צבע כוזב

צבע כוזב או צבע שווא או צבע שקר (באנגלית: False color) מתייחס לקבוצה של שיטות לעיבוד צבע המשמשות להצגת תמונות צבע אשר נרשמו בחלק הנראה, או הבלתי נראה של הספקטרום האלקטרומגנטי. תמונת צבע כוזב היא תמונה שמתארת אובייקט צבעוני באופן שונה בהשוואה לתמונה (רגילה, בצבע רגיל, כלומר לא צבע כוזב). גרסאות אחרות של הצבעים (צבעי כזב) כגון צבע מדומה, צפיפות חיתוך וחלוקה נושאית, משמשות לויזואליזציה של מידע, הן של נתונים שנאספו מטווח גוני האפור בלבד, והן של נתונים שלא מתארים חלקים של הספקטרום האלקטרומגנטי (למשל תבליטי מפות או סוגי רקמות בהדמיית תהודה מגנטית).

צבע כוזב

בניגוד לתמונה בצבע אמיתי, תמונה בצבע כוזב "מקריבה" את הבעת הצבע הטבעי על מנת להקל על זיהוי תכונות שאינן ניתנות להבנה אחרת - לדוגמה, השימוש באינפרה-אדום הקרוב לאיתור צמחייה בתמונות לוויין. אמנם ניתן ליצור תמונה בצבע כוזב באמצעות הספקטרום החזותי בלבד (לדוגמה, כדי להדגיש את הבדלי הצבע), בדרך כלל חלק מהנתונים או כל הנתונים שבהם נעשה שימוש הם מקרינה אלקטרומגנטית מחוץ לספקטרום החזותי (למשל, אינפרא אדום, אולטרה סגול או צילום רנטגן). הבחירה של להקות ספקטרליות נשלטת על ידי התכונות הפיזיות של האובייקט הנחקר.
כאשר העין האנושית משתמשת בשלוש להקות ספקטרליות, שלושתן משולבות בדרך כלל לתוך תמונה בצבע כוזב. לפחות שתי להקות ספקטרליות נדרשות עבור קידוד צבעי כזב, וניתן לשלב עוד להקות בשלוש הלהקות החזותיות RGB - עם היכולת של העין להבחין בין שלושה ערוצים להיות הגורם המגביל. לעומת זאת, "צבע" תמונה שנעשו מתוך הלהקה ספקטרלית אחת, או תמונה שנעשתה מתוך נתונים המורכבים מנתונים שאינם EM (למשל גובה, טמפרטורה, סוג רקמה) היא תמונה פסאודו צבע.
עבור צבע אמיתי, ערוצי RGB (אדום "R", ירוק "G" וכחול "B") מן המצלמה ממופים לערוצי RGB המקבילים של התמונה, מניב מיפוי "RGB → RGB". עבור צבע כוזב מערכת יחסים זו משתנה. קידוד הצבעים הפשוט ביותר הוא לצלם תמונת RGB בספקטרום הגלוי, אך למפות אותה אחרת, למשל. Msgstr "GBR → RGB". בתמונות לוויין מסורתיות בצבעי שווא של כדור הארץ נעשה שימוש במיפוי "nrg → RGB", כאשר "N" הוא הלהקה הרפואית הקרובה לאינפרה-אדום (והלהקה הרפואית הכחולה אינה בשימוש) - זה מניב את הצמחייה הטיפוסית באדום -תמונות צבעוניות.
צבע כוזב משמש בין היתר לתמונות לוויין וחלל: דוגמאות הן לווייני חישה מרחוק, טלסקופי חלל או בדיקות שטח. חלליות מסוימות, עם רוברס, שהן הדוגמאות הבולטות ביותר, יכולות גם ללכוד תמונות מקוריות של צבע אמיתי. לווייני מזג אוויר מייצרים, בניגוד לכלי השיט שצוינו לעיל, תמונות בגווני אפור מהספקטרום הגלוי או האינפרא אדום.

פסאודו צבע

פסאודו צבע נגזרת מתמונה בגווני אפור על ידי מיפוי כל עוצמת-ערך לצבע, על פי טבלה או פונקציה. פסאודו צבע משמש בדרך כלל כאשר ערוץ יחיד של נתונים זמין (למשל טמפרטורה, גובה, הרכב אדמה, סוג רקמה וכן הלאה), בניגוד לצבע שווא המשמש בדרך כלל להצגת שלושה ערוצי נתונים.
דוגמה טיפוסית לשימוש בצבע פסאודו היא תרמוגרפיה (הדמיה תרמית), שבה מצלמות אינפרא אדום מאופיינות רק בלהקה ספקטרלית אחת ומראות את התמונות בגווני אפור שלהן בצבע פסאודו.
דוגמה מוכרת נוספת של צבע פסאודו היא קידוד של גובה באמצעות גוונים hypesometric במפות סיוע פיזי, שבו ערכים שליליים (מתחת לפני הים) מיוצגים בדרך כלל על ידי גוונים של כחול, ערכים חיוביים על ידי ירוקים וחומים.
פסאודו צבע יכול לעשות כמה פרטים לגלויים יותר, למשל ההבדל הנתפס בחלל בצבע גדול יותר מאשר בין רמות אפור רצופות לבד.
בהתאם לטבלה או לפונקציה שבה נעשה שימוש ובחירת מקורות נתונים, פסאודו צבע עשוי להגדיל את תוכן המידע של התמונה המקורית, לדוגמה הוספת מידע גאוגרפי, שילוב מידע המתקבל מאור אינפרא אדום או אולטרה סגול או ממקורות אחרים כגון סריקות MRI.
יישום נוסף של פסאודו צבע הוא אחסון התוצאות של התמונה הרחבה כלומר, לשנות את הצבעים על מנת להקל על הבנת התמונה.

חיתוך הצפיפות

זו וריאציה של צבע פסאודו. החיתוך מחלק את התמונה למספר להקות צבעוניות והוא משמש בין היתר בניתוח של תמונות חישה מרחוק. עבור צפיפות חיתוך, טווח רמות גוני אפור מחולק למרווחים, כאשר כל מרווח מוקצה לצבע אחד או יותר. זה בניגוד לצבע פסאודו, אשר משתמש בסולם צבע רציף. לדוגמה, בתמונה תרמית בגווני אפור ניתן לפצל את ערכי הטמפרטורה בתמונה ללהקות של 2 ° C, וכל להקה המיוצגת על ידי צבע אחד - כתוצאה מכך הטמפרטורה של נקודה אחת בתרמוגרפיה יכולה להיות קלה יותר לזיהוי על ידי המשתמש, כי הבדלים שנועדו כדי להבחין בין צבעים בדידים גדולים יותר מאלו של תמונות עם גוני אפור רציף או צבע פסאודו מתמשך.

מפה תיאטרלית-פרופורציונלית

תמונה או מפה שבהם אזורים צבועים בצורה פרופורציונלית לקטגוריה או הערך של אחד או יותר מהמשתנים המיוצגים. המשתנים ממופים לכמה צבעים; כל אזור תורם נקודת נתונים אחת ומקבל צבע אחד מהצבעים שנבחרו. ביסודו של דבר זה צפיפות שחבור להחיל שכבת פסאודו צבע. מפה כזו של אזור גאוגרפי היא צורה קיצונית של צבע כוזב.

צבעי כזב באמנות

בזמן שביצוע אמנותי מעניק ביטוי סובייקטיבי של צבע, אנדי וורהול (1928-1987) הפך לדמות משמעותית מבחינה תרבותית של תנועת האמנות מודרנית על ידי יצירת ציורים בצבעי כזב עם טכניקות הדפסת מסך. חלק מהעבודות הידועות ביותר של וורהול כוללות שכפול של מרילין מונרו, התמונה שלה מבוסס על פריים מהסרט מהסרט "ניאגרה" (1952).
צבעי דיו נבחרו באמצעות ניסויים של אסתטיקה ולא דומים לצבעי כזב ביצירת תמונה ממודל באמצעות תוכנת מחשב של הספקטרום האלקטרומגנטי המועסקים בעיבוד תמונה בחישה מרחוק. במשך שנים האמן המשיך עם הדפסות מסך בצבעי כזב לתמונות של מרילין מונרו, כנראה העבודה הזכורה ביותר שלו הייתה "מרלין טורקיז" אשר נרכשה במאי 2007 על ידי אספן פרטי ב-80 מיליון דולר.