google/wiki40b huggingface dataset:
למת שוורץ

באנליזה מרוכבת, למת שוורץ (Schwarz lemma) היא טענה הקובעת כי פונקציה מרוכבת אנליטית מעיגול היחידה לעצמו המתאפסת באפס נשלטת על ידי פונקציית הזהות. הלמה נובעת כמעט ישירות מעקרון המקסימום של פונקציות אנליטיות.
את הלמה ניסח והוכיח הרמן שוורץ. הלמה, פשוטה ככל שתהיה, היא הבסיס לטענות רבות אחרות, חלקן מורכבות במיוחד, כמו משפט המיפוי של רימן.

הוכחה

נגדיר פונקציית עזר:
אז g אנליטית על D. לכל \varepsilon >0 ולכל |z| \le 1-\varepsilon מתקיים לפי עקרון המקסימום:
אם משאיפים \varepsilon \rightarrow 0, שוב לפי עקרון המקסימום מקבלים \forall z \in D : |g(z)| \le 1, כלומר \forall z \in D:|f(z)| \le |z| (הגרירה היא לכל z \neq 0, אך ל-z=0 זה ברור). בפרט, עבור אי השוויון ל-g ב-z=0 מקבלים |f'(0)| \le 1.
כעת, אם מתקיים שוויון כנ"ל באחד הסעיפים, הרי ש-g(z)=1 עבור נקודה פנימית של D, ולכן לפי עקרון המקסימום g קבועה ושווה לקבוע עם ערך מוחלט 1, ולכן מקבלים f(z)=cz, |c|=1.

למת שוורץ-פיק

גרסה נוספת (ולמעשה שקולה) ללמת שוורץ היא למת שוורץ-פיק (על שם גאורג פיק):
תהי f:D \rightarrow D אנליטית. אז לכל z_1 , z_2 \in D מתקיים:
\left|\frac{f(z_1)-f(z_2)}{1-\overline{f(z_1)}f(z_2)}\right| \le \left|\frac{z_1-z_2}{1-\overline{z_1}z_2}\right|
ומתקיים אי שוויון שוורץ-פיק:
\frac{\left|f'(z)\right|}{1-\left|f(z)\right|^2} \le \frac{1}{1-\left|z\right|^2}.

הוכחה

לכל a \in D נגדיר \phi_a(z)=\frac{z-a}{1-\overline{a}z}. קל לבדוק כי \phi:D \to D אנליטית והפיכה, עם הפכית {\phi}_{-a}.
אם כן הטענה שצריך להוכיח היא |{\phi}_{f(z_2)}(f(z_1))| \le |{\phi}_{z_2}(z_1)|. היות שהפונקציה הפיכה, אפשר להחליף z_1 \rightarrow {\phi}_{-z_2}(z_1), ונקבל ששקול להוכיח |{\phi}_{f(z_2)}(f({\phi}_{-z_2}(z_1)))| \le |z_1|.
כעת נשתמש בלמת שוורץ - נגדיר G(z_1)={\phi}_{f(z_2)}(f({\phi}_{-z_2}(z_1))). אז G:D \rightarrow D, ומתקיים G(0)={\phi}_{f(z_2)}(f({\phi}_{-z_2}(0)))={\phi}_{f(z_2)}(f(z_2)))=0, ולכן מקבלים הדרוש.
כדי להסיק את אי שוויון שוורץ-פיק, נשים לב שמהחלק הראשון נובע \left|\frac{f(z_1)-f(z_2)}{z_1-z_2}\right| \cdot \left|\frac{1}{1-\overline{f(z_1)} f(z_2)}\right| \le \left|\frac{1}{1-\overline{z_1} z_2}\right|; אי השוויון נובע כאשר משאיפים z_1 \rightarrow z_2.
ליצן

ליצן כיום הוא בדרן שמבדר באמצעות הומור, על ידי התחפשות לדמות מצחיקה וביצוע תרגילי סלפסטיק וסוגים נוספים של בדיחות. ליצנים לבושים לרוב בתלבושת אופיינית, צבעונית ובולטת בשונותה מהמקובל, למשל בגדים שדוגמת מחציתם האחת שונה משל המחצית השנייה, עם צווארון גדול ומסולסל, כובע גבוה ומחודד, ונעלי ליצן - נעליים ענקיות, שעשויות להיות מעוטרות בפונפון. איפור אופייני לליצן כולל פנים מולבנות, פה גדול הצבוע באדום הרבה מעבר לגבולות הפה הטבעי ומעוצב כחיוך, אף בצורת כדור אדום.
ליצנים מופיעים בקרקס, בירידים, בפארקי שעשועים, בבלט, בסרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה, בבתי חולים ובמסיבות פרטיות.
מקצוע הליצן המודרני צמח מדמותו של ליצן החצר.
תפיסה רווחת גורסת כי הבדחנים ובכללם הליצנים הם ביסודם אנשים עצובים שנלחמים באמצעות ההומור והבדיחות במרה השחורה שלהם עצמם. בשל תפיסה זו הפכה דמות הליצן באורח אירוני לסמל העצב והבדידות. לתפיסה זו ניתן למצוא עוגנים רבים בתרבויות השונות לדוגמה בציוריו של האמן פבלו פיקאסו בתקופה הוורודה או ב"שיר הליצן" של מרדכי לבנון בו מתוארת דמות של ליצן שנאלץ להיות שמח כל עת שעוברות עליו חוויות חיים קשות וטראגיות.

ליצנים בקרקס

ליצנים החלו לתפוס מקום מרכזי יותר בהופעות הקרקס עם התחזקותן של עמדות הרואות בהופעת בעלי חיים בקרקס ואילופם לשם כך התעללות. מגמה זו התחזקה עם חקיקתם של חוקים האוסרים הופעת בעלי חיים בקרקס במדינות או ישויות מוניציפליות.

פחד מליצנים

יש המשתמשים, החל משנות השמונים של המאה העשרים, במונח "קולרופוביה" לתיאור פחד מופרז וחריג מליצנים. חרף השימוש בסיומת "פוביה", אין זה מונח מקובל בפסיכולוגיה. פחד מליצנים הוצג בסיטקומים אחדים ובסדרות טלוויזיה מצוירות, עקב הסיטואציה הקומית הגלומה בו. פחד מליצנים גרם ליצירת סרטים וסדרות רבות בהם ליצנים מגולמים כמפחידים וכרשעים.
במסגרת מחקר שנערך בשנת 2008 על ידי אוניברסיטת שפילד הבריטית בו נבחנו 255 ילדים אשר שהו בבתי חולים בבריטניה בטווחי הגילאים 4 עד 16 נקבע כי מרבית הילדים אינם אוהבים ליצנים וכי חלק מהם אף נוטים לפחד מליצנים. אולם, נמצאה שגיאה שיטתית בעריכת מחקר זה והחוקרים חזרו בהם מפרסומו.

הקשרים שליליים של המילה

בעברית, בנסיבות ובהקשרים מסוימים, נעשה שימוש במילה "ליצן" דווקא בלשון צינית וסרקסטית. בעוד שמשמעותה המקורית של המילה מתארת אדם מצחיק ומבדר, הרי ששימוש בהקשרה הציני של המילה מתאר מאידך אדם השם עצמו ללעג, מתנהג בצורה מגוחכת, שאינו מודע למשמעות התנהגותו, מעשיו או דבריו, והגורם לסובביו ללעוג לו. לעיתים, מתבטא הדבר גם בצחוק סרקסטי, או הנובע ממבוכה - שמקורו אינו הומוריסטי. גם המונח "ליצן החצר" משמש למשמעות זו.
מבצע אביב נעורים

כיסוי מודיעיני מקדים ובמהלך המבצע

כשלב ראשון למבצע נשלחה ללבנון סוכנת מוסד יהודיה-קנדית שצילמה באזור מגוריהם של היעדים לחיסול ואספה מידע אודותם.
יחידת האזנה 848 השתתפה אף היא בכיסוי המבצע, מבסיסי הקבע ועל ידי צוות ההאזנה שהתמקם בסטי"ל חיל הים ששהה בקרבת החוף. הצוות האזין ברציפות לרשתות התקשרות בלבנון וכשאחת מהן דיווחה על פעילות כוחות הבטחון באזור הרלבנטי,  קב"ר  הצוות עמד בקשר רציף עם החפ"ק של הכוחות הלוחמים. עם תחילת המבצע, תרמה תעבורת הרשתות להבנת פריסת כוחות הבטחון ברחבי העיר ועל סמך פעילותן היה ברור  שהלוחמים לא התגלו. במהלך המבצע, לאחר שחלק מהכוח נקלע לחילופי אש ונאלץ לחלץ את הפצועים, פעלו שאר הכוחות  להשלים את  יעדי המבצע. הכיסוי של צוות היחידה סייע לאבטחת הכוחות ולאפשר להוציא אותם בבטחה אל ספינות חיל הים שהמתינו להם.

מהלך הפעולה

הכוחות הישראליים הגיעו בסטי"לים אל מול מספר חופים לבנוניים במקביל, והונחתו על החוף בעשרות סירות גומי, שם המתינו להם סוכני "המוסד" עם מכוניות ששכרו ביום הקודם. הלוחמים היו עטופים ביריעות פלסטיק כדי שלא תתגלה רטיבות על בגדיהם.

יעד גילה

יעד זה נחשב למוגן במיוחד, בשל ריבוי הלוחמים שבו. מפקדת הפת"ח מוקמה בתוך מבנה רב-קומות, בו התגוררו פעילים רבים של החזית העממית לשחרור פלסטין. הכוח שפשט על היעד היה בן ארבעה עשר לוחמים מהצנחנים, אשר הובלו גם הם על ידי אנשי ה"מוסד". הכוח נתקל בהתנגדות עוד בראשית הפעולה. שני חיילי הסיירת, אבידע שור וחגי מעיין, פתחו באש והרגו את הזקיפים בחזית הבניין, אולם מיד בעקבות הירי הם הופתעו מאחור על ידי אנשי פת"ח על גבי כלי רכב נושא מקלע, שלא היה ידוע עליו טרם הפעולה. מאש המקלע נהרג אבידע שור, וחגי מעין
נפצע פצעי מוות. הגילוי של הכוח הפך את הביצוע למורכב ומסובך. אך למרות הנחיתות המספרית מול אנשי הפת"ח בבניין, הצליחו ליפקין-שחק וחייליו להטמין את מטעני חומר הנפץ ותוך כדי הנסיגה להשמיד את היעד, תוך שהם מנהלים קרבות פנים אל פנים מטווחים קצרים בחזית הבניין. הבניין קרס וגרם למותם של עשרות אנשי פת"ח. ליפקין-שחק קיבל על פעולתו במבצע את עיטור העוז, בזכות קור הרוח יוצא הדופן שהפגין, והעובדה שהשלים את המשימה המורכבת על אף הקשיים והנפגעים. עיטור העוז הוענק גם לסרן מנחם זטורסקי. עיטור המופת הוענק לסגן אהרון סבג ולסגן רפי איל.

היעדים האחרים

בכל היעדים הנוספים בוצעו המשימות בהתאם לתוכנית וללא תקלות. היעדים פוצצו, ומחלקם נלקחו מסמכים שנמצאו במקום.

לאחר מעשה

הפיגוע במלון סבוי בחודש מרץ 1975 היה נקמה על חיסול כמאל נאצר. פיגוע כביש החוף (מרץ 1978) מכונה על ידי הפלסטינים "פעולת כמאל עדואן".

הפעולה בראי הקולנוע

בסרטו של סטיבן ספילברג "מינכן" משנת 2005 מתואר מבצע "אביב נעורים" בסצנת פעולה שצולמה במלטה. בתחילת הסצנה מגיעים הלוחמים בסירות אל החוף, ופושטים בעוז על מטרה המבוססת על היעד אביבה. גיבור הסרט, סוכן "המוסד" אבנר (דמות בדיונית), מתואר כמי שגילה את מיקומם של יעדי המבצע, ולכן הוא מצטרף לכוח בפיקודו של אהוד ברק, ולוקח חלק בפעולה.
פירולוזיט

תפוצה

ניתן למצוא פירולוזיט בגרמניה, ובמכרות הברזל במינסוטה ומישיגן ובמחוז לייק בניו מקסיקו, שבארצות הברית. ארצות רבות כורות פירולוזיט כשהפוריות ביותר הן גאורגיה, אוקראינה, הודו, סין, דרום אפריקה, ברזיל, אוסטרליה וגבון הסוג פוליאניט נפוץ במכרה קיסנגי בזאיר. מכרה מנגן פעיל קיים באום בוגמה שבחצי האי סיני.
מצפון לבקעת תמנע מצוי פירולוזיט בכמות שהיא קרובה לכלכלית.
קתדרלת איסק הקדוש

היסטוריה

הקתדרלה הקודמת (השלישית) נבנתה במשך עשרות שנים ובנייתה הסתיימה רק בשנת 1802. בשלבים האחרונים של הבנייה, שיש שהיה מיועד לעיטורה הועבר בפקודת פאבל הראשון לאתר הבנייה של טירת מיכאילובסקי. היו גם שינויים נוספים שלא תאמו את הרעיון המקורי של האדריכל שתכנן את הבניין.
בשנת 1809 הורגש שהקתדרלה הקיימת במקום קטנה מדי ולא תואמת את הסביבה. לכן הוחלט על מכרז להרחבת המבנה. במכרז השתתפו אדריכלים ידועי שם, אך כל התוכניות נדחו על ידי אלכסנדר הראשון בטענה שהן מבוססות על בנייה חדשה ולא על הרחבת המבנה הקיים כפי שנדר. בשנת 1813 פורסמה הודעה על תחרות חדשה, אך גם התוכניות החדשות לא התאימו לטעמו של הקיסר. בשנת 1816 האדריכל הצעיר אוגוסט מונפרן קיבל הזמנה להכנת הפרויקט. הוא הכין מספר תוכניות ראשוניות שהקיסר אהב אותם והוא קיבל הזמנה להכנת תוכניות מפורטות אך בתנאי שהחלק המרכזי של הקתדרלה הקיימת תישאר.
בשנת 1818 הפרויקט היה מוכן ואושר על ידי הקיסר. בקיץ 1819 החלו בפירוק המבנה הקיים. אומנם מספר אדריכלים מתחו ביקורת קשה על התוכניות. הטענה הייתה שהמבנה המשופץ לא יהיה יציב וקיימת סכנה ממשית לקריסתו. העבודות במקום נעצרו והוקמה וועדה מיוחדת לבדיקת הנושא. מונפרן עצמו, בפגישות הוועדה, ציין שהוא היה מוגבל על ידי תנאי הקיסר. בסופו של דבר הוועדה החליטה שלא ניתן להמשיך בהקמת המבנה לפי התוכניות הקיימות. בהיוודע לו המלצות הוועדה, הקיסר סיכם שיש לתקן את התוכניות תוך מאמץ להשאיר את הקירות הקיימות. מונפרן הודח מתפקיד האדריכל הראשי של המיזם, אך נטל חלק בצוות תיקון התוכניות.
ב-3 באפריל 1825 הפרויקט החדש של מונפרן אושר על ידי הוועדה ועל ידי הקיסר. בבנייה השתתפו כ-11,000 עובדים ונעשה שימוש בכ-25,000 קורות עץ.
בשנת 1858 הסתיימה הבנייה, וב-30 במאי הקתדרלה נפתחה בנוכחות הקיסר ומשפחתו. מונפרן נפטר זמן קצר לאחר סיום הבנייה, אך בקשתו להיות מוטמן בקתדרלה לא נענתה.

תיאור המבנה

הקתדרלה מהווה דוגמה של אדריכלות קלאסית תוך שימוש באלמנטים של סגנונות אחרים (הסגנון הביזנטי, אקלקטי, נאו-רנסאנס). ההיקף של הכיפה הוא 25.8 מטר. הבניין מעוטר ב-112 עמודי שיש. בעיטור של החלק הפנימי של המבנה השתתפו גדולי ציירי רוסיה. מעניין במיוחד ויטרז' שגודלו כ-28.5 מ' והוא הגדול מסוגו ברוסיה. המבנה כולל 4 גמלונים שמעוטרים באושר על ידי פסלים שונים.
השטח הפנימי של המבנה מאפשר כניסת כ-12 אלף מתפללים.
דלתות המבנה עשויות מארד ומעוטרות על ידי תבליטים בדומה להבפטיסטריום של פירנצה. השטח הפנימי של הכיפה מעוטר בתמונות בנושאים נוצריים. כל השטח הפנימי של המבנה מעוטר על ידי גרניט ושיש בצבעים שונים.
האיקונוסטאזיס מעוצב על ידי 8 עמודים ממלכיט ומלזוריט.
בתוך הקתדרלה קיימים 3 מרכזי תפילה - המקודש לאיסק, המקודש ליקטרינה ולאלכסנדר נבסקי. השטח הפנימי של הקתדרלה מעוטר בתמונות של ציירים רוסים. עוד במהלך בניית המבנה התברר שעקב הקור התמונות לא שורדות. לכן הוחלט להחליף את התמונות שצוירו בתמונות זהות ממוזאיקה. עבודות אלו לא הסתיימו עד היום (2010).
לאחר מהפכת אוקטובר המבנה נשדד. נגנבו כ-45 ק"ג של זהב כ-2 טון של חפצי כסף. בשנת 1928 המבנה הפסיק לשמש כנסייה.
במלחמת העולם השנייה המבנה ניזוק. בשנת 1948 נפתח המוזיאון. במסגרת העבודות לפתיחת המוזיאון הוסדרה אפשרות לעליית הציבור לחלק העליון של המבנה - הכיפה. עתה ניתן לטפס כ-560 מדרגות לגובה של כ-43 מ' ולראות את המראה היפה של העיר מגובה.
החל משנת 1990 חודשה הפעילות הדתית במקום. התפילות מתקיימות בדרך כלל בימי ראשון ובחגים נוצריים. בינואר 2017 הועברה הקתדרלה לאחריות הכנסייה האורתודוקסית הרוסית.
שלישיית התאומים

שלישיית התאומים הייתה שלישיית בידור ישראלית שפעלה בשנות ה-60. הרכב השלישייה כלל את אושיק לוי, פופיק ארנון, וחנן גולדבלט. סגנונה של השלישייה היה קרוב לסגנון הבידורי הקל שהתפתח באותן שנים, וניכר בתוכניות של הלהקות הצבאיות, התרנגולים והגשש החיוור. הופעות הלהקה נבנו על המתכון הבידורי שכלל שילוב של מערכונים ושירים.

ביוגרפיה

שלישיית התאומים הוקמה בעקבות סירובו של חנן גולדבלט, יוצא להקת התרנגולים, להיות הגשש הרביעי. במקום זאת הקים יחד עם ארנון ולוי את השלישייה המקבילה וקראו לעצמם "שלישיית התאומים".
ב-1966 יצאה הלהקה בתוכניתה הראשונה, "הערב יוצאים", אותה ביים יוסי בנאי. בעקבות התוכנית הוציאה הלהקה תקליט שכלל שירים באווירה שאנסוניירית. התוכנית הביאה שניים מהלהיטים הגדולים של התקופה שתורגמו מצרפתית, "שלגיה" על ידי נעמי שמר (תרגום של שיר צרפתי בשם Les souliers של גי ביאר) ו"זה לא נורא" על ידי דוד אבידן. התוכנית כללה גם גרסה עברית לשיר "Hit the Road Jack", שאותו תרגם אבידן כ"הסתלקי רות". כל העיבודים המוזיקליים בתוכנית היו של אלכס וייס.
ב-1969 יצאה השלישייה בתוכניתה השנייה, "רבותי פצצה", שגם אותה ביים יוסי בנאי. על העיבודים המוזיקליים הופקד יאיר רוזנבלום, שגם הלחין לשלישייה את להיטה "אני אוהב אותך" שכתב יורם טהרלב. שלום חנוך הלחין את "ניסע לים" שכתב מאיר אריאל. לתוכנית זו כתבה נעמי שמר מילים לשיר "הכל חינם", וכן כתב לה אריק איינשטיין מילים לשני להיטים גדולים שהתפרסמו באותם ימים, "קול ששון וקול שמחה" (לחן של הלהיט "Suddenly You Love Me" של להקת הטרמלוס), וכן "חוזרים הביתה" (לחן של וודי גאת'רי ללהיט "This Land Is Your Land"). את המערכונים בתוכנית כתבו נסים אלוני, יוסי בנאי ועמוס קינן.
באותה שנה השתתפה השלישייה בתוכנית טלוויזיה שהוקדשה לנחיתה על הירח, ובה שר פופיק ארנון את להיט הסולו "בלדה בין כוכבים".
השלישייה התפרקה לאחר שכל אחד מחבריה עסק במקביל להופעותיהם בקריירה עצמאית; ארנון שיחק במחזמר "קזבלן", גולדבלט נסע לארצות הברית (כשחזר אחרי כמה שנים שיחק בתוכנית "קרוסלה"), אושיק לוי עבד על תקליט סולו. לאחר הפירוק ולרגל הקלטת קליפ ללהיטים של הלהקה השתתף בהרכב גבי עמרני במקום פופיק ארנון שחזר בתשובה, אך הרכב זה לא הוסיף להופיע.
מערכונים שביצעה הלהקה זכו גם הם לפרסום, בהם "איפה החתן" ו"אדון בר אדון" שנכתבו על ידי יוסי בנאי.
אפרים טקה

קריירה

טקה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק. בקיץ 2009 הצטרף למ.ס. גבעת אולגה שזה עתה קמה והיה מלך השערים של הקבוצה עם 25 שערים ב-23 משחקים ועלה עימה לליגה ב'. עונה לאחר מכן הבקיע 18 שערים וגם בסיום עונה זו חגג עליית ליגה. בינואר 2012 חתם בהפועל ניר רמת השרון מליגת העל. ב-28 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו ברמת השרון בהפסד 1-0 נגד מכבי פתח תקווה. כשבוע וחצי לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-3 נגד הפועל עכו במסגרת גביע המדינה. ב-5 במאי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 1-1 נגד הפועל חיפה.
ב-22 בספטמבר 2014 חתם במכבי הרצליה. ב-2 בפברואר 2015 חתם בהפועל עפולה. ב-17 באפריל 2015 כבש שער ראשון לאחר כשנתיים בהם לא כבש אף שער. ב-21 ביולי 2015 חתם בהפועל פתח תקווה.
בקיץ 2016, טקה פרש מכדורגל.
מעכב מונואמין אוקסידאז

מעכבי מונואמין אוקסידאז (באנגלית: Monoamine oxidase inhibitors, בראשי תיבות: MAO-I) הם משפחת תרופות החוסמות את פעילות האנזימים מונואמין אוקסידאז (MAO).

השפעות על סוגים שונים של MAO

ישנם שני סוגים של מונואמין אוקסידאז: MAO-A מפרק את המוליכים העצביים סרוטונין ונוראדרנלין ואת החומר טיראמין. עיכוב אנזים זה מגביר את זמינותם של נוירוטרנסמיטורים אלו באתרים פרהסינפטיים בקצות העצבים, ועקב כך מגביר את שחרור חומרים אלו לסינפסה. להעלאת רמת הסרוטונין והנוראדרנלין לאורך זמן ישנה השפעה אנטי-דיכאונית, ולפיכך משמשים מעכבי MAO-A כתרופות אנטי-דיכאוניות.
MAO-B מפרק את המוליך העצבי דופאמין. תרופות מעכבות MAO-B מגבירות את כמויות הדופאמין בצורה דומה לפעילות MAO-A על סרוטונין ונוראדרנלין ובכך משמשות לטיפול בתסמיני מחלת הפרקינסון.

שימוש והתוויות

לתרופות אלו פרמקוקינטיקה (קצב זמינות ביולוגית) מורכבת. השפעתן נמשכת גם לאחר שלא ניתן לאתר שרידים שלהם בדם מאחר שלוקח זמן לכבד לייצר אנזימים חדשים. דבר זה חל רק על מעכבי MAO בלתי הפיכים. במעכבי MAO הפיכים, כמו מובמיד, ההשפעה חולפת מיד כאשר התרופה אינה נמצאת בדם. מבחינה קלינית, אינטראקציה עם תרופות אלו עלולה להתרחש עד שלושה שבועות מרגע הפסקת נטילתן. ל-MAO-I אינטראקציה מסוכנת עם מזונות עשירים בטיראמין, כמו שמרי בירה, גבינות בשלות, גבינות קשות, יוגורט, אבוקדו, בננות, פול, מליח, כבד, בשר עוף, בקר, נקניקים, שקדים, תאנים, שוקולד, וכן קפה, בירה, יין אדום ועוד. יש להימנע מאכילה בלתי מבוקרת של מזונות אלו בזמן השימוש בתרופות אלו, ולפחות שלושה שבועות לאחר הפסקת הטיפול בהן. ל-MAO-I אינטראקציה קטלנית עם משפחת תרופות אנטי-דיכאוניות נוספת, משפחת ה-SSRI, וחל איסור מוחלט על מתן משולב של תרופות אלו בטווח של שלושה שבועות לפחות.
עקב האינטראקציות הרבות והמסוכנות של תרופות אלו, ומאז שפותחו תרופות חדשות יעילות ובטוחות יותר לטיפול בדיכאון, כמעט ולא נעשה היום שימוש במעכבי MAO-A למטרה זו.
פרס לסופרים בראשית דרכם

על הפרס

תקנון הפרס נחתם על ידי מנכ"לית משרד התרבות והספורט במרץ 2014 והפרסום הרשמי הראשון לגביו נעשה על ידי משרד התרבות והספורט ב-8 ביולי 2014. הפרס מיועד לסופרים אשר טרם פרסמו ספר או שפרסמו ספר אחד בלבד. הפרס המוענק לכל אחד מהזוכים הוא בשווי 25,000 ₪.
P5+1

הכינוי P5+1 (בפי מדינות אירופה גם E3+3) מתייחס לחמש חברות הקבע של מועצת הביטחון של האו"ם (P5): ארצות הברית, בריטניה, סין, צרפת ורוסיה, ובנוסף גרמניה. זוהי קבוצה של שש מעצמות עולמיות שהצטרפו למאמצים הדיפלומטיים בנוגע לתוכנית הגרעין האיראנית.

היסטוריה

ביוני 2006 הצטרפו סין, רוסיה וארצות הברית לשלוש מדינות האיחוד האירופי שניהלו את המשא ומתן מול איראן החל משנת 2003, על מנת לנסות להציע הצעה נוספת במשא ומתן עקיף עם איראן.
עד אז אימצה מועצת הביטחון של האו"ם שש החלטות בתגובה לתוכנית הגרעין האיראנית. כשההחלטה הראשונה, התקבלה ביולי 2006 ודרשה מאיראן להפסיק את פעילות העשרת והפקת האורניום. שלוש השנים לאחר מכן התקבלו שלוש החלטות נוספות, שהטילו סנקציות הדרגתיות על ארגונים ויחידים איראנים, שנחשדו בהיותם מעורבים בתוכנית הגרעין והטילים האיראנים.

תפקידה של גרמניה

גרמניה היא שותפה עיקרית בסחר עם איראן, גרמה להפחתה במקומות התעסוקה באיראן לאיראנים, להגדלה בייבוא לאיראן והפחתה בייצוא מאיראן. תוכנית הגרעין האיראנית תלויה בעיקר במוצרים ובשירותים גרמניים. לדוגמה, אלפי צנטריפוגות המשמשים להעשרת אורניום נשלטים על ידי חומרת אוטומציה רב תכליתית ותוכנה ("Simatic WinCC Step7") של חברת סימנס.
לגרמניה נתח שוק גדול בכלכלה האיראנית וחברות גרמניות רבות פועלות בתחומיה ומפיקות רווח נאה, כמו: BASF, משפחת קרופ, סימנס, מרצדס-בנץ, פולקסווגן, מאן. בשנת 2015 גרמניה הרוויחה 5.67 מיליארד דולר (14.4%) בשוק הייצוא לאיראן.
בשנת 2008 גדל היצוא הגרמני לאיראן ב-8.9% והגיע ל-84.7% מסך הסחר הכולל בין שתי המדינות. נפח הסחר הכולל עד סוף ספטמבר 2008 היה 3.23 מיליארד אירו, לעומת 2.98 מיליארד יורו בשנת 2007. ערך הסחר בין גרמניה לאיראן עלה מ-4.3 מיליארד אירו בשנת 2009 לכמעט 4.7 מיליארד יורו ב-2010. איגוד לשכות התעשייה והמסחר הגרמני העריך כי סנקציות כלכליות על איראן עשויות לבטל 10,000 משרות לגרמנים ולהשפיע לרעה על הצמיחה הכלכלית של גרמניה. כשהדבר יפגע בעיקר בחברות גרמניות בינוניות, שתלויות במידה רבה בסחר עם איראן, שיש להן פחות אינטרסים עסקיים בארצות הברית, ולכן הן פחות נוטות ללחצים פוליטיים מצד ארצות הברית..
המחלקה לחקירות שוטרים

המחלקה לחקירות שוטרים (הידועה בראשי התיבות "מח"ש", המופיעים גם בסמלילה) היא מחלקה בפרקליטות המדינה של מדינת ישראל, שתפקידה לחקור האשמות בדבר ביצוען של עבירות פליליות על ידי אנשי משטרת ישראל.

היסטוריה

בעבר חקירת האשמות וחשדות פליליים בקרב שוטרי ישראל נערכה על ידי היחידה המשטרתית לחקירות פנים. במהלך השנים הצטברה ביקורת הולכת וגוברת על כך שהמשטרה חוקרת את עצמה. בעקבות דו"ח של מבקר המדינה שמתח ביקורת נוקבת על פעולתה של היחידה המשטרתית לחקירות פנים וביקורת ציבורית שנתלוותה לדו"ח המבקר, הוקמה ועדת היגוי על ידי שר המשפטים דן מרידור, ושר המשטרה רוני מילוא, שהוטל עליה לבחון את נושא החקירות הפנימיות במשטרה. הוועדה המליצה על הקמת מחלקה חדשה במשרד המשפטים, שתאמץ את סמכויותה של היחידה לחקירות פנים, ותורכב מחוקרים שיושאלו מהמשטרה. כמו כן המליצה הוועדה שניהול המחלקה יהיה בידי אנשי הפרקליטות. בשנת 1992 הוקמה, על פי המלצות אלה, מח"ש, וסמכויותיה הוקנו לה מכוח סעיפים 49ט ו-49יא לנוסח החדש של פקודת המשטרה משנת 1971.

תפקידים וסמכויות

לרוב עוסקת המחלקה בחקירת עבירות פליליות בלבד שבביצוען חשודים אנשי משטרה. כמו כן עוסקת מח"ש בחקירת חשדות לביצוע עבירות פליליות על ידי אנשי השב"כ, וזאת בהינתן הנחיה לכך מאת היועץ המשפטי לממשלה.
מח"ש עוסקת ככלל בחקירת עבירות פליליות שהעונש הקבוע בגינן בחוק עולה על שנת מאסר, ושהחשודים בביצוען הם שוטרים (כולל שוטרי מג"ב) או אזרחים ביחד עם שוטרים. רוב החקירות מתמקדות בעבירות של טוהר המידות, וחקירת מקרים של שימוש בכח שלא כדין מצד שוטרים כלפי אזרחים.

מבנה

סגל המחלקה כולל פרקליטים, אנשי מנהלה וחוקרים, בעלי סמכויות של אנשי משטרה לצורך ביצוע החקירות. בראש המחלקה עומד פרקליט מפרקליטות המדינה, עם סמכויות של פרקליט מחוז, ובעל סמכות להורות על העמדת שוטרים ואזרחים שביצעו עבירה ביחד עם שוטרים לדין פלילי, או להורות על העמדת שוטרים לדין משמעתי, בכל הנוגע לשימוש בכח שלא כדין.
בחודש מרץ 2005 הוחלט לאזרח את המחלקה לחקירות שוטרים באופן מלא, במטרה לבצע הפרדה בין אנשי המשטרה (המושאלים למחלקה) לבין עמיתיהם השוטרים, הנחקרים. בשנים שלאחר מכן נערכה עבודת מטה במהלכה נבחן המבנה, הארגון ושיטות ההעסקה והשכר בגופים אזרחיים דומים (דוגמת משרד מבקר המדינה). בשנת 2009 החל להתבצע תהליך האזרוח בפועל. היום, פרט לשני ראשי צוותים, כל החוקרים המשרתים במח"ש הם אזרחים, בוגרי קורס חקירות של מח"ש, אשר אין להם נגיעה למשטרה.
חוזה ורדן

חוזה ורדן של שנת 843 הוא הסכם במסגרתו שלושת בניו של לואי החסיד, נכדיו של קרל הגדול, חילקו ביניהם את האימפריה הקרולינגית.
ההסכם, שנחתם בוורדן אשר בצפון-מזרח צרפת, הביא לסיומה של מלחמת האזרחים הקרולינגית בת שלוש השנים.

המאבק על האימפריה

עם מותו של לואי החסיד ב-840 לספירה, תבע בנו הבכור, לותאר הראשון , בעלות על קיסרות אביו ותמך בהמלכתו של אחיינו פפין השני כמלך אקוויטניה. לאחר שאֶחָיו של לותאר, שארל הקירח ולודוויג הגרמני, הביסו אותו בקרב על פונטני  בשנת 841 וחתמו על שבועות שטרסבורג  (842), הסכים לותאר למשא ומתן.

ההסכם

שלושת האחים כבר היו מבוססים בממלכות שונות, לותאר באיטליה, לודוויג בבאווריה, ושארל באקוויטניה. 
באוגוסט 843 התכנסו שלושת האחים בעיר ורדן וחתמו על הסכם לפיו חולקה האימפריה לשלוש ממלכות שונות, בהתאם לנוהג הפרנקי לחלק את נחלות האב בין כל היורשים בחלקים דומים ולא להוריש את כולה לבן הבכור:
לודוויג, לימים "לודוויג הגרמני", זכה בחלקה המזרחי של האימפריה, פרנקיה המזרחית, שהפכה בהמשך לממלכת גרמניה. לותאר זכה בחלק המרכזי של האימפריה, פרנקיה התיכונה, שכלל את ארצות השפלה, אלזס, בורגונדי, פרובנס ואיטליה. כמו כן, בהיותו הבן הבכור, הוא זכה בתואר קיסר האימפריה הרומית הקדושה. שארל זכה בחלק המערבי, פרנקיה המערבית, שהפך מאוחר יותר לצרפת. פפין השני קיבל את ממלכת אקוויטניה אבל היה תחת סמכותו של שארל.
הממלכה המזרחית והמערבית התפתחו לישויות יציבות יחסית. לעומתן ממלכתו של לותאר, שגבולותיה הארוכים היו קשים להגנה ושהרי האלפים חצצו בין חלקה הדרומי לצפוני, התפצלה בין יורשיו, וחלקים ממנה היוו זירה למאבק בין צרפת לגרמניה במשך מאות שנים.
מאיר וונדר

מאיר ווּנדֶר (נולד בז' באדר תרצ"ד, 22 בפברואר 1934) הוא היסטוריון, ביבליוגרף וספרן חרדי ישראלי. מומחה לתולדות יהדות גליציה ורבניה, מחבר האנציקלופדיה "מאורי גליציה" וחיבורים נוספים. מייסד ויושב ראש המרכז לספריות תורניות ומייסד ויושב ראש המכון להנצחת יהדות גליציה.

תולדותיו

נולד בנשר לאלעזר ורבקה וונדר. למד בבית הספר "יבנה" בחיפה. משנת תש"ז (1947) למד בישיבת "חפץ חיים" בכפר סבא, בראשות הרב אהרון יהודה לייב שטיינמן, ומשנת תש"ט (1949) בישיבת פוניבז' בבני ברק. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל של ישיבת פוניבז'. היה מנהל רוחני בישיבת השרון ברמת השרון במשך שנה אחת. כמו כן שימש כמחנך בכיתות ח' בבתי ספר של ילדי העולים במעברות רמת השרון וראש העין ובערים רמת גן ותל אביב. 
בהיותו תלמיד בישיבת פוניבז' היה אחראי על ספריית הישיבה שמנתה כ-25,000 ספרים. בשנות ה-60 ערך את הקובץ הראשון של "תגים", כתב עת ביבליוגרפי תורני-מדעי. במשך שש שנים ניהל את הספרייה התורנית ברמת גן, שנה אחת את ספריית הסתדרות המורים, ושנה אחת את ספריות שק"ל (שפיר, קריית גת, לכיש). בשנת תשל"א (1971) עבר להתגורר בקריית מטרסדורף שבירושלים. במשך כשלושים שנה היה אחראי על מדור עותקי חובה בספרייה הלאומית, עד צאתו לגמלאות.
וונדר פרסם שורה של ספרים העוסקים בהיסטוריה ובביוגרפיה של רבנים ואדמו"רים, ובמיוחד של רבני יהדות גליציה, ארץ המוצא של משפחתו. מפעלו המרכזי הוא האנציקלופדיה "מאורי גליציה" לתולדות חכמי גליציה, המכילה שישה כרכים. הוא מייסד ויושב ראש המכון להנצחת יהדות גליציה. משמש מדריך מסעות לארצות מזרח אירופה.
וונדר פרסם מאמרים ומחקרים רבים בכתבי עת תורניים ומחקריים, ובהם "צפונות", "תחומין", "המעין" ו"מוריה". בעבר פרסם מאמרים ב"המודיע" וב"דגלנו". כמו כן ערך ספרי מפתחות של כתבי עת תורניים שונים.

מפעל המִפְתּוּחַ

אחד מתחומי התמחותו של וונדר הוא מִפְתּוּחַ ועריכת נושאים בתחומים שונים. מפעל המפתוח הבולט שלו הוא מפתוח של מאמרים תורניים הלכתיים שהופיעו בכתבי עת ומאספים תורניים, ספרי זיכרון וספרי יובל ואף מעיתונות יומית (כדוגמת "המודיע" ו"הצופה"). תחילה יצא המפתח לאור תחת השמות "מאיר עיניים" (3 כרכים, תשכ"ז-תשכ"ט) ו"מאיר לציון" (2 כרכים, תש"ל-תשל"ט) ולאחר מכן שולב המפתח כמדור, שנקרא אף הוא "מאיר לציון", בתוך כתב העת "תחומין", במשך כ-15 שנים. אחר כך שולב המפתח בתוך פרויקט השו"ת והתעדכן בכל גרסה.
מפתח ביבליוגרפי תורני נוסף מתפרסם בכתב העת "אסיא". כמעט בכל גיליון של כתב עת זה מופיע "המפתח המוער" המכסה שנה שלמה בספרות ההלכה והרפואה. הביבליוגרפיה מחולקת לפי נושאים עם תמצית מקוצרת של הנידון במאמר. המפתח כולל גם מפתח נושאים ומפתח מחברים.

ספרנות

הספריות התורניות נוטות לפתח לעצמן שיטות מיון וקיטלוג מקומיות המותאמות לצרכיהן הספציפיים ואינן נעזרות בדרך כלל בשיטות מיון מוכנות. וונדר יצר שיטה המותאמת לספרייה תורנית, הבנויה בסגנון דומה לשיטת דיואי העשרונית. שיטה זו היוותה בסיס לשיטות המיון של ספריות ישיבת הכותל, ישיבת הר עציון, ישיבת שעלבים וישיבת כרם ביבנה.
בין תפקידיו הציבוריים: מייסד ויושב ראש המרכז לספריות תורניות, מייסד ויושב ראש המכון להנצחת יהדות גליציה, חבר מזכירות ארגון ספרני ישראל, חבר ועדת השמות של עיריית ירושלים וחבר ההנהלה של האיגוד הבינלאומי לגנאלוגיה יהודית. 
זכה בפרס הפדרציה העולמית של יהודי פולין ובפרס שר החינוך לשנת יצירה.