נומה שילה

נומה שילה (נולדה ב-15 באוגוסט 1942) היא עיתונאית וסופרת ילדים, כלת פרס זאב לספרות ילדים ונוער 1997.

ביוגרפיה

נומה שילה נולדה וגדלה בתל אביב. הוריה אפרים ופרידל שימל עלו מגרמניה בשנת 1934 והקימו את חנות בגדי הילדים והנשים אֵיטם ברחוב אלנבי בתל אביב. אחותה רותי אדלר היא מרצה במחלקה ללימודי המזרח התיכון, באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. שילה למדה בבית הספר מוריה בתל אביב ובתיכון גאולה. לאחר שירותה הצבאי למדה בסמינר הקיבוצים הוראה לחינוך גופני, אך בתום לימודיה החלה לעבוד בתיאטרון בימות כמנהלת הפקות. כמו כן עסקה בתיאטרון בפרסום ויחסי ציבור ושימשה כעוזרת במאי לניסים אלוני בהפקה: נפוליאון חי או מת. בשנת 1976 החלה לעבוד בעיתון ידיעות אחרונות כעורכת מדור תגובות, אותו ערכה שנים רבות. עד כה פרסמה ארבעה ספרי ילדים וזכתה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער בשנת 1997. ספריה עוסקים בחוויות הילדות וההתבגרות של ארבע ילדות שונות שיוצאות – כל אחת בדרכה – למסע הרפתקאות, כשהקשר שלהן לטבע ולבעלי חיים עז ומלא חמלה.

ייצוג גיבורות

מחקרי ספרות ילדים ונוער פמיניסטיים מציינים את חשיבות ייצוג הגיבורות בספרות זו מכמה סיבות. הראשונה קשורה בהנכחת דמויות של ילדות ונשים כגיבורות המובילות את העלילה ולא כדמויות שוליים המלוות את הגיבור. הנכחה זו מאפשרת לקוראות והקוראים לחוש כי גם במציאות קיימות דמויות של נשים שאינן משרתות את הסטריאוטיפ המגדרי המסורתי כי אם מובילות נרטיב הרפתקני ומשעשע. באופן זה יכולות הקוראות להזדהות עם דמויות אלו ולשאוף להיות כמותן. בנוסף העדר דמויות נשיות מובילות מנרטיבים ספרותיים יוצר תחושה אצל הקוראות והקוראים כי נשים "חשובות פחות" מגברים וכי הן אינן רשאיות לתפוס את מקומן במרחב הציבורי. בכל ספריה של נומה שילה הגיבורות הראשיות הן ילדות בנות 9 או 10. כולן בנות יחידות וכולן יוצאות להרפתקאות שונות. דמותן נוכחת כבר בכריכת הספר ומבהירה לקוראת עוד בטרם כניסתה לנבכי הסיפור כי את העלילה מובילה גיבורה. עם עליית הגל השני של הפמיניזם בשנות השבעים, הכירה התנועה הפמיניסטית בכך שספרי הילדים צריכים לעבור שינוי מהותי. העדרן של ילדות מנרטיבים שעוסקים בהרפתקאות במרחב הציבורי וביסוס עיסוקן בשולי הסיפור שיקף לקוראות והקוראים מציאות מעוותת שבה ילדות ונשים פאסיביות וצייתניות. כדי להוביל שינוי תפישתי מהותי החלו הוצאות לאור פמיניסטיות להדפיס סיפורים שהעניקו לילדות תפקידים מגוונים ונועזים יותר.

גיבורות בספריה

ארבעת ספריה של נומה שילה מביאים לקוראת ולקורא הוויה של חירות ותעוזה וזאת מבלי להיות דידקטית. אפי, גבי, תמי ודנה הן ילדות סקרניות ואמיצות וכל אחת בדרכה מתמודדת עם קשיי ההתבגרות שלה. תהליך ההתבגרות של ארבעת הילדות קשור באופן הדוק לתהליך היציאה שלהן מהמרחב הביתי המוגן אל המרחב שבחוץ. הבחירה הספרותית הזו מאפשרת לסופרת לתת להן מרחב הבעה מגוון ומאתגר. בספרה המסע המופלא לכוכב אור מתוארת חברות אמיצה של הגיבורה עם חברתה שחר. משפחתה של שחר עוברת משבר כלכלי ונאלצת לעבור מתל אביב. את כאב הפרידה מחברתה הטובה מעבדת דנה בעזרתה של קאמי, חברה מכוכב אור. קאמי לוקחת את דנה למסע בחללית ומפגישה אותה עם הכוחות הפנימיים שלה. דנה לומדת על כוחה של האהבה, על כוחו של הדמיון ועל היכולת להתגבר על פחד וכאב בעזרתו. גם בספר המלאך שלי אומץ הלב והיכולת להתגבר על מכשולים מופיעים כמוטיב מעצים בחווית הקריאה. הגיבורה תמי יוצאת למסע לכוכב המלאכים ולומדת על כוחה המרפא של האהבה. בניגוד לתמי ודנה, הגיבורות גבי ואפי יוצאות להרפתקאות במרחב העירוני שבו הן גרות. לשתיהן יש כלב ורצון עז להיות עצמאיות. ארבע הגיבורות הן בנות יחידות ומערכת היחסים שלהן עם הוריהן נמצאת בשולי הסיפור. האמהות של כולן עובדות מחוץ לבית ואינן משרתות בסיפורים סטריאוטיפ מגדרי של טיפול בבית ובמשפחה. עם זאת הקשר בין האם והבת חם ואוהב ומאופיין בדרך כלל בנימה מבודחת. דמות נוספת שנוכחת ברב הספרים היא דמות הסבתא של הגיבורה. הסבתא מגיעה לבית הגיבורה בדרך כלל כדי לפנק, להצחיק ולטפל בגיבורה החולה, אך יש לה תפקיד תמטי מרכזי נוסף: הסבתא היא ערוץ של ניסיון, חכמת חיים ומשענת עבור כל אחת מהגיבורות. הסבתא היא האדם הקרוב והנאמן לגיבורה, האדם שלו היא מגלה את צפונות לבה. באופן הזה מעצימה הסופרת את הקשר הבין דורי ומעניקה לסבתא את תפקיד ראש המשפחה. היא זו שסומכים עליה והיא מודל החיקוי של הגיבורה. הדמויות הגבריות בסיפורים הן דמויות משנה ואינן מתחרות בגיבורה. האבות לרב נמצאים בעבודה ונוכחותם שולית יותר מנוכחות האמהות. בנוסף בעץ הג'ולים פוגשת הגיבורה שני ילדים בני גילה. האחד לוקח ממנה במרמה וסחטנות את אוסף המדבקות שלה והשני הוא ילד בן גילה של הגיבורה שמעורר בה עניין וסקרנות. קשר החיבה שלה אליו נבנה מתוך הכרות וכבוד הדדי, מה שמשקף אפשרות של יחסים בין המינים המבוססים על שוויון. במחקרן על ספרות ילדים במאה העשרים מציינות מקקייב ושותפותיה למחקר כי תקופת הילדות מרכזית להתפתחות הזהות המגדרית. נוכחותן של ילדות עצמאיות, אמיצות והרפתקניות מאפשרת לקוראות ולקוראים לקבל את הייצוג הזה כטבעי ורווח במציאות. באופן הזה נפרץ הדימוי הממסגר ילדות ונשים לתפקידים "ביתיים" וצומח נרטיב שוויוני יותר המאפשר לקהל רחב לאמץ את מסריו ללבו.