google/wiki40b huggingface dataset:
אלברט גולדסמיד

קולונל אלברט אדוארד וויליאמסון גולדסמיד, (6 באוקטובר 1846 – 27 במרץ 1904) חבר במסדר הוויקטוריאני המלכותי. היה קולונל בריטי וראש אגודת חובבי ציון בבריטניה הגדולה. ייסד את תנועת הנוער היהודית בריגדת הבנים והבנות היהודים (1895), והיה ממייסדי המכבים הקדמונים ונשיאה (1903–1904).

חיים אישיים

אלברט גולדסמיד נולד בפונה, הודו, בנם של ג'סי שרה (לבית גולדסמיד), והנרי אדוארד גולדסמיד. אביו שירת בתפקיד בכיר בממשל הבריטי בהודו. שני הוריו הם הנינים של אהרון גולדסמיד, מייסד משפחת גולדסמיד. אימו הייתה אחותו של מייג'ור-גנרל פרדריק ג'ון גולדסמיד. הסבתא האמריקנית הילידית שלו, אלייזה פרנסס קמפבל, הייתה נכדתו של השליש דוד פרנק במלחמת העצמאות האמריקנית. אביו וסבו מצד אמו נולדו יהודים והמירו דתם לנצרות כדי להשיג הזדמנויות חברתיות וכלכליות שנמנעו מיהודים. בבגרותו (בגיל 24) גילה גולדסמיד את ההיסטוריה היהודית של משפחתו, למד יהדות, התגייר וניהל אורח חיים אורתודוקסי. גולדסמיד דאג שיהדותו לא תפגע בקריירה הצבאית שלו. אשתו, אידה סטיוארט הנדריקס, בת לאם פרוטסטנטית ואב יהודי, התגיירה אף היא. לזוג נולדו שתי בנות שנקראו רחל וכרמל.
בשנותיו האחרונות  זיהה עצמו גולדסמיד כהתגלמותו במציאות של גיבור הספר "דניאל דירונדה" של הסופרת ג'ורג' אליוט. ספרהּ של אליוט קידם את רעיון שיבת ציון  אף בקרב היהודים עצמם, וכן תרם ליתר הבנה בין יהודים ללא-יהודים.  
גולדסמיד קבור בבית הקברות של בית הכנסת המאוחד וילסדן (Willesden United Synagogue Cemetery), לונדון. הוא היה הסבא-רבא של הבדרן יליד ארצות הברית כריסטופר גוסט.

קריירה צבאית

ביוני 1866, לאחר סיום לימודיו במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, גולדסמיד הוזמן לגדוד הרגלי 104 של קלעי בנגל. הוא הפך שליש הגדוד בשנת 1871, קפטן במאי 1878, מייג'ור בשנת 1883, סגן-אלוף בשנת 1888, וקולונל ב-21 באפריל 1894. 
בשנת 1892 נבחר על ידי הברון הירש לפקח על מושבות היהודיות בארגנטינה, אולם פרש מהמשימה כדי לקבל את מינויו כקולונל של הגדוד הוולשי בקרדיף בשנת 1894. בשנת 1897 הועלה לתפקיד ראש מטה, בדרגה של עוזר השליש הכללי במחוז התמזה. הוא שימש כקצין מטה ראשי למחנה אלדרשוט בזמן הגירוש של צוות אלדרשוט עם סר רדוורס בולר בסכסוך עם הבורים בשנת 1899, והיה מופקד על חובות הגיוס. 
בדצמבר 1899, כאשר החטיבה השישית של חיל השדה הדרום-אפריקני גויסה, גולדסמיד נבחר לקצין מטה ראשי לגנרל תומאס קלי-קני בדרגת עוזר שליש כללי, ובתפקידו זה נכח בקרב פרדרברג. במהלך השלבים המוקדמים של המלחמה הוא פיקד של נהר אורנג', ומחוזות הרברט והיי. לאחר שירותו בדרום אפריקה, הוא פרש לגמלאות ביולי 1901.
גולדסמיד היה הקצין היהודי הבכיר ביותר בצבא הבריטי במאה ה-19.

אקטיביזם ציוני

קולונל גולדסמיד היה ציוני נלהב, וראש חובבי ציון של בריטניה הגדולה ואירלנד. גולדסמיד הביע תמיכה מלאה בתוכנית "ארץ הגלעד" תוכנית ההתיישבות היהודית בעבר-הירדן של לורנס אוליפנט שהוצגה בשנת 1879, (וזכתה להסכמתו של בנימין דיזראלי). הביע נכונות לצאת ולפעול בעניין ואף הציע כעבור מספר שנים תוכנית הגנה להתיישבות ממזרח לירדן. בין השנים 1896 ל-1904 היה קשור לתיאודור הרצל כראש התנועה הציונית באנגליה והקשר המרכזי במאמץ הציוני שנכשל בהקמת מדינת חסות יהודית בריטית באל-עריש באזור צפון סיני. במפגש עם הרצל הצהיר בפניו "מדינת היהודים - זה רעיון חיי" והרצל כתב ביומנו כי גולדסמיד קרוב לו כאח. בשנת 1903 הפך להיות נשיא של תנועת "המכבים", שהוא היה אחד ממייסדיה.
אלבה יוליה

השם

בתקופת דאקיה הרומית התקיים במקום יישוב בשם אפולום.
במאה ה-10 התקיימה באזור ישות פוליטית ("דוכסות" בפי הקרוניקונים) שתושביה, לפי ההיסטוריונים ההונגרים, היו סלאבים. השם הסלאבי של היישוב היה בלגרד - בדומה לבירת סרביה של ימינו - ומובן שמו הוא "מצודה לבנה" או "עיר לבנה". גם התושבים הרומנים באזור השתמשו בשם הסלאבי "בלגרד" (Bălgrad).
ההונגרים תרגמו שם זה להונגרית והוסיפו לו את השם של גיולה או גיולה השני, מנהיג מקומי ידוע: גיולאפהרוואר -'Gyulafehérvár, כלומר "המצודה הלבנה של גיולה". אותו גיולה היה שליט צבאי הונגרי שעלה לרגל לקונסטנטינופול ושם הוטבל לנצרות המזרחית. הגרמנים קראו לה גם כן "עיר לבנה" - וייסנבורג (Weissenburg) ומאוחר יותר "קרלסבורג" (Karlsburg) לכבוד הקיסר האוסטרי קרל השישי שהקים בה במאה ה-18 מבצר גדול. הרומנים, שהיו מודעים למוצאם הרומי, החליפו מאוחר יותר את השם הסלאבי "בלגרד" בשם הלטיני שהיה בשימוש בימי הביניים - אלבה יוליה.
יאיר פלד

ביוגרפיה

יאיר נולד ב-1932 בקיבוץ יגור, בן לפינחס ושיינדל פלד, ממייסדי הקיבוץ. ליאיר 5 אחים: רוחק'ה, יהודה פלד, לימים מפקד עוצבה ותת-אלוף בצה"ל, נעמי, מנחם ואיה.
בנעוריו היה מדריך בתנועת הנוער הקיבוצית והרבה לסייר ולארגן טיולים בנגב.
התגייס לנח"ל בשנת 1950, ובאופן חריג שימש בו-זמנית כצוער ומדריך בקורס קצינים. אחרי שחרורו, ב-1954, חזר לקיבוץ יגור, נשא לאשה את מרים לוצ'נסקי, ומונה לרכז החטיבה הצעירה בתנועת הקיבוץ המאוחד.
בהיותו במילואים עבר קורס מ"פים. בשנת 1958, ביוזמת מח"ט הצנחנים מנחם אבירם וסגנו מוטה גור, חזר והתגייס, בהסכמת הקיבוץ, כמפקד סיירת צנחנים בדרגת סרן. בתפקיד זה, בתקופת הרגיעה היחסית שאחרי מבצע קדש, העביר את הדגש מפעולות תגמול אל עבר יכולות הסיור והניידות הנדרשות מסיירת במלחמה.
בהתאם לכך הנהיג בסיירת מסעות אופניים, אופנועים וגמלים בשטח מדברי במטרה לשפר את ניידות הלוחמים.
ביזמתו נסלל כביש הפטרולים לאורך גבול מצרים, ונפרץ "מעלה היעלים", שחיבר לראשונה את רמת המדבר עם אזור סדום. שם המעלה הוסב כחודש אחרי מותו ל"מעלה יאיר".
בשנת 1959 יצא לבדו לתרגיל ניווט בדד באזור הר שגיא. בחצותו את ערוץ נחל סרפד הותקף מן המארב בירי ונהרג. הרצח יוחס למסתננים בדואים משבט סאראחין של מטה אל-עזאזמה, שפעלו ככל הנראה בשליחות המודיעין המצרי.
מותו זכה לתהודה ציבורית והוא נטמן בחלקה הצבאית בבית העלמין ביגור, בהלוויה בהשתתפות כאלפיים אבלים. הותיר אחריו אשה (לימים אשתו של רפי איתן), ובת, יעל, שנולדה אחרי מותו.
בעקבות רצח פלד הורה אלוף פיקוד הדרום, אברהם יפה על מבצע הגר, שבו פונה הר הנגב מבני שבט הסאראחין. משתפי הפעולה ביניהם פונו לאזור דימונה והאחרים אולצו לעבור לסיני על ידי תפיסת בורות המים שלהם.
ג'ון מייסון ניל

ביוגרפיה

ג'ון מייסון ניל נולד בערך בשנת 1818 בלונדון למשפחת כמרים. הוא למד בטריניטי קולג' והצטיין בלימודים קלאסיים. לאור בעיות בלימודי מתמטיקה הוא לא קיבל תעודת הצטיינות.
בגיל 22 הוא קיבל תפקיד כומר בקיימברידג'. ג'ון מייסון ניל התעניין בתנועה האוקספורדית שהייתה קשורה לתנועת התחייה הגותית. בשנת 1842 הוא הוסמך לכמורה. בעקבות המחלה הוא נסע למדיירה ובשנת 1846 חזר ללונדון.
בשנת 1854 ג'ון מייסון ניל היה בין מקימי "ארגון מרגריטה הקדושה", מסדר נשי לטיפול בחולים. הוא נחשד בהיותו סוכן של הכנסייה הקתולית וספג איומים על חייו. למרות זאת, הארגון שהקים המשיך להתקיים ואף הליח להרחיב את פעילותו. 
ג'יון מייסון ניל תרגם לאנגלית מספר מזמורים מלטינית ויוונית. בסך הכל הוא תרגם 63 מזמורים. בין המזמורים הפופולריים ניתן לציין בוא, בוא עמנואל.
סמל תימן

סמל תימן כולל עיט צלאח א-דין שאוחז מגילה בטופריו. על המגילה כתוב שם המדינה בערבית: الجمهورية اليمنية - אל-גֻ'מהוריה אל-ימניה. על החזה של העיט יש מגן שעליו מצוירים צמח קפה וסכר מאריב (Marib), שנמצאים מתחת לארבעה פסים כחולים ושלושה פסים מסולסלים. מקלות הדגלים מימין ומשמאל לעיט מחזיקים את דגל תימן.
יקב הרי גליל

יקב הרי גליל הוא יקב ישראלי.
בשנת 1996 ניטעו הכרמים הראשונים של יקב הרי גליל.  הוא שוכן בקיבוץ יראון שבגליל העליון. הוא בבעלות משותפת של קיבוץ יראון ויקבי רמת הגולן. היינן הוא מיכה ועדיה. 
היקב שיווק כ-300,000 בקבוקים מבצירו הראשון (2000) וכיום (2010) הוא משווק כ-1,000,000 בקבוקים. רבע מיינותיו מיועדים לייצוא.
מבקר היינות דניאל רוגוב בחר ביקב הרי גליל כיקב העשירי בטיבו בישראל לשנת 2010 וכיקב הישראלי הנותן את התמורה הטובה ביותר לכסף.
גרייס גילי

חייה וקריירה

גילי נולדה בעיר באטלר שבפנסילבניה, וגדלה באיי קיימן מינקות. אחרי שעברה לארצות הברית, היא קיבלה תואר ראשון באמנויות תיאטרון באוניברסיטת דרום פלורידה בטמפה. גילי מאוחר יותר למדה באוניברסיטת קליפורניה באירוויין, שם קיבלה תואר שני באמנות במשחק. גילי אז עברה לניו יורק, שם היא הופיעה אוף ברודוויי במספר הצגות, כולל במחזמר הרוק "רנט". ב-2013, היא הופיעה בהפקות שיקגו בקומדיות "שונא הבריות" ו"טרטיף".
ב-2014, לוהקה בתור אניקה קלהון בסדרת הדרמה המוזיקלית של רשת פוקס, "אימפריה" לצד טרנס הווארד וטראג'י פ. הנסון. הסדרה עלתה לשידור ב-7 בינואר 2015.
במהלך ראיון בתוכנית האירוח "FABLife" ששודרה ב-7 באוקטובר 2015, אישרה גילי את החדשות על אירוסיה לשחקן טריי ביירס, שמשחק לצידה ב"אימפריה".
בשנת 2018 כיכבה במותחן הפשע "לא ישר", (Bent), לצד קארל אורבן וסופיה ורגרה.
אגודת הסטודנטים אוניברסיטת אריאל

היסטוריה

בשנת 2012 מותגה האגודה מחדש. בשנת 2014 רשמה האגודה הישג כאשר קיבלה לראשונה אישור על ניהול תקין מרשם העמותות. נכון לסוף שנת 2017 חברים באגודה 13,402 חברים (מתוך 15 אלף הסטודנטים באוניברסיטה). האגודה מעסיקה 5 עובדים בשכר ובנוסף 40 בעלי תפקידים, וכן 50 פעילים באופן רשמי.

מטרות ופעילות האגודה

אגודת הסטודנטים באוניברסיטת אריאל שמה לה למטרה להוות בית לסטודנט ולפעול למען ציבור הסטודנטים, לשמור על תדמיתם, מעמדם האקדמאי, ועצמאותם של הסטודנטים, באוניברסיטה ומחוצה לה. האגודה פעולת למתן מענה לזכויות וצרכים בתחומים שונים הנמצאים במעטפת לימודיו האקדמיים ויוצרת סביבת רווחה תרבות והוואי בקמפוס.
אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת אריאל הינה עמותה רשומה הפועלת כ"מוסד ללא כוונת רווח" (מלכ"ר), על פי חוק העמותות. האגודה מאגדת את כלל הסטודנטיות והסטודנטים הלומדים באוניברסיטת אריאל. פקידה של אגודת הסטודנטים הוא להוות בית לסטודנט, אוזן קשבת ולפעול למתן מענה לזכויות וצרכים בתחומי הרווחה, האקדמיה ויצירת סביבה צעירה של תרבות והוואי בקמפוס. האגודה פועלת לשמירת תדמיתן ותדמיתם של הסטודנטיות והסטודנטים, מעמדם, ועצמאותם בקמפוס ומחוצה לו.

גופים נבחרים

חברי אגודת הסטודנטים באוניברסיטה בוחרים באופן דמוקרטי, מדי שנה, 21 נציגים מחוגים שונים לכהונה כנציגיהם בוועידת אגודת הסטודנטים. המועצה, המתפקדת כמעין "פרלמנט", מתכנסת פעם בחודש ומאשרת את התקציב, שינוי התקנון ושינויים אסטרטגיים בפעילות האגודה. בראש הוועידה עומד יו"ר המועצה ומזכיר המועצה, האחראים על תפקודה וכינוסה (בדומה ליו"ר הכנסת וסגניו).
יו"ר האגודה נבחר גם הוא על ידי בחירות דמוקרטיות (ובמקביל עובר הצבעת אמון במועצה). הוא אחראי על ניהול האגודה והוצאה לפועל של החלטות הוועידה.
הוועד המנהל של אגודת הסטודנטים מורכב משלושה חברי ועידה (נציגי הסטודנטים מהפקולטות השונות). תפקיד הוועד המנהל, שהוא מעין "רשות מבצעת", הוא לאשר ולפקח בפועל על ענייני תקציבים ועל משכורות.

חברי מועצת האגודה

מלבד יו"ר אגודת הסטודנטים אשר מכהן כחבר במועצה ישנם 21 חברי מועצה מהמחלקות השונות. 6 ממדעי החברה, 6 מהפקולטה להנדסה, 2 מהפקולטה לבריאות, 2 מהפקולטה להנדסאים, 2 מהפקולטה לאדריכלות. 2 מהמכינה, 1 מהפקולטה למדעי הטבע עוד 1 מתואר שני ושלישי.

תקציבים

תקציב אגודת הסטודנטים לשנת 2019 הוא מחזור של 5 מיליון ש"ח.
בני חבוט

ביוגרפיה

חבוט נולד בעיר יאסי שברומניה. החל ללמוד רפואה באוניברסיטה כבר בגיל 15 (1953), אך לימודיו הופסקו ב-1958 בגין בקשת עלייה שהגישו הוריו. חבוט עבד כרופא כפרי בלתי מוסמך עד לעלייתו לישראל ב-1964. את לימודיו סיים במחזור השני של בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. במסגרת שירותו הצבאי עסק בפיתוח הרפואה הציבורית ברצועת עזה.
ב-1976 יצא להשתלם ברפואה גריאטרית בבית החולים היהודי בלונג איילנד, ניו יורק, ועם שובו ניהל את המחלקה הפנימית-גריאטרית בבית החולים אסף הרופא. בשנת 1980 התמנה למנהלו הראשון של המרכז הראשון בישראל שיועד לטיפול ייעודי בחולים קשישים - בית החולים שמואל הרופא, שם פיתח את הגישה של "החולה כמכלול", המטפל בכלל ההיבטים של אשפוזו של מטופל קשיש, על מכלול הבעיות המורכבות המאפיינות תחלואה בגיל המבוגר. בשנים 1994-1979 כיהן כראש אגף מחלות ממושכות וזיקנה במשרד הבריאות ופיתח את התשתית למערך המודרני של הטיפול הרפואי בזקן, המשמש דגם לחיקוי בעולם. כן הפך את הגריאטריה לתחום התמחות ופיתח תוכנית לקליטת רופאים עולים מברית המועצות לשעבר תוך הסבתם למומחים בגריאטריה. משנת 1980 כיהן גם כפרופסור באוניברסיטת תל אביב, הוביל את ההוראה והמחקר הגריאטרי והיה יו"ר האיגוד לרפואה גריאטרית עד לשנת 1998.
בשנת 1995 פרסם את ספר הלימוד "פרקים נבחרים ברפואה גריאטרית", ספר הלימוד הראשון בעברית בנושא זה. 
על שמו נקרא רחוב פרופ' בני חבוט בראשון לציון.
נאן (נהר)

גאוגרפיה

מקורו של נהר הנאן הוא ברכס לואנג פרבנג ריינג' המחבר בין לאוס ותאילנד. הוא זורם לאורך המחוזות "נאן", "פיטסנולוק", "פיצ'יט" ו"אוטרדית". בעיר נאקון סאוואן, נפגש נהר זה עם נהר הפינג ומשילובם נוצר נהר צ'או פראיה שזורם דרומה 390 מיילים.
לנהר הנאן יובלים רבים. היובל המרכזי מביניהם הוא הנהר יום שאורכו 787 קילומטרים.
מקלחת חלקיקים

מקלחת חלקיקים (Particle Shower) היא תופעה בפיזיקת חלקיקים בה התנגשויות של חלקיקים עם אנרגיות גבוהות יוצרות מטר של חלקיקים אחרים בעלי אנרגיה נמוכה יותר. התהליך נפסק בסופו של דבר כאשר החלקיקים הנוצרים  הם בעלי אנרגיה נמוכה מאוד. התגליות ראשונות של מקלחות החלקיקים נצפו כבר משנות ה-20 של המאה ה-20.
למקלחת החלקיקים יש שני סוגים: מקלחת אלקטרומגנטית ומקלחת הדרונית. 

מקלחת אלקטרומגנטית

מקלחת אלקטרומגנטית נוצרת כאשר אלקטרון, פוזיטרון או פוטון בעלי אנרגיה הגבוהה מ-100 MeV עוברים דרך חומר ויוצרים זוג  (pair production) של אלקטרון, פוזיטרון או פוטון.
בעבור אנרגיות הגבוהות מ-100 MeV חלקיקים אלו מאבדים במהרה אנרגיה בעקבות קרינת בלימה.
אלקטרון ופוזיטרון הנעים מהר ועוברים קרוב לגרעין יצברו תאוצה בעקבות הכוח החשמלי שפועל עליהם ממטען הפרוטונים שנמצאים בגרעין האטום.
חלקיק טעון  שמואץ יוצר קרינה אלקטרומגנטית, בעקבות כך התאוצה יכולה לייצר פוטון שייצר עוד זוגות של אלקטרון ופוזיטרון.
החלקיקים השניוניים ממשיכים לייצר זוגות עד שהאנרגיה שלהם פוחתת וקרינת הבלימה נעשית דומיננטית, כלומר הם מגיעים לקצה יצירת הזוגות והמקלחת נפסקת.
בחומר העשוי מאטומים שמספרם האטומי גדול מטענם גדול ולכן החלקיק הטעון צובר תאוצה גדולה יותר כך שהמקלחת תתפתח מהר יותר מאשר בחומר שבו המספר האטומי של החלקיקים שמרכיבים אותו נמוך יותר.

מקלחת הדרונית

מקלחת חלקיקים זו נוצרת כתוצאה מהתנגשות בין חלקיקים ובעקבות כך נוצרים חלקיקים הדרונים (חלקיקים שעשויים מקווארקים ואנטי קווארקים המחוברים עם גלואונים). הדרונים יוזמים מקלחות באמצעות אינטראקציות עם הגרעין שלהם . זמן החיים של חלקיקים הדרונים "יציבים" במקלחת נע בדרך כלל בין   0.1 ל-10 ננו שניות, ההדרונים היציבים בדרך כלל דועכים דרך הכוח החלש ובמקרים מסוימים דועכים על ידי כוח אלקטרומגנטי שמקצר את אורך חייהם. לעומת זאת, הדרונים לא יציבים דועכים לאחר כ- 10⁻²³ שניות על ידי הכוח החזק. על אף שבהתנגשות הראשונית עם האנרגיה הגבוהה נוצרים חלקיקים יסודיים כמו קווארקים וגלואונים הדבר היחידי בו צופים גלאים הוא סילוני ההדרונים (Hadronic Jets) (=חוקי שימור גורמים לחלקיקים הדרונים שנוצרים לאחר ההתנגשות לנוע ב"סילונים").
למקלחות הדרוניות יש מבנה מורכב ובאופן תאורטי הם לא מובנות טוב כמו מקלחות אלקטרומגנטיות.

היסטוריה

תאוריית המקלחת האלקטרומגנטית התפתחה בשנות השלושים של המאה ה-20.
ההתייחסות הקלאסית לנושא היא של רוסי וגרייסן (1941). פטריק מ. בלאקט (Patrick M. Blackett) ואוצ'יאליני (Occhialini) השתמשו במשוואות של רוסי בשביל חישובים בתא ערפל. עם המידע והתמונות הם הצליחו לראות קבוצות של חלקיקים שהוכיחו את הנוסחאות והניסויים של רוסי.  רוסי התייחס אל אותם החלקיקים שראה בתא הערפל כ"מטר" ולכן הם קראו לתופעה זו "מקלחת".  בלאקט ואוצ'יאליני היו הראשונים שחשפו את התהליך של  יצירת זוג (pair production) מהניסויים שביצעו, תהליך זה הוא אחד מהגורמים הבסיסיים ליצירת מקלחת אלקטרומגנטית. טכניקות סימולציית מונטה קרלו של מקלחת אלקטרומגנטית פותחו על ידי בוצ'ר (Butcher) ומסל (Messel) בשנת 1960. בנוסף, דיאגרמות פיינמן מסבירות אינטראקציות של חלקיקים בין היתר גם במקלחות.
אור-נמו

אור-נמו הוא אחד המלכים השומריים. לפי הכרונולוגיה התיכונה הוא שלט בין השנים 2094–2111 לפני הספירה. הוא היה מייסד שושלת אור 3 ושלט על שומר ואכד.

היסטוריה

במהלך מאות שנים במסופוטמיה שלטו אכדים וגותים. מושל העיר ארך אותו-ח'גל מרד בהם בעזרת מושלים שומריים אחרים. בתקופת שלטונו של אותו-ח'גל אור נמו היה מושל של אור. השתמרה כתובת שבה אור נמו מבקש חיים ארוכים לאותו-ח'גל. בסוף אור נמו מרד באותו-ח'גל והפך למלך ארץ שומר ואכד.
כשהוא הפך למלך ארץ שומר ואכד הוא העביר לאור את מרכז השלטון, מה שהפך את אור לעיר המרכזית של מסופוטמיה. הוא נהרג במלחמה נגד עם הגותי לאחר שצבאו נטש אותו. בנו שולגי ירש את השלטון.

מפעל בנייה

אור נמו התחיל את בנייתו של הזיגוראת הגדול של אור, אך נפטר טרם השלמתו (בנו שולגי השלים את הבניה). בזמן חפירות בארך, ביסודות של המקדש נמצא לוח שבו כתוב שאור נמו בנה מקדש לכבוד האל ננה. לבנים עם חותמת של אור נמו נמצאו בארידו, ניפור ואומה.
ארידו העיר של אל אנכי, עניינה אותו כמרכז דתי וכנמל חשוב. הוא ציווה לחפור תעלה מאור לארידו, התעלה שימשה גם להשקיה וגם לחיבור אור עם המפרץ הפרסי.
בניפור הוא התחיל לשקם את המקדש של האל אנליל, זה גרם לשיפור יחסים בין אור נמו לבין הכוהנים.
אור נמו שיפר את תעלות ההשקיה הקיימות ובנה תעלות חדשות.

פוליטיקה פנימית

אור נמו המשיך בצורת השלטון של האכדים. הוא מינה את המושלים, לעיתים מקרב מקורביו. יוצאים מן הכלל היו אזורים מרוחקים וכן העיר הקדושה ניפור, שם תפקיד אנסי המשיך לעבור בירושה מאב לבן.
אור נמו ארגן מחדש את הצבא. הוא חיבר קודקס חוקים, שנקרא במחקר חוקי אור-נאמו, ממנו נשמר עד ימינו חלק קטן והוא נחשב לעתיק ביותר שנותר.
דרור ורמן

אודות

דרור הוא בנו של יעקב ורמן, מבכירי הביולוגים בישראל ופרופסור באוניברסיטה העברית. ורמן סיים תואר ראשון באוניברסיטה העברית בשנת 1986, תואר שני מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1987 ודוקטורט מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1993.
בשנת 1995 יצא ספרו Imagining the Middle Class: The Political Representation of Class in Britain, בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג', העוסק בהתגבשות מעמד הביניים בבריטניה במאות ה-18 וה-19 בעקבות המהפכה התעשייתית.
בשנת 2004 יצא ספרו The Making of the Modern Self, בהוצאת אוניברסיטת ייל, בו הוא בוחן כיצד התגבשה התודעה של הזהות העצמית באירופה במאה ה-18 והשימוש בקטגוריות של מין, גזע ומעמד לתיאור הזהות העצמית.
מרחב CW

בטופולוגיה, מרחבי CW הם סוג של מרחבים טופולוגים הנחקרים בתחום הטופולוגיה האלגברית. תכונה חשובה של מרחבי CW, היא שניתן להגדיר עליהם קומפלקסים סימפלקסים.

בניה אינדוקטיבית

ניתן לבנות מרחב CW באופן אינדוקטיבי. בשלב הראשון, על ידי הדבקה של תאים מממד 1 לשלד ה-0 מממדי, נייצר את השלד ה-1 ממדי. בשלב ה-n, על ידי הדבקה של תאים מממד n לשלד ה-n-1 ממדי, נייצר את השלד ה-n ממדי.
Pastebin

Pastebin הוא סוג של יישום ווב שבו ניתן לאחסן טקסטים לטווח זמן מוגדר. סוג אתר זה הוא בשימוש בעיקר על ידי מתכנתים השומרים או מציגים פיסות קוד מקור, או מידע הגדרתי, אך בפועל כל אחד יכול לשתף בו טקסט. הרעיון שמאחורי אתרים מעין אלו הוא להפוך לנוח שיתוף ברשת של טקסטים. מנהלי לוחות הדבקה ואתרי Pastebin הם הכלים המאפשרים להעתיק תוכן טקסטואלי מהרמה המקומית, ולשתפו למיקום מרוחק באמצעות הרשת.
קיימים מספר רב של אתרים מסוג Pastebin כשלכל אחד קיימות תכונות ייחודיות העונות לצורכי קהל היעד המרכזי אליו הם פונות.

Pastebin.com

הוא אתר מסוג Pastebin שהושק ב-2002, ולאחר 8 שנות פעילות הגיע לכ-10 מיליון טקסטים "פעילים" שאינם ספאם או טקסטים שפג תוקפם. פחות משנה לאחר מכן צייצו בעלי אתר Pastebin.com שהם הגיעו ללמעלה מ-20 מיליון טקסטים פעילים.
בפברואר 2010 נמכרה Pastebin.com על ידי בעלה הראשון פאול דיקסון לג'רואן ויידר, יזם רשת הולנדי. מספר שבועות לאחר הרכש שידרג ויידר את האתר ומיתגו כ-V2.0. בתחילת 2011 גרסת V3.0 הופעלה באתר.
ביקורת נמתחה על אתר Pastebin.com מאחר שרבות מהרשומות בו התבררו כספקיות ספאם וכדומה.
הדבר הגדול הבא

פירוט כללי

התוכנית מבוססת על תחרות כשרונות מכל תחומי הבמה הקיימים: ריקוד, סטנד-אפ, שירה, קוסמות, משחק, להטוטנות, לוליינות, אקרובטיקה ואף כישרונות מיוחדים שאינם מוגדרים כמקצוע במה. המשתתפים השונים רשאים להגיע בכל גיל, בכל רמת כישרון ובכל מסגרת – כיחיד וכקבוצה. 
התוכנית בוימה על ידי חנוך רוזן שחיפש כשרונות ורעיונות מיוחדים למופע השנתי המתקיים כל שנה בחנוכה בבימויו ה"פסטיגל". האודישנים של המתמודדים השונים התקיימו על במת-ענק (בדרך כלל במרכז הקונגרסים שבחיפה) מול קהל רחב ומול שלושה שופטים: יעל בר זוהר, יהורם גאון ומוטי רייף. מנחת התוכנית הייתה נועה תשבי. עורך התוכנית היה יוסי אליאס.
התוכנית כשלה מבחינת אחוזי הצפייה ולכן היא לא המשיכה לעונה שנייה. זוכי העונה הראשונה היו זוג האקרובטים האוויריים קרן אלנקווה ויניב סוויסה (אודישן מספר 40), שזכו בפרס של חצי מיליון שקלים, במהלך העונה שודרו 67 אודישנים. בשנת 2018 הפיקה הזכיינית רשת מחדש את התוכנית בשם גוט טאלנט ישראל, ושידרה אותה בערוץ 13. בפעם הזאת, השם ומיתוג התוכנית תאמו לגרסאות המשודרות בעולם.
פיליפ רושה

פיליפ רושה (Philippe Rochat; נולד ב-29 בנובמבר 1953 - 8 ביולי 2015) היה שף שווייצרי.

ביוגרפיה

נולד בלה שני (Le Chenit) בואלה דה ז'ו (Vallée de Joux); אביו הוא מוודואה ואמו, אנג'לינה לוקטלי, איטלקיה. אמו נפטרה מסרטן כשהיה בן תשע ואביו נישא מחדש ועבר ל- Romont, שם פתח בית קפה. ב-1968, בהיותו בן ארבע עשרה, החל פיליפ רושה להתלמד כטבח בבופה דה לה גאר רומון שהיה שייך לאחד מחבריו ללימודים מרסל קאווסאן (Marcel Cavuscens).
החל משנת 1972 הוא עבד במלונות יוקרה שונים, בתחילה בסבואה בור אן ויל (Savoy Baur en Ville), אחר-כך באו לאק ( au Lac). ב-1 ביולי 1980 הוא החל לעבוד אצל פרדי ז'ירארדה במסעדת הוטל דה ויל בעיירה קריסייה. אחרי שעבד בכל המשרות במטבח הוא מונה לשף המבצע ב-1989. 
ב-1995 הוא נישא לאצנית המרתון פרנציסקה רושה-מוזר. ב-1 בדצמבר 1996 הוא הפך לבעלים של המסעדה בעקבות פרישתו של פרדי ז'ירארדה. המסעדה הפסידה זמנית את שלושת הכוכבים שלה במדריך מישלן האדום, אולם השיבה אותם ב-1997. ב-1999 הכתיר אותו גו מיו שווייץ כ"שף השנה", וב-2000 כתב גו מיו הצרפתי "קריסייה היא עדיין משכנה של המסעדה הטובה בעולם".
מסעדת הוטל דה ויל מחזיקה כיום (2010) בשלושה כוכבים במדריך מישלן ובתשע עשרה נקודות בגו מיו. המסעדה חברה במדריך "השולחנות הגדולים בעולם".
בשנת 2005 דורגה המסעדה במקום ה-25 בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם של המגזין רסטורנט,

בשנת 2008 דורגה המסעדה במקום ה-27 בעולם,

בשנת 2009 דורגה המסעדה במקום ה-16 בעולם,
בשנת 2010 דורגה המסעדה במקום ה-14 בעולם.
האתר dininginfrance בחר במסעדה לאחת מעשר המסעדות הצרפתיות הטובות בעולם מחוץ לצרפת.
במרץ 2002 נהרגה פרנציסקה רושה-מוזר בתאונת טיפוס. אחרי חופשה בלפלנד. החל רושה בפרויקטים שונים, בכללם "טעמים" ספר בישול שפורסם ב-2003. ב-2006 הוא קיבל את אות Chevalier Ordre national du Mérite מידיו של פיליפ דוסט-בלאזי, שר החוץ הצרפתי באותה עת.
רושה נפטר בתאריך 8 ביולי 2015 לאחר שהתעלף תוך כדי רכיבה על אופניים. הוא היה בן 61 במותו.
מיימי גאמר

ביוגרפיה

מיימי גאמר נולדה בניו יורק סיטי, ניו יורק, היא בתם של השחקנית מריל סטריפ והפסל דון גאמר. היא גדלה בעיר סולסברי, קונטיקט וגם גרה 5 שנים בלוס אנג'לס, קליפורניה עם אחיה הגדול הנרי וולף גאמר ואחיותיה הקטנות, השחקנית גרייס גאמר ולואיזה.
כילדה צעירה, הופיעה גאמר לצד אמה בסרט צרבת תחת השם "נטלי סטרן" על מנת לא ליצור ביקרת מצד התקשורת. בגיל 20 חודשים בלבד, קיבלה גאמר ביקורות חיוביות מצד הניו יורק טיימס. גאמר למדה בבית הספר מיס פורטרס בקונטיקט וסיימה את לימודיה בתיכון קנט עוד לפני שהמשיכה את לימודיה בתיאטרון ותקשורת באוניברסיטת נורת'ווסטרן שאותם סיימה בשנת 2005. באותה שנה, עשתה את הופעת הבכורה שלה באוף ברודוויי לצד מייקל סי הול בהצגה "מר מרמלדה" של נוח היידל, על הופעתה בהצגה זכתה גאמר בפרס התיאטרון העולמי. בשנת 2007 הייתה מועמדת לפרס לוסיל לורטל על משחקה בהצגה "שפת המים". 

גאמר עשתה את הופעת הבכורה שלה בקולנוע בתפקיד קטן בסרט "התרמית" בכיכובו של ריצ'רד גיר. ב-2007, הופיעה גאמר לצד אמה בסרט "לפנות ערב", בסרט שיחקה גאמר את אמה כאישה צעירה לצד ונסה רדגרייב, גלן קלוז וקלייר דיינס. 

ב-2008 שיחקה גאמר את דמותה של סאלי אדמס במיני-סדרה של רשת HBO, "ג'ון אדמס" אשר מגוללת את סיפור חייו של נשיא ארצות הברית ה-2, ג'ון אדמס. היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי בטקס חשיפת המועמדויות לפרס הטוני עם ההצגה "יחסים מסוכנים" שעל הופעתה בה קיבלה תשבחות. בנוסף הופיעה בתפקיד אורח לשני פרקים בדרמה המשפטית של רשת CBS "האישה הטובה". 

ב-2010 שיחקה את דמותה של רות' לואל בסרט "The Lightkeepers" בכיכובם של ריצ'רד דרייפוס, טום ויזדום, בליית דאנר וברוס דרן.

החל משנת 2011 כיכבה גאמר בדרמה הרפואית של רשת ABC "באמצע שום מקום" בכיכובם של זאק גילפורד וואלרי קרוז. באפריל 2011 כיכבה גאמר לצד היימיש לינקלייטר ואליסון פרייזר בהפקת אוף ברודוויי "בית הספר לשקרים". 

בשנת 2012 כיכבה גאמר בדרמה הרפואית של רשת The CW "אמילי אוונס". הסדרה אמנם בוטלה בתחילת שידור העונה הראשונה אך הרשת המשיכה לשדר את כל 13 הפרקים שצולמו.
עד לגירושיה ממנו, הייתה נשואה לשחקן בנג'מין ווקר. מתגוררת בברוקלין, ניו יורק.