google/wiki40b huggingface dataset:
אברהם אחי הגר"א

רבי אברהם אחי הגר"א (תפ"ב - תקס"ז), היה תלמיד חכם, מקובל ודרשן, מחבר ספר המוסר מעלות התורה שהודפס במהדורות רבות וזכה לפופולריות רבה.

תולדות חייו

נולד בשנת תפ"ב (1722) לרבי שלמה זלמן וטריינא, כשנתיים לאחר לידת אחיו, רבי אליהו, הגאון מווילנא. עוד בהיותו צעיר התמנה למגיד מישרים תחילה בעיר שקלוב בה התגוררו תלמידי חכמים מפורסמים, בהם רבים מתלמידיו של אחיו, ואחר כך בראגאלא אשר באזור ז'מוט שבצפון מערב ליטא (על שמה נקרא אברהם רגולר-ראגאלער). אחיו, הגר"א תיאר אותו כ"נשמה בלי גוף" מחמת ריחוקו מכל ענייני העולם הזה. 
בשנותיו האחרונות התגורר בעיר חדש (ניישטאט סוגינד) שם כיהן בנו, רבי אליהו, כאב בית דין. נפטר בז' בניסן תקס"ז (1807).

כתביו

רבי אברהם כתב חיבורים רבים, בהם פירוש למסכת מגילה על דרך הקבלה, פירוש על התורה, פירוש על סדר התפילה ועל הגדה של פסח; אולם כולם נשארו בכתב יד, מלבד פירוש למסכת אבות וספרו המפורסם "מעלות התורה" שהודפס לראשונה בשנת תקפ"ד 
(1824) על ידי נכדו, רבי צבי הירש, ומאז זכה למהדורות רבות.

מעלות התורה

הספר מעלות התורה, "קטן הכמות ורב האיכות", עוסק ב"גדולות ונוראות שבח תהלות מעלות התורה ולומדיה" ו"משובצים בו פנינים אמרות הגר"א". המחבר הביא מאמרי חז"ל רבים מהתלמוד, מדרשים ומספר הזוהר המדברים על מעלת התורה ויקרתה. הוא אף ציווה לבני משפחתו שיסיימו את הספר לפחות פעם אחת בחודש. 
החיבור הודפס במהדורות רבות, לעיתים בכריכה אחת עם ספרי מוסר נוספים. בשנת תר"מ (1880) הודפס הספר בירושלים בתוספת פירוש "אור תורה" מאת רבי יצחק אייזיק חבר תלמידו של רבי מנחם מנדל משקלוב.
בהקדמה מבאר המחבר את מטרת חיבורו. לדבריו הדרך המרכזית לעשיית תשובה היא על ידי לימוד תורה, ובפרט בזמן הזה שדרך התעניות והסיגופים מתאימה פחות לרוב הציבור. משום כך כתב את חיבורו שיש בו כדי להביא את הקורא ללימוד תורה, לתשובה ולהנהגות טובות וישרות.
"כל עיקר גדר התשובה והתחלתה הוא רק התורה שתתעלה... ובפרט בדורות הללו, שכל אריכות הגלות הוא מחמת ביטול תורה רחמנא ליצלן, ואין הגלויות מתכנסות אלא בזכות התורה... גם התורה מכפרת על הכל... שכל ענייני סיגופים ותעניות, המה לראשונים, אמנם האחרונים חלושי המזג, עיקר התשובה בחיזוק התורה כל היום... על כן אין לנו להתעורר אלא בתורה... ועוון ביטול תורה על כולנה, ואף מי שנגע יראת ה' בלבו ורצונו לעשות תשובה, עושה מן הטפל עיקר, היינו תעניות וסיגופים, ואינו חושש על העיקר היינו התורה. על כן הניפותי ידי בחיבור זה בדברים הללו, כי רצוני לבאר פה כפי שכלי, מעלות התורה, כפי הנמצא בכתובים, ובמאמרי חז"ל, בגמרא ובמדרשים, ומאמרי זוהר הקדוש... להעיר את הקורא מתרדמת הזמן, ולקרב לבו בדבקות התורה הקדושה, כדי שיבואו על ידי זה לתשובה שלמה, ולכל מעלות הרוממות, ולהנהגות טובות וישרות, ועל זה יסדתי ספרי זה, לעדת מי מנה".
קוואזי-חלקיק

בפיזיקה, קוואזי-חלקיק הוא תיאור תופעה מיקרוסקופית בה מערכת מורכבת כדוגמת מוצק מתנהגת כאילו הכילה חלקיקים הנעים בריק. לדוגמה, אלקטרון הנע במוליך למחצה ותנועתו מושפעת על ידי האינטראקציה שלו עם סביבתו המכילה אלקטרונים ופרוטונים. בקירוב, ניתן לתאר את תנועתו כתנועת אלקטרון עם מסה שונה הנע בריק. אלקטרון זה, לו מסה שונה נקרא "קוואזי-אלקטרון".
לא בכל המקרים תיאור זה מתאר בהכרח חלקיקים בעלי מסה; במקרים בהם מתארים פרמיונים כדוגמת אלקטרונים נהוג לקרוא להם קוואזי-חלקיקים. כאשר רוצים לתאר בוזונים כדוגמת פלזמונים או פונונים נהוג לסווג אותם כ"תנודה קולקטיבית" (Collective Oscillation).
Stronger (בריטני ספירס)

מידע

Stronger נכתב והופק על ידי מקס מרטין ורמי, ומדבר על מערכת יחסים שנגמרה, ועל כמה הזמרת 'חזקה יותר מאתמול' ומוכנה לעזוב. מעריצים רבים מחשיבים את "Stronger" כהמשך לשיר "...Baby One More Time", מכיוון שב"Baby", נאמרת השורה "הבדידות הורגת אותי", ואילו ב"Stronger", נאמרת השורה "הבדידות כבר לא הורגת אותי".

הקליפ

הקליפ לשיר צולם על ידי ג'וסף קהא וצולם בלוס אנג'לס. הקונספט של הקליפ, אשר הוצע על ידי ספירס עצמה, הראה את ספירס נוסעת למסיבה רק על-מנת לגלות שבן זוגה בוגד בה עם אישה אחרת. ספירס עוזבת אותו ואת המסיבה. בסצנה הבאה, נראית ספירס נוהגת ברכבה, כאשר בן זוגה נוסע מאחוריה. בסצנות האחרות, נראית ספירס רוקדת עם כיסא, בדומה לקליפים של ג'נט ג'קסון "The Pleasure Principle" ו"Miss You Much".
השיר זיכה את ספירס בשתי מועמדויות. האחת הייתה בטקס פרסי הילדים של ערוץ ניקלודאון, בקטגוריה "Choice Single", ובטקס פרסי הווידאו של ערוץ MTV לשנת 2001, בקטגוריה "Best Pop Video". ספירס לא זכתה באף אחד מהפרסים.
מערות אורנית

מערות אורנית הן מכלול של מערות גדולות במערב הכרמל, מערות המסה (קרסט) שאורכן כמה עשרות מטרים והן כוללות אולמות רחבים ומחילות.
המערות נמצאות בנחל גלים, בשולי העיר טירת כרמל, כקילומטר וחצי דרום מזרחית מהשטח הבנוי. המערות נקראות בשם הנחל שבו הן נמצאות (נחל אורנית), בגדתו הצפונית.
הפתח הצפון מזרחי של המערות, שהוא הפתח הגבוה מוביל לאולם גדול וממנו יוצא מסדרון גבוה המתפצל לשתי קומות. בשתי הקומות יש חלונות טבעיים שמהן נשקף נוף לצפון ולמערב.
המערות נסקרו על ידי יעקב עולמי, שגילה קטעי ברקציה עם כלי צור ושברי עצמות מלוכדים. הכלים שייכים לתרבות המוסטרית של תקופה הפלאוליתית התיכונה, וכן נמצאו כלים השייכים לתקופה הכלקוליתית.
בנוסף, בכמה מחדרי המערות קיימים מכתשים וספלולים חצובים בסלע, ללא שרידים ארכאולוגיים אחרים שהשתמרו. לפי צורת הספלולים ייתכן שהם שייכים לראשית התקופה הנאוליתית הקדם-קירמית כ-11,000 שנים לפני זמננו.
מערות אלו הן אתר מקלט חשוב לעטלפי חרקים שהם בע"ח מוגנים, ולכן הכניסה לתוכן אסורה בחודשים אוקטובר עד מרץ, תקופת תרדמת החורף של העטלפים.
קיים שביל המוביל את המבקרים מטירת הכרמל אל המערות, וממשיך משם אל נחל ספונים.
נחל אורנית- המסלול באורך 3 קילומטר בכרמל, ראשיתו של הנחל כ-2.5 קילומטר מדרום מזרח לטירת הכרמל, משם הוא יורד לכיוון צפון מערב ומתחבר אל נחל גלים- כחצי קילומטר ממזרח לטירת הכרמל.
איוואן איליץ'

חייו

איליץ' נולד בעיר וינה לאב קרואטי ואם יהודיה. הוא למד היסטולוגיה וקריסטלוגרפיה באוניברסיטת פירנצה.
משנת 1942 עד שנת 1946, למד איליץ' תאולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית בקריית הוותיקן. את עבודת הדוקטורט שלו כתב על ההיסטוריון ארנולד טוינבי. בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוא ביקש להתמנות לעוזר הכומר הקהילתי בעיר ניו יורק. ב-1956 מונה להיות סגן הרקטור באוניברסיטת פוארטו ריקו, שם פגש את אוורט ו' רימר, והשניים החלו לנתח את התפקיד של עצמם כמנהיגים חינוכיים.
בשנת 1961 ייסד איליץ' בקורנאבאקה שבמקסיקו את המרכז הבין-תרבותי לתיעוד, מרכז מחקר שהציע קורסים בלימוד שפות למיסיונרים מצפון אמריקה. מטרתו של איליץ' הייתה להתעמת עם העובדה שהוותיקן לקח חלק בפיתוח של העולם השלישי. איליץ' האמין שיש לראות את העולם השלישי ואת חוסר הפיתוח שלו כמושא לקנאה. הוא הסתכל בחוסר אמון על הרחמים הליברליים ועל היהירות השמרנית שהניעו את גל ההתפתחות התעשייתית העולמית. הוא ראה את השליחים של העולם המערבי לעולם השלישי כסוג של הגמוניה תעשייתית, וככזאת, כפעולה של "מלחמה על הקיום". הוא שאף ללמד את המיסיונרים שנשלחו על ידי הכנסייה לזהות את עצמם כתיירים ואורחים של המדינה המארחת.
לאחר 10 שנים, הניתוח הביקורתי של המרכז על הפעולות המוסדיות של הכנסייה הביא את המרכז לכדי עימות עם הוותיקן, ואיליץ' הוזמן לרומא לתשאול. בשנת 1976, ככל הנראה עקב דאגתו מזרם האקדמאים הרשמיים ותופעות הלוואי האפשריות של "ההתמסדות" של המרכז עצמו, סגר איליץ' את המרכז, בהסכמת חברי המרכז. מספר חברים המשיכו בלימוד שפות בקורנאבאקה, וחלק מקורסים אלו עדיין קיימים. איליץ' עצמו התפטר מתפקידו ככומר כבר בסוף שנות ה-60.
החל משנות ה-80 של המאה ה-20, טייל איליץ' רבות, וחילק את זמנו בעיקר בין ארצות הברית, מקסיקו, וגרמניה. בין היתר, לימד פילוסופיה באוניברסיטת ברמן.
בשנותיו המאוחרות סבל איליץ' מגידול סרטני בפניו, ובהתאם לביקורתו על הרפואה המקצוענית, הוא טיפל במחלה בשיטות מסורתיות. הוא עישן אופיום באופן קבוע על מנת להקל על כאביו. בשלב מוקדם, הוא התייעץ עם רופא בנוגע להסרת הגידול, אך נאמר לו שישנו סיכון רב מדי שיאבד את כושר הדיבור שלו, ולכן החליט להימנע מהסרתו.
אדם פרגוסון

חייו

פרגוסון נולד על הגבול שבין סקוטלנד השפלתית וההררית (ה"היילנדס"), והתחנך באוניברסיטאות סנט אנדרוז ואדינבורו. שירת ביחידה הסקוטית "המשמר השחור" ככוהן דת צבאי, והשתתף במלחמת הירושה האוסטרית. בשנת 1759 התמנה לפרופסור לפילוסופיה של הטבע באוניברסיטת אדינבורו, וכעבור כמה שנים קיבל את הקתדרה לפילוסופיה של המוסר. 
השתתף במשלחת בריטית אשר נשלחה בניסיון לפייס את המורדים האמריקאים בעת מלחמת העצמאות האמריקאית ב-1776.
ספריו עוררו עניין רב בבריטניה ותורגמו למספר לשונות אירופיות, ורעיונותיו קנו להם אחיזה בקרב הוגים ובציבור הרחב בארצות הברית, צרפת, איטליה, ובעיקר בגרמניה במאות השמונה-עשרה והתשע-עשרה. בין השאר ניכרת השפעתו על הפילוסופים גוטהולד אפרים לסינג וגיאורג וילהלם פרידריך הגל. גם וולטר ופרידריך שילר רחשו לו הערכה רבה.

רעיונותיו

פרגוסון התעניין בתולדותיה של החברה האנושית למן ראשיותיה המוקדמות. ניתוחיו ההשוואתיים בין "פראים" בני זמנו, למשל בין ילידי צפון אמריקה לבין "ברברים" ו"אומות מודרניות", נחשבים למניחי יסודות של מדעי החברה, בעיקר הסוציולוגיה והאנתרופולוגיה. בין השאר ניתח את עלייתן של האמנות והספרות. מקוריותו ניכרת בסירובו לקבל את התפיסה הליניארית של הקידמה האנושית, כפי שרווחה בעידן הנאורות (אצל וולטר, למשל). אך חרף הכבוד שרחש ל"פראים" הקדמונים ולמקביליהם בעולם החדש בעידן המודרני, ולמרות שסבר שלאדם המודרני יש מה ללמוד מהם, לא שעה אל הרומנטיזציה של "הפרא האציל" נוסח ז'אן-ז'אק רוסו. 
חשיבתו הפוליטית של פרגוסון מעוררת כיום עניין, בשל היותו הרפובליקאי ביותר מקרב הוגי הנאורות הסקוטית. פירוש הדבר הוא שפרגוסון אמנם השתתף בפריצת-הדרך של מחשבת הכלכלה המדינית המודרנית, לצד דייוויד יום ואדם סמית, וסייע בניסוח הרעיונות היסודיים של אסכולה זו; אך מאידך עמד על חשיבותה של אזרחות פעילה, נוסח הרפובליקה הרומית, וטען בלהט שהאדם נועד להגן על קהילתו ולהשתתף בחיים הפוליטיים. אין די בהתמקצעות ובהשתתפות בחיי הכלכלה והשוק, לטענת פרגוסון; השוק מעודד "הפרדת מקצועות", התמחות צרה, ואילו החיים הפוליטיים הם שמפעילים את אישיות האדם במלואה, ומקיימים את האדם במעגל הציבורי כיצור מוסרי, בעל תושיה וכוח יצירה.
קרל פון פלאנצר באלטין

קריירה מוקדמת

קרל באלטין רכש את השכלתו באקדמיות הצבאיות במאריבור ובאייזנשטאדט ובהמשך הוסמך כקצין רגלים באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בוינר נוישטאדט. בין 1878 ל-1880 למד בבית הספר לפיקוד ומטה בווינה והוצב לתפקידי הדרכה במקום. ב-1903 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד החטיבה האוסטרו-הונגרית ה-32 וב-1907 התמנה למפקד הדיוויזיה ה-4 שהוצבה בברנו. לאחר תפקיד מטה נוסף החליט באלטין לפרוש מהשירות הצבאי.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוחזר לשירות פעיל ומונה למפקד פלגת ארמייה שהוצבה בחזית המזרחית ונטל חלק בקרבות במסגרת מתקפת גורליצה-טרנוב. בהמשך הפך הכוח שבפיקודו לארמייה השביעית שלחמה במתקפת ברוסילוב, נחלה תבוסה מידי הכוחות הרוסים ונאלצה לבצע נסיגה רחבה. הפיקוד הגרמני מתח ביקורת נוקבת על תפקודו של באלטין והוא נאלץ לסיים את תפקידו ובנובמבר 1916 הודיע על פרישה מהצבא מטעמי בריאות. במרץ 1917 העניק לו קרל הראשון, קיסר אוסטריה את דרגת הגנרל-אוברסט והוא שוכנע לחזור ולשרת בצבא. ביולי 1918 הודח מפקד הקורפוס ה-19 באלבניה לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף ובאלטין התמנה במקומו. בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בחזית המקדונית בפיקודו של הגנרל לואי פראנשה ד'אספרה במתקפת בזק לאורך עמק הווארדאר.
לאחר התמוטטות הארמייה הבולגרית הראשונה, התקדמו במהירות הכוחות הסרבים והצרפתים מחד והקורפוס ה-16 האיטלקי מאידך לתוך אלבניה. הקורפוס ה-19 האוסטרו-הונגרי שסבל מאחוזים גבוהים של מלריה לא עמד במתקפה, הוכה ופתח בנסיגה מהירה לכוון מונטנגרו. באלטין הפעיל את מלוא השפעתו על כוחותיו והצליח להסיג אותם באופן מאורגן עד לגזרת מפרץ קוטור. ב-3 בנובמבר נכנע באלטין בראש כוחותיו לכוחות מדינות ההסכמה ופרש משירות צבאי. קרל באלטין הלך לעולמו בווינה ב-8 באפריל 1925 והוא בן 70 שנים.
תראקית

תראקית היא שפה הודו אירופית אשר דוברה בעבר באזור תראקיה שבבלקן. השפה התראקית היא שפה שנכחדה. כמו שפות רבות שנכחדו, אין הרבה ספרות וקטעים כתובים משפה זו אך ישנם מספר מילים בשפה התראקית בשמות נהרות ומקומות באזור תראקיה וכן מספר מילים בתראקית חדרו לשפות הקרובות וכן הן מופיעות על מטבעות ומבנים של התקופה ההיא.

גאוגרפיה

תראקית דוברה באזורים שבהם שוכנות היום המדינות: בולגריה, רומניה, מולדובה, מקדוניה, חלקים מסרביה והונגריה, צפון יוון וצפון-מערב טורקיה.

שיוך משפחתי

בעבר נחשבה השפה התראקית לענף בפני עצמו במשפחת השפות ההודו אירופיות. כיום ישנם מדענים המוצאים קשר בין שפה זו לשפה הדאקית, לשפה המקדונית העתיקה ולשפה הפריגית. בעבר היו חוקרים אשר מצאו קשר בין שפה זו לשפות האיליריות ולארמנית.

קשר לאלבנית

כיום ישנם מספר חוקרים המאמינים כי ישנו קשר בין השפה האלבנית לבין התראקית. לפי מחקרים שנעשו קיים קשר בין השפות, ויש הממקמים את השפות הללו תחת אותו הענף במשפחת השפות ההודו אירופיות. מכיוון שמאז הימים, שבהם דוברה השפה התראקית, עברה השפה האלבנית שינויים רבים, הקשר בין שפות אלו אינו קל להוכחה. כמו כן יש המוצאים קשר בין שתי שפות אלו גם לשפה הרומנית.

קשר לשפות הבלטיות והשפות הסלאביות

בשנות ה-80 ושנות ה-90 נעשו מחקרים רבים שהעלו קשר כזה או אחר בין התראקית לשפות הבלטו-סלאביות. יש הטוענים כי השפה היא שפה דרום בלטית ויש הטוענים כי כל יושבי הבלקן היו בעבר דוברי שפות סלאביות כולל דוברי האלבנית וכן דוברי הפריגית והתראקית.
She Will Be Loved

הקליפ

בקליפ לשיר "she will be loved" מתואר "סיפור אהבה" שבמרכזו נמצאת ילדה למשפחה עשירה ובן זוגה (אדם לוין) שלכאורה מנהלים מערכת יחסים בריאה ואוהבת. מערכת היחסים שלהם מתנגשת עם מערכת היחסים של אמה של הילדה (קלי פרסטון), ובעלה העשיר, הקר והמכה. החבר של הילדה מתחיל לפתח רגשות עבור אמה שבאופן קבוע נדחית ומנוכרת על ידי בעלה, ובבירור, האם מחפשת אהבה ונחמה מצד החבר של בתה גם כן. במהלך הקליפ, ניתן לראות את החבר מתלבט לבחור בין האם לבת בעוד שהוא אוהב את שתיהן.
בסיום השיר, האם עדיין לא מקבלת יחס רומנטי מבעלה הקר, בעוד שהיא רואה את הזוג הצעיר מאושר ומאוהב ורצה בבכי. החבר רץ בעקבותיה כדי לנחם אותה, וכשהם כמעט מנשקים, השיר מלווה בטוויסט. הבת רצה בעקבות החבר שלה ורואה אותו ואת אמא שלה עומדים להתנשק. כאן מתברר שהשיר מדבר על הבת ולא על האם.
קשישטוף מונצ'ינסקי

קריירת מועדונים

מונצ'ינסקי גדל במחלקת הנוער של ויסלה קרקוב, ועלה לסגל הקבוצה הבכירה בעונת 2007-2008. הוא כבש את שערו הראשון בכדורגל מקצועני ב-28 בנובמבר 2007, במשחק גביע הליגה הפולנית מול גורניק זאבז'ה. ב-2 בדצמבר 2007, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפולנית, גם במשחק מול גורניק זאבז'ה. בסיום עונת הבכורה שלו, היה שותף מונצ'ינסקי ב-8 משחקי ליגה וזכה עם קבוצתו באליפות פולין. בין השנים 2009-2011, הושאל פעמיים לקבוצת ל.ק.ס לודז', כאשר בעונת 2010-2011, זכה עם לודז' בליגת  המשנה. באוגוסט 2011, חתם על חוזה לשנתיים בקבוצת גורניק זאבז'ה. ב-8 בינואר 2014, עזב לראשונה בקריירה את פולין, לאחר שחתם במועדון הכדורגל הסיני גוויג'ואו ז'נחה. בתום עונה אחת בלבד, בה זכה בהסופר קאפ הסיני, שב מונצ'ינסקי לפולין, כאשר חתם במועדון נעוריו ויסלה קרקוב. ב-7 ביולי 2017 חתם לשנתיים בלגיה ורשה.

קריירה בינלאומית

מונצ'ינסקי ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת פולין ב-15 בנובמבר 2013, לאחר שעלה כמחליף לתומאש יודלוביץ בדקה ה-76 במשחק ידידות מול סלובקיה. ב-14 באוקטובר 2014, כבש מונצ'ינסקי את שערו הראשון עבור נבחרתו, כאשר הבקיע בדקה ה-11 את שער יתרון ה-1-0 מול סקוטלנד במסגרת מוקדמות יורו 2016. מונצ'ינסקי נכלל על סגל הנבחרת הפולנית לטורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת.
הדס עפרת

ביוגרפיה

עפרת נולד בתל אביב בשם הדס פרידלנדר, אחיו של גדעון עפרת. בשנת 1974 סיים לימודי ספרות כללית ופילוסופיה בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. ובשנת 1986 סיים לימודי התמחות בתיאטרון נו ובגילוף מסכות באוניברסיטת אוסקה ביפן. בשנת 2016 סיים תואר שני (MSc) בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון. התזה שלו עסקה בהתערבות אמנותית במרחב הציבורי כפוטנציאל של התחדשות אורבנית.
בין השנים 1979–1983 לימד בסדנת בובות בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1986–2006 לימד עיצוב במה, בובות ומסכות בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים, ובין השנים 2000–2002 לימד עיצוב במה בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטה העברית. משנת 2010 מלמד בובנאות ותיאטרון חזותי בבית הספר לתיאטרון בובות בחולון. בין השנים 2014–2016 לימד סצנוגרפיה ומרחב פעולה באקדמיה למוזיקה ומחול בירושלים ובטכניון, חיפה.
בירושלים ייסד את קבוצת התיאטרון הניסיוני "הקופסה" והיה שותף להקמת בשנת 1980 את תיאטרון הקרון ומנהלו הראשון, בשני התיאטרונים ביים כ-30 הצגות. בנוסף, ייסד את בית הספר לתיאטרון חזותי והיה מנהלו בין השנים 1986–1993.
בשנת 1984 הקים את ארגון אונימ"ה בישראל ועמד בראשו בעשור הראשון לפעילותו. בין השנים 1986–1990 היה מנהלו של הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרוני בובות בירושלים. בשנת 1996 היה המנהל האמנותי של פנומנה, הפסטיבל הבינלאומי למופעי בובות ותיאטרון חזותי.
בשנים 1998–2003 היה מנכ"ל הזירה הבין-תחומית ובשנת 2008–2011 כיהן כיושב ראש. בשנים 2015-2008 מכהן כיו"ר ארטים, צוות אמנות בין תחומי שהקים את ספריית גן לוינסקי לקהילות זרות בתל אביב.
אופוסום המים

מאפיינים

האופוסום חי בטבע באמריקה ממקסיקו, דרך מרכז ודרום אמריקה עד לצפון ארגנטינה. הוא חי במקווי מים שונים אבל ביום הוא נח במאורות ליד הגדה.
זהו אופוסום קטן שאורכו 27-32 ס"מ ומשקלו 600-800 גרם. הוא מפוספס בשחור על פרווה אפורה (שדוחה מים) והבטן לבנה. הזנב הארוך חסר שיער והידיים הארוכות והוורודות בעלי קרום שחייה. החוטם והאוזניים קצרות והפה מכיל שיניים חדות. יש לו זיפי שפם העוזרים לו לחוש בתנועה מעל ומתחת למים.
האופוסום הוא צייד לילי הניזון מדגים, סרטנים, צפרדעים וטרף דומה מתוך המים. ביום הוא ישן במחילתו. 
הנקבות מגדלות 1-5 גורים ומגדלת אותם בכיסה. הכיס יכול להיסגר מתחת למים ואחרי חודש מהלידה הם מתנתקים מהפטמות של האם אך עדיין שוהים איתה עד לגיל שנה.
לאופוסום הקטן טורפים רבים,  כשהעיקרי ביניהם הוא האוצלוט היכול לצוד אופוסום במחילתו.
האוניברסיטה הלאומית של סינגפור

היסטוריה

בספטמבר 1904 התקבלה יוזמה מקומית להקים מכללה מקומית לרפואה. בשנת 1912 קיבל בית הספר לרפואה תרומה של 120 אלף דולר מקרן על שמו של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת. בשנת 1928 הוקם בית ספר למדעי החברה ואמנויות. בשנת 1949 התאחדו שני המוסדות לכדי מוסד אחד כדי לספק את הצרכים להשכלה גבוהה של פדרציית מלאיה וסינגפור. הצמיחה המהירה של המוסד גרמה להקמת קמפוס בסינגפור וקמפוס בקואלה לומפור. הקמפוס בסינגפור הוכרז כאוניברסיטה הלאומית בשנת 1962. אוניברסיטה זו אוחדה עם אוניברסיטה נוספת בשנת 1980.
פייר מונטה

לימודים

מונטה למד נגינה בכינור מגיל שש ונכנס לקונסרבטואר של פריז בגיל תשע. בגיל שתים-עשרה ארגן מונטה וניצח על  תזמורת קטנה של תלמידי הקונסרבטואר, ללוות את קורטו בביצוע קונצ'רטי בפריז ובסביבותיה.  הוא היה לכנר מוכשר, מצליח דיו לחלוק בפרס הקונסרבטואר לכינור בשנת 1896 עם ז'אק טיבו. בין מוריו היו ז'יל גארסין ואנרי ברתלייה (כינור), שארל לנפווה (קונטרפונקט והלחנה) ואלבר לביניאק (הרמוניה ותאוריה). בין חבריו ללימודי כינור היו ג'ורג'ה אנסקו, קרל פלש, פריץ קרייזלר וז'אק טיבו. בין תלמידי הפסנתר באותן שנים היה אלפרד קורטו, שעמו קשר ידידות לכל ימי חייו אחר כך עבר לויולה וניגן באופרה קומיק, שם היה ויולן ראשון בביצוע הבכורה של האופרה פליאס ומליסנד מאת קלוד דביסי, בשנת 1890, ובתזמורת קולון שם כיהן מ-1894 כעוזר למנצח.  מ-1889 עד 1892, בעודו סטודנט, ניגן בתזמורת הפולי ברז'ה. לאחר זמן אמר לג'ורג' גרשווין, שחוש הקצב שלו התגבש תוך כדי הניסיון שצבר בנגינת מוזיקת מחול פופולרית במועדון.   
בשנת 1911, לאחר שצבר מעט ניסיון בניצוח בדייפ, היה מונטה למנצח להקת הבלט של סרגיי דיאגילב, הבלט רוס. בתפקידו זה ניצח על הצגות הבכורה של הבאלטים של איגור סטרווינסקי, פטרושקה בשנת 1911 ופולחן האביב בשנת 1913, וכן על דפניס וכלואה של מוריס רוול. תקופה זו קבעה את מהלך הקריירה שלו, ולמשך כל חייו נודע בייחוד בפרשנותו למוזיקה רוסית וצרפתית.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גויס מונטה לשירות צבאי, אך שוחרר בשנת 1916 ונסע לארצות הברית, שם לקח לידיו את הרפרטואר הצרפתי במטרופוליטן אופרה בניו יורק משנת 1917 עד 1919. הוא ניצח גם על הבכורה האמריקאית של תרנגול הזהב מאת ניקולאי רימסקי-קורסקוב במטרופוליטן.
לאחר מכן עבר לתזמורת הסימפונית של בוסטון (1919 - 1924). השפעתו על צליל האנסמבל הבוסטוני הייתה ניכרת והוא הצליח לעצב את התזמורת לשביעות רצונו לאחר ששביתה הביאה לעזיבתם של שלושים מן הנגנים. כמו כן הביא מספר יצירות חדשות לבוסטון, בעיקר יצירות משל מלחינים צרפתים. 
בשנת 1924 החל מונטה בקשר עם תזמורת הקונצרטחבאו באמסטרדם, שם עבד לצד וילם מנגלברג. בשנת 1929 ייסד את התזמורת הסימפונית של פריז, שעליה ניצח עד 1935. בשנת ייסוד התזמורת, ניצח עליה בביצוע הבכורה לסימפוניה השלישית של סרגיי פרוקופייב. 
בשלב זה חזר מונטה לארצות הברית ועבד עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו משנת 1935 עד 1952. בשנת 1943 הקים בית ספר לניצוח בהנקוק, מיין, שם גרה בילדותה אשתו, דוריס הודג'קינס מונטה ושם התגורר מונטה עצמו. בבית ספר זה לימד מאורות עתידיים כמו אנדרה פרווין, נוויל מרינר ודייוויד זינמן. ב-1946 היה לאזרח ארצות הברית. 
מונטה הקליט במהלך חייו מספר רב של תקליטים, שרובם זכו לביקורת חיובית ולהתפעלות. הוא עצמו, לעומת זאת, טען שאיננו סובל אותם באמרו, שהם חסרים את הספונטניות של ביצועים חיים.
בין השנים 1961 ל-1964 היה מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון. הוא מת בהנקוק, מיין, בשנת 1964.
פייר מונטה היה אביו של החלילן והמנצח קלוד מונטה.
התפלגות בוז-איינשטיין

פיתוח

את התפלגות בוז-איינשטיין ניתן לקבל בקלות על ידי שימוש בצבר הגרנד קנוני. במסגרת צבר זה, ההסתברות למציאת מערכת במצב i עם  חלקיקים ואנרגיה כוללת  נתונה על ידי , כאשר  היא פונקציית החלוקה הגרנד-קנונית.
ניקח כמערכת רמת אנרגיה (חד-חלקיקית) מסוימת . אם אין אינטראקציה בין החלקיקים  כאשר  הוא מספר החלקיקים הנמצאים ברמה זו. כאשר מדובר בבוזונים אין הגבלה על ערכי n כלומר . פונקציית החלוקה במקרה זה תהיה . מכאן ניתן לקבל את מספר החלקיקים הממוצע על ידי שימוש ב- כאשר .
גליה יהב

ביוגרפיה

יהב נולדה וגדלה בתל אביב. בשנים 1973-1974 הופיעה כילדה בתוכנית הטלוויזיה הלימודית "נעמי שמר וידידיה מרחוב האוניברסיטה" בהנחייתה של נעמי שמר. בשנים 1990–1994 למדה לימודי אמנות במדרשה לאמנות של המכללה האקדמית בית ברל ולאחר מכן למדה תאוריה וביקורת בבית הספר קמרה אובסקורה בהנחייתה של אריאלה אזולאי, והשלימה תואר שני בחוג לפרשנות וביקורת באוניברסיטת בר-אילן.
יהב הייתה עורכת משנה בכתב העת לאמנות סטודיו, כתבה במוסף "7 לילות" של ידיעות אחרונות וכן הרצתה במדרשה לאמנות. בשנת 1999 כתבה את מדור האמנות של בגאווה - מגזין הקהילה ההומו-לסבית בישראל, ובתחילת שנות האלפיים ערכה את מדור האמנות במגזין Time Out תל אביב. בשנים 2003-2005 הייתה עוצרת ראשית של גלריה קו 16. בספטמבר 2011 מונתה למבקרת אמנות בהארץ.
עבודתה האמנותית עוסקת בסוגיות פמיניסטיות ומגדריות. בסרט "Blind Spot"‏ (1999) הציגה אירועי אוננות המצולמים בבית; העבודה "פסטרמה דבש או ארכיון אהבה" (1998) הציגה מזכרות ממאהביה ומאהבותיה: תצלומים, חפצים וטקסטים.
תמיד האמנתי שאמנות אינה צריכה להיות ‘טובה', מעניינת אותי אמנות שנויה במחלוקת: אם תערוכה אינה מחליקה בנוחות בגרון, מביכה, צורמת או משאירה משהו שעוד אפשר לחשוב עליו למחרת, זה הישג.
יהב אצרה יותר משלושים תערוכות, בהן "אסון האהבה" במשכן לאמנות בעין חרוד, "בעד מי אנה פרנק הייתה מצביעה" בגלריה קו 16 בתל אביב ו"נשורת" ו"ליקוי" בגלריה ג'ולי מ' בתל אביב. לאחר ההתנתקות מרצועת עזה אצרה את התערוכה "עזה כמוות אהבה - ברכת דרך", שהוצגה בגלריה של בית ספר מנשר לאמנות.
בשנת 2010 יצאה להגנתו של יצחק לאור, לאחר שעלו נגדו טענות על אונס והטרדות מיניות.
הייתה בת זוגו של יורם קופרמינץ. ב-16 באוקטובר 2016 נפטרה ממחלת הסרטן.
רות סירקיס

ביוגרפיה

רות סירקיס נולדה בשנת 1937 בתל אביב. את שירותה בצה"ל עשתה כמש"קית ת"ש. היא בוגרת האוניברסיטה העברית בירושלים בעבודה סוציאלית ואף עבדה כעובדת סוציאלית במשך תקופה קצרה.
זמן קצר לאחר תום לימודיה האקדמיים נסעה עם בעלה, רפי סירקיס, לבוסטון, לצורך לימודי ההנדסה שלו לתואר שני. בתקופה זאת, שהתה זמן רב בביתם לאור הריונה, וכך, שאבה השראה מתוכניות הטלוויזיה של ג'וליה צ'יילד, בהן נהגה צ'יילד ללמד בישול לעקרות בית אמריקאיות. לאחר שובה של סירקיס לישראל עם תום תקופת הלימודים, הציגה בפני חבריה סט צילומים שצילם בעלה, של תבשילים שבישלה במהלך השהות בארצות הברית. החברים עודדו אותה לפנות למו"לים ליצירת ספר שיאגד את בישוליה, אולם משנתקלה בטומי לפיד שהקים באותה עת את ירחון לנשים "את" מבית "מעריב", סיכם עמה לפיד שבמקום ספר, תכתוב במגזין החדש. כך, ב-1967 החלה בפרסום מאמרים וכעבור זמן קצר כתבה וערכה את מדור הבישול בירחון.
בשנים 1968–1972 התגוררה בלוס אנג'לס במסגרת שירות דיפלומטי של בעלה. בתקופה זו כתבה טור מתכונים שבועי שהתפרסם בעשרות עיתונים יהודיים אמריקניים מחוף אל חוף, והוציאה לאור שני ספרי בישול באנגלית, שהתמקדו בבישול יהודי וישראלי: ''A Taste of Tradition: The How and Why of Jewish Gourmet Holiday Cooking‏ (1972) ו-Popular Food From Israel‏ (1975).
בין השנים 1973–1980 הגישה ברדיו פינת מתכונים פופולרית בשם "מהמטבח באהבה" בתוכנית "כאן בבית" ברשת ב' של קול ישראל.
ספרה המפורסם ביותר, "מהמטבח באהבה" ראה אור ב-1975. הספר, שנכתב לאחר השהות מחוץ לישראל, הביא לקהל הישראלי מהנעשה בעולם בתחום הקולינריה וגרם למהפך בתרבות הקולינרית בארץ. הספר חידש ובלט בפישוט ופרוט המתכונים לשלבים קלים לבצוע, בעיצוב שכלל צילומים ואיורים רבים שהקלו על המשתמש, ובמבוא מפורט כיצד לתכנן ארוחות, אירוח וכדומה. הספר זכה להצלחה מידית, ומאז נדפסו יותר מ-67 מהדורות ונמכרו מאות אלפי עותקים.
ספרה "המטבח הסיני" (1979) היה הספר הראשון בעברית בתחום המטבח הסיני. ייחודו של הספר היה במתכונים כשרים המבוססים על חומרי גלם זמינים בישראל באותה תקופה.
בשנת 1983 הקימה סירקיס חברת הוצאה לאור בשם "ר. סירקיס מוציאים לאור בע"מ". במסגרת זו ראו אור כ-100 ספרים, רובם ספרי בישול, אך גם ספרי ילדים, ספרי בית ומשפחה וספרי עשה זאת בעצמך. חלק מהספרים שראו אור הם ספרי-מקור ואחרים, מתורגמים ומעובדים משפות שונות. כמה מהספרים המקוריים זכו בפרסי עיצוב בארץ ומחוצה לה, ואף הוצגו בתערוכות ברחבי העולם.
בסוף שנת 2002 החלה להפיק מגזין אוכל שבועי באינטרנט בשם "מהמטבח באהבה" המיועד למנויים, ובו חדשות קולינריות, מתכונים, צילומי המאכלים וגם סרטי וידאו המדגימים את הכנת המנות.
רבים מספריה הם רבי-מכר, שהודפסו בעשרות מהדורות והפכו לנכסי צאן ברזל במטבח הישראלי. מראשית כתיבתה, הקפידה על כך שכל המתכונים בכתביה יהיו כשרים.
סירקיס מרבה לנסוע ברחבי העולם, ועל חוויותיה והתנסויותיה היא מפרסמת מאמרים ומתכונים. בעשור השני של המאה ה-21 היא עוסקת בניהול פעיל של ההוצאה לאור שלה ובכתיבת מאמרים וספרים.
מתגוררת ברמת אביב עם בעלה רפי, איש הייטק. היא אם לשלושה: תמי סירקיס-אקרמן (מרצה בנושא מזון ומחברת ספרי בישול), ד"ר נורית סירקיס בנק (אוצרת תערוכות) ודני סירקיס.