google/wiki40b huggingface dataset:
שרשרת בטן

שרשרת בטן היא תכשיט מסוג שרשרת הנענד סביב בטנה של אישה (בשונה מהשרשרת הרגילה הנענדת סביב הצוואר). שרשראות אלה, בדומה לשרשרות צוואר, עשויות לרוב מתכת יקרה (זהב או כסף).
תכשיט זה מהווה חלק מהלבוש המסורתי של רקדניות בטן.
תכשיטים אלו מקורם בהודו, בתרבות עמק האינדוס. מחקרים ארכאולוגיים מראים כי שימושים ראשונים בשרשרות בטן מקורם באלף השני לפנה"ס, וגם כיום נעשה בהודו שימוש רב בשרשראות בטן על ידי נשים (ובכמה אזורים גם על ידי גברים). בקרלה שבהודו נהוג להלביש תינוקות וילדים בשרשראות בטן.
נתיב נוסף

נתיב נוסף היה כתב עת דו-חודשי מטעם אגודת הלהט"ב, שיצא לאור בשנים 1990 עד 1994. בסך הכל יצאו לאור כ-15 גיליונות.
"נתיב נוסף" הוא כתב העת הראשון בישראל שפנה לכלל הקהילה הלהט"בית.
בשנים 1991–1994 שימשה ליאורה מוריאל כעורכת ראשית, שנמנתה עם יושבי ראש האגודה. בין חברי צוות הכותבים נמנו גם דן לחמן, ליאורה שדה, רון בן עזרה, שרון נאמן, הדר נמיר, גילן מרקוס, דוד ארליך ורפי ניב.
בניגוד לעיתון "מגעים" שיצא באותה תקופה ופנה במובהק לגברים; ולעיתון "קל"ף חזק" שפנה לנשים, התאפיין "נתיב נוסף" בעיסוק בתכנים שנחשבו למיינסטרים, כגון אקטואליה, פוליטיקה, איידס, ועצם ההימצאות בתוך "הארון". העיתון פנה באופן מוצהר לאנשי התרבות והרוח, ולא דווקא לאדם הפשוט, וייתכן שזו הסיבה לאי הצלחתו לאורך זמן.
עם זאת היה "נתיב נוסף" ראשון מסוגו, ורשם הישגים למען הקהילה במעורבותו. דוגמה למאבק ציבורי שבו נחל העיתון הצלחה היה המאבק הציבורי בקק"ל על אפלייתם בהסתרת תורמים מקרב קהילות הלהט"ב בעולם. בשנת 1979 נשתלה ביער להב חלקת יער על ידי פעילי להט"ב מרחבי העולם, שתרמו לקק"ל. השלט שהוצב בשנת 1979 הוסר לאחר זמן קצר, וקק"ל התנגדה להצבתו מחדש, עד לחשיפת העניין על ידי המגזין "נתיב נוסף".
הגיליון הראשון יצא לאור בשנת 1990, כשנתיים לאחר שבוטל, בתיקון מס' 22 לחוק העונשין, הסעיף האוסר על משכב זכר. האווירה במדינת ישראל כלפי הומוסקסואליות הייתה חשדנית ועוינת במקרים רבים, ודי היה באזכור נטייתו המינית השונה של אדם על מנת שיופלה בקבלה לעבודה ובשירות בצה"ל. לאור זאת בולט ייחודו של "נתיב נוסף" בראשוניותו, ככתב העת הראשון מסוגו בעברית שדן בגלוי בנושאים להט"ביים.
הוצאתו לאור של כתב העת "נתיב נוסף" הסתיימה לאחר ארבע שנות פעילות. כשנה וחצי לאחר סיום הפצתו החל לצאת לאור הירחון "הזמן הוורוד".
מיכאיל גרומוב

קורות חייו

מיכאיל גרומוב נולד בעיר בוקסיטוגורסק בברית המועצות למשפחה יהודית. אימו הייתה קרובת משפחה של מיכאיל בוטביניק. מיכאיל גרומוב סיים לימודי מתמטיקה באוניברסיטת סנקט פטרבורג בשנת 1965 ותוך זמן קצר סיים את ההסמכה לתואר שלישי. בשנת 1970 הוא הוזמן לכנס מתמטיקאי לפריז, אך שלטונות ברית המועצות לא איפשרו לו לנוסע לכנס.
במטרה להקל על קבלת אפשרות לעזוב את ברית המועצות גרומוב הפסיק לעסוק במחקר. בסופו של דבר, בשנת 1974 הוא קיבל אישור יציאה והחל ללמד בארצות הברית. בשנת 1981 הוא עזב לצרפת ובשנת 1982 התמנה לפרופסור במכון למחקרים מדעיים ליד פריז בו עובד עד היום.
מיכאיל גרומוב ידוע על מחקריו בתחום הגאומטריה ובפרט בגאומטריה סיסטולית. הוא היה שותף להשערת גרומוב-לוסון-רוזנברג
על מחרקיו בתחום גרומוב זכה במספר פרסים כולל פרס וולף בשנת 1993, פרס קיוטו בשנת 2002 ופרס אבל בשנת 2009
הוא חבר באקדמיה הלאומית של ארצות הברית, אקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, החברה המלכותית ואקדמיה צרפתית למדעים.
פפירוס איפוור

פפירוס איפוור או השיחה של איפוור עם אדון הכל הוא פפירוס מצרי עתיק (כתוב בכתב היראטי). שמו הרשמי של הפפירוס הוא "ליידן מספר 344", כמספרו במוזיאון הארכאולוגי הלאומי שבליידן, הולנד. הטקסט מתוארך לסוף המאה ה-13 לפני הספירה ומתאר תקופה קשה מאד במצרים, תיאור הדומה בחלקו לתיאור המקראי את מכות מצרים.

תיארוך

הפפירוס מתוארך לסוף המאה ה-13 לפני הספירה; אך ככל הנראה מדובר בהעתקה של פפירוס מוקדם יותר, ולכן לתיארוך זה חשיבות משנית. אין הסכמה לגבי זמן יצירתה של היצירה עצמה, אך מספר חוקרים קובעים אותו לסוף השושלת ה-12 ותקופת הביניים השנייה (סביבות 1850 לפנה"ס - 1600 לפנה"ס).

פרשנויות

על פי מרבית ההיסטוריונים, הפפירוס מתאר את נפילתה של ממלכת מצרים הקדומה מספר מאות קודם לכן, או לחלופין, נכתב על רקע השתלטותם של החיקסוס על מצרים (בערך 1750 לפנה"ס). היו ששיערו בעבר כי הפפירוס מהווה מעין נבואה קדומה (כחלק מהרצון לראות את מצרים כערש הנבואה), אך גישה זו לא התקבלה. לאחרונה אף הועלתה השערה כי הפפירוס נכתב בתור מטאפורה ואגדה בלבד.
בעקבות התיאורים על מרד עבדים באדוניהם, ומספר ביטויים כגון "הנהר הוא דם", יש המשערים כי המסמך מתאר את עשר המכות ויציאת מצרים. לעיתים מוצג המסמך כראיה אפשרית לאמיתות הכתוב בתנ"ך. אחד הבולטים מן הדוגלים בכך הוא עמנואל וליקובסקי, ויש המצטטים את הפפירוס כראייה לאמיתות התנ"ך. מרבית חוקרי מצרים העתיקה אינם מקבלים את תיאור עשר המכות כעובדתי, וממילא לא את ההקבלה בינו לבין הפפירוס. גם אלו הרואים בסיפור יציאת מצרים הד לאירוע אמיתי, אלא שהוא התרחש מאוחר מהמתואר במקרא, למשל בתקופת רעמסס השני, שוללים את ההתאמה בין לשונו הקדומה של הפפירוס ללשון שהייתה נהוגה בתקופה זו. לפי המקובל במחקר, התקופה הכאוטית שהפפירוס עשוי לתעד היא רק תקופת הביניים הראשונה או השנייה.
דייוויד רוהל הציע כרונולוגיה מתוקנת, שמתארכת את יציאת מצריים לתקופת המעבר השנייה, ולפיכך מתאפשר לאיפוור להתייחס למאורע, אך הכרונולוגיה של רוהל נדחית על ידי רוב הרשויות הארכאולוגיות. יש שפירשו את ההתייחסויות של היצירה לאסונות בצורה שונה, כמתייחסים להתפרצות של הר הגעש סנטוריני, אשר לפי וולקנולוגים התרחשה בסביבות 1600 לפנה"ס.
ההתייחסויות ליציאת מצרים ולסנטוריני מניחות שהיצירה מתעדת מאורע היסטורי, עובדה הנתונה לוויכוח בקרב אגיפטולוגים. לאחרונה קיבלה היצירה פרשנות כיצירה בלתי היסטורית ביסודה, העוסקת בנושא העל-זמני של "סדר אל מול תוהו". על פי צורת קריאה זו, התיאורים של נהרות דם ומרידות עבדים באיפוור יכולים להוות תיאור כללי של קינה על כך ש"העולם התהפך" ולא דיווח על אירוע היסטורי מסוים.
הפסקאות האחרונות של היצירה מכילות דיאלוג בין הדמויות שמזוהות רק בתור "איפוור" ו"הוד מלכותו אדון הכל" (ביטוי שיכול לשמש כהתייחסות לאל השמש או למלך). אף על פי שחלקים אלו ביצירה נפגעו קשות, נראה שהם עוסקים בגורמים לרוע ולתוהו בעולם ובאיזון שבין האנשים לאחריות האלוהית עליהם. השיחה מהווה את אחת הבחינות העתיקות ביותר בעולם הספרות של שאלת התיאודיציה.
לשון סגי נהור

לְשון סַגִּי נְהור היא צורת שימוש בשפה שמתכוונת להפך ממה שנאמר. במקורות היהודיים, עיקר השימוש בלשון סגי נהור נעשה לצורך לשון נקייה, על ידי נקיטת לשון חיובית כשהכוונה האמיתית היא למשמעות ההפוכה, השלילית. עם הזמן התפתחה לשון סגי נהור כצורת דיבור המבטאת ציניות וסרקזם.

מקור הביטוי

"סגי נהור" בארמית פירושו: רב אור, אך משמעותו הפוכה - זהו כינוי לעיוור, זה שאינו רואה דבר מלבד חושך. הביטוי מופיע לראשונה במדרש בראשית רבה, שם הוא ניתן לכבד-ראיה, שאכן, יחסית למי שאינו רואה כלל, הוא רב אור: "בשוק סמייא צווחין לעווירא סגי נהור" (תרגום מארמית: בשוק של סומים, כלומר עיוורים לחלוטין, קוראים לעיוורים, כלומר לכבדי ראיה, "סגי נהור" - רב אור). ביטוי זה מופיע גם בתלמוד: "רב ששת סגי נהור הוה". ידוע על חכמים עיוורים נוספים שכונו בלשון זו, כמו למשל המקובל רבי יצחק סגי נהור. כינוי נוסף לעיוור המופיע בתלמוד בלשון סגי נהור: 'מאור עיניים', ועיוורון מכונה בלשון סגי נהור 'נהורא'. ובמקום אחר מכונה מי שנעשה עיוור 'עיניו קמו'.  
בשפה הערבית, שאף היא משתייכת למשפחת השפות השמיות, נעשה שימוש מקביל במילה "אלבציר" (البَصِير "הרואה"), הניתנת ככינוי לחכם עיוור. כך למשל יוסף אלבציר, מחשובי חכמי הקראים בירושלים במחצית הראשונה של המאה ה-11, וכן מושל ירושלים הממלוכי עלאא' א-דין אלבציר - שניהם היו עיוורים כמובן.
בעקבות המשמעות ההפוכה של ביטוי זה, מתאר הניב "לשון סגי נהור" דיבור במשמעות הפוכה.
Ook!

Ook!‎ היא שפת תכנות פארודית שמיועדת כביכול לאורנגאוטנים. השפה כוללת שלוש מילים שמורות: "Ook.‎",‏ "Ook?‎" ו־"Ook!‎" שיכולות להשתלב בשמונה צורות שונות ליצירת שפת תכנות מלאה. לדברי המעצבים, Ook!‎ נוצרה על מנת שיהיה קל לאורנגאוטנים ללמוד אותה, ולמנוע כל הזכרה של המילה קוף.
ook, בעברית "אוּק", היא המילה המרכזית של אורנגאוטנית, השפה המדוברת על ידי אורנגאוטנים ביקום של עולם הדיסק הדמיוני מאת טרי פראצ'ט - במיוחד על ידי הספרן באוניברסיטה הנעלמת.
השפה היא פארודיה על השפה Brainfuck, והפקודות שאולות ממנה. אבל מאחר ש־Brainfuck עצמה מהווה מימוש ישיר של מכונת טיורינג אוניברסלית, ברור ש־Ook!‎ שקולה למכונת טיורינג אוניברסלית.

תוכנית לדוגמה

זוהי דוגמה לתכנות ב־Ook!‎ התוכנית תדפיס את המשפט Hello World!‎ לפלט הסטנדרטי.

Ook. Ook? Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook! Ook? Ook? Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook? Ook! Ook! Ook? Ook! Ook? Ook.
Ook! Ook. Ook. Ook? Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook! Ook? Ook? Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook?
Ook! Ook! Ook? Ook! Ook? Ook. Ook. Ook. Ook! Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook! Ook. Ook! Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook! Ook. Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook! Ook? Ook? Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook? Ook! Ook! Ook? Ook! Ook? Ook. Ook! Ook.
Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook! Ook? Ook? Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook? Ook! Ook! Ook? Ook! Ook? Ook. Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook.
Ook? Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook! Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook! Ook. Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook.
Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook!
Ook! Ook. Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook. Ook! Ook.
ממשלת ישראל העשירית

הקמת הממשלה

הממשלה הוקמה ב-2 בנובמבר 1961, אחרי הבחירות לכנסת החמישית. למרות שבן-גוריון היה ראש הממשלה, הממשלה נוצרה, למעשה, על ידי שר האוצר לוי אשכול. ב-7 בספטמבר 1961 הודיע בן-גוריון שלא הצליח להרכיב ממשלה. הנשיא יצחק בן צבי הטיל את הרכבת הממשלה על אשכול, שהסכים בתנאי שבן-גוריון יהיה ראש הממשלה. זו הייתה הממשלה האחרונה שהייתה בהנהגת בן-גוריון. כנגד מפא"י התייצבו ארבע מפלגות, שכונו "מועדון הארבע": הליברלית, המפד"ל, מפ"ם, ואחדות העבודה-פועלי ציון, שהסכימו ביניהן שלא להיכנס לממשלה ללא קבלת שוויון במספר התיקים ובמשקלם. אשכול התעקש שלמפא"י יהיו את רוב התיקים בממשלה, וניהל משא ומתן ארוך של קרוב לשישה שבועות. הוא הצליח לצרף לממשלה את מפלגת פועלי אגודת ישראל על שני המנדטים שלה, ולאחר מכן פירק את התנגדות הגוש החוסם, וצירף לממשלה את המפד"ל ואת אחדות העבודה-פועלי ציון. אשכול סיכם את הרכבת הממשלה במילים: "הבאנו את 'מועדון הארבע' על ארבע... לממשלה".

ציוני דרך ומדיניות


בעקבות מחלוקת על חלוקת הסמכויות בין שר המשפטים דב יוסף ליועץ המשפטי לממשלה גדעון האוזנר, החליטה הממשלה להקים את ועדת אגרנט (הראשונה). הוועדה הגדירה את סמכויות היועץ המשפטי לממשלה, היחסים בינו לבין שר המשפטים והממשלה וכן את תוקפה של חוות דעתו המשפטית ביחס לממשלה וביחס לרשויות המנהליות שלה. מסקנות הוועדה אומצו בהחלטת ממשלה.
הממשלה סיימה את דרכה ב-16 ביוני 1963, כשבן-גוריון התפטר "בגלל צרכים אישיים". לוי אשכול הקים ממשלה על פי אותו הרכב קואליציוני, ללא הליכה לבחירות.
מתיאס וסינו

קריירת מועדונים

וסינו נולד למשפחה בעלת שורשים מהעיר קמפובאסו שבאיטליה, והוא מחזיק באזרחות איטלקית. וסינו החל את קריירת הבוגרים שלו במדי סנטרל אספניול ב2010, לפני שעבר לנסיונל לקראת עונת 2011-2012. בינואר 2013 חתם וסינו בפיורנטינה, כאשר הוא חתם על חוזה ל4 שנים תמורת 2.5 מיליון אירו על פי דיווחים. אף על פי כן, ההעברה עוכבה עד לחלון ההעברות של אותו קיץ. ב3 בספטמבר 2013 הוא לא נכלל בסגל השחקנים של קבוצתו לליגה האירופית. ב26 בספטמבר 2013 ערך וסינו את הופעת הבכורה שלו בליגה האיטלקית, ובקבוצה בכלל - בהפסד 2-1 לאינטר. בהמשך העונה וסינו צבר רק 6 הופעות , אחת בלבד מהן בהרכב, מה שגרם לקבוצה לשלוח אותו להשאלה בת חצי שנה בקליארי, עם אופציית קנייה שלא מומשה לבסוף. בעונה העוקבת הושאל וסינו לאמפולי. וסינו החל גם את עונת 2015-2016 באמפולי, אבל חזר לקבוצת האם שלו בינואר, שם ביסס את מעמדו בהרכב הראשון. במאי 2016 חתם וסינו על הארכת חוזה בפיורנטינה לחמש עונות נוספות. ב2 באוגוסט 2017 חתם וסינו באינטר מילאנו לחוזה של ארבע שנים תמורת 24 מיליון אירו ששולמו לפיורנטינה. וסינו קיבל את המספר 11, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק ליגה מול קבוצתו הקודמת, פיורנטינה ב20 באוגוסט 2017. וסינו השלים 90 דקות באותו משחק בו ניצחה אינטר 3-0. במשחק אחרי, מול רומא, כבש וסינו את שערו הראשון במדי הקבוצה, בניצחון 3-1 באולימפקו, במה שהיווה את ניצחון החוץ הראשון של הנראזורי על רומא מזה 9 שנים. ב20 במאי 2018 כבש וסינו את שער הניצחון של אינטר נגד לאציו, במשחק שנגמר בתוצאה 3-2 וקבע כי אינטר יחזרו לליגת האלופות לאחר שש שנות העדרות מהמפעל. ב18 בספטמבר 2018 כבש וסינו את שער הניצחון של אינטר נגד טוטנהאם, 2-1, בזמן פציעות.
עיתונות ילדים

עיתונות ילדים היא עיתונות המיועדת לילדים (בדרך מגיל הגן ועד גילאי 12 - 13) והעוסקת במגוון נושאים. חלק מכתבי העת המיועדים לילדים נכתבים – באופן חלקי או מלא – על ידי ילדים.
המוציא לאור של עיתונות ילדים יכול להיות גורם פרטי-מסחרי; אך יכול גם להיות גורם ממסדי כגון בית ספר, משרד ממשלתי, ארגון דתי, וכדומה.
כתבי עת לילדים כוללים בדרך כלל, לצד מאפיינים חדשותיים (כתבות או ראיונות בנושאים שמעניינים את קבוצת היעד), גם סיפורים, איורים, קומיקס, שירים וחידות המותאמים לגילאי קהל היעד. לעיתים קרובות, קיימת כוונה לתרום לחינוך הקוראים ולסוציאליזציה שלהם.
טוביה קץ

ביוגרפיה

טוביה קץ נולד בעיר טרנוב בפולין בשנת 1927. במלחמת העולם השנייה שהה עם משפחתו בברית המועצות. אדריכלות למד באקול נורמל סופרייר בפריז.
בשנת 1954 עלה לישראל. תחילה התגורר בתל אביב ועבד במשרדו של האדריכל זאב רכטר, שם עבד על פרויקט בנייני האומה. לאחר תקופה עבר לירושלים והחל לעבוד אצל האדריכל היינץ ראו, על הבניין הראשון של ההיברו יוניון קולג'. בהיותו בן 27 התגייס לשירות צבאי מקוצר ועם סיומו עבד אצל האדריכל דוד רזניק על פרויקט בית העם ברחוב בצלאל. ב-1962 זכתה הצעתו המשותפת עם הפסלת נעמי הנריק לתכנון ועיצוב אנדרטת פורצי הדרך לירושלים שהושלמה ב-1967. 
בין השנים 1963–1964 עבד במשרד השיכון בנצרת עילית, ובמסגרת צוות עם אברהם ונטורה ויהודה דרכסלר תכנן שיכוני מגורים במרחב הצפון. יחד הכניס הצוות סטנדרטים חדשים בתחום הבניה הציבורית. לאחר מכן עבר למשרד השיכון בירושלים עד 1967. בסוף שנות ה-60 הצטרף לשותפות עם האדריכל יוסף שנברגר שנמשכה עד לפטירתו של שנברגר בשנת 1982. מאותה עת עבד כעצמאי עד 2006, אז פרש קץ מאדריכלות.
ור (הרלדיקה)

בהרלדיקה, ור (מצרפתית: Vert, ירוק) הוא טינקטורת ירוק. היא שייכת לקבוצת הטינקטורות הכהות, ה"צבעים", והיא מצוירת על פי רוב כצבע ירוק. בגילוף ובחריטה האזורים הצבועים ב-ור מיוצגים בפסים אלכסוניים מן הפינה השמאלית העליונה לפינה ימנית התחתונה בזווית של 45° או לחלופין מסומנים בסימון .vt.
למרות שהמונח האנגלי מגיע מהמילה הצרפתית "vert" בהרלדיקה הצרפתית הטינקטורה קרויה סינופל (sinople) עוד משנת 1415.
הצבע "ור" אומץ על ידי המוסלמים כצבע האמונה, והוא אחד מצבעי הלאומיות הכלל-ערבית. לכן, רבים מדגלי מדינות ערב מכילים פס בצבע ירוק או רקע ירוק לדגל. הירוק הוא אף צבע טיפוסי המופיע ברבים מדגלי אפריקה, והוא אחד הצבעים בצבעי הלאומיות הכלל-אפריקאית. מדינות אחרות צבעו את דגליהם בפס ירוק על מנת לייצג את הירק שעל האדמה.
הבלאזון הקצר ביותר בשפה האנגלית הוא: "ור" המתאר שלט פופלין ואת דגל לוב הקודם (1977-2011).
יהודה ליב אפל

ביוגרפיה

אפל נולד בכ"ז באדר ב' תרי"ז בעיירה וֶקשנה שבפלך קובנה של האימפריה הרוסית (באזור ליטא, אז בתחום המושב היהודי), בנם של יצחק וחיה שרה לבית שֶרְהֵיי (סרגיי). בגיל שש וחצי התייתם מאמו. קיבל חינוך תורני מסורתי – למד ב"חדר" ולאחר מכן בישיבה. מילדותו זכה לכינוי "העילוי מווקשנה".
כשהיה בן 18, לקח אותו קרוב משפחתו, הסופר אברהם דב, לווילנה שם הסכימו הרבנים יוסיל'ה ושלמה'לה להכניסו לשיעורם. בנוסף למד לימודי חול וגרמנית. מאוחר יותר עבר להתגורר במשך זמן-מה בבית דודו (אחי אמו), שהיה בעל בית חרושת בברדיצ'ב, ולאחר מכן חזר לווילנה.
בווילנה עבד במשך מספר שנים כפועל בבית חרושת למתכת, ולאחר מכן עסק בהוראה פרטית. כאשר הופיעה תנועת "חיבת ציון" הצטרף אליהם ופעל במחיצתם של ראשוניה, והיה מזכירו של שמואל יוסף פין. כשנוסדה האגודה "אוהבי ציון", נתמנה בשנת 1882 למזכירה. באותה השנה נשא לאישה את אסתר בת מאיר מגיד, אחייניתו של הסופר הלל נח מגיד שטיינשניידר.
בשנת 1888 סייע למשה לייב ליליינבלום בהנהלת ענייני חובבי ציון ברוסיה. בשנת 1891 יסד בווילנה קבוצת מתיישבים שגאלה רבות מאדמות חדרה.
בשנת 1889 הצטרף לאגודת בני משה, מיד עם היווסדה, ושימש מזכירה בווילנה. בשנת תרנ"ד היה ממוכרי יין מושבות ארץ ישראל בערי רוסיה. הוא הציע לייסד חברה מיוחדת שתעסוק בהפצת היינות, כיוון שהעבודה עבור אדם אחד הייתה רבה מדי, ולאחר זמן מה נוסדה חברת כרמל.
אפל מכר אתרוגים מארץ ישראל ופעל למען אליעזר בן-יהודה בתקופת מאסרו. השתתף בוועד היובל של הסופר קלמן שולמן, ומכתביו הרבים (700) הועילו באיסוף סכום נכבד מיהדות התפוצות, וכן סייע לרב יצחק יעקב ריינס בייסוד תנועת המזרחי.
בשנת 1902 ייסד, בשותפות, בית דפוס ובו הפיץ במהלך עשור ספרות תעמולה ציונית, עיתונות להסתדרות הציונית "העולם" ו"דאס אידישע פאלק" ('העם היהודי'), והוציא על חשבונו את ספרי הרב יצחק ניסבוים. פועלו העמיד אותו בסכנה אל מול השלטונות הרוסיים, אשר דחפו לסגירת בית הדפוס.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה עבר להתגורר בעיר חארקוב, שם המשיך בפועלו בדפוס. בשנת 1919 חזר לווילנה, וכעבור שנתיים, בשנת 1921, עלה לארץ ישראל לבקשתו של יצחק לייב גולדברג ונתמנה לעוזרו ומנהל חוותו בהרטוב, לאחר מאורעות תרפ"ט וחורבן הרטוב עבר לתל אביב והיה ליועצו של גולדברג.
בארץ פרסם פרקי זיכרונות בעיתונים "הארץ" ו"העולם", על ראשית חיבת ציון והרכיב את ארכיונו. לאחר פטירתו נאספו זיכרונותיו וראו אור כספר בשם "בתוך ראשית התחיה", וארכיונו נתרם לספרייה הלאומית.
אפל נפטר בחורף תרצ"ה (נובמבר 1934) בתל אביב, בגיל 77. נקבר בבית הקברות טרומפלדור בלוויית קהל רב.
הותיר אחריו ארבעה ילדים, שכולם עלו ארצה: שלום אפל (1897–1953), ד"ר רחל אפל (1898–1968; רופאה), יצחק אפל (1888–1961; עובד דפוס "דבר") ושרה אפל (1889–1975).
לה פטי לארוס

לה פֶּטי לָארוּס (בצרפתית: Le Petit Larousse) הוא מילון צרפתי היוצא לאור בהוצאת לארוס.
מילון מאת פייר לארוס, שנשא את שמו, יצא לאור לראשונה ב-17 כרכים בשנת 1856. המילון לא זכה להצלחה כלכלית. בשנת 1905 יזם אחיינו של לארוס, ז'וליין הולייה, שיחד עם רואה החשבון של ההוצאה, קלוד אוז'ה, את הוצאתו לאור של "לה פטי לארוס" - מילון בכרך אחד שהתבסס על מילונים קודמים של אוז'ה. במילון היו שני חלקים: חלק של אוצר מילים וחלק של שמות עצם פרטיים. המוטו של פייר לארוס, "Je sème à tout vent" ("אפזר לכל רוח"), משתקף בעטיפה של המהדורות השונות של המילון, שעליהן מופיעה דמותה של אישה המפזרת לרוח את ראשו של הפרח שן הארי.
מהדורה חדשה של המילון יוצאת לאור מדי קיץ, וכוללת שינויים שנוצרו בשנה החולפת (מילים חדשות, אירועים חשובים, התפתחות טכנולוגית וכו'). במהדורת 2011, למשל, נוספו המושגים ויקיפדיה ופאשניסטה, והאישים מישל וולבק ופנלופה קרוז. מדי תקופה של 10 עד 15 שנים המילון כולו נבדק מחדש ומותאמות בו ההגדרות (לא תמיד בהצלחה: במהדורת 1906 של המילון נכתב, בהגדרת "יהודי" (juif)‏: "il existe beaucoup de juifs en Pologne" - "קיימים הרבה יהודים בפולין". משפט זה נכלל גם במהדורת 1958, 13 שנים לאחר שכמעט לא נותרו יהודים בפולין). מהדורת "לה פטי לארוס 2007" (שיצאה לאור ב-2006) כוללת 1,918 עמודים, שבהם 150,000 הגדרות ו-5,000 איורים.
במשך תקופה ארוכה התעלם המילון מתיקוני האיות של הצרפתית (צר') שאושרו בשנת 1990 על ידי המועצה העליונה לשפה הצרפתית. רק במהדורת 2011 הוצגה במילון רשימת המילים שהושפעו מתיקונים אלה.
המילון יוצא לאור ב-12 גרסאות, החל במילון לתלמיד וכלה במילון השלם, וכן גרסת CD-ROM. בשנת 2015 נמכרו גרסאות אלה ב-2.5 מיליון עותקים. למילון פורסמו גם גרסה ספרדית (El Pequeño Larousse Ilustrado) וגרסה איטלקית (Il Piccolo Rizzoli Larousse).
SOS (שיר של אינדילה)

וידאו קליפ

את הווידאו קליפ תיארה אינדילה כ-"ווידאו קליפ רגוע, שמתאר שלווה ורוגע, ובאותו זמן משדר אות מצוקה כשם הסינגל". אינדילה אמרה מילים נוספות על הסינגל ועל הסינגלים האחרים מן האלבום בשני ראיונות שסיפקה למעריציה ולמבקריה. תחילה, ניתן לראות בווידאו קליפ בקבוק זכוכית עם מכתב בתוכו נסחף אל החוף. אינדילה מוצאת את הבקבוק ומתחילה לשיר. לאורך כל הקליפ ניתן לראות אנשים רבים, שככל הנראה זועקים לעזרה בלי היכולת לדבר. את אינדילה ניתן לראות על כביש מהיר שומם, כשבידה לב אדום וגדול, שעליו רשומות האותיות S.O.S, כשם השיר. משמע אינדילה גם כן זועקת לעזרה, ותוך כדי מראה את אהבתה. לאורך כל הווידאו קליפ ניתן לראות את אינדילה בחוף ים לנגד השקיעה, בשדות ירוקים, ובמקומות שלווים עם עצמה. בסוף הקליפ מופרחים לאוויר בלונים צהובים עם פרצוף מחייך עליהם, ולאחר מכן ניתן לראות שלט חרוך, שעליו רשום "Love Story", עם חץ לצד שמאל. משמע, החץ מצביע על הסינגל האחרון מן האלבום, ומראה שהיא עתידה להוציא לו ווידאו קליפ שימשיך את הווידאו קליפ לסינגל הזה. וכך היה.
גרון עמוק (ווטרגייט)

גרון עמוק (באנגלית: Deep Throat) הוא השם שניתן למקור הסודי של עיתונאי הוושינגטון פוסט בוב וודוורד וקארל ברנסטין אשר עזר להם לחשוף את פרשת ווטרגייט. על פי וודוורד, "גרון עמוק" מעולם לא נתן להם מידע ספציפי, אלא אישר מידע ממקורות אחרים ונתן לו כיווני חקירה. השם ניתן למקור בעקבות הסרט הפורנוגרפי גרון עמוק שהיה פופולרי באותו הזמן.
קיומו של "גרון עמוק" פורסם לראשונה בספרם של וודוורד וברנסטיין "כל אנשי הנשיא" (שעובד לסרט מצליח ב-1976). על פי הספר, "גרון עמוק" חשש מאוד מחשיפתו, ומשום כך הפסיק לספק מידע בטלפון פן יוקלט, והחל להיפגש עם וודוורד וברנסטיין בשעות לילה בחניונים בוושינגטון. אם וודוורד רצה בפגישה הוא הציב עציץ בחלון דירתו, ואם "גרון עמוק" רצה בפגישה הוא דאג שהמספר 20 בתחתית העמוד בגיליון העיתון שהגיע לוודוורד יסומן בעיגול.
זהותו של "גרון עמוק" נשמרה עד לשנת 2005 בסוד והייתה ידועה רק לוודוורד, לברנסטיין ולעורך וושינגטון פוסט דאז בן בראדלי. וודוורד הבטיח מספר רב של פעמים שזהותו של המקור תישמר בסוד עד מותו, או עד שירשה לגלות את זהותו. וודוורד הכחיש טענות ש"גרון עמוק" הוא דמות פיקטיבית, וטען שאכן היה אדם אחד בממשל ניקסון שהיה המקור. אז היה ידוע רק שמדובר בגבר. שם שהיה פופולרי בבורסת השמות הוא אלכסנדר הייג, אך גם הוא וגם וודוורד הכחישו שהוא המקור.
ב־31 במאי 2005 פרסם המגזין "ואניטי פייר" כי מארק פלט, ששימש כמשנה לראש האף בי איי, הוא "גרון עמוק". וודוורד וברנסטיין המופתעים סירבו בתחילה לאשר את הידיעה בנימוק שהתחייבו לשמור את זהות המקור בסוד עד יום מותו, אך מאוחר יותר באותו יום, לאחר שקיבל את הסכמתם, אישר ה"וושינגטון פוסט" כי פלט היה המקור. מספר ימים לאחר מכן פרסם וודוורד מאמר, שבו פרט את השתלשלות האירועים שהובילה להיכרותו עם פלט לפני פרשת ווטרגייט.
אחיעזר בן השמעה הגבעתי

אֲחִיעֶזֶר בֶּן־הַשְּׁמָעָה הַגִּבְעָתִי היה מגבורי דוד.

יחוסו וקורות חייו

על פי רד"ק אחיעזר היה מקרובי שאול, ועל פי רש"י אחיעזר היה רק משבטו של שאול – בנימין. אחיעזר נולד בעיר גבעה. אחיעזר הצטרף אל דוד כשהיה בצקלג, יחד עם חבורת הגיבורים משבט בנימין שבאו איתו. על פי המצודות, אחיעזר פיקד על הגבורים משבט בנימין שנספחו אל דוד בהיותו בצקלג, ועל פי המלבי"ם, אחיעזר פיקד על עשרה מהם.
עין נטפים

המעין

עין נטפים נקרא כך בשמו כי המעיין נובע בטיפות. עין נטפים הוא מקור המים הטבעי היחיד בהרי אילת הנובע משך כל השנה ומשמש מקור מי שתייה לבעלי החיים בסביבה. המעין מרכז לתוכו בעיקר בשעות בין הערביים ובשעות החשיכה בעלי חיים השותים ממימיו, מים המתקבצים לתוך בריכת אבן קטנה. עין נטפים הוא מעיין שכבה הנמצא בין שכבת חרסית אטומה למים מתחת לבין שכבת גיר למעלה דרכה מחלחלים המים וזורמים על גבי שכבת החרסית. למעין באים בעלי חיים כמו יעלים, עיזים, שפנים, קוצנים, עופות כגון חצוצרנים, גבתונים, וורדיות סיני. במים גדלה אצה פבוטית ומסביב טחבי עלים, שערות שולמית ו ליניאה משילה.

היסטוריה

בשנת 1950 היה באזור עין נטפים ניסיון להתיישבות חקלאית שפונה בגלל שלא הצליח ובגלל תלונות המצרים. עד מלחמת ששת הימים היה בעין נטפים מוצב צבאי ישראלי וממול בראס אל נקב הסמוכה לבקעת הירח, היה מוצב צבאי מצרי. לא רחוק נמצאים שרידים של דרך עולי הרגל המוסלמים מקהיר למכה, דרב אל חג'. המקום נחפר ושוחזר על ידי בית הספר שדה אילת. מעיין זה השפיע גם על קביעת קו הגבול המערבי בין האימפריה הבריטית לאימפריה העות'מאנית, שהוא קו הגבול בין ישראל למצרים בימינו. בסמוך נמצא הר יהורם ובסלעי הגיר יש שרידים של מאובנים קדומים.
המכללה האקדמית הרצוג

היסטוריה

בשנת 1973 נפתחה המכללה, בשם "מכללת הרצוג", כגוף המעניק תואר ראשון בהוראה (B.Ed). היא יועדה במקורה לתלמידי ישיבת הר עציון, אך במהלך השנים הצטרפו אליה תלמידים מישיבות נוספות, והיא הפכה לאחד המוקדים הגדולים להכשרת מורים במקצועות היהדות. החל משנת 2008 החלו במכללה לימודים לתואר שני בהוראת תנ"ך ופרשנותו לתואר M.Ed.
בשנת 2013 התאחדה מכללת הרצוג עם מכללת ליפשיץ, והן מותגו מחדש בשם "המכללה האקדמית הרצוג מיסודן של מכללת ליפשיץ ומכללת הרצוג".

מסלולי הלימוד

המכללה משלבת בין לימוד אקדמי לבין דרכי לימוד השאובים מהעולם הישיבתי. מלבד חינוך וחינוך מיוחד, נלמדים במכללה מקצועות ממדעי היהדות (כמו תנ"ך, תורה שבעל-פה, תלמוד ומחשבת ישראל), מדעי הרוח (לשון, ספרות עברית, היסטוריה, אנגלית, לימודי ארץ ישראל, גאוגרפיה, תקשורת ואזרחות) ומדעים מדויקים (מדעי הטבע וחוג המשלב מתמטיקה ומדעי המחשב).
המכללה מעניקה גם תואר שני במקצועות תנ"ך, תורה שבעל פה, מחשבת ישראל, ניהול וארגון מערכות חינוך והגות החינוך היהודי.
לצד המסלול המרכזי, שבו מוכשרים מורים לחינוך הממלכתי דתי בישראל, מקיימת המכללה תוכניות ומסלולים נוספים לפיתוח מקצועי בתחומי החינוך וההנהגה התורנית: מרכז ארצי ללימודי המשך והשתלמויות, תוכנית להכשרת מורים לגולה, תוכנית להכשרת מורים להוראה בבתי ספר ממלכתיים, תוכנית להכשרת מנהלים, תוכנית להכשרת מנהיגות רוחנית לקהילה האתיופית ועוד.

ימי העיון בתנ"ך

מדי שנה בחודשי הקיץ, מאז ה'תשנ"א (1991), מארגן מרכז ההדרכה בתנ"ך ימי עיון בתנ"ך. בימי העיון משתתפים אלפי אנשים, ובהם מורים לתנ"ך הבאים להשתלמות מקצועית לצד חובבי תנ"ך אחרים. ימי העיון כוללים הרצאות ושיעורים פרונטליים, ויום אחד של סיורים בעקבות דמויות וסיפורים מהתנ"ך. גם השיעורים וגם הסיורים, מועברים על ידי מרצים הן מהמכללה והן מחוצה לה. בראשיתם כללו ימי העיון כללו שלושה ימי הרצאות. עם השנים, גדל בהדרגה מספר הימים לחמישה, בנוסף ליום סיורים.

שכר לימוד

שכר הלימוד במוסד (בלימודים לתואר אקדמי) הוא כמקובל באוניברסיטאות ובמכללות ציבוריות בישראל. חייל או בוגר שירות לאומי, שסיים שירותו החל מ-1 בינואר 2010, זכאי למלגת שכר לימוד מלאה עבור שנת לימודיו הראשונה לתואר ראשון (בהתאם להחלטה בדבר לימודי חיילים משוחררים במוסד להשכלה גבוהה בפריפריה).