google/wiki40b huggingface dataset:
קלודואלדו

ילדות וראשית הקריירה

קלודואלדו הוא הבן הצעיר למשפחה של עשרה אחים ואחיות. הוא התייתם בגיל 6, כאשר הוריו נספו בתאונת דרכים, ועבר עם אחת מאחיותיו למרכז המדינה. הם הגיעו בסופו של דבר לעיר הנמל סנטוס, אך המצב הכלכלי לא השתפר וכעבור מספר שנים עזבה אחותו, אך קלודואלדו נשאר. הוא התגורר בפבלה בקרבת הנמל ובהיותו בן 11 מצא עבודה במחסן קפה. הוא גם מצא מקלט חלקי בכנסייה ובמסגרתה שימש כנער מזבח. בשעות החופשיות הרבה לשחק כדורגל ברחובות.
בשנת 1965 הצטרף קלודואלדו לקבוצת הנוער של מועדון הכדורגל סנטוס. באותן שנים נחשבה הקבוצה הבוגרת של סנטוס לאחת מהטובות בעולם. הקבוצה, בה שיחקו שחקנים כמו פלה, זיטו וז'ילמר, זכתה בגביע הביניבשתי בשנים 1962 ו-1963, ובגביע הברזילאי בין 1961 ל-1965. קלודואלדו הושפע ולמד משחקנים אלו, ובפרט מזיטו, הקשר האחורי של הקבוצה. במשך השנים פיתח התמחות בעמדת הקשר האחורי, ובלט במסגרת טורנירי נוער בהם השתתף עם סנטוס. בשנת 1966 הוזמן להצטרף לקבוצה הבוגרת במסע משחקים בבוליביה, ושותף באחד המשחקים במקומו של זיטו. באותו משחק הבקיע את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת. במהלך עונת 1967 הוא שיתף פעולה לעיתים רבות עם זיטו במרכז המגרש, ובסופו של דבר ירש ממנו את החולצה מספר 5. כעבור זמן קצר פרש זיטו מהכדורגל עקב בעיות בברכיים.

בסנטוס ובנבחרת

קלודואלדו תפקד בקביעות כקשר אחורי, ושיחק במשך מרבית הקריירה שלו בסנטוס. הוא נחשב לאחד מהשחקנים הטובים בעמדתו בכל הזמנים, בזכות זריזות ואנרגיה יוצאות דופן. במהלך 14 השנים ששיחק בסנטוס, בין 1966 ל-1980, סייע קלודואלדו לקבוצה לזכות באליפות סאו פאולו חמש פעמים, בטורניר רוברטו גומס פדרוזה (האליפות הלאומית של ברזיל דאז) ב-1968, ובסופר קאפ האלופות הבין-יבשתי באותה שנה.
קלודואלדו שיחק לראשונה במדי נבחרת ברזיל בכדורגל ב-1969. הוא נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1970, יחד עם מספר מחבריו לקבוצה בסנטוס (פלה, קרלוס אלברטו, אדו וז'ואל קמרגו), והיה חלק מהנבחרת שנחשבת לאחת מהגדולות בכל הזמנים. בשלב חצי הגמר נגד אורוגוואי הבקיע קלודואלדו שער שהשווה את התוצאה ל-1:1 לאחר מסירה שקיבל מטוסטאו, בדרך לניצחון 1:3 בסיום. היה זה שערו היחיד במדי הנבחרת. הוא זכה עם ברזיל בטורניר לאחר ניצחון 1:4 על איטליה במשחק הגמר. במהלך המשחק איבוד כדור שלו הוביל לשער שהבקיעו האיטלקים, אך מאוחר יותר החל את המהלך בו הבקיעה ברזיל את השער הרביעי. הוא הפגין יכולת גבוהה כשחמק מארבעה שחקנים איטלקים, ובכך פתח שרשרת מסירות שהסתיימה בבעיטה של קרלוס אלברטו לתוך הרשת.
קלודואלדו נכלל בסגל נבחרת ברזיל גם בגביע העולם 1974, אך נעדר ממנו עקב פציעה.

תום הקריירה

בסביבות שנת 1976 החל קלודואלדו לסבול מבעיות בברכיו, שקיצרו את הקריירה שלו. ב-1978, בהיותו בן 29, עבר ניתוח בברך ללא הצלחה. למרות הפציעות הוא המשיך לשחק בסנטוס עד 1980, ולאחר מכן עבר לקבוצת טמפה ביי ראודיס האמריקאית. בשנת 1981 חזר לברזיל ושיחק בקבוצת נסיונאל ממנאוס שבמדינת אמזונאס, ולאחר מכן פרש מכדורגל.
לאחר פרישתו, מילא קלודואלדו מספר תפקידים ניהוליים במועדון סנטוס ועבד גם כסוכן נדל"ן.
קלודואלדו נשוי ואב לשניים.
נבחרת פינלנד בכדורגל נשים

היסטוריה

משחקה הראשון של הנבחרת נערך באוגוסט 1973, והסתיים בתיקו 0-0 מול שוודיה. שנה לאחר מכן, נוסדה אליפות המדינות הנורדיות לנשים, ופינלנד זכתה לאירוח האליפות הראשונה. היא סיימה את הטורניר במקום השלישי, לאחר שהפסידה בכל משחקיה. הישג השיא של פינלנד באליפות זו הגיע ב-1981, אז סיימה הנבחרת במקום השני, אחרי שהשיגה 4 נקודות. שנה אחר כך, פורקה האליפות עקב ייסודה של אליפות אירופה.
מאז שנות ה-80 ועד אמצע העשור הראשון של המאה ה-21, לא הצליחה פינלנד להעפיל לטורניר גדול, להוציא מספר הופעות בגביע אלגארבה. השינוי חל בשנת 2005, אז העפילה הנבחרת לראשונה לאליפות אירופה. במשחק הפתיחה של הטורניר, שיחקה פינלנד נגד אנגליה אל מול קהל של 29,092 צופים, במה שנחשב אז למשחק הנצפה ביותר בתולדות אליפויות אירופה. במשחק עצמו הפסידה הנבחרת הפינית 3-2, לאחר שספגה שער בדקה ה-91. בשני המשחקים הבאים בשלב הבתים, נגד שוודיה ודנמרק, השיגו הפיניות ארבע נקודות, והצליחו להפתיע ולעלות לחצי הגמר. בחצי הגמר פגשה פינלנד את אלופת אירופה המכהנת - גרמניה, והפסידה לה 4-1. אן מאקינן, ששימשה כקפטנית המחליפה של הנבחרת, נבחרה בסוף הטורניר לשחקנית המצטיינת של האליפות.
ארבע שנים לאחר מכן, אירחה פינלנד את אליפות אירופה בביתה. בטורניר זה סיימה הנבחרת במקום הראשון בשלב הבתים לאחר שצברה 6 נקודות, אך הודחה ברבע הגמר על ידי אנגליה. ב-2013, השתתפה פינלנד בפעם השלישית ברציפות באליפות אירופה, אבל לא הצליחה לעבור את שלב הבתים.
הדירוג הנוכחי של נבחרת פינלנד  ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-32 בעולם, נכון ל-29 במרץ 2019 - ירידה של 4 מקומות לעומת דירוג קודם. דירוג השיא 14 נמדד לראשונה בספטמבר 2005, והדירוג הכי נמוך 32 נמדד לראשונה במרץ 2019.
ארטה (תכונה)

היסטוריה

ביוון העתיקה, המושג יוחס לכל תחום ועצם. כך למשל ניתן להתייחס לארטה של ארובה, של פר הרבעה ולמצוינות אנושית. משמעות המלה משתנה בהתאם למתואר באמצעותה, שכן לכל תחום יש מאפייני מצוינות משלו. בעקבות אפלטון ומשל המערה, הארטה של אדם היא ייחודית ושונה מזו של סוס למשל. המעמד האריסטוקרטי האתונאי, בעצם הגדרתו, מאופיין בארטה ועל כך גם מצביע שורש המילה המשותף לשתי המילים - aristis, המתייחס ליכולת יוצאת דופן כמו גם לאצולה בכלל.
במאות ה-4 וה-5 לפנה"ס, ארטה אנושית כללה מעלות נוספות כמו צדק וריסון עצמי, בעקבות הפילוסופיה המוסרית שפיתח אפלטון ובעיקר בזכות אריסטו.
אפלטון התייחס גם לחינוך לארטה, למשל כשהתייחס לאימון אתלטי וחינוך הנערים. חינוך לארטה פירושו חינוך לרכישת דברים שיהיו שימושיים לחייו של החניך. עם זאת, כיון שאפלטון עצמו לא הגדיר את הארטה פרט לכך שהיא מתייחסת למצוינות ולמימוש ולכך שהיא נוגעת לפיתוח וטיפוח המחשבה, הגוף והנפש, הוא גם לא יכול היה להתוות את הדרך לחינוך לארטה. עם זאת, החינוך לארטה מהווה חלק משמעותי בפאידיאה (Paideia) של היוונים הקדמונים, קרי בתהליך הכשרתו של הילד לגבריות. אימון לארטה כלל אימון גופני בגימנסיון, אימון מנטלי, שכלל נאום, רטוריקה, ומדעים והדרכה רוחנית, שכללה מוזיקה.

הומרוס

באיליאדה והאודיסיאה, ארטה מתארת בעיקר לאומץ והכח של גיבורים ואצילים. עם זאת, ישנן לארטה גם משמעויות נוספות. כך למשל הארטה של פנלופה, הזוכה לשבחיו של אגממנון, מתייחסת ליכולתה לשתף פעולה. המצוינות של אלים בדרך כלל באה לידי ביטוי בכוחותיהם, אך באודיסיאה היא באה לידי ביטוי ביכולתם של האלים להעניק פריחה ומצוינות לחיים. ארטה היה גם שמה של אשת המלך אלקינוס ומקושרת גם למלה היוונית araomai - תפילה.
באיליאדה, האופן בו מתואר אכילס משמש דוגמה לארטה. ארטה מקושרת לטוב הלב, לאומץ, לתעוזה ולנכונות להקרבה של הלוחם.

דמותה של ארטה

ארטה מגולמת כאלה, אחותה של Homonoia והבת של אלת צדק, Praxidike. בדומה לאלים קטנים אחרים במיתולוגיה היוונית, כמעט ואין סיפורים אודותיה. הסיפור היחיד המתייחס לארטה נכתב במאה ה-5 לפנה"ס על ידי פרודיקוס (Prodikos) ונוגע לראשית חייו של הגיבור הרקולס. ארטה הופיעה בפני הרקולס כנערה צעירה, והציעה לו תהילה תמורת מאבק מתמיד ברוע. לצידה הופיעה אלת הרוע והחטא המוסרי Kakia, שהציעה להרקולס עושר והנאה. הרקולס בחר ללכת בדרך שהוצעה לו על ידי ארטה. סיפור זה היווה השראה לסופרים נוצריים מאוחרים יותר.
תאג'

תַּאג' (בערבית: تاج - כתר; וברבים: תִּיגַ'אן تيجان) הוא השם של יהודי תימן לספר 'כתר תורה' ובו חמשה חומשי תורה עם תרגום אונקלוס, תרגום רב סעדיה גאון הנקרא "תפסיר", (-בעברית, פרשנות. מילה המשמשת לתיאור פרשנות על כתבי הקודש) וההפטרות, מקרא עם תרגום יונתן בן עוזיאל, ונלוו אליהם פירוש רש"י לתורה. הוא יצא בהוצאות שונות בשינויים שונים.
בחלק מהוצאות נוספו אליו חיבורים שונים, בהם: "חלק הדקדוק" על המקרא מאת הרב יחיא צאלח, ספר "צדה לדרך" - מדרש על התורה מהרב יחיא אלצ'אהרי, ספר "מרפא לשון" על תרגום אונקלוס מאת הרב יחיא קרח; והערות לתפסיר מאת הרב עמרם קרח.
את התאג' הראשון שיצא בדפוס של יהדות תימן הוציא הרב אברהם אלנדאף בשני כרכים (ספר בראשית וספר שמות בכרך הראשון וספר ויקרא, ספר במדבר וספר דברים בכרך השני) בשנים ה'תרנ"ד-ה'תרס"א, 1894–1901. דפוס זה של הרב אלנדאף נשאר יסוד לשאר מהדורות התאג' בשנים הבאות.
APT (תוכנה)

APT (באנגלית: Advanced Packaging Tool) הוא ממשק משתמש חופשי הפועל יחד עם ספריות מערכת, לטיפול בהתקנת והסרת תוכנות בהפצת הלינוקס דביאן, ודומותיה.
מטרת APT היא לפשט את תהליכי ניהול התוכנות במערכות הפעלה דמויות יוניקס, וזאת על ידי יצירת אוטומציה להתקנת, הסרת, איחזור, והגדרת חבילות תוכנה, הן ממקורות קוד והן מכאלו המהודרות כבר.
במקור תוכננה APT להוות ממשק קדמי ל-dpkg, המטפלת החבילות בפורמט deb של דביאן, אך בהמשך הותאמה לעבוד גם עם מנהל החבילות RPM, דרך APT-RPM‏. מיזם Fink התאים את APT למערכת ההפעלה Mac OS X‏, והפך אותה לחלק ממערכת ניהול החבילות שלה.
Cydia הוא מנהל חבילות המותקן בפריצת iOS, המבוסס בחלקו על APT, והותאם למערכת ההפעלה iOS כחלק ממיזם Telesphoreo‏.

apt-offline

apt-offline הוא כלי חיצוני ל-apt שנכתב באמצעות שפת התכנות פייתון, ומאפשר התקנת חבילות ועדכוני מערכת, אף במחשב שאינו מחובר באופן ישיר לרשת. הכלי מהווה פתרון לניידות הבעייתית יחסית של חבילות במערכות apt, בשל הצורך להוריד בנפרד את כל התלויות של החבילה על פי גרסת המערכת המדויקת. הכלי פותח על ידי ריטש רג' סרף, לזכר אביו קומר שרף. הכלי פועל באמצעות שורת פקודה, וכן באמצעות ממשק משתמש גרפי.
תפעול הכלי הוא על ידי יצירת קובץ חתימה במחשב המנותק מהרשת, המכיל את כל המידע הנדרש לעדכון המערכת, או להורדת חבילה מסוימת. את קובץ החתימה מעבירים אל מחשב אחר המחובר לרשת, ושם מורידים את קובצי העדכון והתוכנות הדרושות. את החבילות שהורדו מחזירים למחשב המנותק ומתקינים.
רובו (סרט)

תקציר העלילה

במוסקבה העתידנית, אנדרואיד שפותח על ידי מדען מתחבר לבנו הקטן ויוצא איתו להרפתקאה גדולה מהחיים, בעוד מנהלו של המדען רודף אחריהם על מנת למנוע דליפת סודות עסקיים.
מיטיה פריבאלוב בן ה-12 חולם לצייר קומיקסים. אבל הוריו, מהנדסים בתחום הרובוטיקה רוצים שהוא יילך בדרכם. אבל מיטיה זוכה לתמיכה ממקור לא מפתיע: מרובוט חילוץ שפותח על ידי הוריו הידוע בשם הקוד A-112 או פשוט בשמו רובו. השניים יצאו להרפתקאות במהלכן מיטיה ילמד להאמין בעצמו ובחלומותיו.
פנתר

מקור השם

לעיתים קרובות נטען כי שמו המדעי נגזר מהמילים היווניות "παν" ("כל") ו־"ther" ("חיה"), אולם זו כנראה אטימולוגיה עממית בלבד. אף על פי שהמילה הגיעה לשפה האנגלית דרך השפות הקלאסיות, מקור המילה "Panthera" הוא כנראה מזרח אסיאתי, ומשמעותה "החיה הצהובה" או "צהוב־לבנבן".
השם פנתר מופיע במקורות מתקופת האמוראים, בפרשנות לגבי זהות מכת הערוב:
רבי חנינא בר פפא ורבי סימון תרויהון אמרין מין חיה הוא ושמו פנתרין והביאהּ הקב"ה עליהם.
— ילקוט שמעוני לתהילים, פרק ע"ח

פנתר בתרבות

הפנתר השפיע רבות על התרבות האנושית, כאשר מיניו השונים נתפשים כטורפי-על זריזים, חמקמקים, קטלניים, אלגנטיים ואציליים. האריה נחשב ל"מלך החיות" ומופיע בתרבויות רבות כסמל לאומץ והדר מלכות.
פלומגביים

מאפיינים

אורכם הממוצע 10-12 ס"מ והם בעלי נוצות כהות, אפורות או שחורות על רוב גופם ומצח צבוע באדום, כתום או צהוב או לבן. הם מצויים רוב הזמן על קרקע היער ובעלי אצבעות רגליים ארוכות וחזקות וכן זנב היכול להזדקר ולאזן את הציפור.
הציפורים חיים ביערות טרופיים וניזונות מחרקים שונים אך בעיקר מנמלים ומנמלי ציד שונות או מטרפם שמצליח לברוח מהם. לעיתים הם ניזונים בלהקות החוטפות כל חרק שבורח מפי ציפור אחת.
מינים אלה מונוגמיים ודואגים יחדיו לביצים ולגוזלים.
הארמייה ה-43 (ברית המועצות)

היסטוריה

היחידה הוקמה ביולי 1941 על בסיס היחידות שהיו בעתודה. יחידות הארמייה ה-43 לקחו חלק פעיל בבלימת המתקפה הגרמנית לכיוון מוסקבה. באזור העיר ילניה כותרו יחידות הארמייה ה-28. לוחמים שהצליחו לפרוץ את המצור שולבו בארמייה ה-43. יחידות הארמייה השתתפו בקרב מוסקבה לרבות מתקפת הנגד הסובייטית.
בתחילת 1942 הארמייה ה-43 לחמה במרחב רז'ב. היא ניסתה לפרוץ מצור בו הייתה נמצאת הארמייה ה-33 אך ללא הצלחה. בסוף אוקטובר 1943 היא נכללה בכוחות של החזית הבלטית הראשונה. היא נכנסה לשטח בלארוס הסובייטית והשתתפה בשחרור העיר ויטבסק. לאחר מכך היא הופנתה צפון-מערבה לשטח לטביה הסובייטית. לאחר שחרור ריגה מכוחות של ורמאכט יחידות הארמייה ה-43 נכנסו לליטא הסובייטית החלו בהתקדמות לכיוון קלייפדה. באפריל 1945 היחידות הועברו לטובת השתתפות במבצע פרוסיה המזרחית. לאחר סיום המבצע, יחידות הארמייה ה-43 הועברו לעתודה. בקיץ 1946 ארמייה ה-43 פורקה.
הלווטיק איירווייז

תולדות החברה

הלווטיק איירווייז הוקמה בסתיו 2003, כמיתוג מחדש של חברת התעופה אודט איירוויז (Odette Airways). החברה החלה לפעול בנובמבר 2004 באמצעות שלושה מטוסי פוקר 100, עד סוף השנה גדל צי החברה לשבעה מטוסים מדגם זה.
ב-18 בפברואר 2013, שמונה גברים לבושים במדי המשטרה המקומית וחמושים בקלשניקובים, שדדו יהלומים בשווי 38 מיליון אירו ממטוס של החברה שחנה בנמל התעופה של בריסל.
השודדים פרצו את הגדר המקיפה את נמל התעופה וגנבו את היהלומים בעת שהועמסו על המטוס, במהלך השוד שנמשך 11 דקות לא נורתה ירייה אחת. בתום האירוע נמלטו השודדים דרך הפרצה ממנה נכנסו.
MediaMonkey

תקליטורים

באמצעות התוכנה ניתן להעתיק מוזיקה מתקליטורי שמע ולקודד אותם לפורמטים שונים. ניתן לצרוב את המוזיקה לתקליטור CD או DVD בפורמט דחוס (MP3) או בפורמט תקליטור שמע רגיל. כמו כן ניתן לתקן באופן אוטומטי את עוצמת הקול בקובצי השמע (נרמול אודיו) בזמן תהליך הצריבה.

פורמטים נתמכים

הפורמטים הנתמכים בתוכנה כוללים: MP3, AAC, MP4, Ogg, FLAC, WMA, APE, MPC, ו-WAV. פורמטים נוספים זמינים על ידי התקנת תוספים.

המרה

התוכנה מאפשרת המרה אוטומטית מכל הפורמטים אשר נתמכים בה ל- MP3, OGG/Vorbis, WMA ו-WAV עם שליטה על הגדרות האיכות והנפח של הקבצים. המשתמש יכול להחליף את מקודד ה-MP3 אשר נכלל בתוכנה במקודדים אחרים.

ספריית מדיה

ניתן לחפש קבצים בספריית המדיה באמצעות מידע אשר נמצא בתגיות ובמסדי הנתונים. ספריית המידע של התוכנה מכילה מידע סטטיסטי אשר בעזרתו ניתן לדעת מהם השירים המושמעים ולנגן אותם.

תיוג

התכונה מכילה עורך תגיות התומך במספר גדול של פורמטים. התוכנה מסוגלת לקרוא תגיות בקובצי WAV אשר נכתבו על ידי תוכנות Musicmatch Jukebox. באמצעות פונקציות המרה הפורמטים של התוכנה, התכונה מאפשרת למשתמשים להמיר את ספריות המוזיקה שברשותם מן הפורמטים הקנייניים אשר אינם נתמכים יותר לפורמטים הנפוצים בשוק כיום.
התוכנה תומכת בתיוג אוטומטי של שירים המבוססים על שמות הקבצים ורשימות השמעה (על ידי סריקה של קובצי השירים או באמצעות פונקציית ה- Auto-tagger) ומסוגלת לאסוף מידע ממקורות מקוונים כגון אמזון ו-FreeDB.
באמצעות אלגוריתם Replay Gain הבנוי בתוכנה ניתן לתקן את עוצמת הקול ברצועות או אלבומים שלמים. התוצאות יכולות להיכתב לתוך התגיות של קובצי השמע עצמם ולמסד הנתונים של התוכנה.

ארגון

התוכנה מאפשרת לארגן את קובצי המוזיקה על הכונן הקשיח באופן אוטומטי באמצעות פונקציית "auto-organize" אשר מסוגלת לשנות את שמות קובצי המדיה ו/או לאתר קובצי מדיה רלוונטיים על בסיס המידע המצוי בתגיות ובמסד הנתונים של התוכנה.

סינכרון

התמיכה בנגני שמע דיגיטליים ניידים מאפשרת סנכרון באמצעות לחיצה על כפתור אחד וכמו כן גם סנכרון אוטומטי על מנת לסנכרן רצועות ורשימות השמעה עם מגוון רחב של התקנים ניידים. אפשרויות הסינכרון כוללות שימוש בהמרה מהירה של פורמטים (במידת הצורך).
רב מתנה

בניו

בנו רבה, היה ידוע כחריף. במסכת הוריות נידונים רבי זירא לעומת רבה בר רב מתנה, אשר מציגים היבטים שונים של עוקר הרים: "איבעיא להו: רבי זירא ורבה בר רב מתנה: הי מנייהו עדיף, רבי זירא חריף ומקשה ורבה בר רב מתנה מתון ומסיק -  מאי? תיקו." בנים אחרים שלו ככל הנראה הם רב טובי בר רב מתנה, תלמידו של רב יוסף ועוד אמוראים רבים המוזכרים בתלמוד "בר רב מתנה".
כנת רובים

כנת רובים הוא מתקן (מעץ או מתכת) לאחסון רובים במצב אנכי.
המתקן היה מוצב בכל תחנות הנוטרים שכונו גם נוקטות עליו הוצבו הרובים ששימשו את הנוטרים שהיו שייכים לאותה התחנה. רוב המעמדים האלה הכילו מקום לאכסון 12 רובים.
באותן שנים (סוף שנות ה-30 ותחילת ה-40) היה נהוג לאחסן בתוך הנוקטות את הרובים שהוקצו לכל ישוב וישוב במתקנים אלה בצורה אנכית.
כיום רוב כלי הנשק השונים, בצה"ל במשטרה וגם במחסני הנשק הישוביים, מאוחסנים בדרך כלל במצב אופקי.
גבר מת מהלך

ליהוק ופרסים

סוזן סרנדון זכתה בפרס האוסקר בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר" על תפקידה בסרט.
שון פן היה מועמד לפרס בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר", טים רובינס מועמד בקטגוריית "הבמאי הטוב ביותר" ושיר הנושא, "גבר מת מהלך", מאת ברוס ספרינגסטין, מועמד בקטגוריית המוזיקה.
בסרט משחקים גם רוברט פרוסקי, ריימונד ג'. בארי ור.לי ארמי.
רובינס עיבד בעצמו את הסרט מתוך כתביה האוטוביוגרפיים של הנזירה פרג'ין.

עיבוד

הסרט מציג את העובדות בצורה שונה מזו המתוארת בספר - לדוגמה, מאוחדות בו שתי דמויות להן ייעצה הנזירה פרג'ין בעודם נידונים למוות לכדי דמות אחת, בנוסף מאוחדים פשעיהם ומשפחות קורבנותיהם לכדי אירוע בודד. בנוסף, פרטים משניים הושמטו מן הסרט, כדי לקצר את אורכו.
במציאות, הלמו פטריק סונייר (פונסלט בסרט), הוצא להורג באמצעות כסא חשמלי.
מראיון שנערך עם פרג'ין, עולה כי, רובינס, הבמאי, העדיף לתאר בסרט הוצאה להורג באמצעות זריקה כדי שלא יהיו מי שיאמרו "בסדר, בעבר השתמשנו בכיסא חשמלי, אבל זה ברברי, אז עברנו למתן זריקות".
במדינת לואיזיאנה, בה מתרחש הסרט, אכן נעשה שימוש בזריקה כהוצאה להורג, אולם זו מבוצעת ידנית ולא אוטומטית כמתואר בסרט.

גרסאות נוספות

בשנת 2002, טים רובינס, שעיבד את הספר לכדי סרט, כתב גם גרסה בימתית ל"גבר מת מהלך".
חלאקה

חלאקה (מערבית: حَلَقَ, חלק (ה) גילח; או ביידיש: אָפּשערן, נהגה: Opshern, לסַפר) הוא טקס תספורת יהודי, הנערך לילדים כשהם מגיעים לגיל שלוש.
יש נוהגים לערוך את החלאקה דווקא בל"ג בעומר בהר מירון ליד קבר רבי שמעון בר יוחאי, ומספרים שם את כל הילדים שיום הולדתם השלישי חל בין יום הראשון של חג הפסח לל"ג בעומר. כי, לפי המנהג, לא לספר את הילד לפני יום ההולדת השלישי שלו. אולם, כיון שלא מספרים מתחילת ספירת העומר עד ל"ג בעומר, לכן ממתינים לל"ג בעומר (של אותה שנה). הטקס נעשה בליווי נגינה של כליזמרים. יש שנהגו לערוך את החלאקה בקבר שמואל הנביא או בקבר שמעון הצדיק בירושלים. כמו כן, חלק מהילדים מסופרים על ידי רב.

מקור המנהג

המנהג חדש יחסית, והוא מובא לראשונה רק בתחילת תקופת האחרונים. לראשונה הוא מוזכר בשו"ת הרדב"ז, כמנהג שרווח אז להסתפר בקבר שמואל הנביא ולתרום לצורכי המקום כמשקל השיער הגזוז. רבי חיים ויטאל מספר שרבי ישראל שרוג העיד לו שהאר"י ביום ל"ג בעומר "הוליך את בנו הקטן שם (=למירון) עם כל אנשי ביתו, ושם גילחו את ראשו כמנהג הידוע, ועשה שם יום משתה ושמחה". אולם הוא מסיים בהערה: "אבל איני יודע אם אז היה בקי ויודע בחכמה הזו הנפלאה שהשיג אחר כך... וכתבתי כל זה להורות כי יש שורש במנהג הנזכר", כלומר הוא מפקפק במשמעות הקבלית של המנהג.
החוקר אברהם יערי משער כי ייתכן שהמנהג במירון הוא המשכו של המנהג לעלות לקבר שמואל הנביא בנבי סמואל בכ"ח אייר (יום פטירתו של שמואל הנביא), ושם לגלח את ראשם של הקטנים ולתת כסף כמשקל השערות לצורך תחזוקת המקום או לעניים (כפי שהוזכר ברדב"ז), עקב הגבלת השלטונות העות'מאניים (בשנת ש"ל, 1570), העבירו את המנהג צפונה, להר מירון, ושם המשיכו את הטקס על קברו של הרשב"י ובנו בל"ג בעומר.
מקור אפשרי אחר הוא ממנהג המוסלמים לעלות לקברי קדושיהם ולגזוז שם את שערות הילדים (עקיקה), ומכאן שמו הערבי, והוא הועתק על ידי יהודי ארץ ישראל בימי הביניים. באופן כללי בתרבויות שונות יש עניין מיוחד בתספורת הראשונה, כטקס מעבר מגיל הפעוטות כך בתרבות הגרמנית הלטינית והסלאבית.
המנהג התפשט בהדרגה ברחבי יהדות ארצות ערב, עד לתימן ומרוקו. בקרב האשכנזים המנהג לא היה מקובל, אך לאחר בואם לארץ ישראל קיבלו את המנהג מהספרדים, ובהמשך הוא התפשט אף ליהדות אשכנז שבחוץ לארץ. גם בתוך האשכנזים המנהג התקבל תחלה אצל החסידים, ואחר כך בצורה פחותה אצל שאר הקהילות.
ל'ואלין אפ גריפיד'

שלטונו של ל'ואלין אפ גריפיד'

ל'ואלין היה בנו השני של גריפיד' אפ ל'ואלין פוור, שהיה בנו הבכור של ל'ואלין הגדול - נסיך ויילס הראשון. דודו דוויד' אפ ל'ואלין כלא את אביו באנגליה וירש את כס הנסיכות, לאחר שאביו נהרג בשנת 1244 מנפילה בעת שניסה לברוח ממגדל לונדון, ל'ואלין אפ גריפיד' ואחיו הבכור נותרו הבאים בתור הירושה על ממלכת גוויניד' לבית אברפראו ונסיכות ויילס (זאת מאחר שדודם דוויד' לא הביא ילדים לעולם). חמש שנים לאחר מותו של ל'ואלין הגדול ועלייתו לשלטון של דוויד' אפ ל'ואלין, פרצה בשנת 1245 מלחמה בין הנרי השלישי, מלך אנגליה לדוויד', ב-1247 הוסג הסכם שחילק את ממלכת גוויניד' כך שהשטחים מזרח לנהר קונווי הועברו לשליטה אנגלית (כיום שטחי מחוז דנבישייר, קונווי, רקסהאם ופלינטשייר בצפון-מזרח ויילס).
ב-1272 עלה לכס בשלטון האנגלי אדוארד הראשון, סירובו של ל'ואלין לשלם מיסים לאנגליה בשילוב עם קשריו הפוליטיים למשפחת דה מונפור הובילו את המלך אדוארד להגדיר אותו כמורד ב-1276, שנה לאחר מכן גויס צבא אנגלי גדול שיצא לכיוון ויילס. הצבא האנגלי כבש את האי אנגלסי ונערך על הגבול לאורך נהר קונווי. כדי למנוע את הכיבוש האנגלי המלא של ויילס חתם ל'ואלין על הסכם אברקונווי אשר היווה את התחלת הסוף של נסיכות ויילס העצמאית ולמעשה הגדיר את סופה עם מותו של ל'ואלין. המלך האנגלי איפשר לל'ואלין להתחתן עם אהובתו סימון דה מונפור רק לאחר שקיבל את התנאים האנגליים, בהם הכרה במלך אנגליה וצמצום משמעותי לאדמות משפחתו בויילס - הם נישאו ב-1276 בקתדרלת ווסטר.
בשנת 1282 התעוררו מחדש רוחות המרד כנגד האנגלים, אצילים ולשים רבים שתמכו במלך אנגליה עברו לתמוך בכס הוולשי ושוב יצא המלך אדוארד עם צבאו להילחם במורדים בדומה למהלכי המרד של 1277. ל'ואלין ככל הנראה לא היה מעורב באופן ישיר בתכנון המרד, אך לקח חלק בהנהגת הצבא הוולשי שלחם כנגד האנגלים. ביוני 1282 פקדה את ל'ואלין טרגדיה אישית כאשר אשתו סימון נפטרה, מעט לאחר הולדת ביתם היחידה גוונל'יאן. 
בשלבי הלחימה הראשונים היו לוולשים מספר הצלחות בבלימת האנגלים באנגלסי וצפון-מזרח ויילס, והמלך אדוארד אף הציע לל'ואלין להגיע להסכם בו יעביר את ויילס לשלטון האנגלי ובתמורה יקבל ל'ואלין תארים ואדמות באנגליה - ל'ואלין לא הסכים לכך. לקראת סוף 1282 ל'אולין השאיר את אחיו להגן על גבולות גוויניד' בצפון, בעוד הוא לקח מחצית מהצבא לדרום ויילס היכן שהתבססו אצילים אנגלים במארשים הוולשים. ב-11 בדצמבר, במהלך הקרב על גשר אורווין (במרכז מחוז פוויס של ימינו) התפצל ל'ואלין מצבאו ונהרג בידי חיילים אנגלים במארב. לאחר מותו ראשו נשלח למלך אדוארד שישב עם צבאו באנגלסי ומשם נשלח למגדל לונדון שם הוצב על קצה חנית, ישנן עדויות לכך ש-15 שנים לאחר מותו ראשו של ל'ואלין נשאר מוצג בחומות המגדל.
מספר חודשים לאחר מותו של ל'ואלין, עם מורל ולשי נמוך, ביוני 1283 נתפס דוויד' שהמשיך לטעון לכתר הוולשי לאחר מות אחיו. דוויד' נשפט באנגליה והוצא להורג בתלייה, גרירה וביתור מה שהשלים את כיבושו של אדוארד, אשר ביטל את ממלכת גוויניד' ההיסטורית ונסיכות ויילס סופחה באופן רשמי לאנגליה. גוונל'יאן, ביתו היחידה של ל'ואלין, נמצאה על ידי האנגלים והועברה למנזר, שם חיה כנזירה עד שנפטרה ב-1337 כנראה מבלי לדעת מעולם שהייתה יורשת לנסיכות ויילס.
אוצר מדרשים

הדפסת הספר ותפוצתו

לדברי איזנשטיין, הסיבה לעריכת המדרשים בקובץ חדש הייתה כפולה: ראשית, הוא חשש כי מדרשים קטנים עלולים ללכת לאיבוד, וכי יש צורך להעלותם על הדפוס כדי לשמרם; שנית, איזנשטיין ראה ערך היסטורי ואף תרבותי בלקיטתם. לדבריו, על ידי מדרשים אלו ניתן להבין את הצורה שבהּ חיו יהודים בשנים שבהן נוצרו המדרשים, ועל כן יש חשיבות רבה בהבאתם לדפוס. 
חלק מהמדרשים מלוקטים מאוספי מדרשים אחרים, כגון "בתי מדרשות"; אולם איזנשטיין טוען כי 'אוצר מדרשים' עולה על הקבצים הקודמים (מבוא ל'אוצר מדרשים', עמ' XI). לטענתו, בקובצי המדרשים הקודמים שלוקטו לא היה סידור שיטתי של מדרשי-האגדה השונים:
אך חסרון מורגש בחיבוריהם, הוא כי לקחו מכל הבא בידם והדפיסו אותו בלי סדר, ובדרך הזה נתפזרו המדרשים השונים המדברים מעניין אחד, כי נמצא מדרש על אברהם אבינו או שלמה המלך או על גהינם וגן עדן בחלק ראשון, ונוסחה שנייה בחלק שני, ונוסחה שלישית בחלק שלישי...
נראה כי על אף שהמפעל הספרותי של 'אוצר מדרשים' זכה לפופולריות רבה כשיצא לאור, הוא עדיין נזקק לתרומות כספיות על מנת לצאת לאור. באחד העמודים הראשונים של אוצר האגדות (עמ' XIII) מודה איזנשטיין לרב של הקהילה היהודית בדרום אפריקה דאז, הרב ד"ר יהודה ליב לנדא, על כי "פעל ועשה הרבה לטובת האוצר בין הקהילות במדינתו". סביר להניח כי טיבהּ של עזרה זו היה סיוע כספי להוצאת 'אוצר מדרשים'.

מהימנות המדרשים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
הרב חיים קנייבסקי חיבר סדרת הערות על הספר, שתוכנן העיקרי הוא עריכת סלקציה בין המדרשים. בהערותיו קובע הרב קנייבסקי מי מהם נכון ומקורי לדעתו, ומי מהם מזויף ויש להתייחס אליו כבדיה. הערותיו של הרב קנייבסקי צורפו לספר 'אוצר המדרשים' שיצא לאור בהוצאת מישור. יש לציין שככלל מתייחס הרב קנייבסקי למדרשים ככאלו שיצאו מידם של גדולי ישראל, תנאים, אמוראים או גאונים, שעה שיש חוקרים הסבורים שרבים מהמדרשים נכתבו בדורות מאוחרים למדי ואינם כה מוקדמים כפי שמקובל במסורת].
הביאנלה של ונציה

הביאנלה של ונציה (באיטלקית: Biennale di Venezia) היא תערוכת אמנות עכשווית בינלאומית הנערכת בוונציה שבאיטליה. התערוכה נערכת מדי שנתיים ומכאן שמה, "ביאנלה", שפירושו באיטלקית הוא "דו-שנתי". הביאנלה של ונציה נחשבת לאחת מהתערוכות החשובות והיוקרתיות ביותר בעולם האמנות, ומכל מדינה נבחרים להשתתף בה אך ורק האמנים הבולטים ביותר בתחומם, אשר יוצרים יצירות אמנות במיוחד לקראתה. כחלק מהביאנלה נערך גם פסטיבל הסרטים של ונציה ומתארחות בעיר הצגות תיאטרון ומיצגים.

היסטוריה

הביאנלה הראשונה נערכה בשנת 1895. במהלך תערוכה זו ובתערוכות שבאו אחריה הושם דגש על הפן של עיצוב הפנים. בראשית שנות ה-20 הפכה התערוכה יותר ויותר בינלאומית עם השתתפות מדינות שונות. בין שתי מלחמות העולם הציגו בתערוכה מרבית האמנים העיקריים של התקופה.
בשנת 1930 האחריות והניהול של התערוכה עברו מעיריית ונציה לשלטון המרכזי הפשיסטי, שהרחיב את התערוכה והוסיף לה פסטיבל מוזיקה (בשנת 1930), פסטיבל סרטים (בשנת 1932) ופסטיבל תיאטרון (בשנת 1934). בשנת 1938 החלה חלוקת פרסים ליצירה הזוכה.
במהלך מלחמת העולם השנייה לא התקיימה ביאנלה. התערוכה שבה בשנת 1948 והציגה בעיקר אמנות עכשווית. בשנות ה-50 הוצגה בתערוכה בעיקר יצירות של אקספרסיוניזם מופשט, ובשנות ה-60 יצירות פופ ארט.
בשנת 1974 הוקדשה התערוכה כולה לצ'ילה - כמחאה תרבותית נגד שלטונו של אוגוסטו פינושה. בשנות ה-70 וה-80 החלה מוצגת בתערוכה אמנות פוסטמודרנית, והחלה השתתפות של יצירות אמנים אסייתיים בתערוכה.

מבני התערוכה ואופייה

הבינאלה מתקיימת בפארק ג'ארדיני, שבו 30 ביתנים קבועים המייצגים את המדינות השונות שנקבעו בשנות ה-30, ובשנית לאחר מלחמת העולם השנייה. בשל קביעות אלה ישנן כמה מדינות קבועות אשר אינן ידועות באמנות המודרנית בהן ולמרות זאת יש להן ביתן קבוע. כל מדינה קובעת כיצד תנהל את הביתן שלה - ובדרך כלל מדינות בוחרות להציג אמן יחיד בביתן במהלך התערוכה, או מספר מועט של אמנים המציגים תערוכה סביב תמה אחת. חלק נוסף של התערוכה מוצג באזור הארסנאלה.

הביאנלה לאדריכלות

הביאנלה לאדריכלות הוא אירוע שמתקיים החל משנת 1980. בו מוצגים אדריכלים פרויקטים בעיצובם. מדינת ישראל אינה משתתפת בקביעות בביאנלה זו.