אשר אוד

תולדות חיים

אוד נולד בשנת 1928 למשפחה מסורתית בעיר זדונסקה וולה בפולין, בשם אנשל שרצקי. העיר מנתה אז כ־32,000 איש, מהם כ־12,000 יהודים. אביו שמואל-הירש שרצקי היה חייט ואמו יוכבד סייעה לו בתפירה. לאוד היו שני אחים, האח הבכור ברל ואח צעיר ממנו גבריאל.

שרד כילד את השואה

עם פלישת הפתע של הצבא הגרמני לפולין, הופצצה העיר זדונסקה וולה ובעקבותיה, כעבור שבוע, הגיעו הגרמנים. בחודשים מרס - מאי 1940, היהודים אולצו להתרכז בגטו.אביו של אוד נשלח למחנה ההשמדה חלמנו שבו רצחו אותו וכ־320,000 יהודים נוספים. אמו ואחיו גבריאל נרצחו באחת "האקציות" שערכו הגרמנים בגטו. אוד שהיה אתם הופרד מהם ב"סלקציה" וצורף לקבוצת עבודה וכך שרד את "האקציה". ברל האח הבכור הועלה לקרון בקר דחוס במגורשים ועקבותיו נעלמו. אוד נשאר לבד ללא משפחה. הוא היה אז בן 11 שנה
. באוגוסט 1942, כשחוסל הגטו בזדונסקה וולה, נשלח אוד לגטו לודז' ,שם הצליח לשרוד כשנתיים בתנאים נוראיים. בגטו חלה בטיפוס הבהרות וקיצו היה קרוב ובכל-זאת הצליח לשרוד. כשחוסל גטו לודז' הועבר אוד למחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. למזלו, פגש אותו שם אחיו ברל שהגיע לאושוויץ ב-1942 וזכה במעמד מכובד בעיני חבריו למחנה מכיוון שהצליח לשרוד זמן ממושך. ברל דאג לאוד והבריח אליו אוכל באמצעות חברים שלו וכן, עזר לו להתחמק - פעמיים - ולהסתתר כאשר הגרמנים רוקנו את הבלוק של אוד, שבו נדחסו 1,200 ילדים בכל פעם, ושלחו אותם לתאי הגזים ולמשרפות. בסוף שנת 1944 נשמעו באושוויץ התותחים הסוביטיים. הגרמנים שהיו מעוניינים להמשיך לנצל את כח העבודה של אלה שנותרו באושוויץ, הצעידו כ־58,000 אסירים למחנה הריכוז מאוטהאוזן באוסטריה. צעדה איומה זו, של שלדי אדם מהלכים בחורף לבושי סחבות, בקור מקפיא וברגלים כושלות, כשכל מי שפיגר או נפל בדרך מתשישות נורה בו במקום, נודעה בכינוי צעדת המוות מאושוויץ-בירקנאו למאוטהאוזן, שאוד שצורף לצעדה זו היה בין המעטים שהגיעו למאוטהאוזן. מחנה הריכוז במאוטהאוזן היה מלא ביהודים שרובם גורשו מהונגריה; אוד סיפר שיהודים אלה דאגו אך ורק לעצמם ושהם השתלטו על מנות הלחם של הילדים. כשהתקרב הצבא הסובייטי, העבירו הגרמנים את היהודים למחנה ריכוז גונסקירכן באוסטריה. הרעב, המחלות המדבקות והתנאים הקשים הפילו חללים רבים. ב-4 במאי 1945, נעלמו הגרמנים שהיו במחנה והשאירו מאחוריהם את השערים של המחנה פתוחים.

עלייתו ארצה

היו אלה חיילים אמריקניים שאספו את אוד וילדים אחרים ששוטטו בדרכים רעבים ותשושים לאחר שמחנה הריכוז בגונסקירכן ננטש על ידי הגרמנים ששמרו עליו. האמריקנים העבירו אותם למקום בשם הירשינג באוסטריה ודאגו להם לאוכל ולבוש. חיילי הבריגדה היהודית שחיפשו ואיתרו ניצולי שואה בארצות בהן שירתו במסגרת הצבא הבריטי, על מנת להביאם לארץ ישראל, מצאו את אוד ומאות ילדים יהודיים אחרים והבריחו אותם במשאיות לאיטליה לעיר בארי ומשם ברכבת לכפר סנטה מריה בדרום איטליה. לאחר שהות של ששה חודשים בסנטה מריה הפליגה קבוצה של 400 ילדים (שאוד השתייך אליה) לארץ-ישראל עם סרטיפיקטים (אשרות הגירה) שקיבלו מהשלטונות הבריטיים.

כעולה חדש הצטרף להגנה ולפלמ"ח

כניצול שואה שהגיע ארצה ללא הורים וללא משפחה, אוד נשלח למוסד הנוער החינוכי חקלאי על-שם מוסינזון במגדיאל, שבו למד לימודים כלליים ועבד בחקלאות. כשסיים את לימודיו, הוא התגייס לשנת שירות ב"הגנה" ושירת כנוטר במשטרת היישובים העבריים במסגרת משטרת המנדט הבריטי (כינו את הנוטרים האלה "גפירים"). כ"גפיר" שמר בלילות על היישובים היהודיים בגליל ובימים, ליווה שיירות וסילק מחסומים שהערבים שמו בכבישים. כשפרצה מלחמת העצמאות, הצטרף לפלמ"ח ולחם בצפון. עם הכרזת המדינה גויס לצה"ל ולאחר זמן קצר השתחרר.

קריירה בתע"ש

בפברואר 1950, לאחר שחרורו מצה"ל, כדי להתפרנס החל אוד ללמוד מקצוע (מסגרות מכנית) במסגרת בית הספר של רשת אורט. בשנת 1957, כשסיים את לימודיו, התקבל לעבודה בהתעשייה הצבאית כפועל ייצור ונשאר לעבוד בה 40 שנה עד שפרש לגמלאות בהיותו בתפקיד הבכיר של מנהל כח אדם; באמצע, מילא תפקידים של מנהל ייצור, סגן מנהל מפעל, מנהל בטיחות ואיכות הסביבה, ומנהל בית הספר התעשייתי לילדי תיכון. לימים, נבחר להיות יושב-ראש של גמלאי תע"ש בירושלים.

פעילות ציבורית - התנדבותית

בסוף שנת 1945 עלה אוד בן ה-16 ארצה ולאחר 48 שנים של הדחקה של סיפור חייו והישרדותו בשואה, הוא החל לספר אותו. מאז, הקדיש את חייו ואת כל מירצו לשימור והנצחת זיכרון השואה ולטיפול בגמלאים ניצולי שואה. בנוסף לפעילותו ביד ושם, אוד פעל במסגרת ארגונים נוספים ומילא בהם תפקידים שמפורטים להלן:

משפחתו

במרס 1953 נשא אוד לאשה את חיה לבית אדלר, ילידת ירושלים. אמה, שרה לבית רוטר עלתה ארצה כחלוצה מהונגריה ביום בו פרצה מלחמת העולם השנייה. הזוג הצעיר השתקע בירושלים ונולדו להם שני בנים ובת,11 נכדים ונין אחד. חיה הייתה גננת וניהלה גן ילדים ממלכתי במרכז ירושלים.
 לימים, התגלה שברל שרד ושוחרר ממחנה עבודה על ידי הסובייטים. ברל חזר לפולין התחתן ונולדו להם שני ילדים, בן ובת. . אוד יצר קשר טלפוני עם אחיו והזמין אותו לבקר בישראל, והאחים נפגשו בשנת 1987. ברל לא גילה לילדיו כי יש לו אח בישראל וכי ביקר אותו בישראל; במקרה, התגלה לבן של ברל שלאביו יש משפחה בישראל. אוד שיכנע את אחיינו לעלות ארצה עם משפחתו. ברל ואשתו ביקרו מספר פעמים בישראל. ברל נפטר בשנת 2012.