google/wiki40b huggingface dataset:
בית הספר השחר

היסטוריה

בשנת 1951 הוקם בית הספר כשחוק לימוד חובה התש"ט (1949) חייב כל ילד מגיל חמש עד שלוש-עשרה ללמוד במוסד חינוכי מוכר. באפריל 1951, נרשם לבית הספר תלמיד אחד בלבד ושמונה חודשים לאחר מכן כבר נרשמו בטל שחר עשרה תלמידים בגילאי שש עד שלוש-עשרה. 
המורות הראשונות של בית-הספר הגיעו מירושלים לאחר שסיימו את הסמינר למורים ונשלחו על ידי משרד החינוך לסייע בקליטת עלייה. שתי המורות לא רק לימדו, אלא אף ניהלו את בית-הספר הקטן. בית-הספר החל את דרכו עם שלושים ואחד תלמידים בשמונה שכבות גיל. בית-הספר גדל בהדרגה הן במספר התלמידים והמורים והן במספר השעות שהוקצבו לו ולכל שתי כיתות מונתה מורה, וכל מורה לימדה שתי קבוצות נפרדות עם ספרי לימוד שונים. 
בספטמבר 1959 אוחדו בתי-הספר של כפר אוריה וטל שחר. 
בשנים 1990-2000 עבר בית הספר לרשות המועצה.
פולה נגרי

חייה

נגרי נולדה בעיירה ליפנו שבמרכז פולין, אז חלק מרוסיה. היא הייתה בת יחידה, וגודלה בידי אמה, לאחר שאביה, מהגר סלובקי, גורש לסיביר. ב-1902 עברה עם אמה לוורשה, שם חיו בעוני נורא. היא החלה ללמוד בלט, אך נאלצה להפסיק לרקוד לאחר שלקתה בשחפת. תחת זאת, החלה לפתח קריירת משחק, ובתקופת מלחמת העולם הראשונה ביססה את מעמדה כשחקנית תיאטרון פופולרית, ואף השתתפה במספר סרטי קולנוע, הראשון שבהם "עבד החושים" (Niewolnica zmysłów,‏ 1914). את שם הבמה "פולה נגרי" בחרה על שמה של המשוררת האיטלקייה אדה נגרי.
עד 1917 יצא שמה של נגרי גם מחוץ לגבולות פולין, והיא עברה לברלין. היא השתתפה במספר סרטים בהפקת אולפני UFA, כמה מהם בבימוים של מקס ריינהרדט וארנסט לוביטש. סרטים אלה זכו להצלחה בינלאומית, וב-1922 עברה להוליווד. רומנים מתוקשרים עם רודולף ולנטינו וצ'ארלי צ'פלין תרמו ליחסי הציבור שלה ולתדמית הזוהרת שליוותה אותה. באותה העת הייתה לאישה העשירה ביותר בתעשיית הקולנוע, והתגוררה בבית מפואר בלוס אנג'לס, שנבנה בדמותו של הבית הלבן.
לאחר מותו של ולנטינו ב-1926 הודיעה נגרי כי השניים עמדו להינשא. במהלך מסע הרכבת שהובילה את גופתו מניו יורק לבית העלמין בלוס אנג'לס, דאגה נגרי להצטלם בכל תחנה. בהלוויה עצמה, ביימה מספר התעלפויות וכן דאגה לסידור פרחים ענק בצורת אותיות שמה על ארונו של ולנטינו. מקורביו של ולנטינו טענו כי השניים כלל לא תכננו להינשא, וכל פעולותיה של נגרי היו לצורכי יחסי ציבור. ב-1927 נישאה לאציל גאורגי בשם סרג' מדיוואני, אך השניים נפרדו ב-1929, לאחר שנגרי איבדה את מרבית רכושה בעקבות יום חמישי השחור והמשבר הכלכלי הגדול שבא בעקבותיו.
התפתחותו של הקולנוע החל מסוף שנות ה-20, במקומו של הראינוע, סימנה את קיצה של הקריירה של נגרי. מבטאה הכבד, שלא הורגש בסרטים אילמים, הפך למכשול בסרטים המדברים. היא הספיקה לככב בשני סרטים מדברים, "אהבותיה של שחקנית" ו"האישה ממוסקבה", שניהם הופקו בידי אולפני פרמאונט ב-1928, אך עקב תגובות הקהל למבטאה של נגרי, הודיעו לה האולפנים כי לא ימשיכו בהתקשרות עמה. גם לאימוצו של קוד הייז ב-1930 הייתה השפעה על דעיכת הקריירה שלה, שכן סצינות מלאות תשוקה מהסוג שבשלהן הפכה לפופולרית לא נראו עוד על המסכים. בעקבות זאת שבה לאירופה, והשתתפה במספר סרטים שהופקו באנגליה ובאולפני UFA בגרמניה.
ב-1935 גילמה נגרי את התפקיד הראשי בסרט "מאצורקה", בבימויו של וילי פורסט. הסרט זכה להצלחה רבה בגרמניה, והיה לאחד מהסרטים החביבים על אדולף היטלר. בעקבות חיבתו זו, פורסם במגזין הצרפתי "פור וו" כי נגרי והיטלר מנהלים רומן. נגרי הגישה נגד העיתון תביעת דיבה וזכתה במשפט.
ב-1938 עזבה נגרי לצרפת, והפסיקה להשתתף בסרטים. ב-1941 שבה לארצות הברית, ושהתה זמן מה באליס איילנד. ב-1943 הופיעה באופן חד-פעמי בסרט "היי דידל דידל", אך הייתה זו שירת הברבור של הקריירה שלה. ב-1950 הציע לה בילי ויילדר לגלם את תפקידה של נורמה דזמונד ב"שדרות סאנסט", לאחר שגרטה גרבו, מיי וסט ומרי פיקפורד סירבו להצעה. גם נגרי דחתה את הצעתו, מאחר שסירבה בתוקף לגלם דמות של כוכבת-עבר. ב-1964 הגיחה פעם נוספת, כשהשתתפה בסרט "מסובב הירח".
נגרי קיבלה אזרחות אמריקאית ב-1951, והתגוררה במשך שארית חייה בסן אנטוניו, עם חברתה מרגרט וסט. היא מתה בגיל 90 לאחר שסבלה מדלקת ריאות. באותה העת נתגלה גם גידול במוחה, בו סירבה לטפל. מאחר שלא היו לה ילדים, הורישה נגרי את מרבית רכושה לאוניברסיטת סנט מארי בטקסס.
כוכב הנושא את שמה של נגרי נטבע בשדרת הכוכבים של הוליווד וטביעות כף ידה ונעליה מצויות בתיאטרון הסיני של גראומן.
משחק האריה

עלילה

עלילה מתרחשת בהווה, כאשר המספר וגיבור הספר, ג'ון קורי, בעברו בלש במחלק רצח של משטרת ניו יורק שעבר לכוח המשימה הפדרלי ללוחמה בטרור של ה-FBI בניו יורק, ומספר סוכני מכוח המשימה, ובהם שותפתו קייט מייפילד, המתינו בשדה התעופה JFK לאסד חליל, "האריה", עריק לובי המגיע בטיסה מצרפת. אך לחליל, מתנקש ומחבל בינלאומי שאיבד את משפחתו במהלך מבצע קניון אל דוראדו (התקיפה האווירית האמריקנית ב-1986), יש תוכנית משלו. כשהמטוס נחת, התברר כי כלל הנוסעים מתו מהרעלת גז קטלנית ואילו "האריה" נמלט, לא לפני שהספיק לרצוח מספר שוטרים וסוכנים פדרליים, כשבכוונתו להתנקש בחיי הטייסים האמריקנים שביצעו את התקיפה על ארצו והרגו את משפחתו. קורי, הרודף אחריו, נדרש לכל יכולותיו וכישוריו כבלש.
אנטנת טלאי

אנטנת טלאי (באנגלית: Patch Antenna) היא סוג של אנטנת רדיו, אשר צורתה אינה בולטת מבחינה ויזואלית, והיא ניתנת להתקנה על משטח שטוח. האנטנה מורכבת מיריעה ריבועית שטוחה או "טלאי" ממתכת, המורכב על יריעת מתכת גדולה יותר המשמשת כ"מישור הקרקע". הן הסוג המקורי של אנטנה מיקרו-רצועה (microstrip antenna)  שתוארה על ידי Howell ב-1972; שני לוחות המתכת יוצרים יחד קו תמסורת בתהודה (resonance) עם אורך גל של חצי מאורך הגל המשודר\נקלט. מנגנון הקרינה נובע מקיטועים בקצוות החתוכים של רצועות קו התמסורת. הקרינה בקצוות גורמת לאנטנה לפעול באופן חשמלי כאילו הייתה גדולה יותר מבחינת הממדים הפיזיים, כך שעל-מנת שהאנטנה תהיה בתהודה, נעשה שימוש בקו תמסורת מעט קצר יותר מאשר מחצית אורך הגל של התדר.
וריאציה של אנטנת טלאי נמצאת בשימוש נפוץ בטלפונים ניידים היא אנטנת טלאי מקוצרת (shorted patch antenna), או planar inverted-F antenna (ראשי תיבות :PIFA). באנטנה זו, בפינה אחת של הטלאי (או לפעמים בקצה אחד) יש קירקוע בעזרת סיכה.
Bitter Sweet Symphony

וידאו קליפ

הווידאו קליפ, בבימויו של הבמאי הבריטי ולטר שטרן, מתמקד בסולן של להקת The Verve ריצ'רד אשקרופט אשר שר לעצמו את השיר בעת שהוא הולך לאורך המדרכה באזור העיר התחתית של לונדון כאשר הוא עיוור למה שקורה סביבו – בדרכו הוא נתקל כל העת בעוברים ושבים, נתקל בדרכו באישה וגרום לה לאבד שיווי משקל וליפול, כמעט ונפגע ממכונית, מדלג מעל רכב אחר שעצר בדרכו. בסוף הווידאו קליפ יתר חברי להקת The Verve מצטרפים לאשקרופט, כאשר בסצנה האחרונה של הווידאו קליפ חברי הלהקה עוברים על פני המצלמה בעודם צועדים לאורך הרחוב עד אשר הם נעלמים באופק. 
הווידאו קליפ זכה להצלחה רבה והיה מועמד למספר פרסים, בהם שלושה פרסי MTV בטקס פרסי ה-MTV של שנת 1998.
הווידאו קליפ צולם באזור צפון לונדון מהפינה הדרום המזרחית של צומת הרחובות הוקסטון ופאלקירק, כאשר לאחר מכן אשקרופט צעד לכיוון צפון לאורך החלק המזרחי של רחוב הוקסטון. הווידאו קליפ נוצר בהשראת הווידאו קליפ של השיר "Unfinished Sympathy" של להקת הטריפ הופ Massive Attack אשר בו הזמרת שרה נלסון שרה תוך כדי שהיא צועדת לאורך שכונה בלוס אנג'לס.
מסת מנוחה

מסת המנוחה (מכונה גם 'המסה היסודית של גוף' או 'מסה אינווריאנטית'), היא מונח בתורת היחסות הפרטית המאפיין את סך כל האנרגיה והתנע של גוף, או מערכת עצמים, אשר אינו תלוי במהירות הגוף ונשאר קבוע בכל מערכת ייחוס, שלא כמסה היחסותית, שאינה אינווריאנטית (שמורה) לורנץ ומשתנה עם החלפת מערכת הייחוס. מסת המנוחה של גוף היא המסה עבור צופה שמהירותו שווה למהירות הגוף ועבורו הגוף נמצא במנוחה. 
בהתאם לחוק שקילות המסה והאנרגיה עבור מערכת שאינה בתנועה -  - מסת המנוחה של גוף שווה לסך כל האנרגיה של הגוף חלקי c².
במקרה של מערכת נחה המכילה יותר מחלקיק אחד, החלקיקים ינועו אחד ביחס לשני במערכת המנוחה ואינטראקציות שמקורם בכוחות היסוד יפעלו ביניהם. סכום האנרגיות הקינטיות של החלקיקים הוא הנמוך ביותר במערכת המנוחה, ועם זאת, האנרגיה הקינטית של החלקיקים והאנרגיה הפוטנציאלית של שדות הכח יגדילו את האנרגיה של הגוף הכולל אל מעל לסכום מסות המנוחה של החלקיקים הבודדים. מסת המנוחה של הגוף הכולל תהא על כן גדולה מסכום מסות המנוחה של החלקיקים הבודדים. 
מסת המנוחה של חלקיקים הנעים במהירות האור בריק, כמו פוטונים, היא אפס.

המרה של מסת מנוחה לאנרגיה

המרה של מסת מנוחה לאנרגיה עשויה להתבצע בתהליך היתוך גרעיני (מיזוג של חלקיקים) או של ביקוע גרעיני (פיצול חלקיק). תהליכים אלו מתרחשים בטבע באופן ספונטני וניתן גם לבצעם בצורה מלאכותית.
כורים גרעיניים ונשק גרעיני עושים שימוש בהמרה של מסת מנוחה לאנרגיה על ידי ביקוע גרעיני. במכשירים אלה, חלקיק מורכב – לרוב גרעין של אורניום או פלוטוניום – מפוצל לשני חלקיקים קטנים יותר שמסת המנוחה הכוללת שלהם קטנה מזו של החלקיק המורכב. ההפרש במסת המנוחה, של לפני ואחר הפיצול, הופך לאנרגיה הקינטית של שני התוצרים הקטנים יותר, ומהווה את מקור האנרגיה של המכשיר. תופעה זו עשויה להתרחש באופן ספונטני בכורים גרעיניים טבעיים (למשל של אורניום), אך היא נדירה למדי.
פצצת מימן (פצצה תרמו-גרעינית) עושה שימוש בדרך ההפוכה; באמצעות היתוך של גרעיני מימן יוצרים הליום, שלו מסת מנוחה קטנה יותר משל גרעיני המימן. שוב, בהתאם לחוק שימור האנרגיה, ההפרש בין מסת המנוחה התחילית לסופית משתחרר כאנרגיה. בטבע מתקיימים תהליכים אלו כל הזמן - האנרגיה התרמו-גרעינית, המשתחררת בעת היתוך גרעיני, היא מקור 'הדלק' של כוכבים, הבעירה הגרעינית המאירה אותם.
כתב יד קהיר

כתב יד קהיר (Codex Cairensis) הוא כתב יד עתיק של הנביאים (מִצְחָף) שהשתמר בבית הכנסת הקראי העתיק, "בית הכנסת על שם משה דרעי" בשכונת עבאסיה שבמזרח קהיר. בניגוד לכתוב בקולופון שבסופו, שלפיו הוגה הספר על ידי "משה בן אשר", (אביו של אהרן בן אשר), ב"שנת 823 לחורבן הבית השני" (שנת 895 לספירה), בדיקות תיארוך פחמן 14 קבעו שזמנו של הספר הוא מהמאה ה-11 לספירה. מיקומו של כתב היד אינו וודאי, אם כי נטען שכתב היד נמצא בספרייה לאומית. אמנם בספרייה הלאומית קיימת מהדורת פקסימיליה ומיקרופילם.

תיאור כתב היד

כתב יד זה דומה יותר לשיטתו של בן נפתלי, שהיה בר פלוגתא של אהרן בן אשר – עובדה שעמדה אף היא בסתירה לכתוב בקולופון, המייחס את מלאכת הגהת הספר לאביו של אהרן בן אשר, אחרים רצו לאמר שאביו של אהרן בן אשר נטה לדעתו של בן נפתלי; אולם, כאמור, בדיקות התיארוך גילו כי הקולופון מזויף.
כתב היד מכיל את כל ספרי הנביאים, המתפרסים על פני 570 גיליונות, לפי סדר המסורה: ספר יהושע, ספר שופטים, ספר שמואל, ספר מלכים, ספר ישעיה, ספר ירמיה, ספר יחזקאל, הושע, יואל, עמוס, עובדיה, יונה, מיכה, נחום, חבקוק, צפניה, חגי, זכריה ומלאכי. כאשר כולם כתובים שלושה טורים בגיליון, למעט בקטעי השירה, כנהוג בכתבי היד של המקרא מאותם זמנים (כתר ארם צובא, כתב יד לנינגרד, ועוד).
הספר מנוקד בניקוד הטברני ומסומן בטעמים. הספרים מופיעים זה אחר זה, כאשר בין ספר לספר מפריד טור מועטר בעיטורים, עם כיתוב נלווה על מניין הפסוקים הכולל שבספר הקודם. בין פסוק לפסוק יש סימון (כמין נקודתיים או קן אנכי קטן), אולם הפסוקים אינם ממוספרים לאורך הגיליון, ורק בסוף כל ספר מופיע מספרם הכולל. הפרדה בין פסקאות קיימת רק בין ה"פרשיות" – הפרדה היא של שורה או של חלק ממנה, לפי סוג הפרשה, "פתוחה" או "סתומה". יש לזכור שחלוקת ספר שמואל וספר מלכים לשניים היא חלוקה שבוצעה לראשונה בתרגום השבעים היווני, ובעקבותיו בוצעה במהדורות המודפסות של התנ"ך, אולם היא אינה חלוקה מקורית. כמו כן, גם החלוקה לפרקים היא חלוקה מודרנית שבוצעה לראשונה על ידי תאולוגים נוצרים במאה ה-12 לספירה.

הקולופון

הספר מכיל בסופו קולופון הנפרש על פני 5 גיליונות, אשר כולל ספירה מלאה של סך כל הפסוקים שבכל ספר וספר מסִפְרי הנביאים ומתן סימנם, רשימת "סדר הנביאים שהתנבאו לעם ישראל" ומאמר קצר על "סדר המקרא, הנביאים והכתובים".
כמו כן מכיל הקולופון מספר הקדשות. ראשית, הקדשה המספרת כי "זה הדפתרא (=כתב היד) שמונה נביאים שהקדיש אותו יעבץ בן שלמה בירושלים ... לקראין העושין את המועדים על ראות הירח, וקראו בו בשבתות ובחדשים ובמועדים, לא ימכר ולא יקנה ...". לאחריה, הקדשה של הסופר עצמו: "זה הדפתר מהסופר יעבץ בן שלמה הבבלי נח נפש....". ולאחריה, חותם את כתב היד הקולופון (המזויף) "אני משה בן אשר כתבתי זה המחזור שלמקרא ... במדינת מעזיה טבריה .... נכתב לקץ שמונה מאות תשעה ועשרים ושבע שנים לחורבן הבית השני".
ארם גרשוני

ביוגרפיה

ארם גרשוני נולד ברעננה בשנת 1967. הוריו הם האמנים משה גרשוני וביאנקה אשל גרשוני; אחיו הוא הצלם אורי גרשוני. בוגר הסדנה לציור ורישום של ישראל הרשברג. בין השנים 1997–2004 לימד ציור ורישום בבצלאל ובין השנים 2004–2006 לימד בסדנה לרישום בירושלים. עבודותיו נמצאות באוספים פרטיים וציבוריים, ביניהם האוספים של מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות ובית המשפט העליון.
בשנת 2005 ייסד ביחד עם דוד ניפ את "התחנה", בית ספר לציור פיגורטיבי בתל אביב, שם הוא גם מלמד.
פוליסולפון

פוליסולפון (PES) הוא שם כולל למשפחה של פולימרים תרמופלסטיים. פולימרים אלו ידועים בתכונות הקשיחות שלהם והיציבות בטמפרטורות גבוהות. המונומר (היחידה החוזרת של הפולימר) היא aryl-SO₂-aryl שזו למעשה יחידת הסולפון. פולמרים אלו סונטזו לראשונה בשנת 1965 על ידי Union-Carbide.

ייצור

תגובה אופיינית לייצור היא תגובה בין דיפנול והחומר bis(4-chlorophenyl) sulfone תגובה היוצרת פוליאתר תוך הוצאת נתרן כלורי.
n HOC₆H₄OH + n (ClC₆H₄)₂SO₂ + n Na₂CO₃ → [OC₆H₄OC₆H₄SO₂C₆H₄]ₙ + 2n NaCl + n H₂O + n CO₂
תגובה כזו דורשת מונומר יחסית טהור על מנת לקבל תוצר בעל משקל מולקולרי גבוה יחסית.

תכונות כימיות ופיזיקליות

פולימרים תרמופלסטיים בכלל והפוליסולפון בפרט הם קשיחים, חזקים ובעלי טווח טמפרטורות נרחב מאוד.
הטמפרטורה הזכוכיתית של החומר היא בסביבות 150 מעלות צלזיוס. כמו כן הוא עמיד בפני התקפה כימית נרחבת כמו: בסיסים, מינרלים, ואלקטרוליטים וכן ישנה עמידות בפני גורמים מחמצנים וכן לחומרים פעילי שטח ולשמנים הידרוקרבוניים.
כמו כן, ישנו טווח גדול של pH- בין 2 ל-13.
לעומת זאת, הפוליסולפונים אינם עמידים לממסים אורגניים א-פולריים כמו קטונים, הידרוקרבוניים ארומטיים וכו'.
ישנה מסיסות טובה בדיכלורומתאן וכן במתילפירולידין.

יישומים

ישנו שימוש נרחב בממברנות. בעל תכונה חשובה בתחום: יכולת שליטה על גודל הפורות. ממברנות מפוליסולפון משמשות בהמודיאליזה, שפכים תעשייתיים, תעשיית המזון וכן להפרדת גזים.
ניתן לחזק עוד יותר את הפולימר על ידי צילוב עם סיבי זכוכית. חומר מרוכב זה הוא בעל מודול יונג מוגדל פי שלוש.
ג'ורג' המילטון (שחקן)

ביוגרפיה

המילטון נולד בממפיס לאן סטיבנס ולמוזיקאי ג'ורג' ספייק המילטון. הוא גדל בעיר בליית'וויל שבארקנסו. בבגרותו עבר לקליפורניה כדי לפתח קריירה מקצוענית כשחקן, וחתם על חוזה עם חברת ההפקה "מטרו גולדווין מאייר", שסידר לו את תפקידי הפריצה שלו בהוליווד.

קריירה קולנועית

שיחק לראשונה בשנת 1960 בסרטו של וינסנט מינלי "הביתה מן הגבעה". אותה שנה חלק המילטון את פרס גלובוס הזהב לשחקן החדש הטוב ביותר ביחד עם שלושה שחקנים מתחילים אחרים. ב-1961 וב-1963 היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר על תפקידיו בדרמות "פשע ועונש בארצות הברית" ו"זה קרה בפלורנס". ב-1963 שיחק גם בסרט המלחמה של קארל פורמן "המנצחים".
ב-1971 הפיק המילטון את הדרמה הביוגרפית אודות חייו של הפעלולן המפורסם איוול קניוול, בה שיחק גם בתפקיד הראשי. ב-1975 שיחק בדרמה הספרותית "פעם אחת זה מספיק" וב-1977 בשני פרקים בסדרת הדרמה ההיסטורית "שורשים". ב-1979 הופיע המילטון בקומדיית האימה "אהבה מנשיכה ראשונה" בתפקיד הרוזן ולדימיר דרקולה. על התפקיד היה מועמד לפרס גלובוס הזהב להופעה הקומית/מוזיקלית הטובה ביותר.
ב-1981 שיחק והפיק את הפרודיה הגאה על זורו, "זורו אפור התער". בסרט שיחק המילטון בתור זורו ועל משחקו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בפעם השנייה. ב-1985 לוהק לעונה השישית של אופרת הסבון "שושלת", לתפקיד במאי הקולנוע ג'ואל אבריגרו.
ב-1990 השתתף בפרק השלישי ב"טרילוגיית הסנדק" של פרנסיס פורד קופולה, "הסנדק 3" בתפקיד היועץ הפיננסי של משפחת קורליאונה, בי. ג'יי. האריסון. בסרט החליף המילטון את רוברט דובאל, שסירב לחזור לתפקיד טום הייגן בשל בעיות תקציביות. ב-1991 הופיע בקומדיה "דוק הוליווד" בתור ד"ר הבלרסטורם, הבוס של המנתח הצעיר ד"ר בנג'מין סטון (מייקל ג'יי פוקס). המילטון התפרסם בפעם האחרונה ב-2002 בקומדיה של וודי אלן "סוף הוליוודי".

חיים אישיים

בשנות ה-60 ניהל המילטון מערכת יחסים עם לינדה בירד ג'ונסון, בתו של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון. הוא היה נשוי במשך ארבע שנים לדוגמנית אלנה סטיוארט, ולזוג נולד ילד אחד, הזמר אשלי המילטון. להמילטון ילד נוסף ביחד עם חברתו קימברלי בלאקפורד.
ליזיס (ביולוגיה)

ליזיס (ביוונית: λύσις lýsis) מתייחס לתהליך בו נשברת מעטפת התא, בדרך כלל על ידי נגיף, אנזים, או מנגנון אוסמוטי אשר פוגע בשלמותה. נוזל הכולל את התכולה של התאים הליזיים, נקרא ליזט. בביולוגיה מולקולרית, ביוכימיה ומעבדות ביולוגיות, תרביות תאים עלולות לעבור ליזיס בזמן התהליך של טיהור מרכיביהם (כמו בטיהור חלבון), מיצוי DNA, חילוץ RNA,  או בטיהור אברונים.
הרבה זנים של חיידקים עוברים ליזיס על ידי האנזים ליזוזים, הנמצא ברוק של בעלי חיים, ביצים לבנות והפרשות נוספות. אנזימים ליזיים פאג'ים, המיוצרים במהלך הדבקה של בקטריופאג', אחראיים ליכולת של הוירוסים הללו לגרום לליזיס של תאים חידקיים. 
פניצילין וחלק מן האנטיביוטיקות גורמים למוות של חיידקים דרך ליזיס של אנזים המתרחש לאחר שהתרופה גורמת לחיידק לייצר מעטפת תא פגומה. 
אם מעטפת התא הרוסה לגמרי והיה שימוש בפניצילין, החיידק מכונה 'פרוטופלאסט' אם מדובר בחיידק גראם-חיובי, ו"ספרופלאסד" אם החיידק הוא גראם-שלילי.

ציטוליזיס

ציטוליזיס מתרחש כאשר התא נקרע בעקבות חוסר יציבות אוסומטי אשר גרם לכניסת מים לתוך התא. 
ציטוליזיס יכול להימנע על ידי מספר מנגנונים שונים, למשל, בועית מתכווצת שקיימת בחלק מהסנדליות, אשר שואבת מים במהירות מחוץ לתא. ציטוליזיס לא מתרחש בתנאים רגילים בתאים צמחיים כיוון שלתאים אלו מעטפת חזקה ויציבה הכוללת את הלחץ האוסמוטי, או "לחץ טורגור", שבהיעדרו היה נגרם ציטוליזיס.

אונקולוזיס

אונקולוזיס מתייחס להרס של תאים נאופלזים או של גידול.

פלזמוליזיס

פלזמוליזיס הוא הרס של תאים בתוך צמחים בעקבות איבוד של מים בעקבות אוסמוזה. בסביבה היפרטונית, ממברנת התא מקלפת את דופן התא והחלולית קורסת. התאים הללו לבסוף ינבלו וימותו ללא הזרימה של מים על ידי אוסמוזה, שתעצור את ההתכווצות על קרום התא ואת הרס התא.

תגובה חיסונית

המוגלובין של אריטרוציטים משחרר רדיקלים חופשיים כתגובה לפתוגנים אשר גורמים להם לליזיס. תגובה זו יכולה לפגוע בפתוגנים.

יישום

ליזיס תאי נמצא בשימוש במעבדות על מנת לשבור תאים פתוחים ולזקקם או לחקור את מאפייניהם לעומק. ליזיס במעבדה יכול להיות מושפע על ידי אנזימים, דטרגנטים או חומרים קאוטרופיים. התערבות מכנית בממברנת התא, כמו הקפאה והפשרה חוזרת, לחץ, סוניקציה, או סינון, יכולים גם הם להיות קשורים לליזיס. הרבה ניסויים מעבדתיים, רגישים לבחירה של מנגנון הליזיס, ולעיתים קרובות נחשק להימנע מכוחות מכניים אשר ישנו מקרו-מולקולות רגישות, כמו חלבונים ודנ"א, וסוגים שונים של דטרגנטים יכולים להוביל לתוצאות שונות.
קווין נאש

החיים שלפני

נאש נולד ב-9 ביולי 1959, למשפחה נוצרית אדוקה בדרום מערב דטרויט, מישיגן. אביו של נאש, רוברט, נפטר מהתקף לב ב-4 באפריל 1968, בגיל 36, כשנאש היה בן שמונה. ב-27 בדצמבר 1994, אמו של נאש, ואנדה, נפטרה לאחר מאבק של ארבע שנים נגד סרטן השד. הוא למד באוניברסיטת טנסי, שבו סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה. באוניברסיטה זו, נאש היה סנטר של קבוצת הכדורסל של מתנדבי טנסי. הוא שיחק בקבוצה בין השנים 1977 ל-1980, כשבזמן זה הקבוצה הצליחה להגיע לטורניר אליפות המכללות של ה-NCAA. לאחר עימות פיזי עם המאמן ומספר מקרים נוספים, נאש לא שיחק בשנה הרביעית עבור הקבוצה והוא ניסה לעבור לאוניברסיטת באולינג גרין בבאולינג גרין, אוהיו.
נאש שקל מחדש את האפשרויות שלו ועבר לאירופה, שם שיחק באופן מקצועי עבור מספר קבוצות. הקריירה שלו הסתיימה בשנת 1981 בגרמניה, כשקרע את הרצועה הצולבת הקדמית בברך בזמן שיחק עבור קבוצת Gießen 46ers. כשקריירת הכדורסל שלו הסתיימה, נאש התגייס לכוחות פיקוד חקירות פליליות של ארצות הברית בגיסן, גרמניה ושירת במתקן נאט"ו במשך שנתיים. לאחר שעבד בפס ייצור של חברת הרכב פורד ומנהל במה במועדון חשפנות באטלנטה, ג'ורג'יה, הוא החליט לנסות את מזלו כמתאבק מקצועי.

חיים אישיים

נאש ואשתו תמרה התחתנו בשנת 1988, אך נפרדו בשנת 2000, אף על פי שלאחר מכן התפייסו. ביחד, יש להם ילד בשם טריסטן אשר נולד ב-12 ביוני 1996.
נאש הוא חלק מהילידים האמריקאים.
הוא חבר במציאות של שון מייקלס, סקוט הול, שון וולטמן וטריפל אייץ'. בשנות ה-90, החמישה הקימו את קבוצת "הקליק".
ב-24 בדצמבר 2014, נאש נעצר בגין תקיפה נגד בנו בן ה-18, טריסטן. שעתיים לאחר מכן, המשטרה חזרה למקום האירוע ועצרה את טריסטן בגין תקיפת אשתו של נאש, תמרה. ב-15 בינואר 2015, התובעים הודיעו שנאש ינוקה מכל האישומים נגדו. עורך הדין של נאש טען שנאש הגן על אשתו בלילה שהוא נעצר.
ב-2 במרץ 2016, נאש הודיע שהוא יתרום את מוחו ל-CTE סנטר באוניברסיטת בוסטון לאחר מותו. ההודעה הגיעה באותו היום שהכדורגלנית האמריקאית, ברנדי צ'סטיין, הודיעה שהיא עושה את אותו הדבר.
נוסח האר"י

נוסח האר"י הוא כינוי לנוסח תפילה בו התפלל האר"י. נוסח התפילה של האר"י, הנהגותיו בעת התפילה וכוונות קבליות שהיה מכוון. הנוסח מפורט בספר שער הכוונות שנכתב על ידי תלמידו ר' חיים ויטאל.

כוונות האר"י בתפילה


האר"י ייחס לתפילה תפקיד תיאורגי של תיקון העולמות, הן עולמנו הפיזי והן עולמות רוחניים: בירור ניצוצות, העלאת מחשבות, ייחוד השכינה עם הקדוש ברוך הוא ותיקון נשמות. כוונות התפילה המיוחסות לאר"י מצמידות לכל משפט מן התפילה את הכוונה הקבלית השייכת לו. המקור הטקסטואלי המרכזי והמשפיע לכוונות האר"י מצוי אצל תלמידו הגדול, חיים ויטאל ('שער הכוונות'). תלמיד אחר, יהודה רומנו, חיבר את "כוונות התפילה" המבוסס על דברי האר"י.

כתבים שהושפעו משיטתו של האר"י


מקובלים רבים הושפעו משיטת הכוונות של האר"י. ביניהם ניתן למנות את הרש"ש, רמח"ל, בעל שם טוב ואחרים.
מרק סלבין

מרק סלבין (ברוסית: Марк Славин; ‏31 בינואר 1954 – 6 בספטמבר 1972) היה מתאבק וחבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972), מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שביצע ארגון הטרור "ספטמבר השחור".

ביוגרפיה

נולד במינסק כאשר זו הייתה בברית המועצות, בשנת 1971 זכה בתואר אלוף ברית המועצות לנוער בסגנון יווני-רומי. סלבין היה אמור לייצג את ברית המועצות באולימפיאדת 1972, אך החליט שהוא מעוניין לייצג את מדינת ישראל, לכן עלה עם משפחתו. שלושה חודשים אחרי עלייתו לישראל יצא סלבין למינכן לייצג את ישראל באולימפיאדה אולם נחטף ביום בו אמור היה להתחרות, ונרצח למחרת.
הובא למנוחות בבית העלמין בקרית שאול, לצד חבריו לנבחרת עמיצור שפירא, אנדרי שפיצר, אליעזר חלפין וקהת שור.
משפחת קמונדו

משפחת קמונדו הייתה משפחה יהודית ספרדית-עות'מאנית ידועה שהתפרסמה עבור הונה המופלג ופעילותה הפילנתרופית הענפה. אחרוני בני המשפחה נרצחו בשואה.

היסטוריה

מוצא המשפחה הוא יהודי-ספרדי-פורטוגזי. בשנת 1492 בעקבות גירוש ספרד התיישבה המשפחה בוונציה, ולאחר מכן במאה ה-17 היגרה לאיסטנבול, האימפריה העות'מאנית. 
אברהם שלמה דה קמונדו (1785–1873)  נחשב לאבי עסקי המשפחה. הוא ירש מאחיו הון מצומצם והקים בעזרתו רשת בנקאות גדולה בשם "בנק קמונדו" (Banque Camondo) אשר הייתה המממנת והמלווה העיקרית של האימפריה העות'מאנית במחצית המאה ה-19 וכן של הפרויקטים הגדולים שלה בתקופה זאת: רפורמות התנזימאת הגדולות (1839–1876) ומלחמת קרים (1853–1856). כתוצאה מכך הוא היה בעל השפעה גדולה על הסולטאנים העות'מאנים אבדילמג'יט הראשון ואבדילאזיז, וניתן לו היתר מיוחד לרכוש אדמה בשטחי האימפריה למרות היותו נתין זר (המשפחה קיבלה נתינות אוסטרית בעת שהותה באיטליה). באמצעות היתר זה רכשה המשפחה נדל"ן רב באזור איסטנבול, אך גם הייתה אחראית להקמת הבית ספר היהודי המודרני הראשון בשטחי האימפריה העות'מאנית בשנת 1854, בית הספר "אסקולה" באיסטנבול. מלבד בית ספר זה, הקימו אברהם שלמה ונכדו אברהם בכור דה קמונדו (1829–1889), עוד מספר רב של מוסדות חינוך יהודיים. ברודוס בנו בשנת 1865 את בית כנסת "קהל מדרש".
בשנת 1867 עברו בני המשפחה לפריז והעבירו לשם את מרכז פעילות בנק קמונדו. בשנת 1870 הוכתר אברהם שלמה דה קמונדו בתואר רוזן על ידי ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה. עם פטירתו בפריז בשנת 1873 הוערך הונו ב-125 מיליון פרנק במונחים של התקופה. בהתאם לצוואתו הובאה גופתו לקבורה בבית הקברות היהודי של איסטנבול.
בן משפחה אחר הוא הרוזן יצחק דה קמונדו (1851, איסטנבול - 1911, פריז)  אשר מלבד ניהול עסקי הבנקאות המשפחתיים היה אספן אמנות מפורסם, במיוחד של אמנים מהזרם האימפרסיוניסטי והפוסט-אימפריוניסטי, וכן היה מלחין אופרה ומוזיקאי חובב. מעט לפני פטירתו תרם את אוסף האמנות הגדול שלו למוזיאון הלובר. בן דודו היה הרוזן מואיז דה קמונדו (1860-Moïse de Camondo; 1935)  שחי בצרפת והיה פטרון לאמנות. בצוואתו תרם את ביתו, אותו בנה בשקדנות על בסיס מסורות האמנות של המאה ה-18, והורה להפוך אותו למוזיאון על שם בנו נסים דה קמונדו, טייס קרב שנפל במלחמת העולם הראשונה. מוזיאון נסים דה קמונדו פעיל עד היום בפריז.
בתו היחידה של מואיז, באטריס דה קמונדו, ושני ילדיה, נחשבים לאחרוני משפחת דה קמונדו. בשנת 1943 נשלחו בני המשפחה למחנה הריכוז דראנסי בפריז וממנו הועברו למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נספתה המשפחה.