google/wiki40b huggingface dataset:
כנסיית עליית מרים (מוסטה)

כנסיית עליית מרים או בשמה הרשמי כנסיית הרובע, היכל מרים שעלתה למרומים (מלטזית il-knisja Arcipretali Santwarju ta' Marija Mtellgha) היא כנסיית רובע השוכנת בעיר מוסטה במרכזו של האי מלטה שבמלטה. הוא בנויה בצורת רוטונדה הנושאת כיפה גדולה, ועל כן היא מוכרת בדרך כלל בכינוי "הכיפה של מוסטה" (Mosta dome) או "הרוטונדה של מוסטה" (Rotunda of Mosta).

הכנסייה

הרוטונדה הוקמה בין השנים 1833-1860 בכספי תרומות, סביב כנסייה קודמת, שאפשרה את המשך הפולחן בעת הבנייה. הכנסייה הוקדשה ב-15 באוקטובר 1871. האדריכל שתכנן את המבנה, ג'ורג'ו גרוגנט (Giorgio Grognet) בן מלטה, התבסס בתוכניותיו על הפנתאון ברומא, ובדומה לו, הקים בחזית הכנסייה פורטיקו שלו שישה עמודים. בפורטיקו עצמו ניצבים עשרה פסלי קדושים ערוכים בשתי קומות. כיפת המבנה שקוטרה 39.6 מטרים, היא בין הגדולות באירופה, והיא נראית היטב כמעט מכל רחבי האי. פנים הכיפה גולף בשנת 1930 וב-1960 הכיפה שופצה וחלקה החיצוני כוסה ביריעות נחושת. חזיתה האחורית של הכנסייה הושלמה רק ב-1968. רצפת הכנסייה הונחה במשך שנתיים, בין 1909 ל-1911, והיא עשויה משיש צבעוני.
ציור הנושא של הכנסייה (titular painting) מ-1687, הוא ציור המתאר את עליית מרים. היצירה היא מעשה ידיו של האמן המקומי בסקל בוהג'יאר (Baskal Buhagiar), והוא הועבר אל הרוטונדה מהכנסייה הקודמת. הוא שופץ ב-1827 והוגדל ב-1860 עם השלמת המבנה. ההכרה בציור כציור נושא נתנה על ידי הוותיקן ב-12 בדצמבר 1973, ולרגל האירוע, שנחגג ב-10 באוגוסט 1975 (חג עליית מרים), הוכתר ראשה של הבתולה בציור בכתר עשוי אבנים יקרות, ומשני צדדי הציור נתלו שש מנורות פולחן מכסף.

נס הפצצה

במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-9 ביוני 1942 בשעה 16:40, הפציצו מטוסי הלופטוואפה את מלטה, ולאחר שנלכדו באש נ"מ בריטית, השליכו את פצצותיהם מעל מוסטה ונמלטו. שלוש פצצות במשקל של 500 ליברות (כ-225 ק"ג) כל אחת פגעו בכיפת המבנה, בעת שכ-300 איש המתינו בתוכו לתחילת המיסה. שתיים מהפצצות החליקו על הכיפה ונפלו אל הרחבה שמחוץ למבנה, ואילו השלישית פערה חור בכיפה ונפלה את תוך הכנסייה. הפצצה פגעה בשניים מהקירות ולבסוף נחתה על רצפת המבנה. אף לא אחת משלוש הפצצות התפוצצה ואיש לא נפגע. האירוע נודע כ"נס הפצצה" (Il-Miraklu Tal-Bomba), ובכל שנה ב-9 באפריל בערב נערך טקס לציון האירוע, ונאמרת תפילת טה דאום. העתק של הפצצה מוצג בכנסייה.
לפי אחת הגרסאות על אירועי אותו יום, במהלך פירוק הפצצות נמצא שהן מולאו בחול ולא בחומרי נפץ, ונמצא פתק ועליו כתוב "ברכות מפילזן" מצוות העובדים בפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה שחיבלו בייצור הפצצות עבור הגרמנים. לגרסה זו אין תימוכין.
עיט צלאח א-דין

העיט הערבי, במצרים ידוע גם בשם עיט צלאח א-דין (בערבית: نسر صلاح الدين) או העיט הרפובליקני (النسر الجمهورى) הוא הרלדיקה של עיט המשמש כסמל לאומי בלאומיות הערבית, בשלטי אצולה ובדגלים בעולם הערבי. הוא משמש כיום כחלק מסמל מצרים, עיראק, תימן והרשות הפלסטינית.

מקור המונח

הקשר לצלאח א-דין נוצר בשל תיאור של עיט על הקיר המערבי של מצודת קהיר אשר נבנתה על ידי צלאח א-דין, אם כי העיט עצמו הוא מתקופה מאוחרת יותר. "העיט במצודת קהיר הוא מתאריך מאוד לא ברור, כנראה מאוחר באופן משמעותי מתקופת צלאח א-דין". העיט הוא בלי ראש וההנחה היא כי במקור היה עיט דו-ראשי. מצודת קהיר אינה מיקומו המקורי, הוא הועבר לשם בזמן ומקום לא ידוע לפני 1670.
המילה nasr (בערבית: نسر), המשמשת את הלאומיות הערבית, עשויה להיות מפורשת גם כ"נשר" וגם כ"עיט". המילה בפועל עבור "נשר", ʿuqāb (בערבית: عقاب) מפורשת כשמו של הדגל השחור בג'יהאדיזם.

היסטוריה

בעוד צבעי הלאומיות הכלל-ערבית בדגל המרד הערבי מתוארכים לתחילת המאה ה-20, העיט כסמל הרפובליקה של מצרים הוצג בשנת 1952 במהפכת הקצינים החופשיים. העיט הוצג גם בסמלה של הרפובליקה הערבית המאוחדת של 1958, ומאותה תקופה "העיט הערבי" מייצג את הלאומיות הכלל ערבית ולא את מצרים בפרט.
בעקבות מהפכת הרמדאן בשנת 1963 על ידי מפלגת הבעת', המפלגה הערבית-סוציאליסטית של עיראק, הוצג העיט כסמלה החדש של עיראק, והתבסס ישירות על העיצוב שהציג גמאל עבד אל-נאצר במהפכה המצרית.
הפדרציה של הרפובליקות הערביות אשר הוקמה על ידי מועמר קדאפי בשנת 1972 בהתחלה אימצה הנץ של קורייש כסמלה, אך זה הוחלף על ידי העיט הערבי בשנת 1984. לעומת זאת, הרפובליקה הערבית הלובית של קדאפי אימצה גם כן את העיט בשנת 1969, אבל החליפה אותו באותה בנץ של קורייש בשנת 1972.
בשנת המהפכה המצרית של 2011, העיט היה קשור למשטר מובארכ. פרופסור סמיה מחרז, מנהלת המרכז לחקר תרגום באוניברסיטה האמריקאית בקהיר, מתארת גרפיטי בסטנסיל בו מוצג העיט של צלאח א-דין הפוך, כקריאה לנפילתו של המשטר.
גנזיר , אמן גרפיקה מצרי הידוע באמנות הרחוב המהפכנית שלו, מסביר, "סמל העיט של צלאח א-דין הנוכחי הוא הפס הלבן בדגל, עם זאת, הוא לא היה בשימוש עד 1984. כלומר ... העיט הנוכחי בדגלנו שייך למשטרו של מובארק". חיבור זה של העיט עם משטר מובארק מספק את המפתח להבנת יצירת סטנסיל זו.
חוף עתלית

חוף עתלית הוא רצועת חוף באורך שלושה קילומטרים הנמצאת במישור החוף, מערבית לעתלית ומגדים. 
רצועת החוף משתרעת מתל מגדים בצפון ועד מבצר עתלית בדרום. הכניסה לחוף היא חופשית ואינה כרוכה בתשלום.
את החוף, שהוכרז כשמורת טבע ימית, איכלסו בעבר להקות ענק של דגים.
בין מיני הדגים במימי החוף - דג הנצרן (Balistes carolinensis) ובעיקר דגי סרדין (Caspistes itanensis), ומכאן בא שמו של החוף.
כיום קיים בחוף מגוון עשיר של בעלי חיים וצמחים ימיים. צבי ים רבים מגיעים אל החוף כדי להטיל את ביציהם בחולות החוף. 
הביצות המלוחות שנמצאות בחלקו הדרומי של החוף, משמשות כבית גידול ומקום קינון לעופות המים ובחוף ניתן לראות מיני ציפורים רבים ובעיקר שחפים. 
בחוף שרידים ארכאולוגיים שונים, בהם מבצר עתלית - מבצר צלבני מהמאה ה-11 שננטש לקראת סוף המאה ה-13.
דרומית לחוף נמצא מפרץ עתלית, המפרץ השני בגודלו בישראל שבו שרידים ליישובים קדומים, מהתקופה הנאוליתית כמו הכפר הנאוליתי בעתלית-ים, תקופת הברונזה ועד לתקופה ההלניסטית. 
במפרץ שוכן בסיס הקבע של שייטת 13 של חיל הים.
קטע מהחוף משמש כחוף עירום עבור קהילת הגברים של אזור חיפה.

היסטוריה

אחרי מלחמת העולם הראשונה, קמה בעתלית ועדת המים ומטרתה פיתוח הימאות העברית בדיג וספנות. הוועדה הביאה לארץ ישראל קבוצות דייגים יהודים ממזרח אירופה והקווקז, ופעלה ליישבם בנקודות מתאימות לאורך החוף, וכך יצרה גרעין מקצועי ללימוד העברי ארצישראלי את מקצוע הדיג הימי. חלקם של יוצאי הגדודים העבריים, נשמע לקריאת הוועדה ופנה ל"כיבוש הים". עבור חלקם קמה "מטרה חדשה" ועתלית הוותה יעד מועדף ומקצוע חדש לעסוק בו. בשנת 1919 הוקם כפר דיג במבצר העתיק לשפת המים, על פי תוכנית ועדת המים. אחרי מספר ניסיונות התיישבות, התברר כי בדיג אמנם הצליחו אך חלו בקדחת צהובה שגרמה למותם והכפר נותר עזוב.
משגרי החלל של באז שנות אור

משגרי החלל של באז שנות אור (באנגלית: Buzz Lightyear Astro Blasters) הוא מתקן פופולרי המצוי בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני ומבוסס על הסרט של אולפני וולט דיסני וחברת פיקסאר - "צעצוע של סיפור". המתקן מצוי בפארקי השעשועים דיסנילנד שבאתר הנופש דיסנילנד בקליפורניה, דיסנילנד שבהונג קונג, ממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה, דיסנילנד שבטוקיו ודיסנילנד פריז. מתקן בשם דומה נמצא בדיסניקווסט שבוולט דיסני וורלד, אולם סוג המתקן בדיסניקווסט שונה. המתקן מופעל על ידי שיטת אומנימובר מדור שלישי, בשילוב עם מתקן אפל ומטווח.

תיאור המתקן

סיפור המסגרת של מתקן זה מתבסס על ניסיונו של הקיסר הרשע זורג לגנוב את יחידות הכוח המשמשות את כלי הרכב של האנשים הירוקים הקטנים. מאחר שבאז שנות אור הוא צעצוע, תפאורת המתקן יוצרת את האשליה שהמבקרים הוקטנו לגודל של צעצוע באמצעות ברגים ענקיים ומברג ענק. חלקים מהמתקן נראים כמו מדריך לשימוש בצעצועים כאשר המבקרים הם בגודל של הצעצוע ביחס למדריך. המתקן פועל הן באמצעות אודיו אנימטרוניקס והן באמצעות הקרנת סרטי וידיו על פניו של הדמות על מנת ליצור אשליה של דמות חיה.

היבטים טכניים

המתקן הוא בחלקו מטווח ובחלקו מתקן אפל. המבקרים במתקנים מובליים באמצעות כלי רכב הנעים בשיטת אומנימובר, שבידיהם שני אקדחי לייזר וג'ויסטיק. האקדחים משמשים לירי על אויבים, והג'ויסטיק מאפשר סיבוב המתקן עד כדי 360 מעלות על מנת לכוון את הירי.
המיצלולוז

המיצלולוז הוא רב סוכר מסועף, אשר בדומה לתאית (צלולוז) מצוי כמעט בכל הצמחים בדופן התא. ישנם מספר רב-סוכרים מסועפים שונים (מורכבים מחד-סוכרים שונים או עם מבנה שונה) שמוגדרים כהמיצלולוז, בהם ארבינוקסילן  המורכב מהחד-סוכרים אראבינוז וקסילוז. בניגוד לתאית שהיא חזקה, בעלת מבנה גבישי וחסינה להידרוליזה, להמיצלולוז יש מבנה אקראי ואמורפי, וחוזקו נמוך. הוא עובר הידרוליזה בקלות על ידי תמיסה מדוללת של חומצה או בסיס, וכן על ידי מגוון רחב של אנזימים.

הרכב

הרב-סוכרים: קסילאן , גלוקורונוקסילאן , ארבינוקסילן , גלוקומאנאן  וקסילוגלוקאן  נחשבים כולם להמיצלולוז.
רב-סוכרים אלו מורכבים מחד-סוכרים שונים ומגוונים. לעומת זאת, צלולוז מורכב רק מהחד-סוכר גלוקוז. המיצלולוזים לעומת זאת עשויים להכיל במקום או בנוסף לגלוקוז גם קסילוז , מנוז, גלקטוז, רמנוז , אראבינוז ועוד. המיצלולוזים מכילים את רוב סוגי סוכרי ה-D-פנטוז, ולעיתים גם כמויות קטנות של סוכרי L-פנטוז. בדרך כלל קסילוז הוא החד-סוכר הנפוץ ביותר בהמיצלולוז, אבל בעץ של חשופי זרע למשל דווקא מנוז הוא המצוי באחוז הגבוה ביותר. המיצלולוזים עשויים להכיל לא רק סוכרים רגילים, אלא גם את הצורות החומציות שלהם, כמו חומצה גלוקורונית.

מבנה

בניגוד לצלולוז, המיצלולוז מורכב משרשרות חד-סוכרים קצרות יותר – 500–3,000 יחידות בכל פולימר, לעומת 7,000–15,000 יחידות בכל פולימר בצלולוז. כמו כן הצלולוז הוא פולימר ישר ללא הסתעפויות, בעוד המיצלולוז הוא מסועף.

בתאי צמחים

המיצלולוז מוטמעים בדופנות תא של צמחים, לעיתים בצורה של שתי וערב – הם נקשרים בעזרת פקטין לתאית על מנת ליצור רשת של סיבים החוצים זה את זה. 
ההמיצלולוז מיוצר בתוך מערכת גולג'י של התא.
קבוצה ניתנת למנייה רקורסיבית

בחישוביות, קבוצה בת מנייה נקראת ניתנת למנייה רקורסיבית
(נל"ר) או כריעה חיובית (כריעה למחצה) אם קיים אלגוריתם שבהינתן קלט, עוצר אם האיבר הנקלט שייך לקבוצה זו, אחרת האלגוריתם לא עוצר כלל.
לחלופין, קיים אלגוריתם שמייצר רשימה (ייתכן ואינסופית) של כלל האיברים בקבוצה. קבוצת בעיות אלו מסומנת לרוב בסימון RE‏ (Recursively Enumerable)‏, מכיוון שקיים אלגוריתם המונה את אבריהם.

כריעות שלילית

באופן שקול, ניתן להגדיר קבוצה כריעה למחצה (שלילית), עבורה קיים אלגוריתם שעוצר אם הקלט אינו שייך לקבוצה (אבל אולי לא עוצר עבור קלט בקבוצה). קבוצת כל הבעיות מסוג זה מסומנת לרוב על ידי co-RE (התחילית co מסמנת "משלים", complement).
יעקב מסנבלום

ביוגרפיה

יעקב בן חיים מסנבלום נולד בשנת 1894 בעיר וילנה, בירת פלך וילנה  באימפריה הרוסית (כיום בירתה של הרפובליקה הליטאית השנייה). לאחר סיום לימודיו בבית הספר לציור בווילנה ובבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות  במוסקבה שימש כמורה לאמנות חזותית בגימנסיה הריאלית העברית ובגימנסיה העברית ע"ש שוואבה בקובנה. עם תלמידיו בגימנסיה הריאלית נמנה הצייר היהודי-ליטאי-אמריקני הנודע נחמיה ארביט בלאטאס (ליט'). 
ב-1924 השתקע בפריז שם אימץ את שם העט ז'אק מיסן (Jacques Missene).
ב-1932 חלה קשות, חזר לקובנה ונפטר בקיץ 1933. 
ציוריו הוצגו בתערוכות שנתיות ובתערוכות אישיות בליטא לפני צאתו לצרפת. בשנים 1924–1933 הוצגו עבודותיו אך ורק בחוץ לארץ. הוא זכה לפופולריות רבה בליטא לאחר מותו – בתערוכה לזכרו הוצגו כ-160 מעבודותיו: 120 ציורים (רובם דיוקנאות וטבע דומם) ו-40 רישומים דקורטיביים מבתי עלמין יהודיים. מרבית הציורים וחיתוכי הלינול (linocuts) מפרי עמלו נשארו בחוץ לארץ.

הנצחתו

ב-1998 נכלל קברו של מסנבלום בבית הקברות היהודי בהר הירוק (Žaliakalnio žydų kapinės) ב"רשימת אתרי מורשת בעלי ערך תרבותי" (Kultūros vertybių registras) בליטא.
דין הקרקע

דין הקרקע (בלטינית: Jus soli), היא דרך לקבלת אזרחות או השתייכות למדינה על סמך מקום לידתו או המקום בו מתנהלים חייו של פרט.
את ההופעה הראשונה של דין הקרקע נוהגים לייחס לשינויים של קלייסתנס, שארגן את אזרחי אתונה לפי השתיכות טריטוריאלית במקום החלוקה השבטית הקודמת. באימפריה הרומית היה נהוג דין הדם עד המאה השלישית, כשכל האנשים החופשיים ברחבי האימפריה קיבלו אזרחות וכך למעשה הוחלפה שיטת דין הדם ושיטת דין הקרקע, כי האזרחות נקבעה לפי הטריטוריה בה חי או נולד הפרט. בימי הביניים נסוג דין הקרקע ושב דין הדם, אך עם היווצרות המדינות המודרניות ובמיוחד לאחר המהפכה הצרפתית והמהפכה האמריקאית זכה דין הקרקע לפופולריות מחודשת ובמדינות רבות התקבל במקום דין הדם, אך לרוב לצידו.
דין הקרקע יונק את סמכותו המוסרית מההומניזם בעוד שדין הדם מבוסס על הפילוסופיה הדטרמיניסטית. מונטסקייה, מחסידי זכות הדם, המחיש את דעתו בספרו "רוח החוקים" (1748) בזו הלשון: "דין הקרקע הוא עיוות שנובע מהאמונה שסיח שבא לעולם בין פרות הוא עגל." השקפה זו מבדילה בין אנשים ממוצאים שונים כמו בין מיני בעלי חיים שונים.
התשתית המוסרית של דין הקרקע נוסחה על ידי פטריק הנרי, בנג'מין פרנקלין וג'ורג' וושינגטון שהצהירו בפילדלפיה ב-1775: "דין הקרקע הוא הכבוד הניתן לכל גבר שחי, עובד ומשלם את מיסיו במושבות שלנו, להתקבל כאזרח בעל זכויות מלאות, שתהיה לו הזכות להביע את דעתו ולהשתתף בכל ההחלטות הנוגעות לו, בלי הבדל במוצאו, אמונתו או עושרו." גם הצהרה זו הבדילה בין גברים משלמי מיסים ובין עניים, נשים, ילדים, עבדים ואינדיאנים, שלא נכללו בין הזכאים לאותן זכויות.
מדינות רבות, בהן האזרחות נקבעת בעיקר לפי דין הקרקע, חוקקו חוקים המעודדים מהגרים, שיצאו מהן, לשוב אל המולדת הישנה, הם או צאצאיהם, על בסיס דין הדם.
פורטו (כדורגל)

היסטוריה


 
הקבוצה נוסדה בשנת 1893. 
עד לתחילת שנות התשעים נחשבה הקבוצה לקבוצה השלישית בגודלה בכדורגל הפורטוגלי, אך בשנות התשעים זכתה הקבוצה בחמש אליפויות רצופות בין שנים 1994 ו-1999. לאחר האליפות של שנת 1999 לא זכתה הקבוצה באליפות במשך שלוש שנים רצופות, אך בעונת 2002/2003 זכתה הקבוצה בטרבל- אליפות פורטוגל, גביע פורטוגל וגביע אופ"א (לאחר ניצחון 3-2 בהארכה על סלטיק במשחק הגמר). שנה מאוחר יותר זכתה הקבוצה בליגת האלופות.
בעונת 2010/2011 זכתה הקבוצה בטרבל: בגביע הפורטוגלי, באליפות פורטוגל ובגביע הליגה האירופית, לאחר שניצחה במשחק הגמר את ספורטינג בראגה 0-1. 
פורטו היא אחת משלוש הקבוצות היחידות בפורטוגל (יחד עם בנפיקה ליסבון וספורטינג ליסבון) שמעולם לא ירדו לליגה השנייה. פורטו זכתה באליפות גם בשתי העונות שלאחר מכן וכך השלימה זכייה בשלוש אליפויות רצופות. לאחר שבנפיקה זכתה בארבע אליפויות רצופות, זכתה פורטו באליפות של עונת 2017/18 וסיימה רצף של ארבע עונות ללא תואר.
אהרן בכור אלחדיף

רבי אהרן בכור אלחדיף (מכונה "אב"א"; ה'תקצ"ה - ה'תרס"ט; 1835–1909) היה הרב הראשי והחכם באשי של טבריה.

ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תקצ"ה בטבריה, לרב חיים אלחדיף. נשא לאישה את בתו של המקובל הרב יעקב שאלתיאל ניניו.
בחודש סיוון ה'תרל"ו יצא בשליחות מטעם הקהילה בטבריה, ובשנת ה'תרנ"ח החל לכהן כרב הראשי - החכם באשי של טבריה.
השיב לשאלות הלכתיות שהופנו אליו ממקומות שונים, אולם בשנת ה'תרס"ו התפטר מתפקידו.
נפטר בשנת ה'תרס"ט.

משפחתו

בנו היה רבי חיים אלחדיף, מחבר הספר "יצב גבולות". נכדו, זאכי אלחדיף, היה ראש העירייה היהודי הראשון בארץ ישראל. הוא כיהן בראשות עיריית טבריה משנת 1928 עד הירצחו בשנת 1938.
קושט (קטורת)

קוֹשְׂטְ הוא אחד מסממני קטורת הסמים שהוקטר במקדש. הוא הוכנס בכמות של שנים עשר מנה לתוך הקטורת בכל שנה, כנאמר בפרשת פיטום הקטורת.
משערים שהקושט הוא אגוז מוסקט, שבימינו משתמשים איתו לתיבול מוצרי מזון.
שמותיהם של סממני הקטורת ומרכיביה, מופיעים בחיבורו של הרמב"ם משנה תורה:
נטף האמור בתורה הוא עצי הקטף שיוצא מהן הצרי והשחלת היא הצפורן שנותנין אותה בני האדם במוגמרות והחלבנה כמו דבש שחור וריחו קשה והוא שרף אילנות בערי יון וזהו שמות הסמנים בלשון ערבי:
עוד בלסאן ואצפאר טיב ומיעה ולכאן ומוסקי וקציעה וסנבלי אלנטורין וזעפרן וקושט ועוד הירדי וקסבר סליכה וענבר
— משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות כלי המקדש והעובדין בו, פרק ב', הלכה ד'.
חוצה זווית

חוצה זווית הוא ישר העובר דרך קודקוד הזווית וחוצה אותה לשתי זוויות השוות זו לזו. 
לכל זווית יש חוצה זווית אחד ויחיד, שהוא המקום הגאומטרי של כל הנקודות שמרחקיהן מקרני הזווית - שווים. לכן זהו גם המקום הגאומטרי של מרכזי המעגלים ששתי קרני הזווית משיקות להם.
שלושת חוצי הזוויות במשולש נפגשים בנקודה אחת, שהיא מרכז המעגל החסום. אם אורכי הצלעות במשולש הם a,b,c, האורך t של חוצה הזווית מול a מקיים . 
משולש שבו שני חוצי-זווית שווים זה לזה, הוא שווה-שוקיים. בעוד שהטענות האנלוגיות עבור גבהים או תיכונים הן כמעט טריוויאליות, טענה זו על חוצי הזווית אינה קלה, והיא נודעה כמשפט שטיינר-להמוס.

בניות במחוגה וסרגל

לכל זווית ניתן לבנות חוצה זווית באמצעות סרגל ומחוגה בלבד. תהליך הבנייה: תחילה בונים קשת, שמרכזה בקודקוד הזווית, והיא חותכת את שתי קרני הזווית. כעת בונים שתי קשתות, בעלות אותו רדיוס (לא בהכרח זהה לרדיוס הקשת הראשונה), שמרכזן בנקודות החיתוך שנוצרו בשלב הקודם. קשתות אלה חותכות זו את זו בשתי נקודות, והישר שעובר דרך שתי נקודות אלה הוא חוצה הזווית.
בעוד שבנייה של חוצה זווית היא בעיית בנייה פשוטה ביותר, חלוקה של זווית לשלושה חלקים שווים (שילוש זווית), היא אחת מהבעיות הגאומטריות של ימי קדם, ולא ניתן לבצעה באמצעות סרגל ומחוגה בלבד.
שלמה קריבינסקי

שלמה קריבינסקי (נולד ב-1946) הוא מוזיקאי ישראלי.
נולד בשנת 1946 בכפר ויתקין. בילדותו ניגן באקורדיון בערבי שירה בציבור וריקודי עם ברחבי הארץ. שירת בצה"ל כאקורדיוניסט בענף הווי ובידור. עוד בהיותו חייל, בשנת 1968 פתח עם הזמר אבי טולדנו מועדון בתל אביב כשהרעיון היה: תזמורת ריקודים עד חצות ובחצות הופעות אמנים צעירים חברי להקות צבאיות. בין האמנים שהחלו דרכם במועדון היו מתי כספי, יגאל בשן ושלומית אהרון, דודו דותן, שלמה ארצי, אבי טולדנו ועוד רבים. 
בשנות השבעים אירגן קריבינסקי ערבי בידור בקיבוצים רבים וערבים לוועדי עובדים ברחבי המלונות בארץ. בד בבד השלים את לימודי הוראת המוזיקה והחל ללמד בבתי הספר בכפר ויתקין ובנתניה. בשנת 1974 יצא בשליחות הסוכנות היהודית ללמד מוזיקה בבתי ספר יהודים ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. לאחר חזרתו לישראל פתח בתוך מבנה היסטורי ששכן בתוך שמורת טבע ליד מושב ביתן אהרון מועדון שירה עברית ומסעדה משגשגת בשם "בית הראשונים". בשנת 1988 יצא בשליחות הסוכנות היהודית ללמד מוזיקה בבתי ספר יהודים בארצות הברית שם הוא עדיין מלמד.
הגשר (סדרת טלוויזיה)

העונה הראשונה

גופת אישה מבותרת לשניים מתגלה בדיוק במקום בו עובר הגבול בין שוודיה ודנמרק על גשר ארסונד. הדבר מחייב שיתוף פעולה של רשויות החוק בשתיהן. את צוות החקירה מובילים מרטין רודה הדני (קים בודניה) וסאגה נורן השוודית (סופיה הלין).
מתברר שחלקי הגופה אינם של אותה אישה. עיתונאי שרכבו שימש לביצוע הפשע מקבל שיחות טלפון מאדם המעוניין להעלות לדיון ציבורי סוגיות חברתיות שונות. ההתפתחויות בעלילה מובילות את החוקרים למסקנה כי הרוצח המיומן הוא בעל עבר משטרתי. גופות נוספות מתגלות והחשד נופל על שוטר לשעבר מדנמרק בשם ינס, שהיה חברו של מרטין. מתגלה, כי הבלש הדני ניהל מערכת יחסים עם אשת הרוצח שנהרגה בתאונת דרכים יחד עם בנו, וכל פעולותיו מכוונות לפגוע במרטין ובמשפחתו. מרטין וינס מתעמתים על הגשר. כאשר מתברר, כי ינס הצליח להרוג את בנו הבכור של מרטין, סאגה מונעת את מרטין מלהרוג את ינס כנקמה.

העונה השנייה

ספינה נטושה מתנגשת בחלקו השוודי של גשר ארסונד. נורן מגלה על הספינה חמישה צעירים שוודים ודנים מטושטשים. כיוון ששוב מדובר בחקירה משותפת עם משטרת דנמרק היא מבקשת שוב לעבוד עם רודה. מתברר כי הצעירים הודבקו בדבר מטעם ארגון טרור אקולוגי. גופות נוספות מתגלות בסירה שבעליה הוא גם הבעלים של הספינה הנטושה הראשונה. התקפות נשנות של טרור ביולוגי מתרחשות והחשד נופל על מרגל תעשייתי בחברת תרופות. חוקרי המשטרה חושדים כי המטרה העיקרית היא לפזר את הנגיפים במהלך ועידה אירופאית בנושא האקלים. הם מצליחים לאתר את הטרוריסטית ולמנוע את המגפה.
מרטין, המקיים סדרת מפגשים בבית הכלא עם ינס, רוצח בנו, במטרה להשתחרר מרגשות האשם והזעם המציפים אותו, מרעיל את ינס באחד המפגשים ביניהם. סאגה גורמת למעצרו.

העונה השלישית

גופתה המושחתת של אישה מתגלה באתר בנייה במאלמה. היא הוקפה בבובות בסידור המזכיר ארוחת ערב של משפחה מסורתית. הנרצחת מתגלה כהלה אנקר, אזרחית דנמרק ופעילת זכויות להט"ב, שהייתה מושא לעוינות והשמצות מגורמי ימין נוצרי. לאנקרן, לסבית המתגוררת עם בת-זוגה, יש בן הסובל מטראומה שספג בשבי הטליבאן במהלך מלחמת אפגניסטן, וקשרים אפלוליים. פענוח הרצח מוטל על סאגה, שנדרשת למצוא שותף דני חדש. כרגיל, החקירה מגיעה במהרה למחוזות לא-צפויים.

העונה הרביעית

מתחת לגשר ארסונד נמצאת גופתה של מרגרטה תורמונד, פקידה בכירה במחלקת ההגירה הדנית שהייתה אחראית לגירושו המתוקשר של מבקש מקלט איראני הומוסקסואל. היא נסקלה למוות באורח שדומה לאופן הוצאתם להורג של להט"בים במדינות מוסלמיות. במהרה מתגלה שלנרצחת היו קשרים אפלוליים ושהיא ספגה איומים מארגון טרור שמאלני קיצוני. החקירה מסתעפת ומאלצת את משטרות שוודיה ודנמרק לשתף שוב פעולה.

רימייק והמשך הסדרה

הסדרה זכתה לחידוש במספר מדינות: בריטניה וצרפת יצרו את הסדרה The Tunnel, בארצות הברית הופקה הסדרה "The Bridge" ורוסיה ואסטוניה שיתפו פעולה בעיבוד גרסה משלהן לסדרה הדנית.
רשת השידור השוודית הממלכתית, SVT, ערכה סקר בקרב צופיה בנושא הפקת עונה נוספת. 93% מהעונים השיבו בחיוב. לפיכך הודיעה הרשת ב-17 באוגוסט 2016, כי תצולם עונה רביעית לסדרה.
אישה בברלין

הספר

הספר מתיימר לפרט את חוויות הכותבת כקורבן אונס בתקופת הכיבוש של הצבא האדום את העיר. שנתיים לאחר מותה, בשנת 2003, המחברת האנונימית זוהתה כמרתה הילרס, כתבת העיתון סידוייטשה צייטונג. היא זוהתה על ידי עורכת הספרות הגרמנייה יינס בריסקי, אשר אמרה כי המחברת הייתה עיתונאית שעבדה במגזינים ועיתונים בתקופת הנאצים, ואשר עבדה גם כתעמולנית בזמן הרייך השלישי ועסקה בכתיבת חוברת גיוס לחיל הים, אך כנראה לא הייתה חברה במפלגה הנאצית.
היומן מתאר חוויות אישיות של המחברת בתקופת הכיבוש של ברלין על ידי הסובייטים בתום מלחמת העולם השנייה, מסביר רבות את הזוועות ואת המאבק של התושבים כדי לשרוד. הסופר הגרמני קורט מארק (ק. וו. צראם) היה אחראי על הפרסום הראשוני של היצירה בארצות הברית ב-1954.
בספטמבר 2003 (כאשר זהות האלמונית התגלה לראשונה), בקשות הגישה ליומנים המקוריים לא היו מובנים מאליהם, וכתב העיתון ברלינר צייטונג אימת את היומן כיומן אותנטי, בשל הביקורות על כך שהטקסט עצמו עבר שינויים, שנעשו בין היומן בכתב יד הראשוני לכתב היד מודפס שתורגם לאנגלית, כמו גם שהיומן פורסם כעשור לאחר האירועים המדוברים, וכי קיימים פערים קטנים בין המהדורות.
לאחר שוולטר קמפובסקי בחן את ההערות ביומן, מטעם בית ההוצאה לאור הוא ציין כי היומן היה אמיתי אף שהספר שפורסם מכיל חומר שלא כתוב ביומן.  אנטוני ביווֹר, היסטוריון בריטי שכתב היסטוריה מפורטת על הקרב על ברלין, אישר את אמיתות היומן על ידי השוואת התוכן עם הידע המפורט שלו של התקופה ומקורות ראשוניים אחרים שצבר.

הסרט: אנונימה - אישה בברלין 2008

הסרט אנונימה - אישה בברלין (Anonyma - Eine Frau in Berlin) מ-2008, המבוסס על הספר, הוא סרטו של הבמאי מארק פרברבוק.
לאחר שנאנסה על ידי מספר חיילים סובייטים, גיבורת הסרט, מרתה הילרס (בגילומה של השחקנית נינה הוס, Nina Hoss), מפתה את קצין הפיקוד הסובייטי, אנדריי, לצורכי הגנתה. לאחר סירובו הראשוני הקר, הקצין מתפתה ומחליט להגן עליה ולסייע לה, אלא שעד מהרה הוא מגלה שהסיוע לה הוא יקר בהרבה משחשב.
My World

רקע

את האלבום החליט ביבר להוציא כמיני-אלבום ולא כאלבום אולפן, כיוון שאת אלבומו My World 2.0, החליט להוציא כאלבום הבכורה שלו.
נמניה גודל

קריירת מועדונים

גודל שיחק באקדמיית הנוער של נאק ברדה במשך תשע שנים עד שעלה לקבוצה הבוגרת ושיחק בה עד שנת 2013. בקיץ של אותה שנה הוחתם בשורות אלקמאר בעבור סכום המשוער בכשלושה מיליון יורו.
ב-6 במאי 2015 חתם בקבוצת אייאקס ואת הופעת הבכורה שלו ערך חודשיים לאחר מכן במשחק מהסיבוב השלישי במסגרת ליגת האלופות נגד ראפיד וינה. שנה וחצי לאחר מכן הודיע בראיון שהוא לא יכול להיות בעל מוטיבציה בזמן שהוא בכלל לא נמצא בהרכב הפותח ולכן בתחילת שנת 2017 אייאקס הוציאה הודעה שתמכור את גודל לטיינג'ין טדה הסינית בעבור סכום המשוער בכחמישה וחצי מיליון יורו. ב-28 בינואר 2018 חתם לשנתיים בגואנגג'ואו אברגרנדה. ב-23 באוגוסט 2018 הושאל לספורטינג ליסבון. ב-23 ביולי 2019 חתם בסביליה לארבע שנים.

נבחרת סרביה

גודל ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומים של הנבחרת הבוגרת ב-5 במרץ 2014 בניצחון החוץ במשחק הידידות נגד נבחרת אירלנד כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-90. את שערו הראשון בנבחרת כבש באותה שנה ב-18 בנובמבר בניצחון החוץ 2-0 על נבחרת יוון.
חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול)

חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול), תשל"א 1971 הוא מערכת כללים של מדינת ישראל למען התאמת מערכת המשפט בישראל לנאשמים שהם קטינים.
חוק הנוער מסדיר את סמכויות בית המשפט לנוער, ואת סדרי הדין במצבים בהם מעורבים קטינים, בנוסף דרכי הענישה והטיפול ביחס לקטינים הנמצאים בגיל האחריות הפלילית (מגיל 12 ומעלה). 

היסטוריה 

החוק נוסד בשנת תשל"א 1971, הוא עבר עד כה 23 תיקונים, האחרון מהם היה ב-2017. החוק נאכף על ידי משרד הרווחה והשירותים החברתיים כמו גם על ידי משרד המשפטים.

עיקרי החוק

לפי החוק על הקטין להישפט בבית משפט לקטינים, על ידי שופט נוער, והחקירות צריכות להתבצע על ידי חוקר נוער מוסמך.
תנאים נוספים לשפיטה וענישה של קטינים מחולקים לשלושה חלקים: שפיטה, ענישה ודרכי טיפול, ולכל אחר מהם תקנות מיוחדות שקובעות את התייחסות בית המשפט מערכת החוק לכל אדם הנשפט אשר גילו מתחת לגיל 18.

חוק הנוער - שפיטה

חוק הנוער שפיטה נקבע ב-2009 ולפיו אין להעמיד קטין בשל עבירות אשר עברו זמן רב מאז בוצעו. בית-משפט לנוער רשאי, מטעמים מיוחדים שיירשמו, להורות כי נאשם שהוא קטין לא יהיה נוכח בשלב משלבי הדיון. אך לקטין יש הזדמנות להביע את דעתו לפני בית המשפט.
הרשאת סנגור לקטין תעשה רק אם בית המשפט מאשר ורואה סיבה מוצדקת, באין לקטין סנגור, יעזור לו בית המשפט לחקור את העדים. 
בנוסף בית-משפט לנוער ימציא להורה הקטין העתקים של ההזמנה לדין ושל כתב האישום עם הודעה שהוא רשאי להיות נוכח בשעת הדיון, זולת אם קבע בית המשפט, מטעמים מיוחדים שיירשמו, שאין להזמין את ההורה או שאין להמציא לו את ההעתקים האמורים או אחד מהם. 
כל בקשה שנאשם רשאי להגיש לבית המשפט, רשאי גם הורה הקטין, או אדם שבית המשפט הרשה לכך, להגיש במקומו, ורשאים הם לחקור עדים ולהשמיע טענות במקום הקטין או יחד אתו.
בהכרעת הדין יחליט בית-משפט לנוער על זיכוי הקטין או יקבע שהקטין ביצע את העבירה.

חוק הנוער דרכי טיפול

חוק הנוער דרכי טיפול הוא רשימה של דרכים שבהם בית המשפט יכול למסור את הקטין לטיפולו והשגחתו של אדם הראוי לכך שאינו הורה הקטין, לתקופה שיקבע בית המשפט, והגבלת זכויותיהם של הורי הקטין במשך התקופה האמורה.  
העמדת הקטין בבחינה:
דרך טיפול זאת היא דרך מקובלת שבה, נותן בית המשפט תנאי, (אם או בלי תגמול- להחלטת השופט) שבו הקטין או הוריו מתחייבים למבצע את התנאי אשר אמור לשפר את התנהגות הקטין, ולדאוג שלא יעבור על אותה עבירה אשר ביצע בשנית. 
בנוסף, יכול בית המשפט לתת קנס לקטין ולהורים, כדרך פיצוי על עבירת הקטין.