google/wiki40b huggingface dataset:
חיים שמואל קהימקר

חיים שמואל קהימקר (1830 - 9 באוקטובר 1908), היסטוריון, מורה, פילנתרופ ופובליציסט בן לקהילת "בני-ישראל" בהודו.
קהימקר היה דמות מרכזית בפרסום הקהילה לעולם ולקהילות היהודיות השונות הנמצאות בו. הוא הקים את אחד מבתי הספר לעברית הראשונים בהודו, וכן מספר עיתונים הקשורים ליהדות ולמסורות ישראל.

ביוגרפיה

חיים שמואל קהימקר נולד ב-1830 בכפר אליבג, כ-25 מייל דרום מזרחית למומבאי, אביו שמואל יעקוב קהימקר היה מפקח מטעם בתי הספר של המיסיון האמריקאי בהודו, והיה מורהו הפרטי של בנו חיים בתחילת חייו ולימד אותו עברית, מראטהי ואנגלית. אפשר להתחקות אחר משפחתו עד לסביבות המאה ה-17 לאדם בשם אהרון (ארונג'י) שגר בכפר קהים ממנו נגזר שם משפחתו או לחלופין שם הכפר נגזר משם משפחתו כמקובל בשמות המשפחה בעדתו. נכדו של אהרון יוסף (איסופג'י) עבר לכפר ראמסאג' ולאחר מכן לאליבג שם נולד נינו חיים.
קהימקר פרסם את הספר המלא הראשון על קהילת בני ישראל, עליו התבססו רוב הספרים העוסקים בהיסטורית העדה בשנים הבאות, הטיוטה נסתיימה ב-1897, אך הספר פורסם לבסוף ב-1937 בארץ ישראל המנדטורית על ידי הדוקטור הציוני עמנואל אולסבנגר.
הוא התחתן עם מילקה סולומון ג'ירד (ג'ירדקר), וממנה נולדו לו 8 ילדים. רבים מצאצאיו חיים כיום בישראל וקנדה.
תחנת הרכבת פריז צפון

היסטוריה

מבנה התחנה הראשון נבנה על ידי חברת "Chemin de du Nord" ונחנך ב -14 ביוני 1846 באותה השנה שבה הושק הקו החדש בין פריז לליל. תוך זמן קצר התחנה לא יכלה להכיל את כל הנוסעים ונאלצו להורסה חלקית על מנת להגדילה, חזית התחנה המקורית הוסרה והועברה לתחנת ליל. ג'יימס מאייר דה רוטשילד, יו"ר חברת הרכבת "צ'מין דה-פר-דוארד", בחר באדריכל הצרפתי ז'אק איגנאס לעצב את התחנה הנוכחית. הבנייה נמשכה ממאי 1861 עד דצמבר 1865, אבל התחנה החדשה נפתחה לשירות, בעודה בבנייה בשנת 1864. החזית עוצבה כדוגמת קשת ניצחון ולבנייתה  השתמשו בלוחות אבן רבים. לבניין יש את הצורה הרגילה של תחנת טרמינל כמו האות U. קרן התמיכה העיקרית נעשית מתוך ברזל יצוק. עמודי התמיכה בתחנה נעשו במפעל הברזל של אלסטון וגורלי בגלאזגו שבממלכה המאוחדת, המדינה היחידה שבה היה בית יציקה גדול מספיק למשימה.

תחבורה ונוסעים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
אל אטנאו גרנד ספלנדיד

סקירה כללית

הבניין שבו ממוקמת חנות הספרים נבנה ותוכנן עבור תיאטרון בשם "גרנד ספלנדיד", שנפתח במאי 1919. המבנה מפואר וכיפתו מעוטרת מתוכה בציורי קיר. התיאטרון, שהכיל למעלה מ-1,000 מקומות ישיבה, העלה הופעות ומחזות של אמנים נחשבים. בשנות ה-20 המאוחרות הוא הוסב לשמש אולם קולנוע, וב-1929 הוקרן בו הסרט המדבר הראשון שהוקרן בארגנטינה.
בפברואר 2000 הוחכר הבניין לקבוצת אילסה, המחזיקה בכמה רשתות למכירת ספרים וכן בהוצאת הספרים "אל אטנאו". הבניין שופץ והוסב לחנות ספרים, מושבי הקולנוע הוסרו ובמקומם הותקנו מדפי ספרים. יתר התפאורה המצועצעת, גילופים ועיטורים, פרטים אדריכליים רבים, וילונות הארגמן ותאורת האולם וכן התקרה המעוטרת נשארו כדי לשמר את תחושת התיאטרון הגדול. החנות, על 2000 המטרים הרבועים שלה, הפכה לחנות הדגל של קבוצת אילסה, ולפי פרסומים של הקבוצה, נמכרו בה בשנת 2007 למעלה מ-700,000 ספרים. באותה שנה ביקרו בחנות, שהפכה לאטרקציה תיירותית, למעלה ממיליון בני אדם.
על במת התיאטרון, העטויה וילונות קטיפה כבדים, הוצבו שולחנות בית קפה העומד לשירות הלקוחות.
ה"גארדיאן" הבריטי הכתיר את החנות במקום השני ברשימת חנויות הספרים היפות בעולם לשנת 2008.
ארמיית המשמר המשוריינת החמישית

היסטוריה

הארמייה הוקמה ב-25 בפברואר 1943 כחלק מעתודת הפיקוד העליון הסובייטי (הסטבקה) ומפקדה הראשון היה פאבל רוטמיסטרוב. היא כללה עם הקמתה את קורפוס המשמר המשוריין ה-3, קורפוס הטנקים ה-29 וקורפוס המשמר הממוכן ה-5 וכן יחידות קטנות יותר. בקיץ 1943 צורפה הארמייה למחוז הצבאי של הערבה (שהפך ב-9 ביולי 1943 לחזית הערבה) במסגרת הכנות הפיקוד הסובייטי לקראת המתקפה הגרמנית הצפויה על בליטת קורסק, והוצבה ככוח עתודה מדרום-מזרח למבלט קורסק.
זמן קצר לאחר פתיחת המתקפה הגרמנית על האגף הדרומי של בליטת קורסק, סופחה הארמייה לחזית וורונז' ונשלחה לתגבר את כוחות החזית באזור פרוחורובקה. ב-12 ביולי 1943 מילאה הארמייה, שקיבלה תחת פיקודה שני קורפוסי טנקים נוספים, תפקיד מרכזי במתקפת הנגד הסובייטית הכושלת באזור פרוחורובקה. במהלך המתקפה, ובלחימה שהתנהלה באזור פרוחורובקה בימים שלאחריה (16-12 ביולי) ספגה הארמייה אבדות כבדות ביותר, ואיבדה חלק גדול מהרק"מ שלה. על אף האבדות הכבדות שספגה הארמייה, היא השתתפה במתקפת הנגד הסובייטית באזור בלגורוד-חרקוב באוגוסט 1943, ולאחר מכן נטלה חלק בשחרור אוקראינה המזרחית במסגרת קרב דנייפר (ספטמבר-דצמבר 1943).
בינואר-פברואר 1944 לחמה הארמייה תחת פיקוד החזית האוקראינית השנייה, והשתתפה בכיתור הכוחות הגרמניים במבלט  קורסון-צ'רקסי, ובהדיפת ניסיונות החילוץ של כוחות קבוצת ארמיות דרום הגרמנית, תוך שהיא סופגת אבדות כבדות במהלך הלחימה הקשה.
בקיץ 1944 הועברה הארמייה צפונה כחלק מההכנות לקראת מתקפה אסטרטגית סובייטית גדולה על כוחות קבוצת ארמיות מרכז הגרמנית, שהחזיקו בשטח בלארוס. במסגרת שלב הפתיחה של מבצע בגרטיון מילאה הארמייה תפקיד מרכזי בכיתור הכוחות הגרמנים במרחב מינסק ובהשמדתם. בראשית יולי 1944 הועברה הארמייה תחת פיקוד החזית הבלטית השלישית, והשתתפה במבצע לשחרור העיר וילנה במסגרת השלב השלישי של מבצע בגרטיון. לאחר מכן, בסתיו ובחורף 1944, השתתפה הארמייה בשורת מתקפות סובייטיות בשטח ליטא, הגיעה לחוף הים הבלטי באזור העיר קלייפדה (ממל בגרמנית), וניתקה את קבוצת ארמיות צפון משאר הכוחות הגרמניים, שלחמו בחזית המזרחית.
בינואר 1945 השתתפה הארמייה במתקפה הסובייטית בפרוסיה המזרחית, במסגרת החזית הבלארוסית השנייה בפיקוד קונסטנטין רוקוסובסקי, ומילאה תפקיד חשוב בפריצה של כוחות החזית אל חוף הים הבלטי סמוך לאלבינג, שהביאה לניתוק ולכיתור הכוחות הגרמניים בפרוסיה המזרחית. בפברואר ומרץ 1945 השתתפה הארמייה במתקפה הסובייטית בפומרניה, במסגרתה כותרו והושמדו מרבית הכוחות הגרמניים, שהחזיקו באזור זה. בשלבי הסיום של המלחמה השתתפה הארמייה (שכללה בשלב זה רק קורפוס טנקים אחד), כחלק מכוחות החזית הבלארוסית השנייה, במתקפה הסובייטית הסופית בגרמניה המזרחית, במסגרת הקרב על ברלין.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הארמייה הוצבה במחוז הצבאי בלארוס והמטה שלה מוקם בעיר בוברויסק. בשנת 1992, לאחר פירוק ברית המועצות, היא שולבה בכוחות המזוינים של בלארוס העצמאית.
שול (מותג)

שׁוֹל (Scholl; בארצות הברית: Dr. Scholl's) הוא מותג הנעלה ומוצרי טיפול בכף הרגל. בארצות הברית ובאמריקה הלטינית שייך המותג לחברת באייר, בשאר העולם הוא משווק על ידי חברת Aurelius AG.

היסטוריה

הפודיאטור (רופא כף רגל) ויליאם שול (William Scholl; 1882-1968) הקים בשנת 1906 בשיקגו חברה לשיווק פטנטים שיצר על מנת להקל על הליכה וטיפול בבעיות כף רגל מגוונות. בנוסף הקים קולג' להכשרת מטפלים בבעיות כף רגל (Illinois College of Chiropody and Orthopaedics). עד מותו רשם למעלה מ-1,000 פטנטים.
בהמשך יצר שול גם נעליים וסנדלים, שזכו לפופולריות בשנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר פורסמו על ידי דוגמניות כטוויגי וג'ין שרימפטון. לאחר מותו של שול ב-1968 נמכרה החברה לחברת מרק, שמכרה בהמשך את המותג לחברות הפצה אחרות.
מיכל שיר

ביוגרפיה

גדלה וחונכה בגבעתיים. אביה, מיכאל שיר, היה מייסד ועורך שבועון הילדים "אצבעוני". אִמה, גרציה, הייתה גרפיקאית וניהלה את העיתון בפועל.
בגיל 14 הצטרפה לפעילות במפלגת הליכוד והייתה שותפה להקמת ההיאחזות מעלה ישראל בשומרון. שירתה בצבא כמ"כית בנות בבה"ד 12. סיימה תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן.
לאחר שחרורה מצה"ל לקחה חלק בהקמת מחלקת פניות הציבור של הליכוד. בהמשך, הייתה דוברת בוועדת הכנסת, עבדה בלשכתו של בנימין נתניהו, בה הקימה את מערך התקשורת לקראת בבחירות המקדימות בליכוד בשנת 2002, בהן התמודד מול אריאל שרון. ייצגה את ישראל במשלחות רשמיות לאיחוד האירופי וייסדה את "המרכז הישראלי להכשרה פוליטית" - הגוף הראשון בישראל המכשיר יועצים למקצועות כנסת, ממשלה וגופי התקשורת. הייתה דוברת בוועדת הכנסת ויועצת פוליטית של גדעון סער.
בבחירות לכנסת ה-21 שובצה במקום ה-29 ברשימה כנציגת מחוז תל אביב ונבחרה לכנסת ה-21.
בבחירות לכנסת ה-22 שובצה במקום ה-31 בעקבות צירוף מפלגת כולנו לרשימה, ונבחרה לכנסת.
שיר נשואה לארז סגמן ואם לשניים. מתגוררת בתל אביב.
נימפה

נימפה (ביוונית: νύμφη - אשה צעירה) היא יצור על-טבעי במיתולוגיה היוונית. הנימפות היו חציין אל וחציין בנות תמותה והיו קשורות לאתר מסוים בטבע.
לפי האגדה, הנימפות לא היו אלות ולא נצחיות, אבל משך חייהן היה רב מאוד וכוחן עלה על זה של בני האדם. הנימפות מתקשרות ליצירה ולהתפתחות שבטבע והן לרוב האנשה של אחד מהמוטיבים שלו. ביתן של הנימפות הוא בהרים, ביערות, במעיינות, בנהרות ובמערות והן קשורות אליו בקשר בל ינותק.
הנימפות מתוארות בדרך כלל כנערות צעירות ויפות, חובבות מחול, מוזיקה, מותחות קשת בפמליה של אפולו, דיוניסוס, ארטמיס, מפלרטטות עם סילנים, סאטירים ובני אדם (המלך נומה, אגריה), שאינן מסיבות נזק למין האנושי, אך עם זאת, מושכות בכוח את מי שהן אוהבות למקום שלהן. חייהן תלויים בסביבתן וכשהן נעקרות ממנה, חייהן נתונים בסכנה. כשכעסו, בדרך כלל בעקבות נזק שנגרם לביתן, הן נהפכו למסוכנות.
נימפה במיתולוגיה היוונית והרומית כינוי לאלות טבע משניות, השוכנות באחו, בחורשות, בהרים, במערות, במעיינות, בנהרות ובימים. הנימפות לא היו בנות אלמות, אבל האריכו ימים, לא הזדקנו ונחשבו לנוטות חסד לבני אנוש. 
אלת הציד ארטמיס לוותה על ידי חבורה של נימפות, הפליאדות.
האסטרואיד 875 Nymphe  שהתגלה על ידי מקס וולף נקרא על שמן.
מרמיטה זהובת-בטן

תיאור

מרמיטה זהובת-בטן בוגרת שוקלת בין 1.6 קילוגרם ל-5.2 קילוגרם, אם כי זכרים שוקלים בין 3 ל-5 קילוגרם ונקבות שוקלות בין 1.6 ל-4 קילוגרם. אורך מרמיטה בוגרת נע בין 47 ל-70 סנטימטרים, כשאורך הזנב בין 7 ל-9 סנטימטרים. הפרווה חומה, כשבין העיניים יש רצועה של פרווה לבנה, זנב בגוון חום-אדמדם, ובטן זהובה, שנתנה למין את שמו. אוזניהם קטנות ועגולות, חרטום קטן לבן ואף שחור. המרמיטות משמינות בסתיו לפני שהן נכנסות לתרדמת חורף.

תפוצה ובית גידול

תחום תפוצתה של המרמיטה זהובת-הבטן משתרע על מערב ארצות הברית ודרום-מערב קנדה, כולל בהרי הרוקי, סיירה נבדה, והר ריינייר במדינת וושינגטון. היא שוכנת באזורים פתוחים, כרי דשא, מקבצים של סלעי מפולות, ובתי גידול פתוחים אחרים, לעיתים בשולי יערות של עצים נשירים או מחטניים, ובדרך כלל מעל לגובה של 2,000 מטרים.
הטריטוריה שלהן משתרעת על שטח בן 20 עד 30 דונם סביב מקבץ של מחילות קיץ. המרמיטות מעדיפות לחפור את המחילות מתחת לסלעים משום שאז גדל הסיכוי שטורפים לא יאתרו את המחילה. הטורפים כוללים זאבים, שועלים, זאבי ערבות, דביבונים, כלבים ועיטים. כשמרמיטה מזהה טורף היא שורקת על מנת להזהיר מרמיטות אחרות באזור, מנהג שהקנה לה את הכינוי "חזיר שורק" ("whistle pig") ואז היא מסתתרת בערימת סלעים.

אורח חיים

רבייה מתחילה אצל המרמיטות בגיל שנתיים, והן עשויות לחיות עד גיל חמש עשרה. המרמיטות חיות במושבות של בין עשרה לעשרים פרטים. כל מרמיטה זכר חופר מחילה מיד לאחר שהוא מתעורר מתרדמת החורף. לאחר שסיים הוא מחפש נקבות, ועד הקיץ יכולות לחיות איתו עד ארבע נקבות. הוא מזדווג עם כולן במקביל. ההיריון נמשך 30 יום. כל שגר מכיל בממוצע בין שלושה לשמונה ולדות לנקבה. רק כמחצית מהגורים שורדים את השנה הראשונה. ולדות נקבות נוטות להשאיר סביב המקום בו נולדו. ולדות זכרים עוזבים כשהם בני שנה, ואז ינסו למצוא נקבות ולהגן עליהן.
מרמיטות זהובות בטן מבלות כ-80% מחייהן במחילה, 60% מכך בתקופה של תרדמת החורף. לעיתים קרובות הן שוהות במחילה גם באמצע היום ובלילה. מחילות אלו נחפרו במדרון של גבעה, הר או צוק. עומקן של המחילות המשמשות לתרדמת חורף נע בין 5 ל-7 מטרים, אבל המחילות שנחפרות לשימוש יום יומי הן בדרך כלל בעומק מטר אחד. תקופת תרדמת החורף משתנה בהתאם לגובה, והיא בדרך כלל מספטמבר עד מאי.
המרמיטת מטפסות לעיתים על עצים וצמחים אחרים, אבל בדרך כלל הן שוהות על הקרקע.
מרמיטות זהובות בטן הן בעלי חיים הפעילים ביום וישנים בלילה. הן אוכלות-כול, כשהתזונה שלהן כוללת עשב, זרעים, עלים, פרחים, קטניות, פירות, חגבים וביצי עופות.
ניק זאנו

ביוגרפיה

זאנו נולד בניו ג'רזי שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי. הוא גדל בפלורידה. במהלך לימודיו בתיכון היה פעיל במגמות הטלוויזיה והדרמה. במהלך שנותיו האחרונות בתיכון הפיק בשותפות עם חבריו קטע קומי שבועי אשר שודר בתחנת הטלוויזיה של בית הספר.

קריירה

לאחר סיום התיכון עבר זאנו להאנאובר שבפנסילבניה והשיג עבודה בפיתוח סרטים ופרויקטים טלוויזיוניים עבור חברת הפקות קטנה. במהלך אותה תקופה שימש כשותף פעיל בהפקת הספיישל הטלוויזיוני ליום האיידס העולמי בהנחייתו של לו דיאמונד פיליפס. לאחר מכן זאנו קיבל תפקיד בתור מנחה בערוץ MTV. בשנת 2003 קיבל תפקיד ראשי בסדרה "אחיות או לא להיות" וכיכב לצידן של ג'ני גארת' ואמנדה ביינס. הסדרה שודרה במשך ארבע עונות וירדה בשנת 2006 מהמסך. לאחר סיום הסדרה קיבל זאנו את תפקיד המנחה בסדרת ריאלטי חדשה של MTV.
בשנת 2007 כיכב זאנו בסרט "השנה הכי סקסית שלי" לצידם של פרנקי מוניז ואמבר ולטה. בשנת 2008 שיחק בסרט "אמריקן קולג'" של רשת MGM לצד השחקן דרייק בל. באותה שנה השתתף זאנו גם בסרטים "Joy Ride 2: Dead Ahead" ו"הצ'יוואווה מבוורלי הילס". בשנת 2009 השתתף זאנו בסרט הרביעי בסדרת סרטי האימה "יעד סופי". באותה שנה הופיע בעונה הראשונה של הסיטקום "קוגר טאון" של רשת ABC בכיכובה של קורטני קוקס, וגילם את ג'וש. בשנת 2010 התארח בחידוש לסדרה "מלרוז פלייס" וב"סודות ההתבגרות".
בשנת 2011 התחיל זאנו לשחק בסיטקום "מרוששות" בתור ג'וני. ב-2012 קיבל זאנו תפקיד בעונה הרביעית של הסדרה "90210". החל מדצמבר 2012 מככב זאנו בעונתה השלישית של הסדרה הקומית "הכול לטובה" של רשת ABC. בשנת 2014 התארח בשני פרקים בסדרה הקומית "ממי". בשנת 2015 שיחק בסיטקום "שמחה אחת גדולה" שיצרה אלן דג'נרס לרשת NBC ושודרה למשך 6 פרקים סך הכל. 
אתר האינטרנט BuddyTV דירג אותו במקום ה-43 ברשימת הגברים הסקסיים בטלוויזיה לשנת 2009. בשנת 2015 נכנס שוב לרשימה ודורג במקום ה-22.
בשנת 2016 לוהק זאנו לסדרת גיבורי-העל "אגדות המחר" המשודרת ברשת The Cw בתפקיד ד"ר נייט הייווד/אזרח ברזל.

חיים אישיים

זאנו יצא במשך 4 שנים עם היילי דאף, אחותה של הילארי דאף, ולאחר מכן עם קאט דנינגס. השניים נפרדו ביוני 2014.
כיום הוא בזוגיות עם השחקנית ליאה רנה קאדמור, ולהם בן שנולד ב-2016, ובת שנולדה ב-2018.
כביש 234

היסטוריה

הקטע שבין צומת צאלים ובין אורים נסלל בסוף שנות ה-50. הגשר האירי שנסלל בערוץ נחל הבשור, בסמוך לצומת צאלים, הוצף תדיר בשטפונות בחורף וחסימת הכביש על ידי ההצפה הביאה לניתוק צאלים.
הקטע הקצר, כקילומטר אורכו, בין אורים ובין צומת אורים, נסלל רק לקראת סוף שנות ה-90.
הקטע שבין צומת אורים ובין צומת רעים נסלל בשנות ה-70 ומכונה לעיתים "כביש טל אור" בשל החווה החקלאית "טל אור" הנמצאת במחצית הדרך בקטע כביש זה. כביש זה נסלל כדי לאפשר לישובי חבל אשכול תנועה לכיוון באר שבע בזמן שנחל הבשור הציף את כביש הרעב בסמוך לגן לאומי אשכול. אמנם ב-1962 הוקם במקום גשר ביילי שכונה "גשר אברהם", אך גם גשר זה נהרס מספר פעמים בשטפונות עזים ועל כן נסלל כביש 234 ככביש עוקף.
יחידת נהיגה מבצעית

היסטוריה

במהלך שנת 1977 פעל מתקן 5135 ברפיח להכשרת נהגי סיור אוגדתיים. בשנת 1979, בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים, המתקן עבר לצאלים. בשנת 1980 הוקם "בית ספר למודיעין וסיור" (מו"ס), לאימוני יחידות מודיעין וסיור.
בשנת 1996 הוקם מדור נהיגה מבצעית במו"ס. בשנת 1999, בעקבות תאונה של פלס"ר 500, התבצע לראשונה קורס נהיגה מבצעית. בשנת 2001 הוקם בית ספר למודיעין שדה, (ביסלמ"ש) יחידת הניוד נשארה כחלק מביסלמ"ש בצאלים. בשנת 2004, בעקבות תאונה בתרגיל של גדוד 71, התקבלה החלטה בזרוע היבשה להקים את בית הספר לנהיגה מבצעית. יישום ההחלטה התבצע בשנת 2005, עם הקמתו של בית הספר.
בשנת 2010, לאחר עבודת מטה ממושכת, התרחב בית הספר למתכונתו הנוכחית. 
בשנת 2018, לאחר עבודות מטה נוספות - שונתה כפיפות היחידה מהמרכז לאימונים ביבשה למרום (מרכז הטסה והכשרות מיוחדות) יחד עם יחידות נוספות כגון עוקץ ולוט״ר.

סמל היחידה

סמל היחידה הוא עקרב, שרגליו יוצרות את ראשי התיבות "בלנמ" - בית הספר לניוד מבצעית. מקור סמל בית הספר הוא מסמלם של קבוצת המדבר ארוכות הטווח.

פעילות מבצעית

כפועל יוצא מן היכולות המבצעיות בתחום הניוד מופעלת היחידה במצב חירום לצורכי ניוד בתנאי שטח קשים ובאזורים הדורשים יכולות נהיגה מיוחדות.
מת לחיות 3

עלילה

הסרט מתרכז בג'ון מקליין, שנשלח לעבור סדרת משימות אותן מטיל עליו טרוריסט מסוכן העונה לשם סיימון המאיים לפוצץ פצצות ברחבי ניו יורק אם לא יעשה כדבריו.
דרישתו הראשונה של הטרוריסט, המכנה עצמו סיימון (בהמשך מסתבר ששם משפחתו הוא גרובר) שמסתבר שהוא אח של האנס גרובר מהסרט הראשון והוא בא לנקום בג'ון שהרג אותו, היא שמק'ליין יגיע לרובע הארלם לבוש רק בתחתוניו ובשלט עם אמירה גזענית. כאשר חבריה השחורים של חבורת רחוב רואים את האדם הלבן בתחתוניו ועם שלטו הם מתחילים להקיף אותו ומאיימים על חייו. להצלתו של מק'ליין מגיע זוס (סמואל ל. ג'קסון), עובד בחנות חשמל קרובה, שמציל אותו מידי החבורה.
סיימון ממשיך להטיל על מק'ליין וזוס, בהם הוא רואה כצוות בלתי נפרד, משימות ומאיים לפוצץ פצצה באחד מבתי הספר בעיר אם לא יעמדו בהן. באחת המשימות הוא שולח אותם למירוץ נגד הזמן לתחנת הרכבת התחתית של ניו יורק, אך בדרך הצמד מתפצל ומק'ליין עולה לרכבת הנעה במטרה למצוא את הפצצה. מק'ליין מצליח למצוא את הפצצה וזוס עונה לצלצול הטלפון של סיימון, אך זה מחליט שהפיצול איננו חוקי מבחינתו ומפוצץ את הפצצה, שגורמת להרס רב באזור התחנה. מק'ליין עצמו לא נהרג מהפיצוץ שכן הצליח לזרוק את הפצצה מהרכבת הנעה לפני כן.
בעוד שמק'ליין וזוס ממשיכים במרדפים אחרי המשימות אנו מתוודעים לסיימון עצמו ולצוותו, אשר למעשה מנצלים את הפיצוץ כדי לגנוב את מטען הזהב הגדול שנמצא בבנק הפדרלי בקרבת תחנת הרכבת. צוות הטרוריסטים משתלט על הבנק ומתחיל בהוצאת מטילי הזהב ושינועם לספינה בעזרת משאיות זבל.
מק'ליין וזוס מגלים את התרמית ודולקים בעקבות המשאיות, אך סיימון מצליח ללוכדם על הספינה. הצמד מגלה שסיימון מתכנן לפוצץ את הספינה כדי להטעות את רשויות החוק ולחשוב שהזהב טבע בפיצוץ כאשר למעשה הוא משנע אותו במשאיות צפונה, לעבר הגבול הקנדי. מק'ליין וזוס מצליחים להשתחרר מכלאם בספינה וקופצים ממנה שניות לפני שהיא מתפוצצת.
בעזרת צירוף מקרים מק'ליין מצליח לברר את מקום המפגש האחרון של צוות הגנבים-טרוריסטים לפני חציית הגבול לקנדה ובראש צוות משטרתי מצליח ללכוד את הפושעים, לאחר שמק'ליין מפוצץ את מסוקו של סיימון והורג אותו ושניים מאנשיו.
שלושה ימים וילד (סרט)

עלילה

הסרט מתאר שלושה ימים בחייו של אלי, יוצא קיבוץ החי בירושלים, סטודנט ומורה למתמטיקה. אלי מקבל להשגחה למשך שלושה ימים אלו את שי, בנה של אהובתו מימי הקיבוץ, נועה, ובעלה זאב, הנאלצים לעזוב את הילד לקראת הבחינות לאוניברסיטה, לאחר שהחליטו לעזוב גם הם את הקיבוץ.
במשך שלושה ימים מתעמת אלי עם הילד והוריו, הוריה של בת זוגו הנוכחית יעל וידידה צבי, עם שכנתו ותלמידותיו, עם בית קברות וחומה גבוהה, נדנדה ומחלה, קוצים ונחש, וכל אלו מעורבים בזיכרונותיו על אהבתו הנושנה בקיבוץ. אלי מנסה להתנקם באהבה הישנה דרך ניסיונות התנקשות שונים בילד, ועם זאת מנסה גם לאהוב את שי עוד ועוד, בניסיון פתטי לחזור אל האהבה שאבדה.
במהלך שלושת הימים משנה אלי את תפיסותיו בנוגע לאהבה הישנה בקיבוץ, אך אינו מצליח להבין שהחיים בירושלים טומנים בחובם אהבה. חייו של אלי בעיר מעורבים בחייהם של אחרים, והקיבוץ נתפס בעיניו בתחילה כמקום בו הייתה פרטיות והיה שקט. הקיבוץ נתפס כפורח בעוד העיר יבשה, ובקיבוץ הייתה האהבה טהורה בעוד בעיר היא מינית בלבד. במהלך שלושת הימים חווה אלי מהפך כאשר הוא מצליח לצאת מההדחקה שהדחיק את אירוע יחסי המין הראשונים שלו עם נועה, בצריף פח רעוע, חורק ומלוכלך. הזיכרון הזה גורם לתפיסותיו להשתנות, אך הוא עדיין לא מבין שיעל אהובתו הנוכחית יכולה לשמש כתחליף ראוי לאהבה הישנה שמתה, והסרט מסתיים בכך שהוא מפנה גב ליעל.

הפקה

הסרט בוים על ידי אורי זוהר וצולם על ידי דוד גורפינקל, צוות שנטה להשתמש בטכניקות של הגל החדש והקולנוע האירופי המודרני דאז. עם זאת, הסרט נטה להדגיש את העלילה הקוהרנטית והשתמש במלודרמה, שלא כמו בקולנוע האירופי ושלא ברוח הסיפור המקורי. חלק מהסיבות לשינוי זה באופי הספר ניתן לתלות ב"חור בלבנה", סרטם הראשון של זוהר וגורפינקל, שנכשל בקופות בגלל היותו קרוב מדי לרוח המודרניסטית האירופית והניו-יורקית.

תגובות

המבקר זאב רב-נוף טען עם יציאתו של "שלושה ימים וילד" כי הוא הסרט הישראלי הראשון שאינו חוטא בפרובינציאליות אלא עוסק בבעיות כלל-אנושיות, אך גם כי הסרט "נעדר עמוד שדרה" בכך שמניעיהן של הדמויות ואופי היחסים ביניהם אינם ברורים לצופה.

אברהם ב. יהושע כמעט שלא היה מעורב כלל ביצירת הסרט. עם יציאת הסרט הוא טען כי הוא אינו מרוצה מפרשנותו של זוהר לסיפור, ובפרט מסצנת יחסי המין בין אלי לשכנתו שלא נכללה בסיפור המקורי.
עודד קוטלר זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל קאן של 1967 על גילום דמותו של אלי. הסרט הועמד כאמור גם לפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל אך הפסיד ל"יצרים" של מיכלאנג'לו אנטוניוני. קוטלר גם היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המבטיח ביותר, אותו הפסיד לדסטין הופמן ("הבוגר").
ארתור אונגנד

ארתור אונגנד (3 באוגוסט 1879 מגדבורג – 26 באפריל 1947 פאלקנזה) – מזרחן וחוקר שפות שמיות גרמני.

חייו

למד אשורולוגיה אצל היינריך צימרן ופרידריך דליטש וקיבל את הדוקטורט שלו בברלין בשנת 1903. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בתחביר של חוקי חמורבי. לאחר מכן הוא המשיך את עבודתו כעוזר מחלקת מערב אסיה במוזיאונים המלכותיים בברלין. ב-1909 הוא קיבל  משרה  של פרופסור חבר לשפות שמיות באוניברסיטת ינה. בשנת 1913 הוא הפך לפרופסור מן המניין באוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 1919 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה של גרייפסוואלד וב- 1921 באוניברסיטת ורוצלב.

תחומי מחקרו

עניינו היה בעיקר באשור ובבבל, בעיקר בטקסטים הדתיים שלהם. הוא היה אחד העורכים של אוסף כתבי המזרח הקדום ותמונות לברית הישנה. הוא תרגם את האפוס של עלילות גילגמש ופרסם מהדורת טקסט של הפפירוסים הארמיים של יב. 
כתב ספרי דקדוק של השפה העברית והסורית.
ז'אן-מיקאל סרי

תחילת הקריירה

סרי נולד בחוף השנהב. בשנת 2010 החל לשחק במימוסאס, מועדון פאר מאביג'אן, בירת חוף השנהב, לאחר שהגיע אליו ממחלקת הנוער של אפריקה ספורטס. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 16 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ואף זכה באליפות חוף השנהב לעונת 2010.

פורטו ב' ופאסוס די פריירה

ב-2 בנובמבר 2012 עבר סרי אל פורטו ב', קבוצת המילואים של פורטו. הוא שיחק בקבוצה במשך עונה אחת, בה ערך 19 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-31 באוגוסט 2013 עזב סרי את פורטו ב' על-מנת לחתום על חוזה לשלוש שנים בפאסוס די פריירה מליגת העל הפורטוגלית. ב-14 בספטמבר ערך סרי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 80 דקות בהפסד 1–3 לבנפיקה ליסבון במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב-2 במרץ 2014 הבקיע סרי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-54 בניצחון 1–3 על מאריטימו במסגרת המחזור ה-21 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך סרי 21 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ובעונתו השנייה הוסיף שער אחד ב-33 הופעות ליגה.

ניס

ב-11 ביוני 2015 חתם סרי בניס מליגת העל הצרפתית. ב-8 באוגוסט ערך סרי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 1–2 למונקו במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-27 בספטמבר הבקיע סרי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-53 בניצחון 1–4 על סנט אטיין במסגרת המחזור השמיני בליגה. סרי שיחק בכל משחקי הליגה של קבוצתו בעונתו הראשונה בה (35 משחקים בהרכב הפותח ושלושה משחקים כמחליף), והבקיע שלושה שערים.

פולהאם

ב-12 ביולי 2018 חתם סרי בפולהאם מהפרמייר ליג לארבע שנים.

קריירה בינלאומית

ב-6 בספטמבר 2015 ערך סרי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד נבחרת סיירה לאון במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017. ב-17 בנובמבר 2015 הבקיע סרי את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-64 בניצחון 0–3 על נבחרת ליבריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
פלנקס (מערכת נשק)

פלנקס (באנגלית Phalanx) היא מערכת הגנה אקטיבית מבוססת תותחים מתוצרת אמריקאית להשמדת טילים, רקטות וארטילריה בטווח קצר.

מבנה ומאפיינים

הפלנקס מורכבת ממערכת תותחים אוטומטיים ומכ"ם אמריקאים. 
תותחי "פלנקס", אותם מייצרת החברה האמריקאית "רייתאון" (Reytheon), יועדו במקור להגנה על ספינות מפני טילים הנורים אליהן. סוללת "פלנקס" כוללת ארבעה תותחי M61A1 וולקן רב קניים בקליבר 20 מילימטרים ורדאר שעוקב אחר מעוף הטיל, מעריך את מסלולו ומורה לירות עליו מטווח של עד קילומטר וחצי. קצב האש של המערכת מגיע לחמישים עד שבעים וחמישה קליעים (פגזים) בשנייה, שמהירות הלוע שלהם עולה על קילומטר בשנייה.
תותחים כאלה היו מותקנים בכל ספינות הטילים של חיל הים הישראלי. הכוחות המזוינים של ארצות הברית הפעילו תצורה יבשתית של מערכת זו בהצלחה בעיראק, שם היא מגינה על בסיסיו מירי טילים ופצצות מרגמה. ישראל שקלה להצטייד בתצורה היבשתית, אך העדיפה להתמקד בפיתוח מערכת כיפת ברזל המעניקה עקבת הגנה גדולה יותר.

כינויה הלא רשמי של המערכת הוא R2-D2 בשל דמיון הראדום של המערכת לרובוט מסדרת סרטי מלחמת הכוכבים.

שירות מבצעי

בשנת 1983 ו-1989 נערכו ניסויים של המערכת נגד כטב"ם מטרה, המערכת יירטה את המטרה אולם שברי הכטב"ם נפלו על הספינה וגרמו לנזק ואף למוות.
בשנת 1991 במלחמת המפרץ נורו לעבר ספינות ארצות הברית ובריטניה טילים עיראקיים, חלק מהטילים יורטו על ידי הפלנקס.
בשנת 1996 הופל בטעות מפציץ A-6 אינטרודר של חיל הים האמריקאי, על ידי מערכת פלנקס של חיל הים היפני.
הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובריטניה הפעילו תצורה יבשתית של מערכת (תחת השם Counter-RAM) זו בעיראק, שם היא הגנה על בסיסיהם מירי טילים ופצצות מרגמה.
מצעד הגאווה באילת

מצעד הגאווה באילת (באנגלית: Eilat Pride; מוכר גם בשם אילת בגאווה) היה מצעד גאווה שנתי שהתקיים בעיר אילת החל משנת 2001 ועד לשנת 2015.
במהלך המצעד של 2009 הותקף גבר גאה כבן 34. במהלך המצעד של 2010 הותקפו 3 גברים הומוסקסואלים.
ישמעאל הכהן ממודנה

רבי ישמעאל הכהן ממודינא (ה'תפ"ד, 1723 - י' בסיון ה'תקע"א, 2 ביוני 1811) רבה של מודנה ומגדולי רבני איטליה במאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19. נודע בספרו - שו"ת 'זרע אמת'.
רבי ישמעאל הכהן נולד במודנה לרבי אברהם יצחק הכהן בשנת ה'תפ"ד (1723). אחיו המבוגר רבי דוד הכהן, היה רבה של מודנה וכבר בחיי אחיו היה דורש בישיבה הגדולה ובישיבות הקטנות בעיר.
לאחר פטירת אחיו ביום ט' באלול ה'תקמ"ב מינתה הקהילה את רבי ישמעאל כממלא מקומו. הוא שימש כרב במשך כשלושים שנה עד לפטירתו. כמו כן עמד בראש הישיבה הגדולה והישיבות הקטנות בעיר.
היה בידידות עם הרב החיד"א והתכתב אתו בהלכה.
בתגובה לחיבור "דברי שלום ואמת" מאת נפתלי הרץ ויזל הוא כתב "סדרי הלימודים לילדי בית ישראל". 
הקיסר נפוליאון שלח אליו את 12 השאלות ששאל את חכמי ישראל והזמין אותו לאספת הנכבדים היהודים ולאספת הסנהדרין של פריז. מפאת גילו הוא לא יכול לנסוע אך הוא השיב עליהם תשובה שבהתאם אליה חיבר הרב יוסף דוד זינצהיים, נשיא ה"סנהדרין של פריס" את תקנות הסנהדרין.
חלק קטן מדרשותיו השבועיות ותשובותיו בהלכה נדפס. תשובות רבות, ספרי דרשות ושירים שכתב נשתמרו בכתב ידו בעברית ובאיטלקית ומפוזרים בספריות בעולם.
צילום שיניים

צילום שיניים הוא אמצעי המשמש רופאי שיניים לאבחון בעיות שיניים, פה ולסת, החל מהיווצרות חורים ועששת, עבור באופן צמיחת השיניים הגלויות והנסתרות (כדוגמת שיני בינה), וכלה באיבוד מסת עצם. 
צילומי השיניים מאפשרים למטפל מבט מפורט אל תוך חלל הפה (אליו הגישה מוגבלת למדי), ובכך גם לתכנן באופן מפורט את מהלך הטיפול הנדרש, כדוגמת תכנון שתלים דנטליים וכן תכנון טיפול אורתודונטי ליישור שיניים. בנוסף, צילומי השיניים מסייעים לזיהוי חד ערכי של בני אדם ונעשה בשימוש על ידי מעבדות זיהוי פלילי וגופים ביטחוניים שונים.