מאפיית דגנית עין בר

הקמה

בשנת 1952, כאשר הוקם קיבוץ עינת על ידי קבוצה מפורשי רמת הכובש (כתוצאה מהפילוג בתנועת הקיבוץ המאוחד), החליטו החברים להמשיך לעסוק באפיית לחם, כפי שעשו בקיבוץ האם שלהם, והקימו מאפייה בקיבוץ החדש.
עד תחילת שנות ה-70 פעלו בישראל מאפיות קטנות רבות, שכל אחת מהן סיפקה לחם בסביבתה. באותה תקופה לא הייתה קיימת מאפייה המספקת לחם בתפוצה ארצית.

הרחבת המאפייה

בתחילת שנות ה–70 החלה תנופה גדולה של הענף. הממשלה קיבלה החלטה על חיזוק מאפיות תעשייתיות גדולות, העמידה כספים להשקעה ולפיתוח, וגם מאפיית "עין בר" נכנסה לפרויקט.
מבנה המאפייה גדל מ-1,000 ל-3,000 מ"ר, נרכש ציוד חדש, הוכנסו קווי יצור אוטומטיים ונקנה תנור בעל ספיקה גדולה יותר. בשורת צעדים אסטרטגיים נרכשו בזו אחר זו כל המאפיות הקטנות באזור, כ-9 במספר. כתוצאה מכך הפכה "עין בר" למאפייה הגדולה באזור פתח תקווה, כפר סבא ורעננה, עם 25 קווי חלוקה.
הייצור עדיין התמקד בלחם בסיסי בתפזורת. ברמת גן מאפיית מייברג ייצרה מוצרים, כמו לחם פומפרניקל וחלות מיוחדות, בעלי חיי מדף ארוכים יותר מאלה של הלחם הרגיל. המאפייה נקנתה על ידי קיבוץ עינת ופס הייצור הועבר לקיבוץ, הוקמה מחלקה שנקראה "מעדני בר" שפעלה רק ביום ומוצריה שווקו בכל הארץ. בהמשך הוחלט לפתח את המחלקה הזו למפעל עצמאי ומודרני.

המשבר והיציאה ממנו

בשנת 1984 ההחלטה להקמת מפעל נוסף השתלבה עם צעד אסטרטגי, מכירת המאפייה ל"כור מזון", שרצתה להיכנס לתעשיית הלחם והתעניינה ברכישת מאפיית "עין בר". ההכנסות ממכירות המאפייה נועדו לממן את הקמת המפעל החדש. ברגע האחרון נפלה העסקה וקיבוץ עינת נכנס לחובות עתק, אינפלציה דוהרת ומשבר שאיים לחסל את הקיבוץ.
בעקבות תהליך התייעלות התקבלה החלטה לנצל את יתרונות שני המפעלים: "עין בר" עם מערך ההפצה ושיווק ומעדני בר עם המוצרים חדשים וטכנולוגיה חדשה. בשלב זה החלה מאפיית "עין בר" לייצר ולשווק לחם פרוס וארוז בהפצה ארצית, המהלך הקפיץ את הקיבוץ מדרגה והוציא אותו מהמשבר.
בשנת 1996 נשרפה מאפיית "דגנית" בקיבוץ משמר השרון שהייתה מתחרה של "עין בר" בתחום הלחם ואזור ההפצה שלה גבל בתחום השיווק וההפצה של מאפיית "עין בר". מאפיית דגנית הייתה המאפייה הראשונה בארץ שייצרה לחם קל.
בעלי "עין בר" חפשו דרך לנהל משא ומתן עם קיבוץ משמר השרון כדי להציע הצעה אטרקטיבית למיזוג. בסופו של דבר, ההצעה של קיבוץ עינת הועלתה באספת קיבוץ משמר השרון כשבסיומה נערכה הצבעה שבה הוחלט להתאחד עם המאפייה מקיבוץ עינת.
כך הוקמה מחדש מאפיית דגנית בקיבוץ עינת כשותפות שנקראה "דגנית-עין בר", כאשר 50% בשליטת קיבוץ עינת ו-50% בשליטת מאפייה מרחבית. השם "דגנית" נשאר מטעמי מוניטין. מפעל "מעדני בר" לא נכנס לשותפות והוא נותר כיחידה עצמאית של הקיבוץ.
מאוקטובר 1997 ועד היום שם המאפייה נותר "דגנית עין-בר". הוקם מבנה חדש סמוך למאפייה הישנה ונבנתה תשתית של כ-15,000 מ"ר למאפייה חדשה. 
במשך השנים המאפייה גדלה והתרחבה ונרכשו מאפיות נוספות: בשנת 2002 נרכשה מאפיית מרגלית מראשון לציון, בשנת 2005 נרכשה מאפיית הפיתות תנעמי ונוסף קו ייצור של פיתות. בשנת 2006 נקנתה מאפיית סלפק וב-2007 נקנתה מאפיית המיוחד המייצרות לחמים וחלות מיוחדות. בשנת 2008 נקנתה מאפיית תקומה מאשקלון והורחבו קווי החלוקה בדרום. בשנת 2009 נרכשה קונדיטוריה והתחילו לייצר ולשווק מוצרי קונדיטוריה.

המאפייה כיום

המאפייה משתרעת על שטח של 15,000 מטר, והיא המאפייה השלישית בגודלה בישראל. במאפייה מועסקים כ–400 עובדים. במאפייה נאפים בכל יום כ–100 טון מוצרי מאפה, מתוכם כ-120,000 כיכרות לחם. המאפייה משווקת מוצרי לחם לרוב אזורי מדינת ישראל.
למאפייה יש כשרות בד"ץ העדה החרדית, בד"ץ שארית ישראל והרבנות של מועצה אזורית דרום השרון.
משנת 2008 למאפייה היא בעלת תו תקן איכות בינלאומי ISO 9001.