מלחמות הולנד-אנגליה

מלחמות הולנד-אנגליה (באנגלית: Anglo-Dutch Wars) הוא שמן של סדרת מלחמות אשר התרחשו במהלך המאות ה-17 וה-18 בין בריטניה והמחוזות המאוחדים של הולנד, בניסיון להשיג שליטה על ערוצי סחר. בהולנד הן מכונות "המלחמות האנגליות" (Engelse Oorlogen), ובאנגלית מכונות לעיתים "המלחמות ההולנדיות" (The Dutch Wars).

רקע

משמעותה של התמוטטות הכוח הספרדי בסיומה של מלחמת שלושים השנים ב-1648 הייתה ששטחי האימפריה הספרדית והפורטוגזית הפכו הלכה למעשה לזמינים לכל מאן דבעי. מצב זה הביא שתי בעלות ברית במהלך מלחמת שלושים השנים - אנגליה ואיחוד שבעת המחוזות של הולנד - לכדי עימות. להולנדים היה באותה תקופה את צי הסוחר הגדול באירופה ומעמד בכיר במסחר האירופי. הם סיפחו, בזמן מלחמת הולנד-פורטוגל, את מרבית הטריטוריה הפורטוגזית של איי הודו המזרחית, צעד אשר העניק להם את השליטה על הסחר הרווחי במיוחד בתבלינים. במקביל, הם גם הרוויחו על חשבון אנגליה מהסחר עם מושבותיה בצפון אמריקה, בשל חוסר היציבות לאחר מלחמת האזרחים האנגלית. הצי הצבאי ההולנדי, לעומת זאת, זכה לתשומת לב מועטה, בעוד שקרומוול התמקד בבניית כוחה הימי הצבאי של אנגליה.

מלחמת הולנד-אנגליה השנייה

אחרי הרסטורציה ניסה צ'ארלס השני לשרת את האינטרסים של שושלתו על ידי הפיכתו של אחיינו הנסיך ויליאם השלישי מאורנג' לשליט הולנד, תוך שימוש בלחץ צבאי. פעולותיו של צ'ארלס השני עוררו גל פטריוטיזם באנגליה. סמיואל פיפס טוען ביומנו כי האוכלוסייה הייתה "בטירוף מלחמה". במלחמה שפרצה לבסוף ב-1664 הצליחו האנגלים להשיג מספר השגים משמעותיים בקרב. אחד ההישגים הבולטים של ההולנדים היה תפיסת הספינה "פרינס רויאל" במהלך "קרב ארבעת הימים" (1666). פשיטה מוצלחת של ההולנדים על המדוויי (1667) סיימה את המלחמה כשידם על העליונה. שייטת בפיקודו של האדמירל דה רויטר שברה את השרשרת המגינה על הנהר המדוויי ושרפה חלק מהצי הבריטי שעגן בצ'טהאם. הצי ההולנדי, שהורחב משמעותית במהלך המלחמה, הפך בשנים שלאחר מלחמה זו לחזק בעולם. הרפובליקה ההולנדית עמדה בשיא כוחה.

מלחמת הולנד-אנגליה הרביעית

לאחר המהפכה המהוללת (1688) הפך ויליאם מאורנז' למלך אנגליה, יחד עם רעייתו מרי השנייה. מלך הולנד לא השתלט על אנגליה בכוח הזרוע, למרות שפלש עם כוח הולנדי, בשל התמיכה שהמהלך זכה בקרב הציבור האנגלי והלגיטימציה למרי השנייה כיורשת כס המלוכה. בהולנד, לעומת זאת, גבר התסכול. שינוי המשטר הוביל לירידה בעוצמתה הכלכלית, וויליאם העביר את הצי ההולנדי רב העוצמה ללונדון. ההולנדים החלו לתמוך במורדים נגד ממלכת בריטניה הגדולה במושבות בצפון אמריקה, דבר אשר עורר עליהם את חמתה של אנגליה והעמיד את הולנד בסיכון גם מצד צרפת, אשר פעלה לשינוי השלטון ההולנדי. במלחמה זו הייתה הולנד בנחיתות, למרות תנופת בניית אוניות במספנות הצי ההולנדי המוחלש. הולנד עדיין החזיקה לאחריה במספר נקודות מפתח, ביניהן מושבת הכף, ציילון, ומלאקה. 
יש היסטוריונים המסווגים את המלחמה הרביעית כמלחמה נפרדת משלוש הקודמות, מכיוון שהרקע לה שונה.

סכסוכים מאוחרים יותר

במהלך תקופת מלחמות המהפכה הצרפתית והמלחמות הנפוליאוניות (בין 1793 ו-1815), הצליחה צרפת להפוך את הולנד למדינה גרורה ולבסוף סיפחה את המדינה ב-1810. ב-1797 הובס הצי ההולנדי על ידי הבריטים בקרב קמפרדאון. בתחילה, החשיבה צרפת את כוחה הימי של הולנד ככלי לטובתה, אך חשיבותו של הצי ההולנדי פחתה לאחר קרב טרפלגר, למרות ניסיונות ההולנדים לשדל לטובת שימוש בכוחם הימי נגד האנגלים. בריטניה השתלטה במהלך תקופה זו על מושבות רבות שהיו שייכות להולנד, למעט איי הודו המזרחיים ההולנדים, סורינאם, האנטילים ההולנדיים ותחנת הסחר ההולנדית בדג'ימה. 
חלק מן ההיסטוריונים כוללים גם את המלחמות בין בריטניה והרפובליקה הבטאווית, ובין בריטניה לממלכת הולנד הנפוליאונית כחמישית והשישית במניין מלחמות הולנד-אנגליה, אם כי הולנד הייתה בשנים אלו מדינת חסות של צרפת.