google/wiki40b huggingface dataset:
זינת א-סאדאת הומאיוני

ביוגרפיה

הומאיוני נולדה באצפהאן בשנת 1917. אמה, סולטאן-אע'א הומאיוני הייתה אמה החורגת של נוסרת אמין: אחרי מותו של מוחמד-תקי אמין (אביה של נוסרת אמין) התחתנה עם רחים הומאיוני (אביה של זינת א-סאדאת). הומאיוני התחתנה עם מוחמד פייד, וביתם שימש כמקום מפגש לרבים מחכמי הדת המובילים של אצפהאן.
הומאיוני למדה אצל באנו אמין והייתה מראשונות תלמידיה. לימודיה עם באנו אמין התחילו בקוראן, המשיכו עם החיבור "תפילת כומייל" (دعای کمیل) ו"אסופת האקדמות" (جامع المقدمات) וחיבורים נוספים המשמשים במרכזי הלימוד השיעיים.
היא הייתה הסטודנטית הראשונה להתקבל לפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת טהראן.
בשנת 1976 היא קבלה את תעודת ההסמכה (اجازه) שלה מבאנו אמין, המסמיכה אותה כפוסקת הלכה.
בשנת 1992 הקימה באנו אמין את המכללה לנשים על שם פאטמה (مکتب فاطمه) באצפהאן, וזינת א-סאדאת ניהלה אותו עד 1992. בנוסף, היא לימדה והרצתה במוסדות שונים באיראן.
עם פרישתה מניהול מכללת פאטמה ב-1992, הומאיוני הקדישה את רוב זמנה לכתיבה ולתרגום.
היא נפטרה ב-30 ביוני 2016 ונקברה בבית הקברות אבראהים באצפהאן.

הוקרה

בשנת 2009 נכללה הומאיוני בהיכל התהילה האיראני למדעים ותרבות.
ב-2011 היא זכתה לכבוד נוסף, כאשר במהלך כינוס אמינה אמין באצפהאן המנהיג הרוחני עלי ח'מנאי ציין אותה בנאומו כאחת הנשים הבולטות באיראן.
העבר (סרט)

עלילה

הסרט עוסק באחמד, גבר איראני, שחוזר לצרפת לאחר 4 שנים על מנת להסדיר את גירושיו ולפגוש את בנותיה מנישואים קודמים של גרושתו לעתיד, מארי-אן. אחמד ביקש ממנה שתזמין לו חדר בבית מלון אך היא מתעקשת שישהה בביתה. שם הוא מגלה שהיא מנהלת מערכת יחסים עם סמיר, שיש לו בן ואשתו נמצאת בקומה. הקשר בין מארי-אן לבתה הבכורה לוסי מתערער בעקבות סלידתה של לוסי מהקשר של אמה עם סמיר.

ביקורת והצלחה

הסרט זכה לביקורות חיוביות בעולם, באתר Rotten Tomatoes זכה לממוצע של 96% ובאתר Metacritic לממוצע של 85%. בעיתונות הישראלית זכה הסרט גם כן לביקורות חיוביות, אך צוין שהסרט לא מצליח להתעלות על סרטו הקודם של פרהאדי, "פרידה". נטען גם שהסרט גדוש יתר על המידה בסמליות, לעיתים ברורה מדי. בז'ו זכתה לשבחים על משחקה בתור הדמות המורכבת מארי-אן. הסרט זכה לממוצע של 4 כוכבים ב"טבלת המבקרים" של הארץ.
מועצה אזורית לב השרון

היסטוריה

בשנת 1967 עלתה ההצעה לאחד את מועצה אזורית הדר השרון עם מועצה אזורית השרון הצפוני במטרה להגיע לכך שכל מועצה אזורית תכיל כ-10,000 תושבים, אך הדבר לא יצא אז אל הפועל. המועצה הוקמה ביוני 1984 בשטחי מרכז השרון כתוצאה מאיחוד של מועצה אזורית הדר השרון ומועצה אזורית השרון הצפוני. בשנת 2003 הוצא היישוב צורן מהמועצה וצורף לקדימה ליצירת קדימה-צורן. 
במועצה 18 יישובים ושטח השיפוט שלה הוא 57,000 דונם. המועצה גובלת בצפון במועצה אזורית עמק חפר, בכפר יונה ובפרדסיה, בדרום במועצה אזורית דרום השרון, במערב בנתניה, בקדימה ובאבן יהודה ובמזרח בטירה, בקלנסווה ובמועצה אזורית שומרון. בתחום המועצה נמצאת מובלעת ובה היישוב צורן. היישוב הגדול במועצה הוא מושב צור משה, שנחשב למושב הגדול בארץ.
במועצה 6 בתי ספר יסודיים ובית ספר על-יסודי אחד. בתי הספר היסודיים הם: הדר השרון (חרות), בין ההדרים (חרות), לב הפרדס (גאולים), בכר רוסו (צור משה), שכטרמן (כפר יעבץ) ואור השרון (תנובות). בית הספר העל-יסודי שבמועצה הוא קריית החינוך דרור שבבני דרור, שהוא בית הספר העל-יסודי הגדול ביותר בארץ (נכון לשנת תשע"ב) ומכיל 2294 תלמידים מכל יישובי המועצה ומפרדסיה. בבית הספר מתקיימות פעילויות רבות של המועצה, ושם גם מופיעות הצגות רבות בהיכל הפיס של בית הספר. אולם בית הספר משמש גם כאולמה הביתי של קבוצת הכדורסל המייצגת את לב השרון "הפועל לב השרון".

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2017, מתגוררים במועצה אזורית לב השרון 23,600 תושבים (מקום 82 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎0.4%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, למועצה אזורית לב השרון דירוג של 8 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ז (2016-‏2017) היה 83.9%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 11,992 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).
אפטר שייב

אפטר שייב (באנגלית: AfterShave; אפטֶר = לאחר, שֵייב = גילוח) הוא תחליב, ג'ל או נוזל המשמש בעיקר גברים לאחר שסיימו להתגלח בפניהם. אפטר שייב עשוי להכיל חומר מחטא כגון אלכוהול שתכליתו למנוע זיהומים, חומר מבשם, וכן קרם לחות לריכוך העור.
אפטרשייבים מחברות שונות משתמשים בניחוח או שמן אתרי כדי לשפר את ריחם ולבדל את עצמם מהמתחרים.
חומרי חיטוי גם משמשים לעיתים קרובות בהכנה של אפטר שייב, ותווית ה-pH של חומרי חיטוי אלה עשויה להיות משמעותית, מפני שחלקם עלולים לגרום לנזק כשמדובר ביובש עורי מתקלף חמור. מותגים רבים אינם חושפים את רמת החומציות של חומרי חיטוי במרכיבים שלהם, והם גם אינם נדרשים על פי חוק לעשות כן.
בתי אופנה ומעצבים רבים נוהגים להשאיל את שמותיהם למותגים של אפטר שייב, וכך אפטר שייב לעיתים מכונה בטעות "או דה קולון".
דוב צעצוע

דוב צעצוע או "דובי" (באנגלית: Teddy bear) הוא צעצוע מסוג בובה ממולאת בצורת דוב המיועד לילדים. זהו צעצוע מסורתי המשמש לעיתים להרגעת ילדים ויכול לשמש כאובייקט מעבר. סוגי דובי צעצוע מסוימים משמשים כפרטי אספנות יקרים. המוזיאון הראשון לדובי צעצוע הוקם בעיר פיטרספילד במחוז המפשייר באנגליה בשנת 1984.

מקור השם באנגלית

מקור השם Teddy bear הוא בכינויו של נשיא ארצות הברית תאודור "תדי" רוזוולט שהיה חובב ציד. לפי המסורת המקובלת, השם התקבל לאחר תקרית ציד דובים במיסיסיפי בשנת 1902 שבה לכדו עוזריו של רוזוולט דוב שחור אמריקני צעיר. רוזוולט סירב להרוג את החיה השבויה וטען שזוהי פעולה בלתי ספורטיבית. הכינוי הופיע בקריקטורות פוליטיות, כבר ביום המחרת, 16 בנובמבר, ב"וושינגטון פוסט".

יצרנים

מוריס מיטצ'טום ואשתו רוז הציגו לראווה שני דובי צעצוע בחלון חנותם בברוקלין זמן קצר לאחר התקרית (15 בפברואר 1903) וקיבלו את רשותו של הנשיא רוזוולט להשתמש בשם "Teddy's bears". 
יצרנית הצעצועים הגרמנייה מרגרטה שטייף, שהתחילה לייצר צעצועים ממולאים כבר בשנת 1880 (הראשון מביניהם היה פיל קטן), שוכנעה על ידי אחיינה לייצר דובי ממולא בשנת 1902. דובי שטייף לא זכו בתחילה להצלחה רבה בגרמניה, אך ביריד לייפציג במרץ 1903 הצליחה משפחת שטייף לייצא לסוחר אמריקאי משלוח של 3,000 דובי צעצוע. לדובי הצעצוע של מיצ'טום היה מראה יותר עדין וחביב שדמה לפני תינוק. לעומת זאת המראה של דוב הצעצוע של שטייף דמה יותר למראה של גור דובים אמיתי. החברה המסחרית שטייף ממשיכה לייצר בגרמניה דובי צעצוע ולייצא אותם לכל העולם. דובי שטייף מתייחדים בסימן היכר של כפתור מתכת באוזן הדוב.

סוגי דובי צעצוע

ישנם דובי צעצוע המיועדים למשחק ילדים, בעוד שאחרים מיועדים למבוגרים ונקראים גם בשם "דובי אספנות". הסוג הראשון הוא בדרך כלל דוב שכל חלקיו תפורים יחדיו למקשה אחת בעוד שהדובים המיועדים למבוגרים הם כמעט תמיד בעלי מפרקים המאפשרים תנועה חופשית של הראש והגפיים.
בספריית "שער ציון" בית אריאלה בתל אביב ישנה תערוכת קבע של דובי צעצוע בשם "דובים דובונים וכל השאר", בה אפשר לראות סוגים רבים של דובי צעצוע.

דובי צעצוע בספרות

מבין דובי הצעצוע המפורסמים בספרות ניתן למנות את פו הדוב ואת הדוב פדינגטון. סוגי בעלי חיים מסוימים, כמו למשל דוב פנדה וקואלה, זכו למאמצי שימור נרחבים בטבע, וזאת בזכות דמיונם לדובי הצעצוע.
שאול נבון

ביוגרפיה

נבון נולד בתל אביב, כאחד משני בניהם של שמואל נבון, מחנך, סופר, מחזאי ומלחין, וד"ר רות נבון, רופאת ילדים, בתו  של הסופר והפעיל הציוני מקניגסברג מאיר קובנר. דודו מצד האב היה הצייר, הרשם והקריקטוריסט, חתן פרס ישראל, אריה נבון. בן דודו, הפסיכולוג דוד נבון, פרופסור וחתן פרס ישראל. שאול נבון למד בבית הספר "תיכון חדש" בעיר.
בשנת 1968 סיים לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1970 השלים לימודי תואר שני בפסיכולוגיה שיקומית ותעסוקתית באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
בין השנים 1974-1970 עבד כפסיכולוג שיקומי ותעסוקתי במחלקת ההדרכה של התעשייה הצבאית, ולאחר מכן גם בבית החולים לווינשטיין ברעננה ובבבית החולים הדסה (רוקח) בתל אביב. בין השנים 2007-1976 ניהל את השירות לפסיכולוגיה שיקומית במרכז השיקום של המרכז הרפואי תל אביב, בית חולים איכילוב. 
בשנת 1994 סיים נבון תואר דוקטור באוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הדוקטורט שלו נכתבה בנושא "ממדים פנימיים של המערכת המשפחתית הקשורים להסתגלות המשפחה לאחר כריתת-שד של בת הזוג".
בשנת 1996, לאחר לימודים והשתלמות בטיפול בהיפנוזה באוניברסיטת תל אביב, הוסמך על פי חוק ההיפנוזה כמורשה להיפנוט ולמחקר מדעי בהיפנוזה. הקים את השירות בטיפול בהיפנוזה בסניפי תל אביב של שירותי בריאות כללית וקופת חולים מאוחדת. בנוסף, הקים את השירות בטיפול בהיפנוזה בבית החולים איכילוב, במכון לגסטרואנטרולוגיה וכן במרפאה לפיברומיאלגיה במכון הריאומטולוגי של בית החולים.
בשנת 2001 הוסמך כמומחה-מדריך בפסיכולוגיה רפואית. כיום עובד באופן פרטי כמומחה לטיפול בהיפנוזה בבעיות נפשיות ורפואיות שונות וכמו כן משמש כפסיכולוג מטפל של המרכז הישראלי לרפואת 
אמנויות הבמה.
נבון הוא כנר ומוזיקאי חובב, וניגן שנים רבות בהרכבים קאמריים. מתגורר בתל אביב, נשוי לאפרת ואב לשני ילדים, שירה ויובל.

מחקריו

מחקריו של שאול נבון עוסקים בתחום הטיפול בהיפנוזה ובפסיכותרפיה כשיטות טיפוליות להסרת התנגדויות המטופל. בשנת 2005 פיתח מודל בשם "מחלה/אי-מחלה" לטיפול בחולים עם מחלות גופניות. מודל זה מתבסס על גישה (פרדיגמה) בפסיכותרפיה ובהיפנותרפיה, המבוססת על הפיכת מצבי התנגדות של המטופל לשיתוף פעולה בתהליך הטיפולי. הגישה מבוססת על הצגת שתי אלטרנטיבות המאפשרות מעבר ממצב נרטיב של "מחלה" לנרטיב של "אי-מחלה".
נבון מתמחה גם בטיפול במוזיקאים מבצעים, בייחוד בנושא של חרדת במה ופחד קהל, ומכין אותם לביצוע מיטבי עם שליטה לקראת קונצרטים או רסיטלים.

פעילות ציבורית

נבון הוא חבר באגודה הישראלית להיפנוזה ושימש כמזכיר שלה בין השנים 2013-2010. נבון הוא חבר בוועדה למבחני הרישוי להיפנוזה של מטפלים חדשים לקבלת רישיון להיפנוזה. חבר באגודה האירופית להיפנוזה ומשמש כמבקר התקציבי שלה. לאחרונה נבחר לתפקיד היוקרתי, כחבר הוועד האירופאי להיפנוזה: The Board of Directors of the European Society of Hypnosis
נבון משתתף קבוע בכנסים של האגודה הישראלית להיפנוזה והאגודה האירופית להיפנוזה ומציג בכנסים אלו את מחקריו ומודלים חדשים בתחום ההיפנוזה.
חוג ההורים - פורום המשפחות

חוג ההורים - פורום המשפחות: משפחות שכולות למען שלום, פיוס וסובלנות הוא ארגון ישראלי-פלסטיני שמטרתו המוצהרת היא "הפסקת ההרג בשני הצדדים, פיוס והדברות". הארגון הוקם בשנת 1994 בידי יצחק פרנקנטל ששכל את בנו בידי החמאס. כל חברי הפורום איבדו בן משפחה בסכסוך המתמשך, וכיום חברות בארגון 600 משפחות ישראליות ופלסטיניות.
בראש הארגון שני מנכ"לים שותפים: מאזן פאראג' ורמי אלחנן והוא מנוהל במשותף על ידי הצוות המקצועי הישראלי והפלסטיני הפועל משני משרדים; המשרד הפלסטיני בבית ג'אלה והמשרד הישראלי ברמת אפעל.

הקמת הארגון

פגישה ראשונה של משפחות שכולות פלסטיניות וישראליות התקיימה בשנת 1988 ביוזמתו של לטיף דורי.
ביולי 1994 נחטף החייל אריה פרנקנטל בן ה-19 בידי החמאס ונרצח. כתגובה לטרגדיה שפקדה אותו החליט אביו, יצחק פרנקנטל, להקים ארגון הורים שכולים שאיבדו את יקיריהם בסכסוך הישראלי-פלסטיני. הפורום התרחב לאחר מכן לכלול גם פלסטינים.
שם העמותה, שנרשמה בשנת 1998 בישראל, הוא "חוג ההורים - פורום המשפחות: משפחות שכולות למען שלום, פיוס וסובלנות". עם זאת, תחת לוגו הארגון השם הוא "פורום משפחות שכולות ישראלי-פלסטיני בעד שלום" והארגון מוזכר פעמים רבות בקצרה כ"חוג ההורים - פורום המשפחות" או "פורום המשפחות השכולות".

פרסים

הארגון זכה בפרסים רבים: ורד הכסף של ארגון סולידר (2007), Common Ground Award‏ (2008), מדליון אייזנהואר של ארגון PTPI ‏(2008), פרס מרתה לסובלנות וערכים דמוקרטים בירושלים (2008), פרס גולדברג לשלום במזרח התיכון (2008), פרס המוסד לשלוש התרבויות (2009), פרס השלום הבינלאומי של קרן גנדי (2011)
צ'וגה מיש

צ'וגה מיש (בפרסית: تپه چغامیش, בשפת לורי , צ'וגה פירושו תל, ומיש פירושו כבשה) הוא אתר ארכאולוגי השוכן במערב איראן במישור סוזיאנה במחוז ח'וזסתאן. האתר החל להיות מיושב בתקופה הכלקוליתית, 6800 לפנה"ס לערך, והמשיך להיות מיושב בתקופה הנאוליתית, עד תקופת ראשית הכתב. בתקופה מאוחרת יותר החלה העיר שושן ששכנה בקרבתו להיות העיר הדומיננטית באזור. האתר שוכן לרגלי הרי הזגרוס, מצד מערב, בין הנהרות דז  וקארון ,‏ 27 ק"מ ממזרח לעיר שושן ו-40 ק"מ דרומית-מזרחית לעיר דזפול (Dezful).

היסטוריה

האתר פרח באלף השישי והחמישי לפנה"ס, שטח ההתיישבות באתר היה בגודל של כ-170 דונם, והעיר הייתה המרכז הגדול ביותר באזור. המחקר הארכאולוגי מראה שהמורכבות הכלכלית והחברתית בעיר גדלה עם השנים, עד שהאתר ניטש זמנית בסביבות 4800 לפנה"ס.
האתר חזר להיות מיושב כיישוב קטן יותר, בשנת 4400 לפנה"ס, במועד זה צמחה בקרבתה העיר שושן, שהפכה לאתר ההתיישבות הגדול ביותר באזור. צ'וגה מיש הייתה עיר מרכזית אזורית בתקופת אורוכ המאוחרת (Uruk period, ‏4000–3100 לפנה"ס).
חשיבותו ההיסטורית של האתר, שהוא מספק מידע על התפתחות הכתב. באתר זה וגם בשושן נמצאו עדויות ארכאולוגיות למערכת חשבונאות, תוך שימוש באסימוני חרס שבמשך הזמן הפכו ללוחות חרס שעליהם נמצאו סימנים שבהמשך הפכו לכתב יתדות.

הקשר עם מסופוטמיה הפרהיסטורית

צ'וגה מיש שוכנת בגובה של 70 מטר על פני הים. מישור סוזיאנה בו שוכן האתר הוא המשכו הישיר של מישור מסופוטמיה, והתנאים הסביבתיים הם זהים. הממצאים הארכאולוגים בצ'וגה מיש מספקים עדויות חשובות לקשר מוקדם בין ההתיישבות במישור סוזיאנה ומסופוטמיה. הממצאים מראים שהתקופה המוקדמת של ההתיישבות באזור נעשתה במקביל לתקופת עובייד הקדומה בדרום מסופוטמיה ולתרבות סאמרא במרכז מסופוטמיה.

המחקר הארכאולוגי

האתר התגלה בעקבות סקר ארכאולוגי שבוצע באזור בשנת 1961 על ידי הארכאולוג היהודי פנחס דלוגז. בעקבות הסקר החלה חפירה ארכאולוגית על ידי משלחת של המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו. מנהלי המשלחת היו דלוגז והלין קנטור. החפירה התקיימה בין השנים 1961–1978. בשנת 1975 מת דלוגז באתר עצמו, תוך כדי עבודתו, והחפירות נמשכו עד שנת 1978 בניהולה של קנטור. קנטור נפטרה בשנת 1993, בלי שהספיקה להשלים את הוצאת דוחות החפירה, ומשימה זאת הוטלה על עוזרה, עבאס עליזאדה (Abbas Alizadeh), שהשלים את הוצאת הדוחות הסופיים.
בשנת 1979 התרחשה המהפכה האירנית. מבנה המשלחת ששכן בכפר קלה-יה חליל (Qaleh-ye Khalil) נהרס, וממצאים ארכאולוגים שנשארו שם, כמו גם תיעוד רב של החפירה, נהרס והושמד.
Franz Ferdinand (אלבום)

רקע

אלבום הבכורה של להקת פרנץ פרדיננד, הנושא את שם הלהקה, הוקלט במהלך שנת 2003 באולפני "Gula" במאלמו, שוודיה והופק על ידי חברי הלהקה בשיתוף עם המפיק השוודי טורה יוהנסון. עם צאתו, נכנס האלבום למצעד האלבומים של בריטניה במקום השלישי. האלבום מכר יותר מ-3.6 מיליון עותקים ברחבי העולם, עם למעלה מ-1.27 מיליון עותקים בבריטניה ולמעלה ממיליון עותקים בארצות הברית.
האלבום זכה בפרס מרקורי ובפרס NME בקטגוריית "האלבום הטוב ביותר" בשנת 2004. כמו כן, נכלל בספר "1001 האלבומים שחייב לשמוע לפני שמתים" בשנת 2005 ודורג במקום השני במגזין "פלנט" ובמקום 14 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של שנות 2004-2009 במגזין "קלאש". מגזין המוזיקה המקוון פיצ'פורק מדיה דירג את "פרנץ פרדיננד" במקום 101 מתוך 200 אלבומים מובילים של שנות ה -2000.
בשירים "Tell her tonight", "Van Tango" ו-"All for You, Sophia" השירה מבוצעת על ידי הגיטריסט ניק מקקארתי, ולא על ידי סולן הלהקה, אלכס קפרנוס.
סיב מאלמקוויסט

ביוגרפיה

מאלמקוויסט נולדה בסקונה.
ב-1960 ייצגה את שוודיה באירוויזיון עם השיר "Alla andra får varann" והייתה במקום העשירי.
ב-1961 שיחקה במחזה אירמה לה דוס.
ב-1964 יצא שירה "Liebeskummer lohnt sich nicht" שהיווה להיט במערב גרמניה, בשנה זו גם נהייתה לזמרת השוודית הראשונה בהיסטוריה להופיע בטבלאות של בילבורד הוט 100.
ב-1969 ייצגה את גרמניה באירוויזיון עם השיר "Primaballerina" והגיעה למקום התשיעי.
בנוסף היא התחרתה מספר פעמים נוספות במלודיפסטיבלן.
רבים משיריה היוו להיטים בשוודיה ובנוסף לשוודית הקליטה שירים בשפות נוספות.
ב-1979 שיחקה ב-"Trolltider", סדרת טלוויזיה של השידור הציבורי השוודי שיצאה לרגל חג המולד.
ב-1980 הופיעה בהפקה המוזיקלית של בילבי ולאחר מכן הופיעה גם בהפקה הבימתית של חמים וטעים.
ב-1996 דובבה את מרי ויקס בדיבוב השוודי של הגיבן מנוטרדאם.
ב-2000 דובבה בסרט הקיסר נפל על הראש.
ב-2004 דובבה בסרט מרד החיות.
בין 2008–2009 שיחקה במחזמר קברט בתיאטרון בסטוקהולם.
יורם גולן

יורם גולדווג - גולן (1929–2013) היה מנהל המרכז לקולנוע ישראלי במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה (1977-1994), והיה ממקימי האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה וממייסדי ענף התיירות בישראל (1963–1980). בשנות התשעים, עם התמורות הפוליטיות שחלו באירופה והקמת הרפובליקה השלישית של פולין, גולן היה מיוזמי חידוש בית הכנסת בעיר זמושץ', אשר עבר שחזור ב-2009 והפך מרכז תרבות ליהדות האזור.

ביוגרפיה

יורם גולדווג - גולן (Jersy) נולד בעיר לובלין אשר בפולין לגוּלה דבורה ויחיאל גולדווג, ובילדותו עבר לגור בעיר זמושץ'. במהלך מלחמת העולם השנייה ברח יחד עם בני משפחתו מזרחה, ובשנת 1939 נאסרו בני המשפחה על ידי הרוסים. הם הוגלו לסיביר ומשם לטג'יקיסטן וכך ניצלו מרדיפת הנאצים. לאחר תלאות רבות בגלות בסיביר, כאשר במקביל כמעט כל משפחתו נספתה בשואה, עלה גולן לישראל בשנת 1952, והצטרף לשני הוריו שעלו מספר שנים לפניו לארץ ישראל. בישראל החל את לימודיו בכלכלה ושיווק באוניברסיטת תל אביב. הוא נישא ליהודית לבית קולודני ולזוג נולדו שלושה ילדים. 
בשנת 1963 גולן החל לעבוד במשרד התיירות. בשנת 1972 מונה לקונסול לענייני תיירות בבוסטון. בהמשך התמנה למנהל לשכת התיירות הישראלית בחוף המזרחי של ארצות הברית. 
בשנת 1978 כיהן בוועדת הפרס לסרטים ישראליים מצטיינים.
החל משנת 1978, גולן היה הממונה על עידוד הסרט הישראלי במשרד התמ"ת ומנהל מרכז הסרט הישראלי. כמנהל המרכז נמנה גולן עם מקימי האקדמיה לקולנוע, שבמסגרתה ייסד את טקס פרסי אופיר והיה חבר בהנהלתה עד יומו האחרון. הוא היה אחראי במשך שנים רבות על הדוכן הישראלי בפסטיבלי הסרטים בקאן ובברלין, כשאת האחרון ניהל גם בשנה האחרונה לחייו. גולן תמך רבות בהפקות הקולנוע המקומיות וטיפח באדיקות את קשרי הקולנוע הישראלי עם מדינות נוספות בעולם. גולן היה מיוזמי חוק הקולנוע (1999), הוביל את הפצת הקולנוע הישראלי בחו"ל וכן יזם הסכמים בינלאומיים להפקת קו-פרודוקציות ישראליות עם מדינות נוספות. יורם גולן היה עד יומו האחרון גם יו"ר הקרן לעידוד הסרט הישראלי מטעם התאחדות ענף הקולנוע. 
בשנת 2004 זכה גולן בפרס מפעל חיים של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. בגיליון האקדמיה שפורסם באותה שנה כתב עליו העיתונאי ומבקר הקולנוע גידי אורשר: "כבר עשרות שנים שיורם גולן ניצב על משמרת הקולנוע הישראלי לשרתו... ראיתי אותו מנהל את מרכז הסרט הישראלי כמו שר קולנוע אמיתי. בקיא בכל פרט, יודע כל ניואנס. ראיתי אותו בפסטיבלים בחו"ל, מנהל את הדוכן הישראלי - שלא תמיד הוא מרכז העניין בצל מציאות פוליטית קשה. ראיתי אותו במפגשים עם ראשי תעשיות אחרים של קולנוע לאומי. תמיד בכובד ראש, תמיד רואה שני צעדים קדימה, תמיד בשליטה מלאה, תמיד מסביר פנים, תמיד מגיע כדי לעזור, כדי לייעץ, כדי לתרום מהידע העצום שלו. הוא ליווה את התעשייה כאב אוהב, בלי לעשות גלי רוח ויחסי ציבור, אלא בשקט, בצנעה וביסודיות ותמיד לטובת הקולנוע שלנו".
בשנותיו האחרונות פעל יורם גולן רבות במסגרת ארגון יוצאי זמושץ', ואף סייע רבות בחידוש בית הכנסת בזמושץ', עיר ילדותו וביחסי ישראל-פולין.
ישיבת בית שמואל

היסטוריה

הישיבה נוסדה בקיץ תשמ"ז בקריית מטרסדורף, על ידי הרב יצחק יחיאל עהרנפלד, המשמש גם כרבה של השכונה, והיא מונה כ-200 תלמידים.
במשך השנים עמדה הישיבה תחת נשיאותו של הרב עקיבא עהרנפלד, אביו של ראש הישיבה, והוא דאג לאחזקתה הכלכלית של הישיבה, על ידי גיוס תרומות ברחבי העולם. במקביל דאג הרב עקיבא עהרנפלד גם להחזקת ישיבת חתן סופר בארצות הברית, אותה ייסד אביו הרב שמואל עהרנפלד לאחר מלחמת העולם השנייה. חלק גדול מהתרומות הושגו על ידי תלמידיו של אביו, שנודעו כבעלי צדקה ומחזיקי תורה.
במשך מספר שנים גייסה הנהלת הישיבה משאבים עבור בנין חדש, הכולל פנימיה מחודשת, חדר אוכל ובית מדרש רחב ידיים. באלול תשס"ט נחנך הבניין החדש, שעמד על תלו כמה שנים, אולם בטבת תשע"ד בעיצומה של סופת שלגים עזה שפקדה את ירושלים, קרסה תקרת בית המדרש, ואך בנס לא היו נפגעים. מאז נמשכים עדיין עבודות השיפוצים לקראת חנוכת בית המדרש מחדש.
באב תשע"ב נפטר נשיא הישיבה הרב עקיבא עהרנפלד, ומאז ההנהלה מתקשה בהחזקת הישיבה, ולצורך כך מנסים להיעזר בבוגרים וידידים.

צוות הישיבה

משגיח הישיבה הוא הרב יוסף בנימין פינקוס, לצידו מכהנים הרב עזריאל פרלמן והמשגיח קטן הרב יוסף בלוי. כרמי"ם בישיבה משמשים, הרב יצחק קליימן, הרב נחום בר חיים, הרב יוסף גד וינברג והרב יהודה אריה עהרנפלד.
בעבר כיהנו בישיבה הרב נפתלי קפלן, כיום משגיח ישיבת נתיב הדעת, הרב אברהם זיסקינד, כיום ר"מ ישיבת נתיב הדעת, הרב ירוחם דגני, כיום ר"מ ישיבת תורת זאב, הרב צבי קאהן, כיום ראש ישיבת אמרי נועם, והרב אברהם ישעיהו וולפא, כיום ראש ישיבת יגדיל תורה.

בוגרים בולטים

במשך השנים עברו תחת הישיבה אלפי בוגרים, ביניהם הרב אברהם בצלאל חבר מועצת עיריית ירושלים, הרב חיים כהן חבר מועצת עיריית ירושלים, הרב בנימין אטיאס רב העיר פתח תקווה, הרב יוסף שלמה שירקין ראש כולל מיר ברכפלד, הרב מנחם שפריי ר"מ ישיבת קריית מלך, הרב יהודה אודסר ממשגיחי ישיבת ארחות תורה, הרב מרדכי הרשקוביץ ר"מ ישיבת תורת חסד, הרב מנחם חנן רבה של קהילת עדת ישראל בסידני שבאוסטרליה, הזמר החסידי אברימי רוט, ועוד רבים.
עין כמונים

עין כמונים היא חווה חקלאית בבעלות פרטית שנמצאת בגליל התחתון, ממזרח לבקעת בית הכרם, בכביש 85 עכו צפת, בין צומת חנניה לנחל עמוד.
החווה הוקמה בשנת 1979 על ידי עמירם ודרורה אוברוצקי.
החווה קרויה על שם הכפר הבדיוני "עין כמונים", בו מתרחשת עלילת ספרו של אפרים קישון "השועל בלול התרנגולות", ועל שם הר כמון הסמוך.
החווה נוסדה ב-1980 ויש בה עדר צאן למטרת חלב וכן בית בד ומסעדה.
GTFO

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי מריה קארי, ביבי באורלי, פורטר רובינסון, ג'ורדון מנסוול ופול ג'פריס והופק על ידי ג'פריס ומנסוול. השיר בדומה לשאר שירי האלבום, הוא שיר בסגנון הרית'ם אנד בלוז, והוא יצא כסינגל שיווקי יחיד מתוכו.
בסמוך לצאתו, סקרו מגזין הרולינג סטון את השיר.

וידאו קליפ

הוידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי הצלמת שרה מקולגן, ופורסם ב-14 בספטמבר 2018. הוא הועלה לערוץ ה-Vevo של מריה קארי, וכבר ביומו הראשון ביוטיוב צבר קרוב למיליון צפיות. 
בקליפ נראית קארי, כשהיא יושבת ובידה כוס יין.
נמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י-פיומיצ'ינו

בתי נתיבות

בנמל התעופה שלושה בתי נתיבות:
טרמינל 1 משמש טיסות למדינות החתומות על אמנת שנגן, בטרמינל זה אין ביקורת דרכונים.
טרמינל 3 הטרמינל הבינלאומי הגדול, למדינות שאינן חתומות על אמנת שנגן.
טרמינל 5 משמש את הטיסות לישראל ולארצות הברית.
חיים קאזיס

חיים קאזיס (5 במאי 1920 – 14 במאי 2017) היה עורך דין פלילי.

ביוגרפיה

קאזיס נולד בירושלים ושם למד משפטים עוד בתקופת המנדט הבריטי. בתחילת דרכו היה עורך-דין במשך שלוש שנים בירושלים, בטרם עבר לתל אביב. 
לפני קום המדינה גויס לפלמ"ח בו שירת בחטיבת הנגב. לאחר קום המדינה המשיך לשרת במצ"ח. בין היתר ניהל קאזיס, בהוראת ראש הממשלה דוד בן-גוריון, את חקירת כיתת חיילים ממשלט נירים שנחשדה שאנסה בחורה בדואית בנגב והרגה אותה. בסופה של החקירה הורשעו שבעה חיילים ומפקדם בבית דין צבאי, ונגזרו עליהם עונשי מאסר.
עם שחרורו מצה"ל עבד משך שנתיים במשרד לרכישת קרקעות של הקרן הקיימת לישראל. בשנת 1950 החל לעבוד אצל עורך הדין יעקב הגלר. בסוף שנות ה-50 עזב קאזיס את משרדו של הגלר וביסס את מעמדו כעורך דין פלילי עצמאי. לאורך השנים ייצג שורה ארוכה של נאשמים במשפטי פשע חמור, לרבות משפטי רצח ואונס שזכו לתהודה ציבורית. בחלק מהמקרים הצליח קאזיס להביא לזיכויים של הנאשמים ברצח. כמו כן כיהן כיו"ר האגודה למלחמה בסרטן.
לאורך השנים התמחו אצל קאזיס עורכי דין ידועים רבים, ובין היתר דרור מקרין, משה מרוז וצבי לידסקי. 
במרץ 2013 פרש קאזיס מעריכת הדין.
התגורר ברמת גן. באוקטובר 2013 קיבל את התואר "יקיר העיר".
חיים קאזיס נפטר ב- 14 במאי 2017.
קירבי באקטס

עלילה

הסדרה מתמקדת בנער בן ה-13 קירבי באקטס, החולם להיות אנימטור מפורסם. קירבי רואה את ציוריו קמים לתחייה וביחד עם חבריו יוצא להרפתקאות משונות ובלתי צפויות, תוך כדי התחמקות מאחותו הכועסת וחברתה.
סמי באו

קריירה מקצוענית

באו נבחר בסיבוב הראשון (בחירה שישית בסך הכל) בדראפט של שנת 1937 על ידי וושינגטון רדסקינס, באותה שנה בה עברו לוושינגטון. באו חתם על חוזה לשנה אחת בסך 8,000 דולר והפך לשחקן בעל השכר בגבוה בקבוצה.
כבר בעונתו הראשונה כקוורטרבק, פאנטר וסייפטי, הוביל באו את הרדסקינס לזכייה באליפות ה-NFL לאחר ניצחון על שיקגו ברס. במשחק הגמר באו היה אחראי לשלושה טאצ'דאונים. ב-1940 העפיל באו שוב למשחק גמר ה-NFL אך הפסידו בו לשיקגו ברס. באו הוביל את הקבוצה לאליפות נוספת ב-1942 בה ניצח יחד עם הרדסקינס את שיקגו ברס. הרדסקינס העפילו שוב לגמר ה-NFL בשנת 1945. את המשחק הרדסקינס הפסידו בתוצאה 15-14 לקליבלנד ראמס. במהלך המשחק מסר באו את הכדור לאחד השחקנים אבל הכדור פגע בעמוד השער ונזרק אל מחוץ למגרש. השופט קבע שזה סייפטי, שהקנה לראמס שתי נקודות שהובילו לניצחונם. בעקבות המקרה פנה ג'ורג' מרשל, הבעלים של הרדסקינס באותה עת להנהלת הליגה שתשנה את החוק. החוק שונה ומעונת 1946 כדור שפגע בעמוד השער נחשב כמסירה שלא הושלמה ולא כסייפטי. החוק קיבל את השם "חוק באו-מרשל".

קריירת אימון

באו שפרש מהרדסקינס ב-1952 החליט לא לחזור לאמן את וושינגטון. באו אימן את קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת הארדין-סימונס בשנים 1955 עד 1959. ב-1960 באו הפך למאמן הראשון של ניו יורק טייטאנס מליגת ה-AFL, אותה אימן עד 1961. לאחר מכן, ב-1963 עבר להיות עוזר מאמן באוניברסיטת טלסה. ב-1964 אימן את יוסטון אוילרס מה-AFL.