google/wiki40b huggingface dataset:
ברנרדינו מולינרי

חייו

מולינרי נולד ברומא ולמד באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה שם. הוא התפרסם לראשונה כשהכין את תזמורת אוגוסטאו הרומאית לקונצרט מיצירות ריכרד שטראוס בניצוח המלחין ב-1909. 
מולינרי היה המנהל המוזיקלי של התזמורת למעלה מ-30 שנה, משנת 1912. בין השאר, גייס את תמיכתו של מוסוליני כדי לחזק את מעמדה של התזמורת בעיר. למרות שמיעט לנסוע בעולם, 
הוא ניצח בשנים 1928 וכן 1931-1932 על התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק. בשנת 1937 ערך סיבוב הופעות בגרמניה.
באוקטובר 1945 הגיע לראשונה לארץ ישראל וניצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית שנקראה אז "התזמורת הארצישראלית". לאחר מכן הפך ליועצה המוזיקלי הקבוע.
בדצמבר 1947, עם פרוץ קרבות מלחמת השחרור, הגיע מולינרי שנית לתל אביב וניצח בין השאר על בכורת הפואמה הכוראוגרפית "יציאת מצרים" (Exodus) מאת יוסף טל עם התזמורת הפילהרמונית הא"י. הוא המשיך לנצח בארץ עד פברואר 1948.
מולינארי היה ידוע בשל עיבודיו למוזיקה סימפונית איטלקית כיצירות מונטוורדי וויואלדי. הוא גם עיבד את "אי האושר" של דביסי לתזמורת, באישור המלחין. אך היה נושא לביקורת על יכולת ניצוחו, במיוחד מצד ארתורו טוסקניני. 
אסתרית בלצן גורסת שמולינארי עיבד את ההמנון הישראלי התקווה עוד לפני קום המדינה. יש הטוענים שהעיבוד של מולינרי כולל רק שינויים "קוסמטיים" בתיזמור אותו ערך מלקולם סרג'נט. אסתרית בלצן גורסת שהעיבוד של מולינרי נגנז בגלל ההיסטוריה של שתוף פעולה עם המשטר של מוסוליני. לקראת הטקס הממלכתי לציון שחרור ירושלים מלחמת ששת הימים, לאונרד ברנשטיין התבקש לנצח על התזמורת הפילהרמונית את נגינת התקווה בתזמור אחר, אבל הוא דרש לנצח על התקווה אך ורק בתזמור של מולינרי. מאז, העיבוד של מולינרי הוא זה שמשמש את התזמורת הפילהרמונית הישראלית ותזמורות ברחבי הארץ .
המלחין רוברט סטארר מספר על חוויה שהייתה לו כנגן נבל צעיר בתזמורת הסימפונית הארץ ישראלית בשנות הארבעים
"…I sat behind [my] harp, glanced at the most intricate harp part I had ever encountered, and looked with heavily beating heart at the conductor, Bernardino Molinari, a fine, experienced maestro. He must have sensed how I felt, for he gave me every single cue and somehow helped me to get through the first movement without any noticeable mishap…"
מולינארי מת ברומא ב-1952.
ברומא נקרא רחוב על שמו.
טנא בריאות

טנא בריאות היא עמותה ישראלית לקידום בריאות יוצאי אתיופיה בישראל. העמותה מקדמת פעילויות הסברה למניעה, לאיתור ולטיפול במחלות כרוניות כגון איידס באמצעות מומחי בריאות יוצאי אתיופיה ובשיתוף הקהילה.

מטרות העמותה

טנא בריאות פועלת לקידום בריאותם של יוצאי אתיופיה, שהם מיעוט לשוני ותרבותי בישראל. בנוסף פועלת העמותה להגברת המודעות של יוצאי אתיופיה לזכויות בריאות ולפיתוח תוכניות ומשאבים המבוססים על התאמה תרבותית, על מנת להתגבר על הפערים הקיימים בנגישות של יוצאי אתיופיה לשירותי בריאות.

משמעות השם

"טנא" באמהרית פירושו בריאות. הוא מציין תיבת תכשיטים, חפץ יקר ומיוחד הניתן כשי ויש לנצור אותו. שם העמותה משלב את הבריאות והשמירה עליה כמתנה יקרה.
סיריל קיוזאק

ביוגרפיה

קיוזאק נולד בעיר דרבן שבנאטאל בדרום אפריקה. אמו, אליס ויולט (שם נעורים קול), הייתה שחקנית אנגלייה קוקנית, ואביו, ג'יימס וולטר קיוזאק היה פרש משטרה אירי בפרובינציית נאטאל שבדרום אפריקה. הוריו נפרדו כשהיה ילד, ואמו לקחה אותו איתה לאנגליה ואחר כך לאירלנד. אמו ובן זוגה, ברייפן או'רורק, הצטרפו ללהקת תיאטרון "O'Brien and Ireland Players". סיריל הקטן הופיע לראשונה על הבמה כשהיה בן שבע. קיוזאק למד בניוברידג' קולג' בעיר ניוברידג' שבמחוז קילדייר וביוניברסיטי קולג' דבלין (UCD). הוא לא סיים את לימודי התואר וב-1932 הצטרף לתיאטרון אבי. מאז ועד ל-1945 שיחק ביותר מ-60 הפקות, והצטיין במיוחד במחזות מאת שון או'קייסי. ב-1947 הקים קיוזאק להקת תיאטרון משלו שהציגה בדבלין, פריז וניו יורק.
ב-1963 הצטרף קיוזאק ללהקה השייקספירית המלכותית בלונדון והופיע איתם במשך מספר עונות. בשלב זה הייתה לו קריירה מצליחה גם בקולנוע. עוד ב-1963 זכה קיוזאק בפרס ג'ייקוב'ס על תפקידו בהפקה "Triptych" של רשת הטלוויזיה "Telefís Éireann" האירית. בשנת 1977 הוענק לו תואר כבוד מהאוניברסיטה הלאומית של אירלנד (NUI) וב-1980 קיבל תואר כבוד מאוניברסיטת דבלין.
קיוזאק ששלט היטב באנגלית ובאירית, שיחק ב-1977 בתפקיד ראשי בסרט השנוי במחלוקת "Poitín"  בשפה האירית.
הופעתו האחרונה של קיוזאק על במת התיאטרון הייתה במחזה "שלוש אחיות" מאת אנטון צ'כוב. בהצגה שיחקו בתפקידי האחיות שלוש מבנותיו. לקיוזאק היו ארבע בנות, שינייד (ילידת 1948), סורקה (ילידת 1949), ניב (ילידת 1959) וקתרין (ילידת 1968), כולן שחקניות. בניו של קיוזאק פול קיוזאק הוא מפיק ברדיו Telefís Éireann, ופדרייג קיוזאק (יליד 1962) הוא מפיק שותף בתיאטרון הלאומי בלונדון.

חיים אישיים

קיוזאק היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה הייתה השחקנית מרי מרגרט "מורין" קיילי, אתה התחתן ב-5 באפריל 1945. לבני הזוג היו שלוש בנות שינייד, סורקה, וניב, ושני בנים פול ופדרייג. ב-1979 התחתן קיוזאק עם מרי רוז קנינגהם, ונולדה להם בת אחת, קתרין.
באוקטובר 1991 נפטר קיוזאק בביתו בברלינגטון ליין שבצ'יזוויק, לונדון רבתי, מטרשת אמיוטרופית צידית (הידועה גם בכינוי מחלת לו גריג). הוא נפטר חודש לפני יום הולדתו ה-83. קריירת המשחק שלו נמשכה 75 שנה.
קיוזאק היה סבא של הפוליטיקאי האירי ריצ'רד בויד בארט  ושל השחקן מקס איירונס.
בוברויסק (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה בוברויסק 20,660 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2018 נמנו במחוז המשנה 16,683 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 84.11% בלארוסים, 11.94% רוסים, 1.11% אוקראינים ו-2.84% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (70.30%) ורוסית (28.66%).
GNU bison

GNU bison היא תוכנה ליצירת נתחים תחביריים (parser) שנכתבה למיזם GNU, וזמינה כמעט לכל מערכות ההפעלה. התוכנה נועדה לעזור למתכנתים ליצור תוכנות המנתחות טקסטים מורכבים בשפות שהוגדרו מראש.
הנתח התחבירי הנוצר על ידי התוכנה עובד בשיטה של זיהוי אסימונים (tokens) שהוגדרו מראש (לרוב נעשה הזיהוי הטקסטואלי של האסימונים בעזרת תוכנת flex) וניתוח משמעותם בשפה שהוגדרה לפי מיקומם בטקסט.
בעת השימוש בתוכנה יש ליצור כללים שיופעלו כאשר הנתח התחבירי ייתקל באסימונים מסוימים.
לאחר הרצת התוכנה על קובץ הגדרת כללי השפה הוא יוצר קוד בשפת C שיקרא את הטקסטים בשפה המוגדרת וידע לפרש אותם בהתאם למיקומם במשפט ובכך לנתח נכון את משמעות המשפט.
סטפן אשכנזי

ילדות ונעורים

אשכנזי נולד בלמברג למשפחה יהודית. 
בגיל חמש התחיל ללמוד נגינה בפסנתר אצל אמו, פסנתרנית ותלמידתו של קרול מיקולי. הוא למד אצל תאודור פולאק, פרופסור ומנהל הקונסרבטוריון של לבוב, ואחר אצל אמיל פון זאואר, תלמיד של פרנץ ליסט באקדמיה למוזיקה של וינה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת אשכנזי בצבא האוסטרו-הונגרי.

קריירה

בשנת 1918 הופיע לראשונה בווינה, ובהמשך לכך יצא לסיורים ברחבי העולם. הוא חי בקהיר ואחר ברוטרדם, שם לימד בקונסרבטוריון למוזיקה משנת 1937 עד 1940.
בשנות  מלחמת העולם השנייה הסתתר בצרפת.
הקונצרט הראשון של אשכנזי בפולין אחרי מלחמת העולם השנייה התקיים ב-17 במאי 1946. ב-1950 היה לאזרח בלגיה ובין 1954 ל-1961 לימד בקונסרבטוריון של בריסל.
הוא הרבה להקליט יצירות משל שופן לחברת דויטשה גרמופון בשנות ה-50' וה-60'.
סטפן אשכנזי עשה לו שם בכיתות האמן שלו בהמבורג, קלן וירושלים.
בשנת 1965 ייסד את האגודה לאמנויות ולמוזיקה, שמטרתה הייתה לשמר את תחנת הרכבת ההיסטורית רולנדסק על נהר הריין. לאחר שיקומו, היה הבניין לאתר הופעות ותערוכות לאמנים כמו פייר פורניה, האנס ארפ, אוסקר קוקושקה, יהודי מנוחין, מרטין ואלזר, מרסל מרסו, הנריק שרינג, סלבדור דאלי ואשכנזי עצמו.
בין תלמידיו מרתה ארחריץ', לסלו גימסי, ג'ון מקיי, אנדרה צ'ייקובסקי ומיטסוקו אושידה.
סטפן אשכנזי מת בבון ב-18 באוקטובר 1985, זמן קצר לאחר קונצרט שנתן בקלן.
פילסטר

פילסטר (Pilaster) הוא רכיב בניין אדריכלי דמוי עמוד הצמוד לקיר או יוצא ממנו. מקורו של אלמנט זה הוא באדריכלות יוון העתיקה אך שימושו היה נפוץ בעיקר בבנייה הרומית. השימוש בו נעשה כאשר יש צורך מבני בעמוד במקום בו עובר קיר, בדרך כלל לחיזוק הקיר עצמו, אך פעמים רבות הוא מודבק מסיבות אסתטיות או משיקולי הגדרת חלל. פילסטר מקנה לחזית המבנה מראה איתן ומפואר לעומת קיר חלק. הפילסטר מסייע לשמור על סימטריה, על הקומפוזיציה של חזית המבנה או לשמור על מקצב עמודים כלשהו יחד עם עמודים חופשיים.
פילסטרים יכולים להיות עגולים או חצי עגולים בדומה לרוב העמודים הקלאסיים אך לרוב הם מעוצבים בצורה של עמוד שטוח בצורה מלבנית, כתבליט של עמוד על הקיר. ההקפדה על פרופורציות ועיטורים לפי הסדרים הקלאסיים נשמרת גם בעיצוב של פילסטרים.
בבניינים רבים שנבנו באיטליה בתקופת הרנסאנס נעשה שימוש בפילסטרים סביב דלתות כניסה, שערים וחלונות אשר מולם הוצבו עמודים במרחקים דומים. באופן זה התקבלה אכסדרה בין שתי השורות למרות שרק שורה אחת הייתה שורת עמודים אמיתית. בכניסות למבנים גדולים בסגנונות נאו קלאסיים שונים נקרא המעבר בין העמודים והפילסטרים אשר יצר מעין מרפסת כניסה - "פורטיקו" (Portico).
קורטני גיבס

ביוגרפיה

גיבס נולדה בדאלאס, היא הוכתרה כמיס טקסס ארצות הברית לשנת 1988, בטקס שנערך באל פאסו באותה שנה היא הוכתרה גם כמיס ארצות הברית ובכך נהייתה לטקסנית הרביעית ברציפות שזוכה בתואר זה, במיס תבל עלתה לעשיריית הגמר וזאת לאחר שדורגה רביעית בתחרות המקדימה, תשיעית בשלה הראיונות, שמינית בבגדי הים ושישית בשמלות ערב.
ב-1989 גילמה את חברתו של לואיג'י בסדרת טלוויזיה המבוססת על משחקי הווידאו האחים סופר מריו, ב-1990 הופיעה כמוכרת בקומדיה הרומנטית "ג'ו נגד הוולקנו" עם מג ראיין וטום הנקס, ב-1991 שיחקה עורכת דין בפרק של אופרת הסבון ימי חיינו, בשנה זו שיחקה גם בסדרה של רשת פוקס "DEA", ב-1992 שיחקה בסרט הקומדיה "האמת העירומה" לצד לו פריגנו. כדוגמנית היא לקחה חלק בין היתר בפרסומת של חברת המזון "SlimFast".
מ-1991 ועד 1995 הייתה נשואה לשחקן טום אפלין, ב-1999 נישאה לאיש העסקים אוורט מוקארוי ולהם בן ובת.
רפאל בנימין לוין

קורותיו

נולד בירושלים, בנו של הרב אריה לוין. למד בישיבת עץ חיים, והיה מקורב לראש הישיבה הרב איסר זלמן מלצר. לאחר מכן למד בישיבת חברון, ומשם עבר לישיבת לומז'ה בפתח תקווה. נישא להענא ליבא (אהובה), בתו של הרב חיים שרגא פייבל פרנק, רבה של שכונת ימין משה. לאחר נישואיו למד בישיבת מיר בירושלים. 
כאשר ייסד אביו את ישיבת בית אריה התמנה כמנהל רוחני ושימש בתפקידו עד פטירתו.  כמו כן היה דיין בבית הדין של הפרושים בירושלים, מיסודו של הרב שמואל סלנט.
נפטר בשנת תשס"ב, ונקבר בבית הקברות סנהדריה. לאחר פטירתו יצא לזכרו ספר הזיכרון "תפארת רפאל".
היה אב לחמישה בנים וחמש בנות. בין חתניו הרב יוסף קרויזר, בנו של הרב זונדל קרויזר, מחבר הספר "אור החמה", והרב דוד יהודה בורשטיין, בנו של הרב שלמה בורשטין, מייסד וראש ישיבת "בית שמואל" בחדרה.

פועלו

מצעירותו היה יד ימינו של אביו וסייע לו בפעילויות החסד השונות. נהג להתלוות אל אביו בביקוריו התכופים בבתי חולים ובבתי סוהר, אצל אסירים, חולים ואלמנות. לאחר מות אביו המשיך במנהגו לבקר חולים ומוכי גורל. מדי ראש השנה נהג לתקוע בשופר בבית החולים למצורעים בשכונת טלביה. 
הרב לוין נמנה עם הקבוצה, בראשות אביו, שערכה את גורל הגר"א לזיהוים של חללי מחלקת הל"ה. היה מאחרוני בעלי המסורת של עריכת גורל הגר"א. 
היה מהאישים המרכזיים של בית הכנסת "זהרי חמה" בירושלים, ובמשך שנים רבות מסר בו את השיעור היומי, שאותו ירש מאביו. 
נחשב בעל כוח ברכה ועסק בסגולות וקמעות. ברשותו היה קמע שקיבל בירושה מאביו, שאותו נתן ליולדות כסגולה ללידה קלה. כמו כן היה מעניק מטבעות כדי שהמתברכים על ידו יחלקו אותן לצדקה. קיבל מאביו נוסח של תפילה קבלית נגד עין הרע.
חנא נקארה

חנא נקארה (حنّا نقاره; 18 בינואר 1912–1984), עורך דין ופעיל ציבור ערבי, מראשי המפלגה הקומוניסטית בישראל. 
נולד באראמה שליד עכו למשפחה נוצרית, שעברה לחיפה ב-1919. הוא למד בבית הספר הנוצרי בעיר; ב-1928 החל ללמוד הנדסה כתלמיד האוניברסיטה האמריקנית בביירות. ב-1930 החל לימודי משפטים באוניברסיטת דמשק, אותם סיים ב-1933. מ-1936 עסק בעריכת דין בחיפה, והתמחה בדיני מקרקעין. בשנות הארבעים הזדהה פוליטית עם המרקסיזם ופעל כחבר המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה. הוא היה ממייסדי הליגה לשחרור לאומי בשנות הארבעים, וכן ממייסדי העיתון "אל-מיחאז". ב-1946 שימש כעורך המדור הפוליטי בעיתון זה. בתקופת מלחמת העצמאות שהה בעכו ולא הורשה לחזור לחיפה. הוא עבר ללבנון, משם ניסה לחזור לחיפה אך נעצר בידי כוחות הביטחון והוחזק במאסר עד 1951.
לאחר שחרורו החל לעסוק בזכויות אדם, ופעילותו בתיקים הקשורים להפקעת קרקעות זיכתה אותו בכינוי: "עורך דין האדמה והעם". בין השאר ייצג את אנשי כפר עין מאהל כנגד הפקעת אדמותיהם, לצורך הקמת נצרת עלית. הוא היה ממייסדי "הוועד הארצי להגנה על האדמות" ביחד עם שחאדה שחאדה. היה פעיל למען דו-קיום ערבי-יהודי ויזם את הכנס היהודי-ערבי שהתקיים בשנים 1954-1956.
על שמו נקרא רחוב בחיפה. ב-1985 יצאו לאור זכרונותיו בספר "חנא נקארה, פרקליט האדמה והעם". אחייניתו היא השחקנית סלווה נקארה.
אריקה טים

אריקה טים (בגרמנית: Erika Timm; נולדה ב-1934) היא בלשנית גרמנית, חוקרת יידיש מהיבטים בלשניים ופילולוגיים.

קורות חייה

בשנת 1985 כתבה הביליטציה באוניברסיטת טריר (במחלקה ללימודים יידיים). כיום היא פרופסור אמריטה באותו מוסד. בעלה, גוסטאב אדולף בקמן, פילולוג שעוסק בשפות רומאניות, חיבר יחד איתה כמה מהספרים שכתבה.
מחקרים שכתבה עוסקים בעיקר בהיבט הפונטי, הסמנטי והמורפולוגי של היידיש העתיקה, בהשוואה בין יידיש מזרחית ליידיש מערבית, וביחסים בין יידיש לניבים גרמניים. תרומתה החשובה ביותר לנושא, הספר "Historische jiddische Semantik" (סמנטיקה היסטורית של יידיש, 2005), עליו עבדה כעשרים שנה, מתמקד בתרגומים יידיים לתנ"ך שנכתבו בין 1400 ל-1750. טים מדגימה כיצד תרגום התנ"ך ב'חדר' בתקופה המוקדמת של הופעת היידיש השפיע על עיצוב הרכיב הגרמני שבה, מוכיחה שההשפעה של הצרפתית היהודית בהקשר זה גדולה משנהוג לחשוב, ושלמעשה חלק חשוב מאוצר המילים בתרגום המקורי נמצא גם ביידיש המזרחית המודרנית המדוברת. בעברית נמצא מאמר שלה (בתרגום מגרמנית של מיכל פרץ) על לשונה של גליקל מהמלין, בספר "גליקל, זיכרונות 1691–1719" שההדירה חברתה חוה טורניאנסקי. כמו כן ערכה לצד כמה חוקרים נוספים את ספר היובל לכבוד טרוניאנסקי.
טים ההדירה מספר ספרים מיידיש עתיקה, וכתבה מספר ספרים בנושאי פילולוגיה של הגרמנית.
אידי ישראלוביץ'

אידי ישראלוביץ' (נולד ב-1952) הוא השף והבעלים של מסעדת "אידי" באשדוד.

ביוגרפיה

אידי ישראלוביץ' נולד בבית החולים הסקוטי בטבריה להורים חקלאים מהמושבה כנרת, אמו מוצאה מטורקיה ואביו מרומניה. בהיותו בן ארבע עברה משפחתו לעכו, אחר-כך לנהריה, אחר-כך לאילת, וחזרה לנהריה ומגיל 17 הוא מתגורר באשדוד. בצבא שירת בחיל הים. בתום שירותו הצבאי עבד בתחילה בתחזוקת אוניות, ולאחר מכן כצולל בקו צינור אילת אשקלון במשך תריסר שנים ונהג לבשל דגים לחבריו במשמרת. 
בשנת 1980 פתח ישראלוביץ' ביחד עם טלי אשתו מסעדה שהיו בה ארבעה שולחנות, ברובע ד' באשדוד, כעבור חודשים מספר סגר את המקום ושב לעבודת הצלילה. הפרויקט הבא שלו היה הקמת מסעדת "אשדוד הקטנה" וכעבור שנה עבר למקום אחר.
אידי ישראלוביץ' פתח את מסעדת "אידי", שהתמחתה בדגים, בשנת 1982. הוא פתח מקום בשם "התחנה" באשדוד, אחר-כך פתח את מסעדת "אידי" בהרצליה פיתוח וכעבור זמן מה סגר אותה. ב-1993 הקים מחדש את המסעדה באשדוד, ובשנת 1995 היא עברה למיקומה הנוכחי. בשנת 2000 פתח בצמוד למסעדת הדגים מסעדה בשם "האיטלקיה של אידי", הוא פתח גם בר-קפה במרינה של אשדוד.
ישראלוביץ' מייבא טונה מאינדונזיה, בבעלותו מפעל בו הוא משמר טונה ומכין סלט טונה, אותו הוא מוכר למעדניות. 
יש לו פינה בתוכנית הבוקר של קשת.
תפריט המסעדה מורכב ממזטים, דגים ופירות ים מוכנים בפשטות. מרתף היין שלה מכיל אוסף גדול מאוד של יינות ישראלים, בצד מעט יינות זרים. המסעדה מעוטרת בחפצים מאוניות ישנות.
סטפורד לירוי אירווין

תחילת דרכו

אירווין נולד ב-23 במרץ 1893 בפורט מונרו שבווירג'יניה, ארצות הברית. הוא היה בנו של מייג'ור גנרל (שני כוכבים) ג'ורג' לירוי אירווין ואשתו מרלה אליזבת. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1911, נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט). הכיתה שבה למד זכתה לכינוי "כיתת הכוכבים", בשל העובדה שלא פחות מ-59 מחבריו לספסל הלימודים הגיעו לדרגות גנרלים. המפורסמים שבהם: דווייט אייזנהאואר, עומר בראדלי וג'יימס ואן פליט. ב-1915 הוא סיים את לימודיו והתגייס כלוטננט משנה לחיל הפרשים של ארצות הברית. הוא הוצב ברגימנט הפרשים ה-11 והשתתף עמו במעורבות במהפכה המקסיקנית והמרדף אחרי פנצ'ו וייה. עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, הועבר לתותחנים, והוצב ברגימנט הארטילריה ה-80. במהלך המלחמה הועלה לדרגת מייג'ור, אולם לא השתתף בקרבות בפועל. בין 1919-1920 היה פרופסור לטקטיקות באוניברסיטת ייל, ובין 1920-1924 שימש היה מאמן המשמר הלאומי באוקלהומה. בין 1929-1933 הוא היה מאמן בבית הספר לתותחנות שדה. ב-26 ביוני 1936 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1 ביוני 1941 מונה למפקד רגימנט התותחנים ה-76, וב-1 ביולי של אותה שנה הועלה לדרגת קולונל.

לאחר המלחמה

אירווין המשיך לפקד על הקורפוס ה-12 עד 3 בספטמבר 1945, עת הועבר לפקד על פורט בראג בצפון קרוליינה. ב-7 בספטמבר 1946 מונה למפקד הקורפוס ה-5 עד 30 באוקטובר 1948 עת מונה לראש מחלקת המודיעין. ב-1950 מונה למפקד הכוחות האמריקניים באוסטריה, וב-1952 פרש מהצבא מסיבות בריאותיות בדרגת לוטננט גנרל (שלושה כוכבים). הוא נפטר באשוויל, קרוליינה הצפונית ב-23 בנובמבר 1955 בגיל 62.
סימון מדינת מוצא

סימון מדינת מוצא על גבי מוצרים שונים נעשה במשך שנים רבות כדרך לקדם מכירות של מוצרים. במדינות שונות יש חוקים המחייבים סימון מדינת מוצא של מוצרים בנימוק שהדבר נדרש על מנת לאפשר לצרכן לבצע החלטה מושכלת לגבי הרכישה. עם זאת ישנם המבקרים חוקים אלו וטוענים שהם מטילים עלויות גבוהות על המשווקים, ללא תועלת מהותית לצרכנים. סימון מדינת מוצא נדרש גם במדינות מסוימות, בגלל הבדלי מיסוי בהתאם למדינת המקור.

השפעות על הצרכן

מחקר רב נעשה לגבי השפעת סימון מדינת מוצא על העדפות צרכנים, החל בשנת 1965. המחקר מצא העדפות של צרכנים לגבי מוצרים מסוימים ממדינות מוצא מסוימות אך הובעו דעות שונות לגבי היקף ההשפעה.

חיוב סימון מדינת מוצא

מקרה ראשון של חיוב סימון מדינת מוצא אירע לאחר מלחמת העולם הראשונה, כאשר גרמניה חויבה לסמן את מוצריה המיוצאים כמיוצרים בגרמניה, כצעד עונשין. 
בארצות הברית הוכנסה חובת סימון מדינת מוצא בשנת 1937, עבור מוצרים רבים. בשנת 2002 חוקק חוק להגנה על תוצרת חקלאית של ארצות הברית שבין השאר הרחיבה את החובה לסמן מדינת מוצא גם לבשר, פירות וירקות, פירות ים ומוצרי מזון אחרים, החל בספטמבר 2004 ולאחר דחייה נכנסו לתוקף החל מ-2009. בעקבות תלונות של קנדה ומקסיקו, קבע ארגון הסחר העולמי שדרישות הסימון נוגדות את הסכמי הסחר עליהן חתומה ארצות הברית, בכך שהן מטילות עול כלכלי כבד על תוצרת מיובאת וגורמות להעדפה של תוצרת מקומית, ללא שהן מספקות מידע מהותי לצרכן. בעקבות הקביעה של ארגון הסחר העולמי, שונו הדרישות כדי לדרוש סימון של המדינות בהן נולדו, גודלו ונשחטו, בהמות מהן יוצר בשר, ובכך לספק לצרכן מידע מפורט יותר המצדיק את העלות הנוספת של הסימון. בהחלטה עוקבת שנתנה באוקטובר 2014 קבע ארגון הסחר העולמי שגם דרישות אלו אינן מקובלות עליה.

מטרת הסימון

התומכים בסימון מדינת היעד של מוצרים טוענים שמדובר על מידע חשוב לצרכנים. לעומת זאת, מחקרים שצוטטו בידי ארגון הסחר העולמי טוענים שהדינמיקה של חיוב סימון מדינת מוצא דומה לדינמיקה של קביעת מכסים.

קביעת מדינת המקור

באזורי סחר שונים נקבעו כללים שונים לגבי היקף הייצור הנדרש במדינה מסוימת כדי שהיא תחשב למדינת המוצא. דיונים רבים התנהלו בארגון הסחר העולמי בניסיון לקבוע כללים אחדים לקביעת מדינת המקור.
נחל רוקד

לקריאה נוספת

מדריך ישראל - אנציקלופדיה שימושית לידעת הארץ, חרמון, גולן, כרך א. יצחקי גל.
זירת קרב מרובת משתתפים

זירת קרב מרובת משתתפים (באנגלית - MOBA - Multiplayer online battle arena), ידועה גם כאסטרטגיית פעולה בזמן אמת (ARTS - action real-time strategy) היא תת-סוג של משחקי אסטרטגיה בזמן אמת, המהווים סוגה של משחקי וידאו, בו כל שחקן שולט בדמות אחת מבין שתי קבוצות ומטרתו היא להרוס את המבנה העיקרי של הקבוצה היריבה. לצורך ביצוע משימה זו השחקן נעזר בדמויות הנשלטות על ידי מחשב הצועדות ישר לאורך שביל קבוע ובתכונות ייחודיות הקיימות בדמות אותה בחר השחקן, תכונות שלרוב ניתן לשפר בזמן משחק. שלא כמו בסוגת משחקי הפעולה ומשחקי אסטרטגיה בזמן אמת, השחקן לרוב לא יוצר יוצר מבנים או יחידות.
סוגת משחקים זו החלה עם המשחק Aeon of Strife, מפה ייחודית של המשחק סטארקראפט. בגרסה זו ארבעה שחקנים, כל אחד שולט ביחידה רבת עוצמה אחת ונעזר ביחידות חלשות יותר הנשלטות על ידי מחשב, התמודד כנגד מחשב.
לאחר משחק זה, ולפי המפה אותה יצר המשחק, נוצרה DotA, מפה ייחודית למשחק Warcraft 3 The Frozen Throne, והפכה לאחד המשחקים המצליחים בהיסטוריה. משחק זה היה הראשון מסוגה זו, ואחד הראשונים בכלל מסוגת משחקי האסטרטגיה בזמן אמת, בו בוצעו טורנירים נושאי פרסים כספיים משמעותיים. בעקבות משחק זה הופיעו כותרים מצליחים באותו הסגנון, כLeague of Legends, וHeroes of Newerth ולבסוף גם המשך ישיר, Dota 2, שהפכו כל אחד מהם למשחקים מהמשוחקים ביותר בעולם.
בריסטול בומביי

פיתוח

הבריסטול בומביי נבנה לפי דרישת משרד האוויר הבריטי למטוס חד-כנפי המסוגל לשאת פצצות או לחלופין, 24 חיילים.
נסיונה הקודם של בריסטול בבניית מטוסים חד-כנפיים היה מדכדך: שני המטוסים החד-כנפיים הקודמים שבנתה, אב טיפוס שכונה "Racer", ואב טיפוס למטוס הקרב בשם "Bagshot", נכשלו בשל חוסר בגמישות הכנפיים ובעיות במאזנות ולא נכנסו לייצור. על סמך ניסיון זה, תכננה בריסטול את המטוס עם לא פחות משבע תומכות לכל כנף שנוצרו מפלדה בעלת רמת חוזק גבוהה. לא במפתיע, היה התוצר הסופי מטוס כבד ביותר.
אב הטיפוס שסומן כ-Type 130 טס לראשונה ב-23 ביוני 1935 ו-80 המטוסים הוזמנו בשם בומביי. מכיוון שמפעלה הראשי של בריסטול בפילטון היה עסוק בייצור הדחוף יותר של הבלנהיים, נבנה הבומביי על ידי חברת שורט אנד הארלנד (Short & Harland) שבבלפאסט. המבנה המסובך של כנפי הבומביי היקשו על הייצור וגרמו לעיכוב גדול: המטוס הראשון לא נמסר לפני 1939 ו-30 ההזמנות האחרונות בוטלו.
מדחפי הפסיעה המשתנה מסוג הלה-שו (Hele-Shaw) היו המוצר הראשון פרי שיתוף פעולה של בריסטול ורולס-רויס בחברה בשם רוטול (Rotol), שמאוחר יותר הצליחה מאוד בייצור מדחפים עבור מטוסי קרב.

היסטוריה מבצעית

אף על פי שנבנה כמטוס חד-כנפי ובעל מבנה מתכת, שמר הבומביי על כמה מאפיינים שנחשבו כמיושנים לאותה תקופה, כמו כן הנסע הקבוע שלו. אף על פי שלא התאים לפעולה בזירת המלחמה באירופה, הוא הטיס אספקה לחיל המשלוח הבריטי בצרפת ב-1940. ביוני 1940, השתלט טייס חיל האוויר הצרפתי ז'אן-פרנסואה דמוזאי (Jean-Francois Demozay) על בומביי שננטש והעביר את עצמו ו-15 חיילים נוספים מצרפת לאנגליה, שם הפך לאלוף ההפלות הצרפתי הבכיר ביותר בשורות חיל האוויר המלכותי.
זירת פעילותו העיקרית של הבומביי הייתה המזרח התיכון, שם החליף את הויקרס ולנטיה. הבומביי היה מסוגל להטיל פצצות במשקל של 113 ק"ג שנישאו במתלים חיצוניים, וכמו כן נעשה בו שימוש לפיזור מוקשים נגד אדם במשקל 20 ק"ג שחומשו והושלכו מהדלת האחורית של המטוס בצורה ידנית. הבומביי טס בגיחות הפצצה באביסיניה, סומליה האיטלקית, עיראק ולוב. כמפציץ בסטנדרטים אירופיים נחשב הבומביי למיושן והוא עבר למלא תפקידים של מטוס תובלה וכמטוס לפינוי נפגעים, כאשר צוות אוויר של בומביי אחד זקף לזכותו פינוי של כ-6,000 חיילים פצועים. ב-2 במאי 1941 פינו מטוסי בומביי של טייסת מס' 216 של חיל האוויר המלכותי את משפחת המלוכה היוונית מכרתים למצרים.
ב-16 בנובמבר 1941 הטיסו חמישה מטוסי בומביי את אנשי ה-SAS במשימתם הראשונה, תקיפת חמישה בסיסי אוויר גרמניים בצפון אפריקה. במהלך המשימה אבדו שני מטוסי בומביי, כאשר אחד הופל באש נ"מ ואילו השני התרסק, ככל הנראה, בשל סופת חול. המשימה עצמה הסתיימה בכישלון חרוץ והכריחה את אנשי ה-SAS לשנות את טקטיקות הפעולה שלהם.
גנרל ויליאם גוט היה הקצין הבריטי הבכיר ביותר שנהרג במלחמה כאשר הבומביי בו טס הופל במדבר המערבי בין בורג אל-ערב לקהיר, בדרכו להחליף את הגנרל קלוד אוקינלק ולקחת את הפיקוד על הארמייה השמינית. מותו סלל את דרכו של הגנרל ברנרד מונטגומרי אל הפיקוד.
טייסת האמבולנס האווירי מס' 1 של חיל המלכותי האוסטרלי הצטיידה ב-11 מטוסי בומביי בפברואר 1943. ביולי השתתפו מטוסי היחידה בפלישה לסיציליה ופינו כ-2,000 פצועים לצפון אפריקה. החל מספטמבר החלה הטייסת לפעול במשימות פינוי נפגעים מאיטליה. בשל זמינותם של מטוסי תובלה חדשים ומהירים יותר ומצבם המכני הרעוע של מטוסי הבומביי ביצעה הטייסת את משימת הפינוי האחרונה שלה בנובמבר 1943 והוחזרה לאוסטרליה בתחילת 1944, שם פורקה.
שתילה

שתילה היא פעולה של העברת שתיל ממקום גידול ארעי לתוך מצע של אדמה.
להבדיל מזריעה, בה מטמינים זרע באדמה, השתיל נשאר חשוף בחלקו העליון. לא כל שתילה היא המשך של תהליך זריעה, מאחר שיש שתילים שנוצרו משיטות ריבוי שונות שאינן הפצת זרעים.
בשתילה באדמה (חממה, שדה פתוח, ערוגה) שותלים את השתילים במרחקים קבועים זה מזה על מנת לאפשר לכל שתיל מרחב מחיה. המרחק ועומק השתילה שונים מסוג צמח אחד למשנהו, שתילי עצים יהיו רחוקים יותר זה מזה ויוחדרו עמוק יותר בקרקע מאשר שתילי ירקות או פרחים.
שתילה יכולה להתבצע גם בתוך עציצים, אדניות או דליים.
לרוב יש להכין את האדמה לקליטת השתילים החדשים. חלק מתהליך השתילה הוא הוספת דשנים לאדמה וכן השקיית השתיל על מנת להבטיח קליטת שורשיו.
גם העברת שתילים ממקום למקום נקראת שתילה, או העתקה.
מקרה פרטי של שתילה הוא נטיעה, מושג שהוראתו בדרך כלל שתילת עצים. היות שבשפה העברית הפועל "נטיעה" אינו מתייחס בהכרח לעצים (למשל: נטיעת אוהל), אולם מרמז על מיקום קבוע, הרי שהביטוי "נטיעת עצים" מצביע על שתילה במקום של קבע.
נעיצת גאופיטים באדמה מכונה אף היא שתילה בשפת הדיבור, אף על פי שבמקרה זה הפעולה שונה, משום שאיבר הרבייה (בצל או פקעת) ננעץ כולו בקרקע.

שתילה נכונה

הקפדה על מספר נושאים בקשר עם השתילה תשפר את יכולת השתיל להקלט במקומו החדש באופן מיטבי:
ראשית יש להתאים את העץ לאזור השתילה ע"פ מאפייניו. למשל, במקומות בהם הטמפרטורה יורדת מתחת לאפס מעלות צלזיוס בתקופות מסוימות בשנה, לא מומלץ לשתול עצים המתאימים לאקלים טרופי. דברים דומים אמורים גם לגבי מקומות הסובלים מרוחות עזות.
על מצע השתילה להיות מאוורר ותחוח ככל הניתן על מנת לאפשר השתרשות קלה של השתיל בקרקע.
ניתן להוסיף למצע השתילה חומרי הזנה כגון קומפוסט, אולם רצוי להקפיד שלא לעבור את הכמות המומלצת, שכן עודף דשן מכל סוג שהוא עלול להביא לצריבה בעלים וקשיים בקליטת השתיל בקרקע.
בעת השתילה יש לשים לב שלא לפורר את גוש השורשים. התפרקות של גוש השורשים תביא לקריעת היונקות - שורשונים מיקרוסקופיים המופקדים על קליטת מים ויסודות שונים מהקרקע, ותביא להתיבשות העץ. 
צוואר השורש צריך להמצא בגובה פני הקרקע (בהדרים כ 2 ס"מ מעל פני הקרקע). שתילה עמוקה מידי תביא לתופעה הנקראת ריקבון צוואר השורש.
לאחר השתילה יש להקפיד על השקיה יום יומית למשך מספר שבועות עד לזיהוי לבלוב המעיד על קליטת העץ.