google/wiki40b huggingface dataset:
קבוצת ארמיות קורלנד

היסטוריה

באוגוסט 1944, לקראת סיומו של מבצע בגרטיון, בה כמעט חוסלה קבוצת ארמיות מרכז, כותרה קבוצת ארמיות צפון בקורלנד שבלטביה, אך היטלר סירב לבקשת היינץ גודריאן לפנותם לגרמניה. ב-15 בינואר 1945 הוחלף שם קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות קורלנד, ולותר רנדוליץ מונה למפקדה. ב-27 בינואר מונה היינריך פון ויטינגהוף למפקד קבוצת הארמיות, אך ב-10 במרץ חזר רנדוליץ לפקד על קבוצת הארמיות. ב-25 במרץ מונה קרל הילפרט למפקד קבוצת הארמיות, ופיקד עליה עד סוף המלחמה. ב-1 במאי הועלה הילפרט לדרגת גנרל אוברסט, וב-8 במאי 1945 נכנעה קבוצת הארמיות כגוף אחד ונלקחה בשבי.
נתן רוזנטל

העלייה לארץ והקמת המשפחה (1917–1939)

נתן נולד בשנת 1917 בעיירה ליפקאני ברומניה. אביו עסק במסחר בחומרי בניין. אחותו זהבה עלתה לארץ והשתקעה בכפר אז"ר. בשנת 1934 פרצה שריפה גדולה בעיירה ליפקני, וכל העסק המשפחתי נהרס; המשפחה נשארה בחוסר כל. לאחר שכנועיה של זהבה עלו רוזנטל בן ה-17 והוריו לישראל, ב-1935, והצטרפו לזהבה בכפר-אז"ר.
רוזנטל התחיל דרכו בארץ בעבודות חקלאיות, כגון ניקוי אדמה מיבלית, עזרה ברפתות ושאר עבודות המשק. 
רוזנטל הכיר את שרה לבית טחורניצקי (נולדה ב-1918, עלתה ארצה בגפה בשנת 1935 עם גרעין של תנועת גורדוניה), במקום בו עבדה, משק הפועלות בתל אביב. בשנת 1938 נישאו השניים וגרו בתל אביב. ביתם הבכורה צפרירה נולדה שם ב-1939. באותה שנה עברה המשפחה לרעננה.

ההגנה ומלחמת השחרור (1942–1949)

ב-1942 עברה המשפחה לגור בתל ליטוינסקי (כיום תל השומר) לאחר שגרו תקופה קצרה בכפר אז"ר. בשנה זו רומל עמד עם צבאו בשערי ישראל; רוזנטל גויס לנוטרות, משטרת היישובים. רעייתו שרה עזרה בפרנסת המשפחה בעבודות משק הבית. ב-1943 שימש רוזנטל כמדריך בארגון ההגנה באזור רמת גן ובני ברק. ב-1944 עבר לתפקיד מפקד ההגנה בחבל הרצליה ובעקבות זאת עברה המשפחה להתגורר ביישוב. האזור שבפיקודו כלל גם את שפיים, רשפון וכפר שמריהו. כך נוצר הקשר עם חברי רשפון ואלה הציעו למשפחת רוזנטל לרכוש משק ביישוב; המשפחה עברה לרשפון ב-1946. ב-1947 נולדה בתם השנייה אתי.
עם פרוץ מלחמת העצמאות גויס רוזנטל לצבא, ובמשך שנה היה מפקד נפת כפר סבא.

הרצליה (1951–1967)

ב-1951 עברה המשפחה לנוף ים (הרצליה). רוזנטל החל לעבוד כמבקר חשבונות בברית פיקוח, ובתוקף תפקידו זה ביקר לעיתים קרובות ברשפון. בשנת 1953 נולדה בתו השלישית רביבה. בשנות החמישים והשישים עסקה רעייתו שרה בהתנדבות בקליטת עלייה, בעיקר במפעל הנחלת הלשון. שרה עבדה בספריית נוף ים כשנתן עוזר על ידה בהתנדבות. 
רוזנטל היה חבר במפלגת המערך. ב-1966 כיהן כסגן ראש עיריית הרצליה, תחת פסח יפהר. לאחר שזה התפטר בספטמבר של אותה השנה, נבחר רוזנטל לתפקיד ראש העיר. רוזנטל כיהן במשך כשנה, עד ששר הפנים מינה תחתיו ועדה קרואה בראשות משולם לנגרמן.

מהשליחות בזמביה ואילך (1970 ואילך)

בשנת 1970 נסעו רוזנטל ורעייתו בשליחות לתקופה של שנתיים לזמביה, כחברים בצוות מטעם משרד החוץ. רוזנטל שימש המנהל האדמיניסטרטיבי של הצוות, הדריך ולימד את המקומיים שהשתלבו בפרויקט הלכות קואופראציה וניהול כספים בפרויקט חקלאי שהוקם על ידי משרד החוץ. בפרויקט הועסקו מומחים ישראלים בתפקידים שונים. לאחר חזרתו לארץ המשיך רוזנטל לעבוד בברית פיקוח, ומשם יצא לגמלאות ב-1988. בשנה זו נפטרה רעייתו שרה.
בשנים 1993–2002 רוזנטל ניהל והפעיל בהתנדבות את סניף ארגון איל"ן בהרצליה.
רוזנטל נפטר ביוני 2011 ונקבר לצד אשתו שרה בחלקת "ההגנה" בבית העלמין בהרצליה. השאיר אחריו שלוש בנות, תשעה נכדים ותשעה נינים.
מישל שוורל

ביוגרפיה

מישל שוורל נולד באנז'ה שבצרפת, שם עבד אביו כפיזיקאי. בגיל 17 נסע לפריז והפך לעוזרו של הכימאי לואי ניקולא ונקלן במוזיאון הלאומי של היסטוריית הטבע בז'רדן דה פלאן. בשנת 1813 מונה לפרופסור לכימיה. לאחר מכן התחיל את מחקרו על ניגודי הצבעים. ב-1826 נהיה חבר האקדמיה הצרפתית למדעים ובאותה השנה נבחר כנציג הזר לחברה המלכותית של לונדון לשיפור הידע במדעי הטבע שעל ידה קיבל מדליית קופלי על הישגיו ב-1857. בשנת 1829 נבחר כנציג הזר לאקדמיה המלכותית השוודית למדעים. שוורל הצליח מאוד בתור פרופסור לכימיה אורגנית במוזיאון הלאומי של היסטוריית הטבע ב-1830. 
לכבוד אירוע יום הולדתו ה-100 של שוורל נוצקה מדליית זהב במיוחד לכבוד האירוע ב-1886 והאירוע נחגג כאירוע לאומי. שוורל קיבל המון מכתבי שבח מראשי מדינות ומלכים, ביניהם המלכה ויקטוריה. מספר מפגשיו של שוורל עם פליקס נדאר הוקלטו וצולמו בוידאו עם בנו של נדאר, פול, שצילם תמונות; זהו האירוע שהיום ידוע בתור הראיון המצולם הראשון בהיסטוריה.
בנוסף הייתה זו מחווה לאדם שחי 100 שנים וחווה את כל המהפכה הצרפתית וזכה לראות את אירוע הפתיחה של מגדל אייפל. שמו של מישל אז'ן שוורל חקוק על מגדל אייפל יחד עם עוד 72 גדולי אומה משכילים צרפתיים.
באופן אירוני, החל שוורל לחקור את השפעות ההזדקנות על גוף האדם זמן קצר לפני מותו ב-9 באפריל 1889 בגיל 102. שוורל זכה להלוויה ציבורית. בשנת 1901 הוצב פסל לזכרו במוזיאון בו הוא עבד והיה קשור אליו כל כך.
ג'ולייטה

ביוגרפיה

ג'ולייטה נולדה בדרבנט, רפובליקת דאגסטן שבברית המועצות דאז (כיום ברוסיה) למשפחה יהודית-מסורתית. היא נקראת על שמה של יוליה מהמחזה השייקספירי, "רומיאו ויוליה". ב-1993 כשהייתה בת שש עלתה משפחתה יחד עמה לישראל. היא גדלה והתחנכה בשדרות.
כבר בגיל צעיר נמשכה למוזיקה, ואף השתתפה בלהקת צעירי שדרות.
ב-2001 בגיל 14 עזבה את ביתה וחיה בגפה בתל אביב, עקב התנגדות משפחתהּ לפיתוח קריירה מוזיקלית.

קריירה

ב-2003 הוציאה אלבום בכורה בשם אני לא ברבי, שמתוכו בלט הלהיט "הבחורים הכי טובים". את החשיפה הגדולה קיבלה כבר באותה השנה, כאשר זכתה להימנות עם האמנים הצעירים ביותר שנבחרו אי פעם לככב בפסטיגל. בשנת 2004 הוציאה סינגלים לרדיו עם קליפים שכיכבו בערוץ המוסיקה 24, כשהבולטים בהם הם "אורות אדומים", "אתה לא רומיאו", ו"שלך לעד", האחרון הוא במקור שיר יווני מפורסם. 
בין השנים 2009–2011 הוציאה מספר סינגלים לרדיו. מהם התפרסמו בין היתר הסינגלים: "רוצה רק אליך", "קעקוע", "תן לי", "כבר לא ילדה", "יהיה טוב", "Do You Love Me", "צא מזה", "תתחתן איתי", "תאהב אותי", "מלכה גדולה", "בוא בוא בוא" ו-"No No No". ב-2011 הוציאה את אלבומה השני, "כבר לא ילדה". אלבום זה לא נחל הצלחה רבה, אך מתוכו בלט הלהיט "No No No" שבמקור לא היה מתוכנן לצאת כסינגל, והגיע למקום 9 במצעד השירים השנתי של חריף בשיתוף קליק לים התיכון לשנת תשע"ב 2011.
בשנת 2011 השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "חי ב-LA LA לנד" של yes, אשר צולמה בלוס אנג'לס. שם נפגשה עם מפיקים ויוצרים גדולים וידועים, בין היתר המפיקים של מייקל ג'קסון, ג'ניפר לופז, כריסטינה אגילרה ועוד. באוגוסט 2011 החלה להנחות תוכנית יומית "ג'ולייטה על חוף" מדי יום בערוץ 24, שבה היא יוצאת מדי יום לחופי הים בארץ, מראיינת את הנופשים ומשדרת קליפים שונים הנבחרים על ידי המרואיינים. ביוני 2011 הוציאה לאור את הסינגל "דרמה". בספטמבר 2011 הוציאה את השיר "מלכה גדולה" ובנובמבר הוציאה את השיר "לא יודע/ת כלום על אהבה" יחד עם אביהו שבת.
בדצמבר 2011 הוציאה את הלהיט "תסתדר בלעדיי". ב-2011  עלתה ג'ולייטה לכותרות עקב הסכסוך המתוקשר בינה להן מנהלה האישי גילי מסמי מה שמנע ממנה להמשיך לעסוק במוזיקה.
ביוני 2012 הבעיה הניהולית שלה נפתרה בזכות דודו אהרון ומנהלו אייל מלכא שלקחו תחת חסותם את ג'ולייטה, וסייעו לה לסגור את החוזה עם מסמי.
בשנה זו הופיעה ג'ולייטה בקיסריה במסגרת הופעתו של דודו אהרון. בספטמבר 2012 הוציאה לאור ג'ולייטה סינגל ראשון תחת הניהול המוזיקלי של דודו אהרון ותחת הניהול של אייל מלכא שנקרא "בא לי, בא לי" ובנובמבר הוציאה לאור את הסינגל "לשכוח". בנוסף ב-2012 שודר בערוץ הוט בידור ישראלי סדרת הדוקו-ריאליטי "הסוכנים", בה ג'ולייטה משתתפת. בפברואר 2013 התחרתה ג'ולייטה בקדם האירוויזיון, אך לא צלחה את שלב חצי הגמר. במאי 2013 הוציאה ג'ולייטה את הסינגל "כל מה שתרצה", וב-6 ביולי 2013 של אותה שנה הוציאה דואט עם דודו אהרון בשם "לילה מסובך" שהופיע בהמשך באלבומו "ימים טובים". באוקטובר 2013 הוציאה ג'ולייטה את הסינגל "כזאת תמימה" שכתב לה ירון כהן.
בתחילת 2017 השתתפה בתוכנית הריאליטי "הכוכב הבא לאירוויזיון" בערוץ 2 של קשת, ועלתה לגמר. בתום ההצבעה בתוכנית הגמר, נקבע כי הגיעה למקום השלישי. במאי 2017 הוציאה ג'ולייטה סינגל בשם "I Do", הראשון שלה מאז 2013. באוגוסט 2017 יצא הדואט של גולייטה וסטפן, שצבר למעלה מ-4 מיליון צפיות ביוטיוב.

חיים אישיים

ב-24 בדצמבר 2016 פורסם שהיא התארסה לבן זוגה רונן אברהם, לאחר ארבע שנים של זוגיות. ב-30 בינואר 2017 השניים התחתנו.
ב-11 במרץ 2018 ילדה את אלמה, בתה הבכורה.
פטדה

פִּטְדָה היא האבן השנייה בטור הראשון בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט שמעון.

הפטדה במקורות

וּמִלֵּאתָ בוֹ מִלֻּאַת אֶבֶן, אַרְבָּעָה טוּרִים אָבֶן:  טוּר, אֹדֶם פִּטְדָה וּבָרֶקֶת--הַטּוּר, הָאֶחָד
— ספר שמות, פרק כ"ח, פסוק י"ז
וַיְמַלְאוּ-בוֹ--אַרְבָּעָה, טוּרֵי אָבֶן:  טוּר, אֹדֶם פִּטְדָה וּבָרֶקֶת--הַטּוּר, הָאֶחָד
— ספר שמות, פרק ל"ט, פסוק י'
בְּעֵדֶן גַּן-אֱלֹהִים הָיִיתָ, כָּל-אֶבֶן יְקָרָה מְסֻכָתֶךָ אֹדֶם פִּטְדָה וְיָהֲלֹם תַּרְשִׁישׁ שֹׁהַם וְיָשְׁפֵה, סַפִּיר נֹפֶךְ, וּבָרְקַת וְזָהָב; מְלֶאכֶת תֻּפֶּיךָ וּנְקָבֶיךָ בָּךְ, בְּיוֹם הִבָּרַאֲךָ כּוֹנָנוּ
— ספר יחזקאל, פרק כ"ח, פסוק י"ג
לֹא יַעַרְכֶנָּה פִּטְדַת כּוּשׁ בְּכֶתֶם טָהוֹר לֹא תְסֻלֶּה.
— ספר איוב, פרק כ"ח, פסוק י"ט
שמעון מפותח על פטדה, והיא ירקה ככרתי ותרגום אונקלוס ירקן ונקרא פראשמה. ונתנה לשמעון על שם שהוריקו פניהם פני זמרי וכן כל מי שחטא משבט שמעון בחטא מואב, ואמרו חז"ל סימן לעברה הדרוקן. וסגולתה שמקררת את הגוף. ועל כן מצויה בארץ כוש שהם חמים ושטופי זמה וצריכים אליה לקרר אותם, וזהו שאמר לא יערכנה פטדת כוש, לפי שהיא מצויה בכוש יחס אותה לכוש.
— הרב אליהו הכהן, מדרש תלפיות

זיהוי

מאחר שאין במקורות פרטים מזהים לאבני החושן, הרי שאין לדעת לאיזו אבן חן התכוונו ואפילו מה היה צבעה.
יחסי בחריין–רוסיה

היסטוריה

במהלך השנים התקיים דיאלוג פוליטי וחילופי משלחות בין שתי המדינות. מלך בחריין, חמד בן עיסא אל ח'ליפה ביקר פעמים רבות ברוסיה, במהלך השנים 2008, 2014] ו-2016.
שר החוץ של רוסיה, סרגיי לברוב, ביקר בבחריין בשנת 2008 במסגרת סיור במדינות המפרץ הפרסי. באוקטובר 2014, המלך חמד נפגש עם הנשיא ולדימיר פוטין ברוסיה.
בינואר 2016, יו"ר הדירקטוריון של גזפרום, ויקטור זובקוב, ביקר בחריין, שם נפגש עם מלך בחריין, ראש הממשלה, שר האנרגיה ושר החוץ. במהלך השיחה, ראש הממשלה ציין כי הוא מעוניין להגביר את שיתוף הפעולה במשק הגז.

יחסים כלכליים

בסוף שנת 2016, הסתכם היקף הסחר בין המדינות ב-53.9 מיליון דולר לעומת שנת 2015 אז הסתכם היקף הסחר ההדדי בסך 12.2 מיליון דולר בלבד.]
רוסיה מספקת לבחריין מוצרי מטלורגיה, ובחריין מספקת מוצרי נפט ומוצרי אלומיניום.
ב-2016, הוקמה הוועדה הבין ממשלתית הרוסית-בחריינית לדון בשיתוף הפעולה הכלכלי, מדעי וטכני. בפברואר 2017, התקיימה הפגישה הראשונה של ועדה זו, המלך הפגישה הועלה הנושא של שיתוף הפעולה הכלכלי בין המדינות ושיתוף בתחומי החקלאות, גאולוגיה ובנקאות.
משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים

משרד האו"ם לתיאום העניינים הומניטריים (באנגלית: United Nations Office for the Coordination of Humanitarian Affairs, בראשי תיבות: OCHA) הוא סוכנות של האומות המאוחדות האחראית לסיוע הומניטרי באזורי מצוקה בעולם. המשרד הוקם בדצמבר 1991 בהחלטת העצרת הכללית של האומות המאוחדות. גוף זה נועד לחזק ולרכז את תגובת האו"ם במצבי חירום ואסונות טבע.
המשרד מיזג לתוכו ארגונים מוקדמים יותר של האו"ם שעסקו בנושאים הומניטריים - המחלקה לעניינים הומניטריים (DHA) ומשרד הסעד לנפגעי אסונות (UNDRC). למשרד מושב כמשקיף בקבוצת הפיתוח של האו"ם.
המשרד מספק מגוון שירותים המאפשרים תגובה יעילה במקרים של אסון הומניטרי. הוא מתאם תגובה הומניטרית, ועוסק בהסברה הומניטרית וניטור מימון הומניטרי.
משרדים אזוריים של הארגון נמצאים בכל היבשות, ובין השאר בפנמה סיטי, דקר, קהיר, יוהנסבורג, בנגקוק, מזרח ירושלים, באפגניסטן, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, צ'אד, קולומביה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אתיופיה, חוף השנהב, סרי לנקה, סודאן (כולל משרד בג'ובה, דרום סודאן), סוריה וזימבבואה, וכן צוותי קשר ותמיכה בניו יורק ובז'נבה. צוות הארגון מונה כ-1,900 עובדים.

הסניף הפלסטיני

בשנת 2002 הוקם במזרח ירושלים וברשות הפלסטינית סניף בשם OCHAoPt‏ (OCHA’s Country Office in the occupied Palestinian territory, "הסניף הארצי של משרד האו"ם לתיאום העניינים הומניטריים בשטח הפלסטיני הכבוש") שמטרתו, כעולה מפרסומיו, היא תיאום המאמצים הבינלאומיים למניעת פגיעה במצב ההומניטרי בשטח זה. מרכזו של ארגון זה בירושלים, ויש לו סניפים בערים שכם, רמאללה, חברון ועזה.
הסניף הפלסטיני עוסק "תכנון מרחבי" בעבור הפלסטינים במרחבי הספר ובפיתוח המרחב הכפרי בשטח C, בניגוד למקובל במקרים דומים לדאוג לפיתוח של כלכלת עירוניות בת-קיימא.
מעורב ירושלמי (ספר)

עלילה

איתי ושרית, התאומים המופיעים בספרים "קיץ אחד ביחד", "תנו לגדול בשקט" ו-"לנצח בגדול" נוסעים ביחד עם הוריהם לבלות את חג החנוכה אצל בני-דודיהם הדתיים בירושלים. הם נחשפים לתרבות הדתית, שאותה אינם מכירים, לומדים עליה ורוכשים חברים בקהילה הדתית בירושלים. מה שנראה להם בתחילה כחופשה משעממת מתגלה כמעניינת ביותר כשהעלילה מתפתחת, ונוצרים קשרים וחברויות חדשות בין הדמויות.
העלילה מציגה מפגשים מעניינים ומרתקים בין קטבים בחברה הישראלית, וביניהם דתיים-חילונים, שמאל-ימין, ירושלים-תל אביב וכן חוזרים בתשובה-יוצאים בשאלה.
בית עיריית ברמן

היסטוריה

כבר ב-1251 מוזכר לראשונה בניין בשם domus consulum (בית הקונסולים) ששימש כבית-עירייה, שעמד בפינת זגרשטראסה ואוברנשטראסה. בסביבות שנת 1400, בשיא התפתחותה של העיר, הוחל בתכנון בית-עירייה חדש. בניין זה נבנה בסגנון גותי בשנים 1405-1410, וכלל שתי קומות ואולם כינוסים. יוזמי ובוני הבניין היו ראש העירייה יוהאן המלינג, חברי המועצה פרידריך ויגר והיינריך פון דר טרוּפֶּה, האדריכלים סלומון ומרטין והפסלים יוהנס והנינג. בבניין היו אולם תחתון ואולם עליון, ובצד הצפוני גם חדרים בודדים, שמאוחר יותר עברו שינויים רבים. בחזית הבניין, בכיוון כיכר השוק, עמדו דמויותיהם של הקיסר ושל שבעת הנסיכים הבוחרים, ובשתי החזיתות הצרות פסלי הנביאים והחכמים. חומת מגן עם חרכי ירי המופיעה בתוכניות לא נבנתה בסופו של דבר.
בסביבות שנת 1600 החליט הסנאט של העיר כי חזית הטיח של הבניין אינה ייצוגית מספיק, והוחלט על שיפוץ מקיף. את העבודות ניהל האדריכל לידר פון בנטהיים (Lüder von Bentheim). על בסיס התוכניות שלו שופץ בית-העירייה בשנים 1608-1612. החלק המרכזי נהרס והחלונות הורחבו וחוזקו. טורט זכוכית גדול יותר נבנה, ובראשו גמלון בסגנון פלמי. החזית, בסגנון "רנסאנס של הווזר", מגלה אלמנטים אדריכליים שהושפעו מאמנים נדרלנדיים כמו האנס פרדמן דה פריס, הנדריק גלוציוס ויאקוב פלוריס. החזית הפונה לכיכר-השוק עוטרה בקישוטים ותבליטים עשירים בדמות חיות, ראשים, מלאכים ודמויות מיתולוגיות.
במהלך השנים נוספו לבניין אגפים שונים. מעט לאחר שנבנה, נוספה לו ב-1410 הרחבה על הקיר הצפוני ובה חדר ישיבות לחברי מועצת העיר וחדרים נוספים עבור השלטון העירוני. במאה ה-15 נוספו גם חדרים בקומת המרתף מצפון. הרחבה גדולה נוספת לכיוון צפון נבנתה ב-1545. מאז 1819 נבנה ליד בית העירייה בניין נוסף ששימש את העיר, שהבניין הישן לא הספיק לה; בתחילת המאה העשרים נהרס בניין זה, ונבנתה הרחבה רבתי, בסגנון "נאו-רנסאנס", שנועדה לאכלס את המשרדים בבניין שנהרס. בעת מלחמת העולם השנייה הוקף הבניין בשקי חול וחלונותיו נאטמו בקרשים, וכך הוא ניצל מן ההפצצות שהרסו חלקים גדולים מהעיר.
כיום חלקים מן הבניין פתוחים למבקרים, ואילו חלקים אחרים משמשים עדיין את העירייה. בין השאר ניתן לבקר ב-Ratskeller, מסבאה גרמנית מסורתית, העתיקה ביותר בגרמניה - היא נבנתה ב-1405, ופועלת מאז ברציפות כמסבאה. היא ממוקמת במרתף, כמקובל בגרמניה, ומחולקת לכמה אולמות וחדרים. בין השאר נמצאת בה חבית היין העתיקה ביותר בגרמניה, משנת 1653, כמו גם יינות חדשים יותר, מן המאות ה-18 וה-19. היינריך היינה מזכיר ומהלל את המסבאה ואת היינות באחד משיריו.
סוליטר

סוליטר (מצרפתית, דרך אנגלית אמריקאית: Solitaire; מן המילה הלטינית solitarius, לבד) הוא שם כולל למשפחה של משחקי קלפים ליחיד, כפי שמעיד שמו. נקרא גם פַּסיאנְס (מצרפתית: Patience - סבלנות; זהו שם המשחק באנגלית בריטית). מטרת המשחק היא לסדר את הקלפים בסדר מסוים ולהשתמש בכל הקלפים שבחבילה.
המילונאי ראובן אלקלעי הציע את החידוש בָּדָד, אולם הצעתו לא נקלטה.
חומץ תפוחים

תזונה

חומץ תפוחים מורכב מ-94% מים, אחוז אחד של פחמימות ונטול שומן וחלבון. הערך ההקלורי והערכים התזונתיים בו זניחים (כך על פי הטבלה התזונתית של ה-USDA).

רפואה עממית

למרות ההיסטוריה של שימוש בחומץ תפוחים כמרכיב ברפואה המסורתית, טרם נמצאו ראיות קליניות מוכחות התומכות בהשפעות רפואיות כלשהן (למשל, ירידה במשקל או טיפול בזיהומי עור) והשימוש בו אינו מומלץ כחלק מההנחיות הרפואיות של ארגון בריאות הציבור. כמו כן, אין ראיות מבוססות היטב לגבי השפעה חיובית שיש לחומץ תפוחים רמת הסוכר בדם ועל רמת הכולסטרול.

בטיחות

בליעה של חומץ תפוחים בתצורתו הנוזלית או בטבליה כוללת סיכון לפגיעה ברקמות הרכות של הפה, הגרון, הבטן והכליות. גירוי ואדמומיות נפוצים כאשר העיניים באות במגע עם החומץ ועלול להיגרם נזק לקרנית במקרה כזה. שימוש בחומץ כתרופה לניקוי אוזניים או עיניים מסוכן מסיבה זו. בשל חומציותו, חשיפת השיניים לצריכת חומץ תפוחים לא-מזוקק עלולה לגרום לנזק לאמייל השן. על אף שכמות קטנה של חומץ תפוחים עשויה לשמש חומרי טעם וריח ייתכן שהיא איננה בטוחה לשימוש על ידי נשים בהריון או מיניקות וכן עבור ילדים. כאשר עושים שימוש בחומץ תפוחים כחומר ניקוי ביתי, יש לשים לב שלא לערבב אותו עם אקונומיקה. שילוב זה אשר עשוי לשחרר גז כלור הפוגע בדרכי הנשימה, בעיניים, באף ובגרון.
הנעה רקטית רב-שלבית

הנעה רקטית רב־שלבית (באנגלית: Multistage rocket) היא טכנולוגיה המשתמשת במספר מנועים רקטיים על מנת להניע מערכת למסלול כלשהו בחלל. תהליך ההנעה מחולק לשלבים, כאשר כל שלב כולל הפעלה של מנוע רקטי (או מספר מנועים) הפועל באופן עצמאי. השלבים מוצבים בזה אחר זה. לעיתים ניתן השם "שלב 0" לרקטות האצה המוצבות זו לצד זו ופועלות כחלק מאותו שלב ומסייעות לתאוצה ההתחלתית. 
על פי נוסחת ציאולקובסקי, השימוש בהנעה רב־שלבית מאפשר להגיע למהירות גבוהה יותר ולגובה רב יותר מאשר בשימוש בהנעה בשלב בודד גדול יותר. חלק מן הרקטות קרקע־קרקע והטילים מונעים בהנעה  רב־שלבית וכל משגרי הלוויינים והחלליות הם מונעים בהנעה רב־שלבית.
הנעה רקטית בה שני שלבים מכונה "הנעה דו־שלבית"; בעל שלושה שלבים מכונה "הנעה תלת־שלבית". מערכות בעלי הנעה דו־שלבית ותלת־שלבית הם הנפוצים ביותר, עם זאת שוגרו בהצלחה גם מערכות עם עד 5 שלבים.

ביצוע

הסיבה המרכזית להעדפת הנעה רב־שלבית על פני מערכת רקטית יחידה היא שבהנעה רב־שלבית ניתן להגיע למהירויות גדולות יותר, זאת משום שהיפרדות משלבים שאינם נדרשים יותר לטיל, מורידה את מסתו ומקלה עליו. הדחף של השלב השני או השלישי, לדוגמה, מספק תאוצה גדולה יותר מהדחף שיספק מנוע גדול יותר בעל שלב בודד.
החיסרון המרכזי של שימוש בהנעה רב־שלבית הוא שהשימוש במספר מנועים רב מעלה את ההסתברות לתקלה בזמן היפרדות השלבים או בהצתת המנועים. בזמן ההפרדה נעשה לפעמים שימוש בברגים פירוטכניים נפיצים, על מנת לקטוע את החיבור בין השלב לשאר הטיל. גם הטבעת המחברת ביניהם מעוצבת באופן שמאפשר הפרדה יעילה בין הטיל לשלב שהופרד.

מבנה הנעה רב־שלבית

סידור המנועים בהנעה הרב־שלבי כוללת "שלב" ראשון המונח בתחתית המערכת, שלרוב הוא הרחב ביותר ובעל המנועים הגדולים ביותר, היות שהוא נדרש לשאת משקל רב יותר - את עצמו ואת השלבים שמעליו. השלב הראשון מיועד לטוס בתוך האטמוספירה. מעל השלב הראשון נמצאים השלבים העליונים שהם, לרוב, מנועים קטנים בגודלם ונועדים לפעול בריק. כל שלב מתוכנן באופן מותאם לדרישות תפקידו ולתנאי הסביבה בזמן פעולתו.
מחולל אותות

מחולל אותות (באנגלית: Function Generator) הוא מכשיר אלקטרוני המייצר אותות מתח חילופין הדומים לאלה המופיעים במעגלים חשמליים. המחולל מסוגל לספק מתחי חילופין בעלי צורות גל שונות, למשל גל סינוסי, גל ריבועי וגל משולש, בתדר רצוי ובמשרעת הניתנת לשינוי; כמו כן אפשר להוסיף מתח ישר (חיובי או שלילי) למתח החילופין. מחוללים חדישים יותר מאפשרים לייצר גלים בעלי צורה מתוכנתת מראש וכמו כן פולסים חד פעמיים למטרות שונות (קיימים מחוללים ייחודיים לנושא זה בלבד הנקראים מחוללי פולסים).
האות היוצא מהמחולל מכיל תמיד עיוותים למיניהם יחסית לצורת הגל התאורטית, בדרך כלל גודלם אחוז עד עשירית אחוז מהגל המקורי. סטייה זו מוגדרת בשם THD – total harmonic distortion.

חיבור המחולל

החיבור בין המחולל לאוסצילוסקופ נעשה באמצעות כבל קואקסיאלי המאפשר העברה של אות של מתח חילופין ללא הפרעות חיצוניות וללא הפסדי מעבר גם בתדרים גבוהים. המחבר המקשר בין הכבל למחולל ולאוסצילוסקופ הוא מחבר RF שברוב המקרים הוא מסוג BNC.

תצוגת האותות

על ידי החיבור לאוסצילוסקופ ניתן לראות את צורות הגל היוצא מהמחולל. באפשרותו של האוסצילוסקופ אף להציג מספר אותות שונים המגיעים מהמחולל או מחלקים אחרים במעגל (לרוב כתוצאה מהאותות היוצאים מהמחולל) במספר ערוצים (Channels).
סליבן

היסטוריה

ראשית ההתיישבות האנושית הפזורה באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה. ראשית התיישבות אנושית מאורגנת מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. במקום הוקם יישוב במהלך המאה ה-7, תקופת האימפריה הבולגרית הראשונה ובסמוך אליו מצודה אשר כונתה בהמשך בפי הביזאנטים טואידה. השם סליבן הוזכר לראשונה ב-1153 בכתביו של הכרוניקן מוחמד אל-אדריסי, אשר סייר בבלקן ותיאר את סליבן כעיר גדולה ושוקקת. משמעות המילה סליבן בבולגרית היא מיזוג והשם הוענק לעיר בשל המיזוג בין גורמי טבע שונים המצוים בסמיכות אליה כגון נהרות, עמקים והרים.
במהלך המאה ה-14 נכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית ובכתבים עות'מאנים מכונה העיר איסלימייה. בראשית המאה ה-19 מנתה אוכלוסיית סליבן 20,000 נפשות, העיר הייתה ערש התחייה הלאומית הבולגרית ונודעה במפעלי הטקסטיל, הנשק והמחלבות שבה, אך גם בהיידוקים שיצאו ממנה ותקפו ללא הרף את הכוחות העות'מאנים. מקרב בני העיר נמנו רבים מראשי ומתנדבי מיליציית האופלצ'נצי שלחמו לצד צבא האימפריה הרוסית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שהובילה לשחרור הבולגרים מעול העות'מאנים. לאחר המלחמה נותרה סליבן מתוקף סיכומי קונגרס ברלין חלק מהמחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. בספטמבר 1885 הכריז באופן חד צדדי אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה על איחוד המחוז ובכלל זה העיר סליבן עם נסיכות בולגריה.

דמוגרפיה וכלכלה

סליבן ידעה גידול מואץ בכמות האוכלוסייה ב-3 העשורים האחרונים של המאה ה-20. בין 1970 – 2000 גדלה אוכלוסיית העיר ב-42.87%. בעשור הראשון של המאה ה-21 חל קיטון באוכלוסייה (ילודה לעומת תמותה) ובין 2000 ל-2009 ירד מספר התושבים ב-13.2%. 49% הם גברים ו-51% הן נשים. התוצר המקומי הגולמי לנפש בסליבן הוא 4,545 לבות והוא נמוך מהתמ"ג הארצי לנפש העומד על 6,411 לבות, אם כי מצוי במגמת עלייה. בין 2003 ל-2007 הוכפל התוצר המקומי הגולמי הכללי בעיר בשל פיתוח כלכלי מואץ. 35.4% מהתמ"ג מגיע ממגזר התעשייה, 37.8% ממגזר המסחר והשירותים הטכניים ו-13.9% מענף הכרייה.
בין 2004 ל-2008 ירד שיעור האבטלה ב-48.75% והוא עומד על 8.5%, שיעור הנמוך מהממוצע הארצי. סליבן מחוברת לעורק מספר 8 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים המחבר בין אלבניה, מקדוניה, בולגריה ורומניה. בסמיכות לעיר ממוקם נמל התעופה בארשן המשמש לתעבורה פנים בולגרית של נוסעים וסחורות.

חינוך ותרבות

בסליבן 12 גני ילדים, 8 בתי ספר יסודיים, 9 חטיבות ביניים ובתי ספר תיכוניים, שלוחה של אוניברסיטת סופיה ללימודי הנדסה אזרחית, שלוחה של אוניברסיטת תראקיה מסטארה זאגורה ללימודי רפואה ושלוחה של אוניברסיטת בורגס ללימודי מינהל עסקים. בעיר 4 מוזיאונים וביניהם מוזיאון המציג את העיר ותושביה במהלך המאה ה-19 ומוזיאון ארכאולוגי המשלב ביקור במצודת טואידה והצגת ממצאים ופריטים מימי הביניים.

אקלים

בסליבן אקלים ממוזג יבשתי עם השפעה מקצינה מכוון הרי הבלקן. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12.4ᵒc וערכי הקיצון הממוצעים נעים ממינוס 1.2ᵒc בינואר ועד 23.2ᵒc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 596 מילימטרים.
דורותיאה וילהלמינה מסקסוניה-צייץ

ביוגרפיה

דורותיאה וילהלמינה נולדה ב-20 במרץ 1691 בבאד אלסטר, למוריץ וילהלם, דוכס סקסוניה-צייץ ולמריה אמליה מברנדנבורג, בתם של פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג וסופיה דורותיאה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. אחיה של דורותיאה וילהלמינה מתו כולם בצעירותם, ומשום כך לאחר מות אביה בשנת 1718 היא נשארה האחרונה מבית סקסוניה-צייץ.
ב-27 בספטמבר 1717 התחתנה דורותיאה וילהלמינה עם וילהלם השמיני, רוזן הסן-קאסל, ממנו נולדו לה 3 ילדים. קרוליין, מלכת בריטניה אמרה לאליזבת שרלוט, דוכסית אורליאן, כי דורותיאה וילהלמינה היא מכוערת עם ראש מוזר. בשנת 1725 חלתה דורותיאה וילהלמינה במחלת נפש, ומאז שוב לא נראתה בציבור. עד מהרה החל בעלה להסתובב עם ברברה כריסטינה פון ברנהולד, וב-17 במרץ 1743 מתה דורותיאה וילהלמינה בקאסל.
אפי נכסים

היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1971 כחברה פרטית בשם "פרק לתעשיות עתירות מדע בע"מ"
כדי להקים את פארק המדע קריית ויצמן בנס ציונה על ידי אפריקה ישראל להשקעות בשיתוף מכון ויצמן למדע.
בשנת 1984 שינתה שמה ל"קריית ויצמן – פרק המדע בע"מ", בשנת 2003 שינתה שמה לשם "אפריקה ישראל נכסים בע"מ" ובשנת 2019 שינתה שמה לשם הנוכחי. בספטמבר 2004 הפכה החברה לחברה ציבורית עם רישום ניירות הערך שלה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
ייקוב הדין את ההר

יִקּוֹב הַדִּין אֶת הָהָר הוא ביטוי עממי המופיע גם בפסיקות משפטיות. משמעות הביטוי היא - הקפדה מוחלטת על הכללים, ללא פשרות, ללא גמישות וללא רחמים.

מקור

מקור הניב הוא מלשון חז"ל: 
נגמר הדין - אי אתה רשאי לבצוע. רבי אליעזר בנו של רבי יוסי הגלילי אומר: אסור לבצוע, וכל הבוצע - הרי זה חוטא, וכל המברך את הבוצע - הרי זה מנאץ. ועל זה נאמר (תהלים, י', ג') [כי הלל רשע על תאוות נפשו ו]בוצע ברך נאץ ה'; אלא יקוב הדין את ההר, שנאמר (דברים, א', י"ז) [לא תכירו פנים במשפט כקטן כגדל תשמעון לא תגורו מפני איש] כי המשפט לאלוקים הוא [והדבר אשר יקשה מכם תקרבון אלי ושמעתיו]; וכן משה היה אומר: יקוב הדין את ההר; אבל אהרן אוהב שלום ורודף שלום ומשים שלום בין אדם לחבירו, שנאמר (מלאכי, ב', ו') תורת אמת הייתה בפיהו ועולה לא נמצא בשפתיו בשלום ובמישור הלך אתי ורבים השיב מעון
— תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ו', עמוד ב'
בברייתא זו שבתלמוד הבבלי, שמקורה בתוספתא (מסכת סנהדרין, פרק א, הלכה ג), דנים בשתי גישות התייחסות להלכה. הגישה הראשונה, המחמירה, המיוחסת למשה רבנו, היא גישת "יקוב הדין את ההר". לפי גישה זו, משנקבעו חוקים והלכות - יש לקיימן. לכן אין לנסות "לבצוע" - לפשר בין הצדדים הניצים.
הגישה הנגדית, המיוחסת לאחיו אהרן הכהן, היא גישה גמישה יותר, המתייחסת למכלול הנסיבות בהקשרן, ומעדיפה פשרה ושלום כאשר הדבר אפשרי.

שימוש

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.