google/wiki40b huggingface dataset:
רב אחא משבחא

רב אחא (ידוע גם בשם אחאי) משַבָּחָא שבבבל (ד'ת"מ (680) לערך - סביבות ד'תקי"ב (752)) היה מחכמי פומבדיתא שבבבל. נודע בעקבות ספרו, השאילתות. השאילתות הוא הספר הראשון שנתחבר לאחר חתימת התלמוד, ונקרא ע"ש מחברו. בעקבות מינוי לגאון של רב נטרוני בר רב אמונה, שהיה כפוף לרב אחא על ידי שלמה בר חסדאי ראש הגולה, עלה רב אחא לארץ ישראל בסביבות שנת ד'תק"י.

זהותו

רב שרירא גאון באיגרת הקרויה על שמו, מספר (בתרגום לעברית):
ואחריו (אחרי מר רב שמואל בר מר, מָלַךְ (=כיהן כראש ישיבת פומבדיתא) מר רב נטרוני הכהן בן מר רב אמונה... ובימיו עלה מר רב אחא משבחא לארץ ישראל, משום שמר רב נטרוני משמשו היה (=כפוף לו), וכאשר מינה אותו לנשיא עליו עלה לשם.
— איגרת רב שרירא גאון, מהד' ב"מ לוין, עמ' 103, נוסח ספרד
לוי גינצבורג טען שבעלותו לארץ ישראל, פעל רב אחא להפצת תורת ישיבות בבל (במסגרת המאבק בין המרכז הבבלי למרכז הארצישראלי), ולכן חיבר את ספר השאילתות, המורכב מהלכות שמקורן בתלמוד הבבלי, אך בארמית ארצישראלית.
אביגדור אפטוביצר טוען שחכמי בבל לא ראו בעין יפה את עלייתו של רב אחא לארץ ישראל, שהייתה בה מעין "עריקה" למרכז התורני המתחרה במרכז הבבלי.
בוגוינו

היסטוריה

היישוב נוסד ככל הנראה במהלך המאה ה-13 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1463 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית והעות'מאנים שלטו בשטח עד 1878, עת סופחה בוסניה לאימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בוגוינו בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. העיר הועברה לחזקת שלטון הבובות של המדינה העצמאית של קרואטיה שנשלטה על ידי האוסטאשה. לאחר המלחמה נכללה בוגוינו בשטחי יוגוסלביה וב-1992, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה בשטחי בוסניה והרצגובינה.

הקהילה היהודית

קהילה יהודית קטנה נוסדה בבוגוינו בשלהי המאה ה-19 על ידי מהגרים מסרייבו וטראווניק. ב-1908 הוקם בית עלמין במקום אשר שירת גם יישובים סמוכים: בטוֹמִיסְלָאבְגְרָאד (לשעבר דוּבְנוֹ), בקוּפְּרֶס ובדוֹנִי וָאקוּפ. המצבה המוקדמת ביותר בבית העלמין מתוארכת ל-1918 והקבורה האחרונה הייתה ב-1940.
לפי חלק מהמקורות בעיר לא היה בית כנסת ולפי מקורות אחרים הוקם כזה. המשפחות הגדולות בקהילה היו: שָֹלוֹם (salom), עטיאש, אלטרץ, גרוף ושפרונג.
ב-1931 נמנו בבוגוינו 46 יהודים. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. אזור בוגוינו נכלל בשטח המדינה העצמאית של קרואטיה בשלטון האוסטאשה. בעידודו של ראש הכנסייה הקתולית המקומית, נעצרו בני הקהילה היהודית ביחד עם תושבים סרבים, הובלו על ידי אנשי האוסטאשה לכפר גְרָאצָ'אנִיצָה ונטבחו שם. ב-1947 התגוררו בבוגוינו 7 יהודים.
במהלך מלחמת בוסניה ניזוק קשות בית העלמין ומאז לא שוקם. נכון ל-2009 היה במצב תחזוקתי ירוד. הכיתוב על המצבות היה בעברית, בגרמנית ובסרבו-קרואטית.
REDengine

מאפיינים

REDengine הוא חוצה-פלטפורמות על מערכות 32 ביט ו־64 ביט אשר רץ תחת מערכת ההפעלה Microsoft Windows. המנוע שימש לראשונה במשחק The Witcher 2: Assassins of Kings. ‏REDengine 2, עדכון למנוע הגרפי שגם כן שימש במשחק The Witcher 2, גם כן הביא איתו תמיכה במערכות ההפעלה macOS ולינוקס ואף בקונסולת המשחקים Xbox 360, אך הפורטים למערכות הללו התבססו על שכבת תאימות לאחור הנקראת eON, בדומה ליישום Wine. הגרסה השלישית למנוע, REDengine 3, תוכננה כך שתעבוד באופן בלעדי במערכות של 64 ביט בלבד, וגם הביא איתה תמיכה בקונסולות PlayStation 4 ו־Xbox One.

REDengine 2

REDengine 2 השתמש בתוכנות צד שלישי כדוגמת מנוע Havok לפיזיקה, Scaleform GFx לממשק המשתמש ו־FMOD לשמע. המנוע שימש להסבתו של המשחק The Witcher 2 לקונסולת ה-Xbox 360.

REDengine 3

REDengine 3 תוכנן כך שהוא ירוץ באופן בלעדי במערכות של 64 ביט, חברת CD Projekt RED תכננה את המנוע כך שיותאם במיוחד למשחקי עולם פתוח, כמו המשחק The Witcher 3: Wild Hunt.
המנוע הציג הנפשות פנים והנפשות אחרות אשר נראות מציאותיות. אפקטים של אור כבר לא "סובלים" מירידה ביחס הניגודיות ובכך נותנים מראה יותר טבעי וריאליסטי. כמו כן, REDengine 3 תומך באפקטים של נפח, מה שמאפשר רינדור מתקדם ומציאותי של עננים, אובך, ערפל, עשן ואפקטים של חלקיקים אחרים. בנוסף לכך המנוע תומך גם בטקסטורות ברזולוציה גבוהה ובמיפוי וכן בפיזיקה דינאמית ובמערכת ליפ סינק מתקדמת. למרות זאת, בעקבות מגבלות על זרימת טקסטורה (Texture Streaming), השימוש בטקסטורות ברזולוציה גבוהה לא תמיד מתאפשר.
למנוע ישנה גם מערכת רינדור גמישה אשר מוכנה לעבודה עם הצללה נדחית או עם צינור גרפיקה מסוג +forward. בעקבות כך, התוצאה המתקבלת היא מגוון רחב של אפקטים קולנועיים, כמו בוקה בעומק שדה, דירוג צבע וכן אפקטי אור של קרני השמש.
מערכת פני השטח ב-REDengine 3 משתמשת במערכת פסיפס ובשכבות של חומרים מגוונים, שבקלות יכולים להשתלב.

REDengine 4

ב-2017, חברת CD Projekt חשפה כי היו לה ארבעה פרויקטים בפיתוח שהחלו בינואר של שנת 2016 ושנת 2017, עד ליוני 2019. כל ארבעת הפרויקטים יעבדו תחת המנוע הגרפי REDengine 4, הגרסה הרביעית והבאה של המנוע. מבין הפרויקטים ניתן למנות את המשחק Cyberpunk 2077.
ש. שלום

ביוגרפיה

שלום נולד בפרצ'ב שבפולין ב-1904, ועלה לארץ ישראל בשנת 1922, כאשר סבו, האדמו"ר מדרוהוביץ רבי חיים מאיר יחיאל שפירא, צאצאו של המגיד מקוז'ניץ ושל רבי ישראל פרידמן מרוז'ין, החליט לעלות עם כל משפחתו. ב-1925 הצטרף עם אביו, האדמו"ר מדרוהוביץ' רבי אברהם יעקב שפירא, לקבוצת החסידים שייסדו את כפר חסידים בעמק זבולון, בראשות קרוב משפחתו האדמו"ר מקוז'ניץ והאדמו"ר מיבלונה. את תיאור העלייה והטרגדיות שפקדו את הקבוצה תיאר בספרו "עליית חסידים".
עבד מספר שנים כמורה, אולם עקב מחלת לב החליט להפסיק להורות.
יצירתו כוללת בעיקר פרוזה אוטוביוגרפית. ספרו "יומן בגליל" מבוסס על קשר רומנטי שהיה לו עם בחורה ערבייה. כתוצאה מהקשר הזה נשלח ללמוד בגרמניה. ספרו "הנר לא כבה" מבוסס על קשר רומנטי שהיה לו עם רופאה שהתאבדה לאחר שהתברר לה שלא יעזוב את אשתו למענה.
בשירתו הלירית ניכרת זיקה למסורת השירה הסימבוליסטית – ה"אני" השירי שלו תוהה על מסתרי העולם שמסביבו ומנסה להגיע לאיחוד מיסטי עמו. בשירתו מורגשת גם השפעת הסמלים והרעיונות של עולם הקבלה והחסידות.
כמו כן כתב שירה לאומית, והרבה לתרגם משירת העולם; בין היתר, תרגם את כל הסונטות של שייקספיר מאנגלית, וזכה על תרגומו זה בפרס טשרניחובסקי לתרגום.
את שיריו הראשונים כתב בווינה, בגרמנית.
שיריו של ש. שלום תורגמו לכמה לשונות, בהן יידיש, אנגלית, גרמנית, ספרדית, צרפתית, וחלקם אף יצאו בקבצים. בשנת 1949 זכה בפרס ברנר, בדצמבר 1956 זכה בפרס רופין וב-1973 זכה בפרס ישראל לשירה.
אחיו היה המחנך יצחק שפירא, שהיה מנהל בית הספר הריאלי בחיפה בשנים 1955–1983.
המוזיאון היהודי העכשווי

היסטוריה

המוזיאון החל את דרכו ב-1984 כמוזיאון קהילתי יהודי, והיה ממוקם במרכז העסקים של סן פרנסיסקו. עשר שנים לאחר מכן, החליט הוועד המנהל של המוזיאון להעביר את מקום מושבו לרחוב מישן (Mission), מול מתחם Yerba Buena Gardens. הארכיטקט פיטר אייזנמן הציע תוכנית לעיצובו של המבנה החדש, אך בעלי המוזיאון והתושבים המקומיים התנגדו לכך. ב-1998 שכר המוזיאון את שירותיו של דניאל ליבסקינד לטובת עיצוב המבנה החדש והבניה החלה ב-2006.
המוזיאון לא מחזיק בתערוכות ובאוספים קבועים, והוא מארח ומציג תצוגות ותערוכות משתנות. מנהל המוזיאון החל משנת 1999 הוא קוני וולף, שהיה בעבר אוצר מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית.

ארכיטקטורה

המבנה, שנפרש על פני כ-5,900 מטרים רבועיים, מבוסס ברובו על מבנה תחנת הכוח שניצב במקום מאז 1907. כהרחבה למבנה העתיק, עיצב ליבסקינד קובייה חלולה מפלדת אל חלד בצבע כחול-כהה אשר משקפת את מערכת היחסים בין העבר להווה. עיצוב המוזיאון שימר את האפיון והצביון של הבניין העתיק, ושימר במלואן את חזית הבניין הבנויה לבנים אדומות. על גגו של המבנה העתיק ממוקם מבנה מלבני מוטה ממתכת, אשר מאכלס את הלובי, מרכז לימודי וחלק מן הגלריות של הקומה השנייה. 36 חלונות בצורת מעוין מאירים את הקומה העליונה של קוביית המתכת, אשר מאכלסת בעיקר מיצגים הכוללים הופעות ומוזיקה חיה. כמו כן, כולל מבנה המוזיאון אולם לאירועים, אודיטוריום, בית קפה וחנות מזכרות.
בדומה למוזיאון היהודי הדני בקופנהגן, שילב ליבסקינד במוזיאון היהודי העכשווי כתובות עבריות כחלק מעיצוב המבנה. ליבסקינד טען כי מבני המתכת הגדולים מבוססים בצורתם על האותיות חי"ת (המבנה המלבני) ויו"ד (הקובייה), ויוצרים יחד את המילה "חי". כמו כן, במבואת הכניסה למבנה מוטבעת המילה פרדס על הקיר.
בניית המוזיאון הושלמה בשנת 2008, ועלותה מוערכת ב-47.5 מיליון דולרים.
יצחק אולשן

ביוגרפיה

נולד ב-1895 בקובנה שבליטא. ב-1912 עלה לארץ ישראל, למד בגימנסיה הרצליה וסיים במחזור השלישי של הגימנסיה, היה חבר בהסתדרות המצומצמת. בחודש מאי 1918 התגייס לגדוד העברי ושירת בו עד לפירוקו של הגדוד, במאי 1921.
עם שחרורו מהגדוד העברי הצטרף אולשן ל"הגנה". ב-1923 נסע אולשן ללונדון לצורך לימודיו באוניברסיטת לונדון. את השנתיים הראשונות בלונדון הוא הקדיש ללימודים במדעי החברה במסגרת בית הספר לכלכלה של אוניברסיטת לונדון ובשנת 1924 נרשם  ללימודי התואר הראשון למשפטים, אותם סיים בהצלחה בשנת 1927. בשנה זו חזר לארץ ישראל, אז הוסמך לעריכת דין.
אולשן הצטרף למשרד עורכי הדין של עורך דין עליאש בירושלים. תפקיד אותו ביצע בהצלחה מרובה הוא ייצוג קבוצת יהודים שנגדם הוגש כתב אישום במאורעות תרפ"ט, מכיוון שכל היהודים אשר ייצג זוכו במשפטם. כעורך דין הרבה אולשן להופיע במשפטים בעלי עניין ציבורי כגון משפטים שעסקו בהגבלת העלייה לישראל, בהגבלת רכישת קרקעות על ידי יהודים מערבים וכן בעניינים הקשורים לארגון ההגנה ונשיאת נשק לא חוקי.
ב-1948 נמנה יצחק אולשן על חמשת השופטים הראשונים אשר נבחרו לכהן בבית המשפט העליון, שזה עתה הוקם. ב-11 בדצמבר 1953 מונה אולשן כממלא מקום קבוע של נשיא בית המשפט העליון, וכשמונה חודשים לאחר מכן, ב-1 באוגוסט 1954 נבחר יצחק אולשן לנשיא בית המשפט העליון. עיקר תפקידו של יצחק אולשן כנשיא בית המשפט העליון היה הסדרת נוהלי עבודה תקינים וכן קביעת כללים אתיים לשופטים, כגון הימנעות מהבעת דעות פוליטיות וכדומה.
היה חבר בוועדת אולשן-דורי לחקירת פרשת לבון ופסק בערעור במשפט קסטנר.
ב-19 בפברואר 1965, פרש אולשן מכס השיפוט בהגיעו לגיל 70. במקומו נבחר כנשיא בית המשפט העליון השופט שמעון אגרנט.
אולשן הלך לעולמו בכ"ב בשבט ה'תשמ"ג, 5 בפברואר 1983, ימים ספורים לפני יום הולדתו ה-88.

משפחתו

אולשן היה נשוי לשמחה (סימי), בתם של אברהם (אלברט) וציפורה צילה עמיאל. אלברט עמיאל היה בן למשפחה יהודית עשירה ממרוקו שעלתה לירושלים באונייתה הפרטית, בשנת תרל"ה (1875), בגיל חצי שנה. אמו דונה הייתה בת למשפחת אל-עסרי העשירה. משפחת עמיאל המסועפת השתקעה בירושלים ורכשה קרקעות בירושלים וביפו. חמותו של אולשן, ציפורה צילה, שהייתה מיילדת, הייתה בתו של חיים יעקב קרישבסקי.
בשנת 1972 שכל אולשן את בנו יורם-אברהם, שנפטר בגיל 32.
ויליאם טרנר (בוטנאי)

קורות חייו

טרנר נולד במורפת' שבנורת'מברלנד בערך בשנת 1508. אביו היה כפי הנראה בורסקאי בעל שם זהה. בין 1526 ל-1533 הוא למד בפמברוק הול שבאוניברסיטת קיימברידג' שם קיבל תואר B.A. בשנת 1530 ו M.A. בשנת 1533. לאחר מכן שימש שם כחבר ואוצר ראשי. במהלך שהותו בקיימברידג' פרסם מספר מאמרים ובהם Libellus de re herbaria שיצא לאור בשנת 1538. הוא ניצל הרבה מזמנו החופשי לחקר צמחים במקום גידולם הטבעי ותיאר אותם בדיוק שלא היה קיים עד זמנו באנגליה. הוא בז לבוטניקאים שקדמו לו ותיאר את עבודתם כחסרה ומוטעית.
במהלך שהותו בקיימברידג' קיבל על עצמו את הנצרות הפרוטסטנטית וב-1540 יצא למסע הטפות עד שנעצר. לאחר שחרורו נסע לאיטליה ללמוד רפואה בפרארה ובולוניה בשנים 1540 עד 1542 והוסמך לרפואה.
לאחר שסיים את לימודי הרפואה שימש כרופאו האישי של הרוזן מאמדן. עם חזרתו לאנגליה שימש ככומר ורופא לדוכס מסמרסט ובהשפעת סמרסט התקדם במעלות הכנסייה. כשהמלכה מרי הראשונה עלתה לשלטון יצא לגלות פעם נוספת. בין 1553 ל-1558 חי בוויסנברג והתפרנס כרופא. בתקופה זו, אם לא קודם לכן, נהפך לקלוויניסט.
לאחר סוף שלטונה של מרי הראשונה ב-1558 חזר לאנגליה. עקב נסיונותיו לפייס בין הכנסייה האנגלית לכנסיות הפרוטסטנטיות של גרמניה ושווייץ הוא הודח מתפקידו בכנסייה ב-1564. טרנר נפטר בלונדון ב-7 ביולי 1568 ונקבר בכנסיית סנט אולב.
גמא בזאב

מאפיינים

γ בזאב הוא מערכת בת שלושה כוכבים שנמצאת במרחק של כ-420 שנות אור ממערכת השמש. המערכת מורכבת מכוכב כפול ספקטרוסקופי שלא ניתן להפריד באמצעים אופטים בין מרכיביו, שמסומן γ בזאב A, ובן זוג שמסומן γ בזאב B. הזוג γ בזאב A ו-γ בזאב B מקיפים זה את זה במסלול אליפטי למדי במרחק שנע בין 41 יחידות אסטרונומיות ו-127 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של 190 שנים. מישור ההקפה נטוי ב-5 מעלות בלבד ביחס לקו הראייה מכדור הארץ, אך הזווית לא מספיק קטנה כדי ליצור ליקוי. בני הזוג המרכיבים את γ בזאב A מסומנים כ-γ בזאב Aa ו-γ בזאב Ab ומקיפים זה את זה בזמן קצר בהרבה של 2 ימים, 19 שעות ו-23.5 דקות ובמרחק קטן מעשירית יחידה אסטרונומית.

תכונות γ בזאב Aa ו-γ בזאב Ab

γ בזאב Aa הוא תת-ענק כחול מסוג ספקטרלי B2 IV (לפעמים מסווג ככוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B2 V), מסתו מעט יותר מ-13 מסות שמש ורדיוסו כ-7 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו כ-21,000 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 560 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל הטמפרטורה הגבוהה של פניו רוב קרינתו היא בתחום העל-סגול, כך שעוצמת ההארה הכוללת שלו היא למעלה מפי 10,000 מעוצמת ההארה של השמש.
על בן הזוג העמום בהרבה, γ בזאב Ab, לא ידוע כמעט דבר, שכן המרחק הקטן בין בני הזוג וההבדל הגדול בבהירותם לא מאפשר למדוד את הספקטרום של אורו וללמוד ממנו על תכונותיו. קיומו מוסק משינויים מחזוריים במהירות הרדיאלית של γ בזאב Aa וניתן להעריך שמסתו היא מעט יותר ממסת שמש אחת. לא ידוע מה נטיית מסלול ההקפה ביחס לקו הראייה אל בני הזוג, אך אם מדובר ב-5 מעלות, בדומה למסלול ההקפה של γ בזאב A ו-γ בזאב B, אז רדיוס המסלול הוא כעשירית יחידה אסטרונומית. אם הזווית גדולה מכך אז הרדיוס קטן יותר.

תכונות γ בזאב B

γ בזאב B הוא גם כן תת-ענק כחול, כמעט זהה ל-γ בזאב Aa ובעל אותו סוג ספקטרלי, אך מסתו מעט קטנה יותר ומוערכת בקצת פחות מ-13 מסות שמש. גם רדיוסו וטמפרטורת פניו דומים או מעט קטנים מאלו של γ בזאב Aa. בשל הבדלים אלו עוצמת הארתו נמוכה בכ-7 אחוזים מעוצמת ההארה של γ בזאב Aa.
נמר של נייר

"נמר של נייר" (מאנגלית: Paper Tiger) הוא ביטוי המצביע על דבר מה מפחיד ומאיים לכאורה, בעודו למעשה בלתי מזיק. 
מקור הביטוי בסין העתיקה. הדעות חלוקות באשר למועד הטמעתו בתרבות המערב. יש הטוענים כי חדר לשפה האנגלית עוד בשנת 1850, אך נראה כי השתרש באנגלית לראשונה עם תרגום דבריו של מאו דזה דונג משנת 1956, בתארו את ארצות הברית במילים אלו: "לכאורה עוצמתה גדולה, אולם למעשה אין היא מפחידה כלל; למראית עין היא טיגריס אבל עשוי מנייר ואינו עמיד בפני גשם ורוח. הנני סבור שארצות הברית אינה אלא טיגריס נייר." בעברית תורגמה המילה טיגריס ל"נמר" בגלל שגיאה רווחת, אף על פי שמדובר בשתי חיות שונות].
טור דה מאיין

גאוגרפיה

ההר הוא חלק מאחד מרכסי טרום האלפים הברניים המתחיל בהר גרוס ואן מעל העיירה מוזס ומעבר לה מוזס וממשיך בהרים מון ד'אור, וטור דה מאיין עצמו ומסתיים מעל עמק הרון בהרים ברנז וטור ד'אאי.
ממזרח להר נמצא ההר מון ד'אור, ממערב לו נמצא הר טור ד'אאי, מדרום לו נמצאים הר ברנז והעיירה לזאן, ומצפון לו נמצאים עמק אורמו-דסו וההר פונטה ד'אבנרה.
סמוך לפסגתו ממזרח נמצא אגם סגריי (Lac Segray) למרגלותיו מדרום נמצאים האגמים מאיין (Lac de Mayen) וד'אאי (Lac d'Aï) ולמרגלותיו מצפון האגמים נרוו (Lac de Nervaux), רונד (Lac Rond) ופורי (Lac Pourri).

תיירות

ההר הוא חלק מאתר הסקי של העיירה לזאן ובחורף ניתן להגיע ברכבל עד ממש סמוך לפסגת טור ד'אאי הסמוכה.
בקיץ ישנם מסלולי הליכה רבים בהם ניתן להגיע עד סמוך לפסגת ההר ולאגמים הרבים הפזורים סביב.
קינרה

קינרה (באנגלית: Kinara) היא פמוט אפרו-אמריקני בעל 7 קנים הדומה לחנוכייה היהודית ומשמש לחגיגת הקוואנזה בארצות הברית. צורתו המפוצלת של פמוט הקינרה מסמלת את השורשים שיש לאפרו-אמריקנים ביבשת אפריקה ואמורה לחזק את הקשר שלהם למורשתם.
במהלך שבעת ימי הקוואנזה מוצבים שבעה נרות בקינרה: שלושה ירוקים משמאל, אחד שחור באמצע ושלושה אדומים מימין (כצבעי הלאומיות האפריקאית והצבעים הסמליים של החג) ושבעת הנרות מסמלים את שבעת עקרונות הקוואנזה.
אופן הדלקת הקינרה דומה לאופן הדלקת החנוכיה: הנר השחור מודלק ביום הראשון; ביום השני מודלק, יחד עם השחור, הנר האדום והמרוחק ביותר מהמרכז; ביום השלישי מוסיפים את הירוק המרוחק ביותר, וכך כל יום מדליקים נר נוסף ומתקרבים למרכז עד שביום השביעי מודלקים הנרות כולם.
אסקר אקייב

חינוך וקריירה מוקדמת

הצעיר בחמישה ילדים, גדל אקייב בחווה קולקטיבית.
אקייב הוא בוגר מצטיין של מכון לנינגרד למכניקה ואופטיקה בשנת 1967 במגמות מתמטיקה, הנדסה ומדעי המחשב. בשנת 1981 קיבל תואר דוקטור מן המכון להנדסה ופיזיקה במוסקבה, לאחר שכתב את עבודת הדוקטור שלו בנוגע למערכות הולוגרפיות לאחסנת נתונים.
אקייב החל להרצות במכון הפוליטכני בפרונזה (כיום בישקק בירת קירגיזסטן) בשנת 1977. חלק משרי הקבינט בממשלתו העתידית היו תלמידיו וחבריו לצוות ההוראה.
ב-1970 נישא למיירם אקייב, ולזוג ארבעה ילדים.

קריירה פוליטית

בשנת 1990 מונה אקייב לנשיא קירגיזסטן, לאחר שנבחר למשרה זאת על ידי "הסובייט העליון" של מדינה זו. הוא שירת בעבר כחבר בגוף זה. אקייב נבחר לתפקידו בסיבוב שני, לאחר שסיבוב קודם של הצבעה בין שני מועמדים אחרים לא הצליח להביא להכרעה, ושמו של אקייב הועלה על מנת לפתור את המצב שנוצר. הוא נבחר שוב ב-1991, ושוב בשנת 1995 ושנת 2000. בחלק מבחירות אלו הועלו טענות באשר לכשרות ההצבעה.
בתחילה נתפס אקייב כמנהיג ליברלי ודמוקרטי, אשר קידם את ההפרטה של הקרקע ושל משאביה הכלכליים של המדינה, אך החל להפגין נטיות סמכותניות, ונאלץ להתייצב אל מול גל של מחאות הקורא להתפטרותו.

המחאה העממית

הגל הראשון של ההפגנות החל באמצע מרץ 2002. אזימבק בקנזרוב, חבר פרלמנט שהואשם בשחיתות הועמד למשפט בעיר ג'ללבד. מעל לאלפיים מפגינים צעדו אל המקום בו התקיימו ההליכים. עדויות ראיה מוסרות כי המשטרה הורתה למפגינים לעצור ונתנה להם חמש עשרה דקות על מנת להתפזר, אך פתחה באש בטרם חלף המועד. חמישה אנשים נהרגו. אדם נוסף נהרג למחרת. 61 אנשים נפצעו, ביניהם 47 שוטרים ו-14 אזרחים.
במאי של אותה שנה, התעמתה משטרת המהומות הקירגיזית עם מפגינים בבישקק במהלך הפגנות תמיכה בבקנזרוב. המשטרה בכיכר הפרלמנט הכתה בקהל בן 200 מפגינים, וננקטו שיטות אכזריות. בהפגנה זו הועלו דרישות להתפטרותו של אקייב. בנובמבר של אותה שנה נעצרו עשרות אנשים שצעדו אל הבירה במחאה על מדיניות אקייב.

המחלוקת על תוצאות הבחירות

המחאות המשיכו, אם כי בקנה מידה קטן יותר, במשך השנים שלאחר 2002. לאחר הבחירות לפרלמנט הקירגיזי ב 2005 הפכו המחאות שוב לאלימות.
אקייב הבטיח לפרוש מרצונו לאחר תום תקופת כהונתו ב-2005, אך האפשרות של העברת שלטון שושלתית עלתה, כאשר הן בנו איידר אקייב ובתו ברמט אקייבה היו מועמדים בבחירות לפרלמנט הקירגיזי ב-2005. אסקר אקייב קיבל חסינות לכל חייו בהחלטתו של הבית התחתון של הפרלמנט הקירגיזי בשנת 2003.
במרץ 2005 פרצו מהומות באוש ובג'ללבד, ודווח על מותם של עשרה אנשים. הממשלה הצהירה כי היא מוכנה לשאת ולתת עם המפגינים. מנהיגי האופוזיציה הצהירו כי יהיו מוכנים לשאת ולתת רק עם הנשיא.
אקייב סירב להתפטר, אך הצהיר כי לא ישתמש בכוח כנגד המפגינים, אשר לדבריו אורגנו על ידי כוחות זרים על מנת להביא לקריסת המדינה.
ב-23 במרץ 2005 אקייב הכריז על פיטורי שר הפנים, ברדיקין סובנבקוב, והתובע הכללי מיקטיבק אבדילדייב, בשל ביצועיהם הגרועים בטיפול במהומות.

הפיכה

ב-24 במרץ 2005 הסתערו מפגינים על ארמון הנשיאות בעיר בישקק, והשתלטו עליו, לאחר התנגשות עם משטרת המהומות במהלך הפגנות אופוזיציה גדולות בהן הועלו טענות על מרמה בבחירות.
תומכי האופוזיציה השתלטו אף על ערי מפתח בדרום הארץ, ודרשו את התפטרותו המיידית של אקייב, בטענה כי זייף את תוצאות הבחירות.
באותו היום עזב אקייב את הארץ עם משפחתו במסוק, לקזחסטן. הפרלמנט מינה את מנהיג האופוזיציה אישנבאי קאדירבקוב לנשיא המדינה.
מקזחסטן הגיע אקייב לרוסיה, ונשיא רוסיה ולדימיר פוטין העניק לו מקלט ברוסיה. ביום 4 באפריל 2005 נפגש אקייב ברוסיה עם מנהיגי הפרלמנט הקירגיזי, ומסר להם את התפטרותו.
מוס הארט

תולדות חיים וקריירה

מחזהו הראשון בברודוויי היה Once in a Lifetime ("פעם בחיים") ב-1930. היה זה גם שיתוף פעולה ראשון שלו עם ג'ורג' קאופמן. שיתוף פעולה זה הניב גם את המחזות "הן לא תקחהו עמך" (1936), שזיכה את הצמד בפרס פוליצר ו"האדם שבא לסעוד" (1939).
במהלך שנות השלושים כתב עם אירווינג ברלין את מחזות הזמר Face the Music‏ (1932). ו-As Thousands Cheer ‏ (1933), ב-1935 כתב את תמליל המחזמר Jubilee, שכלל שירים מאת קול פורטר וב-1937 כתב את I'd Rather Be Right ("מוטב שאהיה צודק") יחד עם צמד הכותבים רוג'רס והארט (לא היה קשר משפחתי בין מוס הארט ולורנץ הארט מן הצמד). ב-1941 שיתף פעולה עם איירה גרשווין וקורט וייל בכתיבת המחזה המוזיקלי Lady In The Dark ("אשה בחשכה").
בשנות הארבעים עבד מדי פעם בהוליווד. הישגו הגדול ביותר הוא התסריט לסרט "הסכם ג'נטלמני" (1947) עבורו היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
ב-1952 כתב את התסריט לסרט הביוגרפי "האנס כריסטיאן אנדרסן" בכיכובו של דני קיי וב-1954 כתב את התסריט לסרט "כוכב נולד" בבימויו של ג'ורג' קיוקור, עם שירים מאת איירה גרשווין והרולד ארלן ובכיכובה של ג'ודי גרלנד. במהלך שנות החמישים תיפקד בעיקר כבמאי בברודוויי. להיטו הגדול ביותר היה My Fair Lady ("גבירתי הנאוה", 1956), בו ביים את ג'ולי אנדרוז ושאותו הסכים לביים לאחר ששמע שני שירים מתוכו בלבד. המחזמר הופיע מעל בימות ברודוויי ווסט אנד במשך שבע שנים והארט זכה עבורו בפרס טוני.
ב-1959 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו Act One: An Autobiography, שעובד לסרט ב-1963.
ב-1960 ביים את המחזמר האחרון שלו, "קמלוט", שזכה אף הוא בפרס טוני.

חייו האישיים

הארט סבל מהפרעה דו-קוטבית, כיוון שהיה רווק שנים רבות נחשב גם להומוסקסואל. ב-1946 נישא לזמרת-שחקנית קיטי קרליסל, לזוג נולדו שני ילדים.
משפחת ברבריני

משפחת ברבריני (באיטלקית: Barberini) היא משפחת אצולה איטלקית, שצברה כוח והשפעה במאה ה-17. מקורה במשפחת סוחרים מפירנצה שהעבירה את מרכזה לרומא. בעקבות בחירת בן המשפחה, מפאו, לאפיפיור אורבנוס השמיני צברה המשפחה כוח ונכסים רבים. אורבנוס השמיני מינה רבים מבני משפחתו לתפקידים בעיר רומא ובמדינת האפיפיור וכן רכש עבור המשפחה את ארמון ברבריני והכיכר בה הוא ניצב כיכר ברבריני, שניהם עוצבו על ידי ג'ובאני לורנצו ברניני, שהיה רק אחד מהאמנים שאורבנוס השמיני ומשפחת ברבריני היו פטרוניהם. הארמון מאחסן כיום את הגלריה הלאומית האיטלקית לאמנות עתיקה.

מקור המשפחה וההיסטוריה הקדומה שלה

מקור המשפחה בעיירה ברברינו ואל ד'אסטה (Barberino Val d'Elsa), והיא היגרה לפירנצה במאה ה-11. קרלו (1488–1566) ואנטוניו (1494–1559) ברבריני היו סוחרי צמר וטקסטיל מצליחים. ב-1537 עזב אנטוניו ברבריני את פירנצה לאחר קרע בין משפחתו ובית מדיצ'י, ששלט בעיר. ב-1559 התנקשו נאמני בית מדיצ'י בחיי אנטוניו. פרנצ'סקו, בן אחיו, בא לרומא בעקבות דודו ורכש משרה כנסייתית. עם מותו ב-1600 הועברו הונו ומעמדו הכנסייתי לידי אחייניו, שאחד מהם היה מפאו.
שם המשפחה היה Tafani שפירושו זבוב הסוסים. מפאו התקין על שלט האצולה של המשפחה דבורים במקום הזבובים.
ביילבה

גרוס רוזן

בתקופת השואה הוקם בביילבה תת-מחנה ריכוז של מחנה הריכוז גרוס-רוזן בשם מחנה לנגנבילאו.

גאוגרפיה

ביילבה שוכנת בפרובינציית שלזיה תחתית, במחוז דז'רז'וניוב אשר למרגלות הרי הינשוף. מדרום לעיירה נמצא פארק גורה (455 מ') ובו מגדל תצפית ומעלית סקי. נכון לשנת 2005 יש לעיירה שטח של 36.2 קמ"ר ובו: 48.18% קרקע חקלאית, 35.47% שטח מיוער, 4.67% שטח מגורים, 4.2% כבישים, 1.87% אזורי תעשייה, 1.19% אזורי בילוי, 1.19% מים ו-3.23% דברים אחרים. שטח העיירה הוא 7.56% מכלל המחוז.
בסביבות ביילבה שוכנות העיירות: דז'רז'וניוב, נובה רודה, זומבקוביצה שלונסקיה (Ząbkowice Sląskie), פיישיצה (Pieszyce).
רון דבני

רון דבני (נולד ב-29 ביולי 1979) הוא מפיק טלוויזיה ומפיק מוזיקלי ישראלי. חבר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזה והבעלים של חברת ההפקות "אפולו הפקות בע"מ".

ביוגרפיה

דבני נולד וגדל בשכונת רמת אביב ג' שבתל אביב.
משנת 2004 הפיק, ביים, צילם וערך עשרות וידאו-קליפים לאמנים שונים.
בשנים 2007-2009 שימש מנהל מחלקת הפקות בחברת ההפקות האמריקאית "Alpha Bass Productions", והיה שותף בהפקת תוכניות "מאחורי הקלעים" של קליפים ב-MTV.
בשנים 2009-2011 יצר את הסדרה הדוקומנטרית המשטרתית "אנשי החוק" והפיק את העונה הראשונה והשנייה שלה, וכן הקים את חברת אפולו הפקות בע"מ. הסדרה "אנשי החוק" שודרה בערוץ yes stars Action.
בשנים 2012-2013 הפיק ל-yes סדרת כתבות - "yes surprise".
בשנים 2012-2014 הפיק פרסומות וחסויות לחברות שונות.
ב-2015 הפיק את "פסטיבל בסוודר" למען חסרי הבית בישראל.

בתחום המוזיקה

בגיל 14 הקים את להקתו הראשונה, "אופוריה". הלהקה ערכה חזרות במקלט ביתו, שהפך בהמשך לאולפן חזרות והקלטות מקצועי בשם "בומרנג הפקות".
ב-2002 הפיק דבני את אלבום הסולו הראשון של סולן להקת "מופע הארנבות של דוקטור קספר", שי להב, ועבד על שירים נוספים יחד עם דן תורן.
ב-2003 הפיק את אלבום הבכורה לראפרית אם סי שירי. את האלבום מכר לחברת התקליטים "עננה", שבבעלותו של יניב דוידסון, ובכך החלה שותפות בין השניים.
בשנים 2007-2004 היו דבני ודוידסון שותפים לאולפן ההקלטות "Boo Music". בשנים אלו הפיק דבני שירים ואלבומים לשי עמר, רואי לוי (חבר שוטי הנבואה), ניצן אשל, מיטל דרזון ועוד.
2006-2005 הפיק את תחרות המוזיקה "אורבן מוטו מיוזיק", בה שימש גם כשופט, לצד אביב גפן.
בשנת 2013 פרסם דבני את שיר הבכורה שלו "שמיכה".
ב-2014 פרסם את הסינגל השני שלו "ממשיך"
דוד גולן

ביוגרפיה

גולן נולד בשנת 1927 בשאוולי שבליטא, למשה הולנד ורחל שוחט.
בתחילת 1948 עלה לארץ ישראל. הוא התחתן עם מלכה פיימר-ישׂראלי (2017-1931) בת נהלל, אותה הכיר בסמינר גבעת השלושה, וב-1952 התיישב בנהלל.
לאחר שהתחתן, שינה את שם משפחתו לגולן.
הוא אב לשני בנים, אמוץ (יליד 1954) ויועד (יליד 1960).
בנהלל היה מורה ומחנך בבית ספר יסודי, ובין תלמידיו באותה תקופה היה יהונתן גפן.
בשנות ה-50 היה גם מנהל בית הספר היסודי האזורי בנהלל. אשתו, מלכה, הייתה גם היא מורה בנהלל ולאחר מכן מנהלת חטיבת ביניים בקיבוץ יפעת.
בשנות ה-50 החל גולן ללמוד היסטוריה עתיקה באוניברסיטה העברית. במהלך לימודיו באוניברסיטה העברית הוא החל להתעניין בתקופה ההלניסטית, תקופה שהפכה לנושא העיקרי של עיוניו ומחקריו. 
בשנת 1970 למד כסטודנט-אורח ביוניברסיטי קולג'  באוקספורד אצל הפרופסור ג'ורג' קוקוול . באותה שנה סיים את הדוקטורט בהדרכת אלכסנדר פוקס. בשנת 1982/3 למד כסטודנט-אורח בהרווארד אצל הפרופסור היהודי ארנסט בדיאן. בהמשך הפך גולן לפרופסור להיסטוריה של העת העתיקה באוניברסיטת חיפה.
בסוף 1972 נפגש גולן עם אלכסנדר פוקס, אשר עניין אותו בכתיבת הכרך השני בסדרת "תולדות העולם הקלאסי", מחזונו של אביגדור צ'ריקובר. גולן לקח על עצמו את כתיבת ההיסטוריה של העולם ההלניסטי מעלייתו לשלטון של אלכסנדר הגדול בשנת 336 לפנה"ס ועד התאבדותה של קלאופטרה בשנת 30 לפנה"ס. במסגרת כתיבת הכרך ערך גולן מחקר נרחב, אשר כלל גם סיורים ביוון. ספרו יצא לאור בשנת 1983 תחת השם "תולדות העולם ההלניסטי".
גולן לקח על עצמו את מלאכת התרגום הראשון לעברית של ה"היסטוריה אוגוסטה" והוסיף לו מבואות וביאורים (קומֶנטר). זהו חיבור שנכתב במאה ה-4, אשר זהות מחברו אינה ידועה, על חייהם של קיסרי רומא מהמאה ה-2 וה-3. בשנת 1989 יצא החלק הראשון בתרגום זה - הביוגרפיה של הקיסר אדריאנוס. בשנת 2007 יצא לאור כרך נוסף בסדרה, הנקרא "הקיסרים האנטונינים", בשנת 2009 יצא לאור "הקיסרים הסוורים", ובשנת 2014 יצא לאור הכרך האחרון, "הקיסרים החיילים".
גולן התגורר בנהלל. בשנת 2008, לאחר שהגיע לגיל 80, נערך לכבוד המאורע כנס רב משתתפים בנהלל.
נפטר ב-12 במרץ 2019.