google/wiki40b huggingface dataset:
סבתא סורגת

סבתא סורגת (שמו באנגלית: Cat's cradle, שפירושו "עריסת חתול") הוא גרסה של משחק לולאות המהווה משחק ילדים ביתי, המיועד לשני משתתפים לפחות. המשחק מצריך לולאת חוט חזק באורך של עשרות סנטימטרים. מטרת המשחק ליצור תצורות חדשות באמצעות כריכת הלולאה על האצבעות, והעברתה בין השחקנים.

מהלך המשחק

השחקן הראשון בונה את הכריכה ההתחלתית: הוא משחיל ארבע אצבעות מכל כף יד (ללא אגודל) בתוך הכריכה. הוא כורך את הלולאה שנית, סביב כל רביעיית אצבעות. באמצעות האמה של כל יד, הוא מושך את החלק הפנימי של הכריכות הנוספות, ליצירת התצורה ההתחלתית.
בשלבים הבאים, כל שחקן בונה כריכה חדשה על סמך הכריכה הקודמת. אם השחקן אינו יודע כיצד להתקדם, הוא יכול לבקש מן השחקן השני "לקחת" ממנו את הכריכה: להעתיק את הכריכה אליו, למטרות לימודיות.
במשחק זה עשויות להיווצר תצורות החוזרות על עצמן במעגל סגור, בדומה למתרחש במשחק החיים.
מסורניים

מאפיינים

המסורנים יכולים להגיע לאורך של שישה עד תשעה מטרים. המסור עשוי להגיע לאורך שני מטרים, ורוחב בסיסו ל-30 סנטימטרים. הם נפוצים במים רדודים בימים טרופיים וסובטרופיים.
מין אחד נפוץ בחוף הים התיכון של ישראל - מסורן ארוך-שן, המזדמן גם במפרץ אילת. מינים נוספים המופיעים במפרץ אילת הם מסורן קצר-שן ומסורן ירוק. יש שהמסורניים חודרים גם לנהרות: המסורן של מפרץ מקסיקו משוטט בחלקיו התחתיים של נהר המיסיסיפי, מין אחר נע לאורך נהר הזמבזי שבאפריקה, ומין נוסף שוחה במעלה נהרות בהודו.
תפקידו העיקרי של המסור הוא ללכוד מזון, אך הוא יכול גם לשמש נשק מגן. יש שהדג נובר במסורו בטין ובחול שבקרקעית הים בתורו אחר מזונו- רכיכות, סרטנים וקיפודי ים, ויש שהוא חודר לתוך להקת דגים ו"קוצר" בהם במסורו.
לוטרה אירופית

תיאור

גופה של הלוטרה מותאם ביותר לחיים במים, יתרון שעזר לה להמשיך ולהתקיים גם באזורים בהם כבר לא חיים סוגים אחרים בני משפחת הסמוריים, ואף לא טורפים דומים אחרים. ראשה של הלוטרה משוטח מעט, והעיניים והנחיריים שלה ממוקמות בגובה הראש. הדבר מיועד לתת ללוטרה אפשרות להביט מתוך המים או לנשום, מבלי לחשוף חלק ניכר מגופה. התאמה זו לחיים במים, אופיינית גם לסוגים אחרים לגמרי הגרים בסביבה דומה - צפרדעים, היפופוטמים, תנינים ועוד. פתחי אוזניה ונחיריה של הלוטרה מותאמים אף הם בצורה מושלמת לתנאי סביבת המגורים - בשעה שהלוטרה נכנסת למים, הם נאטמים על ידי מכסים מיוחדים.
עיניה של הלוטרה מותאמות להשתברות קרני האור במים. השריר המכווץ את קשתית עינה, דוחף אותה גם כלפי חוץ - דבר המאפשר לה לראות היטב גם בתוך המים. תכונה זו של העין, אופיינית אף היא לבעלי חיים שוכני מים, ביניהם ידועים הקורמורן וכלב הים. בנוסף, מצוידת הלוטרה בזיפים ארוכים סביב אפה, המאפשרים לה לחוש תנועות קלות ביותר בתוך מים אפילו בחשיכה.
פרוותה של הלוטרה עשויה משתי שכבות: העליונה עשויה זיפים ארוכים וקשים המגינים על גופה של הלוטרה מחבלות, ואילו התחתונה מורכבת משערות צמריות ורכות השומרות על חום גופה. השערות החיצוניות מתכסות תדיר בשומן המופרש מבלוטות מיוחדות, וכאשר הלוטרה שוחה, הופכת שכבת השערות החיצוניות לשכבה צפופה, חלקה ואטומה - מה שמפחית את החיכוך ועוזר ללוטרה לשמור על חום יציב.
ראותיה של הלוטרה מתאימות במיוחד לצלילות ארוכות; מדידות שנעשו בטבע מראות כי אורכה של צלילה ממוצעת הוא כשלוש דקות, אך לעיתים עשויה הלוטרה שלא לעלות אל פני המים משך שבע דקות ואף יותר, בעומק של כ-10 מטרים.
אצבעות רגליה של הלוטרה מחוברות בקרום שחייה. הלוטרה שוחה על פני המים בעזרת רגליה בלבד, כשרק קצה ראשה, חלק מגבה וקצה זנבה בולטים מעליהם, ואילו בתוך המים, במהירות גבוהה, מותחת הלוטרה את גופה ושוחה בעזרת תנועות גליות של הגוף והזנב, בדומה לשחייתו של דולפין. זנבה הארוך והכבד, מאפשר ללוטרה לבצע סיבובים חדים תוך כדי שחייה, והיא מסוגלת להסתובב לאחור תוך כדי שחייה מהירה, כך שרדיוס הסיבוב קטן מאורך גופה.
על אף היות הלוטרה חית מים מובהקת, יכולה היא לרוץ על היבשה במהירות רבה, ואף לטפס על עצים או מכשולים.

תפוצה ושימור

הלוטרה מצויה ברוב חלקי אירופה, אסיה ובצפון אפריקה.
בישראל הלוטרה הייתה מצויה בעבר באגן הירדן ובנחלי מישור החוף עד נחל שורק בדרום. בשל זיהום המים ובשל צייד הצטמצם מקום מחייתה וכיום מצויה רק באגן הירדן, בחולה ובעמק עכו. היא נמצאת בסכנת הכחדה חמורה.
בכל מקומות חיותה, ניצודה הלוטרה בכמויות רבות, לצורך שימוש בפרוותה המשובחת. הציידים ראו להסביר את מעשיהם בכך שהלוטרה טורפת דגים, ובכך פוגעת בכלכלתם של הדייגים. מחקרים שנערכו בשנים 1946-1950 על ידי ג. אלם וא.ב. וורתינגטון הראו כי לא זו בלבד שאין הלוטרה מזיקה לדגה, אלא שהעובדה כי הלוטרה צדה צפרדעים וצלופחים הטורפים דגיגים והעובדה כי היא טורפת בעיקר דגים חלשים, מסייעות לאוכלוסיית הדגים להתרבות, ועם זאת מגבילות את מספר הדגים ומשפרות את בריאותם הכללית.
בשנים האחרונות, עם התגברות המודעות לפיקוח על הצייד, לשימור בעלי החיים ולמניעת זיהום המים, שבה הלוטרה אט אט גם למקומות בהם ישנה פעילות אינטנסיבית של האדם.
חרובסק

היסטוריה

בשנת 1894 החלה בנייתה של מסילת הרכבת בין הערים וולוגדה וארכנגלסק – הוחלט שהיא תעבור בנתיב הקצר ביותר, ולא דרך יישובים קיימים, ובסופו של דבר היא עברה במיקומה הנוכחי של חרובסק. תחנת הרכבת במקום נפתחה בשנת 1894 וכונתה "קובינו"; לאחר מכן שמה שונה ל"לשצ'ובו" (ברוסית: Лещёво), וב-1914 שמה שונה בשנית ל"חרובסקיה". היישוב חרובסקיה (ברוסית: Харовская), שנודע גם בשם חרובסקי (ברוסית: Харовский), הוקם באזור תחנת הרכבת בשנת 1903, יחד עם הקמתו של מפעל זכוכית. ב-1919 הוקמה ביישוב גם מנסרה.
בשנת 1929 הוקם מחוז חרובסקי כמסגרת אדמיניסטרטיבית בתוך מחוז וולוגדה והיישוב הפך למרכז המנהלי של המחוז החדש. לאחר שאוכלוסייתו התפתחה ונבנו בו מפעלים נוספים, בשנת 1954 הוא קיבל מעמד של עיר, אשר שמה שונה לשמה הנוכחי - חרובסק.
מייקל קורטיז

ביוגרפיה

קורטיז נולד בבודפשט בירת הונגריה (באימפריה האוסטרו-הונגרית דאז) בשם מיכאלי קרטש קמינר למשפחה יהודית. הוא ברח מן הבית על מנת להצטרף לקרקס בעודו בן 17, ולאחר מכן החל בלימודי משחק באקדמיה המלכותית לאומנות המשחק. ב-1912 החל במשחק ובבימוי קולנוע בהונגריה תחת השם "מיכאי קרטש", וביים 43 סרטים הונגריים. במלחמת העולם הראשונה הוא לחם במסגרת הצבא ההונגרי ולאחריה המשיך בבימוי. תחילה בווינה ובהמשך - בגרמניה. בתקופה זו ביים 21 סרטים נוספים; המפורסם שבהם הוא הסרט האילם המונומנטלי "סדום ועמורה", שקורטיז מופיע בו גם כאחד הכותבים.
ב-4 ביולי 1926 היגר קורטיז לארצות הברית, והחל בקריירת בימוי ארוכה ופורה בהוליווד שכללה יותר ממאה סרטים בסוגות קולנועיות מגוונות. הוא קיבל ארבע מועמדוית לפרס האוסקר, מהן שתיים באותה השנה, ולבסוף קיבל את הפרס עבור הסרט "קזבלנקה" (1942). באולפני האחים וורנר בשנות השלושים היה קורטיז פורה במיוחד, ולעיתים סיים ארבעה סרטים בשנה, למרות שלעיתים לא היה הבמאי היחיד בפרויקטים אלו. באמצע שנות השלושים החל בשורת סרטי הרפתקאות מצליחים בכיכובו של ארול פלין, שכללו את "קפטן בלאד" (1935), "התקפת הבריגדה הקלה" (1936) ו"הרפתקאות רובין הוד" (1938). סרטים אלו מבוימים במקצועיות ובמיומנות, ועודם מוקרנים כיום, כשבעים שנה לאחר יצירתם.
בשנות הארבעים המשיך קורטיז בפיתוח סגנון ויזואלי מתוחכם הכולל תנועת מצלמה חופשית, ומשחק מתוחכם בין אור וצל. דוגמה מוקדמת לטכניקה זו ניכרת כבר בסרט "תעלומת הרצח באכסניית הכלבים" (1933) בכיכובו של ויליאם פאוול. דוגמאות לעבודתו משנות הארבעים הן "זאב הים" (1941), "קזבלנקה" ו"מילדרד פירס" (1945). רבים מסרטיו בתקופה זו לוו בנעימותיו של המלחין מקס שטיינר.
בשנות החמישים הפסיק לעבוד עם אולפני וורנר, ויצר מספר סרטים עבור אולפנים אחרים. בשנים אלו דעכה תהילתו. את סרטו האחרון, מערבון שגרתי בשם "הקומנצ'רוס", בכיכובו של ג'ון ויין, ביים בשנת 1961.
על אף שהותו הארוכה בארצות הברית מעולם לא שלט קורטיז כהלכה בשפה האנגלית וסיפק אנקדוטות רבות בנושא. אחד הביטויים המפורסמים בהם השתמש, "הביאו את הסוסים הריקים" (בהתכוונו לסוסים ללא רוכבים), שימש מאוחר יותר לשם האוטוביוגרפיה של השחקן דייוויד ניבן.
הוא נחשב לבמאי דיקטטורי נוסח אריך פון שטרוהיים, ואירוני הדבר שאת תהילתו הקולנועית ואת פרס האוסקר היחיד שקיבל קיבל עבור "קזבלנקה" שהסרטתו הייתה אירוע כאוטי, ללא תסריט כתוב מראש, ונעשתה בחיפזון בימי המלחמה.
קורטיז נישא שלוש פעמים לשחקניות. בשנת 1962 נפטר ונטמן בקליפורניה.
קורטיז נחשב למקצוען הוליוודי, אשר סיפק סרטים בקו תעשייתי. תאורטיקנים של הקולנוע אינם מחשיבים אותו ליוצר בעל סגנון ייחודי ("Auteur"), שכן עבודתו השתרעה על פני סוגות קולנוע רבות, ולא התאפיינה בשיטות צילום או עריכה ייחודיות. עם זאת סרטיו, מסרטי ההרפתקאות עם ארול פלין, ועד למלודרמות כ"מילדרד פירס" נותרים מהנים מאוד גם לצופה המודרני, וחלק מהם (ובמיוחד קזבלנקה) נחשבים לקלסיקה של הקולנוע.
רכס בידי

מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו רשמית ב-1 ביוני 1937, והרכס נקרא "הרי בידי" ("Beady Mountains"). 
ב-17 בינואר 1952 שונה השם לשמו הנוכחי (רכס בידי) על מנת לתאר נכונה את הרכס. 
הרכס נקרא על שם ג'י. סי. בידי (J.C. Beedy), מחפש זהב שפעל באזור רכסי סטיקיין.
טסובאסה כרוניקל

תקציר העלילה

הסדרה מתחילה בהצגת חברי הילדות שאורן, ארכאולוג צעיר החוקר את הריסות במדבר ממלכת קלאו, וסאקורה, נסיכת ממלכת קלאו, ביתו של המלך המנוח קלאו ריד. כאשר סאקורה מבקרת את שאורן בהריסות אותן הוא חוקר, נשמתו לוקחת את צורתן של שתי כנפיים אשר מתפרקות לנוצות רבות ומפזרות בין ממדים שונים. סאקורה הופכת קטטונית וחייה נמצאים בסכנה ולכן שאורן נפגש עם מכשפת הממדים, יוקו היצ'יהרה, ומתחנן בפניה לעזרה בהצלת סאקורה. יוקו המכשפה זוכה לביקור של שני אנשים נוספים, אשר לכל אחד בקשה משלו: קורוגונה, נינג'ה אשר מבקש לחזור לעולמו המקורי, לאחר שהוגלה על ידי הנסיכה טומויו על מנת שילמד מהו כוח אמיתי; ופיי די פלורייט, קוסם אשר מבקש לא לחזור לעולמית לעולמו המקורי, סלס, על מנת להתחמק ממלכו. בתמורה לשימוש ביכולתיה לנוע בין ממדים, יוקו דורשת מכל אחד לשלם במה שהוא מעריך ביותר: קורוגונה מציע את חרבו, גינריו, פיי מציע את קעקועיו אשר מדכאים את כוחותיו ההרסניים ושאורן מציע את כל זכרונות סאקורה אשר בהם הוא נוכח. יוקו מציגה להם יצור בשם מוקונה מודוקי אשר שולח את החבורה למסע בין ממדי בעקבות נוצותיה של סאקורה. לאחר שמצאו את הנוצה הראשונה, סאקורה קמה ממצבה הקטטוני וזכרונותיה חוזרים אליה לאיטם.
בזמן מסעות החבורה בין הממדים השונים אחר הנוצות של סאקורה, ארבעת המטיילים ומוקונה צריכים לעבור הרפתקאות מרתקות, יריבים חזקים וסכנות רבות.

סדרת המאנגה

המאנגה טסובאסה: רזרבואר כרוניקל מפורסמת ביפן על ידי מגזין השונן השבועי של קודאנשה מאז מאי 2003. עד עכשיו פורסמו 22 טנקובונים (ספר שמאגד סדרת סיפורים). הטנקובון ה-22 פורסם ב-17 בינואר 2008. זה הופך את טסובאסה לארוכה ביותר מכל העבודות של קלאמפ, מאז ש-X/1999 נותרה לא גמורה עם 18 כרכים.
בארצות הברית המאנגה מפורסמת על ידי דל ריי מאנגה.

סדרת האנימה

האנימה טסובאסה כרוניקל (ツバサ・クロニクル טסובאסה קוּרוניקוּרוּ; שינוי של השם TSUBASA: RESERVoir CHRoNiCLE באנגלית), הנפשה על ידי הסטודיו בי טריין ובוימה עד ידי קואיצ'י מאשימו.
המוזיקה לסדרה הולחנה על ידי יוקי קאג'יאורה.
העונה הראשונה עלתה לאוויר בערוץ NHK ב-9 באפריל 2005 עד ל-15 באוקטובר 2005. העונה השנייה התחילה ב-29 באפריל 2006 ונגמרה ב-4 בנובמבר 2006. בכל עונה 26 פרקים ובשתיהן ביחד 52 פרקים.

סרט

הסרט "Tsubasa Chronicle the Movie: The Princess of the Country of Birdcages
(劇場版 ツバサ・クロニクル 鳥カゴの国の姫君 Gekijōban Tsubasa Kuronikuru Torikago no Kuni no Himegimi), יצא לאקרנים ביפן ב-20 באוגוסט 2005 באותו הזמן שיצא הסרט של xxxHolic- xxxHolic the Movie: A Midsummer Night's Dream (劇場版 xxxHOLiC 真夏ノ夜ノ夢 Gekijōban Horikku Manatsu no Yoru no Yume).
ה-DVD של הסרט יצא לחנויות ב-25 בפברואר 2006.
במסעם אחר הנוצות של סאקורה, חלקים מזיכרונותיה של סאקורה, שאורן, קורוגאנה, פאי וסאקורה נעים בין הממדים בעזרתו של מוקונה. בסרט, הם מגיעים אל "ארץ כלובי הציפורים", ארץ שלוה באופן יוצא דופן שבא אנשים וציפורים חיים יחד, לכל אדם יש ציפור כשותף. לאחר שילד בשם קורורי(Koruri) תוקף אותם הם מבינים שמלך הממלכה בעל כוחות מסתוריים. הציפורים של הנסיכה טומויו, קורורי ושאר האזרחים נלקחו מהם והם מוחזקות בתוך היער. על מנת לקחת את הנוצה של סאקורה בחזרה, שאורן והאחרים קמים נגד המלך הערמומי.
יחסי אלג'יריה–קנדה

היסטוריה

קנדה הכירה בעצמאות אלג'יריה בשנת 1962. ולאחר שנתיים, הממשלות כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים. בשנת 2006, מישל ז'אן, מושלת קנדה לשעבר, ביקרה באלג'יריה כחלק מסיור ביבשת אפריקה. בשנת 2010, נשיא אלג'יריה ביקר בקנדה. נכון ל-2016, הקהילה האלג'ירית בקנדה מונה כ-70 אלף איש, כאשר רובם מתגוררים במונטריאול. כ-1,200 סטודנטים אלג'ירים לומדים בקנדה.
וורנר מיוזיק גרופ

היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1929 והייתה חלק מאימפריית האחים וורנר ונקראה 'וורנר רקורדס'. בשנת 1963 החברה רכשה את 'רפריס רקורדס' שהייתה שייכת לפרנק סינטרה. 
לאחר שחברת 'האחים וורנר' נמכרה ל'7 ארטס פרודקשן' בשנת 1967 היא רכשה את אטלנטיק רקורדס. למרות הרכישה אטלנטיק רקורדס וחברת הבת שלה, 'אטקו רקורדס' פעלו באופן עצמאי במשך שנתיים נוספות. בשנת 1969 נמכרה וורנר רקורדס (עם כל חברות התקליטים שברשותה) לחברה הלאומית קיני. היא החליטה לאחד את כל חברות התקליטים לאחת גדולה. באותה שנה קיני קנתה גם את אלקטרה רקורדס ו'נונסאץ' רקורדס' והפכה את החברה לקבוצה בשם 'וורנר-אלקטרה-אטלנטיק' שהפכה מאוחר יותר ל'וורנר מיוזיק גרופ'. במהלך השנים החברה רכשה עוד ועוד חברות תקליטים ולייבלים קטנים ומיזגה אותם תחת שמה שגדל וגדל. 
בשנת 2004 קיני מכרה את 'וורנר מיוזיק גרופ' לקבוצת משקיעים בהנהגת איש העסקים היהודי אדגר ברונפמן הצעיר במחיר עצום 2.6 מיליארד דולרים. זמן קצר לאחר הרכישה הקבוצה החדשה העבירה לשורותיה את ליאור כהן, שהיה איש מפתח במתחרה הגדולה ביותר של 'וורנר מיוזיק גרופ', 'יוניברסל מיוזיק גרופ'. 
בשנת 2007 'וורנר' הודיעה שהיא תמכור מוזיקה דיגיטלית  ללא ניהול זכויות דיגיטלי דרך אמזון MP3 ובכך הפכה לחברת התקליטים השלישית שעושה זאת. בשנת 2008 התחוללה סערה תקשורתית גדולה לאחר שמשא ומתן בין 'וורנר מיוזיק גרופ' ליוטיוב נכשל והיא דרשה מיוטיוב למחוק את כל הקליפים של אמנים החתומים אצלה. בשנת 2009 שתי החברות פרסמו הודעה לעיתונות שהן הגיעו להסכם ביניהן והקליפים של אמנים החתומים בוורנר יתחילו לצוץ ביוטיוב בקרוב.
ב-2011 נמכרה החברה לאיש העסקים לאונרד בלווטניק תמורת 3.3 מיליארד דולר.
מספר מאלבומיה הבינלאומיים של הזמרת הישראלית עפרה חזה הופצו דרך החברה ברחבי העולם.
קרחון דרווין (אנטארקטיקה)

היסטוריה

חלקו התחתון של הקרחון מופה על ידי משלחת דיסקברי (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904). הקרחון כולו מופה על ידי המשלחות הניו זילנדיות של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958).
הקרחון, כמו גם הרי דרווין נקרים על שם לנרד דרווין. 

לקריאה נוספת

• Ute Christina Herzfeld Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 219, P 244
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 297, P 663
בארט נגד מוטציות החלל

על המשחק

בארט סימפסון הוא היחיד אשר מודע לתוכניתם הסודית של החייזרים והוא חייב למנוע מהם מלאסוף את הפריטים להם הם זקוקים על מנת לבנות את הנשק לו הם זקוקים על מנת להשתלט על העולם. בכל שלב, בארט צריך לאסוף כמות מסוימת של פריטים (לדוגמה, אובייקטים סגולים, כובעים, בלונים, שלטים, ומוטות גרעיניים), לפני שהוא מתעמת עם המאסטר בסוף השלב.
דמויות המאסטרים ושלבי המשחק מוכרים לצופי סדרת האנימציה "משפחת סימפסון": בשלב הראשון בארט מבצע מתיחה טלפונית לבר של מו על מנת לגרום לו לצאת החוצה מהבר בריצה כדי שהשחקן יוכל לצבוע את חולצתו הסגולה בתרסיס.
לבארט יש רק שתי פסילות. איסוף סמלי קראסטי הליצן מסוגלים להעניק פסילות חיים נוספות. בארט יכול גם לאסוף לאורך המשחק מגוון רחב של כלי נשק כגון קלע, ואקדח חצים. בארט יכול גם לאסוף לאורך המשחק מטבעות על מנת לרכוש נשק או לקבל תוספת חיים.
הנשק ההגנתי העיקר של בארט הם משקפי רנטגן אשר מסוגלים לחשוף אילו מתושבי ספרינגפילד הם למעשה חייזרים מחופשים.
למרות שבארט נלחם בחייזרים רבים לאורך המשחק, הוא לא נלחם נגד קאנג וקודוס, שני החייזרים המופיעים באופן קבוע בפרקי הספיישל של ליל כל הקדושים.

ספרינגפילד

תחילה, צריך בארט לאסוף, להסתיר, או להשמיד את כל החפצים הסגולים אותם הוא מוצא: פחי אשפה, צנצנות פרחים, דלתות, ברזים לכיבוי שריפות, ושלטים שונים. המאסטר אשר מופיע בסוף השלב הוא נלסון מאנץ אשר תוקף את בארט בבלוני מים. בארט גם רוכב על הסקייטבורד בחצי משלב זה.

מרכז הקניות של ספרינגפילד

בתוך הקניון בארט אוסף סוגי כובעים שונים. שלא בדומה לשלב הקודם, לשלב זה יש שלושה מאסטרים שונים. כל אחד מהם הוא חייזר.

קראסטילנד

בארט חייב לאסוף בלונים בפארק השעשועים של קראסטי הליצן. המאסטר הוא סיידשואו בוב, אשר על מנת להביסו, צריך בארט לקפוץ על הרגליים שלו.

מוזיאון

המוזיאון מורכב ממוצגים שונים בדומה לשלב הקניון, במוזיאון ישנם שלושה מאסטרים. הראשון הוא צמח ענק. השני הוא מומיה. והשלישי הוא טירנוזאורוס רקס.
השריר פושט האגודל הקצר

תיאור

תחילתו של השריר פושט האגודל הקצר מיד בהמשך לתחל של השריר מצדיד האגודל הארוך, בפן האחורי של עצם החישור והקרום הבין-גרמי (שמחבר בין החישור לגומד. גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המקורב של האגודל.

עצבוב

השריר פושט האגודל הקצר מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.
פני סרטורי

ביוגרפיה

סרטורי עבדה כאחות בחדר טיפול נמרץ במשך שבע עשרה שנים, שבמהלכן תוך טיפול בחולים רבים שהיו קרובים למוות חוותה חוויות "מוזרות" וכתוצאה מעדויות מצטבות על חוויות סף מוות, החליטה שאינה יכולה להתעלם מהקשר בין המקרים והחלה לחקור את הנושא בשיטות קליניות אקדמאיות. לאחר מספר שנים של מחקר פרסמה סרטורי את המונוגרפיה "על חוויות סף-המוות של מאושפזים בטיפול נמרץ: חמש שנים של מחקר קליני" אשר פורסם על ידי ההוצאה לאור אדווין מלן ב-2008. סרטורי קיבלה על עבודתה דוקטורט בשנת 2005. מאז היא עובדת כמרצה ויועצת.
חלק ניכר מהתופעות המתועדות בעלות סממנים דתיים.
ספרה של סרטורי, "החכמה של חוויות סף מוות" בוחן את שאלת האמיתות של חוויות סף מוות יותר לעומק.
המכון הצרפתי

היסטוריה

המכון הצרפתי הראשון נוסד בפירנצה, איטליה בשנת 1907 על ידי ז'וליין לוצ'יר ובסיוע הפקולטה לאמנויות של גרנובל.
מבחינה היסטורית, המוסדות הצרפתיים שהוקמו במחצית הראשונה של המאה העשרים היו קשורים למוסדות אקדמיים, ואילו מרכזי התרבות הצרפתיים, שנוצרו במחצית השנייה של המאה ה -20 או בתחילת המאה ה -21, נוצרו על ידי ממשלת צרפת. הבדל זה אינו קיים עוד והמרכזים התרבותיים מאמצים כיום את שמו של Institut Français.
המוסדות הצרפתים ומרכזי התרבות הצרפתית הם מוסדות הממוקמים מחוץ לצרפת תחת משרד החוץ, ומטרתם לקדם שיתוף פעולה אינטלקטואלי ותרבותי בין אנשי מקצוע, להציג את הצרפתי, הפרנקופוני, כמו גם את האמנות המסורתית והעכשווית המקומית לכל הקהלים, לקדם את ההשכלה הגבוהה הצרפתית לסטודנטים ומורים זרים ולהציע מגוון רחב של קורסים ובחינות בינלאומיות עבור השפה הצרפתית.
המוסדות ממומנים באופן מלא או חלקי על ידי ההכנסות שלהם שגויסו על ידי לימוד צרפתית כשפה רשמית או כשפה זרה (בהתאם למדינות) וחסויות.
כיום, מוסדות צרפתיים ומרכזים תרבותיים צרפתיים (RTCs) הם מנופים חיוניים לפיתוח שיתוף פעולה בין אנשי מקצוע בתחום התרבות והחינוך, וכן לקידום המגוון התרבותי והלשוני.
ישנם 98 מכונים הפרוסים ברחבי העולם.

המכון הצרפתי בישראל

למכון יש מספר שלוחות בישראל, בתל אביב, חיפה, ירושלים, באר שבע ונצרת והם מקיימים אירועים תרבותיים וקורסים על צרפת והשפה הצרפתית.
המכון בירושלים הוקם בשנת 1952 ביוזמתו של ה-CNRS (המכון הלאומי למחקר מדעי) והיה בראשיתו מכון למחקר ארכאולוגי אשר תחת שרביטו נערכו חפירות רבות והתפתחה האסכולה הצרפתית לארכאולוגיה בלבנט הדרומי. בשנות השמונים הוחלט להרחיב את המשימה לכלל תחומי מדעי הרוח והחברה ולהעניק לו את שמו: המרכז הצרפתי למחקר בירושלים.
המכון בתל אביב מפעיל מערך של קורסים ללימוד צרפתית וספריית מדיה המצוידת בכותרים האחרונים שיוצאים בצרפת, בתרגומים האחרונים לעברית שהופיעו בארץ, בסרטי DVD ובדיסקים עדכניים. בנוסף המכון מקיים תוכנית הרצאות מגוונת ומרתקת, שיעורי היסטוריה, רבי שיח, סדנאות לפילוסופיה, קונצרטים ועוד.
היוון

הִיוּוּן (מלשון "הון") הוא תהליך תרגום של ערך כספי מתקופה אחת למונחי תקופה אחרת. פעולת ההיוון היא הפיכה של התחייבות חוזית להון. במקרים רבים המשתמשים במושג היוון מתכוונים בעצם לערך הנוכחי של תזרים מזומנים עתידי.
מונטה ורדה

מונטה ורדה (בספרדית: Monte Verde - "ההר הירוק") הוא אתר ארכאולוגי חשוב בדרום-מרכז צ'ילה.
האתר מתוארך לתקופה קדומה ביותר, כפי הנראה לפני 12,500 שנים. לפי תיארוך זה, הוא אחד היישובים האנושיים המוקדמים ביותר ביבשת אמריקה. מונטה ורדה מקדים בכ-1,000 שנים את האתר הידוע המוקדם ביותר של תרבות קלוביס, אשר בקלוביס, בניו מקסיקו שבארצות הברית. ממצא זה מטיל ספק ב"תאוריית קלוביס" הנפוצה, הגורסת כי האדם החל ליישב את האמריקות לפני כ-11,500 שנים. יחד עם זאת, תיארוכים אלו נתונים במחלוקת בקרב הקהילה האקדמית.
מריו פינו (Pino), גאולוג צ'יליאני מהאוניברסידד אאוסטראל דה צ'ילה (Universidad Austral de Chile) וטום דיליי (Dillehay) החלו לחפור באתר מונטה ורדה בשנת 1977. האתר נמצא על גדות נקיק צ'ינצ'יאואפי (Chinchihuapi), סעיף של נהר מאולין (Maullín) הממוקם כ-58 קילומטרים מהאוקיינוס השקט. מונטה ורדה הוא אחד האתרים הפתוחים מהתקופה הפרה היסטורית הנדירים שנתגלו עד כה באמריקות. זאת, הודות לשימורו בידי עליית מפלס המים זמן קצר לאחר שאוכלס האתר, והאדמה הבוצית העשירה בכבול שכיסתה את האזור כתוצאה מכך הכילה רקבובית של חומרים אורגניים ושימרה את האתר וחפצים שונים בו משך עידנים.
דיליי וצוותו טוענים כי האתר היה מאוכלס בסביבות השנים 12,000 - 11,800 לפנה"ס בידי קבוצה של כ-20 עד 30 איש. על גדות הנהר הוקם מבנה דמוי אוהל עשוי עץ ועורות של בעלי חיים באורך של כ-6 מטרים ובקצוותיו הונחו קורות ולוחות עץ ומוטות, עליהם נמתחו העורות. העורות נקשרו באמצעות חבלים קלועים מעשבים מקומיים ויצרו חללים נפרדים בתוך המבנה הראשי. מחוץ למבנה נבנו שני אחים לשימוש משותף, כפי הנראה לייצור כלים.
בכל אחד מהחללים הפנימיים במבנה היה בור מצופה בחומר ששימש כמחתת גחלים. סביב אחים אלו התגלו כלי אבן רבים ושאריות של זרעים שנשפכו, אגוזים וגרגרים אחרים. באתר נמצאו שאריותיהם של 45 מיני צמחים אכילים, ומקורם של יותר מחמישית מהם נמצא בטווח של עד כדי 240 קילומטרים מהאתר. ממצא זה מרמז כי אנשי מונטה ורדה היו קשורים בקשרי מסחר עם מקומות מרוחקים יותר או שנהגו לנדוד בקביעות באזור נרחב זה. באתר נמצאו גם מספר מיני בר של תפוחי אדמה.
בין הממצאים החשובים הנוספים באתר: צואת אדם מאובנת (Coprolite), טביעת רגל שמשערים כי השתייכה לילד, כלי אבן וחבל. האתר תוארך בידי דיליי באמצעות תיארוך פחמן-14 של פחם ועצם שנמצאו באתר.
לאור חשיבותו הארכאולוגית והתרבותית של האתר, הוא הוגש כמועמד להכרה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 2004.
שכטר (חברה)

שכטר גיטרות (בקיצור "שכטר" ובאנגלית: "Schecter Guitar Research") היא חברת ייצור גיטרות, שנוסדה בקליפורניה בשנת 1976. החברה נוסדה על ידי דייוויד שכטר תחילה כחנות לטיפול ותיקון גיטרות, ובנוסף יצרה חלקי חילוף לגיטרות. כיום החברה מייצרת בעצמה גיטרות חשמליות, גיטרות בס וגיטרות אקוסטיות ונחשבת כיצרנית מובילה בתעשייה.

היסטוריה

שכטר החלה במקור כחנות קטנה לתיקון וטיפול בגיטרות ובנוסף יצרה חלקי חילוף לגיטרות, כגון: גופים, צווארים, מפתחות כיוון, גשרים פיקאפים ועוד. בשנת 1979 החלה החברה להציע גיטרות בייצור עצמי בפעם הראשונה, הגיטרות הללו היו יקרות וקשות להשגה ונמכרו ב-20 חנויות שונות בלבד ברחבי ארצות הברית.
ב-1983 החברה הגיעה לקצה גבול יכולת הייצור של מוצרים בהזמנה אישית ולא יכלה לעמוד בביקוש. באותה השנה נרכשה החברה על ידי קבוצת משקיעים מטקסס, המשקיעים העבירו את החברה לדאלאס שבטקסס, ושם יצרו גיטרות מחלקים מיובאים וגם מחלקים מקוריים של שכטר.
בשנת 1987 החברה נמכרה להיסטקה שיבויה, יזם יפני. שיבויה העביר בחזרה את החברה לקליפורניה, החברה חזרה לשיטת הייצור הקודמת, ושוב ניתן היה להשיג את הגיטרות הללו רק בחנויות בודדות. שיבויה הציע למייקל קירבולו (Ciravolo) להיות נשיא החברה ולנהל אותה. קירבולו רצה להפוך את החברה לנגישה לקהל הנגנים הצעירים, אך החברה יצרה גיטרות יקרות ובודדות בכל חודש ולכן הבין שכדי להשיג את מטרתו, הוא צריך לחולל שינוי בדימוי ובאופן המיתוג של החברה. כתוצאה מכך החל קירבולו לעבור לייצור המוני של גיטרות, במפעל בדרום קוריאה. עם תחילת הייצור בקוריאה, החלה החברה להציע מבחר גיטרות גדול יותר במחירים נמוכים יותר ובייצור המוני.

שיתוף פעולה עם זאק ויילד

בשנת 2016, נגן הגיטרה זאק ויילד (Ozzy Osbourne, Black Label Society, Zakk Sabbath), יחד עם שכטר, השיק את Wylde Audio. החברה Wylde Audio היא חברה בבעלות של זאק, והיא מציעה מגוון גיטרות שעוצבו על ידי ידיו. הגיטרות מיוצרות ומופצות על ידי שכטר.

שכטר בסצנת המטאל

כיום שכטר היא חברה מובילה בתעשיית הגיטרות בסצנת המטאל.
שכטר מפורסמת בזכות הגיטרות שלהם המכוונת לנגני המטאל והרוק הכבד, המציעות מפרטים המתאימים לכך: פיקאפים חמים, צווארים דקים בעלי גישה קלה לשריגים הגבוהים וצווארים בעלי 24 שריגים. החברה מציעה גיטרות בעלות 8–9 מיתרים במחיר נמוך, כאשר בדרך כלל יש לפנות לחברת גיטרות ולבצע הזמנה אישית (מה שהופך אותן ליקרות יותר).
שכטר צברה מוניטין גם באמצעות אמנים גדולים בסצנת המטאל אשר ניגנו על הגיטרות שלהם, כגון: סיניסטר גייטס (נגן גיטרה בלהקה Avenged Sevenfold) דן דונגן (נגן הגיטרה של הלהקה Disturbed) ועד לאחרונה גם ג'ף לומיס (נגן גיטרה בלהקה Arch Enemy).
טלמון מרקו

טלמון מרקו הוא יזם ואיש עסקים אמריקאי-ישראלי, מוכר בעיקר כמנכ"ל והמייסד של Viber, יישום קנייני חוצה-פלטפורמות המשמש להעברת מסרים מידיים וביצוע שיחות על גבי רשת האינטרנט (VoIP). ליישום יש 400 מיליון משתמשים ברחבי העולם.

ביוגרפיה

מרקו נולד בישראל, בזמן שירותו בצה"ל, שירת בתפקיד מנהל מערכות מידע בפיקוד המרכז. הוא השלים תואר במדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב. מאוחר יותר עבר לארצות הברית, שם העביר את רוב חייו הבוגרים. 
בשנת 1997, היה חלק ממייסדי חברת אקספנד נטוורקס. מרקו שימש כנשיא החברה עד שנת 2004. 
בשנת 1998 ייסד את iMesh , שם שימש כנשיא עד 2010. 
בשנת 2010, הוא ייסד את חברת Viber יחד עם איגור מגזיניק, חברו מצה"ל. כיום מרקו משמש כמנכ"ל Viber.
בשנת 2016 הוא ייסד את חברת ג'ונו , ובשנת 2017 מכר את החברה לחברת Gett תמורת 200 מיליון דולר.
Panhard 24

יצרנית כלי הרכב "Panhard"

"Panhard" נוסדה בשנת 1845 על ידי 
René Panhard  ושותפו Émile Levassor. החברה הייתה קרויה "Panhard et Levassor". בין השנים 1910–1950 ייצרה "Panhard" משאיות ואוטובוסים, בנוסף לייצור מכוניות, רכבי שטח, ושיריוניות,
בין השנים 1963–1968 "Panhard" הייתה בבעלות סיטרואן, ומאוחר  יותר בבעלות פיג'ו. 
בשנת 2005 הייתה "Panhard" בבעלות "Auverland".  היום "Panhard" בבעלות "Renault Trucks", חברת בת של קונצרן הרכב הצרפתי רנו, הנשלטת משנת 2001 על ידי וולוו (Volvo Group).