google/wiki40b huggingface dataset:
אוסטרליה באירוויזיון

רקע

אוסטרליה משדרת את התחרות במשך יותר מ-30 שנה, והתחרות האירופית הפכה לפופולרית מאוד במדינה. יון אולה סאנד, מפקח התחרות מטעם איגוד השידור האירופי, ציין לגבי השתתפותה של אוסטרליה כי "זהו צעד מרגש ביותר". באופן רשמי, אוסטרליה הוזמנה להשתתף בתחרות מכיוון שיש בה בסיס מעריצים גדול סביב התחרות. סאנד הוסיף אז כי אוסטרליה תוכל להשתתף שוב בתחרות, באירוויזיון 2016, רק אם תזכה ב-2015. עם זאת, ציין אז, כי במקרה כזה היא לא תארח את התחרות, אלא תעזור באירוח התחרות בעיר אירופית שתיבחר לארח במקומה. לבסוף החליטה הוועדה המארגנת לאפשר לאוסטרליה להשתתף גם בתחרות בשנת 2016.
אוסטרליה היא המדינה ה-52 המצטרפת לתחרות, והראשונה שמצטרפת בעשור השני של המאה ה-21. אוסטרליה היא המדינה הראשונה מיבשת אוקיאניה אשר מצטרפת לתחרות, ובכך הפכה אוקיאניה ליבשת הרביעית ששיר מטעמה נשלח לתחרות האירופית.
ב-2015 השתתפה אוסטרליה ישירות בשלב הגמר, שנערך ב-23 במאי 2015. היא הייתה רשאית להצביע בשני חצאי הגמר, וכן בגמר עצמו. המבצע שנבחר לייצג את אוסטרליה הוא גאי סבסטיאן עם השיר "Tonight Again". השיר הוגרל למקום ה-12 בסדר ההשמעה בגמר התחרות וסיים במקום החמישי עם 196 נקודות.
בשנת 2015 אוסטרליה השתתפה אף באירוויזיון הילדים 2015, כאורחת חד-פעמית.
תולדות מלאכות שבת

הגדרה מהותית

התלמוד בתחילת מסכת בבא קמא דן בשאלה האם "תולדותיהן (של האבות) כיוצא בהן או לאו כיוצא בהן?" ומגיע למסקנה כי התולדות הן כיוצא באבות, אך ישנה נפקא מינא לגבי אדם שעבר בשוגג על שני אבות מלאכה שונים לבין אדם שעבר בשוגג על אב מלאכה ועל תולדה שלו. אמירות כלליות מסוג זה מקשות על הגדרה ברורה בין פעולה המוגדרת כ"אב" לפעולה המוגדרת כ"תולדה", ואכן בספרי ההלכה והפסיקה העוסקים בל"ט מלאכות שבת לא קיימת הגדרה מקיפה וחד-משמעית באשר ליחס שבין אבות ותולדות.
התלמוד הבבלי, בתחילת מסכת מועד קטן, מביא את המחלוקת בין רבה לרב יוסף בנוגע לתולדות מסוימות - ניכוש קרקע והשקיה של זרעים. רבה סבור כי זוהי מלאכה הנגזרת ממלאכת חורש, מכיוון שהניכוש וההשקיה מביאים להרפיה של הקרקע - כמו חרישה, ורב יוסף סבור כי היא נגזרת ממלאכת זורע, מכיוון שהניכוש וההשקיה מעודדים את צמיחת הזרעים. בעלי התוספות מסבירים כי שורשה של מחלוקת זו נעוץ בהגדרת היחס בין אב ותולדה; רבה סבור כי היחס בין אב לתולדה הוא יחס של נִרְאוּת חיצונית, וניכוש וזריעה דומים מבחינה חיצונית למלאכת החרישה. לעומתו רב יוסף סבור כי היחס בין אב לתולדה הוא יחס סובייקטיבי של עושה־המלאכה, ומבחינה זו ניכוש והשקיה קרובים יותר לזריעה. במסקנת הדיון במסכת מועד קטן האמורא אביי נותר בתמיהה מדוע רבה ורב יוסף חושבים כי קיימת סתירה בין הדברים, ומדוע שלא יאמרו כי ניכוש וזריעה מהווים תולדות הן של מלאכת חורש והן של מלאכת זורע. נראה, לפיכך, כי התלמוד מכיר בשני סוגי האיפיונים הללו של היחס בין אבות לתולדות. עם זאת, הלכה למעשה נפסק במשנה תורה לרמב"ם כי השקיה אסורה כתולדת מלאכת זורע ולא כתולדת מלאכת חורש.
הלכה למעשה, הרמב"ם מתאר את היחס שבין "אב" ל"תולדה" שלו באופן הבא: "התולדה היא המלאכה הדומה לאב מאלו האבות. כיצד? המחתך את הירק מעט לבשלו הרי זה חייב, שזו המלאכה תולדת טחינה. שהטוחן לוקח גוף אחד ומחלקו לגופים הרבה, וכל העושה דבר הדומה לזה הרי זה תולדת טוחן." בפירוש המשניות הרמב"ם מדגים זאת: "הטוחן הוא מאבות מלאכות ועניין הטחינה הוא כתיתת החלק הגדול ועשייתו חלקים קטנים, ולפיכך חיתוך הירקות בשבת או נסורת עץ לקבל הנסורת שלו... או כריתת עצים לשריפה כל זה תולדות טוחן..."

חומרת האיסור

אין הבדל מבחינת חומרת האיסור בין אב לתולדה, וגם מלאכה שהיא תולדה אסורה מדאורייתא והעובר עליה בשוגג מחויב בקורבן חטאת ובמזיד חייב מוות בסקילה. הנפקא מינא בין אב מלאכה לתולדה, היא במקרה של מי שעשה שתי מלאכות בשוגג; עקרונית כל מחלל שבת בשוגג חייב להביא קרבן חטאת, ומי שעשה שתי מלאכות המשתייכות לשני אבות מלאכה שונים (כגון כותב ואופה) - חייב להביא שני קרבנות חטאת. לעומת זאת מי שעשה אב מלאכה אחד ותולדה שלו או שתי תולדות של אב מלאכה אחד - אינו חייב להביא אלא קרבן חטאת אחד.
הרמן הולרית'

הרמן הולרית'  (באנגלית: Herman Hollerith; ‏29 בפברואר 1860 - 17 בנובמבר 1929) היה סטטיסטיקאי אמריקני ממוצא גרמני, אשר פיתח מכונת טבולציה מבוססת כרטיס ניקוב במטרה להכניס נתונים סטטיסטיים שמקורם במיליוני פיסות מידע לתוך טבלאות. "מכונת טבולציה" (Tabulating machine) הייתה מכונה מכנית-חשמלית לסכימה של נתונים.

חייו

הולרית' נולד בבאפלו שבניו יורק למהגר גרמני, פרופ' גאורג הולרית (Georg Hollerith) מכפר קטן ליד נוישטט אן דר ויינשטראסה. נרשם לסיטי קולג' של ניו יורק בשנת 1875 וסיים את לימודיו בבית הספר למכרות של אוניברסיטת קולומביה עם תואר "מהנדס מכרות" בשנת 1879. בשנת 1880, בעודו גר במנהטן, הוא נרשם כמהנדס מכרות והשלים את לימודיו לתואר דוקטור בשנת 1890 באוניברסיטת קולומביה. 
בשנת ב-15 בספטמבר 1890, נשא לאישה את לוסיה בברלי טלקוט. לזוג נולדו 6 ילדים (3 בנים ו-3 בנות). הולרית' העריך 3 דברים מלבד את המצאותיו: את מוצאו הגרמני, את פרטיותו ואת חתולו ביסמרק. הוא אהב סיגרים ויין משובחים וכסף. הוא סלד ממס רכוש.
הולרית' נפטר בשנת 1929 כתוצאה מהתקף לב ונקבר בבית הקברות אואק היל שבג'ורג'טאון וושינגטון.

טבולציה אלקטרונית של מידע סטטיסטי

לאחר ששאב עידוד מג'ון שאו בילינגס, 
פיתח הרמן הולרית' מנגנון לקריאה. הרעיון העיקרי היה שכל המידע האישי יכול להישמר בצורה מספרית. הולרית' הבחין שאם ניתן יהיה לחורר מספרים בעמודות על גבי הכרטיסים, ניתן יהיה למיין את הכרטיסים באופן מכני ואז לסכום את העמודות הרלוונטיות. ב-8 בינואר 1889, קיבל הולרית' אישור על הפטנט שלו.

המצאות ועסקים

הולרית' בנה מכונות תחת חוזה עבור לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית אשר השתמשו בהן על מנת לבצע טבולציה למפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 1890 בפרק זמן של 2.5 שנים.
פרק הזמן שלקח לבצע זאת עבור המפקד של 1880 היה כ-7 שנים. הולרית' הקים בשנת 1896 עסק פרטי בשם "Tabulating Machine Company". רוב לשכות מפקדי האוכלוסין בעולם וכן חברות ביטוח שכרו ציוד מתוצרתו ורכשו את כרטיסיו. על מנת לאפשר למכונה שלו לפעול הוא המציא את מנגנון הזנת הכרטיסים האוטומטי הראשון בהיסטוריה. מכונת הטבולציה משנת 1890 נועדה לפעול רק עם כרטיסים ממפקד 1890. לוח תקעים במודל I משנת 1906 אפשר למכונת הטבולציה לבצע מטלות שונות ללא צורך לבנות את המכונה כל פעם מחדש. המצאות אלו היו היסוד לתעשיית המידע המודרנית.
בשנת 1911 חברו ארבע חברות (ביניהן זו של הולרית') לחברה בשם CTR ‏ (ראשי תיבות של "Computing Tabulating Recording Company").
תחת הנהלתו של תומאס ווטסון שונה שם החברה ל-IBM בשנת 1924.
מרי ג'קסון (מהנדסת)

חיים אישיים

מרי ג'קסון הייתה בתם של אלה (לבית סקוט) ופרנק וינסטון. היא גדלה בהמפטון, וירג'יניה, וסיימה שם תיכון בהצטיינות. היא השיגה תואר ראשון במתמטיקה במכון המפטון  בשנת 1942. ג'קסון הייתה עשרים שנה מנהיגה בצופים. היא צוינה לשבח על סיוע לילדים שחורים בקהילתה ביצירת מיניאטורה של מנהרת רוח.
ג'קסון הייתה נשואה ונולדו לה שני ילדים.

קריירה

לאחר שסיימה את לימודיה במכון המפטון, לימדה ג'קסון בבית ספר במרילנד. ב-1943, היא הפכה מזכירה ומנהלת חשבונות. ב-1951 הצטרפה לוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה (NACA), אשר מאוחר יותר הפכה לסוכנות הלאומית לאווירונאוטיקה וחלל (נאס"א). היא החלה את הקריירה שלה שם במחקר מתמטי בתפקיד "מחשבת" (computer), במרכז המחקר לנגלי בעיר הולדתה המפטון, וירג'יניה. לאחר חמש שנים בנאס"א, לאחר נטילת מספר קורסים נוספים, הצטרפה להכשרה מיוחדת והועלתה לדרגת מהנדסת אווירונאוטיקה. לאחר מכן עבדה כדי לנתח נתונים של מנהרת רוח בטיסת מטוסים בלנגלי. היא ביקשה להבין זרימת אוויר, כולל כוחות דחף וגרר. שנים רבות מאוחר יותר, שובצה לעבודה כמהנדסת טיסה בנאס"א. היא הייתה מחברת או מחברת שותפה של 12 מסמכים טכניים של NACA ונאס"א.
ג'קסון עבדה כדי לעזור לנשים ומיעוטים אחרים לקדם את הקריירה שלהם, כולל ייעוץ בלימודיהם כך שיוכלו לשנות את הגדרת תפקידם וכישוריהם מ"מתמטיקאי" ל"מהנדס" על מנת להגדיל את סיכויי הקידום שלהם, כפי שעשתה היא-עצמה.
אחרי 34 שנים בנאס"א, הגיעה ג'קסון לרמה הגבוהה ביותר של מהנדס שהייתה אפשרית בלא להפוך למפקחת. היא החליטה להסכים לקיצוץ בשכרה ולשנות תפקיד כדי לעבוד בקידום שוויון ההזדמנויות. לאחר הכשרה במטה נאס"א, חזרה ללנגלי שם עבדה בביצוע שינויים לשם קידום נשים ומיעוטים אחרים. היא שימשה בתפקיד פדרלי של מנהלת תוכנית לקידום נשים (Federal Women’s Program Manager) וכן תוכנית לקידום שוויון הזדמנויות ואפליה מתקנת. היא עבדה בנאס"א עד צאתה לגמלאות בשנת 1985.

בתרבות הפופולרית

דמותה של ג'קסון היא אחת הדמויות הראשיות בסרט מאחורי המספרים (2016) על שלוש נשים אפריקאיות-אמריקאיות בנאס"א שחישבו מסלולי טיסה עבור פרויקט מרקורי ואפולו 11 ב-1960. הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת מרגוט לי שטרלי בו מתועדות הקריירות של ג'קסון ועמיתותיה בנאס"א, קתרין ג'ונסון ודורותי ווהן. ג'קסון גולמה על ידי ז'אנל מונה.
הרצח במצעד הגאווה בירושלים

רקע

הציבור החרדי, שאליו משתייך שליסל, מתייחס לרוב להומוסקסואליות כחטא חמור. ולכן מצעד הגאווה בירושלים מעורר בו התנגדות, והוא רואה בו חילול קדושת העיר.   בכמה מקרים בעבר הותקפו צועדים במצעדי גאווה בירושלים על רקע זה.
ישי שליסל נולד כבן הבכור מתוך עשרה ילדים, וגדל ביד בנימין. הוא למד בישיבה קטנה ברחובות ובישיבת 'ברכת משה' בשכונת גבעת שאול בירושלים. הוא נישא ונולדו לו ארבעה ילדים. התגורר במודיעין עילית והיה תלמיד בכולל בשכונת רמות בירושלים.

הרצח

ב-30 ביולי 2015, חודש לאחר שחרורו מהכלא, תקף שליסל בסכין צועדים במצעד הגאווה בירושלים ופצע שישה מהם, כולל שירה בנקי, בת 15 שנה ו-9 חודשים, שנפצעה אנושות ונפטרה כעבור כמה ימים מפצעיה. שליסל נעצר על ידי כוחות המשטרה שהיו במקום.
בעקבות הרצח נמתחה ביקורת על תפקוד משטרת ישראל, בטענה שהמשטרה ידעה על שחרורו מהכלא והייתה צריכה למנוע ממנו להתקרב לאזור המצעד.

משפטו של שליסל

ב-24 באוגוסט 2015 הוגש נגדו בבית המשפט המחוזי בירושלים כתב אישום באשמת רצח, שישה ניסיונות רצח ופציעה בנסיבות מחמירות. הוא סירב להיות מיוצג על ידי עו"ד ולא שיתף פעולה עם הסניגוריה הציבורית בטענה כי לבית המשפט אין כל סמכות עליו על פי "דיני התורה". ב-19 באפריל 2016 הוא הורשע בכל הסעיפים. ב-26 ביוני נגזרו עליו מאסר עולם בגין רצח, 31 שנות מאסר נוספות בגין שישה ניסיונות רצח ופציעה בנסיבות מחמירות, שנת מאסר על הפרת תנאי שחרורו ופיצוי לנפגע עבירה, לכל אחד משבעת הנפגעים, בסכום המרבי בחוק, העולה יחד לסכום של 2,064,000 שקל.

התייחסות ציבורית


מעשהו של שליסל ספג גינויים מכל קצות הקשת, מחרדים ומחילונים, אך נמצאו לו גם תומכים. בשכונות החרדיות בירושלים ובבית שמש נתלו פשקווילים המשבחים את שליסל, ובעקבותיהם נתלו גם פשקווילים המגנים את מעשהו.
גלעד קליינר הועמד לדין על שהביע שמחה על מותה של שירה בנקי. הוא נידון לקנס של 180 ש"ח והתחייב לא לחזור על עבירה זו.

הנצחתה של שירה בנקי


ב-21 ביולי 2016 התקיים שוב מצעד הגאווה בירושלים בסימן שנה לרצח, תחת הכותרת "כאן כדי להשאר!". הצועדים הניחו פרחים לזכר שירה בנקי בסמוך למקום הירצחה. הוריה של בנקי נשאו דברים בעצרת הסיום בגן העצמאות. במצעד השתתפו כ-25,000 אנשים ובכך הפכו אותו למצעד הגאווה הגדול ביותר שנערך בירושלים.
במצעד השתתפו כ-30 חברי כנסת ממגוון מפלגות. בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל, פרסם ביום המצעד סרטון המביע תמיכה עקרונית בצעידה באומרו "נצעד באחדות לאור זכרה של שירה, נזכור אותה באהבה ובגעגוע, לא ניתן לאחרים לזרוע פירוד בתוכנו".
הוריה של שירה בנקי הקימו בשנת 2016 את החל"צ 'דרך שירה בנקי', המקדמת פעילויות לקידום המתינות במרחב הציבורי.
בנובמבר 2015 נקראה על שמה קבוצת הנערות של מועדון הכדורגל הפועל קטמון ירושלים, המשחקת בליגת נערות דרום, "הפועל קטמון ירושלים שירה בנקי".
ממברנה חדירה למחצה

ממברנה חדירה למחצה (ידועה גם בשמות "ממברנה חדירה סלקטיבית" או "ממברנה חדירה חלקית"), היא ממברנה המאפשרת למולקולות או יונים מסוימים לעבור דרכה בתהליך של דיפוזיה, או בתהליך של דיפוזיה מסתייעת. קצב המעבר תלוי בלחץ, ריכוז וטמפרטורת המולקולות או המומסים בשני צידי הממברנה, ובחדירות הממברנה לכל סוג מומס. בהתאם לממברנה ולמומס, החדירות יכולה להיות תלויה בגודל המומס, מסיסותו, תגובות כימיות של החומר ועוד. דוגמה לממברנה חדירה למחצה היא דו-שכבה ליפידית, עליה מבוסס קרום התא בתאים ביולוגיים. קיימים חומרים טבעיים ומלאכותיים רבים חדירים למחצה, בעלי עובי רב מעובי ממברנה מסוג זה. דוגמה לכך היא הקרום הדק בצידה הפנימי של ביצה.
סוג אחד של דו-שכבה ליפידית מבוסס על פוספוליפידים (המורכבים מראש פוספט ושני זנבות חומצת שומן), המסתדרים בשכבה כפולה, כאשר הפוספטים ההידרופיליים חשופים לתמיסה המימית בתוך התא ומחוצה לו, והזנבות השומניים ההידרופוביים פונים אחד לשני באמצע השכבה הכפולה. שכבת הפוספוליפידים חדירה ביותר למומסים קטנים ולא טעונים. בשכבת הפוספוליפידים צפות תעלות חלבונים ותעלות יונים.
בתהליך אוסמוזה הפוכה, משתמשים בממברנה דקות מרוכבות (TFC או TFM), המיוצרות בעיקר לתהליכי טיהור והתפלת מים. הן משמשות גם ביישומים כימיים אחרים, כמו סוללות ותאי דלק. ביסודו, החומר TFC הוא מסננת מולקולרית, בצורת קרום דק הבנוי משתי שכבות (או יותר) של חומרים שונים. ממברנות לאוסמוזה הפוכה מיוצרות בעיקר מפוליאמיד (פולימר עשיר בקבוצות אמיד), שנבחר למטרה זו בזכות חדירות גבוהה למים, ונמוכה למגוון זיהומים מומסים, כמו מלחים ומולקולות קטנות אחרות, שמצליחות לעבור תהליך סטנדרטי.
יריד סקרבורו

יריד סקרבורו (באנגלית: Scarborough Fair) הוא יריד או שוק שפעל במהלך ימי הביניים בעיר סקרבורו שבצפון יורקשייר באנגליה. יריד זה היה החשוב שבירידים שנערכו באנגליה בימי הביניים. היריד נערך מדי שנה החל מה-15 באוגוסט ונמשך 45 ימים. היריד היה יוצא דופן בתקופתו הארוכה.
ביריד השתתפו סוחרים מכל רחבי אנגליה, ואף סוחרים שהגיעו מדנמרק, נורווגיה, המדינות הבלטיות והאימפריה הביזנטית.

היסטוריה

יריד סקרבורו החל לפעול בעקבות רישיון מלכותי שניתן על ידי הנרי השלישי, מלך אנגליה ב-22 בינואר 1253. על פי הרישיון המלכותי, הורשתה העיר להפעיל את היריד מחג עליית מרים (ב-15 באוגוסט) ועד חג המלאך מיכאל (החל ב-29 בספטמבר).
היריד היה אירוע רב משתתפים, ונכחו בו סוחרים, קונים, בנקאים, וגם אנשי בידור וקהל רב שבה לצפות במופעי הבידור.
היריד פעל במהלך כל ימי הביניים. במהלך המאה ה-17 החלה ירידה בפופולריות של היריד והוא הפסיק לפעול. פעילותו חודשה באמצע המאה ה-18 אולם הוא הופסק בשנת 1788.
בשלהי המאה ה-20 החלו להיערך אירועים קצרים בשם זה, בסגנון בינימי, שנערכו בחסות ארגון מורשת אנגליה.

אזכורים תרבותיים

היריד מאוזכר בבלדה העממית הבריטית יריד סקרבורו. בלדה זו זכתה לפרסום רב ברחבי העולם בביצוע הצמד סיימון וגרפונקל.
משפט רפואי וביו אתיקה (כתב עת)

המאמרים המתפרסמים בכתב העת

גליונות "משפט רפואי וביו אתיקה", מכילים מאות מאמרים מקצועיים, העוסקים בתחומי רפואה, מדע, משפט ואתיקה בתחומים הרלוונטיים ובהם זכויות חולים, רשלנות רפואית, טכנולוגיה רפואית, גנטיקה, השתלות איברים, טכנולוגיות פריון, בריאות הציבור, אתיקה רפואית ופסיכיאטריה. מטרתו המוצהרת של כתב העת: "למלא חלל קיים באקדמיה המשפטית בישראל בתחום המשפט הרפואי והביו-אתיקה, כאשר מסגרת כתבי העת המשפטיים הקיימת אינה מאפשרת חשיפה כמותית ואיכותית של המחקר הקיים."
עם חברי המערכת נמנים הפרופסורים גיל סיגל, גבריאלה שלו, מישל רבל, עמוס שפירא, משה הלברטל, יהושע שמר, אברהם שטינברג, שמעון גליק, רון קליינמן, דודי שורץ, בולק גולדמן, ראש היחידה למדיניות גנטית וביו-אתיקה במשרד הבריאות, דניאל סטטמן, אבינעם רכס ראש הלשכה לאתיקה של ההסתדרות הרפואית, פרופ' דוד פרנקל, נעם זהר, וכן יוסף חיים שפירא, לאה ופנר, מזכ"ל ההסתדרות הרפואית, ד"ר פנינה אבירם-ליפשיץ, ד"ר אמל ג'אברין וד"ר ריבי שומרוני-כהן.
הגיליון הראשון של כתב העת יצא לאור בינואר 2008, התמקד בהיבטים שונים של חוק החולה הנוטה למות לצד מחקר על קריטריונים אתיים לתעדוף טכנולוגיות ושירותי בריאות שפרסם מכון גרטנר.
הגיליון השני עסק בהיבטים משפטיים והאתיים הנובעים מהתפתחות המואצת של המחקר המדעי והרפואי בתחום הגנטיקה וטכנולוגיית רבייה, לצד זכויותיהם ומעמדם של אלה המוגדרים כסובלים ממחלה או נכות נפשית. על המאמרים הבולטים נמנו "הזכויות לשירותי בריאות הנפש ומדיניות הפעלתם בישראל: בין רפואה, משפט וחברה" ו"מבט משפטי על שאלת השיבוט והמחקר בשיבוט של בני אדם".
הגיליון השלישי יצא לאור בשנת 2010, התמקד בתחום הפסיכיאטריה.
הגיליון הרביעי יצא לאור בשנת 2011, התמקד בהולדה ופוריות.
הגיליון החמישי יצא לאור בשנת 2013, התמקד בשאלות מימון טיפולים רפואיים.
הגיליון השישי יצא לאור ביוני 2015 בתקופה בה התחולל עימות גלוי בנושא הזנה בכפייה של שובתי רעב, בין עמדה אתית רשמית של ההסתדרות הרפואית הישראלית לבין חוקי המדינה ועמדות ציבוריות רווחות. כתב העת התייחס בהרחבה לנושא, ואף הגדיר אותו כ"נקודת מפנה בביו-אתיקה הישראלית".
רבקה רז (זמרת)

ביוגרפיה

רבקה רז נולדה בירושלים למשפחה שמוצאה בספרד. (אביה היה בן למשפחת חובה שמוצאה מטורקיה). למדה בבית ספר אליאנס ובגימנסיה ערב בירושלים. בצה"ל שירתה כקצינה בחיל נשים, ולאחר מכן חתמה לשנים אחדות בצבא קבע ושימשה מפקדת בית כלא צבאי לחיילות וקצינת חינוך בגדנ"ע.

קריירה בימתית

עוד בצעירותה למדה רז בלט קלאסי בסטודיו של קלרה לנדאו-בונדי, ופיתוח קול אצל לולה שַנצר. אך רק לאחר שחרורה מצבא הקבע החלה בקריירה בימתית. תחילה במופע "שין-שין" לצידם של שייקה אופיר ושמעון ישראלי.
ב-1963 פגשה רז את האמרגן ומפיק התיאטרון נחום סלונים, שהזמין אותה להשתתף בהצגתם של שייקה אופיר ושמעון ישראלי, "שין שין". לאחר כמה חודשים של הופעות בהצגה זו, הוזמנה ב-1964 על ידי המפיק גיורא גודיק להיבחן למחזמר "גבירתי הנאווה" לתפקיד לייזה דוליטל, והתקבלה. המחזמר היה להצלחה, והוצג מאות פעמים באולמות מלאים, וזכה לביקורות נלהבות שהירבו להתפעל מהשחקנית האלמונית שהייתה לכוכבת. לאחר סיום הופעותיה במחזמר הוזמנה להופיע בתוכנית הטלוויזיה של אד סליבאן בארצות הברית, והמשיכה במסע הופעות מוצלח ברחבי אמריקה. הצלחתה סללה את דרכה למשחק בהפקות בידור רבות בארץ ובחו"ל כשהיא בולטת ביכולתה לשלב שירה ומשחק.
מתחילת שנות ה-70 התגוררה והופיעה לסירוגין בישראל ובארצות הברית, ובין היתר בלוס אנג'לס, שם הופיעה כזמרת אופרה ובהופעות יחיד על במות בידור ובתוכניות טלוויזיה מקומיות. ועם שובה חזרה להופיע על הבמות בתיאטרון הישראלי. היא גם ייצגה את ישראל במסגרת המופע "שרנו לך ארצי" שאורגן מטעם קרן היסוד והתקיים בשלושים מדינות ברחבי העולם.

פרסים והוקרה

לאורך שנות פעילותה זכתה בפרסים והוקרות, וביניהם: כינור דוד, זמרת השנה ושחקנית השנה.
ב-2008 הפיק בית הספר בית צבי מופע הצדעה שנקרא "רבקה רז – מאז ולנצח", שבו השתתפה לצד סטודנטים מבית הספר.

שירים ואלבומים

רז התפרסמה בשירים מתוך המחזמר "גבירתי הנאווה", והקליטה שירים למחזות זמר וסרטים מוזיקליים ("מרי פופינס" ו"צלילי המוזיקה"). בסוף שנות ה-60 יצא תקליט שלה ובו ארבעה שירים עבריים, שאחד מהם "הצריף הקטן", זכה להצלחה במצעד הפזמונים הישראלי. בסך הכל הקליטה כ-200 שירים בעברית ובלאדינו.

לאדינו

חלק ניכר מהקריירה שלה הקדישה רז לשירי לאדינו. מלבד השתתפותה במחזמר "בוסתן ספרדי", יצא תקליט שלה שנקרא "שירי הלאדינו היפים של רבקה רז". שירים מהתקליט שמשו פסקול הסרט "זמר ספרדי טהור" המספר את סיפורה של יהדות ספרד.
משוואת הכוח של אמפר

במגנטוסטטיקה, הנוסחה המתארת את כוח המשיכה או הדחייה בין שני תילים נושאי זרם נקראת משוואת הכוח של אמפר, על שם אנדרה מרי אמפר (1775-1836), פיזיקאי צרפתי וחלוץ מוקדם בחקר האלקטרודינמיקה. המקור הפיזיקלי של הכוח הזה הוא שהזרם בכל תיל יוצר שדה מגנטי, בעקבות חוק ביו-סבר, והמטענים הנעים המרכיבים את הזרם בתיל השני חווים כוח מגנטי כתוצאה מכך, בהתאם לנוסחה של כוח לורנץ. המשוואה מתארת את הכוח כאינטגרל קווי כפול על שתי לולאות הזרם, כאשר דיפרנציאל הכוח מתקבל ממכפלה וקטורית משולשת של שני אלמנטי האורך של התילים ווקטור המרחק היחסי ביניהם. אמפר לא ניסח את משוואת הכוח שלו במונחים אלו, הלקוחים משפת האנליזה הווקטורית המודרנית יותר, אלא באמצעות ביטוי המערב קוסינוסים של הזוויות המגדירות את הגאומטריה הספציפית של המערך.
קונספטואלית, משוואת הכוח חייבת לבוא בצורה אינטגרלית (ולא בצורה דיפרנציאלית) שכן זרמים תמידיים תמיד באים בצורה של לולאות סגורות; אילו הזרם לא זורם בלולאה סגורה, כמו למשל כאשר הדיברגנץ של צפיפות הזרם בנקודה מסוימת שונה מאפס (כלומר כאשר הזרימה מכילה בורות או מקורות), אז הסיטואציה אינה מגנטוסטטית יותר, שכן הצטברות של מטען בנקודה במרחב גוררת שדה חשמלי משתנה, וזה בתורו גורר שדה מגנטי משתנה, וכך הלאה.

רקע היסטורי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
אידיאל נילי

בתורת החוגים, אידיאל נילי הוא אידיאל שכל איבריו נילפוטנטיים. מכיוון שסכום של אידיאלים ניליים גם הוא נילי, סכום כל האידיאלים הניליים בחוג הוא אידיאל נילי, המכונה הרדיקל הנילי העליון.

הגדרות

איבר a של חוג הוא נילפוטנטי אם קיים n כך ש- . 
תת-קבוצה S של חוג, שכל איבריה נילפוטנטיים, נקראת קבוצה נילית. אם קיים n כך שהמכפלה  מתאפסת לכל  אז S היא קבוצה נילפוטנטית. קל לראות שהאידיאל השמאלי  הוא נילי אם ורק אם האידיאל הימני  הוא כזה.
אידיאל הוא נילפוטנטי מקומית, אם תת-החוג הנוצר על ידי מספר יוצרים סופי מאברי האידיאל הוא תמיד נילפוטנטי (אם כי דרגת הנילפוטנטיות עשויה להיות תלויה בבחירת היוצרים). כל אידיאל נילפוטנטי הוא נילפוטנטי מקומית, וכל אידיאל נילפוטנטי מקומית הוא נילי; הטענות ההפוכות אינן נכונות בדרך כלל. עם זאת, בחוגים נותריים, כל אידיאל שמאלי נילי הוא אידיאל נילפוטנטי. חוג ראשוני שאין בו אידיאלים ניליים נקרא strongly prime.

חוגים ניליים

ההגדרות עבור אידיאלים חלות גם על חוגים בלי יחידה: חוג נילי הוא חוג שבו כל האיברים ניליים (ולכן אין בו אידמפוטנטים). חוג שכל המנות הראשוניות שלו הן ניליות הוא בעצמו נילי.

סכום של אידיאלים ניליים

איברים נילפוטנטיים נראים ממבט ראשון "קרובים לאפס", אבל זווית ראייה זו אינה מועילה, משום שהסכום או המכפלה של איברים נילפוטנטיים אינם בהכרח כאלה
. 
לעומת זאת, ההנחה שאיבר שייך לאידיאל נילי היא חזקה ביותר. כל האיברים מסוג זה מרכיבים יחדיו את האידיאל הנילי הגדול ביותר, שהוא רדיקל הנקרא הרדיקל הנילי העליון של החוג. אידיאל זה שווה לחיתוך של כל האידיאלים הראשוניים. בחוג קומוטטיבי, הרדיקל הנילי כולל את כל האיברים הנילפוטנטיים, ושווה לרדיקל של אידיאל האפס בחוג. 
בדומה לזה, רדיקל לויצקי הוא האידיאל השמאלי הנילפוטנטי-מקומית הגדול ביותר, והוא אידיאל דו-צדדי. קיומם של רדיקלים אלה מוכיח שסכום (כלשהו) של אידיאלים ניליים הוא תמיד נילי, והסכום של אידיאלים נילפוטנטיים-מקומית הוא תמיד נילפוטנטי-מקומית. אפילו הסכום של אידיאלים שמאליים נילפוטנטיים-מקומית הוא נילפוטנטי-מקומית, והסכום של תת-חוג נילפוטנטי מקומית עם תת-חוג נילפוטנטי הוא נילפוטנטי מקומית. לעומת זאת, לא ידוע האם סכום של אידיאלים שמאליים ניליים הוא תמיד נילי (ראו להלן).
כאשר מדובר באידיאלים נילפוטנטיים התמונה שונה: הסכום של מספר סופי של אידיאלים (שמאליים) נילפוטנטיים, הוא נילפוטנטי, אבל סכום של מספר כלשהו של אידיאלים נילפוטנטיים אינו בהכרח כזה. סכום כל האידיאלים הנילפוטנטיים בחוג הוא נילי, אבל בדרך כלל אינו נילפוטנטי.

בעיות פתוחות

השערת קתה, שהיא אחת ההשערות הפתוחות המרכזיות בתורת החוגים, שואלת האם סכום של אידיאלים שמאליים ניליים הוא תמיד נילי. ידוע שקיים חוג נילי אפיני שאינו נילפוטנטי (Golod ו-Shafarevitch), אך לא ידוע האם חוג נילי מוצג סופית הוא בהכרח מממד סופי.
רוברט פלאהרטי

חייו

פלאהרטי היה אחד משבעה ילדים שנולדו לרוברט הנרי פלאהרטי, ממוצא אירי פרוטסטנטי ולאשתו סוזן קלוקנר, ממוצא גרמני קתולי. אביו של פלאהרטי היה כורה, ופלאהרטי בילה את ילדותו בטבע, במחנות הכורים. בצעירותו עבד פלאהרטי במקומות שונים באזור מפרץ הדסון בקנדה, בחיפוש אחר אוצרות טבע ובסלילת כבישים.
בשנת 1913 ערך מסע לאזור, שהיה אזור פראי ובלתי מיושב באירופאים, וראש המשלחת, ויליאם מקנזי, הציע כי ייקח עמו מצלמה על מנת לתעד את נופי הטבע, ואת התרבויות השונות שיראה בדרכו. פלאהרטי התרשם במיוחד מבני עם האינואיט, ובילה עמם זמן רב, כשהוא מתעד את חייהם במצלמתו.
לאחר שובו לארצות הברית הציג את צילומיו בפני ידידים וקיבל תגובות נלהבות. על אף שחלק מן החומר אבד בתאונה מוזרה, כאשר השליך פלאהרטי סיגריה על ערימת צלולואיד בעת עריכת הסרט בטורונטו, הבין פלאהרטי כי ייעודו הוא הקולנוע, ושב לארצות הצפון בשנת 1920 במטרה המפורשת להסיט סרט. פלאהרטי טען כי התאונה אך סייעה במלאכתו, שכן הסרט המקורי היה אך סידרה של צילומים וחסר עלילה ברורה.
על מנת להסריט את סרטו, קיבל פלאהרטי מימון בן חמישים אלף דולר מיצרנית פרוות. בטרם החל את ההסרטה חי פלאהרטי עם האינואיט נאנוק ומשפחתו במשך זמן מה. פלאהרטי ביים מעמדים רבים המופיעים בסרט, לרבות הסיום הדרמטי, בו מצויים כביכול נאנוק ומשפחתו בסכנה אם לא יבנו איגלו במהירות. האיגלו נבנה מראש, באופן שהותיר חור בצידו כך שמצלמתו של פלאהרטי תוכל לצלם את הנעשה בתוכו. פלאהרטי התעקש שהאינואיט לא ישתמשו ברובים לציד, על אף שאלו היו ברשותם. פלאהרטי עצמו היה מצויד היטב במעבדה ניידת שאיפשרה לו לעבור על החומר שצולם מדי יום, באתר בו הוסרט הסרט.
התוצאה הייתה "נאנוק איש הצפון" אשר הוקרן בשנת 1922 וזכה להצלחה עולמית. הסרט נחשב לחלוץ הסרט הדוקומנטרי. על מנת להדגיש את התנאים הקשים של ציידי האינואיט נהג פלאהרטי לספר כי נאנוק עצמו מת מרעב זמן מה לאחר סיום הסרטת הסרט. עם זאת, נראה כי נאנוק מת משחפת בביתו, כשנתיים לאחר סיום ההסרטה.
פלאהרטי חתם על חוזה עם אולפני פאראמונט, להסרטת סרט דוקומנטרי נוסף. הפעם נסע פלאהרטי לאיי סמואה, על מנת להסריט את "מואנה". גם לשם יצירת סרט זה חי פלאהרטי זמן מה עם הילידים וחקר את דרכיהם, ולבסוף ביסס את הסרט על טקסי המעבר של נער מילדות לבגרות. סרט זה זכה להצלחה פחותה מזו של נאנוק.
עתה נחשב פלאהרטי למומחה למקומות אקזוטיים ולתרבויות זרות. בשנת 1928 יצא עם הבמאי הגרמני פרידריך וילהלם מורנאו לצלם את הסרט "טאבו" באיי הים הדרומי. שני הבמאים היו בעלי אופי עיקש, ופלאהרטי עזב את ההסרטה בטרם הסתיימה העבודה. מורנאו עצמו לא זכה לראות את הסרט המוקרן, שכן מת בתאונת דרכים בטרם יצא הסרט אל המסכים.
לאחר פרשת "טאבו" חי פלאהרטי מספר שנים בבריטניה. באיי אראן יצר את הסרט הדוקומנטרי "האיש מאראן", אשר מספר את סיפורו של דייג בים הצפוני. לאחר מכן שיתף פעולה עם הבמאי זולטן קורדה בסרט העלילתי "נער הפיל" על פי סיפורו של רודיארד קיפלינג. בתחילת שנות ה-40 שב לארצות הברית.
הצלחתו הגדולה האחרונה של פלאהרטי הייתה סיפור לואיזיאנה, סרט שצילם עם אשתו פרנסס, שהייתה שותפה לעשיית רבים מסרטיו, בשנת 1948. סרט זה ליווה את הנחתו של מתקן קידוח נפט בביצות לואיזיאנה. הסרט, שמומן על ידי חברת קידוחי נפט, מלווה את תהליך הקידוח ומדגיש את דו הקיום של הציוד המודרני והנוף הבראשיתי, כפי שהם נראים מעיניו של ילד מקומי.
פלאהרטי מת בשנת 1951 בוורמונט.
עומאן במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של עומאן למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 2 ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט, אתלטיקה ורכיבה. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים וסיימו במקומות האחרונים בתחרויות. גם המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג לא הגיעה להישגים משמעותיים. המשלחת מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפים, אתלטיקה וכדורעף חופים. ספורטאי המשלחת, בדומה לאולימפיאדת הנוער סינגפור, סיימו במקומות האחרונים בתחרויות.