google/wiki40b huggingface dataset:
הרלד פלר

הרלד פלר (בגרמנית: Harald Feller;‏ 1913, ברן - 2003), היה חסיד אומות העולם משווייץ שפעל בהונגריה.

קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

בתקופת מלחמת העולם השנייה

במרץ 1944 כבשו הגרמנים את הונגריה. פלר היה המזכיר הראשון בשגרירות שווייץ בהונגריה, ולאחר מכן כיהן כממונה על היחסים בין המדינות. הוא פעל עם קרל לוץ להצלת יהודים. מסוף 1944 ואילך היה פלר מעורב במספר מבצעי הצלה של יהודים. הוא סיכן את חייו כדי להציל אזרחים שווייצרים שהיו נשואים ליהודים הונגריים. הוא הצליח להציל מספר יהודים ממחנה מעבר בו הוחזקו, וכן הצליח להציל קבוצת יהודים ולהעבירם לשווייץ. 
מאוקטובר 1944 ואילך החביא פלר בביתו משפחה של יהודים הונגרים - בני משפחתו של הסופר גאבור דבצרי (גר') - וכן חיילים הונגריים שערקו מהצבא. כמו כן סייע פלר למחתרת הציונית בהונגריה. הוא סיפק לאנשי המחתרת מכתבי הגנה חתומים ובהם נותרה שורת המוגן ריקה, למילוי על ידי אנשי המחתרת לפי הצורך.
בסוף דצמבר 1944 נעצר פלר על ידי אנשי צלב החץ ההונגריים ועוּנָּה. למרות זאת המשיך בפעילות ההצלה שלו עד הגעת הצבא האדום להונגריה. בפברואר 1945 נעצר על ידי הצבא האדום ונשלח כאסיר למוסקבה עם עוד אנשים מהשגרירות השווייצרית. בפברואר 1946 שוחרר במסגרת עסקת חילופי אסירים, והוחלף עם שווייצרים נוספים בתמורה לטייסים סובייטיים שמטוסם התרסק בשווייץ.

הכרה

בשנת 1999 הכיר יד ושם בפלר בתור חסיד אומות העולם.
ברק מדינה

ביוגרפיה

מדינה סיים לימודי תואר ראשון במשפטים ובכלכלה (כחוג לאחר תואר), בהצטיינות, באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1991. בסוף אותה שנה השלים תואר מוסמך בכלכלה עם התמחות במנהל עסקים, גם כן בהצטיינות, באוניברסיטת תל אביב. את התמחותו עשה במשרד עו"ד יעקב וינרוט ושות'. לאחר מכן הוסמך כעורך דין ועבד במשרדו של וינרוט עד 1994. בשנה זו המשיך לתואר שני במשפטים באוניברסיטת הרווארד, אותו סיים ב-1996. השלים תואר דוקטור בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1999, תחת הנחייתם של פרופ' אוריאל פרוקצ'יה ויורם מישר.
בין השנים 1996 ל-2003 לימד במסלול האקדמי המכללה למינהל כמרצה ולאחר מכן כמרצה בכיר. במקביל לימד באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית כמורה מן החוץ. בשנת 2003 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית כמרצה בכיר. בשנת 2007 התמנה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 2009 החליף את יואב דותן כדיקן הפקולטה למשפטים. בתום כהונתו כדיקן, ב-2012, מונה לכהן כפרופסור מן המניין בפקולטה. ב-25 באוקטובר 2017 נבחר מדינה לתפקיד הרקטור באוניברסיטה העברית.
כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת ברקלי,  כחוקר במכון ון ליר בנושא חקיקה להסדרת הפרטה וכחבר ממלא מקום בוועדת ונציה של מועצת אירופה.
בשנת 2004 הוענק לו פרס "Ellis and Alma Birk" למצוינות אקדמית. בשנת 2014, קיבל את פרס פתאל מטעם אוניברסיטת חיפה, לחוקר המצטיין בתחום המשפט הציבורי. ב-2015 קיבל מענק מחקר מטעם הקרן הלאומית למדע על מחקרו בתחום דיני זכויות האדם בישראל. באותה שנה קיבל את אות "אביר איכות השלטון" מטעם התנועה לאיכות השלטון. ב-2017 קיבל את פרס חשין למצוינות אקדמית במשפט. ב-2018 קיבל את פרס גורני למשפט ציבורי.] 
מדינה מתגורר בניר בנים. הוא נשוי ואב לשניים.
ויקטור דולידזה

חייו

דולידזה נולד בעיר אוזורגתי שבגאורגיה, ובילה את ילדותו בגוריה. כשרונו המוזיקלי התגלה בגיל צעיר. הוא ניגן בגיטרה ובמנדולינה, ואף זכה בתחרות למנדולינות בטביליסי שבגאורגיה בשנת 1910. הוא למד תחילה במכללה למסחר בטביליסי, וסיים את חוק לימודיו ב-1917 במכללה למסחר בקייב שבאוקראינה. הוא למד סימולטנית לנגן בכינור במכללה למוזיקה שבקייב. 
הוא חזר לגאורגיה בשנת 1917, ובשנת 1918 הלחין את האופרה "כתו וקוטה". האופרה, שהתפרסמה מאוד בגאורגיה ומחוצה לה, הייתה הבסיס לסרט באותו שם. כמו כן הלחין את האופרות "ליילה" בשנת 1922 ו"ציסנה" בשנת 1929, את הסימפוניות "אזרבייג'ן" בשנים 1931,1932, ואת הפנטזיה הסימפונית "איבריאדה" בשנת 1925, ומספר רומנסות. 
ביקורו של דולידזה באוסטיה הניב אוסף שירי פולקלור. הוא התכוון לשלב אותם באופרה "זַמירה" משנת 1931. אך לא הצליח להשלים את העבודה. הוא נפטר ב-25 במאי 1933 בטביליסי.
חופיה

חוּפּיה בע"מ הייתה חברת ספנות עברית בתקופת המנדט הבריטי, שפעלה במשך ארבעה חודשים בשנים 1933–1934. החברה הפעילה אונייה שהייתה בבעלות רב חובל אריה גרבנוב ונקראה "עמנואל", עד להיעלמותה בים על צוותה לאחר ארבעה חודשי פעילות.
החברה נוסדה ונרשמה באוגוסט 1933 על ידי רב חובל אריה גרבנוב בתל אביב, פלשתינה-א"י. חופיה בע"מ הוקמה למימוש חזונו של גרבנוב להקמת צי סוחר עברי בארץ ישראל. כתובתה הרשומה הייתה בבית משפחת גרבנוב ברחוב בוגרשוב 79, שכונת נורדיה, תל אביב. תוכנית גרבנוב לפעילותה, כללה שלבים אחדים: ראשית, רכישת אנייה ורישומה תחת בעלות עברית ובספר נמל יפו כנמל הבית. שנית, הנפת דגל צי עברי על האנייה שבבעלות החברה, ולא דגל צי מסחרי מנדטורי בפעם הראשונה בעת החדשה. שלישית, העסקת צוות ימאים עברי ובכללו רב חובל, קצין סיפון, מכונאי וטבח מאנשי היישוב היהודי בארץ ישראל. לבסוף, השקת האנייה להפלגה ראשונה בצי עברי, על פי חוקי השיט.
בהתאם לתוכנית, נרכשה האונייה עמנואל בספטמבר 1933 בנמל אולבורג שבדנמרק, טרם נרשמה בספר נמל יפו בבעלותה של חברת הספנות העברית, חוּפּיה בע"מ. הפליגה דרומה לנמל אורהוס והועמסה במטען פולי סויה. יצאה לאנטורפן שבבלגיה ביום 29 בספטמבר 1933. הפליגה עם צוות עברי-ארצישראלי ויהודי, בראשותו של רב החובל אריה גרבנוב, תחת דגל עברי חדש, דגל צי עברי מתחדש.
אחרי ארבעה חודשי הפלגות מטען, בהם מאמצי הידברות עם הימיה הבריטית בניסיון להוות "צי עברי, נספח לצי הסוחר הבריטי", יצאה ה"עמנואל" להפלגתה האחרונה ב-30 בינואר 1934 מנמל פול שבאנגליה ונעלמה עם חמשת אנשי צוותה ומטענה בימים, ומקום טביעתם לא נודע.
עקב אסון היעלמות העמנואל, האנייה היחידה בבעלות חברת הספנות חופיה, כשעל סיפונה המייסד והבעלים רב חובל אריה גרבנוב, לא חזרה החברה לפעילות.
שרה סולימני

ביוגרפיה

סולימני נולדה ברובע קמדן בלונדון. הוריה הם מורים. אביה הוא יהודי פרסי ואמה ממוצא צפון אירי. היא גדלה בצפון לונדון. אמה נפטרה כשהיא הייתה בת 16.
אחרי שסיימה את בחינות A level בבית הספר "הנרייטה ברנט" לקחה סולימני שנה חופש. אחר כך למידה מדעי החברה ומדעי המדינה בניו הול שבאוניברסיטת קיימברידג' וסיימה בהצטיינות תואר MA.
בקיימברידג' הצטרפה סולימני למועדון הדרמה "פוטלייטס". בשנה הראשונה היא החליפה את דן סטיבנס כמזכירה חברתית, ואחר כך הייתה סגן נשיא. בין חבריה ללימודים היו אנשי קבוצת "Cowards", ג'וני סוויט וניק מוחמד.

תיאטרון

בשנת החופשה שלה הייתה סולימני חברה בתיאטרון הלאומי לנוער . היא כיכבה בתפקיד אליין בהפקה של המחזה "הבוגר" בתיאטרון בווסט אנד.
סולימני הייתה חברה בקבוצת הכותבים הצעירים המסונפת לתיאטרון רויאל קורט, והייתה בין הכותבים בתיאטרון יאנג ויק. שני מחזות שכתבה הועלו בתיאטרון סוהו. מחזה נוסף שכתבה "The Cost of Things" הוצג בתיאטרון פאבליק בניו יורק בחסות תיאטרון אולד ויק כחלק מפרויקט טי אס אליוט.
ב-2012 שיחקה סולימני בתפקיד מרים במחזה "בית ברנרדה אלבה" בתיאטרון אלמיידה. היא כתבה את המחזה "Up the Royal Borough" כחלק מערב של מחזות תגובה לספר "Chavs" מאת אוון ג'ונס שהועלה בתיאטרון ליריק האמרסמית, וזכה לביקורות חיוביות.

קולנוע וטלוויזיה

הופעת הבכורה של סולימני בקולנוע הייתה בסרט "גברת הנדרסון גאה להציג" כשהייתה בשנה השלישית שלה בקולג'.
התפקיד הגדול הראשון שלה בטלוויזיה היה בדמות בקי בסיטקום של BBC Three בשם "הוא והיא" לצדו של ראסל טובי. הסדרה שודרה לראשונה בנובמבר 2010. הוסרטו ארבע עונות של הסדרה, ושידור העונה הרביעית החל בנובמבר 2013.
ב-2011 שיחקה סולימני בפרק פיילוט של הקומדיה "Coma Girl" בערוץ 4 לצדן של קייטי ויקס וקתרין פרקינסון ששודר ב-9 בספטמבר. באותה שנה כתבה יחד עם אוליביה פולט סיטקום עבור ה-BBC שהופק על ידי צ'ארלי הנסון. היא השתתפה במערכון של הקומיק ריליף "Uptown Downstairs Abbey" ב-BBC One.
ב-2012 כיכבה סולימני בקומדיה "חינוך רע" ובספין-אוף שלו "הסרט חינוך רע".
סולימני כתבה וכיכבה בפרק בשם "Aphrodite Fry" בסדרה "Love Matters" של ערוץ Sky TV ששודר ב-2013. ב-2014 כתבה פרק בסדרה "הסודות" ששודר ב-BBC One.
ב-2005 זכתה סולימני בפרס המקום השלישי של קרן בארי אמיאל ונורמן מלברן של מגזין New Statesman על כתיבה פוליטית.
ב-2011 זכתה סולימני בפרס Royal Television Society להופעה הקומית הטובה ביותר על תפקידה בסיטקום "הוא והיא" יחד עם ראסל טובי שכיכב לצדה.

חיים אישיים

ב-2012 נישאה סולימני לדניאל אינגרם. לבני הזוג יש ילד אחד.
אורי אבנר

אוּרי אבנר (13 בינואר 1941 – 10 ביוני 2014) היה רב-אמן בחיבור ופתרון בעיות שחמט ומגדולי מחברי בעיות השחמט של ישראל. פסיכולוג קליני במקצועו.

התפתחותו השחמטאית

יליד פתח תקווה. בגיל 12 כבר חיבר את בעיית השחמט הראשונה שלו, וכעבור שנתיים זכה לציון כבוד בתחרות לחיבור בעיות שחמט בהולנד.
מגיל 17 התרכז אבנר במשחק שחמט תחרותי. ב-1961 ניצח אבנר באליפות צה"ל בשחמט. כעבור שנה הגן על תוארו וזכה גם בתואר אלוף תל אביב. ב-1964 צורף לנבחרת ישראל לאולימפיאדת הסטודנטים בקרקוב וסייע לנבחרת להגיע למקום השביעי עם תוצאה של 6.5 מ-11 בלוח השלישי. בשנת 1965 סייע אבנר לנבחרת ישראל להגיע לגדול הישגיה (מקום שני ומדליית כסף) בעיקר בזכות תוצאותיהם של יעקב בליימן ושמעון כגן בלוחות השני והרביעי. הופעתו השלישית והאחרונה של אבנר במסגרת זו הייתה בשוודיה 1966 עם תוצאה מצוינת של 8 מ-11 בלוח הרביעי.
אבנר נמנה עם צמרת השחמטאים בישראל בשנות ה-60 וה-70, הופיע באופן קבוע בליגה הלאומית בשורות מועדון אס"א אוניברסיטת תל אביב והיה שותף לזכיותיה הרבות באליפות המדינה לקבוצות. השתתף פעם אחת בגמר אליפות ישראל ב-1969 (מקום 5–10 עם 9 מ-16, 2 נקודות לאחר המנצח שמעון כגן. לקראת סוף שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא חזר להתמסר לחיבור בעיות שחמט.

פתרון בעיות שחמט

אבנר היה פותר בעיות מעולה שהצטיין בשורות נבחרת ישראל בכנסים של 1977 ו- 1978. מדי שנה ארגן את אליפות ישראל בפתרון בעיות שחמט שמצטייניה נשלחו לאליפות העולם. אבנר עמד בראש המשלחת הישראלית ודאג לגייס את התקציבים הנדרשים לנסיעה, לארגן את הנבחרת ולוודא שתופיע בהרכב החזק ביותר האפשרי. אבנר הוביל את נבחרת ישראל למקום שלישי בעולם בשנת 1993 ובין 1996 ל-1998 זכתה הנבחרת במקום הראשון בעולם שלוש פעמים ברציפות, ובשנים 2001 ו- 2004 קטפה עוד שני תארים. באליפויות האישיות של אותן שנים הוכתרו עפר קומאי ונעם אלקס לאלופי העולם, ורם סופר זכה שלוש פעמים במקום השלישי.

פעילות ציבורית בתחום הקומפוזיציה השחמטית

אבנר הוביל את התחום בישראל וריכז אותו במשך שנים רבות. יזם, ארגן וניהל עשרות כנסים ומפגשים מקומיים וכן תחרויות לחיבור ופתרון בעיות.
אבנר הקים איגוד עצמאי לקומפוזיציה שחמטית אשר זכה לתמיכה מתמדת מצד איגוד השחמט, שאפשרה לשגר מדי שנה נבחרת חזקה לאליפות העולם בפתרון בעיות שחמט.
בשנת 1983 ארגן את הכנס העולמי לקומפוזיציה שחמטאית בעיר בת-ים. הכנס הוא אירוע מורכב הנמשך כשבוע בהשתתפות למעלה ממאה שחמטאים ומחברי בעיות שחמט מכל העולם. בשנות התשעים חזר אבנר על מבצע דומה פעמיים, בתל אביב 1996 ובנתניה 1999.
בשנת 2006 נבחר אבנר לתפקיד של נשיא איגוד הקומפוזיציה העולמי. אבנר שימש ארבע שנים נשיא בפועל, ולאחר מכן הפך לנשיא כבוד של הארגון. במסגרת תפקידו נפגש לעיתים קרובות עם בכירי פיד"ה, והפך את הארגון לקומפוזיציה שחמטית לארגון הנתמך על ידי פיד"ה אך זוכה לאוטונומיה ומנהל את ענייני הקומפוזיציה על פי שיקוליו המקצועיים.

ירחון השחמט

במשך שנים רבות אבנר היה עורך משותף (בתקופות שונות עם רם סופר, אמציה אבני ואליק גרשון) של ירחון "שחמט" ביטאונו הרשמי של איגוד השחמט בעידן הטרום-אינטרנטי והוא היה למעשה העורך האחרון של בטאון השחמט בגרסתו הכתובה, בטרם החליטה הנהלת איגוד השחמט ברוח התקופה לעבור לביטאון מקוון, בטאון שנזנח לאחר תקופה קצרה. לאבנר היה ניסיון רב בתחום הדפוס, שכן הוציא לאור בהתנדבות אחת לכמה חודשים כתב עת של איגוד הקומפוזיציה השחמטית בשם "וריאנטים".
לעולם בעקבות השמש

לעולם בעקבות השמש הוא פזמון שכתב אהוד מנור, הלחין ועיבד רוני וייס וביצעה הזמרת שרי. השיר השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון 1979 והגיע למקום החמישי.

רקע

"לעולם בעקבות השמש" בוצע על ידי שרי בפסטיבל הזמר והפזמון התשל"ט (1979) והגיע למקום החמישי. השיר המנצח בתחרות זו היה מיועד להשתתף בתחרות האירוויזיון שעתידה הייתה להקיים בישראל. בתחרות זו ניצח השיר "הללויה" בביצוע גלי עטרי ולהקת "חלב ודבש".
השיר נכלל באלבומה של שרי "זה הרגע". במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' הגיע השיר למקום ה-25, ובמצעד השנתי של גלי צה"ל הוא דורג במקום ה-30.

עיבודים

ב-4 ביולי 2019 הוציא הזמר עומר אדם גרסה של השיר.
פלגרה

היסטוריה

ילידי אמריקה נהגו להשרות ולבשל את גרעיני התירס בתמיסה בסיסית (מים עם בסיס כגון סידן הידרוקסידי), תהליך המאפשר ספיגה במעי של ויטמין B₃ והחומצה האמינית החיונית טריפטופן, הנמצאים בתירס. אולם, כשהתירס הובא מ"העולם החדש" לאירופה, אסיה ואפריקה, לא הייתה מודעות לחיוניותו של שלב זה בהכנת מאכלים המבוססים על תירס. באזורים בהם התזונה התבססה על קמח תירס (כמו רומניה, ספרד, צפון איטליה ודרום ארצות הברית) חלו רבים בשל כך בפלגרה.
פלגרה תוארה לראשונה בספרד ב-1735. תיאור זה הוביל לכינוי המחלה בשם "הצרעת האוסטרית" והוא מוכר כתיאור הפתולוגי הראשון של תסמין. בגלל שהמחלה הייתה נפוצה בעיקר באוכלוסיות שמזונן מבוסס על תירס, האמינו במשך שנים כי התירס עצמו נושא בתוכו מרכיב רעיל, או שהוא היה נושא מחלות. היו גם שהאמינו שהוא מועבר על ידי חרקים.
את גורם המחלה גילה הרופא היהודי יליד הונגריה ג'וזף גולדברגר, שערך ניסוי על עצמו ועל עוד 15 מתנדבים, מרביתם אסירים, שזכו לחנינה לאחר השלמת הניסוי בהצלחה. במהלך הניסוי חיו גולדברגר ועוזריו בתנאים דומים לתנאים בהם חיו חולי הפלגרה וכך, תוך כדי אלימינציה של הגורמים האפשריים, מצא גולדברגר את סיבת המחלה. גולדברגר הבחין כי מזונם של החולים בפלגרה לא כלל בשר וחלב והיה מבוסס יותר על קמח תירס, ביסקוויטים, וסירופ מקנה הסוכר. בשנת 1915 שנה שבה רק במדינת מיסיסיפי מתו 1,535 בני אדם מפלגרה, באישור מושל המדינה ג'.ה. וילר, ערך גולדברגר ניסוי ראשון על אסירים בבית הסוהר רנקין באותה מדינה. אחרי מחקרים מרובים באמצעות תוכניות תזונה שונות שנערכו על אסירים למשך כמה שנים, היה גולדברגר מסוגל להוכיח שאנשים שצרכו תזונה המבוססת על כמויות גדולות של תירס עד כדי הזנחת דברי מזון מסוג אחר, ובהיעדר מוחלט של חלבונים מן החי או קטניות, היו בסיכון גבוה לחלות בפלגרה. על אף מחקריו המדויקים, תגליתו של גולדברגר וטענתו לגבי השפעתה של תזונה על המחלה, נמצאה בלתי מקובלת מבחינה חברתית ופוליטית והוא התקשה להשיג מימון בטיפול בפלגרה לפי שיטתו. מאוחר יותר, ב-1937 גילה קונרד אלווהיים את המנגנונים הספציפיים של היווצרות המחלה על רקע חוסר בסוג של ויטמין B שנקרא ניאצין (B3 או ויטמין PP), יחד עם רמות נמוכות של החומצה האמינית טריפטופן. לפתרון הטיפולי במחלה תרם גם ד"ר תום שפיס (1960-1902).
פטרוס יוהנס ורדנבורג

ביוגרפיה

ורדנבורג נולד בעיירה נייביין   שבמחוז דרנתה, הולנד ב-3 ביוני 1886.  
הוא החל בלימודי הרפואה בשנת 1904 באוניברסיטת אוטרכט, אותם סיים ב-1911. לאחר לימודי הרפואה, התמחה ורדנבורג באופתלמולוגיה. את תואר הדוקטור שלו קיבל על עבודת המחקר שלו בנושא "בסיס תורשתי של מאפיינים פיזיולוגיים ופתולוגיים של העין" בשנת 1913.
בשנת 1931, מונה למזכיר האגודה האופתלמולוגית של הולנד. בתפקיד זה כיהן עד לשנת 1935. החל משנת 1934 ועד 1940, היה למרצה ברפואה גנטית באוניברסיטת אוטרכט. בשנת 1952, כשהוא בן 66, מונה ורדנבורג לפרופסור לגנטיקה במכון לרפואה מונעת בליידן. 
בין השנים 1961 ו-1974 פורסמו שני הכרכים של ספרו "גנטיקה ואופתלמולוגיה" בשיתוף פעולה עם הפרופסורים אדולף פרנצ'סקטי  ודייוויד קליין .
ורדנבורג נפטר ב-23 בספטמבר 1979, בגיל 93. במהלך חייו פרסם כ-267 מאמרים, ביניהם מאמרים עם התייחסות מקורית ללבקנות ותנאים תורשתיים אחרים.
בנימין רבינוביץ'

הרב בנימין רבינוביץ' (תקע"ד, 1814 – ט"ז בחשוון תר"ל, 1869) היה רב ליטאי, רבן של פיקלין, שילעל, רוגולי ווילקומיר.

ביוגרפיה

נולד בשקוד לרב יחיאל רבינוביץ', תלמיד הרב צבי הירש ברוידא מסלנט, ולרבקה, שהייתה צאצאית של הרב מרדכי יפה, בעל הלבוש. בשנת תקצ"ב, בהיותו בן שמונה עשרה, התמנה לרב בפיקלין וכיהן בה במשך עשרים שנה. בשנת תרי"ב התמנה לרב בעיר שילעל, וכעבור שבע שנים, בשנת תרי"ט, התמנה לרבנות בעיר רוגולי. את מקומו ברבנות שילעל מילא חתנו הרב דובער רבינוביץ'. בשנת תרכ"א עזב את רוגולי והתמנה לרב בווילקומיר, שם כיהן ברבנות עד פטירתו.
מרטין אודרסקי

מרטין אודרסקי (נולד ב-5 בספטמבר 1958) הוא מדען גרמני בתחום המחשבים ופרופסור לשיטות תכנות במכון EPFL שבשווייץ.
הוא מתמחה בניתוח קוד ושפות תכנות. הוא פיתח (בשיתוף עם אחרים) את שפת התכנות סקאלה ואת ג'נריק ג'אווה ( נקראה לפני כן "פיצה"), ובנה את הדור הנוכחי של מהדר הג'אווה javac . ב-2007, הוא מונה לעמית של האגודה למחשוב מכונות.
ב-1989, הוא קיבל את הדוקטורט שלו ממכון ETH Zurich תחת ניקלאוס וירת', הוא ידוע בתור המעצב של מספר שפות תכנות, כולל פסקל. הוא עשה פוסט דוקטורט ב IBM ו אוניברסיטת ייל.
ב-12 במאי 2011, אודרסקי ושותפים השיקו את Typesafe (שמה שונה Lightbend, בפברואר 2016), חברה המספקת תמיכה מסחרית, הדרכה, ושירותי סקאלה, והוא משמש כיום כיו"ר ואדריכל ראשי.
דאוגאי

היסטוריה

דאוגאי עומדת במקום אסטרטגי חשוב, בתקופת מסעי הצלב במאות ה-13 וה-14 עברו דרכה הצלבנים בדרכם לבירה וילנה, וגם במלחמת העולם הראשונה הייתה העיר צומת דרכים חשובה.
בראשית המאה ה-20 היוותה הקהילה היהודית בעיר 60% מן האוכלוסייה הכללית, חלקה היחסי של הקהילה באוכלוסייה המקומית פחת והלך, וב-1936 עמד על כ-30% בלבד. מילידיה המפורסמים של העיר: הסופר בן-ציון כ"ץ.
קוסמופוליטיות (ביולוגיה)

דוגמאות

ישנם מעט מינים החיים לאורך כל הכדור. מינים אלה כוללים, בין השאר את האדם, חיות בית שונות, 3 מכרסמים מצליחים מאוד - עכבר הבית, חולדה חומה וחולדה שחורה. מינים נוספים הם דרור הבית, יונת הבית, בז נודד, תנשמת לבנה ומיני חופמאים החיים לאורך כל הגלובוס.
מבין חסרי החוליות ישנם את זבוב הבית, דבורת הדבש, פרעושים ומינים שונים של נמלים.
תמיר גרנות

קורות חייו

נולד ברמת גן בשנת 1970, גדל בקריית מוצקין, ואת לימודי התיכון השלים בישיבה התיכונית "נתיב מאיר" בירושלים. לאחר מכן החל את דרכו בישיבת ההסדר "הר עציון" באלון שבות, שם למד תשע שנים, כשלצד לימודיו בישיבה סיים תואר ראשון בחינוך במכללת ירושלים. במהלך אותן שנים יצא כמורה למוסקבה מטעם משרד החינוך.
במשך שנים רבות לימד ב"מדרשת לינדנבאום" לנשים בירושלים גמרא ומחשבת ישראל וכן בבית המדרש הגבוה לנשים ב"מגדל עוז" שבגוש עציון. בשנת 2006 הקים יחד עם הרב איתמר אלדר והרב משה אגוזי את בית המדרש לבוגרי צבא בקצרין ועמם עמד בראשו במשך ארבע שנים.
בשנת 2010 הקים יחד עם הרב איתמר אלדר את "בית המדרש לתורה וחיים" הקהילתי בחיספין בראשו הוא עמד ולימד גמרא, חסידות ותחומים נוספים
כמו כן, מאז סוף שנות התשעים של המאה העשרים הוא מרצה בתחומי היהדות במכללת הרצוג שבאלון שבות ובמכללת ליפשיץ שבירושלים.
במקביל לעיסוקיו התורניים השלים את לימודי התואר השני בפילוסופיה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן את עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה בתקומת החסידות לאחר השואה תוך התמקדות בדמותו של האדמו"ר מצאנז-קלויזענבורג.
חיבורים תורניים רבים שלו התפרסמו במשך השנים בבמות שונות ("מגדים", "תבונות", "נטועים", "מים מדליו") וטור קבוע שלו על פרשיות השבוע התפרסם במוסף "שבת" של העיתון "מקור ראשון". 
ב-2013 הצטרף לראשות ישיבת ההסדר אורות שאול שבכפר בתיה – רעננה והוביל בה תהליך של התחדשות רוחנית ותורנית. הרב תמיר עומד בראשות בישיבה עד היום ביחד עם הרב יובל שרלו והרב איתמר אלדר.

הגות יהודית אל מול השואה

אחד מתחומי העיסוק המרכזיים של הרב גרנות הוא עולם ההגות היהודי אל מול השואה. במסגרת עיסוקו בתחום זה הוציא במשך כשנתיים סדרת מאמרים על הנושא בבית המדרש הווירטואלי של ישיבת "הר עציון". מאמרים אלו גובשו לכדי ספר בשם "אמונה ואדם לנוכח השואה" שראה אור ב-2013 בהוצאת תבונות.
העיסוק בהגות היהודית בזמן השואה ולאחריה הוביל את הרב גרנות לתחום נוסף, והוא עולם הניגונים החסידי בזמן השואה ולאחריה, עיסוק שדחף אותו ליזום את פרויקט "ניגון שעלה מן האפר" - מופע בו הוא יחד עם להקת הלב והמעיין מלמדים ומבצעים ניגונים שונים שליוו את היהודים באותן שנים. ב-2014 יצא לאור האלבום "אחכה לו - ניגון שעלה מן השואה" שעוזר לשמר את אותם הניגונים.
חברה אזרחית

החברה האזרחית היא זירה של מוסדות, ארגונים, רשתות ויחידים וערכיהם, שממוקמת בין גבולות המשפחה, המדינה והשוק החופשי, המחויבת למערכת מוסכמת של חוקים אזרחיים, ואנשים מתאגדים בה בצורה וולונטרית כדי לקדם אינטרסים משותפים.
מקורו של המושג חברה אזרחית עתיק יומין, ובסיסו ביוון העתיקה. אריסטו היה הראשון להתייחס למושג "חברה פוליטית". החברה האזרחית פועלת במרחב שבין המדינה והאזרח, הציבורי והפרטי, לעיתים בחפיפה ובקשר עם מסגרות אחרות במדינה ולעיתים בניתוק מהן. במרחב זה מתקיימים יחסי גומלין חברתיים-התנדבותיים כדי לממש את מטרות היחיד, הקבוצה והכלל. במרחב זה נמצאים ערכים משותפים, עצמאות כלפי המדינה והשוק הכלכלי ופעילות אוטונומית המשמשת להשגת תועלות חברתיות וציבוריות. סך התוצאות המצטברות של יחסי הגומלין הללו ושל העשייה החברתית מוגדר כ"הון חברתי". החלק המאורגן בתוך החברה האזרחית מוגדר כ”מגזר השלישי”. אלו הם אותם ארגונים פורמליים שפועלים בחברה האזרחית ללא מטרות שלטוניות או מטרות רווח.

חברה אזרחית בישראל

חברה אזרחית מורכבת מארגונים אוטונומיים הנפרדים מהשלטון, לארגונים אלו יש חברים שמתאגדים מרצונם והם מחזיקים בערכים של הדדיות, חמלה ואמפתיה. את התפתחות החברה האזרחית בישראל ניתן לחלק לשלוש תקופות המבטאות את המודלים השונים ביחסה של המדינה כלפי ארגוני המגזר השלישי: ממלכתית ראשונה בה התקיימה הכלה אקטיבית של ארגוני המגזר השלישי; ממלכתית שנייה בה התקיימה הדרה אקטיבית; והתקופה הפלורליסטית בה התקיימה הדרה פאסיבית. 
במאגר הגיידסטאר רשומים מעל 40,000 אלכ"רים (ארגונים ללא כוונת רוח) אולם מעריכים כי סך הכל פועלות בישראל 15,000 עמותות וחברות לתועלת הציבור פעילות מתוך מעל 40,000 עמותות רשומות. כלל הארגונים הללו יחד קרויים מגזר שלישי.

חשיבות החברה האזרחית

החברה האזרחית חיונית לחוסנה וקיומה של המדינה והחברה, בעיקר היא חיונית לקיום דמוקרטיה פלורליסטית ששמה לרגליה את ערכי כבוד האדם והצדק. החברה האזרחית הפכה ברבות השנים למושג שנוי במחלוקת, עקב הפרשנויות השונות שניתנו לו. מחד, החברה האזרחית הוא מושג תאורטי העוסק ברעיונות של חברה, דמוקרטיה, פלורליזם ושלום, ומאידך זהו מושג המתאר מציאות חברתית שהתפתחה מהמאה ה-18 בעיקר באירופה וארצות הברית. מציאות של מפגשים פורמלים וא-פורמליים שאינם תלויים בממשל המתרחשים במרחב הציבורי בו יכולים לפעול אינדיבידואלים ללא קשר לזהותם הדתית, חברתית, המין או הגזע. להיפגש, להתחבר, להחליף דעות, לקרוא, להציג, להקים קהילה חדשה, להתארגן סביב רעיון, ולקדם שירות חדש. הארגונים החברתיים הם חלק חשוב ממציאות החברה האזרחית בכל מקום, אך הם בהחלט לא החלק היחיד.

תנודות בחברה האזרחית במאה ה-20 וה-21

החל מסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 ועם עלייתן של תנועות אנטי גלובליזציה, המושג "חברה אזרחית" הופך לחלק מהותי מהשיח הציבורי במדינות המערב. יש חוקרים במדעי החברה, אשר טוענים כי ארגוני חברה אזרחית בישראל כמעט אינם קיימים, כי תמיד הם מוכפפים לסדר היום הפוליטי – צבאי במדינה.
מבחנה של החברה האזרחית היא האוטונומיה שיש לה מן המדינה, סוג התביעות שהיא מציגה למדינה, יכולתה להניע אזרחים להשתתף בחיים הציבוריים ולטעת בהם ערכים אזרחיים.
קז'ימייז' דולני

יהודי העיר

כבר בימי המלך קז'ימייז' השלישי ("הגדול") הייתה בעיירה קהילה יהודית קטנה. המלך העניק לקהילה כתב זכויות ועקב כך הפכה העיירה יעד להגירת יהודים אליה. הצלחת היהודים הביאה לקנאה, שהביאה לאיסורים שונים בתחילת המאה ה-17. על היהודים נאסרו סוגי מסחר שונים שבהם זכו להצלחה ודחקו את רגלי הסוחרים הפולנים וכן נאסר עליהם לייצר בירה. איסור נוסף היה על מגורים בבתים המשקיפים על כיכר העיר.
כאשר סובייסקי נבחר כמלך פולין הוא שחרר את היהודים ממסים ואישר את כל הזכויות שהיו ליהודים תחת שלטון המלכים הקודמים. 
במהלך השנים בוטל גם איסור המגורים והקהילה פרחה מחדש.
במאה ה-19 הקים הרב יחזקאל טאוב, מתלמידיו של החוזה מלובלין, את חסידות קוזימיר . בשנת 1897 נמנו בעיר 1,772 יהודים, ובשנת 1921 נמנו בה 1,382 יהודים, כמחצית מתושביה באותה עת.
בתקופת השואה הוקם בעיר יודנראט שבתיווכו, ובסיוע כוח משטרה יהודי, הכריחו הנאצים את יהודי העיר לעסוק בעבודות כפייה ולסלול כביש הבנוי מאבני המצבות של בית העלמין היהודי. לאחר השואה הוקם "קיר מצבות" משרידי מצבות אלו.
במאי 1940 הוקם גטו אליו הובאו גם יהודים מפולאווי והסביבה. במהלך 1942 הובלו חלק מהיהודים ששרדו את המחלות והעבודה הקשה לבלזץ. בסוף 1942 הייתה העיר "נקייה" מיהודיה.
בשנת 2018 החל מאבק משפטי בין העירייה ובין צאצאי הרב יחזקאל מקוזמיר, עקב גילוי שרידי בית העלמין העתיק של העיירה שהוחרב על ידי הנאצים ושוכן כעת מתחת למגרש כדורגל סמוך לבית ספר יסודי. החסידים, בייצוג הארגון J-nerations, תובעים מהעירייה לאשר את הפיכת המקום לאתר המקודש ליהודים ולהקים בו מבנה לציון קבר רבם.
מבין יהודי העיר, התפרסם הצייר והפסל חיים גולדברג. בעיירה גדל גם הצייר שמואל וודניצקי.
אפלה מוחלטת, אין כוכבים

רקע

השמות של הנובלות ותקצירי הסיפור הוכרזו באתר הרשמי של המחבר ב-2 באפריל 2010. זה אוסף הארבע הנובלות השלישי של קינג, לפניו הוציא את "עונות מתחלפות" (1982) ו"ארבע אחרי חצות" (1990).

הוצאה לאור

הספר הוכרז באתר הרשמי של קינג ב-16 בפברואר 2010, ויצא לאור ב-9 בנובמבר 2010. הוצאת סמנטרי דנס פרסמה מספר מהדורות מוגבלות של הספר: מהדורה קופסאת מתנה, מהדורה מוגבלת חתומה, ומהדורה ממוספרת שיצאו לאור זמן קצר לאחר המהדורה המקורית בכריכה קשה. המהדורה בכריכה רכה ששוחררה ב-24 במאי 2011, מכילה סיפור קצר חדש נוסף "תחת מזג האוויר", שנכתב ב-2011 (ISBN 978-1451648386).

תגובת המבקרים

ה"וושינגטון פוסט", בסקירה של הספר, כינה את "אפלה מוחלטת, אין כוכבים" כספר "עגום, מטריד ומרתק". אמזון דירג את הספר במקום ה־25 מתוך 100 ברשימת "הספרים הטובים ביותר של 2010".

עיבודים

"נישואים טובים" ו"ביג דרייבר", עובדו על ידי סטיבן קינג לתסריטים. "נישואים טובים" שוחרר לתיאטרון ב-2014, ואילו "ביג דרייבר" שוחרר עבור הטלוויזיה באותה שנה.