google/wiki40b huggingface dataset:
קרב קרקר

תיאור קרב קרקר במונולית מכורח

הקרב מתואר בהרחבה במונולית מכורח, ומופיע בקצרה באובליסק השחור. להלן תרגום לעברית של תיאור הקרב כפי שמופיע במונולית מכורח.
"בשנת האפונים דין-אשור, בי"ד באייר, יצאתי מנינוה ועברתי את החידקל. התקרבתי אל ערי גימ שעל נהר בלח. הם פחדו מאימת אדנותי ומזוהר כלי נשקי העזים ובנשקם הרגו את גימ אדונם. נכנסתי אל הערים סחלל ותל-ש-תרח. הכנסתי את צלמי אלוהי להיכליו וערכתי סעודת חג בהיכליו. פתחתי את אוצרו וראיתי את חפציו היקרים. את חפציו ורכושו שללתי והובלתים לאשור עירי.
יצאתי מסחלל והתקרבתי אל כר-שלמנאסר. עברתי בפעם השנייה את הפרת בגאותו על גבי סירות עשויות נאדות עור. קיבלתי את מנחתם של מלכי עבר הפרת בעיר אנ-אשור-אתר-אצבת שבעבר הפרת על נהר סגר אשר אנשי ארץ חת קוראים לה פתור, מאת סנגר מכרכמיש, כנדשפ מכמח, ארמ בן גש, לל ממלד, חינ בן גבר, כלפרד מפתנ, וכלפרד מגרגם, כסף, זהב, בדיל, ארד, קערות ארד. יצאתי מן הפרת והתקרבתי אל חלב. הם (אנשי חלב) פחדו מקרב ואחזו ברגלי. קיבלתי כסף וזהב כמנחתם והעליתי קורבנות לאל אדד של חלב.
יצאתי מחלב והתקרבתי לעריו של ארחלנ החמתי. כבשתי את אדנ, פרג וארגנ, ער (י) מלכותו והוצאתי את שללו, רכושו וחפצי היכליו. שילחתי אש בהיכליו. יצאתי מארגנ והתקרבתי לקרקר. את קרקר עיר מלכותו הרסתי, עקרתי ושרפתי באש. 1,200 מרכבות, 1,200 פרשים, 20,000 רגלי של הדדעזר מארם דמשק; 700 מרכבות, 700 פרשים, 10,000 רגלי של ארחלנ החמתי; 2,000 מרכבות, 10,000 רגלי של אחאב הישראלי; 500 חיילים מגבל; 1,000 חיילים ממצרים; 10 מרכבות, 10,000 חיילים מערקת; 200 חיילים של מתנבעל הארודי; 200 חיילים מאסנת; 30 מרכבות, 000[ ] חיילים של אדנבעל מסינ; 1,000 גמלים של גנדב הערבי; 00[] חיילים של בעשא בן רחוב מהר אמנה, את 12 המלכים האלה הביא לעזרתו. הם עלו נגדי לקרב ומלחמה.
נלחמתי אתם בעוצמה הנעלה שהעניק לי אשור אדוני ובנשק החזק שהעניק לי נרגל ההולך לפני. הנחלתי להם מפלה מקרקר עד גלזא. 14,000 מלוחמיו הכיתי בחרב. כמו אדד המטרתי עליהם מבול. פיזרתי את גוויותיהם ומילאתי את פני השדה בחייליהם הרבים. <הכיתים> בחרב והגרתי את דמם בנחלים (?) של X X. המישור היה קטן מהכיל את (כל) גוויותיהם והשדה הרחב לא הספיק לקבורתם. הגעתי אל נהר ארנת על גבי גוויותיהם כמו (על) סוללה. בתוך הקרב ההוא, לקחתי מהם את מרכבותיהם, פרשיהם, וסוסיהם הרתומים לעול."
ברל ברודר

ברל ברודר (ביידיש: בערל בראָדער, שמו האמיתי: בער מרגליות; 1815?, פודקאמין - 1868, פלוישט או קרלסבד) היה אחד מהמשוררים העממיים והזמרים הנודדים (בדחן) הראשונים בשפת היידיש. שיריו נחשבים כמבשרי תיאטרון יידיש.

חייו

אביו של ברל היה יצרן רעפים והרוויח יפה, וכבר בשנותיו המוקדמות בלט בשנינותו. בילדותו למד בביתו לימודי קודש עד למותו של אביו, בהיותו בן 16. הוא לימד את עצמו נגינה בכינור. אחרי מות אביו עבד כיוצר מברשות לפרנסתו וכדי לעזור לאמו. אחרי כמה שנים נעשה קניין של בעל בית החרושת והיה נוסע הרבה בשליחות החברה לרוסיה. הקהל הראשון שברודר הופיע בפניו היו שותפיו לעבודה, אשר קראו לו ברל "דער ווערטלזאגער" – דהיינו אדם שיש לו תמיד חרוז או פתגם מן המוכן. לאחר נישואיו בגיל 25 החל לעסוק בכתיבה ושירה.
משנות העשרה המאוחרות עד תחילת שנות העשרים שלו הוא נדד בדרכים כשחקן נודד יחד עם עוד שני זמרים שהיו בתחילה בדחנים. אחד מהם היה חייט שהכין תלבושות ללהקה. סבורים שרבים משיריו אולתרו במקום. בעניין זה יש אנקדוטה עליו: אחד ממכריו ביקש ממנו שיר אותו ישיר באותו ערב שבו יופיו דמויות של אופה, מלמד או טיפוס אחר. הוא עלה לדירתו ואחרי כמה שעות היה השיר מוכן ובערב הוא שר אותו באכסניה למוזיקה אותה הלחין. ב- 1857 כאשר היה משבר כלכלי בברודי הוא הקים את להקת בראדער זינגער ועזב לרוסיה. לשירים אותם ביצע עם חבריו הוסיף גם העמדה תיאטרלית. אחרי זמן קצר הוא נעשה פופולרי ושיריו הושמעו בכל מקום. הוא החל להיות מוזמן לשמחות. מבחינה זאת הוא שימש בתפקיד הבדחן כמו בימים עברו.
הוא זכה לשבחים רבים בהופעה באכסניה ידועה בברודי שבה התקבצו המשכילים המקומיים. הם היו אלה שעודדו אותו להוציא את שיריו בדפוס. 
ספר השירה הראשון שלו פורסם ב- 1860 בפרסבורג, השני בלמברג והשלישי 1882 בוורשה. הוא כתב מוזיקה למספר גדול מאוד של שירים וקופלטים שלא פורסמו מעולם. הוא נהג להזמין את שותפיו ואת המתחרים לקרבות חריזה ובדרך כלל היה מנצח בהם.
ברודר הוא המפורסם בין הבראדער זינגער, זמרים בני המאה ה-19 שהושוו לטרובדורים או Minnesänger והיו ידועים הן כזמרים והן כשחקנים. בשיריו שולטים בעיקר מוטיבים חברתיים. ברל נותר חף לחלוטין מהמאבקים שהתחוללו סביבו בין המשכילים לשמרנים, שום דבר מזה לא חדר לתוך שיריו. זאת בניגוד לתלמידו וולוול זבארז'ר, שייצג את הרעיונות הקלאסיים של ההשכלה וכיוון את חיציו נגד הבורות והיהדות הרבנית והחסידית.
שיריו הועלו על הכתב רק לעיתים נדירות, כך שרובם נאבדו. אוסף קטן של שלושים משיריו שרדו, מתוכם 24 בצורת דיאלוג - בדרך כלל בין בעלי מלאכה כמו חייטים או סנדלרים. כינויו של ברל הוא המקור לשם "בראדער זינגער".
לאחר שעזב את ברודי, הוא לא התיישב בדרך קבע, וכן היה ידוע כשתיין כבד. את שנותיו האחרונות חי בעוני. זילברצווייג מצטט תיאורים סותרים על שנותיו האחרונות: בנו טוען שהוא נפטר ב-1868 בקרלסבד, בעוד שאדם אחר טען שהוא נפטר ב- 1888 בפלוישט, רומניה, עיירה קטנה ליד בוקרשט. בניגוד לברל ברודר היה וולוול זבארז'ר מתומכי ההשכלה וייצג את היעדים הקלאסיים של קידום עברית, מלחמה על החינוך, נגד בורות ובערות, במיוחד נגד מופתי הרבנים החסידיים.
הנסיך ויליאם, דוכס גלוסטר

חייו

עם לידתו היה ויליאם לשני בסדר הירושה לכתר האנגלי והסקוטי, לאחר אמו, הוא היה אמור לרשת אותה בשלב כלשהו בעתיד. מיד לאחר שנולד העניק לו דודו באמצעות נישואים (אך עדיין בעל קרבת דם) המלך ויליאם השלישי את תואר דוכס גלוסטר (אך לא יצר עבורו דוכסות בפועל), וביולי 1696 הפך אותו לאביר מסדר הבירית בווינדזור. בגיל תשע הוקם עבורו משק בית עצמאי.
לאורך כל חייו הוא סבל מבריאות רעועה. הוא סבל מפרכוסים זמן קצר לאחר שנולד, והוריו חששו כי הוא ימות. הוא התאושש מההתקף, ואן הורתה להעביר אותו לבית קאמפדן שליד קנזינגטון, בו האוויר נחשב נקי יותר. גם עם הגיעו לגיל שלוש הוא לא דיבר או הלך, וגם בשנים שלאחר מכן לא היה יכול לטפס במדרגות בלי עזרה. למרות חולשתו הפיזית הוא נחשב כבעל מחשבה צלולה, ונחשב לבוגר יחסית לגילו. ויליאם חלה יום אחד לאחר מסיבת יום הולדתו האחד-עשר. הרופאים חשדו כי מדובר באבעבועות שחורות, וביצעו את הטיפול המקובל באותה תקופה, שהיה בלתי יעיל ואף מסוכן. ויליאם מת ימים אחדים לאחר מכן. בנתיחה שלאחר המוות התברר כי הוא סבל מהידרוצפלוס, דבר שהסביר את חוסר יכולתו לשמור על שיווי משקל. הוא נקבר במנזר וסטמינסטר.
מותו של ויליאם זירז את החתימה על חוק ההסדר משנת 1701, שנועד להבטיח את המשך השלטון הפרוטסטנטי, ובכך הוביל באופן עקיף להעברתם של הכתר הבריטי והכתר האירי לבית הנובר ב-1714.
הרחוב הראשי בוויליאמסבורג שבווירג'יניה, שנוסדה ב-1699, קרוי על שמו של הנסיך. רחוב הדוכס מגלוסטר הוא שדרה רחבה המשתרעת מבניין הקפיטול, עוברת דרך ארמון המושל, ומסתיימת במכללת ויליאם ומרי.
ז'יל-ז'רו סאלייז'

ז'יל-ז'רו סאלייז' (בצרפתית: Jules-Géraud Saliège; ‏1870, מוריאק  כ-120 ק"מ מדרום-מערב לקלרמון-פראן - 1956, טולוז) היה כומר, קרדינל קתולי, ארכיבישוף, איש המחתרת הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת.

קורות חיים

סאלייז' למד לימודי דת בפריז והוסמך לכמורה בשנת 1895. הוא לימד בסמינרים דתיים במספר מקומות יישוב ונשא במספר תפקידים בהיררכיה הדתית הקתולית המקומית ביישובים אלה. במלחמת העולם הראשונה היה כומר צבאי. 
משנת 1925 היה סאלייז' הבישוף של העיר גפ  בדרום-מזרח צרפת. משנת 1928 היה קרדינל, ולאחר מכן הארכיבישוף של טולוז עד מותו.

פעילותו בתקופת השואה

סאלייז' היה דמות משמעותית בהתנגדות הצרפתית לנאצים. 
בקיץ 1942, עם תחילת גירוש יהודי צרפת על ידי הגרמנים והצרפתים, היו צופים יהודים במואסק  פעילים במחתרת, וחיפשו מקומות מסתור ליהודים. תנועת הצופים היהודיים בצרפת פעלה באופן מחתרתי בתקופת שואת יהודי צרפת וארגנה מחתרת ששמה היה "השישית" - la sixième. המחתרת ארגנה מסתור לילדים יהודים, בין היתר במנזרים. שם הוסתרו הילדים ואף בני נוער ומבוגרים יהודים במסווה של תלמידים, פרחי כמורה או אנשי צוות. 
אחיות המסדר הקתולי שחיו ליד לוון, ביישוב אברלה  שבבלגיה, עברו לצרפת בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, והתיישבו במחוז טארן וגארון בדרום-מערב צרפת. נזירות אלה ואחרות נענו לפנייתו של סאלייז' ולבקשתו להסתיר יהודים. במנזר באובילאר  נענתה אם המנזר, מארי פלאסיד (Marie Placide), לבקשתם של ז'יל-ז'רו סאלייז', הבישוף של טולוז, ושל פייר-מארי תאה, והסתירה 40 ילדים יהודים. השניים גינו בפומבי את מדיניותו האנטישמית של משטר וישי ואת רדיפות היהודים. רוב הילדים הללו הוברחו ממחנות ריכוז בצרפת, בהם גירס, סטפון  וריווזאלט לפני גירושם מצרפת למחנות ריכוז והשמדה במזרח, והיה צורך למצוא להם מסתור. שוטרים צרפתים ואנשי השלטון הנאצי ביצעו מדי פעם חיפושים אחר ילדים יהודים, אך הילדים היהודים שהוסתרו במנזרה של פלאסיד לא נתפסו ושרדו את השואה.

לאחר השואה

בשנת 1946 הועלה סאלייז' לדרגת קרדינל על ידי פיוס השנים עשר. 
סאלייז' הוכר על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם, כאות הוקרה על מאמציו להציל יהודים בתקופת שואת יהודי צרפת ועל עמדתו העקבית והפומבית נגד הנאצים, שהייתה כרוכה בסיכון עצמי.
שרה לאגר

ביוגרפיה

לאגר נולדה בשפיטל אן דר דראו שבקרינתיה באוסטריה, בתם של ארנסט ומוניקה. מגיל שמונה החלה להתאמן באתלטיקה לאחר שזוהתה כבעלת פוטנציאל בתחום על ידי מי שהפך למאמנה, האתלט האולימפי לשעבר, גאורג ורטנר. 
ב-2015, בהיותה בת 15 הייתה לצעירה ביותר שחצתה את רף 6,000 הנקודות בקרב שבע לנערות. באותה שנה זכתה במדליית כסף באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 18 שהתקיימה בקאלי שבקולומביה. ב-2016 זכתה במדליית כסף באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 18 שהתקיימה בטביליסי, ושבוע אחר כך זכתה במדליית זהב באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20. היא הייתה בכך לאוסטרית הראשונה שזוכה באליפות העולם באתלטיקה בכל קבוצות הגילאים השונות. באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 20 שהתקיימה ביולי 2017 באיטליה זכתה במדליית ארד בשיא גילאים אוסטרי. ביולי 2018 זכתה במדליית כסף באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בטמפרה בשיא אישי של 6225 נקודות.
מתמטיקה שימושית

הביטוי מתמטיקה שימושית או מתמטיקה יישומית מהווה מסגרת לענפי המתמטיקה, שלהם שימוש נרחב בתחומי מדע אחרים. משמעותו של הביטוי השתנתה במשך השנים, עם חדירתה של המתמטיקה לתחומי מדע רבים. לא קיימת הגדרה מדויקת אילו מענפי המתמטיקה נחשבים ל"מתמטיקה שימושית" ואלו ל"מתמטיקה טהורה".
כיוון שעד לאמצע המאה ה-19 לא הייתה קיימת הבחנה חדה בין מתמטיקאים לפיזיקאים, קיימים גם נושאים הקשורים לפיזיקה, הנלמדים באופן מסורתי בחוגים למתמטיקה שימושית. עם זאת, ההבחנה בין מתמטיקה טהורה למתמטיקה שימושית היא סמנטית, ואין לה משמעות מחוץ לאקדמיה.

ענפי המתמטיקה השימושית

במחצית הראשונה של המאה ה-20, שימש ביטוי זה לתיאורם של ענפי המתמטיקה המשמשים את תחומי הפיזיקה וההנדסה, ובפרט: חשבון אינפיניטסימלי, משוואות דיפרנציאליות, אנליזה נומרית ונושאים נוספים מתחום האנליזה המתמטית.  
כעת, יש הכוללים במסגרת זו גם ענפי מתמטיקה נוספים, כגון: תורת ההסתברות, תכנון ליניארי, אופטימיזציה, חקר ביצועים, מתמטיקה ביולוגית וביואינפורמטיקה, תורת המידע, תורת המשחקים, כלכלה מתמטית, קריפטוגרפיה ועוד.

יישומים

באופן היסטורי, מתמטיקה הייתה בעלת חשיבות בעיקר במדעי הטבע וההנדסה. לאחר מלחמת העולם השנייה, חלה התפתחות מתמטית בנושאים, שאינם קשורים למדעי הטבע. באופן זה, נוצרו תחומים חדשים, כגון: תורת המשחקים, שהתפתחה מתוך הכלכלה; רשתות עצביות, שהתפתחו ממדעי המוח; וביואינפורמטיקה, שהתפתחה מתוך הביולוגיה.
עם ההתקדמות הטכנולוגית, גם תחומים הנחשבים כחלק מהמתמטיקה הטהורה הפכו שימושיים – לתורת המספרים יש שימושים בקריפטוגרפיה ולגאומטריה יש יישומים בגרפיקה.
השימוש במתמטיקה הוביל לפיתוח מדעי המחשב (תורת החישוביות, תורת הסיבוכיות, אלגוריתמיקה ועוד) כתחום נפרד. ענפים אלו מסייעים למתמטיקה בחישובים מסובכים ומאפשרים מציאת פתרונות לבעיות, שבעבר לא היו ניתנות לחישוב.
 
כפי שנאמר, הקו המדויק התוחם את גבולות המתמטיקה השימושית אינו ברור. מוסדות אקדמיים מחייבים סטודנטים ללמוד קורסים במתמטיקה גם מחוץ לפקולטה למתמטיקה (למשל: במדעי המחשב, כלכלה, סוציולוגיה, רפואה ועוד).

בין מתמטיקה שימושית לשימושי המתמטיקה

ענפי המתמטיקה השימושית עוסקים בהגדרות מתמטיות לבעיות מעשיות, על מנת לנסח שפה, שתאפשר טיפול בבעיות הקשורות אליהן. המתמטיקה הטהורה עוסקת בנושאים תאורטיים, מתוך כוונה אקדמית. לעיתים, כמו במקרה של תורת המספרים, מתגלים שימושים מאוחרים לתורה המתמטית. כמו כן, מתמטיקאים מבחינים בין מחקר של מתמטיקה שימושית לשימוש בה – סוציולוג, שיפעיל מודל הסתברותי על אוכלוסייה משתמש במתמטיקה שימושית, בעוד שסטטיסטיקאי, המפתח שיטה לבחירה נכונה של מדגם חוקר אותה. מתמטיקאי, המנסח אלגוריתם יעיל לפתרון בעיה אלגוריתמית, נחשב חוקר, בעוד מתכנת, הכותב תוכנית מחשב המפעילה את האלגוריתם, נחשב משתמש.

מתמטיקה שימושית בישראל

סטודנטים ישראלים נדרשים ללמוד מתמטיקה שימושית ברמה בסיסית במסגרת לימוד תחומי דעת שבהם היא רלוונטית כמו מדעים מדויקים, מדעי החיים, כלכלה והנדסה. בנוסף, ברבים ממוסדות ההשכלה הגבוהה בישראל קיימת יחידה אקדמית ייעודית העוסקת במחקר והוראה של במתמטיקה שימושית, בנפרד מהעיסוק במתמטיקה טהורה מחד גיסא ומן המקצועות היישומיים מאידך גיסא; או תוכניות לימודים ייעודיות במתמטיקה שימושית. ביניהם ניתן למנות את אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בר-אילן, הטכניון, מכון ויצמן למדע (שם נבנה המחשב הישראלי הראשון), המכון הטכנולוגי חולון ומכללת אורט בראודה.
סופי מקשירה

ביוגרפיה

מקשירה נולדה ב-1985 בברדפורד שבמערב יורקשייר, למשפחה אירית. אמה היא מורה ואביה מורה לשעבר ויועץ פיננסי. כשהייתה קטנה עברה המשפחה לאקלסהיל שבמערב יורקשייר שם למדה ב"סיינט ג'וזף קולג'".
אחרי סיום התיכון למדה בבית הספר למשחק פוטסטפס (Footsteps). הפריצה שלה בתיאטרון הייתה בגיל 12 כשהופיעה בקומדיה "The Goodbye Girl". בהמשך שיחקה בסיור הופעות במחזמר "אנני". אחר כך השלימה את בחינות ה-GCSE ובחינות A-levels, ונרשמה לאוניברסיטת ברונל בלונדון, שם סיימה תואר בדרמה.

קריירה

קריירת המשחק של מקשירה התחילה ב-2007, אחרי סיום הלימודים באוניברסיטה. היא הופיעה באופרות הסבון "אמרדייל" ו"רופאים". ב-2008 שיחקה בסדרת הדרמה "ניצולים". ב-2009 הצטרפה לצוות השחקנים של דרמת בית הספר "דרך ווטרלו" של ה-BBC בתפקיד תלמידה בשם רוס מקיין. היא השתתפה בסדרה במשך כל העונה החמישית. אחרי שפרשה מ"דרך ווטרלו" לוהקה מקשירה לדרמה התקופתית של ג'וליאן פלוז ברשת ITV "אחוזת דאונטון", בתפקיד עוזרת המטבח דייזי. הסדרה זכתה להצלחה הן בביקורת והן בקרב קהל הצופים. מקשירה, לצדו של יו בונוויל, הודתה לקהל על זכיית התוכנית בפרס "הדרמה הפופולרית ביותר" בטקס פרסי הטלוויזיה הלאומית  של שנת 2012. מאז 2013 שיחקה מקשירה בתפקיד בריוני בסיטקום "החבר'ה מהלשכה" של ITV2. ב-2015 גילמה את האחות החורגת דריזלה טרמיין בסרט "סינדרלה". היא הפגינה את כישורי השירה שלה בתפקיד גוויין בסדרה הקומית מוזיקלית של ABC "גלוונט".
בתיאטרון הופיעה מקשירה בתפקיד סינדרלה במופע פנטומימה (pantomime) של סינדרלה הסיפור בווסט יורקשייר פלייהאוס החל מדצמבר 2009 עד ינואר 2010. ב-1998 כיכבה בתפקיד אנני לצדו של פול או'גריידי במחזמר "אנני" שהוצג בלונדון ואחר כך בסיבוב הופעות. ב-2011 הצטרפה לשחקני המחזה "ג'רוזלם" מאת ג'ז באטרוורת'  בתפקיד פי, שהוצג בתיאטרון אפולו בווסט אנד הלונדוני.
מיכאי אנטונסקו

מיכאי אנטונסקו (18 בנובמבר 1904 - 1 ביוני 1946), היה עורך דין, פרופסור למשפטים, סגן ראש ממשלה ושר החוץ של רומניה במלחמת העולם השנייה, נשפט והוצא להורג כפושע מלחמה.
לפני המלחמה התפרנס מעריכת דין. כאשר הועלו ב-1938 נגד יון אנטונסקו ורעייתו חשדות לביגמיה, ייצג אותם בהצלחה. עם מינויו של יון אנטונסקו (אין קשרי משפחה בין השניים) לראש ממשלה מונה לשר התעמולה ב-1940 לאחר מכן מונה לשר החוץ.
ב-1941 יון אנטונסקו התמקד במערכה הצבאית והשאיר למיכאי אנטונסקו שליטה מלאה על ענייניה הפנימיים של רומניה.
מיכאי אנטונסקו היה שותף לפשעי המלחמה אשר בוצעו ברומניה ובאזורים הכבושים על ידה. בעקבות הפיכת 23 באוגוסט 1944 נעצר ונשפט לאחר מלחמת העולם השנייה בבית הדין העממי בבוקרשט כפושע מלחמה והוצא להורג ביחד עם יון אנטונסקו ועוד שני גנרלים ב-1 ביוני 1946.
טוליה (להקה)

קריירה

הלהקה הוקמה בשנת 2017 בעיר שצ'צ'ין שבפולין. בלהקה לוקחות חלק ארבע בנות: יואנה סינקיוויץ', דומיניקה סיפקה, פטרישיה נואיקה וטוליה ביצ'אק ששמה נבחר לשמש כשם הלהקה כולה. הלהקה התפרסמה בפולין בעקבות קאבר שעשתה לשירם של דפש מוד, "Enjoy the Silence" ביוטיוב.
ב-2018 שחררה הלהקה את אלבומה הראשון הנושא את שמה "Tulia", האלבום כלל מספר שירים מקוריים ומספר קאברים של הלהקה לשירים של אמנים פולנים ובינלאומיים. האלבום זכה למעמד של פלטינום בפולין, כאשר מכר יותר מ-30,000 עותקים בפולין עצמה בלבד מאז שיצא.
ב-15 בפברואר 2019 פרסמה רשות השידור הפולנית את הלהקה כנציגתה לאירוויזיון 2019 שיתקיים בתל אביב שבישראל. את ההרשמה להתמודדות הלהקה על ייצוג פולין באירוויזיון ביצעה חברת התקליטים בה חתומה הלהקה (Universal Music Poland) ללא ידיעת הלהקה. חברות הלהקה התבטאו בעבר כנגד התחרות: "האירוויזיון משתמש באלמנט מסוים של יריבות בין עמים, ואנחנו לא אוהבות יריבויות כאלה. אולי האירוויזיון הוא לא אירוע שנרצה לראות, אך נשמח לקבל הזמנות לאירועים אחרים".
עיוורון הנהרות

תסמינים

החולים במחלה סובלים מעקצוץ מתמיד המעורר גירוד, איבוד פיגמנטציה של העור והתדרדרות של הראייה. רב התסמינים נגרמים על ידי המיקרופילריה, במיוחד אלו שמתו.

תפוצה

המחלה הייתה נפוצה בעיקר בקרבת נהרות במערב אפריקה. 
בשנת 1974 הושקה יוזמה בינלאומית למיגור המחלה על ידי ריסוס הנהרות כדי להרוג את הזבובים מפיצי המחלה. אולם המחלה שבה והתרבתה ככל הנראה על ידי זבובים שהגיעו ממרחקים. 
חברת מרק תרמה תרופות וקבוצה של תורמים גדולים השקיעו מאות מיליוני דולרים במיגור הזבובים שהפיצו את המחלה.

תרופות

עד שנת 1988 המחלה הייתה חשוכת מרפא. נעשו ניסיונות לטפל במחלה בסוראמין. בתחילת שנות ה-70 נעשו ניסיונות לפתח תרופה למחלה בישראל. במפעל ד"ר פישר פותחה תרופה בשם אונקוזן לטיפול במחלה. שני רופאי עיניים ישראליים פיתחו תרופה בשם הטראזאן.
ויליאם קמפבל פיתח את התרופה אברמצטין , שתוקפת את התולעים הטפיליות הגורמות למחלה. התרופה אינה מחסלת את התולעים הבוגרות, אך היא מונעת מהן להתרבות. 
כן נעשה שימוש בדוקסיציקלין התוקף את חיידקי הוולבכיה הטפילים בתולעים הגורמים למחלה.
נציבות קבילות שוטרים וסוהרים

נציבות קבילות שוטרים וסוהרים היא יחידה במשרד לביטחון הפנים שתפקידה לברר קבילות של שוטרים וסוהרים נגד מפקדיהם.
הנציבות הוקמה ב-1980 כשנתיים לאחר שהוועדה לבירור נושא הפשיעה בישראל (ועדת שימרון), המליצה לעשות זאת כחלק מהמלצותיה לשינויים מבניים במשטרת ישראל (״על מנת למנוע לחצים שדרגים נמוכים לא יוכלו לעמוד בהם״), וכן זמן קצר לאחר שפקודת המשטרה תוקנה ונאסר בה על התארגנות שוטרים. מבנה הנציבות ואופי פעולתה התבססו במידה רבה על נציבות קבילות החיילים שהוקמה שש שנים קודם לכן. מעמדה של הנציבות בעניין שוטרים עוגן בפקודת המשטרה, ומקביל תוקנה גם פקודת בתי הסוהר להסדרת מעמדה בעניין סוהרים. בשנת 2006 הועברו ההוראות בעניין מפקודת המשטרה לחוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות), התשס"ו-2006, תוך עריכת שינויים שונים במבנה הנציבות ודרכי פעולתה, בהתבסס על לקחים שהופקו בשנות פעילותה. בשנת 2008 בוצעו תיקונים דומים גם בפקודת בתי הסוהר.
בראש הנציבות עומד נציב הקבילות, שמתמנה בידי השר לביטחון הפנים, לאחר התייעצות עם שר המשפטים ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת. כשיר לכהן כנציב מי שכשיר להתמנות שופט מחוזי, הוא אינו שוטר או סוהר, הוא בעל ידע מקצועי, רקע או ניסיון בתחומים הקשורים למשטרה ולשירות בתי הסוהר, והוא לא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי לכהן בתפקיד. תקופת כהונתו חמש שנים, וניתן להאריכה בשנתיים נוספות. הנציב אינו כפוף למפכ"ל המשטרה או לנציב בתי הסוהר, וכדי להבטיח את עצמאותו, קובע החוק במפורש כי "אין על נציב הקבילות מרות בענייני מילוי תפקידו... זולת מרותו של הדין". נציב הקבילות הראשון היה ניצב (גימ.) זאב מרגלית, ואחריו כיהנו בתפקיד תנ"צ (גימ.) אורי שילה, ניצב (גימ.) אלברט מוספיה ותנ"צ רות גדות. מאז שנת 2005 מכהנת כנציב הקבילות ניצב (גימ.) חנה קלר.
ב-1 בפברואר 2018 נכנסה לתפקיד נציבת הקבילות גנ"מ (גימ.) עליזה יעקבי, לאחר שהחליפה את מ"מ חנה פסובסקי-קפלן.
בין השנים 2006 ל-2009 הוגשו בממוצע כ-750 קבילות מדי שנה, מהן כ-580 קבילות של שוטרים (כ-78%) והיתר של סוהרים. בשנים אלה כשליש מהקבילות נמצאו מוצדקות, לעומת שיעור של כ-70% המקובל אצל נציב קבילות החיילים. בשנת 2009 היו הנושאים העיקריים לקבילה שכר, יחסי מפקד-פקוד ותנאי שירות.
טלמן איסמאילוב

קורות חיים

טלמן איסמאילוב נולד בבאקו, אז בשליטת ברית המועצות, בשנת 1956. הוא הילד העשירי למשפחה בעלת 12 ילדים. יש לו קרובים מוסלמים הן מצד אביו והן מצד אמו וגם יהודים מיהדות ההרים.
בשנת 1989 רשם את תאגיד AST המהווה ראשי תיבות של שני בניו, אלקפר ושחרן, וכן את שמו הפרטי. לאחר שפתח בית מלון מפואר באנטליה, ולדימיר פוטין ביקר אותו בחריפות וטען כי הוא מאוכזב מכך שבעוד רוסיה חווה משבר אשראי, טלמן השקיע כה רבות מכספו מחוץ למדינה ומתהדר בעושרו.
ב-6 ביוני 2013 רכש את קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים. ב-6 בספטמבר של אותה השנה מכר את הקבוצה לאלי טביב.
איסמאילוב ידוע באורח חייו הראוותני, הוא שילם מיליוני דולרים בעבור הופעות פרטיות של זמרים מפורסמים כגון ג'ניפר לופז, מריה קארי, טום ג'ונס ואחרים. הוא שילם סכום של 1.4 מיליון דולרים לג'ניפר לופז כדי שתשיר בעבורו למשך 10 דקות בלבד. השיר, בה הזמרת מאחלת לו מזל טוב לרגל הולדתו, זמין לצפייה באתר יוטיוב. איסמאילוב אף הזמין לאירועיו השונים שחקנים מפורסמים דוגמת שרון סטון, ריצ'רד גיר, מוניקה בלוצ'י, פריס הילטון ועוד רבים.
ויניפג הדובה

ויניפג או בקיצור ויני (Winnipeg או Winnie) היה שמה של דובה שחורה אמריקנית אשר הוחזקה בגן החיות של לונדון החל משנת 1915 ועד מותה בשנת 1934. הדובה זכתה לפופולריות רבה והיוותה השראה לספרו של א. א. מילן - "פו הדב" (שבמקור נקרא: "ויני הפו").

קורות חיים

ויניפג נרכשה בהיותה גורה בעלות של 20 דולרים מהצייד אשר ירה באימה, בפונדק בווייט ריוור (White River) שבפרובינציית אונטריו על ידי סגן הארי קולבורן. קולבורן שרת באותה עת בגדוד הפרשים פורט גארי (The Fort Garry Horse regiment) הקנדי, שהיה בדרכו לחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.
קולבורן קרא לדובה "ויניפג" או בקיצור "ויני" על שם עיר מגוריו - ויניפג בירת פרובינציית מניטובה שבקנדה.
הדובה הפכה לקמע הפלוגתי והוברחה לממלכה המאוחדת עם יתר הציוד של הגדוד.
כאשר הגדוד יצא להילחם על אדמת צרפת, השאיר קולבורן את הדובה בגן החיות של לונדון. כוונתו של קולבורן הייתה שבתום המלחמה תילקח הדובה לגן החיות בפארק אסיניבויין, ויניפג, אולם לאחר שהמלחמה הסתיימה החליט להשאירה בגן החיות של לונדון בו זכתה לפופולריות רבה בקרב הילדים בשל עדינותה.
בין הילדים שאהבו לשחק עימה היה כריסטופר רובין מילן, בנו של א. א. מילן. כריסטופר רובין קרא על שמה לדוב הצעצוע שלו "ויני" - ולימים כתב מילן על דוב זה את ספרו "ויני הפו" (Winnie-the-Pooh - שתורגם לעברית כ"פו הדב").
בשנת 2004 הופק סרט על קורות חייה של הדובה בשם "דובה ושמה ויני" (A Bear Named Winnie) בכיכובו של מייקל פאסבנדר בתפקיד קולבורן.
לזכרה הוצב פסל שלה בפארק אסיניבויין, ויניפג.
הר שנאן

קבר קדום המצוי במקום

על ההר נמצא מבנה קבר קדום. לפי מסורת יהודית, שמקורה בימי הביניים, קבורים במקום האמוראים רב פפא ובניו ורב אשי. מסורת נוספת מזהה את המקום עם מעמד ברית בין הבתרים. הקבר נמצא ליד היישוב מנרה סמוך לגבול לבנון. המקורות למסורת על קבר רב אשי היא בספר "ייחוס אבות" בשנת ה'רצ"ז (1537) ובספר "יחוס צדיקים". על פי מסורת מוסלמית מיוחס הקבר לשייח' עבאד, וזה גם שמו הערבי של ההר (الشيخ عباد).
בשל כך, היווה הקבר אחת מנקודות המחלוקת האחרונות בין ישראל ללבנון, לאחר נסיגת ישראל מלבנון ב-2000. שליח האו"ם, טריה לארסן הציע לחלק את הקבר בין ישראל ללבנון בצורה שתאפשר גישה לשני העמים וכך בוצע.
עד נסיגת ישראל מדרום לבנון היה הקבר כולו בשליטת ישראל והתאפשרה גישה חופשית של יהודים למקום. לאחר הנסיגה חולק השטח בין ישראל ללבנון. זמן קצר לאחר מכן התמקם החיזבאלה ליד הגדר וצה"ל מנע הגעת יהודים לקבר מחשש לחייהם, עד מלחמת לבנון השנייה, אז הורחק החזבאללה מהאזור.
כיום, באמצע הקבר יש גדרות תיל החוצצים בין צידו הישראלי לצידו הלבנוני. מצידו הישראלי של הקבר הוקם מוצב של צה"ל, האזור כולו מוגדר "שטח צבאי" והכניסה אליו מתאפשרת בתאום ביטחוני. ארגון "יסוד עולם" מארגן עליות המוניות לקבר בחנוכה. במספר מקרים בהם נכנסו קבוצות מתפללים ללא אישור, הצבא הגיש נגדם תלונות במשטרה
. בצידו הלבנוני שולט כח יוניפי"ל של האו"ם המוצב שם במטרה לשמור על השלום באזור.
עמיחי יודנפרוינד

ביוגרפיה

יודנפרוינד גדל במושב שדה יעקב. הוא התגייס לחיל השריון ושירת כלוחם ומפקד טנק בפלוגה ו' של גדוד 77 מחטיבה 7. לאחר שהתבלט כמפקד טנק מצטיין הוא נשלח לקורס קציני שריון וחזר אל הפלוגה כמפקד מחלקה. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של הגדוד ופיקד על פלוגה ב', פלוגת הצמ"פ של גדוד 82. בשנים 1997–1998 חזר לפלוגה ו' כמפקדה. לאחר מכן המשיך בגדוד 77, היה סגן מפקד הגדוד בתקופת מלחמת לבנון השנייה, ובשנים 2008–2010 פיקד עליו. בשנת 2010 מונה לסגן מפקד חטיבה 7. בהמשך שימש רע"ן במרכז לאימונים טקטיים (מא"ט) במל"י. לאחר שהועלה לדרגת אל"ם, מונה למפקד חטיבת מרכבות הפלדה וכיהן בתפקידו בשנים 2013–2015. בספטמבר 2015 מונה לסגן מפקד אוגדת הגליל, ושימש בתפקיד עד שנת 2017.
יודנפרוינד נשוי למרב ומתגורר בשדה יעקב.
Only Human

רקע

בתחילת חודש יולי 2013, העלתה קול תמונה שהיא מקליטה באולפן לעמוד האינסטגרם שלה עם כיתוב: "בחזרה להאהבה האמיתית הראשונה שלי". בתחילת ספטמבר 2013, דווח כי קול עשויה לשתף פעולה עם חברת הלהקה ניקולה רוברטס אשר הופיע איתה בעבר ב-Girls Aloud. 
בנוסף לכך, שריל עבדה עם הזמרת סיה על מספר רצועות מתוך האלבום תוך שסיפרה כי: "כששמעתי את היצירות שלה לראשונה, הן היו מלאות באישיות ובתוכן, האמנית הזו היא פשוט גאון, אני שמחה שיש לי את ההזדמנות לעבוד איתה".