google/wiki40b huggingface dataset:
שהיד

מקור המונח

אפשר שהמונח הוא תרגום של המילה היוונית "מרטיר" (Μάρτυς), שמשמעותה המילולית אף היא "עֵד", והיא משמשת כמונח מקביל בנצרות למשמעות הדתית של "שהיד". פרשנויות מוסלמיות למונח גורסות כי "שהיד" מעיד במותו על אמונתו, או ש"שהיד" מת כביכול תוך כדי אמירת ה"שהאדה" (الشهادة - המוטו של האסלאם).
שורש מקביל - שׂה"ד (בשי"ן שמאלית) - קיים גם בארמית, וכמה מילים משורש זה מופיעות בתנ"ך (אלה, כנראה, מילים שאולות מארמית). למשל, נכתב כי לבן הארמי כינה את הגלעד שעליו אכל עם יעקב " יְגַר שָׂהֲדוּתָא" (בראשית, ל"א, מ"ז). בספר איוב נאמר: "הִנֵּה-בַשָּׁמַיִם עֵדִי וְשָׂהֲדִי בַּמְּרֹמִים" (איוב, ט"ז, י"ט).

המשמעויות השונות של המונח

המילה "שהיד" מתקשרת כיום במערב ובישראל לפיגועים שמבצעות מיליציות מוסלמיות וארגוני טרור מוסלמיים למרות ההבדל המהותי בין משמעות המילה אצל המוסלמים כמרטיר ובין ההקשר של המילה בעולם המערבי ובישראל למקרה פרטי ומפוקפק של שהיד מתאבד. עם זאת, בתרבות המוסלמית עשויה להיות למונח הזה משמעות בלתי לוחמנית - כך למשל, עבדאללה הראשון, מלך ירדן נקרא שהיד, כיוון שנרצח בידי מתנקש בעת שהתפלל במסגד אל אקצה. גם עולים לרגל למכה שנספו בשל תאונה בדרך זוכים לאחר מותם לתואר "שהיד". בתרבות הערבית האזרחית משמש המונח "שהיד" במשמעות "חלל מלחמה", וזוהי גם המקבילה למונח "חלל צה"ל" בקרב הדרוזים הישראלים המשרתים בצה"ל.

מסורות עממיות

פסקה זו מחפשת מקורות. המידע בפסקה זו דורש מקורות, אנא עזרו לשפר את הערך על ידי הוספת קישורים חיצוניים והערות שוליים שיאמתו את הכתוב בפסקה זו.
מידע שלא יובאו לו תימוכין עלול להיות מוסר מן הערך.
הפרשנות העממית מספרת כי שהיד שעולה לגן עדן זוכה ב-72 בתולות כפרס על הקרבת חייו. פרשנות זו עומדת במחלוקת בין חכמי הדת המוסלמית, ולעיתים ההתייחסות הציבורית לשהידים כוללת רעיון זה או דומה לו. אמונות עממיות רבות נקשרו בגורלו של השהיד אחרי מותו, למשל: גופתו אינה מתקררת ואינה נרקבת, ואפילו יש אגדה האומרת כי הבתולות שעומדות כביכול לרשות השהיד לעולם אינן ב"מחזור" כך שהן תמיד זמינות לרשותו של השהיד (המוסלמים, כמו היהודים, רואים באישה נידה כשהיא במחזור). לגבי נשים, אם הן מתות רווקות, נאמר שהן זוכות לחתן בגן העדן.
סטיץ': הסרט

תקציר העלילה

תושבי הוואי מגלים יצורים מוזרים שבאו מכוכב אחר מחוץ לכדור הארץ. סטיץ' מגלה כי אלו בני משפחתו האמיתית. הוא בורח עם משפחתו החדשה מאנשי המשטרה שרוצים לתפוס אותם. כשהמשטרה לוכדת את משפחתו של סטיץ', הוא מסתייע בלילו ובבני משפחתו ומחלץ אותם מהכלא.
להתראות כריסטופר רובין

תקציר עלילה

תחילת הסרט בשנת 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה. אלן אלכסנדר מילן, המכונה בפי בני משפחתו וחבריו "בלו", ואשתו דפנה מקבלים לביתם מברק מצער. העלילה עוברת לשנת 1916 בזמן מלחמת העולם הראשונה כשבלו נלחם בקרב על הסום. הוא חוזר לאנגליה וממשיך בחייו עם דפנה, אבל סובל מהלם קרב, ומדי פעם יש לו פלאשבקים מאירועים בקרבות. דפנה יולדת את בנם. היא קוותה ללדת בת, והתאכזבה שנולד לה בן. שמו של הילד הוא כריסטופר רובין מילן, אבל כולם קוראים לו "בילי מון". הם מעסיקים אומנת בשם אוליב, שבילי מכנה אותה "נו".
בלו מתקשה לחזור לכתיבה הרגילה שלו – הוא רוצה לכתוב מסה כנגד המלחמה – ועובר לגור עם משפחתו בבית בכפר ובסמוך יש שטח מיוער. דפנה מתנגדת למעבר וחוזרת ללונדון לתקופה ממושכת. אחר זמן מה אוליב הולכת לטפל באימה החולה, וגם הטבחית עוזבת באותה עת. בלו ובילי נאלצים להסתדר בעצמם. בתחילה בחוסר רצון בלו לוקח את בילי לסיורים ביער, וממציא סיפורים על הרפתקאותיו של הילד עם חיות הצעצוע שלו, שקנו לו הוריו.
בלו מזמין את ידידו המאייר ארנסט להצטרף אליהם בבית, ויחד הם מתחילים לפתח את ספרי פו הדב. דפנה חוזרת הביתה אחרי שבלו שולח לה שיר שכתב "Vespers", והיא מפרסמת אותו במגזין Vanity Fair. אוליב חוזרת אחרי מות אמה. כש"פו הדוב" הופך להצלחה גדולה, הם הופכים לידוענים ודפנה מתחילה לנהל את חייהם בהתאם. בילי, מרבה להופיע בפני הציבור בדמות כריסטופר רובין, והדבר מבלבל ומתסכל אותו.
כשבילי מגלה שלאוליב יש מחזר, אלפרד, הוא מספר להוריו. דפנה מרגישה נבגדת ומתעמתת עם אוליב ברשעות. אוליב, שמתחילה לכעוס על בלו ודפנה, מתפטרת מתפקידה, ומוכיחה אותם על מה שהם מעוללים לבילי. בלו מחליט להפסיק לכתוב על הילד ועל חבריו הדמיוניים.
בלו מפסיק את הופעותיו הפומביות של בילי ורושם אותו לפנימייה. אבל התלמידים מתעמרים ב"כריסטופר רובין" וכשהוא מסיים את בית הספר, הוא רוחש טינה לאביו. בפרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא נפסל בבדיקות רפואיות ולא גויס, אבל דרש מאביו – שחשש לשלומו של בנו – שיפעיל את השפעתו כדי שיתקבל לצבא. בילי עוזב לקראת הגיוס שלו ומפנה את גבו אל אביו ומתכחש לספרים ולכסף שהם מביאים.
סצנת הפתיחה מוקרנת שוב. הפעם עם הסבר שבילי נעדר ונחשב למת. הוריו מוסרים את החדשות הרעות לאוליב. עם זאת בילי שרד את המלחמה וחוזר לבית בכפר ללא הודעה מוקדמת. בלו ובילי מתפייסים ובסצנת הסיום הם מהלכים יחד בתוך היער, כשרואים את בילי כילד וכאיש צעיר לסירוגין.

הפקה

פיתוח הסרט החל ב-2010, עם המפיקים סטיב כריסטיאן ונואלה קווין-ברטון, ובהמשך דניאל ג'ונס. סיימון ווהן כתב את התסריט.
באפריל 2016 לוהק דונל גליסון לככב בתפקיד א. א. מילן. ביוני 2016 אושר שבסרט יככבו גליסון ומרגו רובי, בתפקיד דפנה אשתו. בהמשך לוהקה קלי מקדונלד לגלם את דמותה של אוליב, האומנת של כריסטופר רובין.
צילומי הסרט החלו בספטמבר 2016.

יציאה לאקרנים

הקרנת הבכורה בממלכה המאוחדת הייתה ב-29 בספטמבר 2017. בארצות הברית הוקרן הסרט לראשונה ב-13 באוקטובר 2017.
NTFS-3G

NTFS-3G היא תוכנה חוצה-פלטפורמות ומבוססת קוד פתוח, המיישמת את מערכת הקבצים NTFS של מיקרוסופט, עם תמיכה בקריאה וכתיבה. NTFS-3G מצויה בשימוש בממשק מערכת הקבצים FUSE, כך שהיא יכולה לרוץ ללא שינויים מיוחדים על מגוון מערכות הפעלה. התוכנה מופצת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו, או תחת רישיון קנייני. חלק מהתוכנה הוא פיצול של ntfsprogs, והיא תחת פיתוח ותחזוקה פעילים של המפתחים שלו.
NTFS-3G הוצגה לראשונה ביולי 2006 על ידי סבולט סקסיטס, מפתח NTFS בכיר ללינוקס. גרסת 1.0 היא הגרסה הראשונה היציבה והיא הופצה בתאריך 2007-02-21. המפתחים של NTFS-3G הקימו חברה הנקראת Tuxera Inc להמשך פיתוח הקוד. NTFS-3G כיום היא הגרסה החופשית לפיתוח הקהילה ו-Tuxera NTFS היא הגרסה הקניינית.

תכונות

NTFS-3G תומכת בכל אפשרויות כתיבת הקבצים: קבצים בכל גודל ניתנים ליצירה, לעריכה, להעתקה, לשינוי שם, ולמחיקה, על מחיצת NTFS. קיימת תמיכה ב"דחיסה שקופה" אך אין תמיכה בהצפנה. ניתן לשנות הרשאות וכן רשימת בקרת גישה. עיגון מחיצות ה-NTFS מתבצע באמצעות ממשק FUSE. קישוריות קשיחות וסימבוליות נתמכות אף הם.
NTFS-3G תומכת בחלק מהתיעוד של NTFS, כך שאם כשל לא צפוי במחשב, משאיר את מערכת הקבצים במצב לא עקבי, התוכן ניתן לתיקון. נכון ל-2009 תוכן שיש לו קובץ תיעוד לא תקין, מתוקן ומעוגן למערכת כברירת מחדל, ואפשרות העיגון 'norecover' מאפשרת לבטל התנהגות זו.

ביצועים

השוואת התקנים מראה שביצועי מנהלי ההתקנים דרך FUSE בהשוואה למנהלי התקנים מובני ליבה אחרים, דורשים פעילות יחסית גבוהה מהמעבד. במערכות מוטמעות או ישנות עלולים להיות מוגבלים הביצועים בשל כך. הגרסה הנוכחית מראה על ניצול של 100% מהמעבד, בעת התעסקות עם קבצים גדולים. התמיכה בזיכרון מטמון אף היא דלה ביותר.
אמנדה הוקינג

קורות חיים

הוקינג נולדה באוסטין, מינסוטה. עד שנת 2010 עבדה במשרה מלאה כמטפלת באנשים בעלי מוגבלויות קשות וכתבה 17 רומנים בזמנה הפנוי. לאחר שפניותיה להוצאות לאור נידחו, החליטה לפרסם את ספרה בעצמה כספר אלקטרוני. באפריל 2010 פירסמה כך את ספרה הראשון ותוך חצי שנה הרוויחה שני מיליון דולר ממכירת כמיליון עותקים מתשעה ספרים שפורסמו בפורמט זה. בתחילת 2011 כבר מכרה בקצב של 9000 ספרים ביום.
בחודש מרץ 2011, חתמה על חוזה בשווי שני מיליון דולר עם הוצאה לאור שמעוניינת בהפצת ספריה כספרים מודפסים.
ספריה הם ספרי פנטזיה לנוער שעוסקים, בין היתר, בערפדים, זומבים וטרולים.
טרילוגיית ה"טריל" שלה תורגמה לעברית על ידי הוצאת סיאל והספרים הוצעו למכירה תחילה בפורמט אלקטרוני במנדלי לפני שהודפסו.
ג'ק גיבונס

קריירת משחק

גיבונס התחיל את קריירת המשחק בעמדת החלוץ בתור שחקן חובבני בליגות האזוריות של לונדון בקבוצות קינגסטוניאן, אוקסברידג' והיאס.
בשנת 1937 הצטרף לקבוצה המקצוענית טוטנהאם הוטספור (שהייתה בליגה השלישית באנגליה דאז), והבקיע במשחק הבכורה שלו נגד שפילד ונסדיי ב-16 בספטמבר 1937. את עונה זו סיים גיבונס עם 36 הופעות ו-18 שערים, מתוכם ארבעה משחקים רצופים בהם הבקיע שלושער.
מלחמת העולם השנייה שפרצה בשנת 1939 עצרה את הקריירה של גיבונס.
לאחר המלחמה חזר לכדורגל וחתם בקבוצת ברדפורד פארק אבניו מיורקשייר והצליח להעפיל עם קבוצתו לסיבוב השישי בגביע האנגלי של 1945/1946, תוך שהיא גוברת בדרך 8–2 על מנצ'סטר סיטי. את עונה זו סיים גיבונס עם 21 שערים ב-42 הופעות בברדפורד.
לאחר מכן חזר גיבונס לברנטפורד שירדה לליגה השנייה והיה למלך השערים של הקבוצה.
כמו כן שיחק בנבחרת החובבים של אנגליה בכדורגל ובנבחרת התאחדות הכדורגל האנגלית, ולזכותו הופעה יחידה בנבחרת אנגליה בזמן מלחמת העולם השנייה.
בפברואר 1949 פרש גיבונס ממשחק פעיל.

קריירת אימון

מיד לאחר פרישתו ב-1949 המשיך בברנטפורד כמאמן, לאחר שהחליף את הארי קרטיס (שהיה המאמן המצליח ביותר בהיסטוריית המועדון דאז). בסוף עונת 1951/1952 התפטר גיבונס מהקבוצה בעקבות קשיים כלכליים אליו נכנס המועדון, והוחלף על ידי עוזרו, ג'ימי ביין.
גיבונס מונה למאמן נבחרת ישראל ב-11 ביולי 1956, קדנציה שהחלה בתבוסה 2–6 לברית המועצות במוקדמות המשחקים האולימפיים של 1956. לאחר מכן בגביע אסיה לשנת 1956 הציגה הנבחרת תוצאות מרשימות כשהביסה את הונג קונג ודרום וייטנאם וסיימה את הטורניר במקום השני בבית האליפות אחרי קוריאה הדרומית.
לאחר סיום הקדנציה נשאר גיבונס בישראל ואימן את הפועל פתח תקווה. תחתיו סיימה הקבוצה כסגנית האלופה בעונת 1956/1957 וזכתה בגביע המדינה באותה העונה.
בסיום העונה עזב גיבונס, אך חזק לקדנציה שנייה והוביל את הקבוצה לשתי אליפויות בעונות 1958/1959, 1959/1960, מה שהיה לחלק מהרצף ההיסטורי - 5 אליפויות רצופות של המועדון - שיא שעד היום לא נשבר.
באוגוסט 1966 מונה למאמן נבחרת קניה שם נשאר עד אוקטובר 1967. לאחר מכן אימן קבוצות חובבים בדרום אפריקה ובלגיה.

חיים פרטיים

החל משנות ה-30 ובזמן מלחמת העולם השנייה שירת גיבונס בחיל האוויר המלכותי, ושוחרר ב-1946. בשנות ה-60 עבד בחברת קוקה קולה בקניה.
ב-4 ביולי 1984 נפטר גיבונס בביתו שביוהנסבורג.
בנט סמואלסון

קורות חיים

נולד בהאלמסטד שבדרום-מערב שוודיה. הוא למד באוניברסיטת סטוקהולם, שם קיבל תואר פרופסור בשנת 1967.
ב-1975 הוענק לסמואלסון ולסונה ברגסטרם פרס על שם לואיזה גרוס הורוביץ מטעם אוניברסיטת קולומביה. בשנת 1977 זכה בפרס לסקר יחד עם ברגסטרם וג'ון ר. ויין.
בשנת 1982 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, יחד עם ברגסטרם וג'ון ר. ויין (אשר איתם גם זכה בפרס לסקר, ועם ברגסטרם גם בפרס על שם לואיזה גרוס הורוביץ), על גילוייהם לגבי פרוסטגלנדינים.
ב-1990 נבחר כעמית החברה המלכותית.
פיגמיים

מאפיינים

מרבית המינים הם שיחים או עצים, לעיתים עם קוצים על קליפת הענף. העלים מנוגדים ולרוב מורכבים, ללא עלי-לוואי. הפרחים מואבקים על ידי חרקים, חד-מיניים. מרבית הפרחים בעלי ארבעה או חמישה עלי כותרת מופרדים, עם בין שמונה לעשרה אבקנים, צלקת יחידה ושחלות מרובות. הפרי יכול להיות בכל תצורה כמעט: ענבה, בית-גלעין, הלקט ועוד. בהתאם לתצורה משתנה מספר הגרעינים בפרי.
צמח בוכו הגדל בדרום אפריקה ידוע כצמח מרפא.
מין נוסף ידוע ויפה פרחים מן המשפחה, דיקטמנוס (dictamnus albus)
משמש בגינון. הצמח גדל בר באירופה, בטורקיה ובקווקז.

מקור השם העברי

אף על פי שהפיגמיים ידועים בזכות ההדרים, שמם בעברית נלקח מהמינים המקומיים לארץ ישראל השייכים למשפחה זו: הפיגם (Ruta) והפיגמית (Haplophyllum). דווקא ההדרים הם מין שיובא מאוחר יותר לארץ, למטרות חקלאיות. גם בלטינית קרויים הפיגמיים על שם הפיגם דווקא - Rutaceae נגזר מ-Ruta. ייתכן כי הדבר נגזר מהפופולריות של הפיגם המצוי (הקרוי גם רוטא או רודה) בתרבות העממית, שהחשיבה אותו כבעל סגולות להרחקת עין-הרע ושלל מחלות.
המודיע

תפוצה

על פי סקר TGI משנת 2016, שיעור חשיפה של העיתון עומד על 16.3% מהציבור החרדי בעיתוני אמצע השבוע ו-16.2% בסוף השבוע.
חבורת הבלשים והכלב

חבורת הבלשים והכלב היא סדרת ספרים שנכתבה על ידי איניד בלייטון. הסדרה עוסקת בחמישיית נערים בני 9–13, שהקימו חבורה לפענוח תעלומות בפטרסווד, אנגליה, בשנים בסמוך למלחמת העולם השנייה (הסדרה התפרסמה במקורה בשנות הארבעים והחמישים באנגליה ומאזכרת במספר ספרים את המלחמה האחרונה).
מכיוון שארבעה מהם לומדים בפנימיות, הם פועלים במהלך חופשות (בחופשות פסחא, קיץ וחגים לסירוגין). שוטר העיירה, תאופילוס גון, תמיד מנסה להפריע להם ולנסות לפתור את התעלומות בעצמו, אך ללא הצלחה.
חומרי טעם וריח

חומרי טעם וריח הם חומרים המוספים למזון במטרה לשנות או לשפר את טעמו או את ריחו של המזון או המשקה.

חומרי טעם וריח סינתטיים

קיימים תוספים רבים שמקורם סינתטי. תהליך הייצור שלהם מתחיל במחקר כימי שמטרתו לבודד רכיבים חיוניים של הטעם המובהק מתוך רכיבים טבעיים. בשלב הבא מנסים לדמות את הטעם בעזרת חומרים סינתטיים.
מצדדי השימוש בחומרי טעם וריח סינתטיים טוענים שלחומרים סינתטיים יש לרוב כושר עמידות והם פחות פגיעים לשינויי טמפרטורה ושינויים אחרים. הם קלים להשגה, זולים יותר ויציבים יותר בצבעם ובהרכבם. המתנגדים לשימוש בהם טוענים שהשפעתם על הגוף אינה טובה וחלק מהם מסוכנים לבריאות.
מודל האברד

מודל האברד הוא מודל מקורב המשמש לתיאור מעבר פאזה ממצב של מערכת מבודדת למצב של מערכת מוליכה. המודל נקרא על שם ג'ון האברד. המודל מתאר חלקיקים עם אינטראקציה בסריג, כאשר ההמילטוניאן של המערכת מכיל רק שני איברים: איבר קינטי המאפשר מנהור של חלקיקים בין מקומות שונים בסריג ואיבר פוטנציאל המכיל אינטראקציה מקומית (הנובעת בדרך כלל מאינטראקציה עם היונים בסריג). החלקיקים במודל יכולים להיות פרמיונים, כמו בעבודה המקורית של האברד, או בוזונים. במקרה הבוזוני נהוג לקרוא למודל "מודל בוזה-האברד" או "מודל האברד הבוזוני".
מודל האברד הוא קירוב טוב עבור חלקיקים בפוטנציאל מחזורי בטמפרטורות נמוכות מספיק, כך שכל החלקיקים נמצאים בפס בלוך הנמוך ביותר וניתן להתעלם מאינטראקציות ארוכות טווח בין החלקיקים. אם האינטראקציות בין החלקיקים בנקודות שונות בסריג נכללות במודל, נהוג לקרוא למודל "מודל האברד המורחב".
המודל הוצע לראשונה בשנת 1963 על מנת לתאר אלקטרונים בחומר מוצק, מאוחר יותר החלו להשתמש בו גם לתיאור של על מוליכות בטמפרטורות גבוהות. מודל בוזה-האברד שימש לתיאור התנהגותם של אטומים קרים הלכודים בסריג אופטי. 
עבור אלקטרונים במוצק, מודל האברד הוא שיפור של מודל הקשירה ההדוקה (tight binding model), המכיל רק איבר קינטי. עבור אינטראקציות חזקות, אנו מקבלים במודל זה תוצאות שונות איכותית מהתוצאות של מודל הקשירה ההדוקה, החוזות נכונה את קיומם של מבודדי מוט (Mott insulators), שאינם הופכים למוליכים בשל דחיה חזקה בין החלקיקים.

דוגמה: שרשרת חד ממדית של אטומי מימן

לאטום המימן יש רק אלקטרון אחד, היכול להמצא במצב עם ספין  או במצב עם ספין  . האורביטל s שבו נמצא האלקטרון יכול להכיל לכל היותר שני אלקטרונים בעלי ספינים הפוכים (בשל עקרון האיסור של פאולי). נניח שרשרת חד ממדית של אטומי מימן. בתיאורית הפסים נצפה שיווצר פס הולכה רציף שיהיה חצי מלא (כלומר: חצי מהמצבים הקוונטיים האפשריים יהיו מאוכלסים). לכן, נצפה שהשרשרת שלנו תהיה מוליכה על פי תאוריית הפסים הרגילה. אולם, אם נגדיל בהדרגה את המרחק בין האטומים בשרשרת בנקודה מסוימת השרשרת תהפוך למבודדת, בניגוד לתחזית מודל הפסים. כאשר נוסיף למבנה הפסים איבר פוטנציאל המייצג אינטראקציה, נקבל את מודל האברד, ומעבר פאזה ממוליך למבודד כפונקציה של המרחק בין האטומים בסריג המתאר נכונה את המערכת.
מירב הדר

ביוגרפיה

הדר נולדה וגדלה בקיבוץ שפיים. אחותה הצעירה, אילה הדר, אף היא אלופת ישראל בשחייה בעברה. היא למדה בבית הספר התיכון עין השרון. היא התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל גש"ם בהדרכת אביה אברהם "הגא" הדר ואחר כך בהדרכתו של גרשון שפע.

1978

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 1978 זכתה הדר במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:43.35 דקות, אחרי טובה אברמוב מהפועל חולון/בת ים (2:37.28 דקות) ומיכל כהן ממכבי תל אביב (2:40.68 דקות).

אלופה ושיאנית ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש אוגוסט 1979 זכתה הדר ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.36 דקות, לפני ליאור בירקאן (1:02.43 דקות) ומישל קובין (1:03.44 דקות), שתיהן מהפועל ימק"א ירושלים ובמשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:19.08 דקות, שיפור לשיא בן 7 שנים של שלומית ניר (1:19.90 דקות), לפני מירב כהן ממכבי קריית אונו (1:21.69 דקות) וענת פרקש (1:22.14 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:56.44 דקות, אחרי ענת פרקש (2:54.92 דקות) ומירב כהן (2:55.01 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:35.54 דקות, אחרי ליאור בירקאן (2:32.05 דקות) וטובה אברמוב מהפועל חולון/בת ים (2:33.97 דקות).

1980

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1980 זכתה הדר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:21.51 דקות, אחרי רבקה פרידלנד ממכבי קריית אונו (1:20.32 דקות) ולפני תמי מוניוז מהפועל מטה יהודה (1:22.13 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.39 דקות, אחרי עופרה מוניוז מהפועל מטה יהודה שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:00.91 דקות וליאור בירקאן (1:01.69 דקות).

1982

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש אוגוסט 1982 זכתה הדר במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 28.13 שניות, שיפור לשיא של עופרה מוניוז (28.18 שניות). שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ונישבר על ידי ענת ישראל (28.00 שניות).
מירזא אקא ח'אן כרמאני

תולדות חייו

מירזא אקא ח'אן היה בן לאחת המשפחות הנכבדות בכרמאן. הוא נולד במשיז, כפר קטן ליד כרמאן, ושם התחיל ללמוד. את המשך לימודיו עשה כבר בכרמאן, שם למד את כל המקצועות הראויים למעמדו: משפט אסלאמי, פילוסופיה, מדעי הקוראן, ספרות ובלשנות. המורה המפורסם ביותר שלו באותה תקופה היה מולא מוחמד ג'עפר כרמאני שיח' אל-עולמא, שנחשד מאוחר יותר בהשתייכות לדת הבאבית. בזכות לימודיו אצל מולא ג'עפר ואצל בנו שיח' אחמד רוחי, נחשף מירזא אקא ח'אן לאסכולה השיח'ית ונטה לכיוון הדת הבאבית. הוא היה מתומכי סובח-י אזל.
כשהיה כבן שלושים, אקא ח'אן ואחמד רוחי עזבו את כרמאן ועברו לאספהאן. בשנים 1884–1886 נדד בערים שונות והגיע עד איסטנבול, בין היתר כדי להתחמק מבקשת הסגרה שפורסמה נגדו. בשנת 1886 הוא ביקר בקפריסין, שם נפגש עם סובח-י אזל והתחתן עם בתו. לאחר מכן חזר להתגורר באיסטנבול לתקופה ארוכה.
ב-1890 התחיל התכתבות ענפה עם מירזא מלכום ח'אן, שניסה לעורר התחדשות מחשבתית ומדינית באיראן. מירזא אקא ח'אן הושפע מרעיונות אלו ועזר בהפצתם באיראן. הוא גם פעל יחד עם ג'מאל א-דין אל-אפגאני כדי לקדם רפורמות שונות. פעילויות אלה הטרידו את הממשל הפרסי אף שלא ישב בתחומי פרס. ב-1896 הוסגר מירזא אקא ח'אן יחד עם שניים משותפיו לרעיון לאיראן; הם הואשמו בבגידה ובניסיון לרצח והוצאו להורג ביולי של אותה שנה.
Rules (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי שאקירה ולסטר מנדז, והופק על ידי אותם השניים גם כן. השיר הוא שיר בסגנון הגל חדש, בשונה משאר שירי האלבום, המכילים בתוכם את סגנונות הפופ, הפופ רוק, הרוק הלטיני וכדומה.
מילותיו של השיר מתארות את שאקירה כאחת שמציבה חוקים לבן הזוג שלה, ובהם היא מטיפה לו על איך להתנהג, מה לעשות איתה כדי שהם יוכלו להיות ביחד וכדומה.

הופעה

עם השיר הופיעה שאקירה לראשונה בסיבוב ההופעות השלישי שלה "Tour of the Mongoose", ב-18 הופעות מתוך 72 בסך הכל, אשר חלקן התקיימו בפריז, אנטוורפן, פונטה דל אסטה, בואנוס איירס וכדומה.
בנוסף לכך, הופיעה שאקירה עם השיר בהופעה מיוחדת שנכללה באלבום ההופעה השני שלה, Live & off the Record.

אזכורים

בשל שמו המתאר את המחויבות של האנשים לשמור על החוקים, אוזכר השיר פעמים רבות בשנת 2018, כיוון שנחשדה שאקירה בהעלמת מס.
דקאמרון

דקאמרונֶה או דקאמרון (באיטלקית: Decamerone או‏ Decameron; מיוונית עתיקה: δἐκα דֶקַה, "עשר", ו-ἡμέρα הֶמֵרָה, "יממה") הוא קובץ ספרותי ידוע מהמאה ה-14 מאת המחבר האיטלקי ג'ובאני בוקאצ'ו. כתיבת היצירה הסתיימה בשנת 1353.
המסגרת לספר היא מגפת דבר ("המוות השחור") שפקדה את פירנצה, והניסה אל מחוץ לעיר עשרה צעירים, שלושה גברים ושבע נשים, בני המעמד הגבוה. הצעירים מתכנסים בווילה כפרית בסמוך לפייזולה, כפר ליד פירנצה, ומעבירים עשרה ימים בסיפור סיפורים. בכל יום מתמנה אחד מבני החבורה למנהיג, קובע נושא, והוא וכל אחד מהאחרים מספרים סיפור אחד הקשור לו. בסך הכול סופרו מאה סיפורים, המהווים, לצד סיפור המסגרת, את הדקאמרון. הם משתרעים על שלל תקופות וארצות, ובחלקם נשאבים ממעשיות עממיות שרווחו כבר זמן רב טרם כתיבת הספר.
בניגוד למה שניתן אולי היה לצפות מיצירה מימי הביניים, בסיפורים מושם דגש על החושני והארוטי, והלעג לכנסייה הוא בוטה ונטול כל הסוואה. חלק מהם עומד במבחן הזמן, וגם עתה ניתן ליהנות מיופיים ומחריפותם.

עיבודים לקולנוע

מספר סרטים נעשו על בסיס הספר, הידוע בהם הוא סרטו של פייר פאולו פאזוליני משנת 1971, שזכה בפרס דוב הכסף.

ההשפעה הספרותית של הספר

כותבים רבים הושפעו מיצירתו של בוקאצ'ו ואימצו חלק מן הטכניקות הנרטיביות אשר מופיעות בדקאמרון. בין הדוגמאות הבולטות לכך ניתן למצוא את אוסף הנובלות "הפטמרון" מאת המחברת הצרפתייה מרגריט מנווארה, וכן את יצירתו האחרונה של ג'פרי צ'וסר, סיפורי קנטרברי. שתי היצירות בנויות בצורה של סיפור מסגרת בו משובצות נובלות קצרות, המושמעות על ידי מגוון קולות מספרים. מלאכת השמעת הסיפורים המשובצים בשלוש היצירות משרתת אף היא את אותה מטרה בסיפור המסגרת, הנעמת זמנן של הדמויות - לאור זוועות המגפה השחורה בדקאמרון, בעקבות המבול העז בהפטמרון, או במהלך הדרך הארוכה לקברו של המרטיר הקדוש מקנטרברי בסיפורי קנטרברי. בהפטמרון, ההתבססות על מבנה הדקאמרון אף מוזכרת באופן מפורש בפרולוג, תוך שאיפה להשמיע כמאה סיפורים במהלך עשרה ימים - תבנית זהה ליצירתו של בוקאצ'ו.
דורנאך

היסטוריה

דורנאך מוזכרת לראשונה במקור משנת 1223 בשם Tornacho ולפחות מאז היא מיושבת על ידי כומר שהיה ידוע בשם יוהאנס דה טורנאצ'ו. במקור משנת 1307 היא מוזכרת בשם Dornach.
במקום התחולל ב-1499 קרב דורנאך שהיה אירוע הסיום של המלחמה השוואבית ולמעשה הבטיח את עצמאותה של הקונפדרציה השווייצרית הישנה מידי האימפריה הרומית הקדושה. הקרב מונצח באנדרטה משנת 1949.
כיום דורנאך מפורסמת בשל המרכז העולמי (Goetheanum) של התנועה האנתרופוסופית ששוכן בה ושנוסד על ידי רודולף שטיינר.

גאוגרפיה ודמוגרפיה

שטחה של דורנאך הוא 5.8 קמ"ר. מתוכם 17.3% משמשים לחקלאות, 46.3% הם שטחים מיוערים, 35.5% הם שטחים בנויים, 0.3% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.2% הם שטחים בלתי מעובדים.
העיר שוכנת במחוז דורנק. היא מורכבת משני כפרים שעד לרבע האחרון של המאה ה-19 היו נפרדים לחלוטים, דורנאכדורף (או אוברדורנאך) ודורנאכברוג.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית דורנאך 6,505 תושבים.
היסטוריה (כתב עת)

היסטוריה, כתב עת מדעי בנושא היסטוריה כללית בהוצאת החברה ההיסטורית הישראלית היוצא לאור מדי חצי שנה, החל משנת 1998 (ה'תשנ"ח). כתב העת מפרסם בעיקר את מאמריהם של חוקרים ישראלים העוסקים בתולדות העמים, החברות והתרבויות הזרות. כל גיליון של כתב העת מכיל שלושה עד חמישה מאמרים מרכזיים וכן מספר ביקורות ספרים. מאמרי כל גיליון נוטים לדון בצדדים שונים של נושא משותף.
אברהם פטוקה

ביוגרפיה

אברהם פטוקה נולד  בעיר סארני שבמזרח פולין בשנת 1922. בגיל 6 החל ללמוד בבית ספר עממי פולני עד גיל 12, ובשנת 1934 התחיל את לימודיו בבית הספר התיכון בעיר.
בשנת 1939 התחיל ללמוד טכנאות שניים, במקביל ללימודיו, ובמאי 1940 גויס לצבא האדום ונשלח לעיר חרקוב.
בשנת 1941, עת פרצה מלחמת העולם השנייה, נשלח לחזית באזור הוולגה, נלחם בנאצים ונפצע בקרב סטלינגרד. משפחתו הושמדה בשואה. לאחר המלחמה שימש כקצין הרווחה של אונרר"א במחנה מעבר בגרמניה ועזר לאלפי פליטים יהודים לעלות לישראל. 
ב-1948 עלה לישראל והיה בין מקימי משטרת חיפה. התחיל כשוטר סיור והמשיך כקצין. לאחר שחרורו מהמשטרה ניהל את אגף הפיקוח העירוני והחופים בעיריית חיפה.
פטוקה בוגר אוניברסיטת חיפה בקרימינולוגיה והיה סגן נשיא ארצי של איגוד גמלאי המשטרה ושירות בתי הסוהר. הקים את  מועדון גמלאי המשטרה והשב"ס בחיפה והמועדון ברכס הכרמל עבור גמלאי המשטרה והשב"ס של דלית אל-כרמל ועספיא הנקרא על שמו. התנדב והיה פעיל למען ניצולי השואה ועל כך הוענק לו פעמיים מגן הצדק החברתי.
באוגוסט 2013 קיבל אברהם פטוקה את עיטור יקיר חיפה.

חייו האישיים

פטוקה היה בעלה של מלכה פטוקה, בכירה במשרד הרישוי בחיפה ואב לבן, סגן-אלוף בחיל הים.
פטוקה נפטר ב-3 במרץ 2014 בבית העלמין שדה יהושע שבחיפה.
מזמור

מזמור (בלועזית: קַנטוּס; באנגלית: Chant, שמקורו בצרפתית עתיקה: chanter) הוא הפקה רתמית של מילים או צלילים, בדיבור או בשירה, אשר מבוססת במקרים רבים על גובהי צליל, אחד או שניים, הקרויים טונים דקלומיים/. מזמורים שונים נבדלים בהיקפם, ממלודיה פשוטה המכילה מערכת תווים מוגבלת עד למבנים מוזיקליים מורכבים ביותר, הכוללים לא פעם מספר רב של חזרה על פסוקיות-משנה מוזיקליות, בדומה לרספונסוריות והאופרטוריות הגדולות של המזמור הגרגוריאני. מזמור יכול להיחשב לדיבור, מוזיקה, או לצורה מועצמת ומסוגננת של נאום. בשלהי ימי הביניים התפתח סוג מסוים של מזמור דתי לכדי שיר (ויצר בכך את אחד משורשי המוזיקה המערבית המאוחרת) .

מזמור כנוהל רוחני

זמרור (של מנטרה, טקסט מקודש, שם של אל/רוח וכדומה) הוא נוהל רוחני מקובל בשימוש. בדומה לתפילה, מזמור עשוי להוות רכיב הנוהל אישי או קבוצתי. מסורות רוחניות שונות רואות במזמור דרך להתפתחות רוחנית.
דוגמאות לנהלים כאלה אפשר למצוא בתרבויות אפריקאיות ואינדיאניות, מזמור גרגוריאני, מזמורי הוודות, חזנות, קריאת הקוראן, מזמור בהאים, מזמורים בודהיסטיים שונים, מנטרות שונות ושירת מזמורי תהילים ותפילות, בייחוד בכנסיות הקתולית, האורתודוקסית, הלותרנית ואנגליקנית.
נוהלי מזמורים שונים ונבדלים זה מזה. המזמור הבודהיסטי הטיבט מתבטא בשירה גרונית, שבה כל אחד מהמזמרים מפיק גובהי צליל רבים. למושג של זמרור מנטרות נודעת חשיבות מיוחדת במסורות הינדו רבות ובדתות דהרמיות המקורבות אליהן. לדוגמה, תנועת הרא קרישנה מבוססת במיוחד של זמרור שמות האל בסנסקריט. השיגין (詩吟) היפני, או "מזמורי פיוט", משקף את עקרונות הזן בודהיזם ומושר מן ה-Dan tien (או הבטן התחתונה) – משכן הכוח במסורות המזרח.