google/wiki40b huggingface dataset:
אימה אמריקאית: בית הרצח

רקע העלילה

העונה הראשונה של "אימה אמריקאית", ששמה בדיעבד שונה ל"אימה אמריקאית: בית הרצח", היא על בגידה, בוחנת נושאים כגון: משפחה, אהבה וסליחה. הסיפור מתרחש בשנת 2011 ועוקבת אחרי משפחת הרמון: הפסיכיאטר בן (דילן מקדרמוט), אשתו ויויאן (קוני בריטון) ובתם המתבגרת ויולט (טאיסה פרמיגה) שעוברים מבוסטון ללוס אנג'לס לאחר שוויויאן עוברת הפלה ובן מנהל רומן עם אישה אחרת. משפחת הרמון עוברת לאחוזה משופצת ועד מהרה נתקלת בדיירי הבית לשעבר - משפחת לנגדון: קונסטנט לנגדון (ג'סיקה לאנג), שני ילדיה, טייט (אוון פיטרס) ואדי (ג'יימי ברואר) ובן זוגה שפניו הושחתו, לארי הארווי (דניס או'הר). ויויאן ובן מנסים להחיות מחדש את יחסיהם בעוד שוויולט הסובלת מדיכאון, מוצאת נחמה אצל טייט. משפחת לנגדון ולארי משפיעים לעיתים קרובות על חייהם של משפחת הרמון בזמן שזו מגלה שביתם החדש רדוף על ידי רוחות הדיירים הקודמים.

ליהוק

קוני בריטון הייתה הראשונה שלוהקה לתפקיד הנשי הראשי של ויויאן הרמון. דניס או'הר לוהק שני כלארי הארווי, אחריו צורפה ג'סיקה לאנג לתפקידה הטלוויזיוני הקבוע הראשון כקונסטנט לנגדון. דילן מקדרמוט הצטרף אחרי לאנג לתפקיד הראשי כד"ר בן הרמון. טאיסה פרמיגה ואוון פיטרס היו האחרונים להצטרף לצוות השחקנים הראשי כוויולט הרמון וטייט לנגדון בהתאמה. בתפקידי אורח השתתפו השחקנים קייט מארה, מינה סוברי, אריק סטונסטריט וטדי סירס.

כותרות הפתיחה

כותרות הפתיחה נוצרו על ידי קייל קופר וחברת הפרסום שלו פרולוג. בנוסף יצר קופר את כותרות הפתיחה של סדרת האימה "המתים המהלכים" ושל הסרט "שבעה חטאים" בכיכובו של בראד פיט. נעימת הפתיחה הולחנה על ידי המלחין ומעצב הסאונד סזאר דבילה-איריזארי ועל ידי המוזיקאי צ'ארלי קלאוזר. צילומי הפתיחים בוצעו על ידי חואן רואיז אנקיה ועריכתם על ידי גבריאל ג'. דיאז. עבור העונה הראשונה, כותרות הפתיחה צולמו במרתף ביתם של משפחת הרמון וכוללות תמונות ילדים לאחר מותם, עוברים בצנצנות, גולגולות, שמלות הטבלה, מדי אחות ודמות המחזיקה מזמרה מגואלת בדם. ריאן מרפי מתאר את כותרות הפתיחה כמיני-מסתורית והצהיר כי "עד שתראו את הפרק התשיעי בעונה הראשונה, כל תמונה וסמל בכותרות הפתיחה יובהרו לכם". תמונתה של הרוצחת בגרזן לכאורה ליזי בורדן מוצגת בפתיח העונה הראשונה.
בכל חמש העונות, השתמשו בגופן המזכיר את סגנונו של האדריכל צ'ארלס רני מקינטוש.

צילום

פיילוט הסדרה צולם בבית בשכונת קאנטרי קלאב פארק שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ששימש כבית רדוף הרוחות וכזירת הפשע בעונה זו. עוצב ונבנה בשנת 1910 על ידי אלפרד רוזנהיים, נשיא המכון האמריקאי לאדריכלים, בית המשפחה שעוצב בסגנון טיודורי או גותיק קולגיאט שימש בעבר כמנזר. העונה הראשונה מצולמת על מה שנראה כסט צילום מועתק במדויק של הבית. פרטים קטנים כמו חלונות ויטראז'ים של לואיס קומפורט טיפאני וגופי תאורה מרוקעים מברונזה נוצרו מחדש על מנת לשמר את מראה הבית.
גורגונופס

בתרבות

הגורגונופס מופיע בסדרה "ללכת עם מפלצות" כיצור שהתפתח מדימטרודון וצד יצורים איטיים בתקופת הפרם, כגון הסקוטוזאורוס והרינסוכוס.
הוא מופיע גם בסדרת הדרמה "בראשית" מהפרק הראשון.
דיקייטר (אלבמה)

היסטוריה

האזור היה ידוע בתחילה בשם "מעגן המעבורת של רודס" (Rhodes Ferry Landing), על שמו של דר' הנרי ו. רודס, שהיה בעל קרקעות שהפעיל שירות מעבורות שחצה את נהר הטנסי בעשור השני של המאה ה-19 במקום בו משתרע כיום "פארק מעבורת רודס". העיר התאגדה בשם דיקייטר ב-1821 ונקראה על פי בקשתו של נשיא ארצות הברית, ג'יימס מונרו על שמו של סטפן דיקייטר, שהיה קצין בצי ארצות הברית ונהרג בדו-קרב ב-1820.
בראשית שנות השלושים של המאה ה-19 הייתה דיקייטר התחנה הסופית המזרחית של מסילת הברזל טסקמביה-קורטלנד-דיקייטר, שהייתה מסילת הברזל הראשונה שנסללה ממערב להרי האפלצ'ים. ב-1850 שולבה מסילה זו במסילת ממפיס-צ'ארלסטון.

מלחמת האזרחים

בשל מיקומה על נהר הטנסי ובהצטלבות של שתי מסילות ברזל חשובות, הייתה דיקייטר למקום התרחשותם של כמה קרבות במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. כאשר כבש צבא האיחוד את העיר בשלבים המוקדמים של המלחמה, הורה המפקד הצבאי על הריסתם של כל המבנים בעיירה למעט ארבעה מבנים. לבנים מהריסות כמה מהכנסיות שהוחרבו שימשו לבניית תנורים וארובות עבור הבניינים ששימשו לשיכון החיילים. ארבעת הבניינים ששרדו (ועומדים על תילם עד היום) הם בניין ה"סטייט בנק" הישן, בית דנסי-פולק, בית טוד ובניין ברלסון-הינדס-מקנטייר. לאחר ניצחון האיחוד בקרב על אטלנטה, כבש כוח של צבא הקונפדרציה בפיקודו של גנרל ג'ון בל הוד את העיר לזמן קצר במהלך הקרב שנערך על העיר באוקטובר 1864, אז כונתה העיר "אגוז קשה לפיצוח".
כאשר הייתה דיקייטר תחת כיבוש צבא הקונפדרציה, הוכנו התוכניות לקרב שילה בבית ברלסון-הינדס-מקנטייר. פעילות זו הפכה את הבית לאחד האתרים ההיסטוריים החשובים בעיר.

לאחר המלחמה

על חורבותיה של דיקייטר שלאחר המלחמה, צמחה ממערב למסילות הברזל עיר חדשה בשם "דיקייטר החדשה" (New Decatur). עיר זו נוסדה ב-1887 והתאגדה ב-1889. אף על פי כן, תושבי דיקייטר הישנה סלדו מהעיר החדשה, שנוסדה ויושבה על ידי אנשים שעברו לאזור ממדינות הצפון. האיבה שעמדה בבסיס הקמתה של דיקייטר החדשה הובילה בספטמבר 1916 למהלך לשינוי שמה ל"אולבני" (Albany), על שמה של אולבני, בירת מדינת ניו יורק. הדחיפה למיזוג שתי הערים נבעה מהצורך בהקמת גשר במקום המעבורת שקישרה בין שתי גדות נהר הטנסי. מועדון הקיווניס (Kiwanis) המקומי נוסד כך שהיה איזון מוחלט בין חברי שתי הערים כדי לגייס את המאמצים לגרום למדינה לבנות את הגשר. ב-1925 התמזגו שתי הערים לעיר אחת שהוחזר לה השם הישן, דיקייטר. עד היום קיימים הבדלים מהותיים בין שני הצדדים של העיר. שתי הערים התפתחו בצורה שונה ובתקופות שונות. הצד המזרחי של העיר נוטה להיות בעל אופי יותר "פרברי" ומסורתי, בעוד שהחלק המערבי הוא בעל אופי "מטרופוליני" ומודרני יותר.
בניין ה"סטייט בנק" הישן, השוכן בשולי מרכז העיר ושנבנה ב-1833, הוא מבנה הבנק העתיק ביותר באלבמה. בריכת הגלים הראשונה בארצות הברית נפתחה בדיקייטר והיא עדיין פעילה. דיקייטר מתנאה ברובע הגדול ביותר בכל ערי אלבמה שבנוי בסגנון הוויקטוריאני. בעיר גם שוכן בית האופרה העתיק ביותר באלבמה.
בעבר נשענה כלכלת העיר על ענפי תעשייה כמו סדנאות הרכבת, תעשיית רכב, מפעלים למילוי בקבוקים, מפעלים לעיבוד עץ ולייצור אבנטים ותריסים, מוצרים כימיים, סיגרים, קמח, שמן כותנה ומגוון מוצרים נוספים.
אובן

היסטוריה

על פי ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו באזור, במקום בו ניצבת אובן התגוררו בני אדם לכל הפחות מאז התקופה המזוליתית. 
לפני המאה ה-19, התגוררו בעיר מספר קטן של אנשים, שהתפרנסו מדיג, סחר, בניית ספינות וכריית מחצבים. חברת הסחר רנפריו הקימה בעיר חנות בשנת 1714, אבל לא היה צורך בבית מכס עד שנת 1760 לערך.
אובן גדלה לכדי עיר מודרנית סביב מזקקת אובן, שיוסדה בשנת 1794. צו מלכותי משנת 1811 הקנה לאובן מעמד של בורו (Burgh – ישות אוטונומית) של הברונות. סר וולטר סקוט ביקר באזור בשנת 1814, ובאותה שנה פרסם את השיר "לורד האיים". ההתעניינות בשיר הביאה לעיר מבקרים חדשים רבים. פתיחת קו הרכבת לאובן ב-1880 עזר להמריץ את התעשייה המקומית והוביל לשגשוג בענף התיירות. מעט לאחר מכן נבנה מגדל מקייג, מבנה בולט בקו הרקיע של העיר.
במהלך מלחמת העולם השנייה אובן שימשה כנמל לספינות סוחר ולאוניות של הצי המלכותי הבריטי והיוותה בסיס חשוב למערכה באוקיינוס האטלנטי. לצי המלכותי היו באזור תחנת איתות לספינות ולולאה לאיתור צוללות. לחיל האוויר המלכותי הבריטי היו באזור שני בסיסים לספינות מעופפות, בגאנאוון ובקררה, ושדה תעופה בצפון קונל.
לאובן הייתה חשיבות גם במהלך המלחמה הקרה בגלל שכבל התקשורת הטרנס-אטלנטי הגיע לחוף במפרץ גאלנאך. זהו הכבל שהעביר את הקו החם מוסקבה-וושינגטון בין נשיאי ארצות הברית וברית המועצות.
מאז שנות ה-50 של המאה העשרים, התעשייה העיקרית באובן נשארה תיירות, על אף שהעיר משמשת גם כנמל מעבורות חשוב עבור מעבורות של חברת קלדוניאן מקבריין לרבים מהאיים ההברידיים.

אקלים

בדומה לשאר האיים הבריטיים, באובן שורר אקלים ימי, שמתאפיין בקיץ קריר וחורף מתון. באזור יורד גשם רב, אבל הודות לזרם הגולף, הטמפרטורה כמעט ולא יורדת אל מתחת לאפס.
ליל ולפורגה

ליל ולפורגה או ליל ולפורגיס (בגרמנית Walpurgisnacht) הוא חג דתי במדינות צפון אירופה שמקורו במסורת הפגאנית הטרום-נוצרית.
שמו של החג נגזר משמה של ולפורגה הקדושה, מיסיונרית אנגלייה בת המאה ה-8 ואחותם של ויניבלד הקדוש וויליבלד הקדוש, אשר התקדשה בתאריך זה ב-870. מועד החג הוא ליל ה-30 באפריל או ה-1 במאי, שנחשב בתרבות הוויקינגית ליום תחילת האביב והתאפיין במסורת של שמחה וחגיגה, ריקודים ומדורות. 
התפשטות התרבות הוויקינגית בצפון אירופה הביאה עמה את מסורת החגיגות לרחבי היבשת. ראשוני הנוצרים באירופה נהגו "לנצר" מנהגים פגאניים מסורתיים, ויצרו את הקשר בין החג המסורתי של עובדי האלילים לנצרות המתפתחת. אחד המאפיינים של חגיגות בוא האביב הוא הבערת מדורות, המסמלות את המעבר מהקור והחשכה של החורף לחום ולאור של הקיץ. בגרמניה מקושר ליל ולפורגה גם לתרבות הכישוף, ובו חוגגות המכשפות ורוקדות סביב האש.
ליל ולפורגה השפיע, ככל הנראה, על מנהגי היציאה לטבע של ל"ג בעומר.
אלקטרוליזה

תהליך האלקטרוליזה

התופעה המתרחשת באלקטרוליזה היא שינוי הרכב המולקולות והיונים בתמיסה הנובע מהוספה או החסרה של אלקטרונים. שינוי כמות האלקטרונים מתבצע על ידי זרם חשמלי חיצוני. לעיתים רבות תוצרי האלקטרוליזה הם בעלי תכונות פיזיקליות שונות מאשר המגיבים וניתנים להפרדה מהתמיסה המימית. הסיבה לכך היא כי היונים מטבעם הם מסיסים במים בעוד שהתוצרים של האלקטרוליזה יכולים להיות גזים ומתכות, אשר אינם מסיסים במים.
דוגמה לתהליך אלקטרוליזה של מי מלח (תמיסה מימית של כלוריד הנתרן) ליצירת כלור ומימן, שני התוצרים הם גזים ובמהלך האלקטרוליזה יווצרו ויבעבעו החוצה מהנוזל בקרבת האלקטרודות.
כאשר יוצרים מפל מתחים במערכת על ידי מקור מתח מתחילה תנועה של אלקטרונים בין שתי האלקטרודות. בגלל הפיזור הלא אחיד של האלקטרונים בין שתי האלקטרודות הן טעונות במטען הפוך. יונים טעונים חיובים (קטיונים) נמשכים לאלקטרודה רווית האלקטרונים (הקתודה). יונים טעונים שלילית (אניונים) נמשכים לאלקטרודה חסרת האלקטרונים (אנודה).
כאשר נוצר מגע בין האלקטרודה לאלקטרוליט יכולה להיווצר תגובה כימית. צורונים לא טעונים יכולים לספוח או להינתק מאלקטרון, להפוך ליון ולהצטרף לתמיסת האלקטרוליט כיון. לחלופין אניון יכול למסור אלקטרון וקטיון יכול לספח אליו אלקטרון ובאופן זה הם יהיו בעלי מטען נייטרלי.

חמצון וחיזור על גבי האלקטרודה

חמצון של יונים או מולקולות נייטרליות מתבצע על גבי האנודה. כמו למשל תהליך חמצון של יוני קט ברזל אל יוני רב-ברזל על גבי האנודה:
באותו אופן תהליך החיזור מתרחש בקתודה. כמו למשל יוני נחושת, אשר סופחים אליהם שני אלקטרונים והופכים לנחושת מוצקה.

חוק האלקטרוליזה  הראשון

כמות החומרים שהופרדו כתוצאה מהעברת המתח החשמלי בתמיסה פרופורציונלי לכמות המטען החשמלי שעבר דרך המעגל החשמלי.
או 
כאשר e הוא האקוויוולנט האלקטרוכימי של המתכת שעוברת שיקוע בתגובה או לחלופין הגז שמשוחרר באחת האלקטרודות.

חוק האלקטרוליזה השני

כאשר זרם זהה עובר דרך סדרה של אלקטרוליטים מחוברים בטור, המסה של החומר העובר שיקוע או משתחרר כגז באלקטרודות נמצא ביחס ישר למסה האקוויוולנטית שלהם.

דוגמה

על ידי הזרמת חשמל באופן מבוקר דרך אלקטרודות למים, ניתן לפרק את המים (שהרכבם הכימי הוא H₂O) לשני היסודות מהם המים מורכבים, חמצן ומימן (הוספת מלח למים תזרז את התהליך מפני שהוספת המלח תגרום לשיפור ההולכה). בסוף התהליך (פירוק כימי) ייווצרו מימן וחמצן ביחס (נפחי) של 1:2. כלומר, תיווצר כמות כפולה של מימן מכיוון שבכל מולקולת מים יש שני אטומים של מימן על כל אחד של חמצן.

אלגון

שימוש אחד לאלקטרוליזה הוא אלגון (ציפוי), תהליך בו חומר מצפה עובר חיזור על גבי קתודה המכילה חומר שעובר תהליך ציפוי.

מיצוי אלומיניום

תהליך בו הופכת עפרת האלומיניום לאלומיניום (הומצא על ידי צ'ארלס מרטין הול בשנת 1886).

תהליך כלור אלקלי

ייצור כלור ונתרן הידרוקסידי בתהליך כלור-אלקלי

אלקטרוסינתזה

אלקטרוסינתזה היא שיטה לייצור חומרים דרך תגובות אלקטרוליזה. 
כך למשל דו-תחמוצת המנגן  (אשר משתמשים בה ב סולל אלקליין). התגובה מתבצעת על ידי כאשר דו-תחמוצת המנגן נוצר בתהליך חמצון של יון מנגן על גבי האנודה.
תגובת החמצון על האנודה היא:
תגובת החיזור המתבצעת על הקתודה היא חיזור של יוני מימן למימן מולקולרי:

ציפוי אלקטרוכימי

ציפוי אלקטרוכימי הוא שיטת ציפוי בה מצפים מתכת (ולעיתים פולימר) בשכבה עוטפת של מתכת אחרת. 
בתהליכים אלה המתכת העוברת ציפוי משמשת כאנודה בתא אלקטרוכימי ויוני המתכת בתמיסה עוברים חמצון על גביה.
תהליכי ציפוי כאלה לרוב מיושמים מטעמים אסתטיים כמו צפוי של כלי ברזל בכסף או ציפוי פלדה בשכבת מגן העשויה מכרום כדי למנוע קורוזיה שכן הוא פחות ריאקטיבי עם מים
ישראל בר-כוכב

ישראל בר-כוכב (נולד ב-1950) הוא משורר ופסיכולוג ישראלי.

ביוגרפיה

בר-כוכב (ברקובסקי), נולד בישראל וגדל והתחנך בגבעתיים. מוסמך מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים בפסיכולוגיה.
בר-כוכב פרסם עד כה עשרה ספרי שירה. הוא מפרסם שירה בכתבי-עת ובמוספים ספרותיים של העיתונות היומית וכן ביקורות ספרותיות. שירתו תורגמה לשפות רבות והוא מייצג את ישראל בפסטיבלים בינלאומיים לספרות ושירה. נבחר לקרוא מיצירתו לפני הפרלמנט האירופי בוועידה לשלום במזרח התיכון, סיציליה 2002. סופר אורח מטעם פסטיבל הספרות של ברלין, 2010.
עמוס עוז כתב: 
ישראל בר-כוכב הוא אחד המעודנים והמעניינים במשוררינו ואני קורא את שיריו שנים, מופתע מכישרונו השירי, מהדיוק בלשונו ומהרעננות והמקוריות של שפתו. כתיבתו פורשת יריעה של צבעים עזים ומנוגדים המשתלבים זה בזה. יש בשירתו של ישראל בר כוכב הכוח לראות דברים כדרך שאיש לפניו לא ראה אותם. על כל אלה מרחף הומור עדין.
— מבחר השירים 1975-2010 באתר טקסט
בר-כוכב הוא מרצה לפסיכולוגיה וכתיבה יוצרת במכללת סמינר הקיבוצים, באוניברסיטה העברית ומרצה אורח בתוכנית לכתיבה ספרותית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
זכה בפרס הרי הרשון של האוניברסיטה העברית ב-1980, בפרס היצירה מטעם ראש הממשלה לשנת תשנ"ו, ובפרס רמת גן לספרות לשנת תשע"ה - 2015.
כספיון הדג הקטן

עלילה

כספיון, דג קטן שקיבל את שמו עקב צבעו הכסוף, הרחיק לכת בשחייתו והבחין לפתע בדבר הדומה להר במראהו, אבל כשראה שלדבר יש עין שדומעת, הוא הבין כי לא יכול להיות שמדובר בהר. למעשה היה זה לווייתן, אך כספיון מעולם לא נתקל בלווייתן קודם לכן.
כספיון, שהתרשם מאוד מגודלו העצום של הלווייתן, תהה לגבי בכיו. הלווייתן סיפר לו כי חרף גודלו, הוא בסך הכול לווייתן צעיר שאיבד את הוריו ומכאן הסיבה לבכיו. הודות לאחיו ובני-דודיו הרבים, הנראים כמוהו בדיוק, הלווייתן שב אל אביו ואמו.
הלווייתן וכספיון הפכו לחברים טובים והלווייתן אף הציל את חיי כספיון בספר נוסף בסדרה, "כספיון בסכנה" (הוא התקיף כריש שרצה לטרוף את כספיון).
בספר נוסף בסדרה, "המסע הגדול של כספיון", הסתבר שאותו כריש הפך לצמחוני עקב המהלומה הקשה שספג מהלווייתן.

סרט הנפשה

משפחתו של קור יזמה סרט אנימציה המבוסס על הספר. הסרט הופק ב-2004 בבימויו של נועם משולם על ידי אולפן פיצ'י פוי.
אמריקה הרוסית

היסטוריה

הרוסים הראשונים שהגיעו ליבשת אמריקה היו חברי משלחת, בפיקודו של גריגורי שליחוב, שהגיעה אל האיים האלאוטיים בקיץ 1784. ב-1799 שליחוב וניקולאי רזאנוב הקימו את חברת סחר בשם "החברה הרוסית-אמריקאית". אלכסנדר בראנוב היה למנהלה ועיקר עיסוקה היה ציד לוטרות ומכירת פרוותם. ראשי החברה ביקשו לקבל סמכויות ניהול במושבות הרוסיות בניכר בדומה לחברת הודו המזרחית הבריטית, החברה שהוקמה, כאמור, ב-1799 קיבלה צ'רטר קיסרי וזכויות בלעדיות כמעט על הסחר עם המושבות הרוסיות ביבשת אמריקה.
כך קיבלה החברה, שהמטה שלה מוקם באירקוצק את ניהול המושבה, אף על פי שהמושבה הייתה חלק מהמחוז הסיבירי הכללי ואחר כך (מ-1822) הייתה לחלק מהמחוז הכללי של מזרח סיביר.
הנקודה הדרומית ביותר שאותה יסדו הרוסים ביבשת אמריקה היא היישוב פורט רוס, כ-80 קילומטרים צפונית לסן פרנסיסקו בקליפורניה, כאשר את המשך ההתפשטות דרומה מנעו המתיישבים הספרדים והמקסיקנים. ב-1824 נחתם ההסכם הרוסי-אנגלי אשר לפיו הותר לרוסים לשלוט על אלסקה ולאנגלים ולאמריקנים הוסכם להשאיר בידיהם את אורגון. ההסכם גם שרטט את קווי הגבול שבין המושבות הבריטיות למושבה הרוסית.
בינואר 1841 נמכרה פורט רוס לאזרח מקסיקני בשם ג'ון סאטר. בשנת 1867 האימפריה הרוסית מכרה את אלסקה לארצות הברית תמורת סכום של 7,200,000 דולרים כדי לכסות את חובותיה שנגרמו בעקבות מלחמת קרים. בכך, למעשה, תמה תקופת הקולוניזציה הרוסית ביבשת אמריקה.
מייק סקוט

קריירת מכללות

סקוט נולד וגדל בעיר צ'ספיק שבווירג'יניה, ובין השנים 2007–2012 למד באוניברסיטת וירג'יניה. במשחק העשירי של עונת 2010/2011 נפצע בקרסול רגלו השמאלית, ומכיוון שנאלץ להחמיץ את המשך העונה קיבל זכאות להמשיך לעונה חמישית בליגת המכללות ("Redshirt"). בעונת 2011/2012 חזר לכשירות מלאה, והוביל את קבוצת הכדורסל של וירג'יניה עם ממוצעים של 18.0 נקודות ו-8.3 ריבאונדים למשחק. בסיום אותה עונה נבחר לחמישיית העונה של מחוז החוף האטלנטי (ACC) לאחר שהוביל את כל שחקניה באחוזי קליעה מהשדה עם 56.3%. לאורך תקופתו בווירג'יניה שיתף פעולה, בין היתר, עם סילבן לנדסברג, ג'ו האריס ומלקולם ברוגדון.

אטלנטה הוקס

בדראפט ה-NBA‏ 2012 נלקח סקוט בבחירה ה-43 על ידי אטלנטה הוקס, במדיה שיחק ב-5 עונותיו הראשונות בליגה. לאורך עונתו הראשונה באטלנטה נשלח מספר פעמים לקבוצת בייקרספילד ג'אם מליגת הפיתוח של ה-NBA, ובשבעת משחקיו בקבוצה קלע 18.1 נקודות והוריד 8.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת 2013/2014 הציג יכולת טובה עם ההוקס כמחליפו מהספסל של פול מילסאפ, עם ממוצע של 9.6 נקודות למשחק, ובסיומה חתם על הארכת חוזה בקבוצה ל-3 עונות נוספות עבור כ-10 מיליון דולר. בעונת 2014/2015 העפיל עם ההוקס לגמר האזור המזרחי, אך קבוצתו הפסידה מול קליבלנד קאבלירס בתוצאה 0–4.
ביולי 2015 נעצר סקוט בצפון ג'ורג'יה בגין אחזקה בלתי חוקית של כ-11 גרם של הסם MDMA וכ-35 גרם של מריחואנה. על אף שעמד בפני האשמות שהיו עלולות להביא למאסר של עד 25 שנים, במאי 2017 בוטלו כל ההאשמות בשל ראיות המצביעות על דפוס של אפליה גזעית על ידי המשטרה במחוז.
בעונת 2016/2017 שותף ב-18 משחקים בלבד עם ההוקס, ונשלח מספר פעמים לשחק עבור לונג איילנד נטס ודלאוור 87' מליגת הפיתוח. ב-23 בפברואר 2017 הועבר בטרייד לפיניקס סאנס, אשר שחררה אותו למחרת מבלי ששיחק במדיה.

וושינגטון ויזארדס

ביולי 2017 חתם סקוט על חוזה בוושינגטון ויזארדס.

לוס אנג'לס קליפרס

לקראת עונת 2018/2019 חתם על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס.

פילדלפיה 76'

ב-6 בינואר 2019 נשלח בטרייד לפילדלפיה 76', יחד עם טוביאס האריס ובובאן מריאנוביץ', בתמורה ללנדרי שאמט, וילסון צ'נדלר, מייק מוסקאלה ו-4 בחירות דראפט עתידיות. לקראת עונת 2019/2020 חתם על הארכת חוזה בפילדלפיה לשנתיים נוספות עבור כ-10 מיליון דולר.
סגסוגת

סגסוגת, מֶסֶג או נתך היא שילוב של שני יסודות או יותר, אשר לפחות אחד מהם הוא מתכת, וגם תוצאת השילוב היא בעלת תכונות מתכתיות, ומתאפיינת בקשר מתכתי. החומר המתכתי הנוצר הוא לרוב בעל תכונות שונות באופן משמעותי מרכיביו. היסודות בסגסוגת עשויים להיות מפוזרים באופן אחיד, כתמיסה מוצקה, או באופן לא אחיד, עם אזורים (פאזות) עשירים פחות או יותר באחד המרכיבים. בדרך כלל מייצרים סגסוגות על ידי התכת המרכיבים בטמפרטורה גבוהה מנקודת ההתכה שלהם, אולם ניתן לייצר סגסוגות מסוימות גם בטיפול מכני, בטמפרטורה נמוכה (Mechanical alloying).

תכונות

הסגסוגת "יורשת" חלק מתכונות היסודות המרכיבים אותה, בדרך כלל תכונות פיזיקליות כגון צפיפות, תגובתיות והולכה חשמלית ותרמית.
לעומת זאת, תכונות הנדסיות כגון מאמץ מתיחה, מודול יאנג וכוח גזירה עשויות להיות שונות בתכלית מן התכונות של החומרים המרכיבים את הסגסוגת. בין שאר הגורמים, הדבר נגרם עקב שונות גודל האטומים בתוך הסגסוגת - אטומים גדולים יפעילו כוח דוחס על אטומים שכנים, ואילו אטומים קטנים יותר יפעילו כוחות מותחים על שכניהם. בניגוד למתכות טהורות, שם האטומים חופשיים יותר לזוז, תכונה זו עוזרת לסגסוגת להתנגד לעיוותים.
בניגוד למתכות טהורות, לרוב הסגסוגות אין נקודת היתוך אחת. במקום זאת, יש להן טווח היתוך שבו החומר הוא תערובת של מוצק ונוזל. הטמפרטורה שבה ההתכה מתחילה נקראת מוצקיות (solidus), וזאת שבה ההתכה מושלמת נקראת נוזליות (liquidus).

סוגי סגסוגות

סגסוגת המורכבת משני מרכיבים נקראת סגסוגת שניונית (בינארי), סגסוגת המורכבת משלושה מרכיבים נקראת סגסוגת שלישונית, וסגסוגת המורכבת מארבעה מרכיבים נקראת סגסוגת רביעונית. 
ברוב הסגסוגות השניוניות יש יחס מסוים בין אחוזי שני המרכיבים בסגסוגת שבו יש רק נקודת התכה אחת ונקודה זאת נקראת "נקודה יוטקטית" (eutectic). סגסוגות שיש להן נקודה יוטקטית נקראות סגסוגות יוטקטיות.

שימוש

מסגים מתוכננים כך שיהיו להם תכונות יותר רצויות מן המרכיבים שלהם. למשל, פלדה היא מסג מברזל ופחמן, החזק יותר מברזל. 
מסגים מסוימים הם בשימוש כל כך נרחב ביחס למתכות הבסיס שמהן הם עשויים שהשם של המתכת העיקרית שמרכיבה את המסג הוא השם של המסג. למשל, זהב 14 קרט (58%) הוא מסג של זהב עם יסודות אחרים. בדומה, הכסף בתעשיית התכשיטים והאלומיניום אשר משמש כחומר בנייה הם גם מסג. 
לגילוי המסגים חשיבות רבה בהתפתחות הטכנולוגיה והתרבות. גילוי תהליך יצור הארד (ברונזה) באלף השלישי לפני הספירה, הביא לשינוי חשוב ביותר בהתפתחות האדם שהביא להגדרת התקופה כתקופת הברונזה. להמצאת מסג הדוראלומין (Duralumin) אשר מורכב משילוב של אלומיניום, נחושת ומגנזיום ב-1909, הייתה השפעה מכרעת על התפתחות התעופה, מאחר שהמסג החדש קל בהרבה מהפלדה וחזק בהרבה מהאלומיניום.
מאט ברדוק

ביוגרפיה

ברדוק נולד בקולסדן שבדרום לונדון. הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה הייתה ב-1992 כשהופיע בסדרה "החשוד העיקרי". בשנה שלאחר מכן שיחק בסדרה "חדר מיון" כחבר כנופיה. ב-1995 הופיע ברדוק בהפקת התיאטרון של המחזה "Mojo" מאת גֵ'ז באטרוורת' בתיאטרון רויאל קורט.
הוא זכה להכרה רחבה יותר כשהחל לשחק בתפקיד השוטר קלייב ברנרד בסדרת הטלוויזיה הבריטית "Touch of Frost". הדמות שגילם הייתה האחיין של מפקד המשטרה. בעוד שרבים האמינו שהוא קיבל את התפקיד בזכות קשריו המשפחתיים, פרוסט רואה מעבר לכך ולוקח אותו תחת חסותו. בהמשך קודם לדרגת סמל בילוש, אבל נהרג בשנת 1997 בפרק "No Other Love". ביולי ובאוגוסט 2000 שיחק ברדוק בתפקיד דני וייר בסדרה הקומית קצרת הימים "Pay and Display".
ב-2004 הופיע ברדוק בתפקיד סקוט ברנט, חשוד ברצח, בסדרה "The Bill". הדמות שגילם החלה במערכת יחסים עם השוטרת האני הרמן, ואחר כך השניים התחתנו. אולם בהמשך התברר שהוא רצח את אשתו הראשונה. עוד שיחק ברדוק בסדרה "החשוד העיקרי" בתפקיד ג'ייסון ריינולדס, ובסדרה "לא מלאכיות" של ערוץ 4. ברדוק השתתף בתפקיד אורח בפרק בסדרה "רציחות במידסומר של רשת ITV. במאי 2005 שיחק בתפקיד מפקח בילוש טום וילסון בסדרה "סדר חדש".
בפברואר 2007 הצטרף ברדוק שוב לצוות שחקני הסדרה "חדר מיון" בתפקיד הפרמדיק ג'ף קולייר, ושיחק בה שלושה חודשים. הוא שב להופיע בסדרה בספטמבר אותה שנה. ב-30 ביוני 2014 פורסם שברדוק עוזב את התפקיד של ג'ף - אחרי שגילם את הדמות במשך שבע שנים - הוא "הומת" באוקטובר אותה שנה.
ב-2008 הדליק ברדוק את אורות חג המולד בניוברי. ביום שישי, 28 בנובמבר בשעה 5:00 הדליק את המתג בכיכר השוק.
בין 31 ביולי עד 27 בספטמבר 2014 הופיע ברדוק במחזה הקומי "My Night With Reg" בתיאטרון דונמאר ורהאוס בווסט אנד שבלונדון.
ב-2016 החל ברדוק לגלם את מארק קרייג בדרמה "דם חדש" של ה-BBC.
וסטהאם יונייטד

היסטוריה

בשנת 2006 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע האנגלי והפסידה בפנדלים לקבוצת ליברפול. את עונת 2010/2011 סיימה הקבוצה במקום האחרון (תחת הדרכתו של אברהם גרנט) וירדה לצ'מפיונשיפ אחרי 6 עונות ברציפות בפרמייר ליג.
בסוף עונת 2011/2012 חזרה וסטהאם לאחר עונה אחת בצ'מפיונשיפ, לפרמייר ליג בזכות ניצחון 1–2 על בלקפול משער של ריקרדו ואז טה בדקה ה-90 בגמר הפלייאוף.
בין הישגיה ניתן למנות זכייה בגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1965 וזכייה בגביע האינטרטוטו ב-1999. הקבוצה הגיעה פעמיים לגמר גביע הליגה האנגלית. לקראת סוף עונת 2013/14 וסטהאם יונייטד הפרישה את החולצה מספר 38, כאות כבוד לדילן טומבידס, שחקן קבוצת הנוער של הקבוצה שהלך לעולמו בגיל 19 עקב מחלת הסרטן. כמו כן, הופרשה חולצתו של בובי מור, קפטן הקבוצה ונבחרת אנגליה שהניף את גביע העולם ב-1966, ששיחק עם הספרה 6.
בין השנים 1904 ל-2016 שיחקה וסטהאם באצטדיון "בוליין גראונד", המכונה "אפטון פארק" ואשר הכיל כ-35,000 מקומות ישיבה. לקראת  אולימפיאדת לונדון 2012 ובניית האצטדיון האולימפי, הודיעה הנהלת וסטהאם על תוכנית לעזיבת בוליין גראונד ומעבר לאצטדיון החדש.
בתחילת עונת 2016/17 עברה וסטהאם יונייטד לארח את משחקיה הביתיים באצטדיון האולימפי לאחר שזכתה במכרז על הזכות לחכור אותו למשך 99 שנים. תחילה תוכנן שתכולת האצטדיון תוקטן מ-80,000 מקומות ל-54,000, אך עקב ההצלחה של הקבוצה בעונת 2015/16, הוחלט על תכולה של 60,000 מקומות ישיבה. כמו כן, האצטדיון הותאם הן למשחקי כדורגל והן לאירוח תחרויות אתלטיקה. המועדון הודיע שלקראת עונת 2016/17 נמכרו כל 52,000 המנויים שיצאו למכירה, כמות המנויים השנייה בגודלה באנגליה.
ג'ניפר בילס

ביוגרפיה

בילס נולדה בשכונת סאוט' סייד שבשיקגו לג'יין, מורה ממוצא אירי- אמריקאי ולאלפרד בילס, בעל חנות מצרכים ממוצא אפרו אמריקאי.
בילס גדלה לצד שני אחים, אביה נפטר כאשר הייתה בת תשע.
רצתה להפוך לשחקנית לאחר שצפתה במספר מחזות ובהופעתה של השחקנית ג'ואן אלן.
לבילס תואר בספרות אמריקאית מ"אוניברסיטת ייל", בה למדה.

קולנוע

פרצה לתודעה ב-1983 בדרמת המחול המוזיקלית "פלאשדאנס" בתפקיד רקדנית הברים האקזוטית אלכסנדרה אוונס, בילס קיבלה את תפקיד שעוד הייתה תלמידה ב"ייל" והועמדה עליו לפרס גלובוס הזהב להופעה המוזיקלית/קומית הטובה ביותר.
לאחר מכן הקדישה את מירב זמנה ללימודים והופיעה רק בסרט אחד, פנטזיית האימה "הכלה" לצידו של זמר הרוק סטינג.
ב-1989 הופיעה לצידו של ניקולס קייג' בקומדיית הערפדים השחורה "נשיקה נשיכה".
ב-1994 שיחקה בדרמת העיתונות "גברת פארקר והחוג המרושע" וב-1995 בקומדיה העצמאית "ארבעה חדרים" בתור אנג'לה בעלילת החלק השני בחדר 404 ובסרט המתח "האישה שלבשה כחול" בתור דפני מונט, הנעדרת אותה מחפש הבלש איזי רולינס (דנזל וושינגטון).
ב-2002 שיחקה בקומדיה "רוג'ר דוג'ר" לצידם של אליזבת ברקלי וג'סי אייזנברג בהופעת הפריצה שלו.
ב-2003 השתתפה בילס בדרמת בתי המשפט "משחק המושבעים" בתור חברת המושבעים ונסה לאמבק.
ב-2006 שיחקה במותחן האימה "הטינה 2" בתפקיד טריש הגרה עם בעלה החדש בבלוק המקולל בשיקגו.
ב-2010 הופיעה בילס במותחן הפעולה הבדיוני "הנבחר" בתור קלאודיה הפילגש העיוורת של המפיונר קרנגי (גארי אולדמן).
בשנת 2016 שיחקה בעונה השלישית של סדרת הדרמה הרפואית "משמרת לילה" בתפקיד סיד ג'נינגס.בשנת 2017 שיחקה לצד זואי דויטש בסרט הדרמה הבלשי "לפני שאפול" בבימויה של ריי רוסו-יאנג.

טלוויזיה

התחילה את דרכה בסדרות טלוויזיה באופרת הסבון "כביש מליבו 2000" לצידה של דרו ברימור.
התפרסמה באופן נרחב בעולם כאשר הובילה את קאסט סדרת הדרמה הגאה "ישנן בנות" במשך שש עונות הסדרה, בסדרה גילמה את האוצרת הלסבית בט פורטר.
ב-2009 השתתפה בתפקיד משני בסדרת הדרמה "שקר לי" בתור הפרקליטה זואי לנדאו, אשתו לשעבר של המומחה להבעות הפנים קאל לייטמן (טים רות').
ב-2011 שיחקה בסדרת המשטרה "הקוד של שיקגו" בתפקיד השוטרת הקשוחה טרסה קולבין.

חיים אישיים

אביה החורג של בילס אדוארד כהן הוא יהודי, היא מגדירה עצמה כיום כבודהיסטית. היא הייתה נשואה במשך עשר שנים לבמאי אלכסנדר רוקוול, איתו עבדה בסרט "ארבעה חדרים".
בשנת 2005 ילדה בילס את בתה הביולוגית היחידה מבעלה השני, היזם הקנדי קן דיקסון.
סימן מטבע

היסטוריה

הסמל קודד לראשונה עבור מחשבים בשנת 1972, כתחליף לסימן הדולר בגרסאות (ISO 646) של ASCII. הוא הוצע על ידי איטליה כדי לאפשר חלופה לקידוד סימן הדולר. כאשר ISO 8859 הפך לסטנדרט הוא הושם ב0xA4 בלטינית, ערבית, ועברית. אולם לא היה לו מקום במקלדת הקירילית והוא לא נכלל בכל המקלדות הלטיניות שנוספו מאוחר יותר.