משאית אוכל

משאית אוכל היא כלי רכב גדול המצויד במתקנים לבישול ומכירת מזון. חלקן כולל אוטו גלידה, ובחלקן נמכר מזון קפוא או ארוז מראש. אחרות כוללות עליהן מטבחים להכנת מזון במקום. בין המזונות שנמכרים סנדוויצ'ים, המבורגרים, צ'יפס ומזון מהיר מקומי.

היסטוריה

בארצות הברית מקור משאיות האוכל הוא הצ'אק וואגון . בסוף המאה ה-19 הובלת הבקר מדרום-מערב ארצות הברית לשווקים בצפון ומזרח המדינה ארכה זמן רב. על מנת להאכיל את מובילי הבקר נוצר הצ'קוואגון. בצ'אק וואגון הוגשו ארוחות בוקר, צהריים וערב.
גלגול קודם של משאית המזון המודרנית הוא עגלת הצהריים, כפי שהגה ספק המזון וולטר סקוט בשנת 1872. סקוט החנה עגלה ליד משרדי עיתון בפרובידנס, שבמדינת רוד איילנד, ומכר בה סנדוויצ'ים, פשטידות, וקפה לעובדים בהדפסת העיתון ולעיתונאים.
בשנת 1887 במדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית, החל תומאס ה. באקלי לייצר עגלות ארוחת צהריים.
תפוצת משאיות האוכל הלכה והתפתחה, ובסוף העשור הראשון של המאה ה-21 נמנו 4000 משאיות אוכל ברחבי ארצות הברית.
אם בעבר משאיות מזון גורמה היו קיימות רק בערים גדולות, כיום משאיות אלה נפוצות גם בערים קטנות ובפרוורים בארצות הברית.

כיום

במהלך המאה ה-21 ניכר שינוי בהיצע המוצרים ובמגוון המוצע במשאיות האוכל. משאיות האוכל מציעות כיום היצע רחב של מזון המוגש בהן, מתוחכם יותר ויוקרתי יותר המוכן על ידי מומחים בתחום הקולינריה. המזון שמוגש כבר אינו מסתכם בטאקו, גלידה, נקניקיות או המבורגרים, אלא נהיה מתוחכם יותר כגוןפירות ים וכדומה.
הרשויות משיתות רגולציה כלפי משאיות אוכל, והיא משתנה בין מדינות ורשויות מקומיות. כך לדוגמה במיניאפוליס, משאיות אוכל צריכות לשמור מרחק מסוים ממסעדות, מרכזים מסחריים או אירועי ספורט. בשכונות מסוימות בלוס אנג'לס משאיות האוכל חייבות לשנות מיקום בכל שעה. חלק מהרגולצחה כלפי משאיות האוכל נועדה להגן על תחום המסעדות שאינן ניידות.
מפעילי משאיות אוכל יכולים להגדיל את עסקיהם, ולהקים רשתות המבוססות על משאיות אוכל. כך לדוגמה חברת coolhaus המתמחה בגלידות, שהוקמה בשנת 2009 והייתה מבוססת על משאית אוכל אחת, התפתחה לרשת המפעילה 11 משאיות.
אירועים בהם מתאספות מספר משאיות אוכל, וחניות מסודרות של משאיות אוכל נעשים נפוצים יותר ויותר בארצות הברית. כך לדוגמה בעיר טמפה, פלורידה נערך מפגש שכזה בהשתתפות 99 משאיות. בשיקגו מתקיים משנת 2016 פסטיבל משאיות אוכל הכולל עשרות משאיות אוכל ובהן מזון המוכן על ידי שפים.
בעוד שפתיחת מסעדה ממוצעת בארצות הברית עשויה להגיע לעלות של 100,000 - 300,000 דולר, פתיחת מסעדה על משאית ניידת עשויה לעלות בטווח של עד 30,000 דולר, ולכל היותר עד 80,000 דולר.
מפעילי משאיות אוכל נדרשים להשיג היתר למכירת מזון, שהתנאים להשגתו משתנים בין כל רשות מקומית לאחרת.

אסיה

באסיה המזון המוצע במשאיות אוכל דורש כישורים מעטים להכנתו, ציוד בסיסי, והשקעה כספית יחסית נמוכה.
אזרחים המתמודדים עם קשיים במציאת עבודה קבועה, ייכנסו לעיתים קרובות לתעשייה זו, שכן היא מאפשרת למשפחות שלמות לעבוד יחד ולהתפרנס. היתרון בכניסה לתעשייה זו אינה רק בהשקעה הכספית הנמוכה הנדרשת, אלא גם בגמישות שעות העבודה.
בהונג קונג לדוגמה, מספר משאיות האוכל נמצא כיום במגמת עלייה.

בלגיה

על מנת להסדיר את התחום, הוסדרו בבריסל 13 אזורים בהם ניתן להחנות משאיות אוכל. משאיות האוכל היו לטרנד בבלגיה, בעיקר באזור בריסל ובמחוז בראבנט הוולונית. בשנת 2014 היו 126 מפעילי משאיות אוכל החברים בארגון משאיות האוכל הבלגי.
בבריסל נערך כינוס של כ-80 משאיות אוכל, שהיה לפסטיבל משאיות האוכל הגדול ביותר באירופה

ברזיל

בברזיל הפופולריות של משאיות האוכל החלה במשאיות שהיו מגישות מזון בזמן הקרנבל במדינה, בתום משחקי כדורגל, אירועי ספורט וקונצרטים של מוזיקה. עם זאת כאשר החלו להגיש במשאיות אוכל גורמה, שמחירו גם יקר יותר, משאיות אוכל לא קושרו עוד למזון עממי, והחל להיות טרנדי המנהל לאכול אוכל רחוב במשאיות אוכל. כיום ניתן למצוא בברזיל משאיות רוכל במקומות רבים לרבות מקומות עבודה, בתי ספר, מכללות, ליד בנייני משרדים ופארקים תעשייתיים.

צרפת

אף שמשאיות אוכל נפוצות בשווקים פתוחים (לדוגמה, משאיות פיצה נפוצות במרסיי ודרום צרפת מאז שנות ה-60), משאיות אוכל בסגנון אמריקאי הופיעו לראשונה בפריז רק ב-2012.

ישראל

בשנת 2011 עתרו יזמים לבג"ץ כנגד עיריית תל אביב בגין איסורה להפעיל בעיר משאיות אוכל, ובג"ץ קיבל את העתירה. כיום ניתן לראות משאיות אוכל בישראל הפועלות באופן קבוע או באופן ארעי. משאיות אוכל החלו להיות מופעלות באירועים ובפסטיבלי אוכל ברחבי הארץ.