קרל השנים עשר, מלך שוודיה

ביוגרפיה

קרל היה ילדם השני ובנם היחיד של קרל האחד עשר ואולריקה אלאונורה מדנמרק. בגיל צעיר היה חולני מאוד, וחשבו שלא ישרוד עד גיל מבוגר, אך הוא החל לעסוק בספורט, במיוחד ברכיבה על סוסים, וכושרו הגופני השתפר לאין שעור. ב-14 בדצמבר 1697, כשהיה בן 15 עלה על כס המלוכה, לאחר מות אביו, ולמרות הציפייה שהעוצרים ישלטו עד הגעתו לבגרות, החל מיד לבסס את שלטונו ולשלוט בעצמו ביד רמה. לאחר שלוש שנים בכס המלוכה נאלץ לעזוב את שוודיה כדי להשתתף במלחמות עם שכנותיה, שאיימו על שלמות הממלכה, רוסיה, פולין ודנמרק. מלחמתו הראשונה הייתה נגד דנמרק, שבסופה ביקשה שלום. לאחר ניצחונו עליה פנה לצד הרוסי. למרות שצבא רוסיה עלה על צבאו פי ארבעה, הוא נחל ניצחון מוחץ בקרב ליד נרבה. מטרתו הבאה הייתה פולין, שם שלט אוגוסט השני מסקסוניה. קרל הנחיל גם לו תבוסות מוחצות בקרבות בקליסוב 1702 ובפוטוסק 1704, והחליפו בבעל בריתו, מושל פוזנן, סטניסלאב לשצ'ינסקי. בינתיים התקדמו הרוסים בגבול המשותף עם שוודיה, ייסדו את סנקט פטרבורג ופלשו לליבוניה ולאינגריה, שהיו בשליטת שוודיה.
מזלו הטוב של קרל הסתיים כאשר החליט לצאת למסע כדי לכבוש את מוסקבה, הבירה הרוסית. תנאי מזג האוויר היו הפעם לרעתו, והוא איבד שליש מצבאו עד שהגיע לפולטבה, והתחמושת, שהיה אמור לקבל נשבתה על ידי הרוסים. הרוסים הנחילו לו בפולטבה ב-27 ביוני 1709 הפסד מחפיר, הוא איבד את כל צבאו, וברח לעיר בֶּנדֶרי, שבשטח האימפריה העות'מאנית. שם קרל ניסה להיכנס להסכם עם הטורקים על מלחמה נוספת עם רוסיה, אך הטורקים לא הראו עניין רב ביוזמה זאת. ב-1713 הם האשימו את קרל במרד וניסו לאסרו. המלך החליט לברוח חזרה לשוודיה. הוא התחפש לפרש פשוט, ותוך חמישה עשר ימים חצה את אירופה דרך היבשה והגיע לשוודיה. המצב בביתו היה קשה, מאחר שכל המדינות שכבש נלקחו ממנו. אוגוסט הפולני חזר לכיסאו, והדנים כבשו מחדש את מה שהוא לקח מהם. המסע האחרון של קרל היה בנורווגיה נגד הדנים ב-1718, שם נהרג על ידי צלף, שלא ברור האם היה נורווגי, או שוודי.
לאחר מותו ב-1718 ירשה אותו אחותו הצעירה, אולריקה אלאונורה, למרות טענתו לכתר של קרל פרידריך, בנהּ של אחותם הבכורה, והיא מיהרה למסור את הכתר לבעלה רוזן הסן-קאסל שיהיה ב-1720 לפרדריק הראשון, מלך שוודיה.

התואר המלא הרשמי של המלך קרל השנים עשר

קרל, בעל זכותו האלוהית, מלך השוודים, הגוטים והבלאטים. הנסיך הגדול של פינלנד. דוכס סקונה, אסטלנד, ליוולנד, קארלן, ברמן, וורדן, סטטין, פומראן, קסוביה ווונדן. לורד איניירמנלנד ווויסמאר, וכך גם הפלטין של ראן, בבאיירן, ביחד עם יוליך, קלאבא, ובג-הר (Berg Hertig). רוזן וולדנס, ספאנהיים, מארק וראבנסבורג. לורד רוונסטהיים.

ילדות  וחינוך

קרל נולד ב"טירת שלושת הכתרים", ארמון המלוכה שנשרף כמה שנים לאחר מכן ב"שריפה הגדולה", ב-17 ביוני (או ה-27 ביוני לפי הספירה החדשה) 1682. אביו, קרל האחד-עשר, כתב ביומנו: 
"השבעה-עשר ביוני, בוקר יום שבת, בשעה שלוש ושבע דקות, עשתה בת-זוגתי מעשה נס וילדה בן. מי ייתן והאל הטוב יזכה אותה בתודה ובאהבה, ובאשר הרס את כוחה, יביאה במהרה בחזרה לחוסנה".
קרל השנים-עשר נולד עם שליה, חלק מהקרום השפיר, אשר נותר על ראשו. דבר זה נחשב כסימן חשוב מאוד, מאחר שעל פי האמונה העממית המקומית, ילד שנולד כך יזכה לאושר והצלחה רבה בחייו. 
בילדותו זכה קרל לחינוך משובח. מוריו, אשר רובם הובאו מאוניברסיטת אופסלה, הראשונה והחשובה בשוודיה, היו מראשי המלומדים השוודים באותה התקופה, וכמו כן גם זכה לחינוך דתי על ידי הבישוף אריק בנזליוס "הזקן" (Erik Benzelius the Elder), בישוף אופסלה. קרל השנים-עשר היה ילד מחונן, ולימד את-עצמו לטינית, גרמנית וצרפתית, וכמו גם נודע כבעל הבחנה טובה לזמנו לגבי שאלות תאולוגיות. הוא גילה עניין רב בארצות המקרא, ובשנות גלותו בבנדרי שיגר משלחות לארץ ישראל, בהן משלחת האדריכל  קורנליוס לוס והמזרחן מיכאל אנמאן. עוד ב-1700 קצב מלגת קיום למומר יוהאן קמפר כדי שילמד עברית באופסלה, וב-1703, בחסותו, ראה אור בשוודית תרגום מחודש לתנ"ך. בשלב מסוים לימד את עצמו גם מעט פינית, כדי שיוכל להתמודד עם השליטים המקומיים של פינלנד. כמו כן, התעניין גם בלימודי המתמטיקה ותורת החינוך הצבאי. בנוסף לכל הידע הזה, אשר היה חשוב לנסיך בתקופתו לדעת, הוא גם עסק בחינוך גופני, זאת מאחר שכבר בנעוריו התייעד להצטרף לעיסוקיו של אביו ולערוך מסעות ארוכים.

פרוץ המלחמה

כבר עם מותו של המלך קרל האחד עשר, ב-1697, ניסתה דנמרק ליצור בחשאי ברית עם רוסיה, על מנת לייצר קואליציה נגד שוודיה. ההתערבות של הממשלה המלכותית השוודית לטובת הולסטיין-גוטורפס נתנה משקל נוסף לשאיפת דנמרק ליצור ברית זו; אך, לאור העובדה שהצאר פטר היה במסעו מערבה (1697–1698),לא הייתה שום התקדמות משמעותית. בשלב זה החל אוגוסט הגדול (מלך פולין ו"הנסיך הגדול" של סקסוניה), נתמך על ידי האציל (הגולה) של ליבוניה והפוליטיקאי יוהאן פטקול, להכין תוכניות לכיבוש ליבוניה (שהייתה בשליטה שוודית). הצעתו לברית-מלחמה (קואליציה) נגד שוודיה מצאה אוזן קשבת בקופנהגן ובמוסקבה, ובחלקה אף בברלין. במהלך הקיץ והסתיו של 1699 תפסו השיחות בין דנמרק, רוסיה והמלך אוגוסטוס תאוצה. בפברואר שנת 1700 החלו המלחמה במתקפה מתואמת של הקואליציה על שוודיה, ונסתיימה ב-1721 עם חתימת חוזה נישטאד והסכמי סטוקהולם.