מייק גל

משפחה והישרדות בשואה

נולד בכפר 'מנסטרס' שליד עיר המחוז 'הוסט' בהרי הקרפטים שבצ'כיה, הוריו דורה ויוסף גצוביץ' היו אנשים אמידים בעלי רכוש ואדמות בכפר. מיכאל היה בן שני מתוך ששת הילדים במשפחה. הקהילה מנתה כ-10 משפחות. גל למד בבית ספר כללי ובו זמנית גם ב"חדר". 

ב-1939עם פרוץ המלחמה, גויס האב לצבא הצ'כי ומאז נראה למשפחה רק פעם אחת. כנראה נהרג באחד הקרבות עם הפולשים. האם שנשארה לבד עם 6 ילדים ובלי האב לא יכלה להשתלט על העסקים. על האזור השתלטו ההונגרים. המצב התדרדר והתחילה רדיפה אחרי היהודים. הגברים היהודים מגיל 14 ומעלה אולצו לעבוד בתנאים קשים מאוד ביערות. האם שלחה את מיכאל ואחיו הבכור אמיל לבודפשט לעבוד במפעל רהיטים השייך ליהודי. שם נמצאו כשנה עד שהגרמנים פלשו להונגריה ואז שבו לכפר. לאחר תקופה קצרה נשלחה המשפחה לגטו ולמחנות ריכוז: אושוויץ, בריג, גרוס-רוזן ורייכנבאך. במאי 1945 שוחרר המחנה ברייכנבאך על ידי הצבא הסובייטי. מיכאל ואחיו אמיל שרדו אך שאר בני משפחתו נרצחו במחנות.

שארית הפליטה

לאחר השחרור נשאר גל עוד מספר חודשים ברייכנבאך ושימש כמתורגמן לסובייטים. באותה עת ידע לתקשר במרבית שפות מרכז אירופה: יידיש, הונגרית, צ'כית, רוסית, קצת גרמנית ועברית.
כאשר חש שהסובייטים מתייחסים אל היהודים שאינם דוברי רוסית באופן גרוע, עזב. בקשיים ותלאות הדרך שב לכפר מולדתו מנסטרס בצ'כיה אך לא מצא שם את מקומו. אף יהודי לא נשאר ובאזור שררה אנדרלמוסיה. הסבייטים השליטו טרור קומוניסטי והאוכלוסייה המקומית לא שמחה על שובם של היהודים. חלקם רצו להמשיך ולהחזיק ברכוש היהודי, שהשתלטו עליו בשנות המלחמה. גל לא הבליג על כך ועל רקע זה היו לגל קטטות רבות. כעבור חודש פגש את אחיו אמיל ויחד החליטו להצטרף אל הדוד מצד האם מקס במרכז צ'כיה. לאחר כחודש הרפתקאות וסיכונים בדרכים תוך גניבת גבולות רומניה והונגריה הצליחו להגיע לקרובים.
האחים שהו אצל הדוד מקס כשנה עד 1946. שם נודע לגל שיש אפשרות להבריח את הגבול, לעבור למחנות פליטים בגרמניה ושם מתחילה הדרך לארץ ישראל. האח והדוד לא התלהבו מהרעיון. בצ'כיה שאחרי המלחמה גל חווה המשך לשנאת יהודים והחליט שאינו מוכן יותר לחיות בין גויים. יצא לדרך והצליח להגיע למחנה עקורים יהודים באזור הכבוש על ידי האמריקנים בגרמניה.
גל התרשם שבמחנה שלטו עסקנים יהודים, מושחתים. ראשי המחנות קיבלו משלוח מזן וסיגריות, בגדים וכו' מכל מיני ארגונים כולל אונר"א עבור הפליטים אך הם מכרו את הרוב לגרמנים הרעבים. המחנה היה מפולג בין מפלגות ומחנות: השומר הצעיר, גורדוניה, פרטיזנים לוחמים, בית"ר ובית"ר הצעירה וכולם נלחמו בכולם. גל הצטרף לבית"ר הצעירה אך מאחר שנחשב לבית"רי לא קיבל עדיפות בעלייה. לאחר דחיות מספר הבין את המצב, התוודע לאפשרות לצאת ממחנה הפליטים, בתנאי התחייבות לעבוד שנתיים במכרה פחם בבלגיה.
העבודה במכרה הפחם הייתה קשה מאוד. כל היום עבודה פיזית קשה בעומק של מעל 1000 מטר מתחת לאדמה. התמורה לעבודת הכורים הייתה זעומה והספיקה רק למזון ומגורים בצריפים.
גל מצא את עצמו היהודי היחידי במחנה של כורי הפחם. איתו נמצאו ערב רב של אנשים קשים בני לאומים שונים: רוסים עריקי הצבא האדום, אוקראינים ששירתו בצבא הנאצי, מרוקאים, תוניסאים ואחרים. העבודה הקשה ויותר מכך הבידוד האישי גרמו שלאחר כשלושה חודשים סירב לעבוד יותר. הוכנס לבית סוהר בעיר מונס ולאחר מכן הועבר למחנה מעצר Petit Chateau, על יד בריסל במגמה להחזירו לגרמניה. כדי להימנע מכך חתם על התחייבות לעבודה במכרה פחם אחר בקרבת לייז', באותה עיר חייתה קרובת משפחה שלו. במכרה בלייז' עבד גל כשלושה חודשים ואז נודע לו שאפשר להגיע למחנה עלייה בדרום צרפת על ידי הברחת הגבול. לאחר שבועות של גלגולים והרפתקאות בדרכים כולל מעצר, הגיע גל למחנה בנדול (Bandol) בריביירה הצרפתית.

משימת מודיעין בים האדום

באוגוסט 1957 ביזמת סא"ל אריה ברוש ראש ענף המודיעין של חיל הים, יצא גל למשימת איסוף מידע בים סוף. שם זומנו לו כשבעה חודשים של הרפתקאות עם ספינת הדיג Negisti saba - בעברית מלכת שבא. ועם ספינת משא קטנה בשם Halkis בדגל פנמה. שתיהן עסקו בפעילות אחרת מאשר דייג או מסעות.

נראה שהכיסוי לפעילות לא היה מספיק חזק, הספינה נתפסה על ידי משטרת סודאן וגל בילה כחודשיים בכלא סודני. את הזמן בכלא ניצל כדי לשפר את שליטתו בשפה האנגלית.

משחתת וטרפדות

מרכיב חשוב ברכישת המשחתות מהצי המלכותי הבריטי היה קבלת ידע ימי תפעולי. קציני המחלקות עברו הכשרה לתפקידם בבריטניה. לאחר שובו של גל מאפריקה נשלח בשנת 1958 עם עוד שני קצינים לקורס קציני טנ"ץ  שנערך בבסיס הצי הבריטי בפורטלנד (בריטניה). כמקובל אז, בתנאי היציאה מחוץ לישראל של עובדי המדינה, שינה את שם משפחתו מגיצוביץ' לגל. הקורס באנגליה ארך כחצי שנה ועם שובו הוצב למשחתת אח"י אילת בתפקיד קצין מחלקת טנ"ץ . ולאחר כשנתיים הוצב שוב לסט"רים, הפעם כמפל"ג 915, היה מאוד מרוצה לחזור לטרפדות.

חזרה לחיל הים

בשנת 1963 שב גל לישראל וקיבל את הפיקוד על אח"י נגה (ק-22) ערך איתה הפלגות לאימוני חובלים במזרח הים התיכון. בשנים 1964–1965 שימש סגן מפקד אח"י חיפה (ק-38). 

בשנים 1965–1966 עבר קורס פו"מ ימי מחזור י"ב. מפקד המכללה היה מרדכי גור.
ספינות סער - לאחר סיום הקורס במכללה לפיקוד ולמטה הוצב גל לצוות "שלכת" היחידה שהחלה בהכנות לקליטת הסטי"לים שנבנו אז בשרבורג. במסגרת זו יצא בחודש דצמבר 1966 עם מיכה רם וקצינים נוספים לאימונים בטרפדות הצי הגרמני. הם בילו חודש ימים על טרפדות מדגם 'יגואר' שהיוו את הבסיס לספינות סער. בסיס שייטת הטרפדות הגרמנית היה בוילהלמסהבן. גל כראש המשלחת דרש מחבריו לא לדבר על נושא השואה ולא להפגין עוינות נגד הצוותים הגרמניים שמרביתם היו צעירים מלקחת חלק במלחמה. אך הימאים הגרמנים העלו ביזמתם את הנושא בשיחות רבות. מפקד שייטת הטרפדות אדמירל ארנדט, אשר שימש במלחמה כמפקד צוללת בצי הגרמני, קיבל בחום רב את המשלחת והזמינה לביתו להכיר את אשתו שאביה היה יהודי.
אח"י מבטח - בחודש יולי 1967 הצטרף גל לצוות שלכת בשרבורג קיבל את הפיקוד על אח"י מבטח שהושקה למים ב-11 באפריל 1967. עם אח"י מבטח זו הסתובב בתעלה הבריטית כשישה חודשים וביצע את כל הבדיקות הנחוצות. באחת ההפלגות נפגש עם הצוללת דקר שעשתה גם היא ניסויי ים.
במלחמת ששת הימים - בתקופת ההמתנה שב גל לארץ וחזר לתפקיד סגן מפקדאח"י חיפה עם יהודה בן-צור כמפקד. המשחתת סיירה באזור החוף ובאחד המקרים גם תקפה צוללת מצרית וגרמה לה נזקים עד שזו נאלצה לשוב לאלכסנדריה. באחת ההפלגות שבתה המשחתת קצינים מצריים שניסו לעבור למצרים בסירת מפרש.
המשך באח"י מבטח – לאחר מלחמת ששת הימים חזר גל לשרבורג ועסק השלמת הניסויים וההתקנות באח"י מבטח. ב-15 בדצמבר יצאה הספינה בפיקודו של גל משרבורג והפליגה לישראל עם תדלוק בגיברלטר ובנמל אוגוסטה בסיציליה. נתיב אותו עברו ספינות הטילים אחריו.

ב 25 בדצמבר 1967 הגיעה אח"י מבטח לנמל חיפה בחיל הים הישראלי. מערכות טילי הגבריאל עוד לא היו מוכנות והספינה חומשה בשלושה תותחי 40 מ"מ. ב-25 בינואר 1968 אבד הקשר עם הצוללת דקר והמשימה המבצעית הראשונה שקיבל גל הייתה השתתפות בחיפושים אחריה. החיפושים נערכו במצב ים סוער הרבה מעל מה שהספינה הייתה מתוכננת. עם הגעת הספינה השנייה אח"י משגב מונה מיכאל גל למפקד פלגה 31 בדרגת סא"ל.
עבודת מטה - ב 1968 סיים גל את התפקיד בשייטת ספינות הטילים והוצב בענף אמל"ח במפקדת חיל הים. לאחר שנתיים שירות במפקדה הגיע גל למסקנה כי יוכל להביא תועלת רבה יותר בעבודה בשטח.
המוסד למודיעין ותפקידים מיוחדים – בסוף שנת 1970 לפי בקשתו הושאל גל לשירות במוסד בפעם השנייה ופעל באיטליה. במסגרת זו לקח חלק במבצע זעם האל. ושירת בו עד ינואר 1975 ופרש מצה"ל. 
אוניית גלנוע - ב-1 בפברואר 1978 חזר גל לשירות קבע ושימש כמפקד האוניה אח"י בת גלים 2 בים סוף. במסגרת זו יצא עם משלחת קציני חיל הים לביקור בצי ארצות הברית בנאפולי בנושא תספוק יחידות צי בלב ים. בתפקיד זה שירת עד 31 בינואר 1979 שאז פרש לגמלאות בשנית.

באזרחות

לגל רישיון רשמי כקצין ימי ראשון תעודה המספיקה לפיקוד על כלי שיט מסחריים קטנים. לאחר סיום שירותו במוסד בשנים 1976–1977 עבד בחברת ספנות בחוף ובים. 
משנת 1980 עד 1988 עבד במועצה לשיווק פרי הדר באירופה. מ -1989 עד 1993, ניהל חברת בת של "אמישראגז" בניגריה. ב 1993–1998 עבד בחברה רוסית כיועץ לארגון וניהול ולאחר מכן הפסיק לעבוד.

לימודים והשכלה

הלימודים של גל נקטעו בגיל צעיר את ידיעותיו השלים בעצמו. לא קיבל השכלה מסודרת ברמת תיכונית או אקדמית.

היה לגל כשרון לרכוש שפות ולתקשר עם אנשים שונים. לשפות מרכז אירופה שקלט בילדותו: יידיש, הונגרית, צ'כית, רוסית, גרמנית ועברית מקראית. נוספו במשך השנים אנגלית, איטלקית וצרפתית.

גל למד והשתלם קורסים מקצועיים: בקורס חובלים של חיל הים ובקורס קציני טורפדו ונגד צוללות בצי הבריטי. כמו כן הוסמך כ'חובל ראשון' בצי הסוחר.

חיים אישיים

ממשפחתו של גל נותר האח הבכור אמיל גצוביץ שהגיע לארץ ישראל, התגורר בכפר אתא, נעשה נהג משאיות וניהל מתקן באבן וסיד.
נישואים - בסוף שנת 1948, נודע לגל כי הגיעו עולים מצ'כיה במחנה עולים בפרדס חנה. הוא הגיע למחנה ופגש את פרידה ממשפחת ברקוביץ אותם הכיר בעבר. פרידה, נולדה בכפר 'הורינץ', במרחק כ-10 ק"מ מכפר הולדתו של גל. המשפחות היהודיות באזור הכירו וכך היה קשר מוקדם בין המשפחות. משפחת ברקוביץ נספתה גם היא בשואה. נותרו לפליטה רק פרידה עם בת דודה הנשואה שהגיעו לארץ. שותפות הגורל הביאה לאהבה ממבט ראשון. הזוג נישא והתגורר בבית נטוש ברחוב יפו בחיפה. ובשנת, 1950, נולד הבן הבכור אהרון בבי"ח "מולדה" בכרמל. בשנת 1951, עברה המשפחה לגור בשיכון צבא הקבע בקריית חיים המערבית.
מעין נקמה - בשנת 1955, בעת נסיעה ברכב צבאי ברחוב הרצל, בחיפה זיהה גל ברחוב את מי ששימש קאפו במחנה הריכוז שבו היה כלוא. עצר את הרכב והכה עם מפתח הגלגלים את האיש, מכות נמרצות. בעקבות כך נעצר הועמד למשפט אך זוכה.
דור המשך - למשפחה נולדו שלושה בנים. גל היה גאה מאוד בהם. הבכור אהרון למד בבית הספר לקציני ים עכו וסיים קורס חובלים, מחזור י"ח ונעשה קצין ים בחיל הים. גל רווה נחת והופתע, ביוני 1969, לקרוא בהארץ, ולראות את תמונתו של הבן כמצטיין בקורס קציני ח"יר השלב הראשון בקורס החובלים. הבן השני יוסי חלה בשיתוק ילדים והתגבר על כך, סיים בה"ד 1 ושירת כקצין שליטה בחיל הים. הבן הצעיר אילן למד בבית הספר לקציני ים עכו, הצטרף למשפחתו וסיים לימודי תיכון בגרמניה. שירת בפלגת דבורים בחיל הים.
נדודים - בשנת 1961, בתחילת השירות במוסד עברה המשפחה לפריז. ב-1963, חזרה לביתם בקרית חיים. בתקופת השירות השנייה במוסד עברה המשפחה בשנת 1971 למילנו, איטליה. בשנת 1974 שבו לישראל והתגוררו ברחוב 'יפה נוף' בחיפה. כשגל נעשה מנהל הלוגיסטי של החברה לשיווק פרי הדר, יצאו, בשנת 1980, לברמן גרמניה. ב-1981, עברו להתגורר בהמבורג. 
בעת המגורים בגרמניה חלתה פרידה גל במחלה ממארת. הטיפולים בגרמניה לא עזרו, היא הוטסה לישראל ונפטרה בשנת 1983 (בגיל 55) בחיפה.

לאחר פטירתה של פרידה ב 1983, המשיך גל להתגורר בהמבורג. בשנת 2007 חזר לישראל. ב-20 במאי 2008 נפטר במרכז רפואי בני ציון בחיפה.
במותו השאיר אחריו גל שלושה בנים ושמונה נכדים:

אהרון גל – עוסק בהקמת תחנות כח במערב אפריקה, בתפקיד מנכ"ל החברה. החל מאוקטובר 2016, פיתוח עסקי בתחום האנרגיה והתשתיות בחברה ישראלית.

יוסי גל – סמנכ"ל משאבי אנוש בחברת פרמצבטיקה מובילה. 

אילן גל – מנהל הקמת פרויקט חקלאי בסנגל.
גל היה סב לשמונה נכדים: