google/wiki40b huggingface dataset:
הלין האנף

קריירה

האנף עסקה בכתיבת מחזות בניו יורק בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20, אך לא זכתה להעלות אף אחד ממחזותיה, על אף שזכו להערכה מצד מפיקים בולטים בברודוויי. בקיץ נהגה לנסוע ברחבי החוף המזרחי ולחזות במופעי תיאטרון ארעי. בשנת 1961 פרסמה ספר זכרונות בשם Underfoot in Show Business ("נרמסת בשואו-ביזנס") על התמודדויותיה בתקופה זו.
בראשית שנות ה-50 צמח במהירות שוק הפקות הטלוויזיה בניו יורק, והאנף מצאה אפיק פרנסה חדש, בכתיבת ועריכת תסריטים לתוכניות טלוויזיה עלילתיות (דוגמת "הרפתקאות אלרי קווין"). במקביל המשיכה לנסות להפיק את מחזותיה בברודוויי. בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20, רוב הפקות הטלוויזיה עברו ללוס אנג'לס, והאנף עברה לכתיבה עבור כתבי עת.

דרך צ'רינג קרוס 84

בשנת 1970 פרסמה האנף בספר "דרך צ'רינג קרוס 84" את חליפת המכתבים שלה עם פרנק דואל, הקניין הראשי בחנות ספרים לונדונית בשם Marks & Co. (אחד משני מייסדי החנות, בנג'מין מרקס, היה אביו של הקריפטולוג ואיש האשכולות לאו מרקס). האנף רכשה מהחנות במשך למעלה מ-20 שנה ספרים ישנים שהתקשתה להשיג, ושביקשה לקרוא במסגרת האוטודידקטיות שלה. עם הזמן קשרה, עדיין רק בהתכתבות, קשרים אישיים עם עובדי החנות, ובראשם דואל, ואף שלחה להם חבילות מזון בימי הקיצוב לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשל חסרון כיס וסלידה מטיסה, לא יזמה האנף ביקור באנגליה על אף הזמנות חמות. בשנת 1968, מת דואל, והיא נעצבה מאוד על שלא זכתה לפוגשו. זמן קצר לאחר מכן, נסגרה חנות הספרים. בשנת 1971 ביקרה האנף לראשונה בלונדון, וראתה את החנות, שעמדה ריקה אז. את המסע לאנגליה תיעדה בספר The Duchess of Bloomsbury Street, שיצא בשנת 1973, וטרם תורגם לעברית. בספר, מתארת האנף אירועים עם קוראים שאהבו את "דרך צ'רינג קרוס 84", וביקורים באתרים היסטוריים שעניינו אותה. היא אף מתארת את המפגש עם נורה, אלמנתו של דואל, ועם בתם של הדואלים, שילה. היא ראתה בביקור באנגליה שיא חייה.
בעיבוד הקולנועי משנת 1987, השחקנית אן בנקרופט גילמה את האנף, ואנתוני הופקינס גילם את דואל. אלן בורסטין גילמה את האנף בהפקה מחודשת של העיבוד הבימתי בברודוויי.
האנף הייתה רווקה כל חייה. בעיבוד הקולנועי רואים בדירתה תמונה של חייל הצי האמריקאי במלחמת העולם השנייה, ובת דמותה מחייכת אליו בחיבה, כרמז לצופה שהאנף נותרה רווקה בשל מותו של אהובה החייל. אך אין כל זכר לאדם כזה בספרה הראשון ("נרמסת בשואו ביזנס") ובשום מקום בכתביה אין אזכור לדמות כזו, או לכל מערכת יחסים ארוכת טווח. יחסיה החמים עם פרנק דואל היו ידידותיים לחלוטין.
היא מתה בשנת 1997 מסיבוכים של סוכרת.

ספרים נוספים

בשנת 1985, פרסמה האנף ספר נוסף בשם Q's Legacy, שתיאר איך נתקלה בכתביו של הפרופסור מאוניברסיטת אוקספורד ארתור קווילר-קוץ' , ואיך הספרים שרכשה מדואל היו כולם במסגרת מסע הקריאה שלה על פי המלצותיו של קווילר-קוץ'.
בשנת 1992, קובצה סדרת הפינות המשודרות שלה (5 דקות מדי חודש בתוכנית Woman's Hour ב-BBC) בספר, בשם Letter from New York.

הנצחה

בנין הדירות שבו התגוררה במנהטן, ברחוב East 72nd מספר 305, נקרא עתה "בית צ'רינג קרוס" לכבודה, ולוחית זיכרון ליד דלת הכניסה מציינת את מגוריה של האנף ואת שם ספרה המפורסם.
באנגליה, לוחית זיכרון מציינת את מיקום חנות הספרים. במקום פועל כיום סניף של רשת מקדונלד'ס
מרי השנייה, מלכת אנגליה

ביוגרפיה

בשעת הולדתה מרי הייתה במקום השני בסדר הירושה לכתרי אנגליה, סקוטלנד ואירלנד לאחר אביה. למרות זאת כולם הניחו שדודה, צ'ארלס השני, מלך אנגליה, שהיה אדם צעיר בזמן הולדתה יוליד ילדים חוקיים עם אשתו קתרינה, נסיכת פורטוגל וכך הסיכויים של מרי לרשת את הכתר לא נראו כגבוהים. אן הייתה אחותה היחידה ששרדה והגיעה לבגרות.
בעת שהייתה ילדה הוריה המירו את דתם לקתולית, אולם אף על פי כך מרי ואן גודלו במסגרת הכנסייה האנגליקנית על פי הוראתו המפורשת של המלך צ'ארלס, שהבין שהציבור האנגלי והפרלמנט לא יסתכלו בעין יפה על הפיכת שושלת המלוכה לשושלת קתולית.
בשנת 1677 נישאה מרי לדודנה וילם מאורנז'. מרי נכנסה להריון מספר פעמים במהלך נישואיה, אולם כל אחד מההריונות הסתיים בהפלה.
בשנת 1685 ירש אביה את דודה הערירי, והחל למלוך כג'יימס השני. כתוצאה מכך מרי הפכה ליורשת העצר. מעמדה בסדר הירושה לכתר הבריטי נמשך עד שבשנת 1688 נולד אחיה הצעיר ג'יימס, נסיך ויילס. ג'יימס תפס את מקומה כיורש העצר כתוצאה מחוק העדפת הבן הבכור. הולדתו של הנסיך מוויילס גרמה התמרמרות גדולה באנגליה. עד כה הפרלמנט והציבור היו מוכנים לסבול את המלך הקתולי מתוך מחשבה שתקופת מלכותו תהיה מעין אינטררגנום בין מלכותם של אחיו ושל בתו האנגליקניים, אולם עתה נראה שהמלוכה הקתולית לא תהיה עוד אפיזודה חולפת אלא שושלת מלוכה מבוססת.
הולדת יורש העצר ביחד עם מדיניותו הדתית של ג'יימס הובילו בסופו של דבר למהפכה המהוללת. קבוצה של אישים פרוטסטנטים בולטים הזמינו ב-30 ביוני 1688 את בעלה של מרי לפלוש לאנגליה כדי להדיח את המלך הקתולי. ויליאם נענה להזמנתם ונחת באנגליה בראש צבא פרוטסנטי. עד מהרה חלק גדול מהכוחות האנגליים ערקו לצידו, וג'יימס הובס ונמלט לצרפת.
לאחר ניצחון המהפכה הפרלמנט האנגלי הכריז שבריחתו של ג'יימס כמוה כהכרזה על ויתור על כס המלוכה, והציע את הכס הפנוי למרי ובעלה ויליאם שימלכו בצוותא. ב-13 בפברואר 1689 הם קיבלו את השלטון באנגליה ובאירלנד, וב-11 באפריל 1689 הפרלמנט הסקוטי הלך בעקבותיו של הפרלמנט האנגלי ונתן להם את כס המלוכה בסקוטלנד תחת אותם תנאים.
מרי הייתה המלכה היחידה של בריטניה אשר לא הוכתרה על כס אדוארד הקדוש.
מבחינה חוקית מרי וויליאם היו שווים לחלוטין בכוחותיהם וסמכותיהם, אולם בפועל מרי הכפיפה את עצמה לסמכותו של בעלה במשך רוב זמן שלטונם המשותף. למרות זאת היא שימשה כיועצת חשובה של בעלה וכאשר הוא נעדר מאנגליה לרגל מילוי חובותיו בשדה המערכה היא מילאה את חובותיה כמלכה בצורה מעוררת הערכה.
מרי נפטרה ב-28 בדצמבר 1694. בעלה המשיך לכהן כמלך לבדו עד מותו שלו.
אוסף הבולים המלכותי

אוסף הבולים המלכותי (באנגלית: Royal Philatelic Collection) הוא אוסף הבולים של משפחת המלוכה הבריטית זהו אוסף הבולים המקיף ביותר בממלכה המאוחדת ובחבר העמים הבריטי ובו מספר פריטים ייחודיים.

היסטוריה מוקדמת

כמה מחברי משפחת המלוכה היו ידועים כאספני בולים כבר ב-1864, פחות מ-25 שנים לאחר הנהגת השימוש בבולי דואר ב-1840. האספן הרציני הראשון במשפחה היה הנסיך אלפרד, שמכר את האוסף שלו לאחיו אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת, שהעניק אותו לבנו, לימים ג'ורג' החמישי.

ג'ורג' החמישי

ג'ורג' החמישי היה אחד מאספנים הבולים הבולטים בזמנו. ב-1893, כשהיה דוכס יורק, הוא נבחר כסגן נשיא כבוד של מה שהיה ל"חברה הפילטלית המלכותית של לונדון" (Royal Philatelic Society London). עם נישואיו באותה שנה, העניקו לו עמיתים בחברה אלבום עם כמעט 1,500 בולים כמתנת חתונה. הוא הרחיב את האוסף עם מספר רכישות יקרות ערך של בולים נדירים. הרכישה שביצע ג'ורג' ב-1904 של בול מאוריציוס הכחול של שני פני בסכום של 1,450 ליש"ט, קבעה שיא חדש של תשלום עבור פריט בולאי בודד. אחד מאנשי חצר המלכות שאל את הנסיך האם ידוע לו על "שוטה ארור ששילם סכום של 1,400 ליש"ט עבור בול אחד". "כן" ענה לו ג'ורג' "אני הוא השוטה הארור!"
ג'ורג' החמישי אכסן את האוסף ב-328 "אלבומים אדומים" שכל אחד מהם הכיל כ-60 עמודים. בהמשך אוכסנו ב"אלבומים כחולים" פריטי האוסף מתקופתו של ג'ורג' השישי והפריטים מתקופתה של אליזבת השנייה אוכסנו ב"אלבומים ירוקים".

ניהול האוסף

בתחילה נשמר האוסף בארמון בקינגהאם, עד אשר הועבר לארמון סנט ג'יימס. ב-1952, פורסם קטלוג של האוסף, שהוכן על ידי סר ג'ון וילסון ונערך על ידי קלרנס וינצ'סטר. 
פריטים מאוסף הבולים המלכותי הוצגו באופן רגיל לציבור על ידי החברה הפילטלית המלכותית של לונדון או הושאלו לתצוגות בולים ברחבי העולם.

אוצרי האוסף

מאז שנות התשעים של המאה ה-19, העסיקו מלכי בריטניה אוצרים שיסייעו בניהול האוסף.
ג'ון טילארד היה האדם הראשון שניהל את האוסף, החל משנות התשעים של המאה ה-19 ועד למותו ב-1913, תחת התואר "פילטליסט המלך". לאחר טילארד כיהן בתפקיד אדוארד דני בקון, שהיה אוצר האוסף החל משנת 1913 ועד למותו ב-1938, כשעמד לפני פרישה. הוא החל לארגן את האוסף בצורה כוללת. את בקון ירש בתפקיד ג'ון וילסון, שהיה אז נשיא החברה הפילטלית המלכותית של לונדון, שקיבל את התואר "שומר" האוסף (keeper) ושימש בתפקיד עד 1969. הוא הנהיג את השימוש באלבומים הצבעוניים כדי לשמור על שלמות עבודתו של בקון. הוא היה זה שהכין את ההשאלות הראשונות לתערוכות בולים לאחר מלחמת העולם השנייה.
שלושת שומרי האוסף האחרונים היו ג'ון מריוט (1995-1969), צ'ארלס ווינדהאם גודווין (2002-1995) ומייקל ספי שמשמש בתפקיד מאז ינואר 2003. עד כה כיהנו בתפקיד שישה אנשים.
רובי רוז

ביוגרפיה

רובי רוז לאנגנהיים נולדה במלבורן, ויקטוריה שבאוסטרליה, למשפחה מרקע נוצרי. אימה קטיה לאנהגיים גידלה אותה כאם חד-הורית, והיא אמנית במקצועה.
כבר בילדותה, יצאה בהצהרה בגיל 12 כי היא לסבית. כנערה מתבגרת, סבלה מאלימות מילולית ופיזית מצד חבריה לספסל הלימודים בשל זהותה המינית, דבר שהוביל אותה לניסיון התאבדות. בילדותה, רוז סבלה מהתעללות מינית מקרוב משפחה, בנוסף היא אובחנה כסובלת מהפרעה דו-קוטבית, ומדיכאון קליני.

משחק

רוז פרצה לתודעה כאשר MTV האוסטרלי יצאה במסע ארצי כבן שלושה שבועות כדי לחפש מנחה חדש לאחת מתוכניות הערוץ. רוז הייתה בין 2,000 המועמדים שניסו את מזלם להתקבל לתפקיד בערוץ.
בשנת 2009 זכתה רוז בפרס האישיות הנשית האהובה ביותר. היא הופיעה בפרק של "הטופ מודל הבאה של אוסטרליה" כשופטת אורחת. בנוסף, עזרה רוז לכתוב את סיום התוכנית.
ביולי 2009 הנחתה עם ידידיה לתעשייה תוכנית אירוח טלוויזיה אוסטרלית.
היא הופיעה לצד מתיו נייבל בסרט "מסביב לבניין" בשנת 2013.
החל משנת 2015 מגלמת רוז אסירה נחשקת, הומוריסטית ושובת לב בדרמה הקומית "כתום זה השחור החדש" שמשודרת ברשת נטפליקס.
בשנת 2015 לוהקה רוז לתפקיד אורח בסדרת המדע הבדיוני "חומר אפל".
בשנת 2017 שיחקה בסרט "האויב שבפנים: פרק הסיום", השישי בסדרת הסרטים "האויב שבפנים", בכיכובה של מילה יובוביץ'. באותה שנה שיחקה בסרט הפעולה "XXX: הילוך גבוה" בכיכובם של וין דיזל וסמואל ל. ג'קסון וכן בסרטים "ג'ון וויק 2" ו"פיץ' פרפקט 3".
ב-2018 שיחקה בסרט האימה "אימה במצולות".
בקרוסאובר "עולמות אחרים" של יקום החץ, גילמה לראשונה את גיבורת-העל באטוומן, דמות שאותה שבה לגלם בתפקיד ראשי בסדרה "באטוומן" שתתמקד בה.

דוגמנות

בשנת 2010, שיתפה רוז פעולה עם מותג אופנה אוסטרלי חדש בשם "חלב ודבש", במטרה לייצר קו עיצוב ייחודי משל עצמה. בין שלל מותגי האופנה שיצרה רוז ניתן למנות ג'ינסים מכובסים, מעילי עור וחולצות בייצורים מיוחדים. קו האופנה החדש שנוצר זמין לקנייה ברשתות האופנה באוסטרליה. רוז משתפת פעולה גם עם מותגי הנעלה אוסטרליים.
בשנת 2014, החלה בשיתוף פעולה עם פיבי דאל כדי לייצר בגדים בסגנון מגזיני האופנה המובילים בעולם.
רוז הייתה השגרירה האוסטרלית עבור חברת ג'ינסים אוסטרלית.

חיים אישיים

רוז מגדירה את עצמה כג'נדרקוויר, והיא אף סיפרה שכשהייתה קטנה היא חסכה כסף כדי לעבור ניתוח לשינוי מין, על מנת להפוך לבן, דבר שבסופו של דבר לא עשתה. בשנים 2008–2009 נבחרה רוז כאחת מ-"25 הומוסקסואלים ולסביות המשפיעים ביותר" באוסטרליה.
רוז תומכת ומתנדבת בארגוני צדקה רבים. היא אף הגיעה למזרח אסיה ולאפריקה כדי להתנדב.
רוז היא טבעונית. היא דואגת לרווחת בעלי החיים, וטוענת שמי שדואג לתופעות שינוי האקלים צריך להתחיל ממה שהוא אוכל. בנוסף, היא לקחה חלק בקמפיינים כנגד אלימות פיזית ומילולית בקרב ילדים ונוער, ולמען הבריאות הנפשית שלהם.
מלונות לאונרדו

מותג לאונרדו בישראל

מותג מלונות לאונרדו מפעיל כ-24 מלונות בישראל בערים שונים, למשל : אילת, ירושלים, נתניה, ים המלח, באר שבע, אשדוד, אשקלון, טבריה, חיפה ועוד.
גוף סיבוב

בגאומטריה של המרחב, גוף סיבוב הוא גוף הנוצר על ידי סיבוב של צורה גאומטרית מישורית סביב ישר (הנקרא ציר הסיבוב) המונח במישור הצורה. לדוגמה, אם נסובב עיגול סביב ישר העובר דרך מרכזו, נקבל כדור, ואם נסובב את העיגול סביב ישר הנמצא מחוצה לו, נקבל טורוס.
לפעמים מתייחס המונח "גוף סיבוב" גם למשטח הנוצר מסיבוב עקומה סביב ישר, אך חשוב להבדיל בין השניים; בעוד שגוף סיבוב הוא צורה גאומטרית תלת-ממדית, משטח סיבוב הוא יריעה דו-ממדית, העוטפת את גוף הסיבוב. גוף הסיבוב יהיה חסום אם העקומה חסומה, אבל המונח מתייחס גם לגופים שאינם חסומים, כמו למשל, גוף לא חסום, המוגבל על ידי פרבולואיד, המתקבל מסיבוב של פרבולה סביב ציר הסימטריה שלה.

נפח גוף סיבוב סביב ציר x

נפח גוף הסיבוב המתקבל על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הפונקציה  לציר ה- ולישרים  ו- מסביב לציר ה- הוא:

ההסבר לנוסחא הוא שכדי לחשב את הנפח של גוף הסיבוב, נבנה צורה הדומה לו על ידי ערימת אוסף של דיסקות. מכך שנפחה של דיסקית נתון על ידי הנוסחא  (כאשר  הוא רדיוס הדיסקה, ו- הוא גובהה) ושרדיוס כל דיסקה שווה בקירוב לערך הפונקציה בסביבתו, נקבל את הנוסחא המבוקשת.
מקרה מיוחד שראוי לציון הוא של נפח גוף הסיבוב המתקבל על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הישרים ,  ושתי פונקציות -  ו- מסביב לציר ה-. נוכל לעשות זאת על ידי חיסור נפח גוף הסיבוב של הצורה הפנימית מהחיצונית ונקבל שהנוסחה היא:

נפח גוף סיבוב סביב ציר y

נפח גוף סיבוב המתקבל על ידי סיבוב שטח מישורי של פונקציה (הכלוא על ידי הישרים ) סביב ציר ה y נתון על ידי :

נפח גוף סיבוב סביב ישר כלשהו

ראה ערך משפט פאפוס.

שטח גוף סיבוב

שטחו החיצוני של גוף הסיבוב הנוצר על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הפונקציה  לציר ה- ולישרים  ו-  מסביב לציר ה- הוא:
קונצרטחבאו

האולמות

אורך האולם הגדול 44 מטרים, רוחבו 28 מטרים, גובהו 17 מטרים ובו 2037 מקומות ישיבה. זמן הרוורברציה באולם הגדול הוא 2.8 שניות ללא קהל ו-2.2 שניות עם קהל, נתון ההופך את האולם מתאים במיוחד ליצירות מהתקופה הרומנטית המאוחרת, כגון אלה של גוסטב מאהלר. 
האולם הקטן ("Kleine Zaal") משמש בעיקר לקונצרטים של מוזיקה קאמרית. צורתו אליפטית, אורכו 20 מטרים, רוחבו 15 מטרים ובו 478 מקומות ישיבה.
אולם המראות ("Spiegelzaal"), שזכה לשמו בשל המראות על דלתותיו, ממוקם תחת האולם הקטן ודומה לו בממדיו. הוא משמש בין היתר להקלטות רדיו.

היסטוריה

אדריכל הבניין הוא אדולף לאונרד ואן חנדט ששאב את השראתו מבניין ה"נויה גוואנדהויס" בלייפציג, אשר נבנה שנתיים קודם לכן ונהרס ב-1943. הבנייה החלה ב-1883 על שטח שהיה אז מחוץ לתחומי העיר אמסטרדם. הבניין ניצב על 2,186 כלונסאות באורך 12–13 מטר, אשר הושקעו בתוך האדמה החולית.
הקונצרטחבאו נפתח ב-11 באפריל 1888 בקונצרט השקה עם תזמורת בת 120 נגנים ומקהלה בת 500 זמרים. בקונצרט בוצעו יצירות מאת יוהאן סבסטיאן באך, לודוויג ואן בטהובן גיאורג פרידריך הנדל וריכרד וגנר. ב-3 בנובמבר ניגנה תזמורת הקונצרטחבאו את הקונצרט הראשון שלה באולם הגדול.
בזמן בניית הקונצרטחבאו, עוד היה תחום האקוסטיקה ענף שעשייתו אינה מבוססת על ידע ברור אלא יותר על ניסוי וטעייה (גם כיום אינו מובן לחלוטין). משהושלם הבניין, האקוסטיקה טרם הייתה מושלמת ומאמצים רבים הושקעו בשיפורו עד רמתו הנוכחית. כיום, בזמן עריכת שיפוצים בבניין, שומרים בקפידה שלא לשנות את טיב החומרים במיבנה הפנימי על מנת לשמר את איכות האקוסטיקה.
בשיפוץ שנערך בשנים 1985–1988 נבנתה כניסה חדשה מכיוון כיכר בראוורס עם חלל כניסה מקורה זכוכית. ההרחבה תוכננה על ידי האדריכל פי דה ברוין.
כיום נערכים בקונצרטחבאו כ-800 קונצרטים בשנה, בהם מבקרים 850,000 מאזינים. אגודת ידידי הקונצרטחבאו מעניקה פרסי עידוד לבולטים מבין הנגנים הצעירים בהולנד.
יאנוש בויאי

תולדות חייו

בויאי נולד בקולוז'וואר, טרנסילבניה (כיום קלוז'-נאפוקה, רומניה) למתמטיקאי נודע בשם פרקש בויאי.
עד גיל 13, בויאי שלט בחשבון אינפיניטסימלי ובמכניקה אנליטית, בהדרכתו של אביו. בהיותו בן 14 פנה אביו אל ידידו, המתמטיקאי קרל פרידריך גאוס, בבקשה שיקבל את יאנוש כתלמידו, אך גאוס דחה בקשה זו. אביו של בויאי התקשה לאפשר לו לימודים באוניברסיטה יוקרתית בחו"ל, שבה יוכל ללמוד מתמטיקה ברמה גבוהה, ובויאי נרשם במכללת ההנדסה המלכותית שבווינה, ובה למד הנדסה צבאית משנת 1818 ועד 1822. 
בספטמבר 1823 הצטרף בויאי לחיל ההנדסה והוצב בטימישוארה. הוא שירת בצבא האוסטרי במשך 11 שנים.
בשנת 1820, בעת לימודיו בווינה, החל, בעקבות אביו, לעסוק באקסיומת המקבילים. הוא הפך כל כך אובססיבי בעניין זה, עד שאביו כתב לו: "למען השם, אני מתחנן בפניך, תניח לזה. תפחד מזה לא פחות מתשוקות תאוותניות כי זה גוזל ממך את כל זמנך ושולל ממך את בריאותך, שקט נפשך ואת השמחה בחייך". אולם, בויאי המשיך בחיפושו ובסופו של דבר הגיע למסקנה כי האקסיומה אינה תלויה בשאר אקסיומות הגאומטריה, ושניתן לבנות גאומטריה המתבססת על שלילתה של אקסיומת המקבילים. ב-3 בנובמבר 1823 כתב לאביו: "יצרתי עולם חדש, אחר, משום דבר". בין השנים 1820 ו-1823 בויאי הכין מסה העוסקת במערכת שלמה של גאומטריה לא-אוקלידית. בשנת 1825 הציג בויאי את עבודתו לאביו, אך זה לא התלהב ממנה. רק בשנת 1831 הבין פרקש בויאי את גודל הישגו של בנו, ובשנת 1832 פרסם אותה כנספח לספר לימוד במתמטיקה שכתב.
גאוס, לאחר שקרא את הנספח של בויאי, כתב לחבר: "אני רואה במתמטיקאי הצעיר בויאי גאון ממדרגה ראשונה". לפרקש בויאי, לעומת זאת, כתב גאוס: "לשבח את עבודתו של יאנוש יהיה למעשה לשבח את עצמי, משום שכל תוכנה של העבודה זהה כמעט לחלוטין עם מחשבות בנושא זה שהעסיקו אותי בשלושים השנים האחרונות". גאוס אכן פיתח גאומטריה לא-אוקלידית, כפי שאפשר ללמוד ממכתבו לטאורינוס בשנת 1824, אך הוא נמנע מלפרסם את עבודתו בתחום זה. בויאי התאכזב לשמוע שגאוס הגיע לתוצאות דומות לשלו. הוא הפך לעצבני ובריאותו התדרדרה. בשנת 1833 פרש מהצבא, לאחר שחש שאין בכוחו להמשיך ולשרת.
בויאי עבר להתגורר באחוזה של משפחתו ב-Domáld. בשנת 1834 החל לחיות עם רוזליה קיבדי אורבן (הם לא נישאו מסיבות כספיות), ולזוג נולדו שני ילדים. בשנת 1846 עבר בויאי להתגורר בטרגו מורש, לא הרחק מאביו, אך היחסים בין השניים היו מתוחים, משום שהאב לא היה שבע רצון מהתנהלות בנו. בשנת 1849 נישא לרוזליה, אך כעבור שלוש שנים נפרדו השניים.
בשנת 1848 התברר לבויאי שניקולאי לובצ'בסקי פרסם מאמר דומה לשלו בשנת 1829, ושהוא פרסם גם הכללה של תאוריה זו. בויאי ולובצ'בסקי לא הכירו זה את זה ולא האחד את עבודתו של השני.
בגיל 57 נפטר בויאי מדלקת ריאות.
בנוסף לעבודתו בגאומטריה, פיתח בויאי את ההצגה של מספרים מרוכבים כזוגות סדורים של מספרים ממשיים. הוא גם הוכיח שבעזרת חיתוכים והרכבות אפשר להפוך כל מצולע לכל מצולע אחר בעל אותו שטח. למרות שלא פרסם יותר מעשרים וארבעה הדפים שבנספח, הוא השאיר יותר מ-20,000 דפים של כתבי יד במותו. כתבי יד אלו נמצאים בספריית בויאי-טלקי (Bolyai-Teleki library) שבטרגו מורש, רומניה, מקום מותו של בויאי.
בויאי היה רב-לשוני מוכשר והוא דיבר תשע שפות זרות, כולל סינית וטיבטית.
אין תמונת דיוקן מקורית של בויאי ששרדה. תמונה לא אותנטית מופיעה בכמה אנציקלופדיות ועל בול דואר הונגרי.

מורשת

אוניברסיטת באבש-בויאי (Babeş-Bolyai University) שבקלוז'-נאפוקה נושאת את שמו של בויאי, כמו גם מכתש בויאי על הירח בנוסף, באגן הקרפטי, בתי ספר תיכוניים רבים נושאים את שמו.
ז'אן-איב לה דריאן

ביוגרפיה

ז'אן-איב לה דריאן נולד ב-30 ביוני 1947 בלוריאן להורים ממעמד הפועלים. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת רן , שם היה פעיל באגודת הסטודנטים של צרפת.
בחודש מאי 1974 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית הצרפתית (PS). הוא שימש כסגן ראש עיריית לוריאן בשנת 1977 ולאחר מכן, בגיל 30, נבחר לחבר האספה הלאומית של צרפת המייצג את מחוז מורביאן שנמצא בברטאן. הוא כיהן באספה עד שנת 1993 ולאחר מכן שוב בין השנים 1997 עד יוני 2007.
הוא כיהן כשר המחוזות מעבר לים בממשלתה של אדית קרסון בשנים 1991–1992.
הוא היה מועמדו של ראש ממשלת צרפת ז'אן-מארק ארו לתפקיד שר ההגנה. הוא מונה לתפקיד זה ב-16 במאי 2012. כשר ההגנה, הוא הוביל את צבא צרפת לנסיגה מאפגניסטן במהלך מלחמת אפגניסטן. כמו כן במהלך כהונתו יצא הצבא הצרפתי למבצע סרוואל במאלי, שנועד לשחרר את צפון מאלי ממורדים אסלאמיסטים. לה דריאן אמר בראיון לשבועון צרפתי כי "קיים סיכון אמיתי של לוחמת סייבר על תשתיות אזרחיות במדינה כגון מערכות החשמל והמים". הוא אמר לרשת France 24 בעת ששהה במאלי כי "צרפת תשיב את הביטחון למאלי".
ב.מ.וו סדרה 5

ב.מ.וו סדרה 5 היא מכונית סלון מנהלים בגודל בינוני, אשר מיוצרת על ידי חברת ב.מ.וו החל משנת 1972. 
מכונית הב.מ.וו סדרה 5 היא המכונית השנייה הנמכרת ביותר של חברת ב.מ.וו לאחר הסדרה 3 אך מהווה מקור ל-50 אחוזים מסך רווחי החברה. בינואר 2008 יוצרה מכונית הסדרה 5 החמישה מיליון במספר. מתחרה בעיקר במרצדס-בנץ E-קלאס ובאאודי A6.
ל-5 ישנה גרסת ספורטס-קופה, סדרה 6, שבדורה הנוכחי מבוססת על הדור הקודם של ה-5.
לורן פטריק

לורן פטריק היא שחקנית רוגבי ישראלית אשר מכהנת כקפטן אס"א חיפה ונבחרת הנשים של ישראל ברוגבי. הייתה שותפה להעפלה ההיסטורית לטורניר הגמר של אליפות אירופה 2008.

ביוגרפיה

פטריק החלה לשחק רוגבי לאחר שעלתה לארץ בשנת 2004 מארצות הברית, שם שיחקה כדורגל וכדורסל, התחרתה באתלטיקה ובשחייה צורנית, ואף הייתה ראש קבוצת מעודדות בפוטבול. בשנת 2008 העפילה עם נבחרת ישראל לטורניר הגמר של אליפות אירופה.
נכון לשנת 2010, פטריק נחשבה לאחת השחקניות הבולטות בליגה, וידועה כאתלטית מעולה, בעלת יכולת טכנית טובה וכן ראיה מרחבית ויכולת יצירת שטח ברמה הגבוהה ביותר. באפריל 2010 מונתה לקפטן הנבחרת לקראת אליפות אירופה לנבחרות דרג א'.
בנוסף, היא מאמנת רוגבי מוסמכת.
לומדת לתואר דוקטור להנדסת הסביבה בטכניון.
רוברט וודלו

ביוגרפיה

וודלו נולד בעיר אלטון שבמדינת אילינוי בארצות הברית. כבר בגיל 6 חודשים החלה גדילתו המואצת, כתוצאה ממחלת הענקיות ממנה סבל. המחלה התבטאה בגידול בבלוטת יותרת המוח שלו, ששיבש והגביר את פעילותה. בגיל 8 התנשא לגובה 188 סנטימטרים, ובגיל 13 הוכרז עליו בתור "הצופה הגבוה ביותר בעולם". גובהו אז היה 2.32 מטר. כפות הידיים שלו הן הגדולות ביותר שתועדו מעולם.
וודלו מעולם לא הפסיק לגדול, ובסופו של דבר הגיע לגובה 2.72 מ' ולמשקל של 199 ק"ג. גובהו הקשה עליו את ההליכה, והוא נעזר בקביים מיוחדים לשם כך. הוא נפטר בגיל 22 כתוצאה מזיהום ברגלו, והמשיך לגדול על ערש דווי. הוא נקבר בעיר הולדתו אלטון. 
בהלווייתו של וודלו, שהיה סלבריטאי אמריקאי בחייו הקצרים והופיע במסגרת קרקס האחים רינגלינג, נכחו כ-40,000 איש. 12 אנשים נדרשו כדי לשאת את ארונו, שאורכו היה 3.28 מטרים. שיאו הוא מן הפופולריים ביותר בספר השיאים של גינס.
אוליפו

אוליפו (OuLiPo) הוא שמו של חוג סופרים ומתמטיקאים שרובם צרפתים, שנוסד בשנת 1960. שם הקבוצה הוא ראשי תיבות של כינויה הצרפתי: Ouvroir de litérature potentielle ובעברית: הסדנה לספרות פוטנציאלית (ע' ליבשיץ הציעה תרגום השומר על ראשי התיבות: אולפנא ליצירה פוטנציאלית). מטרת הקבוצה הייתה ליצור מבנים ודגמים ספרותיים חדשים שנכתבו תוך כפייה מראש של אילוצים או על פי אלגוריתמים שונים.
אילוצים (constraints) נועדו להיות מקור השראה ליצירת רעיונות, או כדבריו של ז'ורז' פרק, חבר הקבוצה, בספרו "החיים – הוראות שימוש": "מכונה ליצירת סיפורים", צורות ספרותיות שהיו קיימות, כמו ליפוגרמה (יצירה שבה אין עושים שימוש באות מסוימת) או פלינדרום וצורות אחרות שהקבוצה המציאה, שנבעו במקרים רבים מבעיות מתמטיות כמו חידת מסע הפרש, פרמוטציות וכדומה.

היסטוריה

אוליפו נוסדה ב-24 בנובמבר 1960, כוועדת משנה בשם 'הסמינר לספרות ניסויית' (Séminaire de litérature expérimentale), מטעם ה-Collège de 'Pataphysique, שנדחה אחר כך לטובת השם 'אוליפו', כהצעתו של אלבר-מרי שמידט. המייסדים היו הסופר רמון קֵנו (Raymond Queneau) והמתמטיקאי פרנסואה לה ליאונה (François Le Lionnais). הרעיון צץ כחודשיים קודם לכן, כאשר קבוצה של סופרים ומתמטיקאים נפגשו כדי לדון ביצירתו של קֵנו. באותה הזדמנות קֵנו ולה ליאונה הגו את הקמת החברה.
לקבוצה חברו סופרים ומתמטיקאים אחדים ובהם ז'ורז' פרק, איטלו קאלווינו (איטלקי), אוסקר פסטיאור, ז'אק רובו, ז'אן קואל, קלוד ברג, הארי מאתיוס (אמריקאי), מרסל דושאן, ז'אק דושאטו, ז'אן לסקור, מרסל רנבו, לוק אטיין, מישל מטאי, ז'אן פורנל, ואחרים.
אף שכל אחד מחברי הקבוצה היה פעיל בתחומו, הקבוצה לא הייתה ידועה בציבור. רק בשנת 1973, לאחר פרסום האסופה בשם La Littérature Potentielle יצאה החבורה הזו מאלמוניותה.
קרוליין קנדי

קרוליין בובייה קנדי שלוסברג (באנגלית: Caroline Bouvier Kennedy Schlossberg; נולדה ב-27 בנובמבר 1957) היא סופרת, עורכת דין, ודיפלומטית  אמריקאית. כיהנה כשגרירת ארצות הברית ביפן משנת 2013 עד ל-2017. היא נצר למשפחת קנדי ובתו של נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ון פיצג'רלד קנדי.

ביוגרפיה

קנדי נולדה לזוג ג'ון וג'קלין קנדי בניו יורק. היא הייתה כבת שלוש כשאביה נבחר לנשיא ארצות הברית, בינואר 1961. מעשי הקונדס שלה ושל אחיה הצעיר ג'ון קנדי ג'וניור, כילדי הבית הלבן, זכו לפרסום בעיתונות והיו פופולריים בקרב הציבור האמריקני. אביה של קנדי, הנשיא ג'ון קנדי, נרצח רק כשישה ימים לפני יום הולדתה השישי, ב-22 בנובמבר 1963. לאחר מות אחיה ורעייתו בהתרסקות מטוס ב-1999, נותרה קנדי הצאצא היחיד של הנשיא שנרצח ואשתו.
קנדי למדה לתואר ראשון במכללת רדקליף ב-1979, ומאוחר יותר למדה משפטים באוניברסיטת קולומביה. ב-1986 נישאה למעצב התערוכות ואיש העסקים היהודי אדווין שלוסברג, ולזוג שלושה ילדים: רוז (1988), טטיאנה (1990) וג'ון (1993).
קנדי חיברה כמה וכמה ספרים, ביניהם "הזכות לפרטיות" (יחד עם אלן אלדרמן, 1995), "הפואמות האהובות ביותר של ג'קלין קנדי אונסיס" (2001), "קובץ הפואמות המשפחתיות" (2005), ו-"חג מולד משפחתי" (2007).
ב-2007 חשף הזמר ניל דאימונד בראיון, כי הלהיט שלו "קרוליין המתוקה" (Sweet Caroline), משנת 1969, היה בהשראת תמונה של קרוליין קנדי כשהייתה ילדה בת 11, וכי בשנת 2007 שר עבורה שיר זה ביום הולדתה ה-50.
במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2008, הביעה קנדי תמיכה יחד עם משפחתה במועמדותו של ברק אובמה ועמדה בראש הוועדה שלו לאיתור מועמד לסגן נשיא. קנדי הייתה בין המועמדים להחליף את המושב המתפנה של הסנאטורית לשעבר ממדינת ניו יורק ומזכירת המדינה, הילרי קלינטון. אם הייתה ממונה לתפקיד זה, היא הייתה ממלאת מושב שבו כיהן דודה רוברט פ. קנדי משנת 1965 ועד הירצחו בשנת 1968 בידי הפלסטיני סירחאן סירחאן, כמועמד לנשיאות במקום אחיו ואביה שנרצח קודם לכן.
ב-2013 מונתה קנדי לשגרירת ארצות הברית ביפן והיא כיהנה בתפקיד זה עד 2017, עת הוחלפה בביל הגרטי.

עמדות פוליטיות ומדיניות

בראיון לעיתון הניו יורק טיימס נתנה קנדי הצצה ראשונית לגבי עמדותיה הפוליטיות והמדיניות. היא הצהירה כי היא תומכת בירושלים כבירתה הבלתי מחולקת של מדינת ישראל ובנושאים פנימיים, תומכת בנישואים חד-מיניים, בעד הפלות, ובעד פיקוח על נשיאה ובעלות של נשק אזרחי.
פוליטיקאים ניו יורקים חשובים הודיעו על תמיכה במועמדותה להחליף את המושב המתפנה של קלינטון, כגון ראשי עיריית ניו יורק לשעבר אד קוץ' ומייקל בלומברג.
פחמון (פטרייה)

מאפיינים

פטרייה זו נפוצה ברוב חלקי העולם, נטפלת לסדרת הדגנאים, בעיקר למשפחות הדגניים (חיטה, שעורה, שיבולת שועל, תירס ודורה) והגמאיים (גומא ואגמון).
הפחמון היא טפיל מוחלט, משמע, היא אינה יכולה להשלים מחזור החיים ללא פונדקאי - היא מתפתחת בשחלה של צמחים דגנאים, על תפרחות או על קדקודי צמחייה ובעפצים.
הפחמון מפתחת כמות רבה מאוד של נבגים שחורים (שמה נגזר מהדמיון בין צבע הנבגים לצבעו של פחם), כאשר הנבגים מתפזרים הם צובעים את היבול, ומורידים את ערכו הן בגלל החשש להידבקות, והן בשל מראהו.
כאשר הנבגים מתפזרים הם נכנסים לתפרחות ומדביקים את הזרעים של הדור הבא.
מפרץ סקייל

מפרץ סקייל הוא מפרץ קטן על חופו המערבי של האי מיינלנד, אורקני, שבסקוטלנד. במפרץ נמצאים שרידי היישוב הנאוליתי סקארה ברי שהוא אתר מורשת עולמית, וכן בית המגורים הגדול בית סקייל. שניהם רכושו של בעל אחוזה מקומי. לבית סקייל קשר לקפטן ג'יימס קוק.

המטמון הוויקינגי של סקייל

במרץ 1858, ילד בשם דייוויד לינקלייטר חפר במקלה ברי, ליד כנסיית הקהילה בסנדוויק, כשנתקל בכמה מטבעות כסף שהיו באדמה. מופתע ממה שמצא, הצטרפו ללינקלייטר מספר אנשים אשר חשפו ביחד מעל מאה פריטים. מטמון זה הוא האוצר הוויקינגי הגדול ביותר שנמצא בסקוטלנד עד היום.