הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו

פוליטיקה


בפברואר 2006 נכנסה לתוקפה חוקה חדשה שייצבה במעט את המשטר הנשיאותי במדינה. חוקת המעבר משנת 2003 יצרה פרלמנט דו-ביתי עם אספה לאומית (הבית התחתון) ובו כ-500 נציגים, וסנאט (הבית העליון) ובו כ-108 נציגים. החוקה החדשה העניקה כוח רב יותר לשלטון המקומי והחלישה את כוחו של בית המשפט העליון. בשנת 2018, נשיא קונגו ג'וזף קבילה, ששלט במדינה 17 שנה לאחר שהתנקשו באביו ב-2001, בעודו בן 29, הודיע כי יפרוש מהשלטון ולא יתמודד בבחירות שיערכו בדצמבר 2018.

זכויות אדם

בשנת 2006, ועידת האו"ם לחיסול אפליה נגד נשים הביעה דאגה לגבי תקופת המעבר שלאחר המלחמה, בה לא ניתנה עדיפות לקידום זכויות אדם לנשים ושוויון מגדרי. במיוחד מזרח המדינה תואר כ"בירת האונס של העולם" ושכיחות האלימות המינית תוארה כגרועה ביותר בעולם. נראה כי אלימות נגד נשים נתפסה בעיני מגזרים גדולים בחברה כנורמלית.
ביולי 2007, הוועידה הבינלאומית של הצלב האדום הביעה דאגה לגבי המצב במזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. החלה להתפתח תופעה בה אנשים ממהרים בלילה למקום מבטחים. לדברי יקין ארטורק, שליח מיוחד של האו"ם לעניין אלימות נגד נשים שביקר במזרח קונגו ביולי 2007, האלימות במזרח ומערב קיוו היא 'ברוטלית במידה שלא ניתן לדמיין'.

ישראל ומובוטו

בשנות ה-80 סיפקה ישראל תמיכה למשטרו של הרודן מובוטו ססה סקו. ישראל חימשה ואימנה את חטיבות העלית של מובוטו שענד בגאווה כנפי צניחה ישראליות. הנשיא הרצוג, שר החוץ יצחק שמיר ושר הביטחון, שרון, ביקרו בזאיר וכמו כן הוזמן מובוטו לביקור בישראל.

כלכלה

הכלכלה של הרפובליקה הדמוקרטית הייתה במשבר חמור החל מאמצע שנות ה-80. המלחמה שהתחילה באוגוסט 1998 פגעה עוד יותר בכלכלה. החוב החיצוני גדל, הרעב והמחלות פגעו בכלכלה.
ההשקעות הזרות הצטמצמו בשל הסכסוך, העדר תשתיות ועבודה בסביבה קשה. המלחמה התעצמה בשל בעיות פנים חמורות. בין היתר שחיתות במערכת המשפט והשלטון, אינפלציה ועוד. התנאים השתפרו במידת מה בסוף 2002 עם נסיגת רוב הכוחות הבינלאומיים.
למרות שהיא נחשבת בין המדינות העשירות ביותר במשאבי טבע, נכון ל-2014, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו היא המדינה הענייה ביותר בעולם עם תמ"ג לנפש של $365 בלבד.
בשנת 2018 מצאה חברה קנדית בשם "אייבנהו מיינס", בעלת זיכיון לחיפוש אוצרות טבע בשטחים שונים ברפובליקה הדמוקרטית, שלושה מרבצים משמעותיים בעלי פוטנציאל מסחרי של נחושת. אחד מהם, מכרה קמואה קקולה, מכיל על פי הערכות כ-45 מיליון טונות של נחושת טהורה וניתן להפיק ממנו 300,000 טון מדי שנה, מה שהופך אותו לרביעי בגודלו בעולם.

גאוגרפיה

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו נמצאת בחלק המרכזי-מערבי של אפריקה שמדרום לסהרה. כשליש משטחה נמצא מצפון לקו המשווה וכשני שלישים מדרום לו. היא גובלת (לפי כיוון השעון) עם הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה המרכז אפריקאית, דרום סודאן, אוגנדה, רואנדה, בורונדי, טנזניה (גבול ימי בתוך אגם טנגנייקה), זמביה ואנגולה.
עיר הבירה קינשאסה נמצאת בחלק המערבי של המדינה, על גדת נהר קונגו, שבעברו השני נמצאת ברזוויל, בירת הרפובליקה של קונגו.
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו כוללת את חלק הארי של אגן הקונגו, המכסה יותר ממיליון קמ"ר. המוצא היחיד של המדינה אל הים הוא רצועת חוף קטנה לחופו של האוקיינוס האטלנטי, שנהר הקונגו נשפך לתוכו.
החלק המרכזי הגדול הוא שפלה היורדת לכיוון מערב ומכוסה ביער גשם טרופי. האזור מכוסה בטרסות סלעיות במערב, סוואנות מדרום ודרום מערב וערבות עשב עצומות מעבר לנהר הקונגו מצד צפון.

דמוגרפיה

אוכלוסיית המדינה היא 77.4 מיליון נפש (נכון לשנת 2014). מדובר בצמיחה מהירה מ-46.7 מיליון של שנת 1997. קונגו מורכבת מלפחות 250 קבוצות אתניות שונות אך רובם הם עמי בנטו. הקבוצות הגדולות ביותר הן: קונגו, לובה ומונגו. בצפון המדינה מתגוררות אנשי האזנדה. היות שיש כ-700 שפות שבטיות, השפה הרשמית היא צרפתית והשפות של הקבוצות הגדולות - קיקונגו, טשילובה, סוואהילי ולינגאלה.
כ-80% מהאוכלוסייה הם נוצרים, רובם קתולים. השאר מחזיקים באמונות שבטיות.