google/wiki40b huggingface dataset:
ברני פינק

ברני פינק (נולד בדרום אפריקה בשנת 1942) הוא אמן ישראלי העוסק בפיסול בחומרים שונים, תבליטי קיר ופיסול סביבתי.

ביוגרפיה

ברני פינק נולד בשנת 1942 ביוהנסבורג, דרום אפריקה, לאם תופרת ולאבא קצב. במסגרת תנועת "דרור", שאליה הצטרף בגיל צעיר, הוא שהה כשנתיים במחנה הכשרה מחוץ ליוהנסבורג, שם נחשף לאוכלוסייה השחורה והענייה שהתגוררה במקום. בעקבות חשיפה זו צייר רישומים שתיארו את אורחות חייהם של השחורים, אך מכיוון שלא ראה בהם חשיבות, רישומים אלו אבדו.
בשנת 1962 עלה פינק לארץ ישראל כחלק מגרעין "אלון", ונשלח לקיבוץ יזרעאל, אשר נמצא בעמק יזרעאל. פינק לא גויס, מכיוון שהוחלט שהגרעין שלו יישאר בקיבוץ כדי להגן עליו בשעת צרה. בקיבוץ ברני פינק עבד בגידולי שדה ומאוחר יותר ניהל את ענף הכותנה בקיבוצו.
מאז עלייתו, ברני פינק מתגורר, יוצר ומלמד בקיבוץ יזרעאל. החל משנות ה-70, השתתף פינק במספר תערוכות קבוצתיות ותערוכות יחיד בארץ ובחו"ל וכן גם בסימפוזיונים של פיסול בישראל, קנדה, איטליה, סין וטורקיה. בשנים 1989-1988 שהה בפייטרה-סנטה שבקארארה, איטליה, ועבר השתלמות אצל הפסלים המקומיים.
ברני פינק נשוי לדורית פינק, אשת חינוך בעמק, ולהם שלושה בנים: עודד, ערן ועומרי. הבן עומרי שותף לפרויקטים של אביו, ופועל גם כפסל בזכות עצמו.
סולאראדג'

היסטוריה

סולאראדג' הוקמה בשנת 2006 על ידי חמישה יוצאי יחידת הטכנולוגיה של חיל המודיעין: גיא סלע, ששימש כמנכ"ל ויו"ר; ליאור הנדלסמן, סמנכ"ל שיווק ואסטרטגיית מוצר; יואב גאלין, סמנכ"ל פיתוח; מאיר אדסט, סמנכ"ל לטכנולוגיות ליבה; ועמיר פישלוב, סמנכ"ל ארכיטקטורת תוכנה. וקיבלה מימון ראשוני של 10 מיליון דולר ממספר קרנות הון סיכון.
בשנת 2008 השלימה סבב גיוס הון שני בהיקף של 23 מיליון דולר. קרן ההון סיכון ורטקס הובילה את הגיוס לצד המשקיעים הראשונים של החברה, הקרנות ג'נסיס, וולדן ואופוס קפיטל.
הפיתוח הטכנולוגי של החברה מאפשר לנהל בצורה יעילה את ההליך להפקת חשמל מהשמש של תאים פוטו-וולטאים. התאים עשויים ממוליכים למחצה, לרוב צורן, ומשחררים אלקטרונים היוצרים זרם חשמלי כאשר אור השמש פוגע בהם, בזרם ישיר, אותו יש להמיר לזרם חילופין במתח של 220 וולט (כמו באירופה ובישראל) או 110 וולט (לדוגמה בארצות הברית) זאת כדי שמכשירי חשמל יוכלו לפעול באמצעות זרם זה. הטכנולוגיה של סולאראדג', הכוללת שבבים ותוכנה, מסייעת לבצע את הליך ההמרה באופן יעיל.
סולאראדג' הונפקה לראשונה בנאסד"ק באפריל 2015 לפי שווי של 620 מיליון דולר בשנת 2017, הגיעו הכנסות השנתיות של  החברה לכ-490 מיליון דולר ושווי השוק שלה הגיע לשיא של 2.4 מיליארד דולר.
באוגוסט 2019, עם ההידרדרות במצבו הרפואי של גיא סלע, הודיעה החברה על מינוי נדב צפריר, מפקד יחידה 8200 לשעבר, כחבר דירקטוריון ויו"ר משותף, ושל צבי לנדאו כמנכ"ל בפועל.
סמוויז גמג'י

לפני שר הטבעות

סאם הוא הבן של האמפאסט גמג'י, גנן במעון באג. לאחר שאביו פרש לגמלאות, הוא המשיך בדרכו והפך לגנן במעון באג. בילבו באגינס לימד אותו לקרוא ולכתוב וסיפר לו סיפורי הרפתקאות.

שר הטבעות

כ"עונש" על כך שהקשיב לשיחה של גנדאלף עם פרודו בגינס בעניין הסכנות של הטבעת האחת, גמג'י היה הראשון שנבחר ללכת עם פרודו לריבינדל בתחילת עלילת שר הטבעות. לאחר שהגיעו לריבנדל, התנדב פרודו מרצונו החופשי לקחת את הטבעת להר הגזרה ולהשמידה שם. סאם, אף על פי ששוחרר ממחויבותו לגנדאלף, התנדב אף הוא מרצונו ללוות את פרודו במסעו הקשה. 
במהלך המסע להר האבדון הציל סאם את חייו של פרודו מספר פעמים. לאחר ששילוב תקפה את פרודו, ונדמה היה שהרגה אותו, סאם לקח את הטבעת מפרודו כדי להשלים את המשימה. מכיוון שנשא אותה למשך זמן מה, הוא נחשב לאחד מנושאי הטבעת. הטבעת ניסתה לפתות אותו להשתמש בה כשהיא הראתה לו מראה של מורדור בתור גינה ירוקה, אך הוא עמד בפיתוי. לאחר מכן סאם גילה שפרודו עדיין חי במגדל האורקים קירית אונגול, והוציא אותו משם.
לאחר מלחמת הטבעת, סאם התחתן עם רוז קוטון בפלך. היו להם 13 ילדים: אלאנור היפה, פרודו, רוז, מרי, פיפין, גולדילוקס, האמפאסט, דייזי, פרימרוז, בילבו, רובי, רובין וטולמן. לאחר שוילי וייטפוט פרש מתפקיד ראש הפלך בשנת 7 לעידן הרביעי, סאם נבחר לתפקיד לשבע תקופות רצופות של 7 שנים כל אחת.
אחרי שאשתו מתה בשנת 62 לעידן הרביעי, סאם השאיר את הספר האדום עם אלאנור, ועזב את הארץ התיכונה להצטרף לפרודו בואלינור.

מקור השם

מקורו של השם גמג'י הוא מהמילה גמג'י ששימשה באזורים הכפריים באנגליה ככינוי לצמר גפן. טולקין למד את המילה כאשר התגורר בכפר סיירהול שבאנגליה יחד עם אחיו ואמו.

אזכור במדיות אחרות

את דמותו של סאם בסרט האנימציה "שר הטבעות" בבימויו של ראלף באקשי, מדבב השחקן מייקל גרהם קוקס. בטרילוגיית שר הטבעות של פיטר ג'קסון מגלם אותו השחקן שון אוסטין.
סקרלט פימפרנל

עלילה

סקרלט פימפרנל הוא כינויו של אזרח אנגלי בזמן שלטון הטרור בצרפת שאחרי המהפכה, אשר יחד עם חבורת ג'נטלמנים אחרים, מציל אצילים לפני שהם מוצאים להורג בידי הממשלה הכוחנית. הגיבור נודע בסמלו – הפרח הפשוט מרגנית השדה. הוא מצליח בתוכניתו בעזרת שימוש מחוכם בתחפושות ובחשאיות המוחלטת של פעילות הקבוצה. זהותו של הגיבור אינה ידועה לציבור, למעט חבריו לקבוצה. מרגריט בלקני, אשתו הצרפתייה של ידוען אנגלי, סר פרסי בלקני, מתבקשת על ידי שליח צרפתי לעזור לזהות ולאתר את סקרלט פימפרנל. אם תסרב, חיי אחיה יהיו בסכנה. מרגריט מסייעת לשליח ומגלה לבסוף כי סקרלט פימפרנל הוא אדם היקר לליבה. היא מפליגה לצרפת כדי לעצור את השליח עם המידע.
בספר ישנם אזכורים אנטישמיים רבים, המתבטאים בהצגת היהודים כקבצנים ומלוכלכים. לקראת סוף הספר סקרלט פימפרנל אף מתחזה לסטריאוטיפ של יהודי חמדן.

המחזה

המחזה המקורי של אורצ'י, "סקרלט פימפרנל", הופק ועובד לבמה בידי ג'וליה נילסן ופרד טרי. הוא עלה לראשונה על הבמה ב-15.10.1903 בתיאטרון המלכותי של נוטינגהאם, אך לא זכה להצלחה מרובה. פרד טרי שכתב את המערכה האחרונה והעביר את המחזה לווסט אנד בלונדון, שם הוא עלה לבמת התיאטרון החדש ב-5.1.1905. המחזה קבל ביקורות נלהבות מצד הקהל, אך המבקרים טענו כי הוא מיושן. למרות הבקורות השליליות, המחזה התפרסם ונעשה פופולרי. המחזה הוצג יותר מ-4000 פעמים על במות אנגליה ונחשב לאחד המחזות הפופולריים ביותר בממלכה.
הרומן סקרלט פימפרנל ראה אור שנתיים לאחר העלאת המחזה לראשונה, והיה הצלחה מיידית באנגליה ומחוצה לה. ההצלחה הזאת עודדה את אורצי לכתוב מספר ספרי המשך לסקרלט פימפרנל במהלך 35 השנים הבאות. לספר נעשו גם מספר עיבודים לקולנוע, לטלוויזיה וכמחזמר.
ב-1934 הופק הסרט "סקרלט פימפרנל" עם לסלי הווארד בתפקיד הראשי. הווארד גם ביים ושיחק בסרט פימפרנל סמית שהופק ב-1941 בהשראת סקרלט פימפרנל אך בתקופת ערב מלחמת העולם השנייה.
אבוגידה

אַבּוּגִידָה היא קטגוריה של מערכות כתב שבהן כל סימן בנוי מאות עיצורית וסימון לציון תנועה, אשר כיחידה אחת מייצגים הברה אחת. בניגוד לכתב הברות, באבוגידה ישנו קשר גרפי בין סימנים בעלי צליל דומה, והעיצורים משתנים בתצורה דומה בהתאם לתנועה שאותה הכותב רוצה לבטא. כמו כן, בניגוד לאבג'ד אין סימון דיאקרטי, התנועה היא חלק בלתי נפרד מהאות.
דוגמה לכתב אבוגידה היא הכתב של שפת האינוקטיטוט, שבה צורת האות מסמלת את העיצור, וכיוונה מסמן את התנועה. בכתב זה ניתן לראות כי ההברה מִי נכתבת כך: ᒥ, בעוד ההברה מוּ נכתבת כך: ᒧ.
מערכות כתב בקטגוריה זו נמצאות במחלוקת מתמדת מכיוון שהמאפיינים שלהן דומים למאפיינים שמגדירים את האבג'ד מחד ואת כתב ההברות מאידך. לדוגמה, ניתן לטעון שעברית מנוקדת היא בעצם מערכת אבוגידה, ולא מערכת אבג'ד, או שקאטאקאנה עשויה להיות אבוגידה בגלל דמיון מסוים בין אותיות בעלות אותו עיצור. 
כיום כתבי אבוגידה נמצאים בשימוש במספר שפות, רובן בחצי האי ההודי, לדוגמה דוונאגרי, חלקן במזרח אפריקה, למשל כתב געז, וחלקן בשפות של העמים הילידיים של קנדה.
עם ישראל למען השלום

עִם ישראל למען השלום (בנורווגית: MIFF - Med Israel For Fred) הוא ארגון התנדבותי נורווגי שהוקם בשנת 1975 כצוות עבודה והוכר רשמית כארגון שלוש שנים מאוחר יותר. מאז מקדם הארגון אהדה ציבורית למדינת ישראל והעם היהודי דרך פעילות הסברתית נרחבת הממומנת מכספי תרומות.
בארגון חברים נוצרים, יהודים וחילונים מנורווגיה, והוא שואף לשרת קהלים נוספים במדינות סקנדינביה השכנות.
הארגון שם לעצמו יעד להפיץ מידע אובייקטיבי ונטול פניות בנושאים הקשורים בסכסוך הישראלי-ערבי ובעם היהודי. ובמסגרת פעילות זו מאורגנים מפגשי הסברה ישראלית בשבע ערים ברחבי נורווגיה. כמו כן, מופק העיתון 'מבט למזרח התיכון' (Midtøsten i fokus), שיוצא לאור חמש פעמים בשנה, ומופץ לחברי הארגון ולציבור בכלל במסגרת פעילויות ההסברה השונות.
בשנים 1991–1993 קארה קריסטיאנסן, פוליטיקאי נורווגי היה נשיא הארגון.
מאז 2008 מכהן מורטו רזמוסן (Morten Rasmussen) כנשיא הארגון.
מקדם בינומי

בקומבינטוריקה, מקדם בינומי  הוא מספר תת-הקבוצות בגודל  שניתן לבחור מתוך קבוצה בגודל . מכיוון שמדובר בתת-קבוצות, הבחירה מתבצעת ללא חזרות וללא חשיבות לסדר. לדוגמה, אם שלושה שחקנים מקבוצת כדורגל יצאו עם כרטיס אדום, אז  הוא מספר האפשרויות לבחור את אותם שלושה שחקנים (ללא חשיבות לסדר בו הם יצאו מהמשחק). 
למקדמי הבינום שימושים רבים בקומבינטוריקה והסתברות. קיימות שלוש גישות בעת העבודה עם מקדמים בינומיים, והן מוצגות כדלהלן.
הכרמל (כתב עת)

"הכרמל" היה כתב עת עברי בעריכת שמואל יוסף פין שיצא לאור בעיר וילנה שבצפון-מערב האימפריה הרוסית (ליטא) בשנים 1860–1880, בתחילה כשבועון ואחר כך כירחון.
פין קיבל את הרישיון להוצאת "הכרמל" בנובמבר 1859, בערך באותו זמן שבו ניתן לאלכסנדר צדרבוים (ארז) הרישיון להוצאת "המליץ" באודסה. מטרתו הייתה להוציא כתב עת שיפנה לא רק לחוגי המשכילים אלא לכל ענפי החברה היהודית. העיתון החל לצאת בתמוז תר"ך (יוני 1860) במתכונת שבועון. היו בו תרגומים של הודעות הממשלה, מאמרים מחקריים ומדעיים בחלק עיוני שנקרא "השרון", ומוסף ברוסית, שהיה מתנאי הרישיון. מאמצע שנות ה-60 גבר חלקו של החלק החדשותי בכתב העת, והחלו לפרסם בו מאמרים פובליצסטיים מפרי עטם של בני הדור הצעיר והרדיקלי של ההשכלה ברוסיה, על פי מדיניות עריכה ליברלית למדי של פין. בין הכותבים ב"הכרמל" היו יהודה ליב גורדון (שפרסם בו את שירו החשוב "הקיצה עמי"), יחיאל מיכל פינס, אברהם אורי קובנר, אברהם פפירנא ורבים אחרים. פין עצמו כתב בכתב העת מאמרים פובליציסטיים רבים. הוא קרא להשתלבות היהודים בכלכלה ובתעשייה המודרנית, לחינוך מודרני ולשחרור האישה היהודייה. ב-1868 פתח מעל דפי כתב העת פולמוס, כשהציע שינויים הלכתיים קלים בהוראת שעה (היתר קטניות בפסח בשעת מחסור). למרות הבמה שנתן להם פין, התרעמו המשכילים הרדיקלים על עמדתו השמרנית ופשרנותו, וחלקם פנו לבמות אחרות.
החל בגיליון 14 של שנה ג' (י"ח בחשוון תרכ"ג) נדפס כתב העת בדפוס פין-רוזנקרנץ בווילנה, שהיה בבעלות משותפת של פין והאחים רוֹזֶנקרַנץ–שריפטזֶצֶר–ציוֹנסוֹן, זמן קצר לאחר היווסדו. בעקבות עומס עבודה וקשיים כלכליים שינה פין ב-1870 את אופיו של "הכרמל" והפך אותו משבועון לירחון. כתב העת התמקד כעת יותר במחקר ובחכמת ישראל, ופורסמו בו בין השאר מאמרים של שלמה בובר, אד"ם הכהן, חיים זליג סלונימסקי, משה שטיינשניידר, הלל נח מגיד שטיינשניידר ושל פין עצמו. כשכתב פרץ סמולנסקין ביקורת חריפה על משה מנדלסון, "אבי תנועת ההשכלה", יצא פין במאמר להגנת מנדלסון. לקראת סוף שנות השבעים עבר מוקד הדיון בשאלות השעה לכתבי עת אחרים, בעיקר "השחר" ו"המליץ"; פין מסר את מלאכת העריכה לעוזריו, חיים ליב קצנלנבוגן, משה שמעון אנטוקולסקי וחיים ליב מארקון, ובסופו של דבר סגר את "הכרמל" ב-1880.
I'm Breathless

רקע

מדונה עצמה שיחקה בסרט כאחת הדמויות המרכזיות. לאחר צילומי הסרט מדונה החלה להקליט את הפסקול עם מפיקים כמו פטריק לאונרד, ביל בוטרל וקווין גילברט. האלבום הקולט במשך שלושה שבועות בלבד.
הסינגל הראשון אשר יצא מהאלבום היה להיט הענק "Vogue", אשר הופק על ידי שפ פטיבון. השיר זכה להצלחה אדירה כאשר הגיע למקום הראשון ב-30 מדינות ועד היום הוא נחשב לאחד מהשירים המצליחים והמזוהים עם הזמרת. גם הקליפ לשיר באותה התקופה היה לאחד מהקליפים המדוברים ביותר ולימים, הפך לאחד מהמשפיעים ביותר כאשר הכניס את ריקוד ה"ווג" למיינסטרים.

סוגה

מבחינה מוזיקלית האלבום מורכב בעיקר ממוזיקת ג'אז, פופ וסווינג. השירים שיקפו את אישיותה של מדונה וכן הושפעו ממערכת היחסים שלה עם השחקן הראשי בסרט וורן בייטי. מטרתה של הזמרת הייתה ליצור מוזיקה שתתאים להפקה ולסגנון של הסרט בימי הבלתי משוחדים וכך גם שרה את השירים בהתאם.
היא עיוותה את קולה שהיה צריך ואף באותה תרופה עישנה סיגריות על מנת שקולה יהיה צרוד כמישהי "חסרת נשימה". וורן ביטי והשחקן מנדי פטינקין היו שותפים לשירת 3 משירי האלבום.

קידום

על מנת לקדם את האלבום (ואת אלבומה Like a Prayer, שיצא באותה התקופה) מדונה יצאה לסיבוב ההופעות "Blond Ambition World Tour". סיבוב ההופעות קצר שבחים וביקורות חיוביות רבות ואף זכה בפרס בטקס פרסי "Pollstar Concert Industry". לאחר מכן הוא גם הוקלט ויצא כדי וי די עליו מדונה גם זכתה גם בפרס הגראמי הראשון שלה, כעשור לאחר תחילת הקריירה שלה. אם זאת בשל השימוש בדימויים קתוליים בסיבוב ההופעות האפיפיור יוחנן פאולוס השני קרא להחרים את סיבוב ההופעות.
בנוסף, על מנת לקדם את האלבום מדונה ביצעה שירים מתוכו גם בטקס פרסי ה-VMA של שנת 1990 ובטקס פרסי האוסקר של אותה שנה. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "Vogue" אשר יצא ב-20 במרץ 1990 ו-"Hanky Panky" אשר הגיע למקום ה-10 בארצות הברית ולמקום ה-2 בבריטניה.

הצלחה וביקורת

הפסקול זכה לביקורות חיוביות, במיוחד של שיריו של סטפן סונדהיים אך גם השירה של מדונה זכתה לביקורות חיוביות. חלק מהמבקרים ביקרו את העובדה שבפסקול היו שירים שלא היו ממש קשורים לסרט וראו אותם כ"לא נחוצים". השיר "Sooner or Later" מתוך האלבום זכה בפרס אוסקר בטקס פרסי האוסקר של שנת 1990 בקטגוריית: "השיר המקורי הטוב ביותר עבור סרט", מדונה עצמה לא קיבלה קרדיט על הזכייה אלא סונדהיים עצמו אשר כתב והלחין את השיר.
מבחינה מסחרית, הפסקול זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האירופאי הרשמי וכמו כן, גם באוסטרליה ויפן. ביפן זכה להצלחה גדולה במיוחד כאשר היה לאלבום הנמכר ביותר במדינה באותה השנה. בארצות הברית האלבום הגיע למקום השני וזכה למעמד פלטינה כפולה. סך הכול, נמכר הפסקול בכ-7 מיליון עותקים ברחבי העולם, דבר אשר הופך אותו לאחד מהפסקולים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
קונצרן (כלכלה)

בכלכלה, קוֹנצרן (על פי האקדמיה ללשון העברית: תשלובת) הוא קבוצת חברות הנמצאות בבעלות אחת וכפופות למנגנון כלשהו של ניהול מרכזי המכוון ומתאם את פעולותיהן. 
קונצרנים נוצרים על פי רוב כתוצאה מתהליכי רכישה ומיזוג של חברות בידי גורמים עסקיים המעוניינים להגדיל את כוחם והשפעתם בשוק, באופן שייתן להם יתרון ניכר על פני מתחריהם. קונצרנים מודרניים הם במקרים רבים תאגידים רב-לאומיים, שתחומי פעילותם – מאספקת חומרי גלם, דרך שלבי הייצור השונים ועד לשיווק מוצרים מוגמרים – חוצים יבשות.
בין הקונצרנים הראשונים בעולם נמנות חברת הודו המזרחית ההולנדית וחברת הודו המזרחית הבריטית. מיוזמת מסחר שבתחילה נוסדה במטרה לייבא לרפובליקה ההולנדית סחורות מהמזרח הרחוק, צמחה חברת הודו המזרחית ההולנדית לכדי ישות כלכלית בעלת עוצמה, אשר חבקה מיזמים המתמקדים הן במסחר והן בייצור.

קונצרנים לעומת קונגלומרטים

בעוד קונצרנים עוסקים בפעולות שונות של כל שלבי היצור אשר מקיימות קשרי גומלין עסקיים בתחום פעילות או מטרה משותפת, גופים המהווים קונגלומרט פועלים בתחומים שונים ללא ליבת עסקים מוגדרת אשר לא תמיד מקיימות קשרי גומלין עסקיים ביניהן. הקונצרן יכול להיות מורכב מחברת החזקות וחברות בנות, או כחברת ענק השולטת ישירות בפעילויות מחלקותיה השונות. 
דוגמה לקונגלומרט היא חברת ההשקעות IDB. השקעות החברה, דרך החברות הבנות שלה, כללו בנקים, מפעלי תעשייה, חברות ספנות, בנייה, חקלאות ועוד והתפרשו על פני ענפים שונים כגון ענפי התקשורת, הנדל"ן, הפיננסים והמסחר. עם החברות המוכרות שהיו בשליטתה נמנו חברת התקשורת "סלקום", הרשת הקמעונאית "שופרסל", חברת הביטוח "כלל ביטוח", חברת האגרוכימיה "מכתשים אגן", חברת המלט "נשר", חברת הנדל"ן "נכסים ובניין" ומפעלי נייר חדרה.
רק עוד לילה אחד

רקע

את האלבום הקליטה יסמין בין השנים 2016-17, וב-9 במרץ 2017, נודע לציבור הרחב כי האלבום יראה אור, וכך היה. לפני צאת האלבום הוציאה יסמין את הסינגל הראשון ממנו "תני לעצמך להיות יפה". הסינגל זכה להצלחה רבה בישראל, ולווידאו קליפ נלווה שגרף כמות נכבדת של צפיות. הסינגל השני "שמועות" יצא בדצמבר, ללא קליפ, וזכה להצלחה. ב-15 בפברואר 2017, יצא לאור הסינגל השלישי מן האלבום, "ביום האחרון של דצמבר". הסינגל לווה בווידאו קליפ מצליח שצולם בכיכר דיזנגוף. ב-27 באוגוסט יצא לאור הסינגל הרביעי "כמו הרוח".
האלבום הוא האלבום העברי הראשון של יסמין, כאשר לפניו יצאו שבעה אלבומים בשפה הספרדית, והאנגלית.
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (ליטא)

היסטוריה

בשנת 1895 החלו להיערך התכנסויות פוליטיות על מנת ליצור מפלגה מרקסיסטית  פעילה. כתוצאה מדיונים אלו, מספר גופים מרקסיסטים התאחדו וייסדו את המפלגה  ב-1 במאי 1896 במפגש חשאי בדירה בדרום וילנה. הארגון התחיל לפעול באופן חשאי והחל לפרסם באופן לא חוקי עיתונים וכרזות בליטאית ופולנית. במהלך השנים שלאחר מכן האוכרנה (המשטרה החשאית בימי האימפריה הרוסית) עצרה עשרות פעילים ואף הגלתה אותם לסיביר. המפלגה כמעט פסקה לפעול באותן השנים.
בשנים הראשונות של המאה ה-20 המפלגה חזרה לפעילות ואף החזיקה במושכות השלטון כמספר חודשים בשנת 1926.
בזמן השלטון הסובייטי על המדינה (1939-1989) המפלגה לא הייתה פעילה, אך חזרה לפעילות עם נפילת מסך הברזל, סוף המלחמה הקרה ועצמאותה של ליטא. מאז העצמאות המפלגה החלה להתחזק בשלל מערכות הבחירות וכיום (2016) המפלגה היא המפלגה הגדולה בסיימאס ומרכיבה את הממשלה עם עוד כמספר מפלגות.
אחרי שאהב

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי יהונתן גפן, הולחן על ידי רמי קליינשטיין ועובד על ידי עברי לידר, עמיר רוסיאנו, יונתן פריג', גלעד שמואלי, אייל שחר, עדיאל גולדשטיין ועילי בוטנר.
השיר נכנס למצעד השבועי של רשת ג' ב-25 באוקטובר 2007. בשיאו דורג במקום הראשון וסך הכל צעד השיר 11 שבועות במצעד.
במצעד השנתי של רשת ג' דורג השיר במקום ה-19.
ג'יבריל סידיבה (כדורגלן מאלי)

קריירה

את דרכו בכדורגל החל סידיבה במדי קבוצת הנוער של מועדון הפאר הצרפתי מונקו. בשנת 2001 התחיל את הקריירה שלו כשחקן מקצועי בקבוצת הבוגרים של המועדון ואף ערך 12 הופעות בליגת העל הצרפתית כשהוא רק בן 19. בעונות 2002-2004 הושאל סידיבה לשאטורו מהליגה הצרפתית השנייה, כדי לצבור דקות משחק. במשך שנתיים הוא רשם 60 הופעות (30 בכל עונה) ואף כבש 3 שערים.
בעונת 2004/2005 התקדם הקשר והושאל לבסטיה מהליגה הראשונה בצרפת. בקבוצה זו שיחק 32 משחקים והבקיע שני שערים, אך אלו לא עזרו לקבוצה והיא ירדה ליגה בסוף העונה. שאטורו, קבוצתו לשעבר, ניצלה את ירידת בסטיה לליגת המשנה ורכשה אותו בעונת 2005/2006. במדי שאטורו הוא שיחק שלוש שנים ובהן רשם 76 הופעות ו-6 שערים. בעונת 2008/2009 עבר החלוץ לקבוצה בכירה יותר בליגה השנייה - סדאן. במדיה הוא רשם 56 הופעות בשתי עונות.
בעונת 2010/2011, כחלק מהרכישות הגדולות של בעלי מכבי תל אביב, מיץ' גולדהאר, חתם סידיבה למשך שנתיים במועדון. במדי מכבי תל אביב פתח בהרכב כמעט בכל משחק ונחשב לבורג חשוב מאוד בקבוצה. ב-6 בנובמבר כבש סידיבה את השער הראשון שלו במדי מכבי תל אביב, במשחק נגד הפועל אשקלון. ב-20 בדצמבר כבש סידיבה את שערו השני בקבוצה, כשכבש את שער הניצחון נגד הפועל באר שבע בבעיטה מ-30 מטרים.
בתום העונה שוחרר סידיבה ממכבי תל אביב, נבחן בקבוצות צרפתיות שונות אך לא הצליח למצוא קבוצה. בקיץ 2012 חתם בהפועל רמת גן. בתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, אך זכה עמה בגביע המדינה.
בקיץ 2013 חתם בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית. בינואר 2014 חתם בקבוצת הכוכב האדום מהליגה השלישית בצרפת, ובתום העונה פרש ממשחק פעיל.
כביש 444

תוואי

תוואי הכביש עובר בחלקה הדרומי של דרך ישנה יותר, שיצאה מלוד ועברה דרך קלקיליה, טולכרם, שוויכה, קאקון, באקה אל גרביה והמשיכה עד לאזור נחל עירון. בעקבות המרד הערבי הגדול בשנת 1936 והתקפות על יהודים שנסעו בדרך זו, נסלל כביש 4, המקביל לה.
בעקבות מלחמת העצמאות והסכמי שביתת הנשק שלאחריה וסימון הקו הירוק כקו הגבול בין ישראל לירדן, עבר רובו של הכביש לחזקתה של מדינת ישראל, למעט קטעים קצרים באזור קלקיליה וטולכרם. הכביש נותק לשלושה חלקים: חלק ראשון מלוד עד קלקיליה, חלק שני מקלקיליה עד טייבה וחלק שלישי מזמר עד נחל עירון. לחלקים אלו נסללו מעקפים. בנוסף נסלל בשטח השומרון והשלטון הירדני כביש חדש שקישר בין טול כרם לעזון ולקלקיליה, כתחליף לקטע טול כרם-קלקיליה שהועבר לישראל. סלילת המעקף הירדני נעשתה במימון חלקי של מדינת ישראל.
כביש 444 מורכב מאז בניית גדר ההפרדה משני קטעי כביש מנותקים המופרדים ביישוב קלקיליה בין צומת נווה ימין לצומת אייל. לקטע זה קיים מעקף מערבי דרך פאתי כפר סבא ומעקף מזרחי דרך מחסום שער אליהו ומחסום צופים. כביש 444 מסתיים מצפון לטייבה, בה הוא מתחבר לכביש 557, עוקף טולכרם, המתחבר להתנחלויות אבני חפץ ועינב במערב השומרון, ולכביש 5614 העובר דרך קלנסווה. 
כביש 6 נבנה במקביל לכביש 444, ובמסגרת עבודות סלילתו של הראשון, שונה גם התוואי של כביש 444, כחלק מהתפיסה שהכביש ישמש ככביש שירות של כביש 6. בתוואי הצפוני של הדרך עובר כיום כביש 574, המתחיל בצומת בארותיים בפאתי העיר טול כרם, מתחבר לכביש המקורי בפאתי זמר וממשיך בתוואי המקורי עד אזור נחל עירון. על פי תוכנית שאושרה ב-2002, הכביש אמור להמשיך מטייבה ולהתחבר לכביש 57 ליד ניצני עוז. במרץ 2019 פורסמה הודעת הפקעה של שטחים הנדרשים לצורך סלילת קטע זה של הכביש.
צוללות התקיפה מסדרת וירג'יניה

בנייה ופיתוח

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

היסטוריית שירות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מנפרד גרסטנפלד

מנפרד גרסטנפלד (בגרמנית: Manfred Gerstenfeld, נולד ב-1937) הוא סופר, פובליציסט, היסטוריון, חוקר השואה והאנטישמיות, כלכלן ואקולוג ישראלי. היה יו"ר הנהלת המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה במשך 12 שנים (2000–2012) וכיום חבר ההנהלה. מייסד ומנהל התוכנית של מרכז זה לחקר האנטישמיות. לשעבר ראש בני עקיבא בהולנד ויו"ר ארגון הסטודנטים היהודים העולמי WUJS.

קורות חיים

נולד ב-1937 בווינה, אוסטריה, להורים יהודים אורתודוקסים ציונים. המשפחה ברחה מאוסטריה הנאצית, להולנד, לאחר הולדתו. בתקופת מלחמת העולם השנייה, משנכבשה הולנד על ידי הנאצים הסתתרו הוא והוריו במשך כשנה, באמסטרדם, סמוך למקום המסתור של אנה פרנק וכך ניצלו. 
לאחר המלחמה הצטרף לתנועת בני עקיבא והגיע לדרגת ראש בני עקיבא בהולנד כולה. למד באוניברסיטת אמסטרדם ובה גם קיבל את הדוקטורט שלו, באקולוגיה. כשהיה סטודנט, היה למנהיגו של ארגון סטודנטים יהודים ציונים באמסטרדם - NZSO וב-1963 נבחר ליו"ר ארגון הסטודנטים היהודים העולמי - World Union of Jewish Students) WUJS). 
ב-1964, זמן קצר לאחר סיום לימודיו היגר מהולנד לצרפת, פריס, לאחר שקיבל עבודה בקונסורציום פיננסי גדול, כאנליסט של מניות חברות התרופות הנסחרות בבורסה. עבד בתפקיד זה במשך ארבע שנים, וב-1968 עלה לישראל עם משפחתו והוא ממשיך גם כאן בעבודתו הכלכלית. 
פרופסור (אוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת טמפל) דניאל אלעזר, המייסד, הנשיא ויו"ר מועצת המנהלים של מכון המחקר, המרכז הירושלמי JCPA, שהיה ידידו, צירף אותו בשלב מסוים לדירקטוריון של מכון המחקר שלו, יותר בתור תחביב מאשר כמקצוע. ב-1999 הלך פרופסור אלעזר לעולמו, ובראשית שנת 2000 נבחר גרסטנפלד כאחד משני יורשיו, ובכך הפך התחביב למקצוע. 
גרסטנפלד כיהן כיו"ר הנהלת המרכז, בעוד דוקטור דורי גולד התמנה לנשיאו. גרסטנפלד כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה עד 2012. בתקופה זו הוא גם ייסד את התוכנית לחקר האנטישמיות במסגרת ה-JCPA והוא מכהן, עד היום, כמנהל התוכנית. בנוסף, הוא מנהל כיום את "המכון לעניינים יהודיים כלל עולמיים" (Institute for Global Jewish Affairs), שנוסד ב-2008, במסגרת המרכז הירושלמי JCPA. 
ב-2012 קיבל פרס מפעל חיים מהמגזין The Journal for the Study of Antisemitism. 
גרסטנפלד היה נשוי למריאן (נפטרה) והוא אב לשני בנים.

מאמריו

רשימת מאמרים חלקית, שהתפרסמה באתר ה-JCPA
עופר חדד

ביוגרפיה

חדד נולד וגדל בראשון לציון. אמו שירתה שירות ממושך בצבא קבע והגיעה לדרגה בכירה. הוא למד בבתי ספר דתיים והיה חניך ומדריך בתנועת הנוער בני עקיבא. לאחר התיכון למד בישיבת ההסדר בעתניאל. את שירותו הצבאי, במסלול הסדר, עשה חדד בחיל המודיעין, אך נאלץ לסיים את השירות מוקדם מהצפוי בשל תאונת דרכים שנפגע בה. חדד בעל תואר ראשון משולב בפסיכולוגיה, סוציולוגיה ואנתרפולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן.

חיים אישיים

חדד נשוי ואב לילד.
ניקול סאליבן

ביוגרפיה

סאליבן נולדה במנהטן, ניו יורק. אביה הוא הפוליטיקאי אדוארד כריסטיאן סאליבן. משפחתה נוצרית ממוצא אירי, וגרמני. בגיל 7, החלה סאליבן לקחת שיעורי ריקוד והופיעה בתיאטרוני ילדים בברודוויי.
בשנת 1982, הוריה עברו למידלבורג, ניו יורק. ב-1987, לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, החלה סאליבן ללמוד תיאטרון באוניברסיטת נורת'ווסטרן. כמו כן, היא למדה באקדמיה בלונדון ולאחר מכן עברה ללוס אנג'לס.

קריירה

ב-1995, החלה סאליבן להשתתף בתוכנית המערכונים "MADtv". בתוכנית היא גילמה דמויות רבות, בהן בריטני ספירס, דרו בארימור, ג'סטין טימברלייק, הילרי קלינטון, מג ריאן, ג'ניפר אניסטון ומלאני גריפית'. היא עזבה את התוכנית ב-2001.
בשנים 2008-2009 כיכבה בסיטקום "ריטה רוק".
בשנים 2014-2018 שיחקה בסיטקום "שחורכזה".

חיים אישיים

מאז 2006 נשואה לשחקן ג'ייסון פקהאם, ואם לשני בנים.
יומניה הסודיים של אן ליסטר

תקציר עלילה

אן ליסטר (מקסין פיק) היא אישה צעירה רווקה החיה ביורקשייר במאה ה-19. ביתה הוא שיבדן הול שם היא גרה עם דודתה (ג'מה ג'ונס) ודודה (אלן דייוויד). הדבר היחיד שהיא רוצה בחייה הוא מישהו לאהוב שיחלוק איתה את חייה. האדם שהיא חושבת עליו היא מריאנה בלקומב (אנה מאדלי), איתה היא מקיימת בסתר מערכת יחסים רומנטית ומינית. מערכת היחסים ביניהן מתפרקת כשמריאנה מתחתנת עם אלמן עשיר בשם צ'ארלס לוטון (מייקל קולקין). אן מרגישה מדוכאת ומקדישה את זמנה ללימודים. שנה אחר כך, אן מתחילה לחשוב על מציאת מאהבת אחרת. היא פוגשת בכנסייה צעירה בשם מיס בראון (טינה או'בריין), שהופכת לחברה קרובה.

הפקה

אן ליסטר (1791–1840) הייתה אישה עשירה ורווקה שירשה ב-1826 את אחוזת שיבדן הול במערב יורקשייר מדוד שלה. במהלך חייה כתבה ליסטר יומנים שתיעדו פרטים מחיי היום יום שלה, ובהם מערכות יחסים לסביות, פעילות עסקית, ושיפוצים של שיבדן הול. היומנים כללו יותר מארבעה מיליון מילים, וכשישית מהם נכתב בצופן (אלה שעסקו בפרטים אינטימיים על חיי האהבה שלה). הצופן שהיה שילוב של סימני אלגברה ויוונית עתיקה פוענח בשנות השלושים של המאה העשרים.
התסריט ל"יומניה הסודיים של אן ליסטר" נכתב בידי ג'יין אינגליש, והבמאי היה ג'יימס קנט. מקסין פיק, שלא שמעה על ליסטר לפני כן, הייתה להוטה לקחת חלק בהפקה שכוללת מספר דמויות נשיות חזקות. היא בילתה עם הלנה ויטברד, מומחית לליסטר, ולמדה עוד על אישיותה של ליסטר.
הצילומים נערכו בנובמבר ובדצמבר 2009 באתרים שונים ביורקשייר, בהם שיבדן הול, ניוברג פריורי, ברמהאם פארק, אוקוול הול ובעיר יורק.

יציאה לאקרנים

הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-17 במרץ 2010 בפסטיבל הסרטים הלהט"בי של לונדון. ב-31 במאי 2010 שודר הסרט בערוץ BBC Two ובערוץ BBC HD. הסרט הוקרן בליל הפתיחה של פסטיבל הסרטים פריימליין בסן פרנסיסקו ב-17 ביוני 2010. באוסטרליה שודר הסרט בערוץ ABC1 ב-13 בנובמבר 2011.