מפת פירי ראיס

מפת פירי רֶאִיס היא מפת עולם טרום-מודרנית מסוג פורטולאנו שהופקה בשנת 1513 בידי האדמירל והקרטוגרף העות'מאני אהמד מוהידין פירי, שנודע בשם פירי ראיס ("הקברניט פירי"). המפה הוצגה לסולטן העות'מאני סלים הראשון ב-1517.
חשיבותה ההיסטורית של המפה היא בכך שניתן לעמוד דרכה על מידת הידע שהגיע לאירופה באותן שנים על העולם החדש, ובטענה העולה ממנה לפיה נעשה שימוש בהכנתה במפותיו של כריסטופר קולומבוס, אשר לא שרדו. לפי הערותיו של פירי ראיס המופיעות בשולי המפה, הוא הסתמך על כ-20 מפות קודמות שאותן איחד למפה אחת, מתוכן שמונה ערביות, ארבע הודיות שתורגמו לפורטוגזית, מפותיו של קולומבוס ועוד.
המפה משורטטת על קלף מעור צבי. רק חלק מהמפה שרד, ובו נמצאים האוקיינוס האטלנטי וגבולותיו: חופיהן המערביים של אירופה וצפון אפריקה, וחופי ברזיל, בדיוק סביר. כמו כן מתוארים בו האיים האזוריים והאיים הקנריים, וכן אי  בשם אנטיליה שהוא כנראה נובה סקוטיה. מידות המפה השלמה היו כ-90×63 ס"מ לפי הערכות שונות.

היסטוריה

המפה הופקה בשנת 1513 בידי האדמירל והקרטוגרף העות'מאני פירי ראיס לצורכי מודיעין צבאי, והוצגה לסולטן העות'מאני סלים הראשון ב-1517. היא הייתה בשימוש במשך שנים עד כניסתן של מפות אחרות ואמצעים חדשים לניווט ימי.
המפה, שהייתה בשימוש במאה ה-16, התגלתה מחדש ב-9 באוקטובר 1929, כאשר ביקש משרד החינוך הטורקי מהתאולוג הגרמני גוסטב אדולף דייסמן (1866–1937)  לקטלג את הפריטים הלא-אסלאמיים בארמון טופקאפי באיסטנבול, שהיה שנים רבות מעונם של הסולטנים העות'מאנים. בין הפריטים שלא יוחסה להם חשיבות הייתה המפה, שזוהתה בעזרת המזרחן פאול קאלה כמפת פירי ראיס. הגילוי גרם לסנסציה בינלאומית, ונקשר למאמציהם של גאוגרפים במשך מאות שנים לגלות את "המפה האבודה של קולומבוס". חיפוש מחודש אחר המפה המקורית שנטען כי ממנה הועתקה מפת פירי ראיס לא הביא לתוצאות.
המפה נחשבת לחפץ לאומי בטורקיה והיא מונצחת בשטרות טורקיים שונים. מאז גילויה היא נשמרת בספרייה של ארמון טופקאפי, אך אינה מוצגת לציבור. מפת פירי ראיס צוינה בשרבוט ‏גוגל במלאת 500 שנים ליצירתה.‎

תוכן המפה

המפה היא תרשים המכסה את קווי האורך בתחום הכולל את האוקיינוס האטלנטי ואת היבשות שמשני צדיו. קו החוף של מערב אפריקה ושל חצי האי האיברי משורטטים בצורה די מדויקת. החלק הצפוני של חופי דרום אמריקה משורטט אף הוא בדיוק סביר, וממוקם בצורה נכונה ביחס לאפריקה. חלק גדול מהאיים הקריביים ממופים גם הם די במדויק. אך בצפון אמריקה מצויר קו חוף שאינו דומה למציאות.
למפה מצורפות הערות שוליים רבות בטורקית, וכן תיאורים בגוף המפה. מהם רבים דמיוניים. בדרום מתוארים "שוורים עם שש קרניים".
טענה מפורסמת היא שמפת פירי ראיס מתארת את אנטארקטיקה בצורה מדויקת, והיא נקשרה בתאוריות סביב ידע לא אנושי או לא טבעי, והופצה בין השאר על ידי ארלינגטון ה. מלרי, ארכאולוג חובב, וכן על ידי אריך פון דניקן. ביטוי לתאוריות אלו בא בספרו של צ'ארלס הפגוד  "מפות מלכי הים העתיק" (1966), ובו הוא מעלה תאוריות על ציוויליזציה מפותחת עתיקה.
לטענות אלו תפוצה רבה, אך הן אינן מבוססות ואין מחקרים שתומכים בהן. לפי גרגורי מקינטוש, היסטוריון של הקרטוגרפיה, בספרו "המפה של פירי ראיס", ישנה שגיאה מהותית בתיאור המיוחס לאנטארקטיקה: היא מצויה מאות קילומטרים מצפון למיקומה הנכון, וכן חסר לחלוטין מעבר דרייק. גם הדיווח במפה כי מדובר באזור חם אינו תואם את המציאות. לדעת מקינטוש מדובר בעיבוד של החוף הארגנטיני, ואולי יש קשר ליבשת הדמיונית טרה אוסטרליס שהיוונים שיערו את קיומה משום שהניחו שיש משקל נגד על הארץ כדי לאזן את משקלם של היבשות המוכרות להם. בטענות אלו תומך גם סטיבן  דאץ' מאוניברסיטת ויסקונסין-גרין ביי.
ב-1528 הפיק פירי ראיס מפת עולם נוספת, שממנה נותרה רק הפינה ‏‏הצפונית-מערבית על מסגרתה. המפה מראה את ‏‏גרינלנד ואת אמריקה הצפונית מלברדור וניופאונדלנד בצפון ועד ‏‏פלורידה, קובה, ‏‏היספניולה, ג'מייקה וחלקים ממרכז אמריקה – ‏‏הונדורס וחצי האי ‏יוקטן – בדרום. המפה, הנשענת על מקורות ‏ספרדיים ופורטוגזיים, מייצגת ‏ידע שנצבר בעשורים השני והשלישי של המאה ה-16. גם מפה זו מצויה במוזיאון של ‏ארמון טופקאפי באיסטנבול.‏‏‏