google/wiki40b huggingface dataset:
בן שלו

ביוגרפיה

נולד בתל אביב, גדל ברחובות וחזר בנעוריו לתל אביב. לאחר שירות בצבא החל לעבוד כמגיה בעיתון "חדשות" מספר חודשים טרם סגירתו ב-1993. בהמשך עבד כעורך בעיתון "העיר", וכתב גם ביקורות מוזיקה לעיתון. למד מוזיקה בבית הספר רימון אך פרש לאחר שנה. למד היסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1999 עבר ל"הארץ", שם עבד כעורך כתבות ומדי פעם כתב על מוזיקה. ב-2003 מונה למבקר הג'אז של העיתון ומ-2006 משמש כמבקר המוזיקה הישראלית של העיתון. ב-2009 החל לפרסם את הטור 'שמיעה סלקטיבית', בהתחלה פעם בשבועיים ובהמשך בכל יום שישי.
שלו נשוי ואב לשלוש בנות.
אליהו מוסס ראג'פורקר

קורות חיים

ראג'פורקר נולד ב-1873 באהמדננאגר שבהודו, למשה ראג'פורקר. למד רפואה באוניברסיטה ושימש כרופא במגפה שהתחוללה בין השנים 1896-1900 ברחבי הודו. נבחר כחבר מועצה בעיריית בומביי (מומבאי) ב-1920; בכך היה הראשון מבני קהילת בני ישראל שנבחר לתפקיד.
שימש כשופט בבית משפט השלום בבומביי, תפקיד בו החזיק כ-40 שנים. פעל בנושאי החינוך והרפואה בעיר, וקידם רעיונות של רפואה וחינוך לכלל האוכלוסייה. בנוסף היה חבר במועצה לחקר ההשפעות השליליות של האופיום על החברה. כן כיהן כיושב ראש הוועדה לטיפול רפואי לכלל במשך כ-20 שנים.
ראג'פורקר נבחר לכהן כראש עיריית בומביי בין השנים 1937–1938. הוא היחיד מקרב עדת בני ישראל בהודו שכיהן בתפקיד.
הקריירה הפוליטית של ראג'פורקר עוכבה בשל הרפורמות שרצה ליישם במערכת החינוך בבומביי, והביקורת הנוקשה שלו כלפי ראשי העירייה הקודמים וכמה מחברי המועצה - ראג'פורקר האשים אותם בשחיתות ובניהול לא תקין של החינוך בעיר.
ראג'פורקר כיהן גם במספר תפקידים במסגרת קהילת בני ישראל. הוא נבחר למועצת הנאמנים של בית הכנסת "שערי הרחמים", בית הכנסת הראשון של העדה, בשנת 1919; שימש כחבר בקרן של עניי ויתומי העדה; עסק בפעילות להרחבת החינוך בקרב העדה ושימש בתפקידים שונים בין השנים 1918–1922. ראג'פורקר כיהן כנשיא המועצה המרכזית של יהודי הודו בין השנים 1920–1922, ניהל את הקרן לניהול בית העלמין היהודי, ופעל למניעת הפיכת בית העלמין ב"טו טאנק רואד" לגן ציבורי אך לאחר מאבק של כמה שנים לא צלח בכך.
ראג'פורקר נפטר בגיל 85 בפונה שבהודו ונקבר בבית העלמין ווארלי שבבומבי (מומביי). בזמן טקס ההלוויה נישא הספד על ידי ראש עיריית בומביי באותה העת, שרי מ.ו דונדיי, ששיבח את פועלו ותרומתו לעיר ולהודו ככלל. על שמו נקרא רחוב במומבאי. שמו רשום בספר הזהב של הקרן היהודית הלאומית בירושלים.
בשנת 1922 התחתן עם אביגיל בת משה וחנה קילקר (4.4.1894-17.7.1934), פעילה חברתית, מנהלת בית ספר ועובדת סוציאלית.
לזוג נולדו 2 בנים, יעקב ואליהו.
צאצאיו חיים כיום בישראל, הודו ובארצות הברית.
מריאן קיז

סגנון

למרות שרבים מהרומנים שלה ידועים כקומדיה, הם נסובים סביב נושאים אפלים, הלקוחים לעיתים קרובות מחוויותיה האישיות של קיז, כולל אלימות במשפחה, התמכרות לסמים, הפרעה נפשית, גירושים ואלכוהוליזם.
היא נחשבת כחלוצת ז'אנר ספרות Chick-lit; סיפוריה סובבים סביב דמות נשית חזקה המתגברת על מספר מכשולים על מנת להשיג לבסוף אושר.

ביוגרפיה

נולדה בלימריק שבאירלנד וגדלה במונקסאון. למדה משפטים באוניברסיטת דבלין. לאחר לימודיה עבדה במשרה אדמיניסטרטיבית, וב-1986 עברה להתגורר בלונדון. בתקופה זו היא פתחה אלכוהוליזם ודיכאון קליני, שהצטברו לכדי ניסיון התאבדות ובעקבותיו, בשנת 1995 שיקום במרכז רת'לנד בדבלין. 
קיז החלה לכתוב סיפורים קצרים במהלך השיקום, ולאחריו היא חזרה למשרתה בלונדון ושלחה את סיפוריה הקצרים להוצאת פולברג פרס. המוציא לאור עודד אותה לכתוב רומן באורך מלא, וקיז החלה לכתוב את ספרה הראשון, אבטיח. הרומן פורסם באותה השנה.    
קיז חזרה להתגורר באירלנד בשנת 1997, ומתגוררת כעת בדן-לאוגהייר עם בעלה טוני ביינס. 
מאז 1995 היא פרסמה 12 רומנים ושלושה ספרי עיון. לאחר הפסקה ארוכה בעקבות דיכאון עמוק, היא פרסמה ספר אוכל Saved by Cake בפברואר 2012.
קיז כתבה בכנות על המאבק שלה בדיכאון קליני, שהותיר אותה ללא היכולת לישון, לקרוא, לכתוב או לדבר.
עראבה (נפת ג'נין)

היסטוריה

אדמות עראבה כוללות את ח'ירבת אל-חמאם ותל אל מחפר, שמשויכים לכפר הכנעני ארובות, שמוזכר בספר מלכים א', או לעיר נרבתא מתקופת בית שני. בעראבה התבססה משפחתו של חוסיין עבד אל-האדי, שהחזיקה בעבר באדמות באזור עפולה, בית שאן, ג'נין ושכם.
בשנת 1971 חוברה העיירה לרשת החשמל.
בין ילידי עראבה המפורסמים נמנים חוסיין עבד אל-האדי, פח'רי עבד אל-האדי (מראשי הכנופיות במרד הערבי הגדול, 1939-1936), אבו עלי מוסטפא וחאדר עדנאן.
דוד אלנסון

ביוגרפיה

נולד למשפחה אורתודוקסית בברוקליין שבמדינת מסצ'וסטס וגדל בניופורט ניוז, וירג'יניה. אביו שמואל היה מהגר מאזור אוקראינה שעבד כעורך-דין, ואמו רוזלינד הייתה מנהלת שירותי הרווחה. ב-1969 סיים תואר ראשון במכללת ויליאם ומרי וב-1971 תואר שני באוניברסיטת וירג'יניה. אז נסע לניו יורק, שם החל ללמוד בשלוחה המקומית של היברו יוניון קולג', המוסד המרכזי של התנועה הרפורמית. הוא נסמך לרבנות ב-1977 והצטרף לסגל המכון ב-1979. ב-1981 השלים את עבודת הדוקטורט שלו בסוציולוגיה של הדת, שעסקה במתח בין מסורת והתחדשות בפועלו של הרב עזריאל הילדסהיימר, באוניברסיטת קולומביה. באותה שנה מונה למנהל המחלקה למדעי היהדות בסניף היוניון בלוס אנג'לס, תפקיד בו החזיק עד 1997 בעודו מתקדם בסולם הדרגות האקדמיות, ממרצה ועד לפרופסור. במקביל היה עמית מחקר ומרצה אורח במכון שלום הרטמן, בית המדרש לרבנים באמריקה, אוניברסיטת דרום קליפורניה והאוניברסיטה העברית. ב-2001 מונה לנשיא היברו יוניון קולג', ונותר במשרה עד 2014, אז פרש לתפקיד הסמלי של קנצלר המוסד. מינויו של אלנסון נחשב כמסמל את העידן הבתר-זרמי ביהדות ארצות הברית בגלל הרקע המגוון שלו ונטיותיו המסורתיות. המשימה הגדולה ביותר שעמדה בפניו הייתה התגברות על תוצאות המשבר הכלכלי של 2008, שפגע קשה בזרם התרומות והותיר את המכון עם גירעון של 10$ מיליון לעומת תקציב של 38$ מיליון. הוא גייס 250$ מיליון במבצע נרחב וריבע במהלך כהונתו את ההקדש העומד לרשות המוסד ל-200$ מיליון.
במהלך הקריירה האקדמית שלו חיבר אלנסון יותר מ-200 פרסומים, כולל שישה ספרים מלאים, בעיקר על הנאו-אורתודוקסיה במאה ה-19 ותגובותיה למודרנה. כמו כן נשא הרצאות באוניברסיטאות רבות ברחבי העולם. ב-1990 פרסם ביוגרפיה מדעית מקיפה של הילדסהיימר ופועלו. ב-2005 זכה בפרס הלאומי לספרים יהודיים על ספרו "לאחר האמנציפציה: תגובות יהודיות למודרנה", בו סקר את ההיווצרות של הזרמים המודרניים בדת תוך כדי מענה לסוגיות שהעלתה התקופה בפניה. ב-2012 כתב יחד עם דניאל גורדיס את "ברית אמונים", על היחס לגיור בספרות השו"ת מול אתגרי העידן החדש במאה ה-19 וה-20. 
הוא נשוי לרבה ז'קלין קוך ואב לשלוש בנות ושני בנים.
סמל טורונטו

סמל טורונטו (באנגלית: Coat of arms of Toronto) נוצר לאחר איחוד הרשויות בעיר ב-1997. לאחר שהתקבלו הצעות לעיצובו מחברי מועצת העיר ותושביה, הוא עוצב סופית באוקטובר 1998 בהשפעת המיזוג.

תיאור הסמל

המגן מתאר את שני בנייני עיריית טורונטו (בצהוב) ואת השמיים ביניהם ומעליהם שיוצרים את האות T בכחול כתחילית של טורונטו.

הציצה כוללת נשר זהב, המסמל את האומות הראשונות וכתר מוראלי, המסמל את העיר והעיטורים שעליו הגיעו מסמליהן של הערים שמוזגו לטורונטו: צפון יורק (לב אדום), יורק ומזרח יורק (ורד לבן). תחתיו, עטרה בכחול וצהוב.

בצדדים ניצבים שני תומכי הסמל, הבונה והדב. הבונה מסמל את התעשייה בעיר בכלל ואת תעשיית הפרוות ההיסטורית בפרט. לצווארו שרשרת עלי אלמון שהיו סמלה של העיר אטוביקוק שפירוש שמה "המקום בו גדלים עצי אלמון". התליון שעל השרשרת הוא משושה זהב המסמל כוורת שמייצגת גם היא את התעשייה בעיר. הדב מסמל את הגנת העיר ליושביה, השרשרת על צווארו זהה לשרשרת של הבונה אלא שעל תליון הדב מופיע פרח הקולומביין (Aquilegia, Columbine) שהיה סמלה של העיר סקרבורו. מיקום התליונים מראה את המיקום הגאוגרפי של הערים, סקרבורו במזרח ואטוביקוק במערב.

החלקה היא גבעה ירוקה שבה שלושת הנחלים שזורמים בטורונטו ונשפכים לאגם אונטריו, האמבר, דון ורוז'. תחתם, בין שני עלי אדר, מופיע מוטו העיר Diversity Our Strength (מאנגלית: הגיוון הוא כוחנו) שנקבע לאחר מיזוג הרשויות.
תקופת התחייה

תקופת התחייה או דור התחייה הוא הכינוי לתקופה בת 60 השנים בספרות העברית – מתום תקופת ההשכלה עם "הסופות בנגב" ב-1881 ועד החלטת האו"ם על חלוקת ארץ ישראל ב-1947.
במוקד תקופת התחייה עמדה התמורה בחיי היהודים במזרח אירופה ובעיקר חיבת ציון והציונות. השפה העברית גם היא שינתה את פניה עם תחיית הלשון העברית הכתובה והמדוברת, כשבמקביל מתרחשת גם תחיית היידיש ומתקיימת מעין תחרות עמה. הדור הראשון של סופרי תקופת התחייה פעל בעיקר באירופה, ואילו בהמשך התקופה עבר מרכז הכובד של הספרות העברית לארץ ישראל.
יצירתו של מנדלי מוכר ספרים מסמנת את המעבר מספרות ההשכלה לספרות התחייה. בין הסופרים והמשוררים העבריים הבולטים של התקופה נמצאים ביאליק, טשרניחובסקי, ברדיצ'בסקי, ברנר, גנסין והזז.
רומן טורס

קריירת מועדונים

טורס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער צ'פו שנמצאת בפנמה סיטי. לאחר מכן, עלה לקבוצת הבוגרים בשנת 2004 ובאותה שנה כבש במדי הקבוצה חמישה שערים במסגרת הליגה.
ב-1 ביולי 2005, חתם טורס בסן פרנסיסקו מליגת העל הפנמית, שם היה שחקן הגנה קבוע בהרכב הקבוצה, וגם כבש ארבעה שערים באותה העונה. ב-1 בינואר 2006, חתם בקורטולואה הקולומביאנית, ששיחקה בליגות המשנה של קולומביה, בה שיחק עונה אחת.
ב-1 בינואר 2007, עבר טורס לשחק בקבוצת לה אקידד סגורוס, ששיחקה באותה תקופה בליגת המשנה של קולומביה. בעונת 2008, העפיל טורס עם הקבוצה לליגת העל הקולומביאנית. בעונת 2009, שיחק לראשונה בליגת העל הקולומביאנית, ואפילו שיחק במסגרת גביע סודאמריקה מול אוניון אספניולה הצ'יליאנית. ושם הודחו בסיבוב הראשון. באותה העונה כבש טורס שער מול דפורטס קינדיו במסגרת הליגה. בתחילת עונת 2010, הוחלט להשאילו לקבוצת ג'וניור ברנקייה, ששיחקה אף היא בליגת העל הקולומביאנית. טורס זכה עם ג'וניור ברנקייה באליפות קולומביה, אחרי ניצחון על קבוצת לה אקידד סגורוס. למרות הזכייה בתואר, הושאל לקבוצת אתלטיקו נסיונל בשנת 2011. הקבוצה הוכתרה כאלופה בליגת העל הקולומביאנית בשנה זו, אך לצערו של טורס הוא לא השתתף במשחקי הגמר בליגת העל הקולומביאנית, עקב זימונו לנבחרת פנמה, בסוף העונה חזר ללה אקידד סגורוס, אך מיעט לשחק. בשנת 2012, חתם במיונאריוס תמורת כמיליון דולר, ובמשחקו הראשון בגביע ליברטדוס מול טיחואנה המקסיקנית, קיבל טורס כרטיס אדום לאחר עבירה על שחקן הקבוצה היריבה. טורס רשם מעל 100 הופעות בליגה הקולומביאנית והפך לאחד משחקני ההגנה הטובים בליגה. וב-12 באוגוסט 2015, עזב את קולומביה וחתם בסיאטל סאונדרס מה-MLS.הופעת הבכורה שלו בקבוצה הייתה ב-18 באוגוסט 2015, מול אורלנדו סיטי, המשחק הסתיים בניצחון 4-0 לטובת סיאטל, וגם טורס רשם בישול באותו המשחק. ב-13 בספטמבר 2015, נפצע טורס במהלך משחק ליגה מול סן חוזה ארת'קווייקס וגמר את העונה. ב-11 בדצמבר 2016, שיחק במשחק הגמר מול טורונטו וגם כבש במשחק את שער הניצחון בדו-קרב פנדלים, והקבוצה זכתה באליפות ה-MLS. ב-24 ביולי 2017, זכה לראשונה לענוד את סרט הקפטן של סיאטל סאונדרס במשחק הליגה מול סן חוזה ארת'קווייקס.,

נבחרת לאומית

ביולי 2005 זומן טורס לראשונה לנבחרת פנמה. ב-17 ביולי 2005 רשם טורס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד דרום אפריקה בשלב רבע הגמר במסגרת גביע הזהב של CONCACAF, כאשר עלה מהספסל בדקה ה-100 של המשחק, פנמה ניצחה 5-3 בדו-קרב פנדלים.
ב-25 בינואר 2013 זכה טורס לראשונה לענוד את סרט הקפטן של נבחרת פנמה מול נבחרת גואטמלה.
ב-11 באוקטובר 2017 הבקיע את שער הניצחון עבור פנמה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 מול נבחרת קוסטה ריקה שהעלה את פנמה למונדיאל לראשונה בתולדותיה.
טורס נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, והופיע כקפטן הנבחרת בכל משחקיה בשלב הבתים.
האבן והשושנים

האבן והשושנים הוא מחזה פרי עטו ובבימויו של מיקי גורביץ'.

העלילה

אבא מראה לבתו את איבר מינו, הבת נוגעת בו, היא אומרת שהוא מאוד חמוד, האיבר מזדקר, הוא מתנתק מהאבא, תופש את הבת ובורח יחד איתה. האבא והאמא רודפים אחרי איבר המין. לבסוף הבת מתגלגלת באבן וניצלת.

אודות המחזה וההצגה

ההצגה נוצרה במשותף על ידי מיקי גורביץ' ותלמידיו כהצגת בוגרים בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב. ההצגה הציגה בתחילה בסטודיו, אחר-כך עברה להציג בתיאטרון הקאמרי ולבסוף השתתפה כהצגה אורחת בפסטיבל עכו 1990.
פרנק באסן

קורות חיים

באסן נולד בשנת 1903 בסנט ג'ורג', במחוז שארלוט במדינת ניו ברונסוויק, בקנדה, כאחד משבעת ילדיהם של ט. דייוויס (דוד) באסן (יליד רוז'אני, בלרוס, אז באימפריה הרוסית) ושל קרי לבית סנדלר. באסן סיים בשנת 1928 תואר שני - MD - ברפואה באוניברסיטת מקגיל. באותה שנה היגר באסן לארצות הברית דרך נקודת הגבול ונסבורו, מיין, וקיבל בהמשך את אזרחות ארצות הברית.
בשנת 1932 התיישב בניו יורק. אחרי סטאז' בן שנה בבית החולים מאונט סיני קיבל רישיון והצטרף לסגל בית החולים כמדריך. בימי מלחמת העולם השנייה בשנת 1942 גויס לשרותי הרפואה של הצבא. בשנת 1946 חזר לעבוד בבית חולים ונשאר בהתקשרות איתו עד שנת 1980.
באסן היה פעיל בארגון האחווה היהודי "זטא בטא טאו".
פרנק באסן נפטר בשנת 2003 בגיל 99. הוא השאיר בן, מייקל, ובת, דניז, וכן שלושה נכדים.
לפני מותו התגורר בבולדווין, מדינת ניו יורק.

תסמונת באסן-קורנצווייג

בשנת 1950 יחד עם רופא העיניים אברהם ל. קורנצווייג פרסם באסן את התיאור הראשון של תסמונת אבטאליפופרוטאינמיה המשפחתית.
החולה שהיווה נשוא למחקר הייתה צעירה יהודיה בת 18, בת להורים בני דודים, שסבלה מרטיניטיס פיגמנטוזה, היסטוריה של שלשולים כרוניים, פגיעה דיפוזית של מערכת העצבים עם תמונה קלינית דומה לאטקסיית פרידריך וכדוריות אדומות בדם בעלות צורה מוזרה עם חריצים - אקאנטוציטים. גם אצל אח של החולה, נמצאו אותם השינויים בדם, התחלה של רטיניטיס פיגמנטוזה, מה שכיוון אל מקור תורשתי של המחלה.
באסן נודע גם בתרומתו לטיפול ובחקר ההמופיליות
שמחה שטטנר

ביוגרפיה

נולד וגדל בחיפה לאביו אברהם שעבד כרואה חשבון ולאמו פערל לבית שנרך שהייתה מורה, שניהם ניצולי שואה שבאו מחסידות ויזניץ בעיר שוץ במדינת פולין. סבא רבא שלו היה הרב גרשון שטטנר תלמידו של הרב פייבל הלוי שרייאר זצ"ל מבראדטשין מחבר ספר גידולי הקדש, ושל האדמו"ר מויז'ניץ הרב משה הגר, דיין ומו"צ בעיר שאץ ולפני זה בערים זאבלטוב, טשאדין, דאווידעני. סבתא רבה שלו זיסל שטטנר הינה דור שישי לבעל שם טוב.
למד שנים רבות בישיבת מרכז הרב אצל רבו הרב אברהם שפירא.
כיהן מספר שנים כרב המושב תקומה. לאחר מכן כיהן שנים רבות כראש ישיבת אורות הנגב בבית הגדי. בעבר כיהן תקופה קצרה כראש ישיבה שהוקמה במיתר.
כיום משמש כנשיא נשיא מוסדות נחלת ישראל במגדל העמק הכוללים ישיבה גבוהה, ישיבה תיכונית, אולפנה ותיכון ומעביר שיעורים באופן קבוע במקום. כמו כן, משמש שנים רבות כר"מ אמונה בישיבת אפיקי דעת בשדרות.
מנהל ביישוב מיתר את 'זהות' איגוד המרכזים לזהות יהודית.
התמנה על ידי האדמו"ר מסרט ויזניץ הרב אליעזר הגר לכהן כחבר הנהלת מוסדות סערט ויז'ניץ. חבר הנהלה בעמותת החסד מאיר פנים.
משמש גם כבעלים של חברת צמצם.
התפרסם כרב משכין שלום ואהוב על עמך בית ישראל. משלב באישיותו באופן נדיר אהבת ארץ ישראל ועם ישראל ללא גבולות עם פן ציוני דתי, בשילוב רוח חסידית שורשית שינק מבית אביו וסבו שהשתייכו לחסידות סרט וויזניץ.
קנו שם ההתוועדויות המיוחדות שלו עם תלמידיו וחסידיו בהם משולבים בין דברי תורתו ניגוני חסידים מהחצרות השונים.
כתב מאמרים הלכתיים בעיקר בנושאי מצוות התלויות בארץ בירחונים תורנים: אהל משה (סרט ויז'ניץ), תחומין, אפיקי דעה, התורה והארץ, הודאת הארץ, ביכורי הארץ, נטיעות הארץ, זך ונקי (ועד רבני זק"א) ועוד. חלק מהמאמרים עוסקים בהפרשת תרומות ומעשרות ממשקין, הבאת ביכורים מעבר הירדן, ביעור מעשרות ווידוי מעשרות.
נשוי ומתגורר במיתר. משמש כיו"ר חברה קדישא במקום. בנו הרב אורי שטטנר הוא ראש הישיבה התיכונית ביישוב חרשה.
זליג ברדיצ'בר

זליג ברדיצ'יבר (יידיש: זעליק לייב בערדיטשעװער; 6 במאי 1903, בלץ בסרביה - 30 בדצמבר 1937, יאשי רומניה) היה משורר יידי בסרבי.

ביוגרפיה

ברדיצ'בר נולד למשפחה דלת אמצעים בעיירה בלץ בבסרביה. יצחק-דוד ברדיצ'בר (1851 - ?) במקור היה ממוהיליב-פודילסקי, משם משפחתו עברה למושבה יהודית חקלאית אלכסנדרני ב-1854. אמו של זליג, חיה-רבקה הייתה ילידת בלץ.
ברדיצ'בר עסק בלימוד עצמי. הוא היה מלמד, הוא נדד בין עיירות יהודיות של בסרביה ומולדובה ועסק בהוראה. בשנות העשרים של המאה ה-20 החל לכתוב ולבצע שירים כמנהגם של זמרים יהודיים נודדים, כגון: ברודר זינגער.
עד שנות השלושים ברדיצ'בר כבר נודע ברבים למרות ששיריו לא פורסמו. הוא עסק בהלחנה של שירים של משוררים אחרים, למשל הוא הלחין את חיבורו של הרץ ריבקין פון שכנישן דארף (מהכפר השכן). זמן מה היה חבר בקולטור-ליגע, איגוד של אומנים בשפה היידית. הוא חיבר מחזות, ולפעמים גם ביים אותם. בשנותיו האחרונות שיריו וחיבוריו החלו להתפרם בעיתונות יידית, כגון: טשרנאוויצער בלעטער ואפגטנג.
הוא נפטר בגיל צעיר מאוד, בסוף שנת 1937, כתוצאה ממחלת השחפת בעיר יאשי. לאחר מותו בזכות מאמציהם של לייבו לוין וגרשון סגל בעיר צ'רנוביץ, בשנת 1939, יצא לאור קובץ שיריו של ברדיצ'בר עם תוים לידער מיט ניגונים.
אירופוניים

כלי נגינה אירופוני הוא כלי נגינה אשר הפקת הצליל בו נעשית על ידי הרעדת אוויר, ללא עזרת ממברנה או מיתר ומבלי שתהודת גוף כלי הנגינה עצמו תתרום רבות לצליל. סיווג זה הוא אחד מארבעת הסיווגים העיקריים של כלי הנגינה לפי שיטת החלוקה המקורית של הורנבוסטל־זקס.
סטפ אפ: הסדרה

עלילה

סטפ אפ: הסדרה עוקבת אחר התלמידים ואנשי הסגל של "היי ווטר", בית הספר לאומנויות האינטנסיבי ביותר של אטלנטה. ״כשהתאומים טל וג'נל עוברים מאוהיו, הם מוצאים את עצמם נדחקים לתוך עולם שבו כל תזוזה היא מבחן. כשהם מנסים לנווט את העולם החדש שלהם, ברחבת הריקודים ומחוצה לה, הם יגלו עד כמה הם מוכנים להשקיע מעצמם כדי לממש את החלומות שלהם."
Match TV

היסטוריה

ב-17 באפריל 2015 דווח לראשונה כי ערוץ רוסיה-2 צפוי לעבור לידי חברת האחזקות "גזפרום מדיה" וכי על בסיס ערוץ NTV Plus יוקם ערוץ ספורט חדש. שלושה ימים לאחר מכן שר הספורט ויטלי מוטקו הביע מורת רוח מכך שאין ברוסיה ערוץ ספורט טלוויזיוני רב תחומי וציין כי הנושא יידון בישיבת המועצה הנשיאותית לענייני ספורט.
ב-2 ביוני 2015 יושב ראש חברת גזפרום מדיה דמיטרי צ'רנישנקו הכריז על הקמת ערוץ ספורט שיוקם על בסיס ערוץ NTV Plus, חברת "שידור ספורטיבי" ועל בסיס הרשת הארצית של רוסיה-2.
ב-1 באוגוסט 2015 הושלמה העבודה להקמת הערוץ והוא נקרא "Match TV". סמל הערוץ נחשף בספטמבר 2015 והערוץ החל את שידוריו ב-1 בנובמבר 2015 בשעה 06:30 שעון מוסקבה. באותו היום לא שודרו פרסומות מסחריות בשל יום אבל שהוכרז לזכר קורבנות האסון האווירי שהתרחש במצרים יום קודם. עם חניכת הערוץ הוא החל לשדר את משחקי ליגת VTB, ‏ליגת ההוקי הקונטיננטלית ומשחקי ליגת העל הרוסית בכדורגל. 
בספטמבר 2016 הערוץ סירב לשדר את אולימפיאדת הנכים מאחר שנאסר על ספורטאים רוסים ליטול בה חלק.
ביולי 2018 הערוץ הקים ערוץ בת בשם "Match Premier", שמשדר באופן בלעדי את משחקי ליגת העל הרוסית בכדורגל, במקום ערוץ Nash Futbol שנסגר.

תוכני הערוץ

הערוץ משדר משחקי כדורגל רוסי כמו המשחק המרכזי בפרמייר ליג, משחקי גביע רוסיה בכדורגל, משחקי ליגת האלופות, הליגה האיטלקית, הליגה הצרפתית, הליגה הסקוטית, הליגה השווייצרית, הליגה האוסטרית והליגה האירופית.
בענף הכדורסל משדר הערוץ את ליגת VTB, הליגה האיטלקית, יורוליג ו-NBA. בנוסף משדר הערוץ את ליגת ההוקי הקונטיננטלית ואליפות העולם בהחלקה על הקרח כמו כן משודרים משחקים בינלאומיים של נבחרות שונות, תחרויות אתלטיקה, מרוצי הפורמולה 1, טורניר וימבלדון, NFL, MLB, גביע דייוויס, NHL ועוד מגוון ענפי ספורט שונים.

אתר האינטרנט של הערוץ

אתר ערוץ הספורט הוא אתר אינטרנט רוסי העוסק בתחומי הספורט והוא אחד מאתרי הספורט המובילים ברוסיה. באתר כתבות חדשותיות ודיווחים על ספורט בארץ ובעולם, כמו כן, מדורים שונים, על כדורגל רוסי ועולמי, הוקי קרח וכדורסל רוסי ועולמי. בנוסף מתפרסמים טורים וכתבות של פרשני ושדרני ערוצי הטלוויזיה של גוף השידור.
RUV

כללי

ערוץ הטלוויזיה של RUV פופולרי מאוד ברחבי איסלנד, לצד העובדה כי מדובר באחד מערוצי הטלוויזיה הבודדים המשדרים באיסלנד.
מטרת RUV, על פי אתר האינטרנט שלו, היא "להיות בחזית התקשורת האיסלנדית על ידי קביעת סדר יום מגוון ומורכב בהתאם למשימות RUV".
על פי החוק שנחקק ב-23 בינואר 2007, הפך התאגיד לחברה ציבורית מוגבלת. חקיקת החוק לוותה באי-שביעות רצון מצד האופוזיציה, שפעלה על מנת לעכב את הדיון בחוק, שנמשך כ-100 שעות. לבסוף אושר החוק.

טלוויזיה

ערוץ הטלוויזיה של RUV, שנקרא כשם תאגיד השידור האיסלנדי, החל לשדר ב-30 בספטמבר 1966. בתחילה, השידורים התקיימו אך ורק בימים רביעי ושישי, אך בהדרגה הם התרחבו ליתר השבוע, למעט יום חמישי, בו במשך שנים לא התקיימו שידורים, עד 1 באוקטובר 1987, לאחר שערוצי טלוויזיה נוספים החלו לשדר באיסלנד. בנוסף, במהלך כל חודש יולי הערוץ לא שידר, בשל יציאת כל עובדי מחלקת הטלוויזיה לחופשה בעת ובעונה אחת. רק בשנת 1983 החל הערוץ לשדר בחודש יולי. לאחר שהערוץ איבד את מונופול שידורי הטלוויזיה באיסלנד.
שידורי ניסיון בצבע החלו ב-1973 ובאופן קבוע ב-1976. החל מ-1 במרץ 1982, יכולים הצופים באיסלנד לצפות בחדשות מדי יום, וממאי 1986 הערוץ משדר שידורים חיים מיבשת אירופה, כגון האירוויזיון. כמה שנים לאחר מכן, ב-1991, נחנך שירות הטלטקסט של איסלנד.
עד שנת 2000, שידורי הטלוויזיה התקיימו רק במשך 8 שעות מדי יום, ואילו בסופי שבוע השידורים היו ארוכים יותר. מאז השידורים התארכו, אולם גם היום השידורים לא מתקיימים בכל שעות היממה, ובמהלך השעות בהן הערוץ לא משדר, משודר שידור חי של תחנת Rás 2.
קרל גרימברג

ילדותו ולימודיו

קרל גוסטב גרימברג נולד בגטבורג למורה יואל גרימברג ולאשתו, שרלוטה לבית אנדרסון.
בשנים 1893-1896 למד לתואר B.A במכללת גטבורג, אחר כך למד באוניברסיטת גטבורג היסטוריה ושפות סקנדינביות) וב-1902 סיים את התואר הראשון בפילוסופיה. בשנת 1903 סיים את הדוקטורט בפילוסופיה עם העבודהבתחום ההיסטוריה - "היחסים הדיפלומטיים בין שוודיה לפרוסיה בשנים 1808 - 1804".
הוא לימד היסטוריה בבתי הספר התיכונים Högre latinläroverket ‏ (1897-1901) ו- Göteborgs högre samskola (1903-1901) בגטבורג.
בגטבורג. אחר כך בשנים 1903-1904 היה מורה במדרשה לבנות ואלין בסטוקהולם וב-1908-1906 בבית הספר לונדסברג בוורמלנד.
בשנים 1906-1908 כיהן כמרצה להיסטוריה במכללת גטבורג, לאחר מכן באוניברסיטת אופסלה (1907-1908). בשנים 1908-1918 היה יועץ ספרותי של ההוצאה לאור "נורסטט ובניו".
גרימברג נודע במיוחד הודות לספר "היסטוריה של שוודיה" (במקור:גורלם המופלא של בני שוודיה) פורסם בשנים 1924-1913 בתשעה כרכים.
בשנים 1939-1932 פורסם כרך מלואים ואחרי מותו, בשנים 1963-1959 יצאה לאור מהדורה מתוקנת.
ספרים מקיפים אחרים על ההיסטוריה של שוודיה כתבו בזמנם גם מחברים כמו אנדרס פריקסל במאה ה-19 ובימינו הרמן לינדקוויסט, אך בשונה מהם, היה גרימברג היסטוריון מקצועי. ההיסטוריה של שוודיה שכתב, מבוססת על תעודות כתובות ומקורות רבים, כללה גם נושאים שלא נידונו אצל פריקסל, כמו תולדות הכרייה, החקלאות, מערכת החינוך וציד המכשפות. ספרו נחשב לנכס צאן ברזל של התרבות השוודית לדורותיה. ברוח התקופה, בהצגת העם השוודי, גבוריו והישגיו גישת המחבר הייתה אפולוגטית והוא נטה להציג באור שלילי יותר את היריבים הדנים או הרוסים.
גרימברג התחיל בשנת 1926 לכתוב היסטוריה של העולם ב-14 כרכים, מהם ששת הראשונים חוברו על ידו, בעוד הכרכים 7-10 נכתבו על ידי רגנר סבנסטרם, על בסיס רישומיו של גרימברג. החוזה שלו איפשר לגרימברג להיות אחד הסופרים השוודים הראשונים שיכלו להתקיים מכתיבה בלבד.
חלק מעמל הכתיבה עשה על סיפון סירת המפרש שלו, בה טייל, בין השאר, ברחבי הים התיכון.
אחרי שנת 1907 חיבר גרימברג גם ספרי לימוד להיסטוריה לבתי ספר יסודיים, גימנסיות ראליות ובתי ספר תיכון. 
ספרי לימוד אלה זכו להערצה רבה בקרב החוגים השמרניים, בעוד שחוגי השמאל ובראשם יילמאר ברנטין מתחו בקורת נוקבת עליהם על שביטאו גישה לאומנית מדי והאדרת מלחמות. העלאת סוגיית ספריו בפרלמנט השוודי לא פגעה כלל במוניטין החיובי של ההיסטוריון. עם זאת גרימברג ביקש לא להיות תלוי במפלגה פוליטית כלשהי והשתדל בהמשך להפחית בגוון הלאומני בכתיבתו וזכה להערכה רחבה עוד יותר בדעת הקהל.
כתב גרימברג יחד עם אמיל הילדברנד ספר בשני כרכים על "מקורות ההיסטוריה של שוודיה" (1912-1911)
"מלחמות השוודים" (עם הוגו אוגדרן, 1914) ו"היסטוריה קצרה של התעשייה השוודית" (1925),

חייו הפרטיים

גרימברג היה נשוי משנת 1919 לברונית אווה קרלסדוטיר ספארה (1982-1895),מוציאה לאור, בתם של קרל קרלסון ספארה ולילי לבית סייקרונה.
בשנים 1927-1925 בנה הזוג וילה ביישוב דיורסהולם, לפי תוכנית האדריכל קרל-אוטו הלסטרם.
קרל גרימברג הלך לעולמו בשנת 1941 והובא לקבורה בבית הקברות של דיורסהולם.
הצורה הנורמלית של חומסקי

שימושים

מעבר לחשיבות התאורטית שלו, נעשה שימוש בהמרה לצורה הנורמלית של חומסקי בכמה אלגוריתמים כעיבוד מקדים, לדוגמה אלגוריתם CYK .
כמו כן, לצורה הנורמלית של חומסקי יתרון בניתוח הכרעה של שפות. כאשר דקדוק מורכב בצורה הנורמלית של חומסקי, מילה בגודל  יכולה להיווצר על ידי לכל היותר  כללי גזירה (פרט למילה הריקה, שנגזרת מיד), ובצורה זו ניתן לבדוק האם שפה חסרת הקשר אינה שווה ל באמצעות מכונת טיורינג, על ידי הרצה של כל המילים בסדר Minlex למשך  כללי גזירה, וכך אם יש מילה שלא שייכת לשפה נמצא אותה תוך זמן סופי ונדחה.
יושב ראש מועצת הפדרציה של רוסיה

הליך בחירת יושב ראש והדחתו

יושב ראש מועצת הפדרציה נבחר על ידי חברי המועצה ועליו להיות מקרב חברי מועצת הפדרציה. הליך הבחירה מתבצע בהצבעה חשאית.
יושב ראש המועצה נבחר לאחר שקיבל יותר ממחצית מקולות חברי המועצה. אם הוגשו 3 מועמדים ואף אחד מהם לא השיג את הרוב הדרוש, נערך סיבוב שני בין 2 המועמדים שצברו את מירב הקולות.
יושב ראש המועצה מודח מתפקידו לאחר שמרבית חברי המועצה הצביעו בעד החלטה שכזו. החלטה בדבר הדחת היושב ראש יכולה להתקבל על ידי היושב ראש עצמו או קבוצת חברי מועצה שמספרם לא פחות מחמישית מכלל חברי המועצה.
מרים פוקס-ירושלמי

קריירה

פוקס-ירושלמי השתתפה בשתי אולימפיאדות. בשנת 1996 זכתה באולימפיאדת אטלנטה במדלית ארד בענף ה-K-1 סלאלום.
לפוקס-ירושלמי עשר מדליות באליפויות העולם של פדרציית הקאנו העולמית, מתוכן שמונה מדליות זהב (K-1: 1989, 1993; K-1 קבוצות: 1983, 1985, 1989, 1991, 1993, 1995) ושתי מדליות כסף (K-1: 1987; K-1 קבוצות: 1987).
כמו כן זכתה בגביע העולם במשך שלוש שנים רצופות בין 1989 ל-1991.

חייה האישיים

בעלה של פוקס-ירושלמי, ריצ'רד פוקס, התחרה בענף קיאק סלאלום עבור בריטניה ובהמשך הקריירה שלו אימן את נבחרת אוסטרליה באותו ענף. פוקס גם משמש כחבר מנהל של פדרציית הקאנו העולמית. ביתם של השניים, ג'סיקה פוקס, זכתה במדלית זהב בקיאק סלאלום K-1 לבנות באולימפיאדת הנוער 2010 בסינגפור. ג'סיקה נמנית עם הסגל של אוסטרליה לאולימפיאדת לונדון 2012.
זוהר נרנסט

זוהר נרנסט הוא מקור אור מיושן, המספק קרינה רציפה בטווח תת-אדום, לשימוש בספקטרוסקופיה.
המתקן פותח על ידי הכימאי חתן פרס נובל ולטר נרנסט. צורתה הייתה בדרך כלל גליל או שפופרת העשויים מתערובת של כמה תחמוצות מתכת. לדוגמה - תחמוצת זירקוניום (ZrO₂), תחמוצת איטריום (Y₂O₃) ותחמוצת ארביום (Er₂O₃) ביחס משקלי 3:7:90. המנורה חוממה באופן חשמלי לטמפרטורת העבודה, כ-2,000 מעלות צלזיוס. להתחלת החימום נדרש מקור חום חיצוני, כיוון שהחומר מבודד חשמלי בטמפרטורת החדר, ומוליכותו עולה רק בטמפרטורות גבוהות יותר. המתקן פולט את עיקר הקרינה באורכי גל של 2 עד 14 מיקרון.
מקור אור זה הוחלף על ידי מתקן דומה בשם גלובר (Globar), העשוי מסיליקון קרביד (SiC), ומפיץ קרינה בטווח הרצוי כבר בטמפרטורה של 1,100 מעלות צלזיוס. הגלו-בר אינו דורש מקור חום חיצוני, כיוון שהחומר מוליך חשמל בכל טמפרטורה. מקור זה גם מתאים יותר לשימוש במערכות ואקום.