google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ורדן מרון

קריירה

מרון פעם עבד בשביל משינימה בע"מ. ג'ורדן מרון במקור התחיל ערוץ גיימינג של Call of Duty בשם ProsDONTtalkSHIT, שלא היה מתאים למשפחות, לא כמו הערוץ הנוכחי שלו, בו הוא מדבר בשפה פחות בוטה. ב-2010, הוא עבר לערוץ חדש בשם CaptainSparklez, שם הוא מתמקד בעיקר במיינקראפט. הוא היה מוצג ברשימת 30 מתחת ל-30 של פורבס ב-2016. ביוני 2016 הוא התחיל ערוץ בשם Maron Music בו הוא מפרסם מוזיקה אלקטרונית כדי לקדם מפיקי מוזיקה מתחילים. הוא גם מפרסם שם את השירים שלו.

ביוגרפיה

מרון נולד ב-10 בפברואר 1992 בעיר לוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית. הוריו מעולם לא היו נשואים ונפרדו זמן קצר לאחר לידתו, את רוב חייו גר ביחד עם אימו בעיר סנטה ברברה וביקר מדי כמה שבועות את אביו. כיום הוא גר בלוס אנג'לס.

קריירת היוטיוב

נכון לספטמבר 2017, לערוץ היוטיוב שלו "CaptainSparklez" יש מעל ל - 10 מיליון עוקבים ומעל 2.9 מיליארד צפיות בכל הסרטונים שלו ביחד. הסרטונים בערוץ המרכזי שלו, עוסקים בעיקר במשחק המחשב "Minecraft" בו הוא משחק לרוב ב"Hunger Games", "Ultra Modded Survival" וגם ב"adventure maps". נוסף על כך הוא משחק גם במשחקים נוספים כמו המשחק "Garry's Mod" ובמשחקים אחרים.
מרון התפרסם בעיקר בזכות סרטוני המוזיקה המקוריים שלו ובזכות הפארודיות שהוא עשה לשירים קיימים. בין השירים שהוא פרסם בערוץ שלו ניתן למצוא את: Minecraft Style (פארודיה ל"Gangnam Style" של הזמר הדרום קוריאני PSY), את Fallen Kingdom (פארודיה ל- "Viva La Vida" של קולדפליי), את Take Back The Night, את Find the Pieces ואת Revenge שבינתיים הוא השיר עם הכי הרבה צפיות בערוץ.
במאי 2015, מרון הוציא משחק ל- IOS ול- Android בשם Fortress Fury. את הפרסום למשחק עשה באמצעות ערוץ היוטיוב שלו, ואף שילב מעריצים שלו בניסויי ה"בטא" של המשחק.
מרון מוכר גם פרטי לבוש תחת המותג "CaptainSparklez" בחנות וירטואלית באינטרנט.
למרון ערוצים נוספים, כגון הערוץ הראשון שלו "prosdonttalkshit", אליו העלה סרטונים מהמשחקים Call of Duty ו-Skate 3. הערוץ היה פעיל בשנת 2010, כשהסרטון האחרון הועלה בחודש יולי באותה שנה, שבו מרון מודיע על פתיחת הערוץ החדש - CaptainSparklez. בקיץ 2016 מרון פתח ערוץ מוזיקה הנקרא "Maron Music" שבו הוא מעלה מוזיקה מקורית שלו וגם של אמנים אחרים, ובנוסף הוא מפעיל ערוץ אישי בשם Jordan Maron, בו הוא מעלה בעיקר וידאו בלוגים.
אלון חילו

ביוגרפיה

חילו נולד ביפו, בן להורים שעלו לישראל בשנות ה-60 מדמשק שבסוריה.
בעל תואר במשפטים ובוגר החוג לאמנות התיאטרון במסלול כתיבה דרמטית ודרמטורגיה באוניברסיטת תל אביב. עובד כעורך דין לקניין רוחני.
תושב תל אביב, גרוש ואב לשתי בנות. בחודש יוני 2014 יצא מהארון מול כלי התקשורת בארץ.
מחפשים את אליברנדי

עלילה

ג'וזי אליברנדי כבר בת 17, היא מגיעה אל שנת לימודה האחרונה בבית ספרה. ג'וזי (פיה מיראנדה) ואמא קריסטינה (גרטה סקאקי) ננטשו על ידי מיכאל אליברנדי (אנתוני לפאליה), אביה של ג'וזי, עוד לפני שג'וזי נולדת (הוא לא ידעה כי קריסטינה בהריון ונודע לו רק לאחרונה).
ג'וזי אינה מוצאת עצמה בין כל המשפחה – סבתא הקשקשנית שעוקבת אחריה, בנות בית הספר הלועגות לה כי היא ממזרה, אביה שבא משום מקום, בחינות הבגרות, ועוד.
במהלך כל הסרט ג'וזי מנסה להתקרב אל "גבר החלומות שלה", ג'ון ברטון (Matthew Newton), אך במקום אם מוצאת עצמה שוב ושוב נתקע עם ג'יקוב קוטי (קיק גרי). לראשונה, היא מתיידדת עמו לאחר מסיבה, בה הוא לוקח אותה אל ביתה (חבריו ארגנו לו את זה), במקום נער חלומותיה. לא רק שהוא מנע ממנה הזדמנות פז, הוא גם לקח אותה על אופנוע ומנפץ את כל חלומה. על אף זאת, ג'וזי וג'ון מתקרב אחד לשני וכל אחד מהם רושם פתק בו הוא מספר משהו על עצמו שלא סיפר לשני - ג'וזי מתוודה על אהבתה. הפתקים ישמרו אצל השני והם יפתחו רק בסוף הלימודים.
באמצע הסרט ג'ון ברטון מתאבד עקב לחצו של אביו להיות נשיא בניגוד לרצונו. לאחר ההלוויה חוזרת ג'וזי אל ביתה, היא הולכת אל התיבה בה היא שמרה את פתקו ושם היא מגלה כי רשום על כך שהוא הולך להתאבד.
ג'וזי האומללה פוגשת את ג'יקוב ופורצת מולו בבכי. כמו גם, היא מתחילה להתיידד עם אביה לאחר שהוא מציל אותה מעונש, לאחר ששברה את אפה של קרלי בישופ (Leeanna Walsman) – תלמידה "מתוקה" שתמיד לעגה לה על היותה ממזרה והטיפה לה ענייני דת.
עם הזמן, מוצאת ג'וזי את מקומה בעולם ומתקרבת אל מורשת משפחתה.
טבלת ייאוש

טבלת ייאוש היא לוח שנה, שבו מסומנים הימים הנותרים עד לסיום תקופה מסוימת.
טבלת הייאוש משמשת להערכת משך הזמן הנותר עד תאריך המציין את סיומה של תקופה שהפרט שואף להשאיר מאחוריו. כגון: תום שנת הלימודים, תום תקופת התמחות, תום השירות הצבאי או סיומה של תקופת מאסר.
טבלת הייאוש קיבלה את שמה משימושה ככלי להתמודדות מול ייאוש מתמשך, המיועד לעורר תקווה לקראת העתיד לבוא. 
הממלאים אותה נוהגים למחוק כל יום שעובר, או לחכות זמן מה, ואז למחוק בבת אחת כמות גדולה של ימים.
יודפת

היסטוריה והווה

בשנת 1958 נוסד גרעין, שחבריו כונו "שכטריסטים", בהיותם מתלמידיו של ד"ר יוסף שכטר, המורה הרוחני מבית הספר הריאלי בחיפה, אשר הטיף לרוחניות יהודית הנוצרת על ידי עדה יוצרת. הגרעין יועד להתיישב באזור יודפת בשטח של כ-2700 דונם שנרכשו על ידי הקרן הקיימת. בשנת 1960 עלה למקום קבוצה ראשונה של כ-30 מחברי הגרעין שהתפרנסו מעבודות ייעור והכשרת אדמה. בנובמבר 1961 יצאה למקום משלחת של המוסדות המיישבים לבחור את המיקום המדויק של היישוב.
היישוב שהוקם נתמך על ידי קק"ל והעומד בראש תחום ההתיישבות יוסף וויץ, ונקרא על שם היישוב הקדום המצוי כקילומטר דרומית לו. המבנה הראשון ביודפת היה "המצפה", ומסביבו נבנו חומה וחדרי מגורים, במתכונת הדומה לטירה. בשנים הראשונות עבדו החברים כשכירים של הקק"ל ביעור האזור ובהכשרת אדמות ההר לחקלאות שהפכה למקור הפרנסה הבלעדי של המושב השיתופי במשך שלושה עשורים. 
בשנת 1968 נסלל כביש גישה חדש למקום.
מאמצע שנות ה-90 המושב מאמץ מאפיינים של יישוב קהילתי ופרנסת חבריו ותושביו מגוונת. חלק גדול מחברי היישוב עברו לפעילות אחרת הכוללת תנועות ריקוד וחיפוש רוחני בקבוצות, על פי תורתו של גורדייף  
בעשור האחרון נבנתה ביודפת שכונת הרחבה שרבים ממשתכניה הם בני המושב. נכון לשנת 2017 גרות ביודפת כ-300 משפחות.

חינוך

אף על פי שהקהילה ביודפת אינה אנתרופוסופית, תורה זו קנתה לה אחיזה בתחום החינוך של המושב. בשנת 2003 נפתח במתחם המועצה האזורית משגב "בית ספר עודד", מוסד חינוכי (כיתות א'-ט') הפועל לפי שיטת "וולדורף" האנתרופוסופית, ובשנת 2011 עבר בית הספר למשכן קבע בכניסה ליודפת.
תלמידי התיכון לומדים בתיכון וולדורף בהרדוף ובתיכונים בקמפוס משגב. למועצה אזורית משגב יש כוונה להקים בית ספר תיכון אנתרופוסופי בשנים הקרובות.

ענפים ועסקים

לאחר שבעשורים הראשונים התגלו קשיים רבים בפיתוח אדמות ההר בגליל, מחסור במים ובשטחי עיבוד, נוספו למושב תחומי פרנסה אחרים מלבד חקלאות.
בתחומי המושב פעל מפעל גדול לטכסטיל ובעיקר גרביים, אשר נסגר לאחר שחברת "דלתא" רכשה אותו.
במושב קיים "יער הקופים" - גן חיות הכולל גם שטח מגודר בו קופים מסוג קוף סנאי מסתובבים באופן חופשי, וניתן לצפות שם בהתנהגותם הטבעית. כן מצויים ביישוב עסקים קטנים ומשתלה.
בשנת 2015 נפתח בכניסה ליודפת מרכז מסחרי ותיירותי ייחודי הנקרא "בואכה יודפת". המבנים נבנו מאבנים מקומיות ובהשתלבות בחורש הטבעי. במרכז בית קפה, חנויות של מוצרים מקומיים כמו מאפייה (של עשהאל מאור), מעדנייה, חנות גבינות בוטיק, חנות בגדים וגרביים בעבודת יד, חנות למלאכות יד וכן מרכז מבקרים יודפת העתיקה המופעל בידי מתנדבים מהמושב ומקהילת משגב.
תסמונת די-ג'ורג'

הגורמים לתסמונת

התסמונת נגרמת בשל חסרונו של מקטע קטנטן בזרוע הארוכה של אחד משני כרומוזומי 22 (מכאן השם 22q deletion syndrome). החסר מיקרוסקופי הוא בין 1.5 ל־3 מיליון בסיסים המשפיעים על פעילות של כ־50 גנים באופן רב מערכתי.
במרבית המקרים שני ההורים ויתר בני המשפחה בריאים, כאשר לבעלי התסמונת קיים 50% סיכון להעביר אותה לצאצאיהם. עם זאת, מרבית המקרים אינם תורשתיים, ורק כ־10%–28% מהלוקים בתסמונת הם מקרים משפחתיים.
התסמונת אינה נגרמת בשל נטילת תרופות בזמן ההיריון או בגלל סיבוכים במהלכו.

אבחון התסמונת

אבחון התסמונת נערך באמצעות בדיקות דם גנטיות מסוג FISH אוMicroarray . בדיקת התסמונת אינה חלק מבדיקות השגרה בהיריון, אך ניתן לבצע בדיקת מכוונת לאבחון התסמונת בעובר במהלך בדיקת מי השפיר על ידי הצ'יפ הגנטי.

שכיחות התסמונת

שכיחותה מוערכת כאחת ל־2,000–4,000 לידות חי, ולכן זוהי תסמונת ה-microdeletion השכיחה ביותר מבין התסמונות הגנטיות. השכיחות בין בנים לבנות היא זהה.
מונונוקלאוזיס זיהומי

הידבקות

נגיף ה-EBV מועבר ברוק, וניתן להידבק בו על ידי מגע עם טיפות וחלקיקי טיפות (למשל, נשיקה), שימוש בכלי אוכל משותפים, שתייה מקש משותף וכדומה. לאחר חדירה לתאים המרפדים את האף או הגרון, הנגיף מתפשט אל תאי דם לימפוציטים מסוג B.
נטען בעבר כי שמה של מחלת הנשיקה הוא מאחר שהכבד "נושק" לטחול אולם זו אינה הסברה המקובלת. שמה של המחלה תורגם מאנגלית, שם תוארה כ-kissing disease, בגלל צורת ההדבקה האופיינית של הנגיף, ובמיוחד בגיל העשרה.
מהרגע בו אדם נדבק בנגיף הוא מידבק. לאחר שאדם נדבק תקופת הדגירה של הנגיף נמשכת כ-4-7 שבועות לפני הופעת התסמינים עד לאחר ההתפרצות הראשונית של המחלה (בין 30 ל-50 יום). חלק גדול מהאוכלוסייה שנחשף ל-EBV נדבק בלי לפתח תסמינים, דבר ההופך את הניסיון לשלוט במגפתיות של המחלה ללא מעשי.
רופאים ומחקרים אינם בטוחים לאחר כמה זמן אדם עדיין עלול להדביק לאחר שהסימפטומים של המחלה אינם מופיעים אצלו יותר, אבל יש נטייה להאמין שאדם עדיין מידבק לאחר מספר חודשים רב בהם הסימפטומים נעלמו לגמרי. מחקרים מסוימים מראים שזמן זה יכול להתארך עד 18 חודשים, אך נדיר שלאחר זמן זה אדם יוכל להדביק אדם אחר בנגיף.

אבחנה

אבחנה תעשה בהתבסס על התסמינים. אם כי ישנן מספר מחלות שלהן תסמינים הקרובים לתסמיני מחלה זו כמו ציטומגלוירוס, טוקסופלזמוזיס, נגיפים נוספים ותוצאות לוואי של תרופות. קיימים שני סוגי בדיקות לאבחון המחלה. האחת, Monotest, הוא בדיקה לנוגדנים כלליים לחלבונים ויראליים בדם החולה. אצל חולה במחלה זו הגוף מייצר בכמויות גדולות לימפוציטים חדשים מסוג B שמחסלים את הלימפוציטים הישנים הנגועים. לתאים חדשים אלו מראה אופייני, שניתן לזהותו מבעד למיקרוסקופ. אצל חולים צעירים בדיקה זו עלולה לחזור חיובית על אף שהנגיפים אינם נמצאים; לכן מבצעים גם בדיקת סרולוגיה לנוגדנים ל-EBV.
א-סד (כדורגל)

היסטוריה

המועדון נוסד ב-21 באוקטובר 1969 על ידי קבוצת תלמידים שסיימו לימודי כדורגל. בשנת 1972 זכה המועדון באליפות הראשונה שלו, 3 שנים לאחר מכן זכה בגביע הראשון שלו. בשנת 1989 הפך למועדון הערבי הראשון שזוכה בליגת האלופות האסיאתית, וב-2011 זכה המועדון שנית בטורניר בינלאומי זה.
קורפוס ספרטום

קוֹרפּוּס סֶפָּרָטוּם (מלטינית: Corpus separatum) פירושו עיר או אזור בעלי מעמד פוליטי ומשפטי שונה מסביבתה, אך חסרי ריבונות עצמאית.
מונח זה הוזכר בועידת אונסקו"פ אשר הציעה בשנת 1947 את תוכנית חלוקת ארץ ישראל. בתוכנית החלוקה חולקו שטחי ארץ ישראל בין היהודים והערבים. לעומת שאר הארץ, ירושלים ובית לחם לא חולקו אלא הוגדרו כקורפוס ספרטום – גוף נפרד שיהיה בשליטה בין-לאומית ולא בשליטת אחד הצדדים (שלטון יהודי, שלטון ערבי או שלטון המנדט הבריטי). בסופו של דבר, האזור המיועד פוצל בין ישראל וירדן בהסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות.
קורפוס ספרטום נוסף פעל גם בעיר הנמל רייקה שבקרואטיה של ימינו, בין 1779 ל-1918. הגוף הנפרד נוצר בהוראתה של מלכת אוסטריה מריה תרזה ובוטל בתום מלחמת העולם הראשונה עת סופח לממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים. גופים נפרדים נוספים פעלו בנובי פאזאר שבסרביה בין 1378 ל-1514, ובפורדנונה שבאיטליה בין 1878 ל-1912.
סמית' וסון

סמית' וסון (Smith & Wesson) - יצרנית האקדחים הגדולה ביותר בארצות הברית. בסיסה בעיר ספרינגפילד שבמדינת מסצ'וסטס.

הקמת החברה

החברה הוקמה בשנת 1852, על ידי השותפים הוראס סמית' ודניאל וסון. הם פיתחו אקדח תופי שנקרא "וולקניק" (Volcanic), והחברה נקראה על שמו (Volcanic Repeating Arms Company). החברה נקלעה לקשיים כלכליים, ואיש העסקים אוליבר וינצ'סטר השתלט עליה.
בשנת 1856 שני השותפים המייסדים עזבו את החברה, והקימו חברה חדשה, שפיתחה אקדח תופי חדש ומתקדם. באופן טבעי, מלחמת האזרחים האמריקנית (1861–1865) עוררה ביקוש רב לאקדחים של החברה.

העברות השליטה

בשנת 1964, קבוצות משקיעים קנו את השליטה בחברה ממשפחת וסון.
בשנת 1996 החברה נרכשה על ידי חברה בריטית, בשם Tomkins PLC.
בשנת 2001 החברה נרכשה על ידי משקיעים אמריקנים.
במהלך שנות פעילותה, החברה פיתחה סוגי תחמושת רבים, והפכה לאחת מיצרניות הנשק הידועות ביותר בעולם.

חרם הצרכנים

במרס 2000, החברה (שהייתה אז בשליטת חברה בריטית) חתמה על הסכם מיוחד עם ממשל הנשיא קלינטון, כדי להתחמק מתביעה משפטית. במסגרת ההסכם, החברה התחייבה לאמץ תקנים חדשים של בטיחות, ולהגביל בצורה משמעותית את ההפצה והמכירה של האקדחים. ההסכם עורר חרם צרכנים נרחב בארצות הברית, שנמשך עד היום - אך נחלש מאוד, אחרי העברת השליטה בחברה למשקיעים אמריקנים ב-2001.
נחל דישון

מסלולי טיול בנחל

בנחל ומסביב לו מספר רב של מסלולי טיולים רגליים ודרכי עפר לרכבי שטח מסומנים. שביל ישראל עובר בנחל מראשיתו בחורבת חממה ועד לחלקו התחתון, סמוך לשדה אליעזר. הנחל נחצה במהלכו מספר פעמים על ידי מספר כבישים, המאפשרים נקודות כניסה ויציאה למסלולי הטיול בנחל. חלקו האמצעי של הנחל היה מסלול פופולרי לרכב שטח, אך החל מ־2013, נאסרה כניסת כלי רכב לחלקו התיכון של הנחל, על מנת למנוע פגיעה שלהם בשטח.
מסטיקוחוריה

מסטיקוחוריה (ביוונית: Μαστιχοχώρια "כפרי המסטיק", נכתב גם בשם: "מסטיכוחוריה") הוא אזור בדרום-מערב האי כיוס הנמצא ביוון באזור הים האגאי קרוב לגבול טורקיה. האזור קרוי על שם הכפרים בהם מגדלים את שרף עץ אלת המסטיק הנקרא בשם: מסטיקא המשמש כיום בעיקר לצורכי תעשייה ומזון ובעבר שימש לצורכי רפואה. בעבר כונה האי כיוס בשם "אי המסטיק" וחקלאות עצי אלת המסטיק תפסה את רוב שטחו, אך במאה האחרונה הוחלפו גידולי עץ אלת המסטיק באי לצורך גידולים של גפן, זית, ועצי תמר וגידול עצי אלת המסטיק נדחק לדרום האי בו האקלים מעט יותר חם ומתאים יותר להפקת השרף.
אזור מסטיקוחוריה הוא המחוז הגדול ביותר באי כיוס ושטחו הוא כ-212 קמ"ר. במפקד 2001 נמנו באזור 3,672 תושבים. הכפר הגדול ביותר הוא פירגי בו מצוי גם מוזיאון קטן המספר על המסטיקא ותהליך גידול עצי אלת המסטיק לצורך עיבוד השרף. כפרים נוספים הם: קלמוטי, ארמוליה, מסטה, ליטיו. 
כיום מהווה אזור מסטיקוחוריה את המרכז הכלכלי והתיירותי של האי ומפורסם גם בזכות בתיו העתיקים המצופים בעיטורי סגרפיטו. 
במהלך טבח כיוס בעת הכיבוש הע'ותמני נרצחו רוב תושבי האי היוונים ואילו תושבי מסטיקוחוריה ניצלו הודות לערכו הגבוה של המסטיקא, שנצרך על ידי הסולטאן הטורקי ונשותיו בהרמון, והיה שווה בערכו לזהב. מי שהיה גונב את השרף היקר הוצא להורג בפקודת הסולטאן].
שורינג'י קמפו

אמנות הלחימה שורינג'י קמפו (ביפנית: 少林寺拳法 - שיטת הלחימה של שאולין) נוסדה ב־1947 על ידי דושין סו (ביפנית: 宗 道臣) ‏(1911‏-1980). שורינגי קמפו אינה מוכרת כמעט בישראל ומונה מספר מוגבל של סניפים באירופה ובצפון אמריקה, יחד עם זאת זוהי אמנות לחימה פופולרית ביותר ביפן, המונה, על פי האתר הרשמי של ההתאחדות העולמית, מעל 1.5 מיליון חברים רשומים ב־32 ארצות.
אמנות לחימה יפנית זו מקורית מבחינת שיטות הלחימה שלה אך שואבת את בסיסה הרעיוני מעקרונות הבודהיזם שפותחו על ידי הנזירים במנזר שאולין בסין ומכאן שמה של השיטה. דושין סו, מייסדה היפני, התרשם עמוקות משיטות האימון הלא תחרותיות של הנזירים וכאשר חזר ליפן בנה את אמנות הלחימה הייחודית שלו סביב עקרונות של אחווה, עבודת צוות ועזרה לזולת. עם זאת אין כל קשר ישיר לקונג פו שפותח על ידי נזירי שאולין.
השיטה מאורגנת ברמה עולמית וכל החברים בעולם מאוחדים תחת ארגון WSKO שמרכזו ביפן ולומדים את אותם עקרונות ואת אותן טכניקות.
שורינג'י קמפו אינה לשם רווח והארגון אוסר על מאמניו להשתכר מהוראת השיטה. בנוסף, בשל שורשיו הבודהיסטיים של הארגון, שורינג'י קמפו נרתע מתחרות ולפיכך הארגון אינו עוסק או מארגן תחרויות ספורטיביות ומטרת האימונים היא חברית לשם רכישת מיומנות ולא לשם האדרה עצמית.
אניטה לונסברו

ביוגרפיה

לונסברו נולדה ביורק, יורקשייר. היא למדה לשחות בהודו שם אביה שרת כרס"ר גדוד בצבא.
במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בקרדיף, ויילס בסוף יולי 1958 זכתה לונסברו בשתי מדליות זהב, במשחה ל-220 יארד חזה בתוצאה של 2:53.5 דקות ובמשחה שליחות 4x110 יארד מעורב בשיא עולם חדש של 4:54.0 דקות. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בתחילת ספטמבר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:53.5 דקות, אחרי שיאנית העולם אדה דן האן מהולנד (2:52.0 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:54.3 דקות.

שיאנית עולם

בתחרות שנערכה בוואלויק, הולנד ב-25 ביולי 1959 קבעה לונסברו במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 2:50.3 דקות.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת רומא (1960) זכתה לונסברו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש של 2:49.5 דקות, לפני שיאנית העולם היוצאת ויטרוד אורסלמן ששיפרה אף היא את שיאה (2:50.0 דקות) וברברה גבם (2:53.6 דקות) מגרמניה. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:47.6 דקות, היא שחתה את סגנון החזה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:21.0 דקות.

אלופת אירופה

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בלייפציג, מזרח גרמניה באוגוסט 1962 זכתה לונסברו ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:50.2 דקות, מדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:32.3 דקות ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:46.2 דקות. שלושה חודשים לאחר מכן, במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בפרת', אוסטרליה בסוף נובמבר אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-110 יארד חזה בתוצאה של 1:21.3 דקות, במשחה ל-220 יארד חזה בתוצאה של 2:51.7 דקות ובמשחה ל-440 יארד מעורב אישי בתוצאה של 5:38.6 דקות. מדליית כסף במשחה שליחות 4x110 יארד מעורב בתוצאה של 4:47.9 דקות. 
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה לונסברו לכבוד לשאת את דגל בריטניה בטקס הפתיחה והייתה לספורטאית אישה הראשונה שזכתה בכבוד זה. במשחקים עצמם היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:30.5 דקות.
לאחר המשחקים האולימפיים פרשה לונסברו משחייה תחרותית ונישאה ליו פורטר, רוכב אופניים אולימפי שייצג אף הוא את בריטניה באולימפיאדת טוקיו. הוא זכה 4 פעמים באליפות העולם ברכיבת אופנים בענף הרדיפה.
האח הגדול VIP עונה 3

על העונה

בעונה זו, הראשונה ל-VIP ששודרה ברשת 13, גיא זו-ארץ החליף את מנחי העונה הקודמת, עפר שכטר ואסי ישראלוף, שהיו לצידה של לירון ויצמן. ב-16 בפברואר הנחתה ויצמן את התוכנית בפעם האחרונה, לפני שיצאה לחופשת לידה, מה שהביא את זו-ארץ להנחיית יחיד, דבר שכמעט ולא נעשה ב"אח הגדול" הישראלי על כל עונותיו.
בעונה זו נערכו "תוכניות ההצלה", בדומה ל"משחקי האח" בעונות קודמות, שבהן המנצח ניצל מרשימת ההדחה, ובחר את מי מהדיירים להכניס לרשימת ההדחה במקומו. בשונה מ"משחקי האח", ניתנה גם אפשרות שדייר שלא ייצא מרשימת ההדחה, יוכל להוסיף אליה דייר נוסף.
שידור העונה נמשך 50 ימים והוא הסתיים ב-2 במרץ. בכך, הייתה זאת "עונת ה-VIP" הארוכה ביותר ששודרה בגרסה הישראלית של "האח הגדול". פרק פתיחת העונה זכה לרייטינג של 27.4%.
פרביס אליסון

קריירת מכללות

אליסון נולד וגדל בעיר סוואנה שבג'ורג'יה, ובשנת 1985 החל ללמוד באוניברסיטת לואיוויל. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה סייע לה לזכות באליפות המכללות השנייה בתולדותיה, עם ממוצעים של 13.1 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-2.4 חסימות למשחק. במשחק הגמר מול אוניברסיטת דיוק הצטיין אליסון עם 25 נקודות, ובסיומו זכה בתואר "השחקן המצטיין של הפיינל פור"; בכך היה הפרשמן השני אי פעם שזוכה בפרס (אחרי ארני פרין בשנת 1944). ב-3 העונות הבאות בלואיוויל המשיך להציג יכולת טובה עם ממוצעים של 16.8 נקודות, 8.6 ריבאונדים ו-2.9 חסימות למשחק, אך קבוצתו לא עברה את שלב שמינית הגמר (NCAA Sweet Sixteen).

קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1989 נלקח אליסון בבחירה הראשונה, על ידי סקרמנטו קינגס. בעונת הרוקי שלו שותף ב-34 משחקים בלבד בשל פציעה, וקלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק.
לאחר עונה אחת בסקרמנטו הועבר לוושינגטון בולטס בטרייד משולש עם יוטה ג'אז, במסגרתו נשלח לג'אז ג'ף מלון. בעונתו הראשונה בוושינגטון קלע אליסון 10.4 נקודות למשחק כשחקן ספסל, אך בעונה העוקבת הפך לאחד השחקנים המובילים של הקבוצה ורשם ממוצעים של 20.0 נקודות, 11.4 ריבאונדים ו-2.7 חסימות למשחק. בסיום העונה זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה ב-NBA. בעונת 1992/1993 שמר על יכולת גבוהה עם 17.4 נקודות למשחק, בטרם סבל מפציעות בברכיו אשר הגבילו אותו עד לסיום הקריירה.
לקראת עונת 1994/1995 חתם על חוזה בבוסטון סלטיקס, ובסיומה השתתף בפעם היחידה בקריירה במשחקי הפלייאוף. ב-6 עונותיו עם הסלטיקס שותף בסך הכול ב-193 מתוך 492 משחקי קבוצתו, בשל פציעות שונות בברכיו ובבוהן רגלו הימנית.
באוקטובר 2000 חתם על חוזה בסיאטל סופרסוניקס, אך שוחרר ממנה כעבור כחודשיים לאחר 9 משחקים בלבד, ומאז לא שב לשחק.
מדד נילסן

מדד נילסן הוא מערכת מדרוג שפותחה על ידי חברת נילסן (NMR) לקביעת גודל והרכב הצרכנים במגוון תחומים מקמעונאות ועד אחוז צפייה בתחנות טלוויזיה, זאת בהתבסס על סקרי צרכנים. החברה פועלת בלמעלה מ-100 מדינות והיא נוסדה ב-1923.
המערכת עודכנה ושונתה במידה רבה מאז שפותחה לראשונה בתחילת שנות ה-40 על ידי ארתור נילסן. רשתות טלוויזיה רבות בארצות הברית מבססות את מחירי הפרסום שלהן תוך הסתמכות על מדד זה, כמו גם קובעות בעזרתו את לוחות הזמנים ואת תוכן התוכניות.
דניאל טרופר

ביוגרפיה

נולד בניו יורק לאברהם ויטה טרופר, ממשפחות מהגרים שהיגרו ממזרח אירופה לארצות הברית בתחילת המאה ה-20.
בשנת 1963 הגיע לשנת לימודים בישראל ולמד בישיבת מרכז הרב בירושלים. לאחר מכן שב לניו יורק ובשנת 1967 הוסמך לרבנות בישיבה יוניברסיטי (בידי הרב יוסף דב הלוי סולובייצ'יק, אותו הוא מחשיב כמורו ורבו), שם גם למד לדוקטורט בהיסטוריה יהודית, עבודת הדוקטורט שלו עסקה בניהול בית המקדש בסוף תקופת בית שני.
בשנת 1967, נשא לאישה את פייגי לבית לנדגרטן ושנתיים לאחר מכן הם עלו לישראל עם שני ילדיהם הגדולים. בישראל נולדו להם שמונה ילדים נוספים. אחד מבניו הוא חילי טרופר.
עם עלותו ארצה, החל לעסוק בחינוך יהודי והוא מקדיש לכך את חייו.

פעילות חינוכית

בשנת 1970 הקים את תנועת "גשר" יחד עם חברו חיים בילט. "גשר" יצרה מקומות מפגש איכותיים לבני נוער דתיים וחילוניים. התנועה החלה את דרכה בקיבוץ כפר עציון. חנן פורת היה מהמדריכים הראשונים ב"גשר" והוא יצר קשר בין דניאל טרופר לבין הרב יהודה עמיטל. קשר זה הלך והתהדק במשך השנים מתוך שותפות בתפיסת עולמם הדתית והחינוכית. תנועת "גשר" התרחבה במשך השנים ומתוכה קמו גופים רבים העוסקים בחינוך ותרבות בחברה הישראלית (מדרשת עמיעד, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, גשר לחברה החרדית, מיוזמי "פרס ירושלים לאחדות ישראל" לזכר שלושת הנערים החטופים ועוד).
ב-1974 היה ממקימי מלי"צ (המכונים לחינוך יהודי-ציוני).
כיהן בהתנדבות במשך כשלושים שנה כרב בית כנסת "אהל נחמה" בירושלים. בכהונתו עסק רבות בבעיות הפרט וב"חסד של אמת".
בשנים 1984 - 1979 היה יועצו של שר החינוך זבולון המר לענייני חינוך יהודי בבתי ספר ממלכתיים ולקשרים בין דתיים וחילוניים. הקים את תוכנית תל"י שהציעה לבתי ספר ממלכתיים העשרה של תוכנית הלימודים בתכנים יהודיים - ציוניים. הוא גם פעל ליצור תוכניות לחינוך הממלכתי המאפשרות לתלמיד לראות את היהדות כשייכת לחייו העכשוויים.
טרופר הקים במשרד החינוך את היחידה להעמקת החינוך היהודי, שעל בסיסה הוקמה היחידה ליישום דו"ח שנהר, אותה הוא הקים בתחילת שנות ה-90. במקביל, הקים יחד עם הסוכנות היהודית את התוכנית המשותפת לחינוך יהודי בתפוצות.
בשנת 1984 שב לעמותת גשר ופיתח תוכניות לימודים בתנ"ך, המשלבות טכנולוגיה מודרנית, תוכניות שמהן התפתח אתר האינטרנט "מקרא גשר". במקביל, פעל להפיק סרטים בנושאים יהודיים. הראשון היה "אורות", בסוף שנות ה-80. בשנת 2000 הקים את "קרן גשר לקולנוע רב תרבותי", שתמכה ביותר ממאה סרטים ותוכניות טלוויזיה.
עומד בראש קרן קהילות המפעילה עשרות גרעינים תורניים, קרן חרו"ת, עתי"ד להעמקת החינוך בבתי ספר יסודיים ברחבי הארץ, ו"אפיקים" המעצימים את הנוער בבתי ספר מקיפים.
שרת בצה"ל כקצין בהג"א (בדרגת סגן), היה שותף לפיתוח תורות לחימה בנושא שליטה באוכלוסייה בזמן פגיעה בעורף.

פעילות פוליטית

הרב טרופר פעל גם בשדה הפוליטי ובשנת 1988 היה ממקימי תנועת מימד יחד עם הרב יהודה עמיטל.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה עמד בראש ועדת המפקד של "הבית היהודי", מהלך שהניע תהליך שבסופו של דבר העביר את הבית היהודי משלושה מנדטים בכנסת ה-18 ל-12 מנדטים בכנסת ה-19. לאחר מכן הוא גם עמד בראש ועדת החוקה שניסחה את חוקת המפלגה.
שדרת אטלנטיק (ניו יורק)

שדרת אטלנטיק (אנגלית: Atlantic Avenue) הוא רחוב חשוב ברובעי העיר ניו יורק ברוקלין וקווינס. הוא משתרע מאזור החוף של ברוקלין לאורך האיסט ריבר כל הדרך לג'מייקה, קווינס. רחוב אטלנטיק מקביל לרחוב פולטון במרבית מסלולו בברוקלין, שם הוא משמש כגבול בין השכונות פרוספקט הייטס ופורט גרין ובין דפורד-סטייווסאנט וקראון הייטס.
אטלנטיק אווניו הוא הכביש מערב-מזרח היחידי עבור משאיות ברחבי ברוקלין, וממלא את מקומם של הכבישים המהירים Bushwick Expressway ‏(I-78) ו-Cross Brooklyn Expressway‏ (I-878).
גרנד אקול

הגרנד אקול (וברבים גרנדז אקול, צרפתית: Grandes Écoles, מילולית: "בתי ספר גדולים") הם מוסדות להשכלה גבוהה בצרפת, אשר מאורגנים מחוץ למסגרת של מערכת האוניברסיטאות הציבוריות של המדינה. שלא כמו האוניברסיטאות הציבוריות, אשר מחויבות לקבל כל מועמד בעל תעודת בגרות צרפתית (Baccalauréat) באזור עליו הן מופקדות, הגרנד אקול מגייסים את תלמידיהם באמצעות בחינות מאוד תחרותיות בכתב ובעל פה, והם בוגרים של בתי ספר מכינים לקראת הגרנד אקול. גודלם של הגרנד אקול בינוני, בגדול ביותר לומדים כ-3,000 סטודנטים.] בחלק מהמוסדות הללו לומדים תחום אחד - הנדסה, מנהל עסקים או מדעי הרוח. 
הגרנד אקול מפיקים באופן מסורתי את הפקידות הגבוהה של צרפת, פוליטיקאים ומנהלים; כמו גם מדענים ופילוסופים בכירים.