google/wiki40b huggingface dataset:
מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה

ביוגרפיה

מיכאיל נולד ב-8 בפברואר 1798 בצארסקויה סלו, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, בתם של פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ופרדריקה דורותיאה מברנדנבורג-שוודט. בשנת 1801 נרצח אביו, ואחיו הבכור אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1814, ביום ההולדת ה-16 שלו, קיבל מיכאיל דרגת גנרל בצבא האימפריה הרוסית, והוא אף נלחם במהלך הקואליציה האנטי-צרפתית השישית נגד צרפת. בשנת 1820 הוא ייסד את בית הספר לארטילריה הראשון ברוסיה, ובשנת 1825 מונה למפקד חיל ההנדסה הרוסי. ב-20 בפברואר 1824 התחתן מיכאיל עם שרלוטה, נסיכת וירטמברג, בתם של פאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, אותה פגש בשנת 1822, ולשניים נולדו 5 ילדים.
בשנת 1825 מת אחיו אלכסנדר הראשון, ואחיו ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה עלה לשלטון במקומו. בעקבות מותו של אלכסנדר פרץ מרד הדקבריסטים ומיכאיל היה שותף בדיכויו, אולם הוא תמך לאחר מכן בהמרת עונש המוות בגלות עם עבודת פרך. בשנת 1826 מונה מיכאיל למפקד חיל המשמר, ובשנת 1828–1829 לחם עמו במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829), שבה קיבל את עיטור גאורגי הקדוש. בשנים 1830–1831 השתתף מיכאיל בדיכוי המרד הפולני, ובשנת 1832 מונה לנשיא כבוד של האקדמיה הצבאית הקיסרית.
מיכאיל סבל במשך השנים ממחלות שונות, ולצורך החלמתו שהה באתרי נופש שונים באירופה במהלך השנים. בשנת 1845 מתה בתו יליזבטה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, מה שפגע קשות בבריאותו, וגרם לו לדימום מהאף. בשנת 1848 שוב החל מיכאיל לדמם מהאף, ואף סבל ההתמוטטות עצבים קשה. ביולי 1849 נסע מיכאיל לוורשה, והשתתף שם במסדר, ובמהלכו החל לחוש שיתוק בגופו. מיכאיל גסס כמה שבועות, וב-9 בספטמבר הוא מת בוורשה, וגופתו נשלחה לקבורה בסנקט פטרבורג.
המרכז להבנה ושיתוף פעולה יהודי-נוצרי

רקע היסטורי

היסודות האידאולוגיים, שהובילו בסופו של דבר להקמתו של המרכז ב-2008, החלו כבר לקרום עור וגידים קרוב ל-50 שנים לפני כן. באותו זמן, העולם היה עדיין שרוי בתהליך של החלמה עם סיום מלחמת העולם השנייה וזוועות השואה. 
בשנת 1964, הרב יוסף סולובייצ'יק, מורו ורבו של מייסד CJCUC, הרב שלמה ריסקין, פרסם מאמר בשם "עימות" (Confrontation) שבו הוא הסביר את דעותיו על דיאלוג בין-דתי ושרטט בזהירות הנחיות שהתירו דיאלוג שכזה ובראייתו של הרב ריסקין לא רק התירו זאת, אלא הפכו אותו לחיוני. בערך באותו הזמן, חלו שינויים אידאולוגיים מהותיים בשורות הכנסייה הקתולית ושנה אחרי שפורסם מאמרו של הרב סולובייצ'יק, פרסם הכס הקדוש את נוסטרה אטאטה, ההכרזה על יחסיה של הכנסייה עם דתות שאינן נוצריות. נוסטרה אטאטה זיכתה את היהודים מצליבת ישו והודתה כי לאנטישמיות הדתית היה תפקיד משמעותי בהנחת היסודות למעשי הזוועה שבוצעו כנגד העם היהודי. 
הטבילה האקדמית של הרב ריסקין לעולם היחסים בין יהודים לנוצרים החלה בתחילת שנות השישים של המאה העשרים כאשר הוא השתתף בסמינרים, שנערכו על ידי הפרופסור דוד פלוסר, אודות ספרי הבשורה הנוצרים באוניברסיטה העברית בירושלים. כיהודי אורתודוקסי, הוא יכל לאתר את ההקבלות לתורתו של ישו בתוך כתבי הקודש בעברית.
לאחר שהתיישב באפרת, החל הרב ריסקין להתרועע עם העולם הנוצרי. רוב המבקרים הנוצריים שהגיעו לאפרת, אלה שבאו לשמוע וללמוד, היו האוונגליסטים. הוא יצר קשרים עם הכומר רוברט סטרנס ממדרשות כנפי נשרים (Eagles' Wings) ועם הכומר ג'ון הייגי, שהרשים את הרב ריסקין כאיש חם ומחבק עם קול צלול ומהדהד על אהבתו לאומה היהודית. כשעימת הרב ריסקין את הכומר הייגי עם השאלה על אהבתו לאומה היהודית; "האם אתה אוהב אותנו בגלל שאתה רוצה להמיר את דתנו?", כומר הייגי השיב "אני אוהב אתכם בגלל בראשית י"ב ג' שבו אמר ה' לאברהם - וַאֲבָרְכָה, מְבָרְכֶיךָ, וּמְקַלֶּלְךָ, אָאֹר; וְנִבְרְכוּ בְךָ, כֹּל מִשְׁפְּחֹת הָאֲדָמָה - אני רוצה להיות מבורך ולא מקולל, כבוד הרב.".

יעוד

המרכז מדגיש את המשמעות התאולוגית וההיסטורית של ארץ ישראל ועל פי משנתו יכולים ערכי הליבה של היהדות והנצרות, ערכים של קדושה, חיי אדם, שלום וכבוד האדם, להשפיע על התרבות והסכסוכים במאה העשרים ואחת. המרכז מקיים סמינרים יומיים לקבוצות נוצריות, ובפרט סטודנטים ואנשי סגל של סמינרים קתולים ופרוטסטנטים בארצות הברית, קנדה ואירופה. הסמינרים כוללים סיורים באתרים מקראיים, כגון בירושלים, נתיב האבות והבארות ההרודיאניים. הסמינרים עוסקים ביחסי יהודים ונוצרים, תאולוגיה מקראית של החגים, עשרת הדיברות הרוע והרצון החופשי, יהדות ומדרשו של ישו.
המרכז הקים את "המכון לחקירה תאולוגית" בראשות הרב יוג'ין קורן וד"ר רוברט ג'נסון ממכון ווית'רספון בפרינסטון, ניו ג'רזי. במכון חוקרים ותאולוגים שמטרתם להבהיר את ההסכמות והמחלוקות בין היהדות לנצרות, בתחומים כמו ברית, ישועה, פרשנות המקרא, דת ואלימות, מונותאיזם אתי ומשיחיות. החוקרים עוסקים גם ביחסי יהודים-נוצרים בעבר ובהווה. 
בחודש מרץ 2015, השיק המרכז את יוזמת "יום הלל" הבינלאומית (אנגלית: Day to Praise) שבה הוא מזמין את העולם הנוצרי לדקלם את תפילת ההלל (תהילים קי"ג-קי"ח) ביום העצמאות של ישראל ביחד עם העם היהודי.
המרכז קיבל כספים ממשפחת הרטוג, קרן פול סינגר, קרן "שער ציון" הבינלאומית, משרד המשפטים, נוצרים מאוחדים למען ישראל וממדרשות ג'ון הייגי.
ציון נאנוס

ביוגרפיה

ציון נאנוס נולד להורים שעלו לישראל מלבנון. גדל בחולון ולמד בתיכון אילון בעיר. את שירותו הצבאי עשה בגלי צה"ל.
בראשית הקריירה שלו שימש כשדרן קווים במשחקי כדורסל וכדורגל.
כשדרן ספורט שידר, בין היתר, מאולימפיאדת סידני, מאולימפיאדת אתונה, מאולימפיאדת בייג'ינג וממונדיאל 2006.
ב-26 במאי 2001, בעת משחק ההכתרה של מכבי חיפה, כאשר לקראת סיומו החלו אוהדים לשעוט לעבר הגדרות המפרידות בין היציעים לכר הדשא, נאנוס הפסיק לשדר בשידור חי את המשחק וסייע לחילוץ בני הנוער שנרמסו בידי ההמון.
בשנת 2012 יצר את הסרט התיעודי "כוכבי הצפון", שבו ליווה את קבוצת הכדורגל עירוני קריית שמונה בעונה שבה זכו באליפות ליגת העל בכדורגל.
במהלך הקריירה שלו הותקף פיזית מספר פעמים: על ידי אוהדים, מתנחלים ועל ידי הפרשן לענייני צבא וביטחון, רוני דניאל.
מתגורר ברמת גן. אחיו, אבי נאנוס, הוא קריין בגלי צה"ל.
מרקו אסנסיו

קריירה

מרקו אסנסיו החל את הקריירה שלו במיורקה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 1–3 לרקראטיבו ולבה, כששותף בשש הדקות האחרונות של המשחק.
ב-24 בנובמבר 2014 סוכמה העברתו של מרקו אסנסיו לריאל מדריד תמורת 3.9 מיליון יורו, כאשר השחקן נשאר במיורקה כמושאל עד לסיום עונת 2014–2015. ב-20 באוגוסט 2015, לאחר משחקי טרום העונה עם ריאל מדריד, הושאל אסנסיו לאספניול. לאחר עונת השאלה מוצלחת באספניול שבה ערך בכל המסגרות 37 הופעות בהן כבש 4 שערים ובישל 15 שערים שב מרקו אסנסיו לריאל מדריד.
ב-28 ביולי 2016 ערך אסנסיו את הופעת הבכורה הלא רשמית שלו בריאל מדריד במשחקה נגד פריז סן-ז'רמן. ב-9 באוגוסט 2016 כבש אסנסיו את שערו הראשון במדי ריאל מדריד בסופר קאפ האירופי בניצחון על סביליה 2-3. ב-21 באוגוסט 2016 כבש אסנסיו את שערו הראשון בלה ליגה בניצחון על ריאל סוסיאדד 0-3. ב- 18 באוקטובר 2016 כבש אסנסיו את שערו הראשון בליגת האלופות בניצחון על לגיה ורשה 5-1.
ב-3 ביוני 2017 כבש אסנסיו את שערו הראשון בגמר ליגת האלופות בניצחון על יובנטוס 1–4. ב-17 ביוני 2017 כבש אסנסיו את שערו הראשון בנבחרת ספרד הצעירה בניצחון 0–5 על מקדוניה, וב-13 באוגוסט 2017 כבש אסנסיו את שערו הראשון בסופר קאפ הספרדי במשחק הראשון נגד ברצלונה בניצחון 1–3, וכן כבש במשחק השני בניצחון 2-0.
בעונת הבכורה בריאל מדריד ערך אסנסיו בכל המסגרות 38 הופעות בהן כבש 10 שערים, ביניהם ברבע הגמר נגד באיירן מינכן ובגמר נגד יובנטוס, ובישל 4 שערים. בסוף העונה זכה עם הקבוצה באליפות הליגה ובליגת האלופות.
בעונת 2017/18 אסנסיו עלה כמחליף בדקה ה-79 נגד פריז סן-ז'רמן במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות בתוצאה של 1:1 ותרם שני בישולים לרונאלדו ולמרסלו בניצחון 3:1.
בעונה זו כבש את שער הניצחון בחצי הגמר הראשון בין ריאל מדריד לבין באיירן מינכן במסגרת ליגת האלופות.
ב-11 בספטמבר 2018 כבש את שער הבכורה בנבחרת ספרד בניצחון 6-0 על נבחרת קרואטיה. באותו משחק אסנסיו הוסיף שלושה בישולים.
ב-24 ביולי 2019 קרע אסנסיו את הרצועה הצולבת במהלך משחק מול ארסנל.
קאב קאלוויי

תולדות חייו

קאלוויי נולד למשפחה אפרו-אמריקאית מן המעמד הבינוני ברוצ'סטר, ניו יורק. אביו היה עורך דין ואמו ניגנה בעוגב בכנסייה. המשפחה עברה לבולטימור בילדותו. הוא נהג לשיר במקהלת הכנסייה וקיבל שיעורי פיתוח קול, כאשר הוריו הזהירוהו לבל יפנה לשירת ג'אז. אך קאלוויי הצעיר ואחותו, בלאנש, פנו למועדוני העיר בהם שמע את המתופף צ'יק וב ולהקתו ונמשך אחר הג'אז.
בלאנש קאלוויי הפכה למובילת הרכב, אליו הצטרף קאלוויי בשלהי שנות העשרים. ב-1930 התקבל ללימודי משפטים באוניברסיטת לינקולן בפנסילבניה, אך לא סיים. במקום זאת הוא הצטרף לאחותו בשיקגו, שם היה למתופף, בדרן, זמר, רקדן סטפס ומנחה במועדוני העיר. בקפה סנסט האפנתי פגש בלואי ארמסטרונג, ממנו למד לשיר שירת סקאט, סגנון השירה בו התמחה.
בנוסף, הפך בעצת אחותו למוביל הרכב שגובש מנגני להקת "The Missourians". בביקורה של התזמורת בניו יורק קיבל קאלוויי הזמנה להחליף את דיוק אלינגטון בתזמורת הבית של מועדון הכותנה. שידורי הרדיו של רשת NBC מהמועדון הפכו את קאלוויי ולהקתו לכוכבים בכל רחבי ארצות הברית. הקטעים שהקליט נמכרו במאות אלפי עותקים, השיר "Minnie the Moocher" (אותו ביצע בסרט האחים בלוז) נמכר בלמעלה ממיליון עותקים וזיכה את קאלוויי בכינוי "הי-די-הו". הקו המוזיקלי של התזמורת היה בידורי וקל, אך היא הייתה מקצועית מאד וכללה מוזיקאים מעולים, אשר הפגינו מדי פעם וירטואוזיות קרקסית. אולם התזמורת שירתה בעיקר את המנצח-זמר-רקדן שלה. קאלוויי סיגל לו מנהגי כוכבות ונהג להופיע תמיד בחליפת טוקסידו לבנה, שהפכה לסמלו המסחרי.
תזמורתו של קאלוויי השתתפה בפסקול סרטים רבים, בהם סרטים מצוירים כגון שלגיה ושבעת הגמדים. ב-1947 הופק הסרט "Hi-De-Ho" אודותיו ובהשתתפותו.
ב-1941 פיטר את גילספי מתזמורתו, עקב סכסוך על סגנון הנגינה החופשי מדי של גילספי שהתפתח לסכסוך אלים ביניהם.
קאלוויי לא הפסיק להופיע גם לאחר שתזמורתו התפרקה בראשית שנות הארבעים בעיקר כזמר ובקולנוע. ב-1952 גילם את דמותו של ספורטינג לייף בהפקת האופרה פורגי ובס של ג'ורג' גרשווין, במסגרתה ביצע את השיר It Ain't Necessarily So. ב-1967 השתתף בהפקה מיוחדת של המחזמר הלו, דולי!, שבה כל הזמרים היו אפרו-אמריקאים, שהייתה הצלחה גדולה. ב-1976 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו "Of Minnie The Moocher And Me". 
בשנת 1980 השתתף בתפקיד משמעותי בסרט האחים בלוז, שביים ג'ון לנדיס. המדובר בקומדיה מוזיקלית מצליחה, בה הופיעו אמנים רבים וידועים (במיוחד אמנים שחורים, מתחום הג'אז, הבלוז והרית'ם אנד בלוז) בקטעי שירה, וביניהם ג'יימס בראון, ארית'ה פרנקלין וריי צ'ארלס. קאלווי, שהיה אז בשנות ה-70 לחייו, הופיע בתפקיד של שרת זקן בבית יתומים, המסייע לאחים בלוז (ג'ון בלושי ודן אקרויד) להציל את בית היתומים מסגירה. במסגרת תפקידו שר את "Minnie the Moocher", בליווי תזמורת נגנים גדולה, בתלבושת מפוארת, כפי שנהג בשנות צעירותו. התפקיד החזיר את קאלוויי לתודעת הקהל, ובעקבותיו הופיע כאורח ברחוב סומסום, בספינת האהבה ובתוכנית של ביל קוסבי. הוא גם הוזמן להשתתף כשופט היאבקות מקצועית בליגת WWE.
ב-1994 קאלוויי נפטר עקב אירוע מוחי.

פרסים והוקרה

בשנת 1994 הוקם בדלוור בית הספר לאמנויות הבמה על שם קאב קאלוויי (Cab Calloway School of the Arts).
בשנת 1999 זכה קאלוויי לאחר מותו לפרס גראמי למפעל חיים. ב-2008 נכנסה ההקלטה המקורית של Minnie the Moocher להיכל התהילה של פרס גראמי.
בילביס

היסטוריה

בשנת 640 נערך קרב בין הפולשים המוסלמים בפיקודו של עמר אבן אל-עאץ לחיל המצב הביזנטי של בילביס ולאחר מצור של כחודש נכנעה העיר למוסלמים. העיר שימשה זירת קרבות מרים בין הצבא הצלבני של ממלכת ירושלים בפיקודו של אמלריך הראשון, מלך ירושלים לבין הצבא המצרי בפיקודו של הווזיר המצרי שאוור והצבא של נור א-דין בפיקודו של אסד א-דין שירכוה במהלכן עברה בילביס מיד ליד ובשנת 1168 נטבחו תושבי העיר על ידי הצבא הצלבני. במהלך הפלישה של נפוליאון למצרים שימשה העיר כבסיס צרפתי וביצורי העיר שוקמו. בשנת 1907 נמנו בעיר 13,485 תושבים.

העיר כיום

בסמוך לעיר נמצא שדה תעופה צבאי שבו פועלת האקדמיה של חיל האוויר המצרי, ובעיר הוקמו מונומנטים המפארים את חלקו של חיל האוויר המצרי במלחמת יום כיפור. בעיר נמצא מסגד סאדאת קורייש אשר לפי הנטען הוא אחד הראשונים שהוקמו במצרים.
בעיר שלושה מוסדות להשכלה גבוהה: המכון להנדסת חשמל, אקדמיית בילביס למדע וטכנולוגיה והאקדמיה לטכנולוגיית תחבורה.
בעיר וסביבותיה שני סוגי תעשייה מסורתית - חקלאות המבוססת בעיקר על גידול פירות הדר ומפעלי חציבה של חומרי בניין. בסמוך לעיר שני מרכזי תעשייה אחד בין בילביס לקהיר ובו מפעלים כימיים ומפעלים לעיבוד עץ. אזור תעשייה שני ובו מפעלי טקסטיל, מזון, תרופות ועיבוד מתכות.
בן פוסטר

קריירה

פוסטר התחיל את הקריירה שלו בראסינג וארוויק, קבוצה אלמונית בליגה נמוכה באנגליה וכבר אז סומן כשחקן מבטיח. בין השנים 2001 ל-2005 שיחק בתפקיד השוער השני בקבוצת סטוק סיטי ששיחקה אז בליגת המשנה באנגליה. פוסטר נפצע ברצועות הברך ביוני 2003 כששיחק טניס, ופציעה זו השביתה אותו לשישה חודשים. לאחר מכן הושאל למספר קבוצות משנה בזו אחר זו.
פוסטר התגלה על ידי מנג'ר מנצ'סטר יונייטד, אלכס פרגוסון, שבא לראות את בנו דארן משחק. פוסטר ששיחק ברקסהאם, שיחק בגמר גביע ה-LDV ב-2005 בו זכתה קבוצתו בסופו של דבר. מנצ'סטר ניסתה להחליף את שוערה האגדי פיטר שמייכל, ופרגוסון החליט להחתים את פוסטר תמורת מיליון פאונד.
פוסטר הצטרף למנצ'סטר יונייטד ב-19 ביולי 2005 ומתחילת עונת 2005-2006 הוא היה מושאל לווטפורד.
מנג'ר ווטפורד, אדריאן בות'רויד, טען ש"הוא יותר טוב מהשוער של מנצ'סטר כיום, אדווין ואן דר סאר", והאמין שהוא "הולך להיות השוער הטוב בעולם". גם לדעת פרגוסון יירש פוסטר בעתיד את מקומו של ואן דר סאר בשער היונייטד ואפילו יחליף את פול רובינסון בשער נבחרת אנגליה.
לפוסטר הייתה עונה מרשימה במדי ווטפורד, כשקיבל ביקורות טובות מאוד ממאמנים יריבים. בעיטות השוער הארוכות שלו סייעו בעיקר לחלוצים מרלון קינג ודריוס הנדרסון, והשאיר אותם לפעמים לבד מול שוער. פוסטר עזר לווטפורד לעלות לפרמייר ליג כשניצחה 0-3 את לידס יונייטד בגמר הפלייאוף של הצ'מפיונשיפ.
ב-10 באוגוסט 2006 פוסטר חתם על חוזה חדש שישאיל אותו למשך כל עונת 2006-2007 לווטפורד לאחד שמנצ'סטר יונייטד החתימה את השוער הפולני, תומאש קושצ'אק.
ב-1 במרץ 2009 עמד פוסטר בשערה של מנצ'סטר יונייטד בגמר גביע הליגה האנגלית מול טוטנהאם הוטספר והצטיין בבעיטות ההכרעה שנגמרו בתוצאה 1-4 למנצ'סטר ובזכייתה בגביע.
בקיץ 2010 חתם פוסטר בברמינגהאם סיטי תמורת 6 מיליון ליש"ט עונה לאחר מכן הושאל לוסט ברומיץ' אלביון. בתום תקופת ההשאלה, נרכש פוסטר על ידי וסט ברומיץ' אלביון. ב-5 ביולי 2018 חזר פוסטר לווטפורד וחתם לשנתיים.
קטלנית (אמצעי לחימה)

קטלנית (שם רשמי באנגלית: Samson Remote Controlled Weapon Station) היא עמדת כלי ירייה המותקנת על כלי רכב צבאיים או רכב קרבי משוריין ונשלטת מבפנים. הקטלנית פותחה ומיוצרת על ידי חברת רפא"ל הישראלית.

מאפיינים וחימוש

הקטלנית כוללת כלי ירייה המתופעל על ידי העמדה, ומערכת ראייה וכוונות יום/לילה. הקטלנית נשלטת מתוך כלי הרכב עליו היא מותקנת ובכך מונעת חשיפה של החיילים המתפעלים את כלי הירייה לאש אויב. הקטלנית נחשבת למערכת נשק מדויקת ובעלת כוח אש רב.
הקטלנית חמושה לרוב במקלע כבד (מק"כ) מדגם M2 בראונינג אך ניתן לחמש אותה גם במקלעים אחרים דוגמת מאג 7.62 מ"מ או מקל"ר 40 מ"מ ואף בנשק קל מסוג M-16. ישנה גם גרסה כבדה יותר של הקטלנית המצוידת בתותח אוטומטי בקליבר של 20 מ"מ עד 30 מ"מ ואף בטילי נ"ט.
ב-2011 החלה זרוע היבשה של צה"ל בשדרוג עמדות הקטלנית המותקנות על גבי נגמ"שי הנמ"ר. השדרוגים כוללים עמדת שליטה נוחה יותר, מד טווח לייזר (מט"ל) והוספת אפשרות לירי תוך כדי תנועה.
לקטלנית יש גם גרסה ימית, הנקראת "מיני טייפון". בדומה לקטלנית, מערכת המיני טייפון מותקנת על כלי שיט במדינות רבות. בחיל הים הישראלי, מערכת המיני טייפון מותקנת בחלק מכלי הבט"ש מסוג דבור ודבורה, כשהיא חמושה במקלע כבד (מק"כ) מדגם M2 בראונינג.
לקטלנית קדמה עמדת מאג רפא"ל (OWS) שהורכבה ממקלע מאג שנשלט מתוך הנגמ"ש.
מחוז בלה

בלה (געז: ባሌ; ידוע גם בשם "באלי") היה מחוז שהתקיים בדרום-מזרחה של אתיופיה. המחוז נקרא על שמה של המדינה האסלאמית בלה ששכנה בעבר באזור. גבולות המחוז היו הנהרות ובי שבלה במזרח ובצפון וגנלה במערב.
המחוז נוסד בתחילת המאה ה-20, פורק וסופח להררג בשנות ה-40 של אותה המאה ובשנת 1963 הוחזר. המחוז גבל במחוז הררג במזרח ובצפון, במחוז ארסי בצפון-מערב, בסידאמו בדרום ובמערב ובסומליה בדרום מזרח. בירת המחוז הייתה העיר גובה .
רוב אוכלוסיית המחוז הייתה מוסלמית בדתה והקבוצות האתניות העיקריות היו האורומו והסומלים.
כיום שטח המחוז מחולק בין מחוז בלה שבמדינת אורומיה לבין מחוז אפדר שבמדינת סומלי.
הלמינתולוגיה

הלמינתולוגיה (מיוונית: helmins - תולעת) היא המדע העוסק בחקר תולעים טפיליות והשפעתן על הפונדקאים שלהן. תולעים אלו נמצאות בסימביוזה מסוג טפילות. ההלמינתולוגיה חוקרת, בין השאר, את המחלות הנגרמות לבני אדם, לבעלי חיים ולצמחים המארחים תולעים טפיליות.
בית המדרש הגדול

היסטוריה

הקהילה נוסדה ב-1852 בידי הרב אברהם יוסף אש כבית המדרש האורתודוקסי הראשון של יוצאי פולין ברחוב פרל פינת סנטר ומאוחר יותר ברחוב מאט מס. 83. בשנת 1859 התחוללה מחלוקת גדולה בקהילה והיא התפצלה. רוב חברי הקהילה המשיכו עם הרב ושינו את שם הקהילה לקהילת "בית המדרש הגדול", ואילו נשיא הקהילה עם מספר קטן של חברים פרשו והיוו את הגרעין להיווצרות "קהל עדת ישורון" שידועה יותר על שם משכנה בבית הכנסת ברחוב אלדרידג'.
הרב הראשי הראשון והיחיד של ניו יורק, הרב יעקב יוסף, הנהיג את הקהילה משנת 1888 ועד 1902. אחריו הנהיג את הקהילה הרב שלום אלחנן יפה עד פטירתו ב-1923, ואחריו הרב בנימין פליישר. הרב אפרים אשרי, ניצול השואה, הנהיג אותה מ-1952 ועד פטירתו בספטמבר 2003, והיה הרב האחרון שהנהיג אותה בתקופת פעילות מלאה.
בשנת 1885 רכשה הקהילה את מבנה הכנסייה הבפטיסטית של רחוב נורפוק שנבנה בסגנון התחייה הגותית ב-1850, והיה אחד מבתי הכנסת הגדולים בלואר איסט סייד. מ-1999 נכלל המבנה ברישום הלאומי של מקומות היסטוריים . בסוף המאה ה-20 התדרדר מצבה הכלכלי של הקהילה ומנין חבריה, הקהילה לא הצליחה לשמר את הבניין שנפגע ממזג האוויר, והמבנה היה בסכנת התמוטטות.
ב-2007 נסגר בית המדרש, והקהילה שמנתה רק כ-20 חברים קבועים עברה למשכן אחר יחד עם קהילה אחרת. השדולה לשימור הצביון היהודי ההיסטורי של הלואר איסט סייד ניסתה לגייס 4.5 מיליון דולר שנדרשו לשיקום ושימור המבנה, בתכנון להפוך אותו למרכז חינוכי.
ב-14 במאי 2017, קצת אחרי השעה 19:00 פרצה שריפה גדולה משלושה מוקדים בבית המדרש, צוות של כ-150 כבאים ניסה לכבות את השרפה ולקראת חצות הושגה שליטה באש. בית המדרש נשרף כליל ורובו קרס. הקומה התחתית נותרה קבורה תחת הריסות בגובה של כחמישה מטר. משטרת ניו יורק חקרה חשד להצתה.
ריצוף (בינוי)

ריצוף הוא כיסוי שטח ברצף של מרצפות או אריחים, קיבועם ויצובם. מבדילים בדרך כלל בין ריצוף בתוך מבנים שנחשב לאחת מעבודות הגמר העיקריות בבניה, לבין ריצוף חיצוני בשטחים פתוחים, בחצרות, על גבי מיסעות ובמדרכות שנחשב לעיקרית מבין עבודות פיתוח השטח. למרות החלוקה הזו, שיטות הריצוף בשני המקרים, דומות מאוד וההבדלים העיקריים ביניהם מתבטאים בממדי המרצפות ובחומרי העזר לריצוף.
בעל המקצוע העוסק בריצוף הוא הרצף.

ריצוף יבש

הריצוף היבש כולל הנחת המרצפות על שכבה בת מספר סנטימטר של חצץ דק או חול. כאשר מרצפים בשיטה זו מחוץ למבנה, בדרך כלל מהדקים את השטח המרוצף במהדקת, כדי להבטיח את קיבוען של המרצפות זו לזו. גם בתוך מבנים וחדרים ניתן להשתמש בשיטה זו, כאשר את המהדקת מחליף מילוי מישקים בטיט או בחומר דביק אחר שמונע את תזוזת האריחים לאחר הריצוף.

ריצוף בהדבקה

ריצוף בהדבקה, מכונה גם "ריצוף בשיטה הרטובה" יכול להתבצע רק על גבי משטח קשיח כמו רצפת בטון או פלדה. בשיטה זו מצמידים את האריחים או המרצפות למשטח באמצעות דבקים מיוחדים. לשיטה זו ישנן הרבה מאוד גרסאות המשתנות לפי הנחיות יצרני הדבק השונים. לעיתים מורחים את גב האריח ומצמידים אותו אל המשטח, לעיתים מורחים את המשטח ומצמידים את האריח אליו ולעיתים מורחים הן את גב האריח והן את המשטח ואז מניחים את האריח על המשטח ומהדקים אותו (שיטה זו נקראת בשם המקצועי "רטוב על רטוב").

ריצוף על גבי טיט

ריצוף על גבי טיט היא שיטת ביניים המגשרת בין שתי השיטות הקודמות, לכן היא גם מכונה לעיתים "ריצוף חצי יבש" או "ריצוף חצי רטוב". בשיטה זו מרצפים על גבי שכבה של חצץ או חול עליה מורחים טיט בעזרת כף בנאים או כף סיידים, מניחים את האריחים עליו ומהדקים אותם באמצעות פטיש. שיטה זו מאוד מקובלת הן בריצוף של בתים פרטיים והן בריצוף שטחים חיצוניים כמו חצרות ומדרכות. את הטיט המשמש לריצוף מכינים בעיקר ממלט וחול.

כוח אדם בריצוף

הפועלים המומחים בעבודות ריצוף מכונים רצפים והם נחשבים לעובדי הבנייה המיומנים ביותר.

תשומות בעבודות ריצוף

בעבודות הריצוף ישנו טווח רחב מאוד של תשומות לבניה. יחידת התשומה בעיקרית בעבודות ריצוף היא מ"ר. בעבודות ריצוף פשוטות כמו ריצוף מדרכות באבנים משתלבות על גבי חול, מקובלות תשומות של כחצי שעה ואילו בעבודות מורכבות יותר כמו ריצוף דוגמאות בהדבקה, התשומה עשויה לעלות אפילו עד ארבע שעות.

החלקה ובטיחות

נושא הבטיחות משמעותי ביותר בבחירת סוג הריצוף ותכנונו. התקנים הישראלים והבינלאומיים קובעים אמות מידה למידת החיכוך או החספוס הנדרשת ממשטח מרוצף, על מנת למנוע החלקה ופגיעות גופניות או כלכליות. כדי להתאים סוגי ריצוף לשימושים בסוגים שונים של חדרים, אזורים ומתקנים, יש לבצע על הריצוף בדיקת החלקה. בישראל מקובלים שני סוגם של בדיקות להחלקה. בדיקת רמפה מבצעים כדי לבחון מרצפות או משטחים קיימים ואילו במטוטלת אנגלית משתמשים כדי לבדוק את בטיחותם נגד החלקה של משטחים בנויים או קיימים.
הורים וילדים

המגזין "הורים וילדים" הוא הירחון הישראלי המוביל בנושא הורות וילדים, המיועד להורים לתינוקות, ילדים ונוער ומספק להם מידע וכתבות בתחומי ההריון והלידה, דיכאון אחרי לידה, הנקה, גידול תינוקות, חינוך ילדים, בריאות ותזונת המשפחה, יחסים בין הורים לילדיהם, זוגיות ועוד. המגזין יוצא לאור תחת קבוצת ציבלין תקשורת צעירים.

היסטוריה

הוצאתו לאור החלה בינואר 1988, עם לידתה של המוציאה לאור והעורכת הראשונה שלו, נריה בר. כאם צעירה, היא חיפשה מידע בנושאי הריון, לידה וגידול תינוקות בעיתונות דאז, ומשלא מצאה בהם את מבוקשה, החליטה להוציא לאור בעצמה מגזין שיעסוק בתחומים הללו.
באוגוסט 2004 נמכר המגזין לחברת SBC, שהתמחתה בהוצאה לאור של ירחוני נישה.
בשנת 2008, עם פירוקה של SBC עקב קשיים כלכליים, עבר "הורים וילדים" לידיה של חברת "מוטו תקשורת".  
במאי 2010 אוחד "הורים וילדים" עם ירחון הורות נוסף של "מוטו תקשורת" - "להיות משפחה".
בספטמבר 2013 "מוטו תקשורת" פשטה רגל והמגזין הועבר ל"תכלת תקשורת", וב-2016 נרכש העיתון על ידי קבוצת ציבלין תקשורת צעירים.

כותבים ומשתתפים

"הורים וילדים" מיצב את עצמו כירחון מקצועי וככזה, נרתמו לכתוב בו במשך השנים אנשי מקצוע מתחומי רפואת המשפחה, גינקולוגיה, פסיכולוגיה וחינוך. בין היועצים המומחים שכתבו למגזין במשך השנים נמנו, בין היתר: הגינקולוגים  פרופ' משה הוד וד"ר יואב פלד מבית החולים בילינסון, ד"ר נאוה וולפסון – מומחית להתפתחות הגיל הרך, אביטל יעקבי – פסיכולוגית מומחית לילדים ולמשפחה, ענבל קרקו – הדיאטנית הראשית של "שומרי משקל", הפסיכולוג ד"ר אלי שגיא ופרופ' שי אשכנזי, מנהל מח' ילדים במרכז הרפואי שניידר. כיום נמנים בין המומחים הכותבים למגזין: הפסיכולוג דני עמית, רופא השיניים ד"ר איתי נודל, הפסיכיאטר ד"ר אילן טל, רופאת המשפחה ד"ר נטלי הנסון, רופאת הנשים ד"ר רונית אלמוג, עורכת הדין שרון אפרתי איינהורן ועוד. 
בין כותבי המגזין במשך השנים נמנו: גליה אלוני-דגן, תמר מור-סלע, דנה פלג, תמר שליט-אבני, נירית צוק, בתיה שולמן, יעל-שחר שריד, סמדר פרגר וסמדר סולומון. כיום כותבים בעיתון מרב מילר, מיכל ינאי, גאיה קורן ועוד.
נריה בר, שימשה כמו"ל וכעורכת ראשית עד אוגוסט 2004.
בשנת 2016 מונתה גייל זאבי-ציבלין לעורכת העיתון, כאשר המו"ל והעורך הראשי הוא אורן ציבלין.
סטפני מרטיני

ביוגרפיה

מרטיני נולדה בבריסטול וגדלה בכפרים בצפון סאמרסט. היא סיימה את לימודי התיכון בבית ספר מקומי, כיכבה במחזות בתיאטרון לנוער וינסקומב, ושיחקה עם התיאטרון הלאומי לנוער. היא התעניינה באיור, עשתה בחינות A Levels ב-Churchill Academy and Sixth Form ולקחה קורס באמנות. מורה שלה הציע לה שאם היא מתעניינת במשחק, כדאי שתתנסה בכך. אחרי שנכשלה פעם אחת להתקבל לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), הצטרפה מרטיני לתוכנית חד שנתית בבית הספר למשחק של תיאטרון בריסטול אולד ויק, שם חברי הלהקה כתבו מחזות משלהם אותם הציגו בבתי ספר מקומיים. בשנה לאחר מכן התקבלה ל-RADA.
בשנה השלישית ללימודיה ב-RADA שיחקה מרטיני בתפקיד משנה בפרק בסדרת הטלוויזיה "אנדוור". ב-2016 כיכבה בדמות מרי ת'ורן במיני-סדרה "דוקטור ת'ורן", ובתפקיד הנסיכה לנגווידיר בסדרה "עיר הברקת" רשת NBC. מרטיני גילמה את דמותה של ג'יין טניסון בהפקה משנת 2017 של ITV "החשוד העיקרי 1973". ב-2017 שיחקה בתפקיד סופיה דה הבילנד בסרט הקולנוע "בית המזימות", עיבוד לרומן באותו שם מאת אגאתה כריסטי.
הלל פלאי

ביוגרפיה

פלאי נולד בירושלים בשנת תשל"ב. בצעירותו למד בישיבת בית מאיר, וכבר אז בלטו לחניו בעיקר סביב חתונות של חבריו.
פלאי פרץ לתודעה הציבורית בסוף שנות התשעים, כאשר בגיל 25 הלחין עבור יידל ורדיגר את הלהיט "ועתה בנים שירו למלך". ידידיה מאיר סיפר במופע כי שמע את פלאי שהיה אז מלחין אלמוני בן 24, בשמחת שבע ברכות של אחד ממכריו ב-1997 ומאז התרוצץ בין זמרים שונים להשמיע להם קלטת מלחניו, עד שהצליח לסקרן את יידל שישיר את הלחן הזה.
זמן קצר לאחר מכן התפרסמו שני לחנים נוספים שלו, שהושרו בידי מרדכי בן דוד ואברהם פריד מכוכביה הגדולים של המוזיקה החסידית, עבור בן דוד זה היה "הבט" (מוכר יותר כשיר "וכנה אשר נטעה ימינך") ועבור פריד "עד הנה". שלושת השירים היו ללהיטים, ומאז הופיעו ומופיעים לחניו בעשרות אלבומים של הזמרים הבולטים במוזיקה החסידית.
אות הפתיחה בתוכנית הרדיו מלווה מלכה הוא לחנו של פלאי שירו למלך.
הלל פלאי הוא בנו של יהודה פלאי איש עסקים ויזם שהקים את עיתון משפחה אחיו הוא אלי פלאי מו"ל ובעל השליטה במשפחה. מתגורר בבית שמש, נשוי ואב לילדים. כיהן כראש כולל ומחזיק במשרות תורניות שונות.

סגנון מוזיקלי

פלאי בוחר את המילים ללחניו מן המקורות, ולעיתים גם מפיוטים נדירים. לעיתים נדירות הוא מלחין מילים של אחרים, כמו בשיר "שירו של אבא" שכתבה הסופרת מנוחה טוקר על אביה הרב משה חברוני. חלק משיריו הם בהשראת התפילות בימים נוראים, כדוגמה לחנו לפיוט "אוחילה לאל".
פלאי משתייך למגזר הליטאי וסגנונו המוזיקלי מושפע רבות מעולם הישיבות הליטאי, אף על פי שהסגנון הפופולרי יותר הם לחנים חסידיים.
בשנת 2011 הלחין מנגינה למילותיו האחרונות של הרב משה צבי נריה, "קדושה אני מבקש", לבקשת משפחתו של הרב.
בשנת 2014 פרסם הזמר אבי מילר אלבום שכל לחניו הם של פלאי. בעקבות הצלחת האלבום הוציא מילר בשנת 2015 אלבום נוסף באותה מתכונת.
באלול תשע"ו לקראת הימים הנוראים נערך מופע משיריו של פלאי, בהנחייתו של ידידיה מאיר, במוזיאון תל אביב לאמנות. במופע השתתפו בין השאר הזמרים ישראל פרנס אבי מילר ויצחק מאיר.