החיה

החיה או החיה מספר ההתגלות (ביוונית: Thērion) היא דמות המוזכרת בספר חזון יוחנן (ספר ההתגלות) של הברית החדשה. חיה זו הופיעה בחזונו של יוחנן כותב הבשורה, ומוזכרת לראשונה בפרק י"א של הספר, כחיה העולה מן התהום: 
וּבְכַלּוֹתָם עֵדוּתָם הַחַיָּה הָעֹלָה מִתְּהוֹם תַּעֲשֶׂה עִמָּהֶם מִלְחָמָה וְתוּכַל לָהֶם וַהֲרָגָתַם
— חזון יוחנן, י"א, 7, בתרגומו של פרנץ דליטש
תאורה של החיה מופיע בהמשך, בפרק י"ג:
וָאֱהִי עֹמֵד עַל־חוֹל הַיָּם וָאֵרֶא חַיָּה עֹלָה מִן־הַיָּם וְלָהּ עֶשֶׂר קְרָנַיִם וְשִׁבְעָה רָאשִׁים וּבְקַרְנֶיהָ עֲשָׂרָה כְתָרִים וּבְרָאשֶׁיהָ שְׁמוֹת גִּדּוּפִים; וְהַחַיָּה אֲשֶׁר רָאִיתִי מַרְאֶהָ כְּמַרְאֵה הַנָּמֵר וְרַגְלֶיהָ רַגְלֵי דֹב וּפִיהָ פִּי אַרְיֵה וַיִּתֶּן־לָהּ הַתַּנִּין אֶת־כֹּחוֹ וְאֶת־כִּסְאוֹ וּמִמְשָׁל רָב; וָאֵרֶא וְהִנֵּה אֶחָד מֵרָאשֶׁיהָ כְּפָצוּעַ פֶּצַע לָמוּת וּמַכַּת מָוֶת אֲשֶׁר־לָהּ נִרְפָּאָה וַתִּשְׁתּוֹמֵם כָּל־הָאָרֶץ אַחֲרֵי הַחַיָּה
— שם, י"ג, 1 - 3, תרגומו של פרנץ דליטש
החיה, הדרקון ונביא השקר (האנטיכריסט) מהווים יחד את "השילוש הבלתי קדוש" - ההפך מהשילוש הקדוש - אשר יביאו את יום הדין (ארמגדון) באמונה הנוצרית.

תיאור החיה בספר ההתגלות

בספר חזון יוחנן מופיעה ראשונה "החיה העולה מן הים":
וּבְכַלּוֹתָם עֵדוּתָם הַחַיָּה הָעֹלָה מִתְּהוֹם תַּעֲשֶׂה עִמָּהֶם מִלְחָמָה וְתוּכַל לָהֶם וַהֲרָגָתַם
— חזון יוחנן, י"א, 7
חיה זו מופיעה לאחר תום תקופת נבואתם של שני העדים, והורגת את העדים. החיה מתוארת כנמר שלו שבעה ראשים, ואשר שמות לא קדושים (גידופים). לכל אחד מהראשים לפחות קרן אחת, אבל בסך הכל לחיה עשר קרניים, שכל אחד מעוטר בעטרה. לפה החיה צורת פה של אריה, ולרגליה צורה של רגלי דב.
בצאתה מן המים פוגשת את החיה את התנין:
וַיִּתֶּן־לָהּ הַתַּנִּין אֶת־כֹּחוֹ וְאֶת־כִּסְאוֹ וּמִמְשָׁל רָב
— שם, י"ג, 2
וכל יושבי הארץ עובדים את החיה או מתים (למעט המאמנים בישו):
וַיִּשְׁתַּחֲווּ לַתַּנִּין אֲשֶׁר־נָתַן מֶמְשָׁלָה לַחַיָּה וַיִּשְׁתַּחֲווּ לַחַיָּה... וַיִּנָּתֶן לָהּ לַעֲשׂוֹת מִלְחָמָה עִם־הַקְּדֹשִׁים וּלְנַצְּחָם וַתִּנָּתֶן לָהּ מֶמְשָׁלָה עַל־כָּל־מִשְׁפָּחָה וָעָם וְלָשׁוֹן וָגוֹי וְיִשְׁתַּחֲווּ לָהּ כָּל־יֹשְׁבֵי הָאָרֶץ אֲשֶׁר לֹא־נִכְתְּבוּ שְׁמוֹתָם בְּסֵפֶר הַחַיִּים אֲשֶׁר לַשֶׂה הַטָּבוּחַ מִיּוֹם הִוָּסֵד תֵּבֵל
— שם, י"ג 4, 7-8
לאחר מכן מופיעה חיה נוספת, המכונה "החיה מן האדמה":
וָאֵרֶא חַיָּה אַחֶרֶת עֹלָה מִן־הָאֲדָמָה וְלָהּ שְׁתֵּי קְרָנַיִם כְּקַרְנֵי הַשֶׂה וּמְדַבֶּרֶת כַּתַּנִּין; וְהִיא עֹשָׂה כָּל־פִּקּוּדֵי הַחַיָּה הָרִאשׁוֹנָה בְּפָנֶיהָ וּמְבִיאָה אֶת־הָאָרֶץ וְישְׁבֶיהָ לְהִשְׁתַּחֲוֹת לַחַיָּה הָרִאשׁוֹנָה אֲשֶׁר־נִרְפְּאָה מַכַּת מָוֶת אֲשֶׁר־לָהּ
— שם, 11 -12
 
תאורה של החיה מן האדמה אינו מופיע בספר ההתגלות, ומצוין רק כי לה שתי קרניים. החיה מן האדמה נותנת לחיה מן הים את השליטה בארץ. 
החיה מן האדמה הורגת את כל מי שלא עובד את החיה מן הים, ומסמנת ב"סימן החיה" את כל עובדי החיה:
וְכֹל אֲשֶׁר־לֹא יִשְׁתַּחֲווּ לְצֶלֶם הַחַיָּה תַּסְגִּירֵם לַמָּוֶת. וַתַּעַשׂ אֶת־אֲשֶׁר כֻּלָּם לְמִקָּטֹן וְעַד־גָּדוֹל אִם־אֶבְיוֹן וְאִם־עָשִׁיר גַּם־בְּנֵי הַחֹרִים גַּם־הָעֲבָדִים יַתְווּ תָו עַל־יַד יְמִינָם אוֹ עַל־מִצְחֹתָם; וְלֹא־יוּכַל אִישׁ לִקְנוֹת אוֹ לִמְכֹּר כִּי אִם־בִּהְיוֹת עָלָיו תָּו הַחַיָּה אוֹ שְׁמָהּ אוֹ־מִסְפַּר שְׁמָהּ
— שם, 15, 16
על כל האנשים נאסר לסחור עם מי שאינו נושא את תו החיה, או את שמה עליו או את מספר החיה (666). הסימן נכתב על מצחם של האנשים או על ידם הימנית.
בהמשך החיה מארגנת את מלכי הארץ וצבאותיהם להילחם ברוכב על הסוס הלבן (שם, פרק י"ט, פסוק 11). בסופו של הקרב החיה ונביא השקר נתפסים ומושלכים אל תוך אגם האש.

ההשקפה ההיסטורית

רוב התאולוגים הנוצרים מזהים את החיה עם האימפריה הרומית, או עם שליטיה (ביחוד נרון - קיסר רומא בעת כתיבת חזון יוחנן). נרון היה הקיסר השישי (אחרי יוליוס קיסר, אוגוסטוס, טיבריוס, קליגולה וקלאודיוס) דבר המסביר את מספר החיה. פרשנות זו מסתמכת גם על הגימטריה של שמו של "נרון קסר" - אשר יוצאת 666.
במספר כתבי יד מופיע מספר החיה כ-616, דבר התואם את הגימטריה "נרו קסר".

השקפה פרוטסטנטית

בתקופת הרפורמציה הפרוטסטנטית זוהתה החיה עם האפיפיורות. זיהוי זה מקובל גם כיום בקרב הכנסייה האדוונטיסטית.