיס ולאחר שהוא משכנע את הש"ג להניח תפילין הוא מתגנב לבסיס ובטעות מתחייל, עובר בשלום את הבדיקה הרפואית ומתחיל את האימונים ביחד עם שמיל תחת פיקודו של הרס"ר (הנו ג'אבר).
לאחר סדרת אימונים מפרכים ומשעשעים מודיע המג"ד לכיתה של פול ופישקה כי הם נבחרו לבצע משימה של חטיפת מפקד פת"ח בכיר בשם אבו פארס מירדן ולהביאו לישראל.
לפני כן הם מקבלים אישור לחופשה קצרה בעיר. הם עומדים לעצור טרמפ אך אף מכונית לא עוצרת להם. פישקה מתחכם, מתחפש לאישה וחושף את רגלו (כמו קלודט קולברט בסרט זה קרה לילה אחד). התעלול מצליח ומיד נעצרת מכונית. הם מבלים במועדון לילה ביחד עם רופא צבאי (רפי נתן) שעוגב על פישקה ואינו יודע שזה גבר...
הם יוצאים למשימה, חוצים את הגבול מנסים להשתלט על מפקדת הערבים תוך קטילה של חיילים רבים אך לבסוף נתפסים.
המפקד הערבי מתחיל לחקור אותם תוך כך ששמיל עונה לו באנגלית ופישקה ביידיש. לבסוף שמיל מצליח בערמומיות ובכוחו הרב להשתלט על הערבים וכולם בורחים מהמקום כשהם ממשיכים בדרכם למועדון לילה בו נמצא אבו פארס.
הם מחופשים כחיילים ערביים ומחכים לאבו פארס תוך צפייה ברקדנית בטן. מסתבר להם שאבו פארס מחזיק במקום בכפייה, זמרת יהודיה מאנגליה בשם דלידה.
פישקה מתגנב לחדרה ומגלה לה מי הם וכי ברצונם לחטוף את אבו פארס ולשחרר אותה. כשנכנס אבו פארס לחדרה מתחבא פישקה מתחת למיטה ושם גלולת שינה בכוס האלכוהול שאבו פארס שותה. כשאבו פארס נרדם הם פורצים לחדר, נושאים אותו ובורחים בג'יפים לעבר הגבול תוך שהם קוטלים חיילים ערביים.
המג"ד והמח"ט משבחים את פישקה. פישקה מודיע למג"ד שלאור ההצלחה הגיעו עוד בחורי ישיבה לגדוד והמג"ד מתבונן להפתעתו בפישקה המצעיד את האברכים בגאווה.
צפיפות היקום

צפיפות היקום או ליתר דיוק צפיפות המסה-אנרגיה ביקום היא ההתפלגות של מסה, אנרגיה, לחץ ומאמץ-מעוות ברחבי היקום. ביטוי זה מקורו בקוסמולוגיה המבוססת על תורת היחסות הכללית.
קבר דריווש הראשון

קבר דריווש הראשון הוא אתר הקבר של דריווש הראשון, המצוי באתר נקש-י רוסתם, אתר ארכאולוגי הנמצא במחוז פארס באיראן. מיקומו כחמשה קילומטרים מחורבות העיר פרספוליס. הקבר, יחד עם עוד חמישה קברים של שליטים מתקופה זו, אשר נבנו או נחצבו לתוך מצוקים של סלעי אבן חול שמתרוממים מעל פני הקרקע.

ארכיטקטורת הקברים

הקברים חצובים בגובה ניכר מעל פני השטח. הם ידועים בכינויים כ"צלבים הפרסיים" בשל צורת צלב של חזית הקבר. הפתח לקברים הוא באמצעיתו של הצלב, שממנו מגיעים לחדר שבו נמצא הסרקופג .
 חזית הקבר מראיה כחזיתו של ארמון בעל עמודים מרובי צורות. דגם זה זהה למבנה ארמונו של דריווש הראשון
שהיה קיים בפרסופוליס, והקורה האופקית היא כנראה העתק של הכניסה לאותו ארמון.
 על צורה זו, נח כס המלכות שצורתו ספסל מאורך שנתמך על ידי 30 דמויות, שמייצגות את המחוזות של האימפריה ובהתאם לכך כל דמות לבושה בסגנון אותו אזור ונושאת כל נשק.
 ממעל, דמות המלך, מזבח האש וסמלים שמימיים. המלך עומד על במה מדורגת כשהוא אוחז בידו הימנית קשת וידו השמאלית מושטת מעלה לעבר דמות מכונפת, אהורה מזדא, ישות אלוהית של הדת האיראנית העתיקה שמסמלת את אל האור והחכמה.
רק בקברו של דריווש הראשון ישנם בחזית שני לוחות גדולים בכתב יתדות המפארים אותו ואת שלטונו. הלוח הימני מסומן DNa והאחר DNb והם כתובים בשלוש שפות, DNa כתוב בפרסית עתיקה, עילמית ובבלית. DNb כתוב באכדית במקום בבלית. כל הקברים האחדים חסרים כל כיתוב שהוא.
בניגוד לארכיטקטורה החיצונית המעוטרת, התכנון הפנימי הוא פשוט וחסר קישוטים. בפרוזדור ארוך שעובר במקביל לשטח החיצוני, נפתחות שלש דלתות המובילות כל אחת לחדר קבורה בעל קמרון חביתי שבו קבר מכוסה לוח אבן. קבריהם של שאר המלכים דומה מאד למבנה קברו דריווש הראשון.

חפירות ארכאולוגיות

בשנת 1923 חפרה במקום משלחת בראשותו של הארכאולוג הגרמני ארנסט הרצפלד
חלק גדול ממצאי החפירות אלו מוצגים כיום בארכיונים של גלריית פריר וגלריית ארתור מ. סקלר. בנוסף לנקש-י-רוסתם חפרו אנשי צוות זה במקומות נוספים באירן ובמזרח הקרוב הארכיונים כוללים למעלה מ-30,000 רשומות שרטוטים וצילומים ממקומות שונים.
כמה שנים לאחר מכן, בין השנים 1936 עד 1939, עבדה במקום משלחת נוספת מטעם המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו, בראשותו של פרופ' אריך שמידט. המשלחת פרסמה ממצאים מפורטים מחפירות אלו.
RTF

Rich Text Format (פורמט טקסט עשיר), או בקצרה RTF, הוא פורמט של קובץ מסמך חוצה פלטפורמות, שפותח על ידי חברת מיקרוסופט בשנת 1987. רוב מעבדי התמלילים המודרניים מסוגלים לקרוא ולשמור מסמכים בפורמט RTF.

שימושים עיקריים

פורמט RTF משמש בעיקר להעברת קובצי טקסט מעוצבים, ממחשב למחשב, בפורמט חוצה פלטפורמות. משמעות הדבר שבכל מחשב ייראה המסמך בצורה אחידה וזהה (אם מותקנים במחשב הגופנים שבהם נעשה שימוש במסמך). בניגוד לפורמט DOC של Word, פורמט RTF אינו יכול להכיל קוד תוכנה של Visual Basic. חיסרון זה מהווה גם יתרון, למשל, ודאות שהמסמך לא יגיע עם וירוסים.

דוגמת קוד

להלן דוגמת קוד של RTF:
{\rtf1\ansi{\fonttbl\f0\fswiss Helvetica;}\f0\pard
This is some {\b bold} text.\par
}
קוד זה יוצג על ידי עורך RTF בצורה הבאה:

This is some bold text.
סוגריים מסולסלים {} מגדירים קבוצה, וקבוצות יכולות להיות מקוננות. לוכסן שמאלי (\) תו בקרה. קובץ RTF תקין הוא קבוצה המתחילה ב\rtf.
המזרח הקרוב

המזרח הקרוב הוא מונח הכולל בתוכו מספר ארצות מזרח-תיכוניות, ושגבולותיו מוגדרים בצורה שונה על ידי היסטוריונים וארכאולוגים מחד, ועל ידי אנשי מדע המדינה וכלכלנים מאידך.
במובנו ההיסטורי-ארכאולוגי, המונח מתייחס לאזור שכולל בתוכו את אנטוליה, ארץ ישראל, מצרים, עבר הירדן, לבנון אשר נקראו בפי הצרפתים לבנט וכן מסופוטמיה ועבר הקווקז.
במובנו הגאו-פוליטי של המונח, ההתייחסות היא בדרך כלל לארצות חבל הבלקן ודרום-מערב אסיה.
ניקולאי קובאלב

ביוגרפיה

קובאלב היה בוגר המכון המוסקבאי לבניית מכונות אלקטרוניות, משנת 1972. לאחר לימודיו עבד כמהנדס במשרד לבניית רכיבי מכונות. מאז 1974, שירת בארגוני ביטחון המדינה. הוא החל את שירותו כנציג מבצעי של הקג"ב באחד מאזורי מוסקבה. פעמיים השתתף במבצעים צבאיים במלחמת אפגניסטן כחלק מהכוחות המזוינים הסובייטיים.
בשנת 1990 מונה לסגן ראש המינהל המוסקבאי של השירות הפדרלי למודיעין מסכל של רוסיה ובשנת 1994 מונה לסגן מנהל הארגון.
ב-20 ביוני 1996 קובאלב מונה לממלא מקומו של מנהל שירות הביטחון הפדרלי. מ-6 ביולי 1996 ועד 25 ביולי 1998: מנהל שירות הביטחון הפדרלי. בשנת 1997 קודם לדרגת "גנרל ארמייה" - הדרגה השנייה בסדר הדרגות הרוסי.
בשנת 1998 הועבר מתפקידו ומחליפו היה ולדימיר פוטין.
בשנת 1999 נבחר לדומה כנציג של רוסיה המאוחדת וכיהן בדומה גם לאחר הבחירות של שנת 2011.
באפריל 2019 הלך לעולמו והוא בן 69.

ביקורת

ב-17 בנובמבר 1998 קציני שירות הביטחון הפדרלי ערכו מסיבת עיתונאים בבניין סוכנות הידיעות "אינטרפקס" שבמהלכה האשימו הסוכנים את המנהיגות שהטילה עליהם להתנקש בחייו של בוריס ברזובסקי. לטענתם, קובאלב ביקש לרתום את משאבי הארגון לתועלת פוליטית, הם גם טענו שקובאלב דרש מהסוכן אלכסנדר ליטוויננקו לא להתלונן בפני הערכאות העליונות.
בית שניידרמן

בית שניידרמן הוא בין הבודדים שנותרו מ-22 הבתים הראשונים של שכונת בורוכוב. הבית נתרם לעירית גבעתיים על ידי ילדיהם של בעלי הבית דוד ומלכה שניידרמן בשנת 1969, לאחר פטירת הוריהם. בבית פועל המכון האומנותי לפיסול וקרמיקה. 
בית שניידרמן הוא אחד מ-22 הבתים הראשונים בשכונת בורוכוב. התגורר בו דוד שניידרמן שהיה צבע וממייסדי השכונה. סביב לבית היה בוסתן עצים, ממנו שרדו עצי זית ודקלי וושינגטוניה. בצוואתו, הוריש שניידרמן את הבית לעיריית גבעתיים. בתחילה התכוונה העירייה להקצות את הבית לפעילות של איל"ן ומועדון לעיוורים. 
בבית פועל המכון האמנותי לפיסול וקרמיקה שנוסד על ידי רודי להמן והדוויג גרוסמן להמן בתחילת שנות ה-60. 
ב-2017 שופצה ונפתחה הכניסה המקורית לבית ולידה נקבע שלט הסבר מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועיריית גבעתיים. הבית אמור לעבור שימור ושיפוץ כללי.
PGM Ultima Ratio

מבנה והנדסה

מערכת ה-Ultimo Ratio (להלן UR) היא רובה שתוכנן מראש כרובה צלפים ולא גרסה משופרת או מושבחת (accurised) של רובה רגיל.
כמו "אחיו" הגדולים - PGM Hecate II בקליבר 0.5 BMG ו-PGM 338 בקליבר 0.338 לפואה - רובה ה-UR בנוי סביב שלדת מתכת קשיחה, דבר המעניק לו מראה "שלדי". תכנון זה נועד להפחית משקל ולהקל את תחזוקת הרובה.
למרות שהרובה מוצע בעיקר בקליבר 7.62 מ"מ נאט"ו ניתן להזמינו בקליברים שונים, כאשר היצע הקליברים האפשריים תלוי בדגם (התערבות, קומנדו I ו-II או הדגם המושתק).

בידיו של צלף מיומן הרובה מסוגל להשיג באופן עקבי דיוק של 0.5 דקת קשת (0.5 MOA) עם תחמושת Match Grade, אך גם מקבצים של 0.25 דקה של מעלה ומטה הם לא נדירים.
את הרובה ניתן להטעין במחסנית בת טור יחיד של 5 כדורים או מחסנית בעלת שני טורים בת 10 כדורים. 
החברה מציעה את האביזרים הבאים בנוסף לרובה עצמו: משתיק קול PGM, ידית אחיזה ארגונומית מעץ, מתפסים מעץ, מסילות פיקטיני ארוכות לגג הרובה ולצדדים, מתאם לטלסקופים PGM, כוונות ברזל PGM לגיבוי, תיבת נשיאה ורצועה לנשיאת הרובה.
טיוורוב

תולדות היישוב

האזכור הראשון של טיוורוב הוא משנת 1505. באמצע המאה ה-17 הוחרב היישוב בידי הטטרים והקוזקים. בשנת 1744 קיבל היישוב זכויות עיר.

יהודי טיוורוב

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-400 יהודים. ב-18 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו רצחו בה בו ביום 28 יהודים. לאחר מכן נחטפו יהודים מהעיירה לעבודות כפייה, בהן עונו בידי משגיחיהם האוקראינים.
עם העברת העיירה לחבל טרנסניסטריה הרומני בספטמבר 1941, ריכזו הגרמנים והאוקראינים את יהודיה בבית הכנסת המקומי, תוך ירי באטיים מביניהם. משם נלקחו כ-400 יהודים במשאיות למתחם של בית חרושת, ונרצחו בו בבורות ירי.
מדצמבר 1941 ועד ספטמבר 1942 הובאו לעיירה מאות רבות של יהודים שגורשו מבוקובינה ומבסרביה, וכן הגיעו אליה פליטים יהודים משטחי השלטון הגרמני באוקראינה. יהודים אלו רוכזו בגטו שהוקם בעיירה, בו אולצו לענוד טלאי צהוב ולעבוד בעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. מקרוב ל-2,000 יהודים שרוכזו תחילה בגטו שבעיירה נותרו בו עד ספטמבר 1943 כ-450 יהודים. ב-16 במרץ 1944 שוחררה העיירה בידי הצבא האדום.
יואל זינגר

ביוגרפיה

זינגר נולד בהונגריה ועלה לישראל ב-1949. התגייס בשנת 1950 ונפצע במהלך שירותו. לאחר תקופת שיקום נכנס לעבוד בשנת 1954 במחלקת תמחיר של התעשייה האווירית לישראל ובמקביל החל לעסוק בספורט נכים באימונים בתל השומר, מחנה יונה ובכפר הירוק. 
השתתף במשחקי סטוק מנדוויל בקיץ 1955, בהם זכתה נבחרת הכדורסל בהשתתפותו במקום השלישי. ב-1957 היה קפטן הנבחרת בכדורסל כיסאות גלגלים והשתתף גם במשחקי טניס שולחן, בהם זכה במדליה. השתתף באולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) וזכה עם נבחרת הכדורסל במדליית ארד.
בשנת 1960 קודם להיות מנהל מחלקת תמחיר. לאחר שסיים לימודי ראיית חשבון בשנת 1967, מונה ב-1970 למבקר פנים של התעשייה האווירית. בשנת 1976 הועלה לדרגת סמנכ"ל. באוגוסט 1981 עבר לכהן כסמנכ"ל לשירותים מרכזיים. בשנת 1985 הוא שב לכהן כמבקר פנים. בדצמבר 1988 נבחר לנשיא לשכת המבקרים הפנימיים בישראל. 
נפטר בפתאומיות בדצמבר 1989 והוכר כחלל צה"ל שנפטר בעקבות נכותו. הוא נקבר בבית העלמין האזרחי ברמת השרון. 
התחתן עם דובה לבית ינובסקי.
קוניגסג אגירה

דגמי המכונית

שלדת המכונית עשוי מתרכובת של קוולר וסיבי פחמן, המעניקים לרכב חוזק ועמידות ומצד שני משקל קל בהרבה לו השלדה הייתה עשויה כולה מאלומיניום או מפלדה. הכנף האווירודינמית באחורי הרכב מתכווננת בשליטה חשמלית או ידנית. תושבות גלגלי המכונית עשויה מאלומיניום יצוק, קוטר הגלגלים הקדמיים 19 אינצ'ים והאחוריים 20 אינצ'ים. גלגלי הרכב הם גלגלים מיוחדים למכונית ספורט שיכולים לעמוד בעומס של לחץ ושחיקה עד למהירות של 420 קמ"ש. מנוע המכונית הוא מנוע מגדש טורבו כפול בעל 8 צילינדרים.

דגם R

האגירה R הוצגה לראשונה בתערוכת רכב בז'נבה במרץ 2011. המכונית מסוגלת להאיץ מאפס ל-100 קמ"ש בתוך 2.8 שניות, ולהגיע למהירות מרבית של 439 קמ"ש. 
ב-2 בספטמבר 2011 נערכו מבחני מהירות למכונית בעיר אנגלהולם בשוודיה, המכונית שברה שישה שיאי עולם לרכב המיוצר ביצור סדרתי, ביניהם האצה מאפס ל-300 קמ"ש ב-14.53 שניות, והאצה מאפס ל-300 קמ"ש וחזרה לאפס תוך 21.19 שניות. 
דגם זה של המכונית הופיע בסדרת משחקי Need for Speed, וכן בסרטי הקולנוע השונים של הסדרה.

דגם S

דגם זה של המכונית יוצר החל משנת 2013, המכונית הראשונה מדגם זה הייתה המכונית ה-100 שיוצרה על ידי קוניגסג. לרגל האירוע החגיגי, המכונית קושטה בעלה מזהב ועליו המילה "הונדרה" (100 בשוודית). לאחרונה, אגירה מדגם S נמכרה לאדם בסינגפור עבור 5.3 מיליון דולר סינגפורי, או 4.2 מיליון דולר אמריקאי.
ב-10 ביוני 2014 המכונית הושקה במלזיה. שווי המכונית עמד על 5,000,000 רינגיט מלזי לפני מיסים והטלים נוספים. יחד עם מסי המדינה ומס רכש שווי המכונית הוא 15,000,000 רינגיט (3.3 מיליון דולר בקירוב). עובדה זו הופכת את האגירה S לאחת מהמכונית היקרות ביותר שנמצאות במלזיה.

דגם One:1

דגם המכונית One:1 הוצג לראשונה במרץ 2014 בתצוגת רכב בז'נבה. קוניגסג תייצר בסך הכל 7 מכוניות מדגם זה, כולל הדגם שנשלח לתצוגה. כל הרכבים מהדגם כבר נמכרו מראש. 
שם הדגם One:1 נגזר מהיחס בין תפוקת כוחות הסוס של הרכב (1,361) לבין משקלו (1,361 ק"ג), כך שעבור כל קילו הרכב מייצר 1 כוחות סוס. תפוקה של 1,361 שקולה להפקה של 1 מגה-וואט, ולכן קוניגסג מכנה את המכונית בתור "מגה-מכונית" (תואר מעבר למכונית-על). למכוניות מהדגם מותקן מנוע מיוחד בעל ביצועים משופרים בהשוואה לשאר דגמי הסדרה. מנוע זה שוקל 197 קילוגרמים בלבד. 
מכונית מדגם זה מסוגלת להאיץ מאפס ל-100 קמ"ש בתוך 2.8 שניות, ל-200 קמ"ש בתוך 6.6 שניות, ל-300 קמ"ש בתוך 11.9 שניות ולמהירות של 322 קמ"ש בתוך 14.3 שניות.
כמו כן, המכונית יכולה להגיע למהירות מקסימלית תאורטית (בתנאים אופטימליים של מהירות רוח ותנאי כביש) של 451 קמ"ש - המהירות הגבוהה ביותר מכל רכבי הסדרה.
ב-18 ביולי 2016 מכונית מהדגם התרסקה במסלול המירוצים נורבורגרינג בגרמניה. המכונית ספגה נזק כבד מאוד, אך חברת קוניגסג ציינה כי המכונית תורכב מחדש.

RS

האגירה One:1 והאגירה RS מהווים שניהם גרסה משופרת של הדגם R. הדגם RS הוצג לראשונה בתערוכת רכב בז'נבה בשנת 2015. קוניגסג כינתה את המכונית בתור "מכונית המרוץ האולטימטיבית", בשל משקלה הקל וטכנולוגיות שונות לשיפור הביצועים שהוטמעו בה. מנוע המכונית מפיק 1,160 כ"ס (870 קילוואט), החברה תייצר רק 25 מכוניות מדגם זה. בנובמבר 2017 שברה האגירה RS את שיאה של ההנסי ונום GT, והגיעה למהירות של 457 קמ"ש.
כמו כן האגירה RS שברה את השיא של הבוגאטי שירון: 0-400-0 קמ"ש ב-37 שניות.]
אליס אורלובסקי

אליס אורלובסקי (בגרמנית Alice Orlowski; ‏ 30 בספטמבר 1903– אביב 1976) הייתה שומרת גרמנייה במחנות ריכוז של הנאצים בפולין בזמן מלחמת העולם השנייה.
נולדה בברלין בשם אליס מינה אליזבת אלינג. סיימה לימודים בתיכון לבנות. בגיל 18 הרתה והוריה זרקו אותה מן הבית. החלה בלימודי רפואה, אולם עקב מצוקה כלכלית נאלצה לפרוש מהם.
בשנת 1930 נישאה לפליט, אציל ואיש עסקים, ממוצא בלארוסי, וניהלה עמו חנות למוצרי עור. לאחר שבני הזוג התגרשו ב-1936, עברה לנהל באר בעיר אאכן. העסק נהרס בהפצצה של בעלות הברית ב-1943.
ביולי 1942 התגייסה לאס אס ועברה הכשרה כשומרת במחנה ראוונסבריק. ביולי 1943 הוצבה כשומרת (בגרמנית "אס-אס אאופזהרין") במחנה מיידנק ליד לובלין, שם, יחד עם הרמינה בראונשטיינר, נודעו כשומרות האכזריות ביותר במחנה. באופן קבוע הן העמיסו נשים על משאיות שהובילו לתאי הגזים. אם היה נותר ילד לבדו, הן היו זורקות אותו על קבוצת המבוגרות כמו מטען, והיו סוגרות את הדלתות בטריקה. אורלובסקי לרוב הייתה מחכה לטרנספורטים חדשים של נשים. היא נהגה להצליף בשוט באסירות ישירות על העיניים.]
בתחילת אוקטובר 1944 הועברה לתת-מחנה של אושוויץ (Budy). קודמה לתפקיד "קומנדופיהררין" (ראש צוות) בצריף המיונים.
אורלובסקי פיקחה על קבוצה שמנתה יותר מ-100 נשים, שתפקידן במחנה היה לעבור על חפצי הנרצחים בגז ולמיין: שעונים, פרוות, מעילים, זהב, תכשיטים, כסף, צעצועים, משקפיים ועוד. לאחר פינוי המחנה, באפריל 1944, הועברה לשרת במחנה פלאשוב הידוע לשמצה. במחנה זה, ליד קרקוב, היא השגיחה על האסירות ברחוב המחנה ונודעה ברשעותה הרבה.]
באמצע ינואר 1945 הייתה אורלובסקי אחת מנשות האס אס שהשתתפו בצעדת מוות מאושוויץ מערבה לוודז'יסלאב שלזיה. במהלך הצעדה התנהגותה, שהייתה סדיסטית ואכזרית, נהייתה יותר הומנית. היא ניחמה את האסירים, הגישה מים לאסירים שהיו צמאים ואף ישנה עימם בחוץ על הארץ. לא ידוע מה גרם לשינוי בגישה שלה כלפי האסירים, אבל היו אנשים ששיערו] שהיא הרגישה] שהמלחמה עומדת להסתיים ושבקרוב היא תישפט בגין פשעי מלחמה. 
ייתכן שחזרה למחנה ראוונסבריק או לתת-מחנה שלו ושירתה שם כשומרת עד אפריל 1945.]
לאחר סיום המלחמה, במאי 1945, אורלובסקי נלכדה על ידי הכוחות הסובייטים והוסגרה לפולין כדי לעמוד למשפט בגין פשעי מלחמה. אוסף של צילומי נשות אס אס בו הופיעה עזר להרשיע אותה במשפט אושוויץ הראשון בשנת 1947. 
ב-22 בדצמבר 1947 הורשעה בחברות באס אס ובהתעללות באסירות ונגזרו עליה 15 שנות מאסר, מתוכן ריצתה קרוב ל-10 שנים בפולין וגורשה ב-1956 לגרמניה המערבית. בשנת 1973 הועמדה לדין עקב התבטאויות אנטישמיות, הורשעה ונגזרו עליה 10 חודשי מאסר.
היא הועמדה שוב לדין בגרמניה במסגרת משפטי מיידנק, שהחלו בדיסלדורף בנובמבר 1975, ומתה במהלך המשפט באביב 1976 בגיל 73. עקב כך בוטלו ההליכים המשפטיים נגדה במאי אותה שנה.
קייט לייכטר

החיים המוקדמים

לייכטר נולדה כמריאן קתרינה פיק בשנת 1895 ב וינה, בתם השנייה של זוג יהודי, עורך הדין ג'וזף פיק ואשתו שרלוט רובינשטיין. אחותה הגדולה הייתה המלחינה אוסטרית-אמריקאית ומטפלת במוזיקה Vally Weigl. קייט סיימה את גימנסית Beamten-Töchter בשנת 1914 ולאחר מכן החלה ללמוד מדעי המדינה באוניברסיטה של וינה. מאחר שבאותה עת לא הורשו הנשים האוסטריות לסיים את לימודיהן, הועברה לאוניברסיטת היידלברג הגרמנית בשנת 1917; היא סיימה ביולי 1918 לפני החזרה לווינה כדי להשלים עוד שני סמסטרים באוניברסיטה.

הקריירה הפוליטית

לייכטר הייתה מעורבת ב-Wiener Jugendbewegung (ארגון הנוער הווינאי), ארגון שמאל קיצוני, כסטודנטית לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ומאוחר יותר הייתה חברה ב Parteischüler-Bildungsverein Karl Marx (איגוד קארל מארקס למלגות וחינוך של המפלגה), קבוצה מרקסיסטית של חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של אוסטריה (SDAPÖ) שהתנגדו למלחמה. כאשר הרפובליקה של אוסטריה נוסדה בשנת 1918, וכאחת הנשים הראשונות באוסטריה בוגרת מדעי המדינה שהתמחתה בכלכלה, היא הצטרפה ל- Reichswirtschaftskommission der Arbeiterräte (הוועדה הכלכלית של מועצות העובדים),ל- Sozialisierungskommission (וועדת המדינה של סוציאליזציה של התעשייה) ול- Zentralverband für Gemeinwirtschaft (הארגון המרכזי של מוצרים ציבוריים ותאגידים), כמו כן עבדה עבור משרד האוצר הפדרלי (1)
לייכטר הצטרפה ל" Frauenreferat der Wiener Arbeiterkammer "(מחלקת הנשים של לשכת העובדים המוסדית של וינה) ב -1925 והובילה את המחלקה עד 1934. היא נבחרה ל- Betriebsrat der Wiener Arbeitkammer (ועד העובדים של לשכת העובדים המוסדית של וינה) ב -1932 . [1] היא פרסמה מאמרים ודוחות על סמך נתונים סטטיסטיים שאספה על עבודת נשים באוסטריה, וכן נתנה הרצאות, קורסים בבתי ספר ושידורי רדיו לעידוד זכויות נשים. העלתה דרישות על שכר שווה, על שכירת יותר נשים במינהל חברתי ועל הזדמנויות תעסוקתיות לנשים משכילות.

החיים האישיים

היא נישאה לאוטו לייכטר, סוציאליסט ועיתונאי, בשנת 1921. היא ילדה את בנם הראשון, היינץ, בשנת 1924 ואת השני, פרנץ( Franz Leichter), בשנת 1930.

רדיפה פוליטית ומוות

כשפעילות ה- SDAPÖ נאסרה באוסטריה בפברואר 1934, הצטרפה לייכטר לארגון הסוציאליסטי המהפכני, ארגון סוציאליסטי מחתרתי שהוקם בתגובה לאיסור המפלגה. היא ובעלה אוטו היגרו לציריך בגלות במשך שישה חודשים בשנת 1934, אך חזרו לווינה כשנבחרה כיו"ר החינוך של הסוציאליסטים המהפכניים. היא כתבה חוברות אנטי-פאשיסטיות ופרסמה מאמרים בחו"ל תחת שמות בדויים מריה מאהלר ואנה גרטנר. לאחר שהמפלגה הנאצית פלשה לאוסטריה ב-1938 אנשולס, היא ניסתה להימלט מאוסטריה עם משפחתה; על אף שבני משפחתה נמלטו, נעצרה ליכטר בידי הגסטאפו בווינה ב -30 במאי 1938 ונכלאה לאחר מכן. היא נשלחה למחנה ריכוז ראוונסבריק בשנת 1940 ונספתה בגז במרכז ברנבורג Bernburg Euthanasia Centre בתחילת 1942.

המורשת

רחוב קיית ליכטר, רחוב ברובע היצינג Hietzing בווינה, נקרא על שמה של לייכטר בשנת 1949. הפרס השנתי של ממשלת אוסטריה לאישה היסטוריונית נקרא גם על שמה של לייכטר. ההיסטוריונית האוסטרית-אמריקנית גרדה לרנר כתבה כי לייכטר: "מגלמת את האידיאלים הגבוהים ביותר של פעילות פמיניסטית – פעילות רבת שנים לתועלת הנשים, אך בעיקר נשים ממעמד הפועלים; אמונה שרפורמות חברתיות הן מוצדקות רק אם הן משרתות את האינטרסים של הנשים כמו גם של הגברים; מאבק בלתי מתפשר נגד הפאשיזם והנאציזם, שעלה בחייה "(3).
יעקב רובינוביץ

ביוגרפיה

יעקב רובינוביץ נולד בלודז' שבפולין ב-6 בספטמבר 1947. בשנת 1957 עלה לישראל, בעליית גומולקה. הוא בוגר הנדסת תעשייה וניהול בטכניון. בין השנים 1969–1973 היה מנתח מערכות בכיר בממר"מ ומנתח מערכות בכיר בקונטרול דאטה (ישראל). הוא ניהל צוות תוכנת תעשייה (בשנים 1973-1983) ובתחילה עבד בתע"א, שם פותחה תוכנת Enterprise resource planning) MRP).
הוא התקין את תוכנת Cyber Manufacturing Management System-CMMS לניהול תעשייתי שפותחה בחברה, ברחבי העולם (דרא"פ, הולנד, ארצות הברית ואוסטרליה).
בשנת 1987, בסיום לימודי הדוקטורט שלו באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, כיהן במשך שנה כפרופסור אורח במחלקת הנדסת תעשייה באוניברסיטה זו. בשנת 1988 שב לישראל והצטרף למחלקה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון. עמד בראש המעבדה לרובוטיקה וייצור משולב מחשב בטכניון, אותה גם הקים. בזמן היותו בטכניון היה ד"ר נסראלדין חוסיין עוזר ההוראה שלו (כיום הוא מרצה במכללת אורט בראודה בכרמיאל).
בין השנים 2003–2004 לימד הנדסת תעשייה ורובוטיקה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2005 פרש פרישה מוקדמת מהטכניון עקב מחלה.
ד"ר רובינוביץ פרסם ספרים ומאמרים בתחומו. הוא היה חבר הוועדה של תוכנית הלימודים במדעי הטכנולוגיה של המינהל למדע ולטכנולוגיה במשרד החינוך.
רובינוביץ נשוי לנורית, אב לשלושה וסב לנכדים. בעבר התגורר במשמר השבעה.