google/wiki40b huggingface dataset:
ואריס דירי

קורות חיים

דירי נולדה לשבט נוודים באזור גַלְקַעְיוֹ (Galkacyo) בסומליה. בגיל 3 עברה תהליך של מילת נשים. בגיל 13 ברחה ממשפחתה שרצתה להשיאה לגבר מבוגר. היא הגיעה למוגדישו ומשם עברה ללונדון ועבדה כעוזרת בית אצל דודתה שהייתה אשת השגריר הסומלי בלונדון. לאחר חזרת משפחתה לסומליה, נשארה בלונדון והחלה לעבוד בניקיון בסניף של מקדונלד'ס.
בעת עבודתה במקדונלד'ס פגש בה צלם האופנה טרנס דונובן, שהציע לה לעבוד בדוגמנות. ב-1983 הוא צילם אותה ללוח השנה של פירלי. בעקבות עבודה זו היא החלה לעבוד עבור חברות אופנה כגון: שאנל, לוי'ס, לוריאל ורבלון. היא דגמנה בתצוגות אופנה בלונדון, במילנו, בניו יורק ובפריז, והופיעה גם על שעריהם של כתבי עת העוסקים באופנה כגון: Elle, גלאמור וווג. היא הופיעה גם בתפקיד קטן בסרט ג'יימס בונד 007 באזור מסוכן.
בשנת 1995 יצר ה-BBC סרט תיעודי שעסק בקריירה שלה כדוגמנית ונקרא "נוודת בניו יורק".
בשנת 1997, בעת ראיון למגזין האופנה "מארי קלייר", סיפרה דירי לראשונה על מילת הנשים שעברה בהיותה ילדה. הראיון התפרסם בכל העולם וזכה לכיסוי נרחב. בעקבות הראיון הפכה בשנת 1997 לשגרירת האו"ם בנושא המאבק נגד מילת נשים. 
בשנת 1998 כתבה את ספרה האוטוביוגרפי "פרח המדבר" (Desert Flower) שהוא פירוש שמה בסומלית. הספר הפך לרב מכר בינלאומי. באותה שנה ביקרה את אמה בסומליה. הספר תורגם לעברית בידי סיגל אדלר וראה אור בהוצאת דניאלה די נור ומודן בשנת 2010.
דירי פרסמה לאחר מכן מספר ספרים נוספים הכוללים את: "Desert Dawn" (שחר מדבר) שבו היא מתארת את מסעה לסומליה לביקור משפחתי שאירע 12 שנים לאחר פרוץ מלחמת האזרחים בסומליה, "Letter To My Mother" (מכתב לאמי), ו-"Desert Children" (ילדי מדבר) שיצא כחלק ממסע הפרסום האירופי נגד מילת נשים. 
בשנת 2005 קיבלה אזרחות אוסטרית, והיא גרה בווינה.
בשנת 2009 יצא סרט קולנוע "פרח מדבר" המבוסס על ספרה. את דמותה של דירי גילמה הדוגמנית האתיופית ליה קבדה. הסרט הוקרן בארצות רבות, בהן: צרפת, ספרד, ישראל, פולין ועוד. בינואר 2010 זכה הסרט במינכן בפרס הסרט הבווארי בקטגוריית הסרט הטוב ביותר. הסרט היה גם מועמד לפרס בפסטיבל הסרט הגרמני בקטגוריית הסרט הבולט של השנה. הסרט זכה לפרס הקהל בקטגוריית הסרט האירופאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של סן סבסטיאן.
בשנת 2010 מונתה על יד האיחוד האפריקאי כשגרירת שלום לשנה בנושא שלום וביטחון.
בנה אליק נולד בשנת 1997. הוא חי עם אביו בארצות הברית.
פיונגיאנג

היסטוריה

על פי המסורת הקוריאנית, העיר נוסדה בשנת 2333 לפני הספירה. בשנת 427 לספירה הפכה העיר לבירת קוריאה.

בירת קוריאה הצפונית

בשנת 1945, כאשר חולק חצי האי קוריאה לשתי מדינות, הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה (קוריאה הצפונית), והרפובליקה של קוריאה (קוריאה הדרומית), הוכרזה פיונגיאנג כבירת קוריאה הצפונית. במהלך מלחמת קוריאה ניזוקה העיר קשות. לאחר סיום המלחמה החלה תנופת שיקום בקוריאה הצפונית, ובמסגרתה נבנתה פיונגיאנג מחדש. נבנו בה בנייני ציבור ובתי דירות רבים, רחובות וכבישים רבים הורחבו, ופותחה תעשייה קלה. 
לאחר מלחמת קוריאה, שבמהלכה הושמדו חלקים נרחבים מהעיר, נבנתה העיר מחדש בסגנון בנייה קומוניסטי - עם שדרות רחבות, מונומנטים, ובניינים מונוליטיים.
שער התחייה

שער התחייה (רוסית: Воскресенские ворота) או השער האיוורי (Иверские ворота) הוא שער הקבוע בפינה הצפונית של הכיכר האדומה במוסקבה, והוא השער היחיד שנותר משערי האזור המסחרי של קיטאי-גורוד. השער מקשר בין הכיכר האדומה מדרום לכיכר מאנז' שמצפון לו, השוכן בפינה הצפונית של הקרמלין, והוא קבוע בין בניין המוזיאון ההיסטורי הממשלתי ממערב לבניין מוזיאון לנין ממזרח. בצידו הצפוני של השער ניצבת הקפלה האיוורית ובה מוצג העתקו של איקונין אם האלוהים האיוורית (Икона Божией Матери Иверская). לוח ארד ליד הקפלה מסמל את קילומטר אפס של מוסקבה ורוסיה כולה.
כאשר נבנו חומות האבן של קיטאי-גורוד ב-1535, הוקם שער האבן הראשון במקום. המבנה נבנה מחדש ב-1680 ומעל שני המעברים שבשער הוקמו שני מגדלים הנושאים גגות בצורת אוהל, בדומה למגדליה של חומת הקרמלין. איקונין המתאר את התחייה נקבע בשער בצידו הפונה אל הכיכר האדומה, וזה העניק לו את שמו. עד שנת 1731 שימשו המבנים שמעל לשער כחנות וכמטבעה, ולאחר מכן שימשו את בית הדפוס של אוניברסיטת מוסקבה.
האיקונין עושה הניסים של אם האלוהים האיוורית שוכן בקפלה הקטנה שמצפון לשער מאז שנת 1649. האיקונין המקורי נמצא במנזר איווירון הגאורגי בהר אתוס, ומכאן ההקשר לאיבריה הקווקזית והמקור לשמם החליפי של הקפלה ושל השער. על פניה של הבתולה נראית צלקת, ולפי המסורת דימם הפצע בעת אחד ממאבקי האיקונוקלאזם. קפלת העץ הוחלפה במבנה אבן בשנת 1781, ומעליה כיפה בצבע תכלת שבה משובצים כוכבים מוזהבים. על הכיפה ניצב פסל מלאך האוחז בצלב.
בשנת 1929 הועברה הקפלה מהמקום, והשער נהרס בשנת 1931 כדי לפתוח פתח עבור כלי רכב צבאיים כבדים שעשו את דרכם לכיכר האדומה בשעת מצעדים צבאיים. בין 1994 ל-1996 נבנו שני המבנים מחדש, והעתק חדש של האיקונין עושה הניסים הובא מהר אתוס.
ארץ הפלאות של אליס

עלילה

אליס (וירג'יניה דייוויס) מבקרת באולפני אנימציה, בהם מציגים לה האנימטורים (ובהם דיסני עצמו) איורים של סצינות מגוונות שמהם הם יוצרים אנימציה. בין הסצינות מוצג חתול רוקד לצד להקת חתולים שמנגנת; עכבר שמציק לחתול עד שהוא זז ממקומו; ותחרות איגרוף בין חתול לכלב, שבה קהל האנימטורים מעודד את הנצים.
באותו לילה חולמת אליס שהיא נוסעת ברכבת אל ארץ האנימציה, שם היא מתקבלת על השטיח האדום בתהלוכת מקבלי פנים, והופכת לדמות לייב אקשן. היא רוכבת על פיל ורוקדת עם דמויות האנימציה. במקביל בורחים האריות מגן החיות ורודפים אחריה, עד לעץ חלול ובהמשך לתוך מערה ומאורת ארנבים. לבסוף היא קופצת ממצוק - ואז מתעוררת מחלומה. אליס מספרת על החלום המוזר שלה לאמה, שהעירה אותה.
כאב (רומן)

תמצית העלילה

איריס עילם היא מנהלת בית ספר יסודי בירושלים, נשואה למיקי, איש מחשבים שאותו היא מכנה "מוקי". מיקי להוט אחר משחק שחמט עם המחשב, ותגובה אופיינית שלו לפניותיה של איריס אליו היא "לא עכשיו, אני באמצע". לזוג שני ילדים עלמה בת ה-21, שעברה להתגורר בתל אביב ועובדת שם כמלצרית, ועומר בן ה-17, תלמיד תיכון העסוק בבחינות הבגרות. עשר שנים קודם לכן איריס נפצעה קשה בעת שחלפה במכוניתה, לאחר שהביאה את הילדים לבית הספר, ליד אוטובוס שהתפוצץ בפיגוע התאבדות. 
בעת שפנתה למרפאת כאב לשם מציאת מרפא לכאביה פגשה שם את איתן רוזן, אהוב נעוריה שבגיל 17 ניתק כל קשר אתה, ובמשך השנים הפך לרופא מומחה לכאב. הפגישה המחודשת, לאחר קרוב לשלושים שנות ניתוק, מכניסה את איריס לסערת רגשות ולהתלבטות בין חידוש אהבת הנעורים, צעד שאיתן מושך אליו, לשמירת נישואיה למיקי. "איתן זה לא מאהב, הוא אהבת חיי", מתארת איריס את יחסה לאיתן. 
ללבטיה של איריס מצטרפת הדאגה לבתה, עלמה, עקב החשש שהשתעבדה למורה רוחני שהוא גם המעסיק שלה כמלצרית. מיקי מנסה תחילה לבטל את דאגתה, וכאשר היא מציעה שייסעו לתל אביב לביקור אצל הבת הוא מגיב: "אני לא אקום ואסע בגלל שמועה היסטרית". לאחר שבסופו של דבר הוא מסכים לנסיעה ונודעות לו עובדות אחדות, הופך גם הוא שותף לדאגה.
סיפורה ומחשבותיה של איריס נעים בין חייה עם מיקי, המתקשה להצטרף לדאגתה לעלמה, קשריה עם איתן, שאותם היא מסתירה ממיקי אך משתפת בהם חלקית את חברתה דפנה, עבודתה התובענית כמנהלת בית ספר יסודי והחלטתה לעבור לתל אביב כדי להציל את עלמה.
איריס חוזרת אל בתה בתל אביב, ומנקה ומסדרת את דירתה. היא פוגשת באקראי את סשה, תלמידהּ לשעבר, ושולחת אותו לבלוש אחר עלמה. כאשר הוא מדווח לה: "היא החליפה לשמלה קצרה והתאפרה כבד, היא יוצאת עכשיו מהמסעדה", היא נבהלת ורצה ברחוב בניסיון למצוא את עלמה. היא נתקלת בבליטה בכביש, נופלת ונחבלת. סשה מגיע לפתע, ומסייע לאיריס החבולה להגיע לדירתה של עלמה ולנוח שם. עלמה מגיעה לדירתה, וכעבור זמן מה מגיעים לשם גם מיקי ועומר, שמראה לאיריס את הצו הראשון שקיבל. מיקי מציג דף  שמצא על מכוניתה של איריס ובו כתוב "תחזרי אלי". עלמה אומרת שזו בטח טעות, אך איריס מתקנת, "זו לא טעות, זה סיפור ישן".

קטגוריית הספר

בסיסו של הספר, אהבתה של איריס לגבר שאינו בעלה, שימש חוט שדרה ברומנים רבים, ובהם "מאדאם בובארי" מאת גוסטב פלובר, "אנה קארנינה" מאת לב טולסטוי ו"שירה" מאת  ש"י עגנון. חוקר הספרות פרופ' בן-עמי פיינגולד הציג תת-קטגוריה של קטגוריה זו, שאותו כינה "מוטיב הזיווג הכפול" - סיטואציה שבה מתקיים זיווג בין איש לאישה  שסופו נישואין כדת, אלא שהוא בא במקום זיווג שנגזר מראש ונעשה ניסיון להתעלם ממנו. דוגמה עתיקה למוטיב זה הוא אגדת "חולדה ובור" הנרמזת בתלמוד, ועולה במחשבותיה של איריס: "בלב חרד היא נזכרת בסיפור התלמודי על הגבר שהפר את הבטחתו לשאת נערה שפגש בדרך, נשא אשה אחרת ואיבד את ילדיו במיתות משונות עד שחזר אליה. תמיד כשלימדה אותו חשבה על איתן, אבל באגדה המשיכה אותה נערה לחכות לו, גם אם נאלצה להעמיד פנים כי יצאה מדעתה כדי שלא ישיאוה לאחר, ואילו היא הקימה משפחה ועל כן ילדיה בסכנה, לא רק ילדיו שלו".
ממשק מוח-מחשב

ממשק מוח-מחשב (נקרא גם ממשק מוח-מכונה, BCI או BMI; מאנגלית: Brain–Computer Interface או Brain–Machine Interface) הוא ערוץ תקשורת ישיר בין מוח לבין התקן חיצוני.
ממשק-מוח מחשב משמש לעיתים קרובות למחקר, מיפוי, שיפור או תיקון של תפקודים קוגניטיבים, חושיים ומוטורים.
המחקר בנושא ממשק-מוח מחשב החל בשנות ה-70 באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס במימון הקרן הלאומית למדע בארצות הברית, ובהמשך גם על ידי DARPA. מאז, המחקר בתחום ממשק מוח-מחשב התמקד בעיקר בנוירופרוסתטיקה, במטרה לשקם שמיעה, ראייה, ותנועה. בגלל תכונת הפלסטיות של מערכת העצבים, אותות מהתותב המחובר יכולות לאחר תקופת ההסתגלות לשמש כמו חוש או ערוץ שליטה טבעי. לאחר שנים של ניסויים בבעלי חיים, התקן ראשון לשימוש בני אדם הופיע באמצע שנות ה-90.

בבעלי חיים

בשנת 1999 חוקרים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי פענחו אותות נוירונים ושחזרו מהם תמונות שנצפו על ידי חתולים.
החוקרים השתמשו במערך של אלקטרודות שחוברו לתלמוס של החתולים, והתמקדו ב-177 תאים במוח באזור גרעין הברך הצדי, אזור האחראי על פענוח אותות מהרשתית. מתוך האותות המוקלטים הצליחו החוקרים לשחזר סרטונים ניתנים לזיהוי של מה שהחתולים ראו.
מספר מעבדות הצליחו להפעיל התקנים תנועתיים על ידי אותות מוקלטים מקליפת המוח של עכברים וקופים. במאי 2008, מדענים מאוניברסיטת פיטסבורג הצליחו לגרום לקוף להפעיל יד רובוטית בכוח מחשבתו.
אר (מחוז)

היסטוריה

אר הוא אחד מ-83 המחוזות שנוצרו במהלך המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. הוא נוצר במהלך פירוק פרובינציית נורמנדי.
לאחר ניצחון אנגליה ופרוסיה בקרב ווטרלו, אר נכבש בידי כוחות פרוסים בין יוני 1815 לנובמבר 1818.
במהלך 1851, עת עלייתו לשלטון של נפוליאון השלישי, מחוז אר היה אחד המחוזות בהם הוכרז מצב חירום במטרה לעצור את ההתנגדות למשטר הפוסט-רפובליקני. פחות מ-100 ממתנגדי המשטר נתפסו באר.

גאוגרפיה

אר הוא חלק מחבל נורמנדי עילית והוא גובל במחוזות סן-מריטים, אואז, עמק האואז, איוולין, אר ולואר, אורן וקלבדוס.
אדם אפטרמן

פרופסור אדם אפטרמן הוא חוקר פילוסופיה יהודית, קבלה, מיסטיקה יהודית ופילוסופיה של ימי הביניים. אפטרמן משמש כראש החוג לפילוסופיה יהודית ותלמוד באוניברסיטת תל אביב.
אפטרמן הוא עמית מחקר בכיר במכון שלום הרטמן והוא שותף לפרופ' מנחם פיש בארגון הכנס האקדמי הבין דתי לתאולוגיה במכון.

מחקריו

אחד מנושאי מחקריו של אפטרמן הוא ההיתכנות של חוויות של איחוד מיסטי, דהיינו - התמזגות מלאה עם האל, במיסטיקה היהודית. רבים מן החוקרים המודרניים שוללים את קיומה של תופעה זו וטוענים שהמחשבה היהודית תמיד שימרה פער מסוים בין האל הבורא ובין האדם. לשיטת החוקרים הללו, פיתחה היהדות שפה מיוחדת המפשרת בין שני הצדדים – שפת ה״דבקות" שבמסגרתה המיסטיקאי אמנם מגיע למגע ואף לאינטגרציה עם האל אך לעולם לא לאיחוד מיסטי מלא. במחקריו יוצא אפטרמן נגד גישה זו וטוען כי גם המיסטיקנים היהודים פיתחו ועיצבו שיח מיסטי איחודי.
פיקסלים

עלילה

בשנת 1982 נערכת אליפות העולם במשחקי וידאו. סם ברנר, ויל "צ'ואי" קופר ולדלו למונסוף מתמודדים. ויל מומחה במשחק "claw" (מנוף שתופס פרסים). סם שמומחה במציאת דפוסי התנהגות במשחקים זוכה במשחקי גאלגה וסנטיפד ועולה לגמר מול אדי פלאנט, ילד שחצן רודף שמלות ואלוף הפקמן, ומפסיד לו בדונקי קונג, בו אין דפוסי התנהגות בשלבים מתקדמים. נאס"א שולחת קפסולת זמן אל החלל החיצון אשר כוללת תמונות ותרבויות של הזמן הזה על מנת לשמור על השקט בין החיים מחוץ לכדור הארץ, כולל סרטון התחרות. אולם חייזרים שהתעניינו במשחקי הווידאו של שנות ה-80 ראו במשחקים אלה קריאת תיגר וזממו לשלוט בכדור הארץ באמצעות פיקסלים של משחקי הווידאו ושלחו גרסאות ענקיות של משחקי וידאו כדי לכבוש את כדור הארץ. 
בעזרת משחק גאלגה החייזרים כבשו בסיס של חיל האוויר האמריקאי בגואם, ובעזרת משחק ארקנואיד את הטאג' מהאל בהודו. כעת זה 2:0 ויש רק עוד חיים אחד.
בהווה הנשיא וויליאם "צ'ואי" קופר (קווין ג'יימס) קורא לחברו הטוב, סם ברנר (אדם סנדלר) אשר עכשיו הפך למתקין כבלים והיה חבר של אשתו של וויליאם (ג'יין קרקובסקי). ביחד עם ולדלו הוא מאמן מחלקה שלמה של "אריות הים" במשחקי מחשב. אולם כאשר הזירה השלישית נקבעת, בהייד פארק בלונדון, מתברר שהחיילים לא מצליחים להתמודד עם הזחל מסנטיפד. סם, אלוף העולם במשחק הזה, לוקח לידיו רובה אנרגיה ועובר לבדו את השלב הראשון. ולדלו מצטרף אליו בשלב השני בו יש שני זחלים והם מנצחים.
הזירה הרביעית נבחרת ברחובות ניו יורק, רק שהפעם פקמן הוא הרע- המומחיות של אדי. צ'ואי נאלץ לחון את אדי מהכלא, ויחד עם ממציא הפקמן, פר' איוואטני, הארבעה ניגשים לאתגר עם מכוניות רפאים. אוונטי מנסה להרגיע את פאקמן אך הוא אוכל את ידו. אדי, ולדלו וסם מצליחים להרוג לפקמן מנת חיים אחת, אבל אז השנייה אוכלת את גרעין האנרגיה (שהופך את פאקמן לבלתי פגיע ל-10 שניות) והורסת לודלו את המכונית "פינקי". אדי מגיע במהירות חשודה והורס את מנת החיים השנייה. פאקמן השלישי נותר מול סם לבדו ומצליח לאכול את גרעין האנרגיה השני וסם בורח ממנו ברברס, תוך כדי שהוא סופר עד 10. מיד אחרי השנייה האחרונה פקמן פוגע במכונית שלו ומת. רק שאז מסתבר שאדי רימה, והחייזרים הכועסים פולשים.
צ'ואי בורח מהבית הלבן ותופס רעים עם עגורן, כפי שעשה בילדותו עם המשחק "claw". החבורה מתפצלת: אדי וולדלו נלחמים ברעים שפולשים בזמן שצ'ואי, ויולט וסם נכנסים לחללית האם ומתמודדים מול הבוס האחרון: דונקי קונג ברמת הקושי הגבוהה ביותר, ללא דפוסי התנהגות. מאט, הבן של ויולט, מספר לסם שאדי בכלל רימה בתחרות, לכן הוא בעצם אלוף העולם בדונקי קונג. סם מגיע לפסגה ומביס את הגורילה תוך כדי שהוא אומר שהוא מחכה לעשות זאת מאז 1982, מה ששולח את כל הדמויות חזרה לכוכבם. ולדלו מתחתן עם ליידי ליסה ממשחקי וידאו עליה פינטז 33 שנה ונולדים להם 5 קיוברט.
אורלי בן-גרטי

ביוגרפיה

בן-גרטי החלה לשחק בגיל חמש-עשרה, כשהופיעה בשנת 1992 בסרט הקולנוע של זאב רווח "טיפת מזל" לצד אריה מוסקונה וזהבה בן. ב־1994 השתתפה בתפקיד הראשי בסרטו של שמואל הספרי "שחור" לצד גילה אלמגור ורונית אלקבץ בדמותה הצעירה של רחל, דמותה של חנה אזולאי הספרי. הסרט זכה ב־6 פרסי אופיר והגיע למקום השני בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. בן-גרטי הייתה מועמדת לפרס אופיר על תפקידה. ב-1995 השתתפה בסרט "שחקנים" לצד שמואל סגל, אקי אבני ורמי הויברגר. ב־1997 השתתפה בסרטו של דורון צברי "הבחור של שולי" שזכה בפרס "הסרט הקצר הטוב ביותר" לצד אריה אליאס ואורי גבריאל. באותה שנה החלה להשתתף בסדרת הטלוויזיה של איתן פוקס "פלורנטין" לצד סמי הורי ואיילת זורר. ב-1999 שיחקה בתפקיד הראשי לצד אלברט אילוז ודפנה רכטר בסרט "צור הדסים". בן-גרטי הייתה מועמדת לפרס אופיר בקטגוריית שחקנית השנה על התפקיד שביצעה. בשנת 2000 גילמה את "מונה ליזה אזולאי" בסרטו של אייל חלפון "אתה חייב לעשות מזה סרט" המבוסס על סיפורים אמיתים. באותה שנה גם השתתפה בתפקיד הראשי בסרט של שמואל קלדרון "המפלס העליון" לצידו של שמואל קלדרון וריטה שוקרון.
בשנת 2002 הוציאה לרדיו ארבעה סינגלים "מטריד", "דוהה באוויר", "נסיכה" ו"ביני לביני". 
בשנת 2005 השתתפה בפרסומת הטלוויזיה לווינר מטעם המועצה להסדר ההימורים בספורט ולאחר מכן עברה להתגורר בלונדון על מנת לפתח את קריירת המוזיקה שלה.
אחמט ארנה

רעיון ועיצוב

ב-2004, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, הקצה מימון לבניית אצטדיון מרכזי על שם אחמט קדירוב. פיתוח רעיון הבנייה החל בשנת 2005.

בנייה

הבנייה החלה בשנת 2006 ונמשכה כחמש שנים ונערכה על פי תוכנית ייעוד פדרלית. באביב 2011 המרכיב העיקרי של מתחם הספורט נמסר לשימוש וכבר כלל אצטדיון עם 30 אלף מקומות. קומפלקס הספורט הפך לאחד המודרניים ביותר במונחים של פתרון אדריכלי ועיצוב בדרום רוסיה. העבודה נערכה על פי סטנדרטים של אופ"א ופיפ"א.

פתיחה

האצטדיון נפתח ב-11 במאי 2011 בטקס גדול שכלל מופיע לייזר שנטלו בו חלק אמנים רבים, נשיא צ'צ'ניה רמזן קדירוב וספורטאים שהוזמנו לאירוע כמו דייגו מראדונה, לואיס פיגו, פביאן ברטז, רובי פאולר ואחרים.
משחק הבכורה באצטדיון נערך ב-20 במאי 2011 במסגרת ליגת העל הרוסית בכדורגל כשטרק גרוזני אירחה את אנז'י מחצ'קלה וגברה עליה בתוצאה 1-0.
ב-7 באוגוסט 2011 במשחק שנערך בין טרק לספרטק מוסקבה, התאורה באצטדיון נכבתה לפתע בדקה ה-79. המשחק נעצר וחודש רק לאחר 50 דקות עם חידוש התאורה.
ב-1 ביוני 2013 המשחק אירח את משחק הגמר של הגביע הרוסי בכדורגל שבו צסק"א מוסקבה גברה על אנז'י מחצ'קלה בדו-קרב פנדלים.
האצטדיון הפך למתקן הספורט החשוב בצ'צ'ניה והוא כולל יציע מערבי A ובו 9,000 מושבים ויציע מזרחי B ובו 21,000 מושבים. האצטדיון גם מכיל אזור ישיבה לנכים והותקנה מערכת וידאו מקיפה הכוללת 432 מצלמות, תשעה מהן נשלטות מרחוק.
ראש ממשלת צרפת

מינוי

ראש הממשלה ממונה על ידי הנשיא של הרפובליקה, כאשר לאספה הלאומית יש סמכות לפזר הממשלה. לכן, כל מינוי של ראש ממשלה צריך לזכות בתמיכה רחבה של החברים באספה הלאומית דבר שמחייב לפעמים את הנשיא למנות פוליטיקאי ממפלגה יריבה.

בסיס חוקתי


לפי סעיף 21 בחוקה הצרפתית, ראש הממשלה הוא האחראי על תפקוד הממשלה, וממליץ לנשיא צרפת על מינוי שרי הממשלה השונים. בנוסף, הוא רשאי להעביר סמכויות לשריו.
טיגינה (כדורגל)

היסטוריה

המועדון, שהוקם בשנת 1950 הגיע לראשונה לליגה המולדבית הבכירה בעונת 1992, עם פירוק ברית המועצות אך ירד לליגת המשנה כבר לאחר עונה אחת. הקבוצה חזרה לליגה הבכירה בעונת 1996/97, אך שרדה רק שתי עונות וירדה שנית לליגה השנייה.
בעונת 2005/06 חזרה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת 2006/07 ובעונת 2009/10 הקבוצה הגיעה לשלב רבע גמר הגביע המולדובי.
בסוף עונת 2010/2011 ירדה הקבוצה לליגה המולדובית השנייה. בסוף עונת 2012/2013 ירדה הקבוצה לליגה המולדובית השלישית.
קידוד (זיכרון)

קִידּוּד הוא כלל תהליכי עיבוד המשפיעים על הכנסת מידע לתוך הזיכרון, כך שיוכל להישלף בעתיד.

מסלול קידוד המידע

הקידוד הופך את המידע החדש שמגיע מן העולם החיצוני, לייצוג מנטלי פנימי. בהתאם לכך, מסלול קידוד המידע הוא חלק מתהליך התפיסה. בתחילה גירויים הנקלטים מהסביבה מציפים את החושים באופן בלתי מאורגן ואקראי. המידע שנאסף בקולטני החישה הללו מועבר למוח דרך מערכת העצבים. לאחר מכן, אותו המידע שנקלט בחושים צריך לעבור תהליך רב-שלבי על מנת שישתמר בזיכרון. על כל שלב במסלול קידוד המידע אחראי מנגנון מתאים הפועל באופן ייחודי ומקודד את המידע באופן מסוים המשתנה משלב לשלב. בין הגורמים המשתנים כוללים רמת המודעות והשליטה על התהליך, אופן ייצוג המידע, קיבולת הפרטים ומשך הזמן שבו ניתן לשמרם.
קולטני החישה קולטים באופן מתמיד את אנרגיות הגירוי התואמות שלהם ומספקים כמויות עצומות של מידע אודות הסביבה.
מסלול קידוד המידע מתחיל מהזיכרון החושי, בו מידע שנקלט מהחושים נשמר באופן פסיבי ולא מודע לזמן קצר ביותר המאפשר לתהליכים קוגניטיביים לסנן את הפרטים החשובים מתוך שלל הגירויים מהסביבה. המידע הנבחר עובר באופן זמני לזיכרון לטווח קצר, המסוגל להכיל כשבע יחידות מידע בלבד. בהמשך המידע שהצליח לעבור התגבשות מאוחסן באופן קבוע ויציב בזיכרון לטווח ארוך המבוסס על משמעות.
אחד הגורמים המשפיעים על קידוד ושליפה של זיכרונות הוא הסכמה. הסכמה מתפקדת כמסגרת התייחסות, המאפשרת לאדם לארגן ולעבד את המידע הרב המתקבל מהסביבה באופן יעיל על סמך ניסיון העבר. באופן זה היא מסייעת לחשיבה האנושית להתגבר על צוואר הבקבוק של זיכרון העבודה ולהתמודד טוב יותר במצבים של היצף מידע. עם זאת, הסכמה מראה עמידות מפני נתונים הסותרים אותה ונוטה לעודד התנהגות שתוביל לאימות של נכונותה. כתוצאה מכך היא עלולה לגרום למצבים של נטאי מחשבתי או נבואות שמגשימות את עצמן.
בן סנוף

קורות חייו

סנוף נולד בצפת לנתן והילה, משפחה חילונית. בגיל 7 החל להיות אחד מסולני להקת "פרחי צפת" בניהולו של מאיר גבאי.
ב-1999, בגיל 14, הוציא סנוף את אלבומו הראשון, "בוקר של זריחה". באלבום בלט השיר "גן הכוכבים", שנכתב על ידי יואב גינאי והולחן על ידי צביקה פיק. אחרי צאת האלבום סנוף חזר בתשובה, החל ללמוד בישיבת "אורות האר"י" בעיר הולדתו ונטש את עולם המוזיקה.
ב-2009 שכנעו חותנו, חברון טרבלסי, לחזור ולשיר, והחליט להפיק עבורו אלבום. כשנה לאחר מכן הוציא סנוף את אלבומו השני, "הנה הוא בא", בהפקת יוגב סמינה. האלבום מכר כ-20,000 עותקים.
בשנת 2010 יצא אלבומו השלישי, "המסע".
בספטמבר 2016 הוציא סינגל בשם "חולשות אנושיות" עם גילי ארגוב. סנוף מלווה בשירתו זוגות לחופה. הוא שיתף פעולה עם מושיק עפיה, קובי פרץ ואחרים.
סנוף מתגורר בצפת, נשוי לרעות ואב לשלושה ילדים.
על פי העיתונאי שגיא בן נון, סנוף הכניס כ-2 מיליון שקלים בשנת 2010, מתוכם כ-1.5 מיליון בהופעות וחצי מיליון שקלים מהורדות של שירים.
שיריו של סנוף מאופיינים כשירי מוזיקה יהודית מקורית עם אוריינטציה למקורות ולשירה הישראלית. בחלק גדול מהשירים יש גם נגיעות ים תיכוניות.
בין מעבדי שיריו בולט תמיר צור. כמו כן כותב ומלחין עבורו איתי זילברשטיין. לאחרונה כותב עבורו גם יוסי גיספן. בין שיריו המפורסמים: "אם אשכחך ירושלים" ו"התנערי".
הקשת הגעשית של האנטילים הקטנים

הקשת הגעשית של האנטילים הקטנים היא קשת איים המהווה את הגבול המזרחי של הלוח הקריבי, לוח טקטוני השוכן מתחת לים הקריבי. הקשת היא תוצר טיפוסי של אזור הפחתה. הקרום האוקייני של הלוח הדרום-אמריקאי נע מערבה ועובר הפחתה בקצב של 2 ס"מ בשנה מתחת ללוח הקריבי. ההפחתה יצרה את קשת האיים של האנטילים הקטנים - שרשרת מתפתלת של איים געשיים שאורכה כ-850 קילומטרים, בין פוארטו ריקו לוונצואלה. רדיוס הקשת מוערך ב-450 קילומטרים. בחלקה הדרומי של הקשת, בין מרטיניק לגרנדה, כוללת קשת האיים שני טורים מקבילים קרובים של הרי געש, כשהטור המזרחי נבנה בתקופת האאוקן. ממרטיניק צפונה מתפצלים שני טורים של הרי געש. השלוחה המזרחית היא של הרי געש רדומים שנבנו מהאאוקן ועד אמצע אוליגוקן והיא עוברת דרך האי מארי גאלאנט ועד לאי סומבררו. השלוחה המערבית שעליה נמצא גם האי מונטסראט ממשיכה דרך הרי מצולה עד כ-100 קילומטרים צפונית מערבית לאי סאבא.
הקשת הגעשית כוללת שבעה עשר הרי געש פעילים. בין הרי הגעש הידועים השוכנים בקשת האיים של האנטילים הקטנים נמצאים: לה סופרייר (La Soufrière) בסנט וינסנט, לה סופרייר (La Soufrière) בגוואדלופ, סופרייר הילס במונטסראט, פלה במרטיניק, והפיטונס בסנט לוסיה. הר הגעש הדרומי ביותר הוא קיק אם ג'ני (Kick-'em-Jenny) הר הגעש תת-ימי כ-8 קילומטרים צפונית לאי גרנדה, הר הגעש הפעיל ביותר באנטילים הקטנים והיחיד שהוא תת-ימי.
הקרום הימי העובר הפחתה מתחת ללוח הקריבי מחולק לשלושה חלקים עיקריים הנבדלים בכיוונם ובנטייתם. מונטסראט למשל שוכן מעל החלק הצפוני. עובי הלוח הקריבי באזור זה הוא כ-30 קילומטרים ועובי הלוח המופחת הוא כ-130 קילומטרים. המגע ביניהם יוצר אזור בניוף בזווית נטייה שבין 50° ל-60°. האי מונטסראט הוא קצה עליון של מבנה געשי שקוטרו בבסיס בין 25 ל-30 קילומטרים והוא משתרע מעומק של 900-700 מטרים מתחת לפני הים ועד כקילומטר מעל פני הים (פסגת סופרייר הילס). משערים כי הר הגעש החל להיבנות במיוקן, כאשר הציר המרכזי של קשת האיים נדד מערבה, אם כי הסלעים העתיקים ביותר המצויים על פני השטח הם מהפליוקן (לפני כ-2.6 מיליון שנים), ורובם צעירים יותר, מתקופת הפליסטוקן.
גירי פסטל

גירי פסטל הם סוג של פסטל המיועד לציור ורישום. כמו מקלוני פסטל אחרים, הם מורכבים בעיקר מצבען וחומר מילוי, לרוב שילוב של שעווה, גומי ערבי, פחם, גיר, ולעיתים תוספות כבדות יותר, כגון חימר. אין הבדל מהותי במרכיבים בין גירי פסטל לפסטלים רכים, פרט למידת הרכות של המקלון, שהיא תוצר לוואי של היחס בין חומר המילוי לצבען. קרויים לעיתים פסטל יבש, פסטל קשה או גירי פוליכרומוס.

שימושים

גירי פסטל מאפשרים עבודה עדינה ומדויקת, בדומה לעפרונות פסטל. כמדיום קשה, הם פחות ניתנים לערבוב על פני הנייר לעומת פסטלי שמן או פסטל רך, ועל כן נוהגים להשתמש בהם בעיקר לרישום הדורש קווים מדויקים, או בשילוב עם פסטלים רכים. עם זאת, קיימים ציורים רבים העושים שימוש אך ורק בגירי פסטל, חלקם ביצירות אמנות חשובות. בציור בגירי פסטל יש צורך בגירים עצמם, גיר לבן ושחור, עפרונות לבנים ושחורים נטולי גרפיט, ולעיתים ממיס על מנת ליצור אפקטים נוזליים. מרבית גירי הפסטל מסיסים במים. גירי פסטל דורשים לרוב משטח מחוספס מעט יותר מפסטלים אחרים, כמו למשל נייר אקוורל או לוח עץ.

מקורות

גירי הפסטל הם גלגול מוקדם יחסית של הפסטל, והיו בשימוש כבר בימי הרנסאנס. לאונרדו דה וינצ'י תיעד אותם בכתביו כבר במאה ה-13, והם עברו גלגולים שונים לאורך המאות. איכות וכמות הפיגמנט השתנו, וכך גם חומרי המילוי. הגמישות של הגומי הערבי החליפה את הנוקשות של השעווה, מינוני הפחם והגיר התמעטו, ומתוך גיר הפסטל התפתח הפסטל הרך. במאה ה-20 צירפו שמן לתערובת וכך התפתחו פסטלי השמן.
לבנין הכרוב

תיאור

פרפר בינוני בעל מוטות כנפיים של כ-55 מ"מ. צבעו לבן וקצה הכנף הקדמית שחור. הנקבה גדולה מהזכר ולה שתי נקודות שחורות בולטות על הכנף הקדמית. צבע הכנף מצידה האחורי לבן ולעיתים ירקרק.

תפוצה

לבנין הכרוב נפוץ בכל האזור הפליארקטי (אירופה, צפון אפריקה ואסיה הממוזגת). בישראל הוא נפוץ בכל הארץ למעט המדבר הקיצוני בכל ימות השנה ואפשר לראותו גם בימי חורף חמימים.

מחזור חיים

הנקבה מטילה את הביצים (כ-230 ביצים לנקבה אחת) בקבוצות גדולות על הכרוב ומיני מצליבים נוספים וכן על כובע הנזיר (הרוצה לגדלו בגינות הנוי יכול לשתול את כובע הנזיר) והצלף. צבע הביצה צהוב. טמפרטורה שבין 15 ל-17 מעלות צלזיוס היא האופטימלית להטלת הביצים.
בקיעת הזחלים מתרחשת בין 3 ל-13 ימים, בהתאם לטמפרטורה. אם הטמפרטורה יורדת אל מתחת ל-10 מעלות או שהיא עולה מעל 26 מעלות - כל הביצים מתות.
הזחלים הבוקעים מהביצים צבעם צהוב-ירקרק וראשם כהה. לאחר בקיעתם מהביצה הזחלים אוכלים את קליפות הביצים הריקות ואחר כך מתחילים לכרסם בעלים. בימיהם הראשונים הם חיים יחד, ועם גדילתם הם מתפזרים על פני הצמח שעליו הם חיים. במקום שבו מצויים זחלים אפשר לראות עלים שלמים מכורסמים, עד שלא נותרו אלא העורקים בלבד. צבע הזחלים הגדולים הוא אפור-ירוק ועל צדיהם נקודות שחורות וקוים צהובים. צבע הראש שחור. זחלים רבים מותקפים על ידי הצרעה הטפילית ברקונאי הלבנין.
תקופת התפתחותם של הזחלים היא מ-12 ל-50 ימים, בהתאם לטמפרטורה, והם מתנשלים עד 5 פעמים. בהגיע הזחלים לגודל של כ-40 מ"מ הם מתגלמים על השיח או בקרבתו. הגולם צבעו צהוב-חום, ואורכו עד 24 מ"מ ורוחבו עד 6 מ"מ. תקופת ההתגלמות תלויה מאוד במזג האוויר (מעשרה ימים בקיץ ועד חודשיים-שלושה בחורף). בתום תקופת ההתגלמות יוצא מהגולם פרפר צעיר.
סטולין (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה סטולין 80,695 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 97.3% בלארוסים, 1.2% רוסים, ו-0.9% אוקראינים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (83.2%) ורוסית (14.7%).