google/wiki40b huggingface dataset:
יהודה מוסקאטו

רבי יהודה אריה (בן יוסף) מוסקאטו (נודע בשם "המוסקאטו", נולד: 1530 (לערך), באוזימו, אנקונה איטליה - נפטר: 30 בספטמבר 1589, במנטובה) היה רב, פילוסוף, משורר, דרשן, ומוזיקאי. מחבר הפירוש קול יהודה על ספר הכוזרי.

ביוגרפיה

מוסקאטו נולד באסימו שבאנקונה, אך בסביבות גיל 24, לאחר שהאפיפיור פאולוס הרביעי פרסם את בולת הגזירות קום נימיס אבסורדום, העתיק את מגוריו למנטובה, והתגורר בבית קרוב משפחתו 'מינצי ביריטארו'. במנטובה חבר לקבוצת חכמים, בהם בני משפחת פרובינצאלי, ובמיוחד לאח הבכור רבי משה פרובינצאלי, שהפך להיות רבו המובהק. ממנו למד תורה, אך ממנו גם קיבל את התמריץ, להשתלם בחוכמות החיצוניות, אשר רבי משה עצמו היה בעל ידע רב בהן.
מוסקאטו השקיע עצמו בלימוד, ובקיאותו בשפות, וידיעותיו בספרי הפילוסופיה ההיסטוריה היו לשם דבר. הוא שלט שליטה מליאה בעברית, ארמית, לטינית, איטלקית, יוונית וכן בתורת המוזיקה.

דרשנות

את עיקר פרסומו קיבל מוסקאטו בזכות יכולותיו כדרשן, וכמורה לדרשנים. אכן במאה ה-17, נודעו ביהדות איטליה, דרשנים חשובים כרבי יהודה אריה מודינה, רבי שמחה לוצאטו, ורבי עזריה פיגו, אך מוסקאטו היה ראש וראשון להם. הוא הפך את הדרוש למערכת רעיונות מתודית, אשר עד היום משמש ככלי הכנה, והדרכה ,לדרשן היהודי המודרני. בספרו "נפוצות יהודה" הוא פרסם 52 דרשות, כמניין שבועות השנה, ודרשנים רבים משתמשים בדרשותיו, כבסיס לדרשותיהם. מוסקאטו שילב בדרשותיו את ידיעותיו התורניות הרבות, בצד השכלתו הרחבה, הוא השתמש באוצר מילים עשיר, ובלשון נופל על לשון.
בדרשתו ה-12, מורה יהודה מוסקאטו לדרשן, את ערכם של המילים המובחרות, לפי דבריו של שלמה המלך בשיר השירים.
"וְרֵיחַ שַׂלְמֹתַיִךְ כְּרֵיחַ לְבָנוֹן, יוֹרֶה עַל הַמִּלּוֹת הַמֻּבְחָרוֹת, אֲמָרוֹת טְהוֹרוֹת מְזֻקָּקוֹת, אֲשֶׁר הֵם לְבוּשׁ לַדְּבָרִים הַמְּחֻשָּׁבִים, מַעֲטֶה אוֹר הָעִנְיָן הַהוּא, אֲשֶׁר צָרַר הַשֵּׂכֶל בִּכְנָפָיו כִּשְׁלֹמֹה".
בדרשתו ה-6, מצטט רבי יהודה מתוך מדרש שיר השירים, "רַבִּי יוֹסֵי אוֹמֵר: כָּל מִי שֶׁאוֹמֵר דִּבְרֵי תּוֹרָה בָּרַבִּים, וְאֵינָם עֲרֵבִים עַל שֹׁמְעֵיהֶם כִּדְבַשׁ זֶה, הַבָּא בְּצוּף דְּבַשׁ, נֹחַ לוֹ שֶׁלֹּא אָמַרָן". ועל כך הוא מוסיף: "וּבֵאוּרוֹ אֶצְלִי: עַל מְתִיקוּת הַדְּבָרִים כִּדְבַשׁ, וְעַל עֲרֵבוּת הַסֵּדֶר הַנָּאוֹת, כְּמוֹ שֶׁבְּצוּף דְּבַשׁ יִמְצָא סֵדֶר גָּדוֹל, וְתַחְבּוּלָה מִן הַטֶּבַע, רַבָּה מְאֹד עַד לְהַפְלִיא".

עזריה מן האדומים

רבי יהודה היה איש אשכולות ורב צדדי בנטייתו ובידיעותיו. הוא שאף למזג בקרבו את האהבה העמוקה לתורת ישראל יחד עם חכמת העמים שחיבב. נטייה זו התבטאה גם בפולמוס סביב הספר מאור עיניים לרבי עזריה מן האדומים. בעוד חכמים רבים מאותה תקופה שלחו לר' עזריה אגרות מלאות השגות חריפות, וחלקם אף אסרו על קריאת הספר, הסתפק רבי יהודה בהבעת ביקורת מתונה והסתייגות מכמה מן הדעות שהובאו בספר, את הדברים הגיש לר' עזריה בתוך מכתב ידידותי ששלח לו.

מוזיקה

הירושלמי, מביא את סיפור האגדה הבא על דוד המלך. "אָמַר רַבִּי לֵוִי, כִּנּוֹר הָיָה תָּלוּי כְּנֶגֶד חַלּוֹנוֹתָיו שֶׁל דָּוִד, וְהָיָה רוּחַ צְפוֹנִית מְנַשֶּׁבֶת בַּלַּיְלָה, וּמְנַפְנֶפֶת בּוֹ, וְהָיָה מְנַגֵּן מֵאֵלָיו".
את אהבתו של מוסקאטו למוזיקה, ניתן לראות בעובדה שהקדיש את הדרשה הראשונה שבספר הדרושים שלו 'נפוצות יהודה' ("היגיון בכינור"), לפירוש אגדה זו.  
בפירושו לספר הכוזרי, הוא מתייחס  לחלוקה שעשה ריה"ל בין חכמת המוזיקה (התאוריה), לבין מלאכת המוזיקה (המעשה). התייחסותו זאת,  תואמת את התפיסה המקובלת בתרבות  ימי הביניים, לפיה הידיעה התאורטית, חשובה מהידיעה המעשית .
על כל אלה

רקע

בשנת 1980 נפטר גיסה של נעמי שמר - בעלה של אחותה  רות נוסבאום.  רות נוסבאום אמרה שנעמי, שחשה במצוקתה, כתבה לה שיר נחמה - המודה לאל על הטוב ועל הרע - והיא פירשה את שורות השיר כשורות המתייחסות לשכול האישי שלה. עם זאת, בחינת השיר מעלה שתי אפשרויות: האם השיר הוא אכן שיר אישי-משפחתי או שמא הוא טומן בחובו מסרים רחבים יותר כמו פינויי יישובי סיני.

ביקורת

השיר בוצע לראשונה על ידי יוסי בנאי ב-1980 (שמר כתבה את השיר לתוכנית הטלוויזיה "שנה טובה" בה הוא השתתף) וזכה מיד להצלחה גדולה, הצלחת השיר אף התעצמה עוד יותר עם הכללתו במסגרת האלבום "על הדבש ועל העוקץ" - אלבומה של שמר שיצא לאור ב-1981. בחצי השנה שלאחר פרסום האלבום פינתה ממשלת ישראל את חצי האי סיני, פינוי שכאמור טמן בחובו גם את פינוי היישובים שניבנו בסיני ובראשם את העיר ימית. השיר הפך להמנונם של מתנגדי הפינוי (בעיקר בגלל השורה "אל נא תעקור נטוע") ויש המשערים שבעקבות זאת הוא פחות הושמע מעל גלי האתר. גם יוסי בנאי עצמו הסתייג מאימוץ השיר בידי מתנגדי הפינוי וסירב לשיר אותו במשך שנים בטענה כי "הפכו את השיר הזה לדגל. לקחו שיר שנעמי שמר כתבה אותו לי, וזה הפך להיות המנון לאנשים קיצוניים, פאנטים, שזה לא היה לרוחי".
אולם, השיר קיבל מקום של כבוד בין מה שמכונה 'שירי ארץ ישראל' ואף שובץ בתקליטי אוסף שונים שבהם קובצו שירי שירה בציבור (השיר זכה לדירוג הגבוה ביותר כשיר המתאים לז'אנר של 'שירי ארץ ישראל'). כמו כן נכלל השיר במצעדי היובלים שנערכו בשלהי שנות השמונים והתשעים. בשנת 1991 נערך על ידי הערוץ הראשון ערב מחווה לשמר שכונה 'על כל אלה – הדרן לנעמי שמר', שם שמעיד יותר מכל עד כמה השיר קשור בשמה של נעמי שמר.
Sputnikmusic

היסטוריה

"Sputnikmusic" הושק במקור על ידי ג'רמי פרוארדה (Jeremy Ferwerda) כשלוחה של האתר "Mxtabs", שעסק בטבלטורה לכלים שונים, ו-"Sputnikmusic", שנקרא אז "MusicianForums" היווה עבורו כתובת לביקורת מוזיקה. בימיו הראשונים, התכנים שרווחו באתר היו בעיקר סגנונות כרוק והבי מטאל. ביוני 2006, בעקבות תביעת זכויות יוצרים שהגיש ארגון "Music Publishers' Association" ‏(MPA), בטענה לשימוש לא חוקי בטבלטורות, נסגר האתר. ‏"MusicianForums" השתנה ל-"SputnikMusic Forums". מנקודה זו, קיבל האתר שיפור משמעותי בהכנסת תוכן מקצועי והוספת דפים.

מערכת דירוג

דירוג האלבומים באתר פועל על פי סקלה שמ-1.0 (נורא) עד 5.0 (קלאסי).
בית גרייג'וי

בית גרייג'וי הוא אחד ממשפחות האצולה בסדרת הפנטזיה שיר של אש ושל קרח מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין.

פרטים

בני גרייג'וי שולטים באיי הברזל, מקום קר וקשה והים מלחך תמידית את האיים. מעוז כוחם הוא טירת פייק, סמלם הוא קראקן מוזהב על רקע שחור ומימרתם היא "לא לנו הזריעה". פתגם שגור באיי הברזל הוא "מה שמת לעולם לא ימות". האל של איי הברזל הוא האל הטבוע.
ברוח מימרתם, הם עוסקים בביזה כדי להתפרנס. תרבותם מבוססת על רצח, אונס וחמס. מקור כוחם של בני גרייג'וי הוא ספינותיהם ולמרות שאין להם צבא מסודר, הם מיומנים מאוד בפשיטות פתע.

באלון גרייג'וי

באלון הוא הלורד השליט של איי הברזל. בניו הם רודריק, מארון ותיאון, ובתו היא אשה. באלון הוא אדם קר וקשה אשר ניסה בעבר למרוד במלך רוברט באראתיאון והמליך את עצמו למלך איי הברזל. המרד דוכא בקלות על ידי אדארד סטארק ובמהלכו נהרגו רודריק ומארון, בעוד תיאון נלקח בשבי והפך לבן חסותו של נד, כדי להבטיח שהמרד לא יתחדש. לאחר שתיאון חוזר לאיי הברזל כדי לבקש את עזרתו של באלון במלחמתו של רוב נגד ג'ופרי, אומר לו באלון לבחור צד. תיאון מסכים להישאר לצידו. באלון מכריז בשנית על עצמו כמלך ויוצא לפשיטות כדי לכבוש את הצפון. מת לאחר שנפל מאחד הגשרים שמחברים בין מגדלי טירת ביתו, פייק. לבסוף מתברר שהוא נרצח על ידי אחיו יורון.

אשה\ יארה גרייג'וי

אחותו הגדולה של תיאון. לאחר מות אחיה ושוביו של תיאון, נותרה אשה אחרונה מילדיו של באלון. היא הופכת ללוחמת מיומנת וקשוחה ועם השנים למפקדת כוחות איי הברזל. בסדרת הטלוויזיה המבוססת על סדרת הספרים, שונה שמה של הדמות ליארה, כדי שהצופים לא יבלבלו אותה עם הפראית אושה, החוברת לנערי בית סטארק. כבשה את טירת עומק יער. סטאניס שחרר את עומק יער ולקח את אשה בשבי.
עוגה (סרט)

תקציר העלילה

קלייר בנט (ג'ניפר אניסטון) היא אישה המתמודדת עם התוצאות של תאונה שהרגה את בנה והותירה אותה נכה חלקית בגלל כאב כרוני. קלייר לא מתמודדת טוב במיוחד עם זעמה וכאבה הפיזי והרגשי, וגורמת להתרחקות של כל מי שקרוב אליה – בעלה עוזב, חבריה מפסיקים לבוא, ואפילו קבוצת התמיכה לכאב כרוני מרחיקה אותה משורותיה. היחידה שנותרת עמה היא סילבנה (בראסה), הסייעת וסוכנת הבית של קלייר, הנאמנה לה מאוד. מאז התאונה, קלייר לא מעזה לשבת זקוף במכונית שלה, אז סילבנה מסיעה אותה לכל מקום. סילבנה מתקשה, אך מצליחה להתמודד עם השתייה, הכדורים, ואי היציבות הרגשית של קלייר.
כשאישה מקבוצת התמיכה, נינה קולינס (קנדריק), מתאבדת – קלייר מפתחת אובססיה, ומתחילה לחקור אודותיה, ולדמיין שיחות עמה כשהיא תחת השפעת התרופות. דרך מניפולציה של חברה נוספת מהקבוצה, אנט (האפמן), היא מקבלת את כתובתה של נינה, והולכת לביתה. שם היא מתיידדת עם בעלה של נינה, רוי (וורת'ינגטון), ובנם.
דרך יחסיה עם הסובבים אותה, שכל אחד מהם גם חווה אובדן או טראומה, וכן חוו עימות או פגיעה מולה – קלייר בוחנת את גבולות החיים והמוות, התמודדות עם כאב והתמכרות, אובדנות, שברון לב וכן גאולה. היא פוסעת בדרך לתיקון יחסיה וחייה, וכך גם משפחתה, ומשפחתה של נינה.

ביקורת

הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים. באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק דירוג של 48% על סמך 112 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 5.8/10. על פי הקונצנזוס באתר ,"ב'עוגה', ג'ניפר אניסטון עושה את המירב עם ההזדמנות שהתמהמהה לבוא, לבחון את היכולות הדרמטיות שלה, אך הסרט לוקה בעומק ובחום הנדרשים כדי להמליץ על הסרט, חוץ מאשר לאוהדים הנלהבים ביותר שלה." באתר Metacritic, לסרט יש ציון של 49 מתוך 100, בהתבסס על 34 מבקרים, ציון שמשמעותו "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
בהקרנת הבכורה בפסטיבל טורונטו, צוות השחקנים קיבל תשואות בעמידה. ההופעות של ג'ניפר אניסטון ואדריאנה בראסה זכו לשבחים זוהרים מחלק מהמבקרים. פיט המונד ב-Deadline תיאר את ביצועיה של אניסטון כ"טובים באופן קורע לב... באמת שאין טריקים בהופעה הזו. זה חי, אמיתי, נוקב ובלתי צפוי." קלייטון דייוויס, מ-Awards Circuit, תיאר את משחקה של אניסטון כ"הביצועים הטוב ביותר של שחקנית השנה... הופעתה של אניסטון היא משהו שרוב השחקניות מתפללות שיוכלו להגיע אליו, אך לא מתקרבות." בביקורת שלו ב-HitFix, גרגורי אלווד כתב כי "אניסטון גורמת לך להאמין בכאבה של קלייר. היא גורמת לך להאמין שהדמות הזאת הגיעה לנקודת השפל, ושרק היא יכולה למשוך את עצמה משם. אין סצנת אוסקר. אין התקף בכי מאסיבי. זוהי הופעה שלמה מההתחלה ועד הסוף, ומגיע לה את השבחים הראויים על כך." שרי לינדן, בלוס אנג'לס טיימס, דיבר בשבח הפיזיקליות שבהופעתה של אניסטון, והתזמון המושלם בו העבירה את ההומור השחור של הדמות.
מי סוכר

מי סוכר הם תערובת של מים וסוכר. כדי להמיס את הסוכר ולהפוך אותו לנוזלי, יש להרתיח תחילה מים ולפזר את הסוכר לתוכם לאט, תוך כדי ערבוב. נהוג להשתמש במים וסוכר ביחס של 1:1 כך שעל כל 1 קילוגרם סוכר משתמשים ב-1 ליטר מים.
Loesje

Loesje (ההגייה בהולנדית מקורבת ללוּשֶה, לושייה) הוא ארגון בינלאומי למען חופש הביטוי. הארגון נוסד בארנהם (הולנד) בשנת 1983. בשנת 1989 החל לפעול כארגון בינלאומי. מטרתו לטפח יצירתיות, ביקורת חיובית, רעיונות וחשיבה בנוגע לאירועים אקטואליים, באמצעות ססמאות קצרות על גבי פוסטרים שעליהם חתומה הדמות הפיקטיבית Loesje (שם הולנדי).
Loesje פועל כיום בלמעלה מ-30 מדינות, בהן: איטליה, איסלנד, אסטוניה, ארגנטינה, ארמניה, ארצות הברית, בוסניה, בלגיה, גרמניה, דנמרק, הולנד, הונגריה, לטביה, ליטא, מקדוניה, מקסיקו, ניגריה, סלובניה, סרביה, פולין, פורטוגל, פינלנד, צרפת, קטלוניה, רומניה, רוסיה, שוודיה ושווייץ. בספטמבר 2006 נרשמו באתר האינטרנט של הארגון כניסות מלמעלה מ-100 מדינות שונות.
מספר האנשים היוצרים את הפוסטרים ומפיצים אותם אינו ידוע בוודאות. עם זאת, על-פי רישומי הארגון, ידוע כי כ-500 איש מקבלים את העלון החודשי שמפיץ הארגון בגרסה ההולנדית, וכ-200 נוספים מקבלים את הגרסה הבינלאומית. בנוסף, על פי נתוני משרדי הארגון, העלון בגרסתו האינטרנטית נקרא בתפוצה של למעלה מ-1,000 איש.
כיום יושבים משרדי הארגון הראשיים בברלין (החל מספטמבר 2005), ומשם מפעיל הארגון את מגוון פעילויותיו ברחבי העולם.
נאנינג

דפוסי האקלים

הטמפרטורה הממוצעת השנתית בעיר היא 21.83 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית היא 1,290 מ"מ.
פאסילידס, קיסר אתיופיה

פַאסִיל (געז: ፋሲልደስ ובתעתיק לעברית :פסילדס) היה קיסר אתיופיה בשנים 1632–1667, תחת שם ההכתרה "עלם סגד" (געז: ዓለም ሰገድ, עברית: "לו סוגד העולם") נודע גם בשם ״אבא זובל״. עלם סגד היה בנו של הקיסר הקודם סוסוניוס מאשתו סולטאנה מוגסה ונולד במגזז שבשאווה במועד שלא ידוע במדויק, אולם לפני ה-10 בנובמבר 1603. כמבשר תקופת התחייה האתיופית, ייסד פאסיל את עיר הבירה החדשה גונדר ואת הענף הגונדרי של השושלת הסולומונית.
הקיסר עלם סגד הוכתר במהלך מרד שהובל על ידי סרצה קראסטוס, מינוי שהצליח רק כאשר הקיסר סוסניוס מת ב-1632. כאשר קיבל את מושכות השלטון החזיר עלם סגד באופן מיידי את כוחה של הכנסייה האתיופית, ביקש מפטריארך אלכסנדריה אבונה (הגמון) חדש והחזיר את השליטה המצרית על ראשות הכנסייה. כאשר שמע שמומבסה מופגזת על ידי הפורטוגזים, חשד הקיסר כי הפטריארך הקתולי אפונסו מנדש (Alfonso Méndez) עמד מאחורי המהלך. הוא ניצל זאת לגירוש יתרת היישועים מאדמת אתיופיה בשנת 1633. ברשומות נכתב כי "הפרנג'י מנדש שב לארצו שלו", אך בפועל עשו מנדש ומרבית תומכיו את דרכם לגואה שבהודו ונטען כי נשבו ונשדדו מספר פעמים בדרכם.
ממקום מושבו בגואה ניסה מנדש לתאם התערבויות צבאיות קתוליות נוספות נגד קיסר אתיופיה, אך ללא הועיל. מנגד, ביקש הקיסר עלם סגד משכניו המוסלמיים - מסולטאן סנאר  באזור הנילוס הכחול, משליט מוח'א  שלחוף תימן, מהפחה של עיר הנמל סואכין  לחופי סודאן ומהשלטונות המצריים בקהיר - לא להתיר לפרנג'ים או לאירופאים אחרים לעבור בשטחם לכיוון אתיופיה. הקיסר רדף את המאמינים הקתוליים הנותרים באתיופיה וזכה לקיתונות של גידופים בספרות הקתולית של ימיו. ב-1665 הורה הקיסר להעלות באש את "ספרי הפרנג'ים" - כינוי לכתבי הקודש הקתוליים.
פאסיל גם ייסד את העיר גונדר, קבע בה את ארמונו פאסיל גמב והפכהּ לבירת האימפריה האתיופית על מנת לחזק את ההגמוניה הנוצרית במחוז דאמבייה, ששם הייתה קהילה יהודית גדולה. מהלך זה של הקיסר גרם לאמהריזציה של האזור ובתקופתו החלו יהודי אתיופיה להתבלט בעסקי ההלוואות, הבנייה, הנגרות ואומנויות נוספות הנדרשות על ידי תושבי האזור בעלי האדמות. עד היום משמש השם פַסִיל, לצד השם פֶקָדוּ ("פּוֹקד" בעברית), שם פרטי לילודים זכרים בקרב יהודי אתיופיה.
עלם סגד ניהל מערכה צבאית כנגד האגאווים ב-1637 וקרבות כנגד האורומו שהחלו לפשוט על אתיופיה ומערכות נוספות כנגד האגאווים. בתקופתו נפתחה שגרירות אתיופיה בהודו ומשלחת דיפלומטית אתיופית הגיעה לברך את אאוראנגזב לרגל הכתרתו לקיסר האימפריה המוגולית.
ב-1666 אסר עלם סגד את בנו דווית בכלא וואחני לאחר שזה מרד בו. בכך חידש הקיסר את המסורת של כליאת צאצאי הקיסרים על מנת להגן על הקיסר מפני טוענים אחרים לכתר (ראו: אָמְבַּ גשן).
עלם סגד מת באזאזו הנמצאת דרומית לגונדר ונקבר במנזר סטפן הקדוש באי דגה שבאגם טאנה. בשנת 1965 תיאר החוקר נתניאל ט. קני (Nathaniel T. Kenney) בכתב העת של הנשיונל ג'יאוגרפיק את ביקורו במנזר, ודיווח כי ראה את המומיה של פאסיל יחד עם מומיה נוספת שהייתה בנו של פאסיל, יסור בן השבע.
אח"י רהב (צ-73)

בחירת השם לצוללת

השמות אח"י "תנין" ואח"י "רהב" נלקחו משמות שתי מפלצות המתוארות בספר ישעיהו:
עוּרִי עוּרִי לִבְשִׁי-עֹז, זְרוֹעַ ה'--עוּרִי כִּימֵי קֶדֶם, דֹּרוֹת עוֹלָמִים; הֲלוֹא אַתְּ-הִיא הַמַּחְצֶבֶת רַהַב, מְחוֹלֶלֶת תַּנִּין.
— ספר ישעיהו פרק נ"א פסוק ט'
את השמות בחר ראש הממשלה דוד בן-גוריון.

הצוללות מדגם "S"

צוללות ה-"S" היו צוללות סיור בגודל בינוני, אשר תוכננו בשנות ה-30. התכנון הוכיח את עצמו כמוצלח ולכן גם במשך מלחמת העולם השנייה המשיכו בבניית צוללות מדגם זה.

השרות בחיל הים הישראלי

אחרי השיפוץ וסדרה ארוכה של ניסויי נמל וים עברה הצוללת סדרת אימונים (הנקראת בעגה המקצועית אימוני היבנות) כשהיא מופעלת על ידי צוות ישראלי בפיקוח בריטי. ב-15 ביוני 1960 הגיעה אח"י "רהב" לנמל הבית החדש שלה בנמל חיפה.
דייוויד גולדפיין

קורות חיים

גולדפיין הוסמך לקצונה על ידי אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית ב-1983. הוא פיקד על מפקדת חיילות האוויר של פיקוד מרכז; על כנף הקרב ה-49, בבסיס טיסה הולומן שבניו מקסיקו; על כנף הקרב ה-52, בבסיס טיסה ספאנגדאהלם שבגרמניה; על 366th Operations Group בבסיס טיסה מאונטיין הום (Mountain Home AFB) שבאיידהו; ועל טייסת הקרב ה-555 באוויאנו , איטליה.
גולדפיין הוא בוגר בית הספר לאמצעי לחימה של חיל האוויר של ארצות הברית (U.S. Air Force Weapons School). הוא נטל חלק במבצע מגן המדבר ובמלחמת המפרץ, כמו גם במרכז הפעולות האווירי המשולב שנפרשֹ בוויצ'נצה במהלך "מבצע כוח מכוון"  (מערכה צבאית שניהלה נאט"ו נגד כוחות רפובליקה סרפסקה בחודשים אוגוסט - ספטמבר 1995). כמפקד טייסת הקרב ה-555, הוביל גולדפיין את היחידה שלו כטייס F-16 פייטינג פלקון במבצע כוח מאוחד, כשמטוסו הופל על ידי סוללת נ"מ מחטיבת ההגנה האווירית ה-250 של חיל האוויר של סרביה ומונטנגרו, ב-2 במאי 1999, מעל מערב סרביה, אך חולץ על ידי מסוק של נאט"ו, בטרם הספיקו חיילי סרביה ומונטנגרו לאכן את מיקומו וללכוד אותו.
בין תפקידי המטה שמילא גולדפיין: סגן מנהל התכנון, בלשכת סגן הרמטכ"ל לתכנון אסטרטגי, קצין אג"ם בפיקוד הקרב של חיל האוויר של ארצות הברית ב-Joint Base Langley–Eustis (הבסיס המשותף לנגלי-אוסטיס), שבווירג'יניה, מנהל המטה המשותף, סגן וראש מטה חיל האוויר.
גולדפיין הוא Command Pilot (הדירוג הגבוה ביותר בחיל האוויר של ארצות הברית, מוענק רק למי שצבר לפחות 15 שנות טיסה ו-3,000 שעות טיסה) בעל יותר מ-4,200 שעות טיסה ב-T-37, T-38, F-16C/D, F-117.
לגולדפיין תואר שני במינהל עסקים מאוניברסיטת אוקלהומה סיטי.
ב-26 באפריל 2016 הודיע מזכיר ההגנה של ארצות הברית אשטון קרטר כי גולדפיין ימונה לתפקיד ראש המטה של חיל האוויר של ארצות הברית. ביולי 2016 נכנס לתפקיד.
גולדפיין נשוי לדון ואב לשתי בנות.
דמיאן ביצ'יר

ביוגרפיה

ביצ'יר נולד בעיר טוראון שבצפון מקסיקו לשחקני הקולנוע מריקרוז נז'רה ואלחנדרו ביצ'יר. בגיל 22 עבר להתגורר בניו יורק ולמד ב"מכון לתיאטרון לי סטרסברג".
בשלב מסוים בחייו החליט לנטוש את תחום המשחק והחל למלצר במסעדה מקסיקנית בעיר. לאחר שלמד אנגלית בסיסית עבר לנסות את מזלו כשחקן בלוס אנג'לס.

קריירת משחק

ביצ'יר החל את דרכו המקצועית כשחקן במקסיקו בשנת 1990 בדרמה הביוגרפית המוערכת, זוכת 11 פרסי האקדמיה המקסיקנית, "שחר אדום" אודות טבח טלטלוקו.
ב-1995 הופיע ביחד עם אחיו ברונו ביצ'יר בדרמה הספרדית המצליחה "אף אחד לא ידבר עלינו כאשר נמות".
ב-1996 שיחק בסרט הפעולה "סולו" ובטלנובלה "עניבות של אהבה", לצידה של כוכבת הטלנובלות המקסיקנית המפורסמת לוסרו.
ב-1997 שיחק בדרמת הפשע "לרקוד עם השטן", לצידם של חאווייר ברדם ורוזי פרז.
ב-1999 זכה לביקורות טובות במולדתו על תפקידו בדרמה הקומית "סקס, בושה ודמעות".
ב-2001 הופיע ביצ'יר לצידן של השחקניות הספרדיות המפורסמות פנלופה קרוז וויקטוריה אבריל בקומדיה "אל תזרוק אותי", בתפקיד המתאגרף מאני.
ב-2008 התפרסם ביצ'יר לראשונה מחוץ לגבולות מקסיקו בזכות הופעתו בתפקיד מנהיג קובה פידל קסטרו בסרטם הביוגרפי של סטיבן סודרברג ובניסיו דל טורו " צ'ה". ביצ'יר הצליח להיכנס לתודעה העולמית גם בזכות תפקידו הראשי בעונות ארבע וחמש של סדרת הדרמה "העשב של השכן", בהן שיחק בתור ראש עיריית טיחואנה ומנהיג קרטל הסמים אסטבן קרלוס רייס.
ב-2010 שיחק בתפקיד הכומר הקתולי מיגל אידלגו קוסטייה מנהיג מלחמת העצמאות של מקסיקו בדרמה "אידלגו: הסיפור שלא סופר".
בתחילת 2012 הצליח ביצ'ר להפתיע את עולם הקולנוע כאשר גבר על לאונרדו דיקפריו ומיכאל פסבנדר במרוץ אל האוסקר והועמד במקומם לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בדרמה "חיים טובים יותר" בתור הגנן המקסיקני הבלתי חוקי בתחומי ארצות הברית קרלוס גאלינדו.
בשנת 2016 שיחק בסרט הקומי "החופשה הראשונה", לצידם של זואי דויטש, אשלי ג'אד ורנדי קוטור.  
בשנת 2017 שיחק בסרט המדע הבדיוני "הנוסע השמיני: קובננט" שביים רידלי סקוט, הסרט השישי בזיכיון של סדרת הסרטים "הנוסע השמיני".
בשנת 2018 שיחק בסרט "הנזירה".

חיים אישיים

לביצ'יר ילדה אחת מאשתו הזמרת ליסט גוטיארז.
לארי ג'יליארד ג'וניור

ביוגרפיה

ג'יליארד נולד בניו יורק סיטי וגדל בבולטימור. הוא למד מוזיקה קלאסית ב"בית ספר בולטימור לאומנויות" לצידם של הראפר האגדי טופאק שאקור ולצידה של השחקנית ג'יידה פינקט סמית' . למד ב"בית הספר ג'וליארד", ב"אקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה" ובסטודיו למשחק של סטלה אדלר. 
ג'יליארד התגלה לראשונה בהיותו בן 20 בדרמת הפשע העצמאית "משפחה במלכוד" של מאטי ריץ' בתפקיד הצעיר דניס בראון. ב-1998 שיחק בקומדיה "נער המים" בתפקיד שחקן הפוטבול דרק וואלאס. בשנת 2000 הופיע במותחן הפשע הקומי "ססיל בי. דימנטד" בתפקיד הבמאי האומנותי לואיס.
בשנת 2002 שיחק ג'יליארד בעונה הראשונה של סדרת הפשע "הסמויה" בתפקיד סוחר הסמים דיאנג'לו ברקסדייל, באותה השנה השתתף גם בדרמה התקופתית של מרטין סקורסזה "כנופיות ניו יורק" בתפקיד ג'ימי ספויילס, חבר הכנופיה האירית "הארנבות המתות".
ב-2004 השתתף ג'יליארד במותחן הפסיכולוגי "המכונאי" בתפקיד ג'קסון חברו לעבודה של טרבור רזניק (כריסטיאן בייל) ובדרמה העצמאית המוערכת "אח לאח. ב-2012 שיחק ג'יליארד כשחקן אורח בעונה השישית של סדרת הדרמה "נשות קבע" בתפקיד מרקוס ויליאמס.
ב-2013 לוהק ג'יליארד לעונה הרביעית של סדרת האימה המצליחה של רשת AMC "המתים המהלכים". בסדרה הוא הופיע בתור בוב סטוקי, חובש צבאי לשעבר המצטרף לקבוצת הניצולים.
ג'יליארד נשוי לשחקנית מישל פרס, מכוכבות "הסמויה" שהצטרפה לתוכנית בעונה החמישית.
רני חדירה

קריירה

נולד בשטוטגרט לאב תוניסאי ולאם גרמניה. אחיו הגדול הוא סמי חדירה.

שטוטגרט

חדירה נולד בשטוטגרט שבגרמניה. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של TV אופינגן, ובשנת 2005 עבר למחלקת הנוער של שטוטגרט. בשנת 2012 החל חדירה לשחק בשטוטגרט II, קבוצת המילואים של שטוטגרט, ששיחקה בליגה הגרמנית השלישית. ב-1 בספטמבר 2013 ערך חדירה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-80 בניצחון 6-2 על הופנהיים במסגרת המחזור הרביעי בבונדסליגה. הוא ערך 9 הופעות ליגה בעונת 2013/2014.

ר.ב. לייפציג

בחודש יולי 2014 חתם חדירה בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה השנייה. ב-2 באוגוסט ערך חדירה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד ו.פ.ר. אאלן במסגרת המחזור הראשון בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך חדירה 22 הופעות ליגה. בעונתו השנייה במועדון ערך חדירה 19 הופעות ליגה ולקח חלק בעלייתה של הקבוצה לבונדסליגה. בעונת הבכורה שלו עם ר.ב. לייפציג בבונדסליגה, סיימה הקבוצה במקום השני, אם כי חדירה לא זכה להזדמנויות רבות, וערך עשר הופעות ליגה בלבד. בתום עונת 2016/17 עזב את הקבוצה.

אאוגסבורג

בקיץ 2017 חתם חדירה על חוזה באאוגסבורג לארבע שנים.
דויד הילברט

תרומותיו של הילברט

בין תרומותיו הישירות היו עבודתו על שמורות (אינווריאנטות), בה הוכיח את "משפט הבסיס של הילברט", עבודתו בתורת המספרים האלגברית, האקסיומטיזציה של הגאומטריה האוקלידית באמצעות "מערכת האקסיומות של הילברט", הנחת הבסיס לאנליזה הפונקציונלית עם ניסוח הגרסה הראשונית של "מרחבי הילברט", והסיוע שלו לאלברט איינשטיין בניסוח תורת היחסות הכללית.
הילברט ידוע גם בשל תרומותיו העקיפות וההנהגה החזקה שסיפק לעולם המתמטיקה:
בקונגרס הבינלאומי השני של המתמטיקאים שנערך בפריז בשנת 1900, הציג הילברט רשימה של 23 בעיות מתמטיות חשובות שלא נפתרו עד זמנו.
אחדות מהן נפתרו מאז, אחדות הוכחו כבלתי פתירות, ואחדות עדיין נותרו פתוחות בימינו.
הילברט היה ממובילי הזרם הפורמליסטי בפילוסופיה של המתמטיקה. הפרויקט השאפתני ביותר שלו היה תוכנית הנקראת "תוכנית הילברט", שלפיה יש לבסס את כל המתמטיקה על אקסיומות באופן פורמלי כך שניתן יהיה לבדוק את תקפות כל משפט על בסיס אקסיומות אלו (כלומר לבנות תורה עקבית, אפקטיבית ושלמה). הפרויקט הסתיים שלא כפי שתכנן הילברט, לאחר שקורט גדל הוכיח כי תוכנית כזו אינה ניתנת לביצוע.
הילברט עסק גם בפופולריזציה של המתמטיקה, ודוגמה מובהקת לפעילותו בתחום זה היא סיפור "המלון של הילברט", הממחיש את התכונות המיוחדות של מושג האינסוף.
מופידה טלאטלי

ביוגרפיה

מופידה נולדה בשנת 1947 בסידי בו סעיד שבתוניסיה למשפחה מסורתית. היא גילתה את עולם הקולנוע בזכות המורה שלה לפילוסופיה.
אחרי שסיימה את לימודיה במכון הצרפתי ללימודים גובהים בשנת 1968, מופידה חזרה לתוניסיה שם עבדה כעורכת סרטים לסרטים תוניסאים שונים.
מופידה הפיקה את הסרט הראשון שלה "שתיקות הארמון" בשנת 1994. הסרט זכה לביקורות רבות טובות, וזכה במספר פרסים: מצלמת הזהב של פסטיבל הקולנוע בקאן, קערת הזהב של פסטיבל הסרטים קרתגו, פרס מפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ופרס מפסטיבל הסרטים של איסטנבול.
סרטה השני, "עונת הגברים", הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן.
בעקבות נפילתו של הנשיא זין אל-עאבדין בן עלי, ב-17 בינואר 2011 מופידה התמנתה לשרת התרבות בממשלה הזמנית.
טלאטלי נשואה ואם לשניים.
עופרה עופר

ביוגרפיה

בוגרת החוג לספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב, שם למדה גם משחק בחוג לתיאטרון.
פרסמה עשרה ספרים וסיפוריה נכללו בשלוש אנתולוגיות. תרגמה למעלה מארבעים ספרים, מרביתם פרוזה, וערכה ספרים רבים. כמו כן פרסמה רשימות עיתונאיות וביקורות ספרים בכמה עיתונים ובהם: "ידיעות אחרונות", "דבר", "עולם האישה" ו"עיתון 77". מאז 2014 כותבת את הבלוג "סופרת ספרים" ובו ביקורות על ספרים ועל סרטים ורשימות על סיפורם של שירים, על סיפורם של נאומים ועל חייהן של סופרות מפורסמות. בנעוריה הייתה כתבת נוער ב"מעריב לנוער" ופרסמה עשרות רשימות, חלקן מלונדון, שם סיימה את לימודי התיכון.
זכתה בפרס ראש הממשלה ליצירה בשנת 1994.
העלאת גירה

הַעֲלָאָת גֵּרָה היא חלק מתהליך העיכול במעלי גרה המאפשר עיכול של מגוון רחב של צמחים המכילים תָּאִית (צלולוז), שקיבת האדם אינה מסוגלת לעכל. וכן הוא מאפשר אכילת כמויות גדולות בבת אחת והשלמת תהליך עיכול המזון גם לאחר זמן רב במקום מוגן מבעלי חיים העלולים לפגוע בחיה.

תיאור התהליך

המזון מתערבב בכמות גדולה של רוק והבהמה בולעת אותו, מבלי ללעוס, דרך הלוע (pharynx) אל הוושט, העובר לאורך קנה הנשימה, מצדו האחורי, ולאחר מכן בין שתי הריאות, ולאחר מכן דרך פתח בסרעפת אל הכרס. המזון מאוחסן בכרס ובבית הכוסות שם הוא מותסס באמצעות מיקרואורגניזמים ומתפרק. לאחר מכן, הוא עולה מבית הכוסות דרך הוושט חזרה אל הפה, מתערב שוב ברוק ונלעס היטב. לאחר מכן, המזון חוזר שוב אל הכרס ובית הכוסות. התהליך חוזר על עצמו עד שהמזון מתפרק לחתיכות קטנות המסוגלות לעבור דרך הפתח הקטן המוביל אל ההמסס, שם נספגים רוב הנוזלים שבתערובת והמזון המוצק עובר אל הקיבה. בקיבה המזון מתערב עם מיצי עיכול ואנזימים. מן הקיבה המזון עובר אל התריסריון וממשיך בתהליך העיכול.

ביהדות

על פי כללי ההלכה אחד משלושת הסימנים הדרושים לכשרות הבהמה הוא העלאת גרה (שני הסימנים האחרים הם נוכחות פרסה והיותה שסועה).
גלגל (קיבוץ)

לקריאה נוספת

לאן נעלם האתר הפריהיסטורי גלגל?
קיבת הבלוטות

קיבת הבלוטות היא איבר השייך למערכת העיכול של עופות, חסרי חוליות וחרקים. 
אצל העופות, זוהי הקיבה הראשונה מבין השתיים הקיימות. לשם מגיע האוכל לאחר הבליעה או השהייה בזפק. דפנות קיבה זו מלאות בבלוטות שמפרישות מיצי עיכול, אנזימים ועוד. בהמשך המזון עובר אל קיבת השרירים (הקורקבן) וממנה אל המעי.
ספר הפרשיות של שרלוק הולמס

שם האוסף

המהדורה הבריטית הראשונה והמהדורה האמריקנית הראשונה של האוסף פורסמו ביוני 1927. אולם, השמות שלהן היו שונים. השם של המהדורה הבריטית הכיל מקף בין שתי המילים הראשונות ואילו זה של האמריקנית לא הכיל.
בלבול נוסף באשר לשם הספר נגרם כאשר במהדורות מאוחרות יותר הוא נקרא The Casebook of Sherlock Holmes (כאשר Casebook היא מילה אחת).
מספר שמח

הכינוי "מספר שמח" (באנגלית: Happy number) מתאר מספרים שעבורם התהליך של חישוב סכום ריבועי הספרות (בבסיס 10), וחוזר חלילה, מסתיים במספר 1. 
במילים אחרות, אם נחבר את סכום ריבועי הספרות שלו שוב ושוב נקבל בסופו של דבר 1.