פרל ביילי

תחילת דרכה

ביילי נולדה בניופורט ניוז שבווירג'יניה, לאיש הדת ג'וזף ג'יימס ואלה מיי ריקס ביילי. היא סיימה את לימודי התיכון בבית הספר על שם בוקר טי וושינגטון בנורפוק, וירג'יניה, העיר הראשונה באזור להציע חינוך גבוה עבור תלמידים שחורים.
היא שרה לראשונה על במה כשהייתה בת 15. אחיה ביל ביילי היה בתחילת הקריירה שלו בתור רקדן סטפס, והציע לה להשתתף בתחרות חובבנית בתיאטרון פרל בפילדלפיה. ביילי זכתה בתחרות, ונחתמה להופיע בתיאטרון בשכר של 35$ לשבוע, למשך שבועיים. עם זאת, התיאטרון נסגר במהלך השבועיים, ולא שילמו לה את שכרה. מאוחר יותר היא זכתה בתחרות דומה בתיאטרון אפולו שבהארלם, והחליטה להמשיך לפתח קריירה בתחום הבידור.

קריירה

ביילי התחילה את הקריירה שלה בשירה וריקודים במועדונים השחורים של פילדלפיה בשנות ה-1930, ועד מהרה החלה להופיע גם באזורים אחרים של החוף המזרחי. בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, ביילי תיירה ברחבי ארצות הברית עם מופע של האגודה למען החייל. לאחר סיבוב ההופעות, היא התיישבה בניו יורק. ההצלחות שלה כמופע סולו במועדונים הובילו לשיתופי פעולה עם גדולי הבדרנים של התקופה, כגון קאב קלוואיי ודיוק אלינגטון. בשנת 1946, ביילי הופיעה בבכורתה בברודוויי במחזמר St. Louis Woman. עבור הופעתה זו, היא זכתה בפרס דונלדסון לכוכבת ברודוויי החדשה. בין הופעותיה על הבמה והמסך הגדול, ביילי המשיכה להקליט תקליטים ולצאת לסיבובי הופעות. בימים המוקדמים של הטלוויזיה, ביילי התארחה בתוכנית של רשת CBS, Faye Emerson's Wonderful Town. מאוחר יותר, היא ארחה מופע בידור משלה ברשת ABC, The Pearl Bailey Show (ינואר–מאי 1971).
ב-1967, ביילי וקאב קאלוויי כיכבו בהפקה הכולה-שחורה של "הלו, דולי!". סיבוב ההופעות של ההפקה היה כל כך מוצלח, שהמפיק דייוויד מריק העלה את המופע בברודוויי, שם הוא היה ללהיט ענק. ביילי זכתה בפרס טוני מיוחד על תפקידה ו-RCA ויקטור הוציאה אלבום פסקול של המופע. 
בעקבות סדרת הבידור שלה בטלוויזיה בשנת 1971, היא סיפקה קולות עבור אנימציות כגון Tubby the Tuba ‏(1976) ו"השועל והכלבלב" של דיסני (1981). היא חזרה על תפקידה בתור "דולי" בברודוויי בשנת 1975. הלו, דולי! בשנת 1985, בגיל 67, היא השלימה את התואר שלה בתאולוגיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון הבירה.
ביילי כתבה מספר ספרים: The Raw Pearl ‏(1968), Talking to Myself ‏(1971), Pearl's Kitchen ‏(1973), ו-Hurry Up America and Spit ‏(1976). בשנת 1975 היא מונתה כשגרירה מיוחדת לאו"ם על ידי הנשיא ג'רלד פורד. הספר האחרון שלה, Between You and Me (1989), מספר על חוויותיה במסגרת ההשכלה הגבוהה. ב-19 בינואר 1985, היא הופיעה בשידור טלוויזיוני בינלאומי של חגיגות הגאלה ה-50 להשבעת נשיא ארצות הברית, לכבוד מינויו השני של רונלד רייגן. ב-1988 העניק רייגן לביילי את מדליית החירות הנשיאותית.

חיים אישיים

ב-19 בנובמבר 1952, נישאה ביילי למתופף הג'אז לואי בלסון בלונדון.
מאוחר יותר, באמצע שנות ה-1950, הם אימצו בן, טוני. באפריל 1960 נולדה בתם, די די ג'יי בלסון. טוני בלסון נפטר בשנת 2004. דידי בלסון נפטרה ב-4 ביולי 2009, בגיל 49, חמישה חודשים לאחר שנפטר אביה.
ביילי, שהייתה רפובליקנית, מונתה על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון כ"שגרירת האהבה" של ארצות הברית ב-1970. מאוחר יותר, היא הופיעה בקמפיין הבחירות של הנשיא ג'רלד פורד ב 1976 הבחירות.
היא קיבלה את מדליית הארד ב-1968, אות הכבוד הגבוה ביותר המוענק לאזרחים על ידי העיר ניו יורק.
ביילי הייתה חברה טוב של השחקנית ג'ואן קרופורד. ב-1969, קרופורד וביילי הצטרפו לעמיתתן ג'יפסי רוז לי בקבלת פרס מטעם USO (ארגון התמיכה בחיילים). באותה השנה, ביילי הוכרה בתור "אשת השנה" של ה-USO. כשנפטרה קרופורד במאי 1977, ביילי הספידה אותה ושרה בלוויה שלה.

מותה

פרל ביילי נפטרה בבית החולים האוניברסיטאי על שם תומאס ג'פרסון בפילדלפיה ב-17 באוגוסט 1990, בעקבות סתימת עורקים. ביילי נקברה בפארק הזיכרון רולינג גרין בווסט צ'סטר, פנסילבניה.