google/wiki40b huggingface dataset:
חיים רבין

חייו

חיים רבין נולד בגרמניה לד"ר ישראל אברהם רבין ולד"ר אסתר רבין.
בשנת 1938 התמנה כמרצה ב-School of African and Oriental Studies באוניברסיטת לונדון. בשנת 1941 עבר לאוניברסיטת אוקספורד, ושם התמנה כמרצה לעברית שלאחר המקרא בשנת 1943. במשרה זו החזיק עד שנת 1956, אז עלה לישראל, ומאז כיהן כפרופסור ללשון העברית באוניברסיטה העברית. בנוסף הוא צורף אז לאקדמיה ללשון העברית. בשנת 1964 הוא לימד עברית בסורבון כמרצה אורח. בסוף שנות ה-60 עמד בראש המכון למדעי היהדות באוניברסיטה העברית. בתחילת שנות ה-70 שימש אחראי לצד הלשוני לימודי של סדרת לימוד העברית עברית בסימן טוב. בשנת 1978 כיהן בוועדה שבחרה את זוכה פרס ישראל ללשון עברית.
חיים רבין הוא אחיהם של פרופ' מרים בן פרץ, חוקרת חינוך והוראה, ופרופ' מיכאל רבין, חוקר בתחום מדעי המחשב.

מחקר

בתחום העברית, חקר חיים רבין את לשון מגילות ים המלח ואת לשון ימי-הביניים כפי שהיא משתקפת בסגנונו של רס"ג ובמערכת הזמנים של ספר חסידים. בתחום העברית המודרנית פרסם רבין מחקרים רבים הבוחנים שאלות כגון "תחיית הלשון העברית", נורמטיביות לשונית ועוד.
בתחום הלשונות השמיות עסק רבין, בין השאר, בלהגים הערביים הקדומים ובשאלת חלוקת הלשונות השמיות לקבוצות.
שני הערכים הגדולים שכתב באנציקלופדיה המקראית, "עברית" ו"שפות שמיות", הם למעשה חיבורים העומדים בפני עצמם כמונוגרפיות. הערך "שפות שמיות" אף יצא כספר בהוצאת האנציקלופדיה המקראית (רבין תשנ"א).
רבין טען שניקוד טברני אינו פונומטי אלא תעתיק פונטי טהור.
רבין היה בעמדת מיעוט בטענו שמגילות ים המלח אינם של האיסיים אלא של כת הקרובה לפרושים, בעקבות תיאור דרכי קבלת חברים חדשים.
רבין אף היה מהעורכים הראשיים של האנציקלופדיה הכללית "מסדה", בהוצאת אלומות.
נבל ברשות התורה

ביהדות, נבל ברשות התורה הוא ביטוי המתאר אדם המקפיד על קיום מצוות התורה מבחינה פורמלית, אך התנהלותו סותרת את רוח התורה וזרה לכוונתהּ; אדם שעושה מעשי נבלה, ולשון החוק משמשת לו כעלה תאנה מוסרי.

מקור הביטוי וכוונתו המקורית

הראשון שהשתמש בביטוי זה וכנראה אף טבע אותו היה הרמב"ן על פי הפסוק "קְדֹשִׁים תִּהְיוּ – כִּי קָדוֹשׁ אֲנִי" (ויקרא, י"ט, ב') ועל פי פרשנות המדרש: "כשם שאני קדוש – כך תהיו אתם קדושים. כשם שאני פרוש – כך תהיו אתם פרושים", (תורת כהנים). הפסוק עוסק בדברים שאין איסורם מפורש בתורה בצורה מפורטת, אלא כללית בלבד:
והעניין כי התורה הזהירה בעריות ובמאכלים אסורים, והתירה הביאה איש באשתו ואכילת בשר ויין, אם כן ימצא בעל התאווה מקום להיות שטוף בזימת אשתו או נשיו הרבות, ולהיות בסובאי יין ובזוללי בשר למו, וידבר כרצונו בכל הנבלות, שלא הוזכר איסור זה בתורה - והנה יהיה זה נבל ברשות התורה.
לפיכך בא הכתוב, אחרי שפרט האיסורים שאסר אותם לגמרי, וצווה בדבר כללי שנהיה פרושים מן המותרות...
— פירוש הרמב"ן על התורה, ויקרא, י"ט, ב'
לפי הרמב"ן, בפסוק זה למעשה באה התורה ואסרה גם התנהלות כזו: אם לא שהייתה התורה כותבת את הפסוק הזה, היה אותו אדם נבל ברשות התורה. אבל לאחר שהתורה כתבה זאת, העניין נאסר, והתנהלות כזו כבר אינה ברשות התורה.
כיום, בפיהם של אנשים שונים, לפעמים יוצא הביטוי בטעות מכוונתו המקורית של הרמב"ן. הרמב"ן אמר זאת על דרך הלצה בלבד, ולא התכוון לומר שהתורה באמת מרשה התנהלות כזו: אמנם כתב "ברשות התורה", אבל כוונתו הייתה כך - אם לא שהתורה הייתה אוסרת זאת כאן, יכול היה להיות נבל שהוא ברשות התורה. עכשיו שהתורה אסרה זאת, הרי שכל נבל הוא איננו ברשות התורה. מי שמשתמש בביטוי מתוך מחשבה שהתנהלות כזו היא אכן ברשות התורה, חוטא לכוונתו המקורית של הביטוי, שבא לומר "נבל שהוא כביכול ברשות התורה, אבל איננו ברשותה".

דוגמאות נוספות

בעלי ראשית חכמה והיעב"ץ מצטטים את הרמב"ן ומרחיבים ומוסיפים דוגמאות אחרות.
הרב יעקב אריאל מביא דוגמה של עישון סמים בידי בעלי תשובה, שאין מקור הלכתי מפורש לאיסורו, אלא איסורו יוצא מכלל זה של נבל ברשות התורה. עוד הוא מפרט את תפיסתו של הרמב"ן, ומתאר אדם שמקפיד על הלכות כשרות ואוכל רק בשר בהשגחה הכי מהודרת, אבל כל מעייניו מושקעים באכילת בשר, או אדם שמקפיד על כשרות היין ללא כל חשש ערלה וטבל, אך עינו בכוס בלבד, והוא שותה ומשתטה, זולל וסובא.
פאדל

פאדל הוא משחק מחבט המושאל ממשחק הטניס. הפאדל מאפיין את דוברי השפה הספרדית, והוא נפוץ בעיקר באמריקה הלטינית ובספרד, אף שהוא מתפשט לאחרונה גם לאירופה.

היסטוריה

הפאדל הומצא בשנת 1969 בעיר אקפולקו שבמקסיקו על ידי אנריקה קורסוארה פימנטל כאשר עשה שינויים במגרש טניס שהיה ממוקם בביתו באקפולקו. המשחק התפשט לראשונה לאורך חוף התיירים הדרומי בעיר מרבייה שבספרד, ומשם התפשט לארגנטינה בשנת 1977. המשחק הפך לפופולרי עד כדי כך שמשחקים אותו לא פחות מ-4.5 מיליון אנשים ברחבי העולם, אם לא יותר. המשחק התפשט בעיקר באזורים העשירים בדרום אמריקה (ארגנטינה, מקסיקו וברזיל בפרט) ובספרד וצרפת. בספרד המשחק שכיח בעיקר במועדוני הטניס והגולף הפרטיים, ובברזיל משחקים את הפאדל במדינות הדרומיות האמידות המאופיינות בסגנון אירופאי, הוכחה נוספת של משחק הפאדל כספורט המשויך לאליטה. טורניר בינלאומי ראשון של משחק הפאדל התקיים במקסיקו בשנת 1991 עם משתתפים מ-14 מדינות. ההתאחדות הבינלאומית של הפאדל ממוקמת בבואנוס איירס, הוכחה נוספת שארגנטינה היא אזור הגרעין העכשווי של הפאדל בעולם.

על המשחק

את הפאדל משחקים במגרש חוץ הדומה למגרש פאדל טניס מבחינת גודלו וגובה הרשת. הדיקט בו משתמשים זהה לשל הפלאטפורם טניס. ההבדל העיקרי הוא כדור הטניס בו משתמשים במשחק, בעוד שבמשחקי הפאדל האחרים בוחרים להשתמש בכדור גומי ספוגי רך, וההגשות הראשונה והשנייה, שחייבות להיעשות מתחת לגובה הכתפיים.

חוקי המשחק ומהלכו

חוקי המשחק דומים לאלו שבטניס ומהלכו זהה.
הר אנדרסון (מיזורי)

היסטוריה

בחקיקה של קונגרס ארצות הברית משנת 1976 האזור נבחר (לצד עשרה אזורים נוספים) כחלק מהאזור המיועד להפוך לאזור בר מוגן (שמורת טבע) - "היער הלאומי מארק טוויין". 
בחקיקה משנת 1983 בוטלה הכרזה של אזור זה (לצד שלושה אזורים נוספים; ששת האזורים הנותרים נותרו בשטח היער הלאומי).

מקור השם

ההר קרוי על שם משפחת מתיישבים מקומית (משפחת אנדרסון).

לקריאה נוספת

• USDA Forest Service, Mark Twain National Forest (N.F.), Land and Resource Management Plan , Appendix C
פורביס אורקה

פורביס אורקה

דגם ה"פורביס אורקה" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבנלאומיות במלבורן, בשנת 1974.
מיקום חברת "Purvis Eureka" היה בויקטוריה בעיר דנדנבורג.
בנוסף לייצור הדגם באוסטרליה, משנת 1977 הורכב דגם ה"פורביס אורקה" בניו זילנד.
בדגם הותקנה "חופה"  בודדת לכניסת ויציאת נוסעים.
רוברט פורסטר

ביוגרפיה

פורסטר נולד ברוצ'סטר, ניו יורק שבארצות הברית, למשפחת נוצרית ממוצא איטלקי ובריטי. הוריו גרייס דורות'י (לבית מונטנרלה) ורוברט וואלאס פורסטר האב, התגרשו כאשר היה בן 8.
פורסטר הוא בוגר באוניברסיטת רוצ'סטר, ולו תואר ראשון בהיסטוריה שסיים ב-1964. בנוסף, למד דרמה.

קריירה

את הופעת הבכורה שלו בסרט קולנוע ערך פורסטר ב-1967 בסרט "השתקפות בעין הזהב".
תפקיד אשר פרץ את דרכו של פורסטר אל תוך תעשיית הסרטים היה במותחן האקשן הבדיוני מועמד 2 פרסי האוסקר "החור השחור".
לאחר מכן הופיע פורסטר במספר סרטים דלי תקציב וביניהם במותחן האקשן של הבמאי הישראלי מנחם גולן "מחץ הדלתא".
לאחר היעדרות של מספר שנים חזר פורסטר לתחום הקולנוע אך לא הצליח למנף את הקריירה שלו.
בשנת 1997 קצר פורסטר את הצלחתו הגדולה ביותר עד כה כשקיבל תפקיד ראשי בסרט מותחן הפשע של קוונטין טרנטינו, "ג'קי בראון".
בסרט גילם פורסטר את דמותו של מקס צ'רי, סוכן שחרור בערבות שמתאהב ונחלץ לעזרתה של ג'קי בראון (פאם גריר), דיילת בשנות הארבעים לחייה שעובדת בחברת תעופה מקסיקנית.
על תפקידו בסרט קיבל פורסטר ביקורות מצוינות, ואף היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנה שלאחר מכן השתתף פורסטר במותחן האימה של גאס ואן סנט "פסיכו" בו גילם פורסטר את הפסיכיאטר דוקטור סיימון ריצ'מונד.
ב-2000 הופיע פורסטר בקומדיה "אני, עצמי ואיירין" ובמותחן הבדיוני "סופרנובה" תחת בימויו של פרנסיס פורד קופולה.
ב-2001 שיחק פורסטר בדרמת המסתורין הרומנטית של דייוויד לינץ' "מלהולנד דרייב", שם גילם פורסטר את דמותו של הבלש הארי מק'נייט. בשנת 2003 שיחק בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים "קארן סיסקו" ב-ABC, בתפקיד מרשל, אביה של קארן (קארלה גוג'ינו).
ב-2006 השתתף במותחן האקשן "פריצה ברשת", ובמותחן הפשע "להרוג את המזל". ב-2007 שיחק פורסטר בסרט הפעולה הבדיוני הקוראני "מלחמת הדרקונים" ובמותחן "קלינר".
בשנים 2007–2008 שיחק בסדרה "גיבורים", ועל תפקיד זה היה מועמד לפרס סאטורן בקטגוריית הכוכב האורח הטוב ביותר בטלוויזיה.
ב-2009 שיחק בסרט הקומדיה הרומנטית "אקסיות לכל הרוחות".
ב-2011 שיחק בסרט "היורשים", סרט שהיה מועמד לפרס גילדת שחקני המסך לקאסט הטוב ביותר בסרט.
ב-2012 שיחק בסדרה "אלקטרז".
ב-2013 שיחק בפרק בסדרה "שובר שורות" בעונתה האחרונה, ועל תפקיד זה זכה בפרס סאטורן בקטגוריית הכוכב האורח הטוב ביותר בטלוויזיה.
ב-2017 שיחק בחידוש לסדרה "טווין פיקס".
בשנים 2012–2018 שיחק בסיטקום "גבר מי שנשאר אחרון" בתור באד, אביו של מייק בקסטר.
תפקידו האחרון היה בסרט "אל קמינו: שובר שורות - הסרט", בו שב לגלם את דמותו מהפרק בו השתתף בסדרה.

חיים אישיים

בשנים 1966–1975 היה נשוי לג'ון פרובנזנו, אותה הכיר באוניברסיטה בה שניהם למדו, ולהם שלוש בנות משותפות. בשנים 1978–1980 היה נשוי לזיביה פורסטר. היה לו גם בן נוסף, אשר נקרא על שם אביו כמוהו, ממערכת יחסים קודמת.
ב-11 באוקטובר 2019 הוא מת בגיל 78 מסרטן המוח, ביום הבכורה של הסרט "אל קמינו: שובר שורות - הסרט" בו השתתף.
מסוף GNOME

פרופילים

מסוף GNOME תומך בריבוי פרופילי משתמש. משתמש יחיד יכול ליצור מספר פרופילים לשימושו, אשר כולם יהיו תחת חשבון המשתמש שלו במערכת ההפעלה. משמעות הפרופיל היא הגדרות שונות במסוף, ובהם אופן גלילת הטקסט, צבעי המסוף, שם המשתמש, פקודות אשר ירוצו אוטומטית בעת פתיחת הפרופיל, ועוד.
כשמסוף GNOME מופעל הוא יכול להיות מוגדר לפעול בצורה הרגילה שלו, או בפרופיל ספציפי הכולל את התכונות שהוזכרו.

תאימות

מסוף GNOME תומך במספר אפשרויות תאימות שונות, המאפשרות להתממשק לתוכנות ישנות בעלות שליטה טקסטואלית.
כברירת מחדל המסוף פועל עם סט של 16 צבעים שהמשתמש יכול לבחור בהם, אך ניתן להרחיבם עד 256 צבעים.

רקעים

במסוף, קיימת תמיכה במגוון אפשרויות רקעים:
1. רקע אחיד - משתמש יכול לבחור לפרופיל שלו רקע המורכב מאחד ממליוני הצבעים הנתמכים בשולחן העבודה של GNOME.
2. רקע תמונה - מסוף GNOME מאפשר לקבוע רקע מבוסס תמונה התומך ברוב תסדירי התמונה, כולל JPEG ,PNG ,GIF, ו־TIFF.
3. רקע שקוף - משתמש יכול לבחור ברקע בעל רמת שקיפות כפי שיחליט (החל משקיפות מוחלטת וכלה באטימות מוחלטת). הדבר מהווה יתרון בעת הקלדת פקודות מדף קובץ, הנמצא "מאחורי" חלון המסוף ומאפשר לבצע זאת ביתר קלות.

תמיכת עכבר

למרות שיעוד מסוף GNOME הוא לשמש כשורת פקודה הניזונה מפקודות מקלדת, קיימת במסוף תמיכה מסוימת גם בהתקני הצבעה ובהם עכבר. באמצעות עכבר ניתן לגלול את המסוף, להעתיק קטעים, אך לא ניתן לקבוע את מיקום סמן הכתיבה בעזרתו.
עמוס 1

מכירה לאינטלסאט

העיתון Space News דיווח ב-24 באוגוסט 2009 על מכירת הלוויין עמוס 1 לתאגיד התקשורת הלוויינית אינטלסאט, שמתכוון להציב אותו בנקודה חדשה בחלל, שם ישמש כ"גרוטאת חלל" וישמור על מקום פנוי בחלל העמוס בלוויינים, עד להצבת לוויין אחר במקומו ואילו עמוס 1 יושמד בזהירות כדי שלא יותיר רסיסים בחלל.
יחסי איי מרשל–טורקיה

סקירה כללית

בין הרפובליקה הטורקית לבין רפובליקת איי מרשל מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים ומלאים.
עיקר שיתופי הפעולה שבין שתי המדינות נעשים בפורומים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות ופורום "טיקה" בו תורמת טורקיה מכספה למען התפתחות אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת איי מרשל. היחסים הדיפלומטיים בין איי מרשל לטורקיה כוננו בטקס חגיגי שנערך באיסטנבול ב-9 באפריל 2008, בין שני הצדדים נחתם מזכר הבנות מיוחד.
הנס פרנק

רקע

פרנק נולד בעיר קרלסרוהה שבגרמניה בשנת 1900, והצטרף לצבא הגרמני בשנת 1917. לאחר מלחמת העולם הראשונה שירת בפרייקור - מיליציות ימניות קיצוניות אשר השתמשו ברצח ובאלימות כנגד גורמי שמאל בגרמניה בתקופה שלאחר המלחמה. בשנת 1919 הצטרף ל"מפלגת הפועלים הגרמנית" שהייתה הגרעין שממנו הוקמה מאוחר יותר המפלגה הנאצית. הוא למד משפטים, הוסמך בשנת 1926, והפך ליועצו המשפטי האישי של אדולף היטלר. בשנת 1930 נבחר לרייכסטאג, ובשנת 1933 מונה לשר המשפטים במדינת בוואריה. כן היה ראשה של אגודת המשפטנים הנאצים, ונשיא האקדמיה הגרמנית למשפטים החל משנת 1933. פרנק התנגד לרציחות שלא בהליך משפטי, הן במחנות הריכוז כדכאו, והן במסגרת ליל הסכינים הארוכות. משנת 1934 כיהן בממשלתו של היטלר כשר ללא תיק.

מלחמת העולם השנייה

בספטמבר 1939 מונה פרנק למנהל המינהל האזרחי בפולין, תחת פיקודו של איש הצבא הגנרל גרד פון רונדשטט. לאחר חלוקתה האדמיניסטרטיבית של פולין (חלק ניכר מפולין סופח ל"רייך", ואילו המחוזות קרקוב, ורשה ראדום ולובלין הפכו ליחידה אוטונומית בשם גנרלגוברנמן או "הממשל הכללי") מונה פרנק למושל כללי של אזור "הממשל הכללי". הוא קיבל דרגת אוברגרופנפיהרר באס אס. פרנק מינה את יוזף ביהלר, עוזרו מראשית ימי המפלגה, למזכיר המדינה וממלא מקומו.
פרנק פיקח על העברת היהודים לגטאות והשימוש בפולנים כעובדי כפיה, וכן השמדתה הפיזית של האינטליגנציה הפולנית. רובם של יהודי הגנרלגוברנמן לא שרדו את השואה. לאחר ריכוזם בגטאות, שם סבלו מתת תזונה ומיחס בלתי אנושי, הובלו היהודים למחנות השמדה, ושם הושמדו באמצעים שונים, ובמיוחד באמצעות גז רעיל. הנס פרנק ידע על תהליך זה והיה שותף לו מתחילתו, בהתלהבות אנטישמית קנאית. הוא כונה בעקבות כך ״הקצב מפולין״.
במהלך השנים הלך מעמדו של פרנק והתערער, עקב ריב בנוגע לסמכויות שהיה לו עם אחד מאנשי האס-אס בפולין, פרידריך וילהלם קריגר. לאחר מכן טען פרנק כי השמדת היהודים הייתה פרויקט אישי של היינריך הימלר, וכי הוא לא ידע עליה עד שנת 1944. העדויות והמסמכים שהותיר אחריו פרנק בגנרלגוברנמן מעידים כי ההפך הוא הנכון. בחודש אוגוסט 1944 עם התקרבות הצבא האדום לפולין נמלט פרנק מפולין, ונתפש בחודש מאי 1945 ליד ברכטסגאדן, מעונו ההררי של היטלר, אשר רבים האמינו כי יהפוך למצודה בלתי נכנעת, ולמקום מקלט לנאצים רמי דרג המבקשים להימלט.

לאחר המלחמה

פרנק הובא למשפט פושעי המלחמה בנירנברג. במהלך המשפט המיר פרנק את דתו לדת הקתולית והכריז כי גילה את האל וכי חזר בתשובה. התברר כי במהלך שנותיו כמושל כללי של הגנרלגוברנמן ניהל פרנק יומן, וארבעים כרכי יומן זה, בהם מתאר פרנק את הפשעים שפשע כנגד האנושות - השמדת עם, עבודות כפייה, ביזה ושוד, הם שהיו הראיה המרכזית כנגדו. פרנק הודה במקצת העבירות בהן הואשם, והתבטא כי עונש המוות לו ציפה יהיה כפרה על מקצת מחטאיו. על דוכן העדים הצהיר: "אלף שנים תעבורנה, ואשמת גרמניה לא תימחה". הוא נמצא אשם בפשעי מלחמה ובפשעים כנגד האנושות, ונידון למוות בתלייה. ב-16 באוקטובר 1946 בוצע גזר הדין. על הגרדום אמר פרנק: "אני מודה על הטיפול האנושי שקיבלתי בשבי, ומבקש מהאל שיקבלני ברחמים".
בעודו כלוא רשם פרנק את זיכרונותיו, בעידודו של הפסיכולוג האמריקני גוסטב מארק גילברט והכומר המוודה שלו. הטענה החשובה ביותר המועלית שם נוגעת למוצאו היהודי של אדולף היטלר, אבל יש שסברו שהיא תרמית של פרנק, שרצה להשליך על היהודים את האחריות העקיפה לאסונם.
בנו של פרנק, עיתונאי במקצועו, כמעט לא הכיר אותו, כיוון שהיה בן 6 בעת שנתלה אביו, אולם מורשתו המשפחתית מילאה אותו בזעם ובמשטמה שאותם הוא פורק בספר שכתב כמכתב לאביו, אותו הוא מתאר כעלוב נפש, פחדן, שקרן ויהיר.
רנורמליזציה

רנורמליזציה היא אוסף שיטות מתמטיות המשמשת בתורת השדות הקוונטים (QFT) לצורך חישובים והערכות של מדידים, כאשר ההנחה היא שהם בעלי גודל סופי אינה תקפה עוד בחישובים (מתקבלים ערכים אינסופיים). רנורמליזציה הופיעה לראשונה באלקטרודינמיקה קוונטית ובין המובילים של הפיתוח של שתי אלו היו הפיזיקאים ריצ'רד פיינמן, ג'וליאן שווינגר ושינאיצ'ירו טומונאגה שזכו יחדיו בפרס נובל בפיזיקה בשנת 1965. תחילה לא היה ביסוס מתמטי לתהליך זה, אך אחרי עבודה בתחומי תיאורית השדה האפקטיבי וחבורות רנורמליזציה התקבלה כחלק בסיסי מעבודת החישוב. כיום שיטה זו מבוססת היטב ומאפשרת חישובים שאושרו בניסויים בדיוקים גבוהים.
הרנורמליזציה למעשה "מחביאה" את התוצאה האינסופית בתוך הקבועים הבסיסיים (כמו מטען חשמלי ומסה) כך שהקבועים שנכתבים במשוואה המקורית הם אינסופיים, אבל הם מדידים וסופיים אחרי רנורמליזציה.

רגולריזציה ממדית באלקטרודינמיקה קוונטית

בתורת אלקטרודינמיקה קוונטית אופן החישוב המקובל הוא באמצעות דיאגרמות פיינמן (תורת ההפרעות), שהן פיתוח לטור על פי קבוע האינטראקציה, כאשר כל איבר בטור מתואר על ידי דיאגרמת פיינמן. המשרעת (אמפליטודה) של התהליך כולו, שקשורה להסתברות של התהליך, היא סיכום החישוב על פי כללי פיינמן של הדיאגרמות. כאשר קיימות לולאות בדיאגרמה, נדרש אינטגרל על פני התנע של החלקיקים המדומים בלולאה, ותוצאת האינטגרל היא לרוב אינסופית.
את האינסוף ניתן לכמת, על ידי רגולריזציה (עליה מורחב בהמשך), כלומר הכנסת גודל לא פיזיקלי, שהוא הרגולטור, אשר מחליף את אחד מהגדלים באינטגרל כך שהאינטגרל סופי, ובגבול הפיזיקלי (ערכו האמיתי) של הרגולטור האינטגרל שווה לערכו המקורי, לאינסוף. הרגולטור הנפוץ ביותר הוא הממד, שבמציאות הוא 4 - תורת השדות מחשבת גדלים במרחב-זמן ה-4 ממדי, אך ניתן לחשב את הדיאגרמות עם ממד d כללי. אחרי החלפת הממד ל-d, חישוב של לולאה אחת מכיל איברים יחסיים ל-, אשר בגבול  שואפים לאינסוף.
קבר ג'אולינג

היסטוריה

חְוָאנְג טָאיְגִ'י (皇太極, בפין-יין: Huáng Táijí) נולד ב-1592 כבנו השמיני של הקיסר נורהאצ'י. נורהאצ'י שהיה ראש שושלת ג'ין המאוחרת של שבטי היורצ'ן מאזור מנצ'וריה של ימינו מת ב-1626. הוא הוריש לבנו אימפריה באזור שכיום הוא צפון מזרח סין, ובירתה בעיר מוקדן (כיום שן-יאנג). בנו ניהל סדרה של מערכות צבאיות מוצלחות. הוא פלש לקוריאה ואילץ את שליטיה משושלת צ'וסן לנתק את יחסיהם עם סין בשלטון שושלת מינג ולהפוך למדינת חסות של שלטונו. הוא הביס את המונגולים והחל לתכנן את כיבוש סין, כפי שאביו תכנן לפניו, אבל מת משבץ בספטמבר 1643, כמה חודשים לפני שמפקדי צבאו ממשו את החלום והשתלטו על סין.
שבטי היורצ'ן שלטו בעבר על צפון סין כשושלת ג'ין המוקדמת לאחר שהביסו את הסינים בשלטון שושלת סונג, בטרם הובסו על ידי ג'ינגיס חאן. מכיוון שחְוָאנְג טָאיְגִ'י התכוון להשתלט על סין, והיה מודע לרגשות השליליים שעוררו השמות יורצ'ן ושושלת ג'ין (שהיה גם שם השושלת שבחר אביו) בקרב הסינים, הוא החליט לשנות את שם עמו מיורצ'ן למאנצ'ו, וב-1636 הוא שינה את גם שם השושלת לשושלת צ'ינג. זו הסיבה שלעיתים הוא מוגדר כמייסד שושלת צ'ינג, אף על פי שבפועל היה השליט השני ממשפחתו.
מיד עם מותו בשלהי 1643 נשרפה גופתו כנהוג אצל בני המאנצ'ו עד אז (מנהג שהופסק על ידי בנו) והאפר נקבר במאוזוליאום שקיבל את השם קבר ג'אולינג. מכאן החלה תנופת בנייה שהתמשכה על פני כמה שלבים. השלב הראשון הסתיים ב-1651, בשנה השמינית לשלטון בנו, הקיסר שונג'ה שהיה הקיסר הראשון משושלת צ'ינג ששלט על כל סין. המאוזוליאום כלל אז את פסלי האבן, אסטלת לינגאן ותל העפר.
בשנת 1663, השנה השנייה לשלטונו של הקיסר קאנגשי, נכדו של חְוָאנְג טָאיְגִ'י, החל השלב השני, שלב ההרחבה והוא הושלם ב-1688. מרבית המבנים העיקריים של המאוזוליאום הושלמו בתקופה זו. מכאן ואילך החלה תקופה ארוכה של שיפוצים של המבנים באתר, הן בתקופתם של כל קיסרי סין משושלת צ'ינג, הן אחרי שסין הפכה לרפובליקה ואחר-כך תחת שלטון המפלגה הקומוניסטית של סין. שיפוצים נרחבים נעשו לקראת קבלת תואר אתר מורשת עולמית, אותו קיבל האתר ב-2004.
קמיונקה

תולדות היישוב

קמיונקה נזכר לראשונה בשנת 1450, ובסוף המאה ה-15 הוענקו לו זכויות עיר. זכויות אלה ניטלו מהיישוב בשנת 1863.

יהודי קמיונקה

בשנת 1897 נמנו בכפר 793 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בו כ-550 יהודים, כרבע מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית. בשנת 1937 ערכו הפולנים פרעות ביהודי הכפר.
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, חטיפה לעבודות כפייה וחובת ענידת טלאי צהוב. בהמשך, רוכזו בכפר יהודים רבים מיישובי הסביבה, ובהם מגורשים ממלאווה.
בתחילת 1942 רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, אשר הפך כעבור זמן מה לגטו סגור, ואשר אליו הובאו כ-300 יהודים נוספים שגורשו מסלובקיה.
ב-8 באוקטובר 1942 נערכה בגטו שביישוב אקציית חיסול, בה שולחו כ-800 היהודים שנותרו בו למחנה ההשמדה טרבלינקה. יהודים שאותרו במקומות מסתור ביישוב הועברו לגטו לוברטוב, ושולחו משם לסוביבור ולבלז'ץ.
12 יהודים מהגטו שבכפר שהצליחו להימלט מהאקציה, הצטרפו לקבוצת פרטיזנים יהודים ביערות הסביבה.
קוטנו

היסטוריה

העיר מוזכרת עוד במאות ה-11 וה-12. ב-1753 נשרפה העיר כמעט עד היסוד. ב-4 בינואר 1807 בעיר עבר נפוליאון.

השואה

הגרמנים נכנסו לעיר ב-15 בספטמבר 1939, מצבם של היהודים הורע מיד. בעיר הוקם יודנרט בראשות אלכסנדר פלץ. ב-6 ביוני 1940 בעיר הוקם גטו, היהודים אולצו לעבור לגטו תוך 24 שעות. הגטו הוקם על שטח מפעל לסוכר שנסגר, בגטו היו חמישה בניינים בני קומה אחת. בגטו חיו 7,000 יהודים, אלפיים מתוכם היו מחוץ לקוטנו. שיעור התמותה בגטו היה גבוה במיוחד, לכך תרמו רבות הרעב והמגפות. הגטו חוסל בסוף מרץ או תחילת אפריל 1942, רוב היהודים נשלחו לחלמנו.
מון (כתר)

מוֹן (Mon) או קא-מוֹן (Kamon) הם סוגי סמלים ביפן. מוֹן מתייחס לכל סמל, בעוד קאמוֹן משמעותו סמל משפחתי.

שימוש

המוֹן מורכב מטבעת המקיפה דוגמה, אשר ברוב המקרים היא גרסה מסוגננת של עיצוב יפני מסורתי (למשל נוצות, פרחים או במבוק). אמנים עשויים לבחור עצם המסמל את אמנותם. למשל, גיישה עשויה לבחור במניפה.
המוֹן והקאמוֹן נחשבים לגרסה היפנית של שלטי אצולה הרלדיים הנפוצים בתרבות המערבית וזאת מכיוון שבשתי התרבויות משויכים הסמלים למשפחה מסוימת או לאדם בודד אשר זכה בהכרה ציבורית כבעלי סטטוס גבוה. בקרב המעמד השולט ביפן, המוֹן בקימונו עשוי להילבש משני צידי החזה, על שני השרוולים ו/או באמצע הגב. אצל לוחם יכול המון להתנוסס על שריון החזה, הקסדה, הדגלים או במספר מקומות אחרים. מוֹן עשוי להופיע גם על אוהלים, מניפות, תיבות אוצרות ושאר חפצים בעלי חשיבות.
נשים לא מחויבות לשאת מוֹן השייך לבעלן או אביהן. במקום זאת, הן רשאיות לשאת מוֹן מלפני הנישואים, וכן אף להורישו לבנותיהן. לבישת המוֹן מוסיפה לקימונו נופך של רשמיות. לקימונו מותר לצרף מוֹן אחד, שלושה או חמישה. המוֹן לא חייבים להיות רשמיים במיוחד - ככל שהמוֹן בולט יותר לעין כך חשיבותו הרשמית גדלה. בצורה זו יכולה האישה להתאים את מידת הטקסיות של הופעתה לנסיבות.
השימוש במוֹן נדיר בימינו, אם כי כמעט לכל משפחה יפנית מודרנית יש מוֹן. במקום, משתמשים היפנים באִינקן (Inkan) - הגרסה המזרחית להטבעת חותם אישי - למטרות רשמיות ועסקיות. למרות זאת עדיין ניתן לראות בתים ישנים וחנויות מסורתיות שבאדריכלות שלהם משולבים מוֹן. אריזות של דברי מזון מקושטות לעיתים במוֹן על מנת להשוות להן מראה אלגנטי.
מגדלי הבירה

מגדלי הבירה הם זוג בניינים רבי קומות ברחוב ירמיהו 39 בירושלים (מאחורי התחנה המרכזית של ירושלים), בגובה 14 ו-16 קומות ובשטח בנוי כולל של 34,000 מ"ר, המושכרים למשרדי הממשלה של ממשלת ישראל. במגדלים, שאוכלסו החל מ-2013, רוכזו יחידות רבות של משרדי הממשלה שהיו פזורות לפני כן ברחבי ירושלים. בכלל זה מטה משרד הבריאות, לשכת שר הבריאות ורוב יחידות המשרד, מטה משרד הרווחה והשירותים החברתיים, לשכת הקשר נתיב, יחידות-סמך של משרד המשפטים (רשות התאגידים, רשות האכיפה והגבייה, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות) ועוד. הבניינים ממוקמים בכניסה לעיר הבירה, באחת הנקודות הגבוהות בה ובסמוך למוקד תחבורה ראשי הכולל את התחנה המרכזית, תחנת הרכבת הקלה ותחנת הרכבת ירושלים יצחק נבון של רכבת ישראל.
הפרויקט הוקם על ידי קבוצת עופר והאחים קרסו בתכנון משרד האדריכלים קולקר קולקר אפשטיין והושכר לממשלה לתקופה של 25 שנים. הבניינים כוללים גם חניון תת-קרקעי בשטח של כ-30,000 מ"ר ושטחי מסחר והסעדה בשטח 1,400 מ"ר.
קפיטול מדינת טקסס

היסטוריה

המבנה תוכנן על ידי האדריכל אלייג'ה אי. מיירז והוקם בין השנים 1882–1888 בפיקוח המהנדס רובן לינדסי ווקר. המבנה הוקם בעקבות שינוי בחוקת המדינה מה-15 בפברואר 1876 שהתיר מכירת אדמות מדינה לצורך מימון הקמת המבנה. אדמות בשטח של 12,000 קמ"ר ובשווי של 3.7 מיליון דולרים ניתנו לבוני המבנה בתמורה לעבודתם.
אבן הפינה של המבנה הונחה ב-2 במרץ 1885, והמבנה הושלם ב-21 באפריל 1888.
על פי התוכניות המקוריות אמור היה המבנה להיבנות מאבן גיר אולם היה חשש שאיכות אבן הגיר במדינה הייתה נמוכה, ולכן נבנה המבנה מגרניט שנתרמה על ידי תושבי המדינה.
המבנה שופץ מספר פעמים. בשנת 1955 הותקנה במבנה מערכת מיזוג אוויר; בשנת 1993 הורחב המבנה בעלות של כ-75 מיליון דולרים; ובשנת 1997 שופץ המבנה פעם נוספת.
בשנת 1970 נרשם המבנה במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, ובשנת 1986 הוכרז כאתר היסטורי לאומי של ארצות הברית.

תיאור המבנה

מבנה הקפיטול של מדינת טקסס הוא הגדול ביותר בין מבני הקפיטולים של מדינות ארצות הברית, אולם הוא קטן מבניין קפיטול ארצות הברית בוושינגטון הבירה. המבנה נבנה בסגנון נאו-רנסאנס. במרכז המבנה אכסדרת עמודים מעגלית (רוטונדה) בה תלויים דיוקנאות מושלי המדינה. במבואת המבנה (הלובי) פסליהם של סם יוסטון וסטיבן פ. אוסטין מעשה ידי הפסלת אליסאבט ניי.

מחלוקת לוחות הברית

אנדרטת גרניט בדמות עשרת הדיברות שהוצבה בגן בניין הקפיטול הייתה במרכזה של תביעה שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית. במקרה ואן אורדן נגד פרי נטען שהצגת עשרת הדיברות במבנה ציבורי היא בניגוד לכלל הפרדת הדת מהמדינה שנקבע בחוקת ארצות הברית. בית המשפט קבע ביוני 2005 כי הצגת עשרת הדיברות אינה סותרת את החוקה.
בובספוג מכנס מרובע - הסרט

תקציר העלילה

בובספוג וחבריו צריכים לצאת למסע בעולם בני האדם בחיפוש אחר ספר מכושף אותו מצא ולקח פיראט מרושע בשם זקן-בורגר, שבכל פעם שהוא כותב בו, הוא מצליח למעשה לממש את תוכניותיו המרושעות ולשנות את המציאות, אבל זקן-בורגר צריך דבר אחד אחרון כדי להשלים את הספר וזו - הנוסחה הסודית של קציצות הסרטן. בובספוג וחבריו מגיעים אל הדף מהספר ונותנים לעצמם כוחות על והופכים לגיבורי-על חזקים (אך מטופשים) . בובספוג - כוח בועות, פטריק - כוח גלידה, סקווידוויד - כוח נגינה, מר קראב - כוח רובוט, סנדי- הפכה לסנאי ענקי ופלנקטון-ענק בצבע טורקיז ואז הם ויוצאים להביס ולעצור את זקן-בורגר ולהציל את העולם שלהם.

פיתוח

לאחר יציאת "בובספוג מכנסמרובע - הסרט" ב-2004 הודיע ג'וליה פיסטור, המפיק, כי יש סבירות להפקת סרט המשך. בראיון שנתן הבמאי והתסריטאי פול טיבטי לאתר Digital Spy הוא נשאל על הפקת סרט המשך וענה כי ""אני חושב שנעשה את זה כי מדברים על זה, אבל אני לא חתמתי על שום דבר. אנחנו פשוט מרגישים שעשינו כבר כל כך הרבה, ובובספוג קיים כל כך טוב בצורת 11 דקות", טיבטי אינו אמר שיציאת סרט המשך אינה אפשרית והוסיף כי "אני לא אומר שלא, אבל אני לא יודע אם יהיה עוד אחד". ב-2010 דווחו ניקלודיאון כי יוצרי בובספוג פנו לבקשת הפקת סרט, ניקלודיאון היו מעוניינים בהפקת סרט המשך על מנת לקדם את התוכנית לאחר ירידת אחוזי הצפייה בה. ב-4 במרץ 2011 דווח בכתבה של עיתון הניו יורק טיימס כי פרמאונט עובדים על סרט המשך. ב-28 בפברואר 2012 הודיע נשיא ומנכ"ל ויאקום, חברת האם של פרמאונט, כי סרט ההמשך נמצא בפיתוח וכי הוא יצא בסוף 2014.
ב-10 ביוני 2014 נחשף פוסטר הסרט והוכרז כי הסרט ייקרא "בובספוג מכנסמרובע - הסרט: ספוג מחוץ למים". הפקת הסרט הסתיימה בנובמבר 2014 בעוד הוא יצא לאקרנים ב-6 בפברואר 2015.
ב-30 ביולי 2014 ייצא הטיזר טריילר הראשון לסרט.
וב-30 באוקטובר 2014 ייצא הטריילר השני שיצא בגרסה מדובבת גם כן.

אנימציה

אנימציית הסרט הופקה באולפני "Rough Draft Studios" שבקוריאה הדרומית. הסרט ישלב כמו קודמו הנפשה קלאסית יחד עם לייב אקשן בתוספת שימוש Computer-generated Imagery על מנת לעבד את הדמויות להנפשה ממוחשבת. בהמשך נודע כי הסרט יופק במלואו ב-CGI בשילוב קטעי לייב אקשן.

צילומים

סצנות הלייב אקשן של הסרט בוימו על ידי מייק מיטשל. הצילומים החלו ב-30 בספטמבר 2013 ותמו בנובמבר 2013, הצילומים התבצעו בסוואנה, ג'ורג'יה ובאיי טייבי.

ביקורות

הסרט זכה לביקורות חיוביות עם ציון של 79% באתר rotten tomatoes.