google/wiki40b huggingface dataset:
פרושוטו

פרושוטו (באיטלקית: Prosciutto) הוא שוק וירך חזיר מומלחות ומיובשות (פירושוטו קרודו) או מבושלות (פירושוטו קוטו) בנוסח צפון איטליה. העיר פארמה נחשבת למולדת הפרושוטו.

הכנה

מקור המילה "פרושוטו" מלטינית: perexsuctum משמעו "שיובש לחלוטין", "שנמצץ לשדו לגמרי". 
"פרושוטו קרודו" מיוצר מירך ושוק חזיר שלמים שלא בושלו אלא נמרחו במלח ותבלינים, ולאחר מכן נתלים להתיישנות, ואילו "פרושוטו קוטו" מיוצר מאותם נתחי בשר ממולחים ומבושלים.
תהליך הכנת הפרושוטו אורך ממספר חודשים ועד שנים, כתלות במספר גורמים כגון במסורת ההכנה העוברת מדור לדור, תנאי האקלים האופייניים לאזור, גודל הנתח וכדומה.

אופן אכילה

פרושוטו קרודו פרוס לפרוסות דקיקות מוגש לעיתים קרובות במטבח האיטלקי כמנת אנטיפסטי, כרוך סביב מקלות גריסיני או (בעיקר בקיץ) עם פרוסות תאנים או מלון. אוכלים פירושוטו גם כתוספת לירקות מבושלים כאספרגוס ואפונה, כמרכיב ברוטבי פסטה וכמילוי למאכלי בשר עגל.
כריכים עם פירושוטו הם בדרך כלל וריאציה של סלט קפרזה, עם בזיליקום, עגבנייה ומוצרלה.
פרשת תצלומי עדנאן חאג'

פרשת תצלומי עדנאן חאג'  (נקראת גם רויטרסגייט) עוסקת בתמונות שצולמו ועובדו על ידי עדנאן חאג, צלם לבנוני שהתמקד בצילומי המזרח התיכון, ואשר עבד למעלה מ-10 שנים בסוכנות הידיעות רויטרס. מבין תצלומי מלחמת לבנון השנייה שפרסם, נמצאו לפחות שניים מעובדים.

השתלשלות האירועים

עיבוד הצילום הראשון התגלה ב-5 באוגוסט 2006 על ידי הבלוגר צ'ארלס ג'ונסון מ-Little Green Footballs, שטען כי קיימות בו ראיות חותכות לעיבוד הצילום. רויטרס מחקה את התצלום, והודיעה כי הצלם חאג' טוען שלא הייתה כוונת זדון בעיבוד התצלום והוא נעשה לשם הסרת סימני אבק. החברה לא גיבתה את הצלם, והודיעה כי פעולתו נוגדת את מדיניותה בנושא וכי גרסה מתוקנת של התצלום תחליף את זו המעובדת. מנהל מחלקת יחסי הציבור של רויטרס מוירה ויטל הודיע כי רויטרס תיקח ברצינות את הנושא בשל היותו מנוגד למדיניות המערכת.
ב-6 באוגוסט הודיעה רויטרס כי תפסיק את שיתוף הפעולה עם עדנאן חאג'. חאג' חזר וטען שהוא פשוט ניסה להסיר סימני אבק, ושהוא עשה טעויות עקב תנאי התאורה הגרועים שעבד בהם. מבקרים הצביעו על כך שהדבר בלתי אפשרי, משום שבתמונה המעובדת של חאג' הוסף עשן רב שלא היה בתמונה המקורית, שוכפלו מספר בניינים, ונראתה תבנית חוזרת המצביעה על כך שקטע מהעשן שוכפל מספר פעמים. 
ב-7 באוגוסט החליטה רויטרס להוציא את כל התמונות שצולמו על ידי עדנאן ממכירה. 
ב-11 במאי 2008 הסירה רויטרס את כל התמונות של חאג' מהאתר שלה. ב-18 בינואר 2007 דיווחה רויטרס כי חקירה פנימית על הפרשה הובילה לפיטורי עורך צילומים בכיר בחברה.
הפרשה צוינה כדוגמה להטיות פוליטיות בתקשורת ובפרט לסילוף מידע במזיד שנעשה כנגד ישראל.
תומאס איאן ניקולס

ביוגרפיה

ניקולס נולד בלאס וגאס, נבדה למשפחה נוצרית ממוצא גרמני, אירי, אנגלי ואיטלקי. התחיל את קריירת המשחק שלו בגיל 12 בפנטזיה "על כנפי החלום".
התפרסם לראשונה בתפקיד הראשי שלו בקומדיית הבייסבול "טירון השנה" בתור הילד הנרי רוואנגרטנר שחולם להיות שחקן בייסבול מקצועני ובעיבוד הקולנועי של וולט דיסני לרומן "ינקי מקונטיקט בחצר המלך ארתור".
ב-2002 שיחק בסרט השישי בסדרת סרטי "ליל המסכות" בתפקיד הסטודנט ביל וודלייק.
ב-2003 גילם את פרנק סינטרה הבן בנו של הזמר והשחקן האגדי פרנק סינטרה בהפקה "לגנוב את סינטרה".
ב-2010 הופיע בדרמה הקומית "נותנים ת'לב".
ניקולס הוא מוזיקאי ומנגן בגיטרה, הוציא עם להקתו לשעבר T.I.N. men"" את האלבום "Something More".
בשנת 2008 הוציא לאור ניקולס את אלבום הסולו הראשון שלו "Without Warning", האלבום זכה להצלחה ובעקבות ביקוש מעריצים הוציא לאלבום גם גרסה אקוסטית.
ב-2010 הוציא את אלבומו השני "Heroes Are Human".
ב-2007 ניקולס התחתן עם המוזיקאית קולט מרינו הידועה בשם "די ג'יי קולט".
כריסטיאנה אברהרדינה מברנדנבורג-ביירוית

ביוגרפיה

כריסטיאנה אברהרדינה נולדה ב-19 בדצמבר 1671 בביירוית, לכריסטיאן ארנסט, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית ולסופיה לואיזה מוירטמברג, בתם של אברהרד השלישי, דוכס וירטמברג ואנה קתרינה מזאלם-קירבורג. היו לה חמישה אחים צעירים, שרק שניים מהם שרדו. היא נשארה קרובה לקרוביה בביירוית והמשיכה לבקר אותם אף לאחר נישואיה.
ב-20 בינואר 1693 התחתנה כריסטיאנה אברהרדינה עם פרידריך אוגוסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה, בנישואים פוליטיים לחלוטין ואומללים ביותר. היא ילדה לו בשנת 1696 את הנסיך פרידריך אוגוסט, שעלה על כיסאו בסקסוניה ובפולין לאחר מותו. בשנת 1697 נבחר בעלה למלך פולין, ובעקבות כך המיר את דתו לקתולית. כריסטיאנה אברהרדינה לא אהבה את מעשיו של בעלה, היא סירבה להמיר את דתה לקתולית יחד אתו. על אף שאוגוסט ניהל את חצרו מדרזדן, בשל ריבוי פילגשיו וחוסר העניין שלו בה, רוב הזמן היא לא גרה אתו שם, וניהלה חיים שקטים וצנועים באחוזה ליד דרזדן, שהייתה קרובה למגורי חמותה, שגם לה היה משמורת על בנה, שלעיתים קרובות ביקרה בו, שכן היא וחמותה היו ידידותיות. היא יצאה לטיולים לקרובי משפחתה בביירוית ולספא באימס, וביקרה בקביעות בדרזדן בעונת הקרנבל ובחג המולד. כריסטיאנה אברהרדינה המשיכה להשתתף בחיי בית המלוכה הייצוגיים בדרזדן בכל פעם שנדרשה נוכחותה, החגיגות הגדולות ביותר היו הביקור הרשמי של פרדריק הרביעי, מלך דנמרק ב-1709 וחתונת בנה ב-1719.
חייה היו למעשה סיפור טראגי - ולאחר מותה ב-4 בספטמבר 1727, בלוייתה אפילו בעלה ובנה לא השתתפו. יוהאן סבסטיאן באך הקדיש לה יצירה מיצירותיו.
אודרי ברגנר

ביוגרפיה

ברגנר נולדה בסידני שבאוסטרליה לאב ממוצא גרמני ולאם ממוצא סקוטי. בגיל 16 החלה ללמוד ב-National Gallery Art School במלבורן, ושם פגשה את הצייר יוסל ברגנר, שלמד שם אף הוא. בשנת 1950 נישאה לברגנר, עלתה עמו לישראל והם התגוררו וציירו בצפת. משנת 1957 השתקעו השניים בתל אביב.
בשנות השישים החלה ברגנר לצייר בצבעים עזים ועל בדים גדולים את הנגב ואת הבדואים החיים שם. היא תיארה את לבושם, את אורח חייהם ואת עדרי הצאן שלהם. צורות האוהלים והלבוש הבדווי השפיעו מאוד על יצירתה המופשטת, ואף שאיבדו את הדמיון הפיגורטיבי ניתן לזהותם בציוריה. בשנת 2002-2003, החלה ברגנר את סדרת ציורי ה"ציפורים", אשר הוצגו לראשונה במלבורן, אוסטרליה, ב-2004, ואחר כך בגלריה ברנרד בתל אביב ב-2007. גם בהם ניתן לראות את הצבעים העזים ואת הנטייה להפשטה, על אף שניתן לזהות את נושא הציור.
ברגנר גם מאיירת ספרים, ובמשך שנים רבות עיצבה תפאורות ותלבושות בתיאטראות "הבימה", "הקאמרי" ו"יידישפיל", במיוחד להצגות של הבמאי שמואל בונים ושל המחזאי-במאי ניסים אלוני, מגדולי המחזאים הישראלים, שניהם חברים קרובים שלה ושל בעלה. בנוסף על כך איירה כריכות ספרים רבות, בהן רבות מכריכות ספרי ספריית תרמיל ועסקה בעיצוב תפאורה ותלבושות לתיאטרון הבימה, הקאמרי והיידישפיל, בהן תפאורות רבות להצגות ידידיה ניסים אלוני ושמואל בונים.
כמו כן כתבה (באנגלית) סיפורים קצרים על תל אביב, שתורגמו על ידי דורי פרנס. הספר "סיפורים מתל אביב" יצא ב-2003 בהוצאת ידיעות ספרים. על עטיפת ספרה כתב עליה פרנס: "ידענית מופלגת בספרות אנגלית ודוברת יידיש שוטפת, חריפת לשון אך מופנמת" והספר "שמש חורפית" שיצא ב־2010.
ברגנר הציגה תערוכות רבות בישראל ומחוצה לה. ציוריה נמצאים באוספי מוזיאון ישראל בירושלים, במוזיאון חיפה לאמנות ובאוספים פרטיים. עבודותיה מוצגות בתצוגת קבע של האוניברסיטה העברית בירושלים בקמפוס הר הצופים ובקמפוס גבעת רם.
על ציורי תל אביב שלה, המשלבים בין ציור פיגורטיבי לציור מופשט, שהוצגו בגלריה גבעון בעיר, כתב ניסים אלוני: שהם "נופים המשרים על תל אביב מין הזיה, ספק עירונית, ספק כפרית."
הירסוטיזם

פעולתם של אנדרוגנים על השערה

העור וזקיקי השערה רגישים לאנדרוגנים. DHEA, אנדרוסטנדיון וטסטוסטרון נכנסים לתאי מטרה והופכים לדהידרוטסטוסטרון על ידי האנזים 5a reductase. דהידרוטסטוסטרון לאחר מכן נקשר לרצפטור בציטופלסמה, אשר מעביר אותו אל גרעין התא. שם, גורם ההורמון לשעתוק של מידע גנטי וכפועל יוצא מכך לגדילה בשיער.

אבחנה מבדלת

יש להבחין בין תופעה של הירסוטיזם לבין מצבים אחרים- כגון ויריליזם (הכוללת סממני גבריות נוספים כגון אקנה, שמנוניות של העור, התקרחות גברית, קליטוריס מוגדל, התעבות הקול, התפתחות גברית שרירית ואטרופיה של השדיים), או היפרטריכוזיס- זהו מצב של גדילה עודפת של שיער, אולם לא שיער המופיע באזורים "גבריים" אלא יותר שיער בזרוע, ברגל התחתונה או בראש עצמו. היפרטריכוזיס נובע בחלק מן המקרים כתוצאה משימוש בתרופות מסוימות (מינוקסידיל, דיאזוקסיד, פניטואין), מצבי רעב, טראומה לעור, או מחלות כגון פורפיריה, יתר פעילות בלוטת התריס ומחלות נוספות.
ליונל סקאלוני

קריירה

סקאלוני שיחק בניואל'ס אולד בויס ובאסטודיאנטס לה פלאטה בטרם עבר לדפורטיבו לה קורוניה בשנת 1998. במהלך תקופתו ב"דפור" שיחק סקלאני ב-202 משחקים, לרוב כמגן או כקשר באגף הימני. היה שותף בזכייה באליפות היחידה בה זכה המועדון (עונת 1999-2000) ושימש בין היתר גם כקפטן הקבוצה. הוא הושאל לוסטהאם יונייטד בינואר 2006 לחצי עונה. בקיץ 2006 עבר לראסינג סנטנדר, הוא שיחק בשורותיה עונה אחת שלאחריה עבר ללאציו האיטלקית.
אחרי חצי שנה לא מוצלחת במועדון הרומאי, עבר סקאלוני לריאל מאיורקה. בינואר 2013 בגיל 35 חתם בקבוצה האיטלקית אטלנטה.

במדי הנבחרת

סקאלוני היה שותף לזכייתה של נבחרת הנוער הארגנטינאית בגביע העולם לנוער ב- 1997. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת ב- 30 באפריל 2003 במשחק הידידות מול נבחרת לוב.
סקאלוני נבחר על ידי חוסה נסטור פקרמן לסגל למונדיאל 2006 במקומו של חבייר זנטי.
פאדה נגורמה

גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-200 ק"מ מואגאדוגו, בירת בורקינה פאסו.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 27 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (32 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 978 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (266 מ"מ גשם), וחודש דצמבר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

העיר ממוקמת ליד הכבישים N4‏, N6‏, N18 ו-R10. בנוסף, ליד העיר יש את נמל התעופה פאדה נגורמה .
Celine Dion (אלבום)

רקע ותוכן

האלבום היווה את הפריצה של דיון בזכות הסינגל הראשון ממנו, השיר "Beauty and the Beast", מתוך הפסקול של הסרט היפה וחיה. השיר זכה להצלחה בארצות הברית כאשר הגיע שם למקום ה-9 ונהיה לשיר השני של דיון להיכנס לעשירייה הפותחת במדינה.  
באופן כללי, דיון הצליחה לממש את מטרתה להצליח בשווקים של מדינות דוברות אנגלית והצליחה לבסס את מעמדה ככוכבת בזכות אלבום זה. אך באותה תקופה חלו גם שינויים בחייה של דיון, היא החלה לקיים מערכת יחסים עם מנהלה האישי רנה אנג'ליל אך השניים שמרו על יחסיהם בסוד מכיוון שפחדו מתגובות הקהל והתקשרות על פער הגילאים ביניהם שעמד על 26 שנים. 
בנוסף לגרסה הרגילה של האלבום יצאה לו גם גרסה אירופאית שכללה את השיר "Where Does My Heart Beat Now" שהופיע גם באלבומה הקודם של דיון. בספטמבר אותה שנה יצאה גם מהדורה אוסטרלית לאלבום שכללה את הסינגלים מאלבומה הקודם של דיון.

סגנון מוזיקלי

מבחינה מוזיקלית ולירית האלבום כמו קודמו היה ברוח של שירי אהבה. דיון עבדה על האלבום עם מספר של כותבים ומפיקים ביניהם: וולטר אפנסייב, דיאן וורן (אשר לימים עבדה גם עם זמרים כמו ביונסה, בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה ועוד), ריס וויק וכולי. 
בנוסף, גם באלבום ישנו שיר בשם "With This Tear" אותו כתב במיוחד הזמר פרינס לדיון. בנוסף לאלבום גם היה אמור להיכנס שיר בשם "Send Me a Lover" אך הוא שוחרר מאוחר יותר בנפרד למטרות צדקה.

הצלחה מסחרית

בזכות האלבום דיון הצליחה לממש את מטרתה להצליח בשוק האמריקאי: לאחר הצלחת האלבום הקודם אשר הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית אלבום זה אף הכפיל את הצלחתו במדינה והגיע למעמד פלטינה כפולה. בנוסף, גם חלק משירי האלבום הצליחו בשוק האמריקאי: "Beauty and the Beast" ו-"If You Asked Me To" אשר הגיע למקום ה-4 במדינה והפך לשיר השלישי שלה לעשות זאת.  
בנוסף לכך,"Beauty and the Beast" גם זכה להצלחה בבריטניה שם הגיע לאותו המקום וגם להצלחה נאה באוסטרליה שם הגיע למקום ה-17. בקנדה השיר גם זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-2 במדינה ואף גם בניו זילנד שם הגיע למקום ה-8. אם כי באירופה השיר לא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-28 בלבד במצעד האירופאי.  
ביפן השיר אמנם הגיע למקום ה-67 בלבד במצעד היפני אך הגיע למעמד פלטינה במדינה עם מכירות של 100 אלף עותקים. בארצות הברית הגיע למעמד זהב עם מכירות של 784 אלף עותקים. בעקבות הפופולריות של השיר כך גם האלבום עצמו של דיון הפך לפופולרי יותר מקודמו.
בית השידור

ייחודו של המבנה

הבית בנוי מאבן פורטלנד ולו תשע קומות מעל הקרקע ושלוש מתחתיו. המבנה הוא אסימטרי בשל התנגדות השכנים לתוכניתו המקורית של ואל מייר, בטענה שהמבנה מסתיר להם את אור השמש. בשל כך שונתה התוכנית והחל מהקומה השישית הבניין אינו סימטרי.
בשנים 1961 ו-1995 נבנו שני אגפים נוספים אך אלה נהרסו במסגרת הרחבת הבניין.
כיום נמצא הבניין בשיפוצים. שלב ראשון הסתיים בתחילת 2006 ושלב שני הסתיים ב-2010. בסיומם עברו למבנה כל מחלקות החדשות של ה-BBC.
טקהאשי קורקיו

ראשית חייו

טקהאשי נולד באדו (כיום טוקיו), ממזרו של צייר בחצר השוגון, והסמוראי טקהאשי קאקוג'י אימץ אותו. הוא למד אנגלית ותרבות ארצות הברית בבית ספר פרטי, ומאוחר יותר נסע ללמוד בלונדון. עם הגיעו לאנגליה ב-1866 מצא טקהאשי עבודה כמשרת, ושנה לאחר מכן עבר להתגורר באוקלנד, ארצות הברית, שם עבד במספר עבודות כפיים.

קריירה

עם שובו ליפן ב-1868 החל טקהאשי ללמד אנגלית בבתי ספר, ובמקביל היה ביורוקרט זוטר במשרד החינוך, ואחר כך במשרד החלקאות והמסחר. הוא התמנה למנהל משרד הפטנטים, וסייע בהקמת מערכת רישום הפטנטים ביפן.
טקהאשי החל לעבוד בבנק יפן ב-1892, שם טיפס במהירות בסולם הדרגות עד שהגיע לתפקיד סגן הנשיא ב-1898. הצלחתו בגיוס כספים עבור יפן במהלך מלחמת רוסיה-יפן הביאה למינויו לבית האצילים של הדיאט של יפן ב-1905. הוא אף קיבל את תואר הקזוקו דאנשאקו (ברון) ב-1907, ושימש נשיא בנק יפן מ-1 ביוני 1911 עד 20 בפברואר 1913.
לאחר שסיים את תפקידו כנשיא בנק יפן, התמנה טקהאשי לתפקיד שר האוצר על ידי ראש הממשלה יאממוטו גונבאה, והצטרף למפלגת ריקן סייוקאי. הוא התמנה לאותו התפקיד על ידי ראש הממשלה הארה טקאשי ב-1918, וב-1920 קיבל טקהאשי את תואר הקזוקו שישאקו (ויקונט). לאחר ההתנקשות בחייו של הארה, החליף אותו טקהאשי בראשות הממשלה ובנשיאות ריקן סייוקאי. עם זאת, ממשלתו של טקהאשי החזיקה מעמד שבעה חודשים בלבד, בשל העובדה שלא הצליח לשלוט בסיעות השונות בתוך מפלגתו, ובשל המחסור בבסיס כוח בתוך המפלגה.
טקהאשי התפטר מתפקידו כראש ממשלה אך נותר נשיא המפלגה. הוא ויתר על המושב שלו בבית האצילים, ותחת זאת קיבל מושב בבית התחתון של הדיאט ב-1924. באותה שנה קיבל טקהאשי את הצעתו של ראש הממשלה קאטו טקאקי והתמנה שלר החקלאות והמסחר. טקהאשי התפטר מנשיאות מפלגת ריקן סייוקאי ב-1925.
טקהאשי כיהן בתפקיד שר האוצר בממשלותיהם של טנאקה גיאיצ'י, של אינוקאי צויושי, של סאיטו מקוטו ושל אוקדה קייסוקה. על אף הצלחתו במאבק בהשפעות השפל הגדול על יפן, המדיניות הכלכלית שלו, שכללה קיצוץ בתקציבים הביטחוניים, יצרה לו אויבים רבים בקרב צבא יפן, והא היה קורבן להתנקשות במרד הנפל של 26 בפברואר 1936.
בוטאדיאן-1,3

מבנה

המולקולה מישורית, כל אטומי הפחמן בהיברידיזציה sp2, אורביטלי ה P מעל ומתחת למישור חופפים ויוצרים קשרים כפולים מצומדים כך שקיים אל איתור של האלקטרונים המייצב את המולקולה, 4 אלקטרונים מאכלסים 2 אורביטלים קושרים.

פיצוח בקיטור ( steam cracking) והפרדה מפחמימני C4

בארצות הברית, מערב אירופה ויפן מייצרים בוטאדיאן מפחמימנים אליפטיים על ידי טיפול בקיטור. בחימום מהיר לטמפרטורות גבוהות (מעל 900°C) עם קיטור הפחמימנים פולטים מימן ונוצרת תערובת של פחמימנים לא רוויים ובהם בוטאדיאן. החומר מופרד מהתערובת על ידי מיצוי לממס פולרי חסר מימנים חומציים (אפרוטי) כדוגמת אצטוניטריל (acetonitrile) ומבודד ממנו על ידי זיקוק.

דהידרוגנציה של בוטאן

ניתן לייצר בוטאדיאן על ידי דהידרוגנציה קטליטית של בוטאן. בשנות ה-40 הקים משרד ההגנה האמריקני מספר מפעלים לייצור בוטאדיאן בשיטה זו כדי להתגבר על המחסור בגומי שהיה נחוץ למאמץ המלחמתי. לאחר המלחמה המפעל הראשון המבוסס על דהידרוגנציה החל לפעול בשנת 1957.

ייצור מאתנול

כדרום אמריקה, מזרח אירופה, סין והודו מייצרים בוטאדיאן מאתנול בתהליך שאמנם אינו יעיל כפיצוח בקיטור אך דורש השקעת הון נמוכה יותר. בשיטה זו שפיתח הכימאי סרגיי לבדב (Серге́й Васи́льевич Ле́бедев) אתנול הוא חומר הגלם ממנו נוצרים, בתהליך חד שלבי, בוטאדיאן, מים ומימן בחימום ל-400-450°C בקטליזה של תחמוצות מתכת שונות
תהליך זה שימש את תעשיית הגומי הסינתטי של ברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה.
תהליך נוסף, דו שלבי פותח על ידי הכימאי הרוסי איוון אוסטרומיסלנסקי ובו מחומצן האתנול לאצטאלדהיד ואז מגיב עם אתנול נוסף בטמפרטורה של 325-350°C בקטליזה של טנטלום על גבי סיליקה נקבובית

ייצור מבוטן

ניתן לייצר בוטאדיאן באמצעות דה-הידרוגנציה קטליטית של בוטן. גם שיטה זו נוצלה בפרויקט ייצור הגומי הסינתטי בארצות הברית במלחמת העולם השנייה. השיטה הייתה זולה יותר מייצור החומר מאתנול אך חומר הגלם היה נחוץ גם לייצור דלק מטוסים. בשנות השישים פותח תהליך לייצירת בוטאדיאן מבוטאן אך שיטה זו אינה בשימוש מסחרי כיום.

שימושים

רוב הבוטאדיאן משמש לייצור גומי סינתטי. פוליבוטאדיאן הוא חומר רך מאוד אך קופולימרים המיוצרים מתערובת של בוטאדיאן עם סטירן ו/או אקרילוניטריל כדוגמת ABS קשיחים ואלסטיים. כך הקופולימר של סטירן ובוטאדיאן (SBR) הוא הגומי הנפוץ ביותר לצמיגי מכוניות.
פארקים לאומיים בניו זילנד

פארקים לאומיים, שמורות טבע ושטחים מוגנים אחרים מהווים כמעט שליש משטחה של ניו זילנד. שטחים אלו משתרעים על יותר מ-80,000 קמ"ר, המהווים שטחים מוגנים מסיבות סביבתיות, תרבותיות, היסטוריות או מדעיות. בניו זילנד מוכרזים 14 פארקים לאומיים, המשתרעים על שטח של כ-25,000 קמ"ר. הפארק הלאומי טונגרירו הוכרז ב-1887 והיה הפארק הלאומי הראשון בניו זילנד, הפארק הלאומי הגדול ביותר בניו זילנד הוא הפארק הלאומי פיורדלנד בדרום האי הדרומי, שטחו הוא 12,519 קמ"ר והוא אחד הפארקים הלאומיים הגדולים בעולם. בנוסף לפארקים הלאומיים קיימות בניו זילנד 20 שמורות יער בשטח כולל של 18,000 קמ"ר, כ-3500 שמורות טבע קטנות בשטח כולל של 15,000 קמ"ר ו-21 שמורות ימיות.
מחלקת השימור של ניו זילנד (Department of Conservation - DOC) הוקמה ב-1987 ומאז מנהלת את כל הפארקים הלאומיים ושמורות הטבע בניו זילנד, אחראית על פרויקטים של שיקום סביבתי, שימור מינים, הגנה מפני שריפות, סימון ואחזקת מסלולי טיול, מתקני קמפינג ובקתות ללינה בטרקים.
סם המבורג

סמואל (סם) המבורג (באנגלית: Sam Hamburg,‏ 1 בספטמבר 1899 - 26 במאי 1976) היה חוואי יהודי אמריקאי, תושב קליפורניה. בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 סייע לפיתוח החקלאות בישראל, והחדיר למשק הישראלי גידול כותנה ועגבניות לתעשייה. עיתונות התקופה תארה אותו כ"אבי הכותנה הישראלית".

תולדות חייו

המבורג נולד בפינסק, אז ברוסיה, לאהרון לייב ושנה (שושנה) המבורג. ב-1912 נשלח לבדו לארץ ישראל, התגורר אצל קרובי משפחה, ולמד בגימנסיה הרצליה. לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה התגייס לגדודים העבריים. 
ב-1920 יצא המבורג לארצות הברית ולמד חקלאות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובדייוויס. אחרי סיום לימודיו החל לעבד שטחים גדולים במערב עמק סן חואקין. 
ב-1932 יסד חווה בשטח של 8,000 אקר (32,000 דונם), דרומית לעיירה לוס בנוס במחוז מרסד, כ-150 קילומטר דרומית מזרחית לסן פרנסיסקו. כמות המשקעים הקטנה באזור (כ-230 מ"מ לשנה בממוצע) חייבה הקמת מפעל השקיה חדשני, ששאב מים לגובה 90 מטר מעל פני הנהר הקרוב, ואיפשר גידולי שדה מגוונים. המבורג פיתח את גידול הכותנה באזור, ובסוף שנות ה-30, לפני הנהגת הקטיף הממוכן, העסיק כ-150 קוטפי כותנה. הוא נודע ביחסו ההוגן לפועליו, והיה גאה במבני המגורים שהקים עבורם.

בישראל

המבורג הגיע לישראל ב-1952, כדי ליעץ למשרד החקלאות. בהדרכתו, החל פיתוח מהיר של ענף הכותנה. הקושי העיקרי - נזקי מזיקים - נפתר באמצעות החלפת חומרי ההדברה. האתר הראשון שהמבורג בחר, בין נווה אור לירדנה בעמק בית שאן, נקרא על שמו "חוות שמואל". 
המבורג שלח להדרכה בישראל מנהלים ומומחים מחוותו, ביניהם טייס ריסוס, וארח בחוותו חקלאים משתלמים. ביולי 1955, בהזמנת משרד החקלאות, השתתף בהכנת תוכנית לעיבוד שטחי החולה אחרי ייבוש האגם. הוא עמד בקשר הדוק עם מנכ"ל משרד החקלאות, חיים גבתי, לימים שר החקלאות, ומאוחר יותר אף בנה לעצמו בית בקיבוצו של גבתי, יפעת.
ב-1965 יזם המבורג, על סמך ניסיונו בקליפורניה, גידול עגבניות בהיקף נרחב לתעשייה ולייצוא, תוך שימוש בקטיף מכני.

חייו הפרטיים

המבורג נישא ב-1926 לאליס זקס (1905–2001), אז מורה ולימים פעילה חברתית ופוליטית, והיה אב לשלושה. בנו אהרון (1939–1975), שניהל את החווה בלוס בנוס ואף השתלב בפעילותו של המבורג בישראל, נספה בשריפה בגיל 35.  
בשנת 1966 לקה המבורג במחלת גיאן-בארה, איבד את שמיעתו ונעזר בכיסא גלגלים. ב-1972 מכר את חוותו. 
המבורג נפטר ב-26 במאי 1976. קרן סם המבורג, הקרויה על שמו, מעניקה פרסים שנתיים למגדלי כותנה מצטיינים.
מרד האח'ואן

רקע

בראשית המאה העשרים, הייתה ערב הסעודית זירה של מלחמות שבטיות, שהובילו בסופו של דבר לאיחוד תחת הנהגתו של אבן סעוד. הגורם המרכזי לאיחוד השבטים הייתה תנועת אל-אח'ואן, צבא שבטים ווהאבי-סוני בראשות סולטאן בן בג'אד אל-עותייבי ופייצל אל-דאוויש. האח'ואן יצאו מהליבה של סולטנות נג'ד תחת אבן סעוד במסע כיבושים לעבר המדבריות רחבי הידיים של חצי האי ערב, תוך כדי הפיכת השבטים הנוודים הבדואים לחיילים אסלאמיסטים קנאיים בעלי נאמנות לאבן סעוד. בדרך זו, הם השלימו עד שנת 1925 את כיבוש השטח שעתיד להפוך לממלכת סעודיה, לאחר שכבשו שטחים נרחבים מאמירות כווית, והביסו את ממלכת חג'אז האשמית. עם כיבוש ממלכת חג'אז, אבן סעוד מיצה את ההתרחבות הטריטוריאלית שאפשרה לו האימפריה הבריטית לכבוש, והוא פנה לנהל הסכמים עם שכניו - עיראק, כווית וירדן אשר היו תחת חסות בריטית.

המרד

מצב זה לא מצא חן בעיני האח'ואן אשר מאז ומתמיד היו נאמנים יותר לאידאולוגיה הקנאית שלהם מאשר לשליט, והם רצו להמשיך ולהרחיב את הממלכה הווהאבית של סעוד לעבר עיראק, כווית וירדן. בין 1922 ל-1928, האח'ואן ביצעו פשיטות גדולות על שכניו של אבן סעוד, וגרמו לו לתקריות בינלאומיות מול הבריטים שראו בו גורם אחראי לתקיפות היוצאות משטחו. מאחר שבתחילה אבן סעוד לא הראה שום נוכחות לעצור את האח'ואן, חיל האוויר המלכותי החל להקדיש משאבים לכווית וירדן, ופשיטות של האח'ואן על המדינות הללו נתקלו בתגובה הולמת של חיל האוויר שאילץ את האח'ואן לסגת חזרה לנג'ד. לאחר שהבריטים החלו להפציץ מטרות בנג'ד והודיעו לאבן סעוד שארצו תעמוד בפני מתקפה בריטית אם לא יבלום את השבטים, לאבן סעוד לא נותרה ברירה אלא להתעמת איתם. עם עד 1928 מורדי האח'ואן הסתפקו בפשיטות על יריבי אבן סעוד, החל מדצמבר 1928 הם התקוממו בגלוי נגדו.
הקרב המשמעותי ביותר בין האח'ואן לאבן סעוד היה קרב סביליה שהתרחש ב-30 במרץ 1929 והיה הקרב הגדול האחרון שבו השתתפו רוכבי גמלים. כוח של 2,400 אח'ואנים רכובי גמלים וחמושים בנשק מסורתי נלחם נגד כוח סעודי שמנה 4,600 חיילים, 200 כלי רכב צבאיים ומספר מטוסים בריטים. בקרב נטבחו 500 אח'ואנים על ידי הסעודים באמצעות מקלעים ורובים, אולם מנגד, האח'ואן הצליחו להרוג 200 חיילים. בקרב מצאו את מותם חלק ממנהיגי האח'ואן.
הקרבות שלאחר קרב סביליה, התרחשו בעיקר בין האח'ואן לשבטים אחרים נאמני אבן סעוד. ב-11 בספטמבר 1929, כוח של 500 אח'ואן משבט מוטייר נלחם מול כוח של 1,500 נאמני אבן סעוד משבט שאמאר. בקרב ג'בל שמאר שהיה קשה ואכזרי, נהרגו 450 לוחמי אח'ואן ו-500 לוחמי שאמאר כולל המנהיגים של שני הצדדים. למרות האבידות הכבדות שלהם, האח'ואן המשיכו בפשיטות שלהם זמן קצר לאחר הקרב, וב-5 באוקטובר כוח של 3,500 אח'ואנים משבט עג'מן, נלחם מול כוח של 3,000 נאמני סעוד משבט העוואזים. בקרב זה יד האח'ואן הייתה על העליונה, ונהרגו בו כ-250 לוחמים משבט העווזאים ו-84 לוחמי אח'ואן.

סיום המרד

בעקבות אבידות האח'ואן הם נאלצו להיכנע בסופו של דבר. פייסל אל-דאויש, המנהיג הראשי של המרד משבט מוטייר, נמלט לכווית באוקטובר 1929 אך נעצר על ידי הבריטים והוסגר לאבן סעוד; הוא מת מאוחר יותר בשבי בריאד ממחלת לב. המרד הסתיים רשמית ב-10 בינואר 1930, לאחר שכוחות גדולים של האח'ואן נכנעו לבריטים בגבול כווית-סעודיה. למרות המרד, אבן סעוד דגל בשילוב מחדש של מאות לוחמי האח'ואן בצבאו, בין השאר כדי לא לעורר את זעמם של מרבית שבטי האח'ואן שתמכו במורדים אך למרות זאת לא נלחמו באבן סעוד. אלו מבין השבטים שהשתתפו במרד נענשו בהפקעת חלק מהצאן והגמלים שלהם.
קייל ברגקוויסט

ביוגרפיה

ברגקוויסט נולד במחוז סטוקהולם, ב-1973 סיים ללמוד בבית ספר לדרמה ובאותה שנה הופיעה בסרטו הראשון "En enkel melodi".
ב-1978 שיחק בסרט הפשע "Chez Nous" עם אווה פרולינג.
ב-1988 גילם את דמות האב בסרט "Besökarna" לצד לנה אנדרה, סרט אימה אודות משפחה העוברת לבית חדש ושומעת צלילים מוזרים בביתה.
ב-1997 שיחק בסרט "Selma & Johanna – en roadmovie" העוסק בשתי ילדות המחליטות לברוח מהבית.
ב-2000 דובב את רוקי רודס במרד התרנגולים.
ב-2001 שיחק את התפקיד הראשי בסרט "Den bästa sommaren" עליו זכה ב-Guldbagge Awards, פרס הקולנוע השוודי.
ב-2001 גם דיבב את גרגוריו בדיבוב השוודי של ספיי קידס.
ב-2002 שיחק בסרט הקומדייה "Livet i 8 bitar".
ב-2003 גילם עורך דין בסרט רוע ושוטר בסרט "Smala Sussie" לצד מיכאל ניקוויסט.
ב-2004 שיחק ב-Strandvaskaren, סרט אימה המתרחש בפנימייה.
ב-2009 השתתף בתוכנית המציאות "Stjärnorna på slottet" בה מספר אנשים מפורסמים גרים יחד בבית, אחת המשתתפות ביחד איתו בתוכנית היא הזמרת סיב מאלמקוויסט.
ב-2010 שיחק בסרט הילדים "קלרה" המבוסס על ספר ילדים.
ב-2012 הופיע כרופא בקליף לשיר "Silhouettes" של אביצ'י.
הוא הופיע במספר הפקות בתיאטרון ובין היתר שיחק בהצגה "Fantomen" בבימויה של קארין פאלק.
ב-1988 נישא למיס תבל איבון רידינג ונולדו להם שתי בנות, ב-2000 הם התגרשו, ב-2004 נישא בשנית.
Viva la Vida or Death and All His Friends

הפקה

ב-29 באפריל 2008 יצא הסינגל הראשון מהאלבום, "Violet Hill", והוא שודר לראשונה ברדיו בתחנת Radio 1 של ה-BBC. כמו כן, אפשרה הלהקה הורדה חינמית של השיר (בפורמט MP3) מהאתר הרשמי שלה.
ב-5 במאי 2008 הוציאה הלהקה את הסינגל השני מתוך האלבום, שיר הנושא "Viva la Vida" שהיה זמין להורדה מאתר iTunes.
עטיפת האלבום היא חלק מתוך היצירה "החירות מובילה את העם" של האומן הצרפתי אז'ן דלקרואה.
בראיון לתחנת הטלוויזיה BBC אמרו כריס מרטין וויל צ'מפיון שהאלבום מהווה שינוי בדרך הכתיבה שלהם "כשהיינו בני 19 כתבנו שירים ברמה של בני 19 עכשיו אנחנו בשנות השלושים לחיינו" והוסיפו בכתבות וראיונות אחרים ש"Viva la Vida or Death and All His Friends" הוא "התחלה", וחלק נפרד משלושת האלבומים הקודמים.
ב-4 בדצמבר 2008 הוגשה תביעה נגד להקת קולדפליי על ידי הגיטריסט ג'ו סטריאני בטענה ששירם "Viva la Vida" מכיל תווים עיקריים מהקטע האינסטרומנטלי "If I Could Fly" מאלבומו של סטריאני משנת 2004, "?Is There Love in Space". שירם של קולדפליי זיכה אותם בגראמי בקטגוריית שיר השנה במופע שנערך ב-8 בפברואר 2009.
בנימין גל-אור

אודות

נולד ב-8 באוגוסט 1933 בישראל. סיים תואר ראשון ושני בטכניון בשנים 1959 ו-1961. בשנת 1964 סיים דוקטורט בטכניון. בין השנים 1964 ל-1965 לימד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור. בין השנים 1966 ל-1967 לימד באוניברסיטת פיטסבורג. בשנת 1968 החל ללמד בטכניון כפרופסור חבר ובשנת 1972 מונה לפרופסור מן המניין. בשנת 2002 יצא לגמלאות. הוא קיבל את פרס האקדמיה למדעים בניו יורק בשנת 1971 עבור מחקר מקורי בשטח אוויר-חלל ואת פרס לסקוביץ. ערך שלושה ספרים בנושא תרמודינמיקה וכתב כארבעה ספרי מדע. משנת 1979 משמש כעורך של כתב העת "International Journal of Turbo and Jet Engines". עסק בתחום הנעה וקטורית.
לאחר פרישה לגמלאות מתגורר כיום בפיליפינים.
נשוי ללאה שולוולף, ד"ר להנדסת חומרים, ואב לשני בנים. אחד מהם, אמיר, הוא שותף-מנהל בקרן ההון סיכון "אינפיניטי".