google/wiki40b huggingface dataset:
יאקירמא

יאקירמא הוא מונח בו השתמשו מספר אנתרופולוגים תוך העמדת פנים של ריחוק אתנוגרפי כדי לתאר אספקטים שונים של התנהגות חברתית של תושבי ארצות הברית. מדובר בהיפוך אותיות של המילה "אמריקאי", שנשמע כמו שם של שבט (באנגלית משתמשים במונח Nacirema). 
יאקירמא מתוארת כחברה אקזוטית בעלת מנהגים מוזרים ולא רציונליים. הריחוק האתנוגרפי שמשתמשים בו במקרה זה הוא טכניקה ספרותית של הזרה, כך שהקורא האמריקאי (או המערבי, או בכלל) לא יבחין מיד שמדובר בחברה האמריקאית. גילוי "האמת" אמור ללמד את הקורא פרק ביחסיות תרבותית, היינו בראייה פחות הייררכית ופחות שיפוטית של התרבויות השונות; בקרבה הרבה, יותר מאשר נדמה לנו, שישנה בין החברה המערבית לחברות "אקזוטיות" ו"רחוקות"; ובמהירות הרבה שבה אנו מתייגים את האחר, ובבעייתיות שבתיוג זה.
עם הזמן, ככל שהאנתרופולוגים החלו לעבור ממחקר של חברות רחוקות לחקר החברה שהם חיים בה, טכניקת ההזרה הפכה לכלי מתודולוגי. ביאקירמא ניתן גם לראות את הניצנים של משבר הייצוג, שהתפתח בדיסציפלינה האנתרופולוגית בשנות ה-90.
מקגייוור

עלילת הסדרה

הסדרה מתרכזת בדמותו של מקגיוור, המשמש בתחילת הסדרה כסוכן מיוחד בשירות ארצות הברית, ומאוחר יותר משרת כסוכן של מוסד רב עוצמה וממשלתי-למחצה המכונה "ארגון הפיניקס". יעדיו ומפעיליו של ארגון זה נותרים לא ברורים במשך כל הסדרה, ואולם האחראי והמפעיל הישיר של מקגיוור, פיטר ת'ורנטון (מגולם על ידי השחקן דנה אלקר) מופיע בפרקים השונים. תכונתו הבולטת ביותר של מקגיוור, בה מתרכזת הסדרה, היא מציאת פתרונות יצירתיים לבעיות שונות הכוללים לרוב פתרונות מדעיים לבעיות פשוטות.
מקגיוור מתנגד בתוקף לאלימות ולפגיעה בסביבה. הוא לעולם אינו משתמש בנשק חם (להוציא את פרק הפיילוט, בו טרם התגבש עקרון זה) כתוצאה מטראומת ילדות שעבר, בה מת חברו הטוב בשל משחק בנשק. בהתאם לקו זה, מתנגד מקגיוור גם לשתיית אלכוהול, פגיעה בטבע וכדומה.

השפעות על התרבות

המילה מקגיוור הפכה לשם נרדף לאלתור, במיוחד לפתרון בעיות באמצעות חפצים יומיומיים.
אליאב שוחטמן

ביוגרפיה

נולד בישראל למאיר שוחטמן, מחברי סיעת "אל המקור" של הפועל המזרחי וסמנכ"ל במשרד הפנים, שאביו היה מראשי תנועת המזרחי העולמי, ולמרים, בתו של הרב יהושע קניאל, לשעבר רבה הראשי של חיפה, דרכו הוא דור שביעי למשתתפי עליית תלמידי הגר"א. 
נישא ב-1967 לרחל לבית בן נון (בונין), אחותו של אורי צבי בן נון, לשעבר מנכ"ל מפעלי ים המלח וחברת החשמל. מתגורר בשכונת קריית משה שבירושלים ואב לתשעה.

פעילות אקדמית

לשוחטמן תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית מ-1966. את התואר השני סיים ב-1969 ואת התואר השלישי ב-1976.
תחומי ההוראה האקדמים ותחומי המחקר בהם מתמקד שוחטמן הם משפט עברי, סדר הדין בהלכה ובבתי הדין הרבניים ודיני נישואין וגירושין. 
לאורך פעילותו האקדמית, קיבל שוחטמן בשנים 1987 ו-1996 מלגות חוקר אורח מאוניברסיטת הרווארד. בשנת 1982 כיהן כחבר מערכת ב"שנתון המשפט העברי". בשנים 1987–1988 כיהן כחבר ועדה לתיקון תקנות הדיון בבתי הדין הרבניים שהוסמכה על ידי הרבנות הראשית. בשנת 1995 כיהן כחבר בוועדת פרידמן לקביעת קריטריונים להקצבות המשרד לענייני דתות. בשנת 1996 כיהן כחבר מערכת בכתב העת "נתיב". בשנת 1999 כיהן כיושב ראש הוועדה הלימודית של אגודת נוער שוחר משפט עברי. בשנת 2002 כיהן כחבר בוועדה להכנת חוקי היסוד שמינתה הממשלה. בשנים 2003–2004 כיהן כחבר בוועדה להערכת מכונים תורניים שהוקמה על ידי משרד החינוך.
שוחטמן חבר בחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי.
גוד פארם

היסטוריה

הרשת נוסדה בשנת 2016 על ידי שני שותפים ישראלים: אדם פרידלר ואוהד סנדלר. אסטרטגיית המחירים של הרשת הייתה עם כניסתה מכירת מוצרים במחיר קבוע של עד עשרה שקלים לפריט, ללא קיום מבצעים. סניפה הראשון של הרשת נפתח ברחוב המלך ג'ורג' בתל אביב. בשנת 2018 רכש איש העסקים רמי לוי 50.01% מן הרשת בתמורה ל-16 מיליון ש"ח. 
ברשת נמכרים מוצרי טואלטיקה, מוצרים לתינוקות, מוצרי ניקיון ותרופות ללא מרשם רופא. תרופות הדורשות מרשם רופא אינן נמכרות ברשת. הרשת השיקה מותג פרטי משלה הנקרא Good. חלק מן המוצרים הנמכרים בגוד פארם נמכרים בה ביבוא מקביל.
שטח סניפיה של הרשת קטן בהשוואה למתחרותיה, רשתות הפארם הגדולות סופר פארם וניו פארם. נכון לאוגוסט 2018 מונה הרשת תשעה סניפים בפריסה ארצית, בין חדרה בצפון לבאר שבע בדרום. לפי התכנון ,בסוף 2019 הרשת תכפיל את גודלה ותמנה כ-20 סניפים.
שוש קירח

שימושים

מתמצית השורשים המתוקים של הצמח מכינים באגן הים התיכון משקה קר ומתוק הקרוי בערבית: "שראב ערק סוס شراب عرق السوس", בעבר היו נוהגים ערביי ארץ ישראל להסתובב עם קנקן ובתוכו המשקה בעיקר לאחר סוף צום הרמדאן. בארצות רבות ובעיקר במדינות אנגלו-סקסיות מקובל להכין ממנו סוכריות ליקריץ הנקראות גם: "במבליק". בארץ ישראל גדל הצמח בבתי גידול לחים בשפלת החוף ובגולן.
לשורש שוש קירח מגוון שימושים נוספים, בעיקר בתעשיית הטבק ובתעשיית התרופות. לאחר מיצוי השורש משתמשים בשארית כמייצב קצף עבור חומרים לכיבוי אש. גבעול מיובש של שוש קירח, הקרוי "מקל שוש", משמש במטבח בתור תבלין לתיבול משקאות. אצל יהודי מרוקו נהוג להכניס את המקלות המיובשים לתוך משקה הערק בתוספת של פלחי אתרוגים, ובכך להטעים אותו.

זהירות במינון

גליצריזין יכול לגרום לרמות האשלגן בגוף לצנוח. כשזה מתרחש, חלק מהאנשים עלולים לחוות עלייה בלחץ הדם, הפרעות קצב לב, בצקות ואי ספיקת לב. לכן, מוצרים משורש הליקוריץ המכילים גליצריזין - לרבות ממתקי ליקוריץ שחור ותה ליקוריץ - עלולים להיות מסוכנים בצריכה גבוהה ובמיוחד לאנשים עם רקע של מחלות לב או יתר לחץ דם.
מועדון ספורט רמת אפעל

מועדון ספורט רמת אפעל היא קבוצת כדורסל ישראלית משכונת רמת אפעל שברמת גן, שהתפרקה עקב בעיות פיננסיות קשות. למעט מחלקת הנוער של האגודה שממשיכה לפעול עד היום.
בעונת 2003/04 זכתה הקבוצה בגביע האיגוד, בנוסף להעפלה לליגה הלאומית.
הקבוצה העפילה בעונת 2004/2005 לליגת העל אך ויתרה על העלייה ומאוחר יותר אף ביקשה לרדת לליגה הארצית עקב קשיים כלכליים.
בעונתה האחרונה, 2005/2006, שיחקה הקבוצה בליגה הארצית בכדורסל. מאמנה של רמת אפעל באותה עונה היה חנן קרן וסגלה כלל את דיימון פטרסון, שי קרביוב, ירון להט, אלדד דייגי, איתי גרינבוים, גלעד מאור, מוריס היימן, רן לפלר, אייל פרידמן, ניר גולן, עופר גולדברג, דני וינרב ואייל אלמקייס.
בשנת 2011 נפתחה קבוצה חדשה ברמת אפעל ושמה מכבי רמת אפעל.
אדוארד ברנרד

שנותיו הראשונות

ברנרד נולד בנאשוויל, טנסי, לראובן ברנרד ואשתו אליזבת' ג'יין, אחד משני ילדים. אביו נפטר לפני לידתו, וברנרד גדל במשפחה ענייה ולא קיבל השכלה יסודית בסיסית. תחום העניין הראשון שלו היה צילום, ובגיל 9 עבד כעוזר צלם. מאוחר יותר פיתח עניין גם באסטרונומיה. ב-1876 הוא קנה טלסקופ שובר-אור של 130 מ"מ, וב-1881 גילה את כוכב השביט הראשון שלו (אך לא הצליח להכריז על הגילוי). באותה שנה גילה גם את השביט השני שלו, ואת השלישי ב-1882.
בעודו עובד בסטודיו צילום, ב-1881 נשא לאשה את רודה קלברט, ילידת אנגליה. בשנות ה-80 של המאה ה-19, התעשיין הלברט וורנר הציע פרס של 200 דולר על כל גילוי של כוכב שביט חדש. ברנרד גילה 8 שביטים והשתמש בכסף לבניית בית לו ולאשתו.
כאשר שמו הובא לתשומת לבם של אסטרונומים חובבים בנאשוויל, הם אספו מספיק כסף כדי לתת לברנרד מלגה לאוניברסיטת ואנדרבילט. למרות שמעולם לא סיים תיכון, הוא סיים את הלימודים לתואר ראשון וקיבל את תואר הכבוד היחיד שהאוניברסיטה העניקה אי פעם. גם במהלך לימודיו לתואר ראשון המשיך לעסוק באסטרונומיה ומספרים כי היה עורך תצפיות בקמפוס, אליהן הגיעו סטודנטים רבים.
לאחר סיום התואר הראשון ב-1887 ברנרד הצטרף לצוות מצפה הכוכבים ליק.
בסה"כ, בין השנים 1881 ו-1892, גילה 14 שביטים שונים לבדו (אשר 3 מתוכם היו מחזוריים), ושניים נוספים יחד עם מגלים נוספים. כמו כן גילה ב-1884 את גלקסיית ברנרד (NGC 6822) הקרויה על שמו.

מחקר אסטרונומי

בשנת 1892 ברנרד ביצע תצפיות על נובה והיה הראשון לשים לב לפליטות גזיות במהלך האירוע, מהן הוא הסיק כי מדובר בהתפוצצות כוכבית. באותה שנה הוא גם גילה את אמלת'אה, הירח החמישי של צדק. היה זה הגילוי הראשון של ירח חדש סביב צדק מאז גלילאו גליליי, שצפה על ארבעת הירחים הגדולים של כוכב הלכת, בשנת 1609. כמו כן, היה זה הירח האחרון שהתגלה בשיטה של תצפית ישירה (ולא לוחות צילום או סוג אחר של תמונות).
ב-1895 ברנרד הצטרף לאוניברסיטת שיקגו כפרופסור לאסטרונומיה. שם יכל להשתמש בטלסקופ בקוטר 1 מטר במצפה הכוכבים ירקס. חלק גדול מעבודתו באותה תקופה הייתה לצלם תמונות של שביל החלב. יחד עם מקס וולף הוא גילה שאזורים חשוכים יותר של הגלקסיה הם למעשה ענני גז ואבק אשר מסתירים את הכוכבים הרחוקים יותר. החל מ-1905, אחייניתו, מרי קלברט, עבדה איתו כעוזרת וחשבת.
בשנת 1916 ברנרד גילה כוכב חיוור, שמאוחר יותר נקרא על שמו, וראה כי הכוכב הוא בעל תנועה עצמית גדולה מאוד, יחסית לכוכבים אחרים. כוכב ברנרד הוא מערכת הכוכבים השנייה הכי קרובה לשמש, אחרי מערכת אלפא קנטאורי. 
בנוסף, ברנרד קטלג סדרה של ערפיליות אפלות ונתן להם סימון מספרי (בדומה לקטלוג מסיה), אשר החל בברנרד 1 והסתיים עם ברנרד 366. הוא פרסם את הרשימה הראשונית ב-1919, כחלק ממאמר בשם "אודות הסימנים הכהים בשמיים, כולל קטלוג של 182 עצמים אלה", בכתב העת לאסטרופיזיקה.
ברנרד נפטר ב-6 בינואר 1923, בוויליאמס ביי, ויסקונסין, ונקבר בנאשוויל. אוסף הצילומים יוצא הדופן שלו פורסם בשנת 1927 תחת הכותרת "האטלס המצולם של אזורים נבחרים בשביל החלב", לאחר שנאסף ונערך על ידי אדווין פרוסט, מנהל מצפה ירקס, ומרי קלברט.
סמל הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין

סמל הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין הוא שלט אצולה המבוסס על סמל קפריסין. ההבדלים בין הסמלים: בסמל הרפובליקה הטורקית לא מופיעה השנה "1960" (שנת עצמאות קפריסין) ובמקומה מופיעה השנה 1983 – שנת הכרזת העצמאות של המדינה; מעל היונה מופיעים כוכב וחצי סהר, המסמלים את טורקיה – היונה פונה אליהם, ולא לצד ימין, כמו בסמל קפריסין.
סטאווישין

תולדות היישוב

לסטאווישין הוענקו זכויות עיר בשנת 1291, ובשנת 1331 הוחרבה בידי הגייסות הצלבניים שעברו בה. בסוף המאה ה-17 שוקמה העיירה, ובמאה ה-18 התפתחה.

יהודי סטאווישין

יהודים התיישבו בעיירה בתחילת המאה ה-18, ועד אמצע המאה ה-19 היו כפופים יהודי היישוב לקהילת קאליש הסמוכה. שריפה גדולה שפרצה ביישוב בשנת 1900 פגעה קשות ביהודי המקום. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-800 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת מלחמת העולם השנייה הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה, הגבלות תנועה, החרמת רכוש וחובת תשלום סכומי כופר. ב-19 בינואר 1940 גורשה קבוצה ראשונה של יהודים מהעיירה לקאליש, וב-12 בפברואר 1940 גורשו יתר יהודי היישוב לגטו שהוקם בקוז'מינק הסמוכה, שם חלקו את גורל יתר יהודי המקום.
תנועת של"מ

תנועה של"מ היא תנועה עממית להתנדבות, הפונה לכל האוכלוסייה הבוגרת ו/או לכל מי שפרש ממעגל העבודה (כלכלה) ומציעה לו להשתלב במגוון תחומי עשייה התנדבותיים בקהילה. התנועה הוקמה לפני כ-10 במשרד החינוך. פועלת כיום במסגרת החברה למתנ"סים.  פעילויותיה השונות של התנועה מנוהלות על ידי גרעין הנהלה מתנדב, הכולל מנהלי תחום ורכזי מחוזות. סניפי  תנועת של"מ בכ –  100 יישובים ברחבי הארץ מופעלים בידי כ-12,000 הכוללים: רכזי מחוזות, רכזיי יישובים ומתנדבים במגוון תחומי עשייה בקהילה בה מתגוררים.

חזון התנועה

של"מ רואה בשרות לאומי למבוגר הזדמנות למימוש עצמי, מיצוי יכולות ודרך להבטיח "נחיתה רכה" ממעגל העבודה למעגל הפרישה. הגמלאי המתנדב מהווה משאב לאומי כלכלי מהמדרגה הראשונה אשר מציע הון אנושי מקצועי, וידע וניסיון מצטברים משולבים במוטיבציה גבוהה, המהווים תרומה משמעותית לצרכים ההולכים וגדלים של החברה בה אנו חיים.
של"מ כתנועה חברתית, שמה דגש רב גם על "הדבק החברתי" לגיבוש המתנדבים, העשרתם וחיזוק גאוות היחידה במסגרת מועדונים חברתיים במתנ"סים.

פעילויות התנדבות עיקריות

תנועת של"מ מציעה מניפה רחבה של משימות התנדבות כמענה לצרכים ובעיות בחברה. כל אחד יכול לבחור תחום עניין הקרוב ללבו ומתאים לכישוריו וניסיונו האישי, בפרויקטים כלל ארציים וכן במשימות התנדבות נקודתיות בהתאם לצורכי היישוב. תנועת של"מ מעודדת יוזמות ורעיונות חדשים להתנדבות בקרב הקהילה.
יצחק בן שחר

ביוגרפיה

למד בישיבה התיכונית מדרשית נועם בפרדס חנה. בשנת תשכ"ג החל ללמוד בישיבת מרכז הרב בעיקר אצל רבותיו הרצי"ה קוק, הרב אברהם אלקנה שפירא והרב מרדכי פרום. במשך מספר שנים למד ב"כולל" של ישיבת פוניבז'. הושפע מאוד מהרב גדליה נדל ומתורתו.
בזמן מלחמת ששת הימים לחם עם חבריו הרבנים יוחנן פריד, איסר קלונסקי, ודב ביגון במסגרת החטיבה הירושלמית.
שימש כר"מ בישיבת שעלבים. בשנת ה'תשל"ח (1978) החל לשמש בהמלצת רבו הרצי"ה כראש ישיבת קדומים, ואליו הצטרפו בהמשך רבנים נוספים מבוגרי ישיבת מרכז הרב. במהלך השנים תלמידיו הקימו סביב הישיבה את שכונת גבעת רש"י בקדומים.
מלמד תנ"ך בישיבת מרכז הרב, במכללת אורות ישראל, מדרשת אוריה בגבעת שמואל, בבית מדרש ישיבתי פתח תקווה ובמקומות נוספים.

משפחתו

נשוי לרבנית ברוריה (בתו של ד"ר משה קטן מחבר אוצר לעזי רש"י) מרצה במכללות שונות, וגר בקדומים.
הרב יואל קטן (ר"מ בישיבה תיכונית שעלבים ובישיבת ההסדר שעלבים וראש מכון שלמה אומן), הרב מיכאל הרשקוביץ ופרופ' רפאל קטן (אונקולוג בתל השומר) הם גיסיו.
אחיו הוא הרב ישראל בן שחר, עורך ספרו של הרב זלמן נחמיה גולדברג ור"מ בישיבת קדומים.
בתו, יעל, היא מנהלת בית הספר לבנות "צופיה" בירושלים. 
חתנו, הרב חנן אדלשטיין, הוא ראש כולל בישיבת הר המור וממייסדי הישיבה התורנית דגל ירושלים בנחלים. 
חתנו הרב גלעד מנחם ברלין הוא מייסד ומנהל ת"ת יסדת עוז בקדומים ור"מ בישיבת קדומים.
חתנו הרב אליהו סטולוביץ' מכהן כרב המושב כפר ויתקין.
חתנו הרב מנחם שחור הוא ר"מ בישיבת קדומים ומרצה במכללת אורות ישראל.
חתנו הרב אפרים ג׳יאמי הוא ראש ישיבת גבעת אולגה.

דרכו

מזוהה עם עמדות ישיבת מרכז הרב ובתקופת תוכנית ההתנתקות הצטרף לקוראים לסרב פקודה. כמו כן במהלך השנים האחרונות חתם על קול קורא נגד מסירת שטחים ופינוי מאחזים. שולל אלימות. כאשר ניקבו צמיגי גלגלים לאנשי מועצת יש"ע הוציא גילוי דעת יחד עם רבנים נוספים המגנים זאת. מרבני תנועת קוממיות, ובעבר כתב בעלון התנועה.
דגש מרכזי בשיטתו הוא על לימוד התנ"ך אותו הוא מלמד במקומות רבים בארץ, וכפי שתיאר אותו ואת שיטתו גיסו הרב יואל קטן: "לימוד חי ומפתֵח, המתחיל בפסוקי הספר וממשיך בביאורו המיוחד של הגר"א לכל פסוק ופסוק [תיאור זה ממחיש את שיטתו בלימוד משלי דווקא, בשאר ספרי התנ"ך אינו נצמד דווקא לגר"א, אלא מפרש בדרך כלל על דרך הפשט בתוספת נופך מדברי חז"ל, לעיתים מזכיר את פירוש רש"י, ולעיתים קרובות יותר - יסודות מפירוש הרמב"ן, אך עיקר היצמדותו היא לעולה מתוך פשטי המקראות], ומיניה וביה בהסבר עניינים עמוקים וחיוניים בעולמה של תורה ובעולמם של חיי תורה נכונים בהקשר לנאמר בפסוק ולמה שסביבו, באופן הפותח את הלב ואת העיניים. כך למשל הוא מפרש את הפסוק (יב, יא) 'עובד אדמתו ישבע לחם ומרדֵף ריקים חסר לב', מי ש'עובד אדמתו' בעל הלב הישר הוא אדם 'עובד', והוא עובד את האדמה דווקא, והאדמה שהוא עובד בה היא דווקא האדמה שלו. הכתוב מכווין לאדם שקרוב לטבעו האמיתי, שאינו מעוניין להיות תלוי באחרים, ושרצונו לעסוק בימי חייו ב'עסק' המצמיח פירות גשמיים ורוחניים. אותו אדם פונה דווקא לאדמה 'שלו', הוא שמח בחלקו, הוא חי ב'משבצת' שלו ואינו פוזל לחלקם של אחרים. אדם זה רחוק מקנאה ורחוק מכעס, מלא סיפוק ושמחת חיים, יש לו 'לב' (בניגוד לרודף הריקני המנוגד לו), עד שהמשל והנמשל מתערבים זה בזה".
יהודה שושני

שירות צבאי

שושני גדל בנהריה ולמד בכדורי. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1977 שובץ שושני בחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 12 (ברק), ונפצע במהלך מבצע מוביל, פשיטה על יעדי מחבלים בדרום לבנון. לאחר מכן לחם במלחמת לבנון הראשונה ונפצע בשנית. בהמשך שימש במספר תפקידי פיקוד ובהם פיקוד על חטיבה, תפקיד שבמהלכו נפצע בשלישית, ועל מתקן אדם. לאחר מכן שימש כנספח צה"ל בתאילנד.
לאחר שחרורו עבד בחברת טבע כמנהל אזור אסיה והפסיפיק. בנובמבר 2010 מונה למנכ"ל חברת "סיטיפס"}.
שושני נשוי ואב לשתיים ולו תואר ראשון במדעי המחשב ואלקטרוניקה ותואר שני במדע המדינה.
כיום שושני משמש כיו"ר חברת Floris.
הים הקנטברי

הים הקנטברי (בספרדית: Mar Cantábrico; בצרפתית:  Mer Cantabrique; בגליסית: Mar Cantábrico; בבסקית: Kantauri; באסטורית: Mar Cantábricu) הוא הכינוי לחלקו הדרומי של מפרץ ביסקאיה שבחופה הצפוני של ספרד ובחופה הדרומי מערבי של צרפת. חופו נמשך מאסטקה דה בארס (Estaca de Bares), הנקודה המערבית ביותר של ספרד שנמצאת בגליסיה, עד שפך נהר אדור (Adour) ליד העיר באיון בצרפת. אורך החוף של הים הקנטברי הוא כ-800 ק"מ.
מספר רב של נהרות נשפכים אל הים הקנטברי, בדרך כלל בצורת "ריה" (מספרדית ría, עמק נהר ששקע). נהרות אלו קצרים יחסית כיון שמקורם ברכס ההרים הקנטבריים שקו פרשת המים בו מרוחק רק כ-50 ק"מ מהחוף.
קהילות אוטונומיות של ספרד השוכנות לחופי הים הקנטברי (ממערב למזרח) הן גליסיה, אסטוריאס, קנטבריה וחבל הבסקים. נוסף עליהם חבל לבור (Labourd) שבמחוז הפירנאים האטלנטיים בצרפת.
ערים גדולות לחופו של הים הקנטברי הן אוביידו, סנטנדר, בילבאו וסן סבסטיאן בספרד, ובאיון, בצרפת.
שירות ללא תשלום

שירות ללא תשלום (בראשי תיבות: של"ת) הוא חלק ממסלול השירות בצה"ל מלכתחילה של גרעיני נח"ל ואחר כך גם של בני ישיבות הסדר. חיילי השל"ת מוגדרים ככוח עתודה צבאי שאינו בשירות פעיל אך מופעל ככוח ראשוני במקרי מלחמות או במבצעים גדולים (כדוגמת חומת מגן וענבי זעם) לפני גיוס מילואים.
לחיילי השל"ת כרטיס חוגר של"ת, המקנה הנחות מסוימות. בתקופת השל"ת החיילים אינם רשאים לעבוד או לנסוע לחו"ל ללא אישור מיוחד, ובעת חירום יכול הצבא לגייסם לשירות פעיל.

של"ת בישיבות

שלב השל"ת מהווה את החלק העיקרי של השרות של בני ישיבות ההסדר (בעגה הצבאית בני"שים - בני ישיבות). ברוב הישיבות התלמידים לומדים את השנה הראשונה במסגרת תורתו אומנותו, ואינם שייכים לצה"ל. רק בסוף השנה הראשונה או במהלך השנה השנייה הם עוברים תהליך חיול מקוצר ומצטרפים לצה"ל. לאחר שירותם הפעיל הם חוזרים לישיבה למעמד של"ת.
סך משך השל"ת, לפני השירות בפועל ולאחריו, הוא כשנתיים וחצי. משך זמן השרות בפועל (שר"פ) הוא שנה וחמישה חודשים בין אם המשרת משמש ביחידות קרביות ובין אם לאו. במשך השירות בפועל, בניגוד לתקופת השל"ת בה הדבר אסור עליהם, החיילים מחויבים, ככל חייל אחר, בלבוש צבאי ובנשיאת חוגר.
בישיבות שילוב מחויבים התלמידים בשלוש שנות שירות צבאי מלא, ובנוסף לכך בשנתיים נוספות (לפני הצבא ובמרכזו) בהם הם מוגדרים כחיילים בשל"ת.
יש לציין שבשנתיים האחרונות הוחל בצה"ל מסלול הסדר מקוצר המכונה שילובים שנמשך ארבע שנים כששנתיים מתוכם הם בשירות פעיל.

של"ת בנח"ל

תקופות השל"ת בנח"ל הן שריד של מסלול הנח"ל שכלל הגשמה בקיבוצים, כיום השל"ת מהווה ארבעה חודשים נוספים לבנים וחודשיים נוספים לבנות לאחר תום השירות הצבאי המיועדים לאפשר לגרעין להתחיל את חייו המשותפים (לעיתים במסגרת של תנועת בוגרים) ביחד ולייצר נחיתה רכה למציאות (מעין חפש"ש ארוך). גרעין יכול להחליט שהוא לוקח את השל"ת לפני השירות הצבאי ולא לאחריו.
במהלך השל"ת מקבלים בני הגרעינים תנאים זהים לתנאים אותם מקבלים הביינישים: חוגר של"ת עם הנחות בנסיעה ובאוטובוסים ונסיעות חינם ברכבת ישראל, איסור על יציאה מהארץ, וייתכן כי יגויסו לשירות פעיל במקרי חירום. על חיילי השל"ת חל איסור לעבוד בלא אישור עבודה למעט בתחומי החינוך והחקלאות. כמו כן ניתן לצאת לשל"ת בקיבוץ או במסגרת התנועות המשלחות לנח"ל.
אצטדיון שכונת התקווה

היסטוריה

המגרש הוקם בשנת 1945, כ-10 שנים לאחר הקמת קבוצת בני יהודה תל אביב ב-1935, ומאז עבר שיפוצים רבים. ב-1951 החלה הקבוצה להשתמש בו רשמית לאחר הכשרתו על ידי מתנדבים תושבי השכונה.
עד עונת 1966/67 האצטדיון הכיל 4,000 מקומות עמידה. לקראת עונת 1966/67 נבנו בצדו הדרומי 2,000 מקומות ישיבה. באצטדיון 5 יציעים מרכזיים. עד שנות ה-90 המאוחרות היו היציעים נטולי מושבים אך לפני תחילת שנות האלפיים הותקנו באצטדיון מושבי פלסטיק. 
בשנת 2004 עברה קבוצת בני יהודה לאצטדיון בלומפילד. הדבר גרם לכעס רב בקרב אוהדי המועדון שזיהו את האצטדיון בשכונת התקווה כאחד מסמלי קבוצתם. המעבר עורר מחאה כבדה של אוהדים, כולל החרמה של משחקים, אולם עד כה, טרם חזרה הקבוצה לאצטדיון.
מאז מעברה של הקבוצה לבלומפילד בעונת 2004/05, משמש האצטדיון, בנוסף למשרדו הראשי של המועדון, גם כמגרש האימונים של קבוצת הבוגרים וכמגרשן הביתי של קבוצות מחלקת הנוער.
כמו כן, משמש כאצטדיון הביתי של קבוצות מליגות נמוכות.
חזי ניר

חזי ניר, הוא נגן קרן יער ישראלי. שימש משנת 1994 -2018 כראש סקציית קרנות היער של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. 
חזי ניר היה תלמידם של מאיר רימון באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב ושל מרי לואיזה נוינאקר בבית הספר הגבוה למוזיקה בפרנקפורט, גרמניה. הוא הופיע כסולן עם תזמורות חשובות בישראל ובעולם ומנגן
ברסיטלים ובפסטיבלים שונים למוזיקה קאמרית, ביניהן פסטיבל דאבוס בשווייץ. כיום הוא מנגן בתזמורת הקאמרית הישראלית ומלמד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובהאקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב.
סטריאו ומונו

סטריאו ומונו הוא אתר דיסקוגרפיה ישראלי המתעד את תקליטי המוזיקה הישראלית. ייחודו של האתר בהיותו מחויב להצגת התמונה ההיסטורית השלמה של המוזיקה הישראלית, העברית והיהודית מכל הסגנונות, התקופות, ומדינות העולם. הנתונים באתר נאספים ומעודכנים על ידי צוות אספני תקליטים בסיוע חובבים המסייעים בהוספת מידע חסר, עטיפות של התקליטים המקוריים, ועוד. המידע הדיסקוגרפי באתר מובא ללא המגבלות המסחריות של יצרני התקליטים וחנויות המוזיקה הנוהגים להציג דיסקוגרפיה מצומצמת שבה רק פריטים הזמינים למכירה באותה עת.
סטריאו ומונו התחיל את דרכו כבלוג בשם זה בתחילת שנת 2010. בתחילת הדרך, פרסם האתר אוסף תקליטים למכירה ממיטב תולדות הזמר והרוק הישראלי, יחד עם דגימות קול של הקלטות נדירות מהאוסף. בעקבות הפרסום הראשוני, החל צוות האתר בתיעוד ורישום מסודר של הקלטות מתולדות המוזיקה הישראלית, כשהוא מצרף דגימות של הקלטות נדירות שלא הודפסו מחדש ונשכחו למעשה. מפעילי האתר ניסו לקדם יוזמה של הרשאת הורדה חופשית להקלטות נדירות בצד עידוד לרכישת הקלטות שהודפסו מחדש, תוך חינוך להבחנה בין השתיים, צעד חיוני לדעתם במאבק נגד תופעת אתרי המוזיקה ורשתות השיתוף הלא חוקיים. היוזמה נקטעה בעקבות התנגדותה של אקו"ם (המנכ"ל יוריק בן-דוד בערוץ 2, 19 במרץ 2010), המובילה להנצחה בפועל של התופעה שבה חובבי מוזיקה המחפשים הקלטות נדירות, מוצאים את דרכם לאתרי שיתוף ופורומים הפועלים באין מפריע, ומוצאים שם גם את התקליטים החדשים והפופולריים ביותר, לעיתים עוד לפני שאלה יצאו לאור, גם כשלא התכוונו לחפש אותם.
מסד הנתונים של סטריאו ומונו תוכנן במיוחד על ידי יוצרי האתר לתיעוד דיסקוגרפי של מוזיקה ישראלית, והוא מכיל בתחילת שנת 2015 רשומות של כ-30,000 יוצרים ומבצעים, 20,000 תקליטים, 120,000 שירים ו-150,000 הקלטות. כל שלבי סריקת הנתונים וקטלוגם נעשים על ידי צוות מקצועי מיומן ולא שיפוטי המחויב אך ורק לנאמנות בתיעוד. כיום מציע האתר חיפוש דיסקוגרפי, אוסף יחיד במינו של צילומי עטיפות תקליטים (אם כי בהפרדה נמוכה) החל משנות השלושים של המאה שעברה ועד היום, ואפשרויות חיפוש מתקדם לפי מספר רב של פרמטרים, כמו מבצע תקליט, שם תקליט, מבצע שיר, שם שיר, שם משתתף (מעבד, נגן אורח), שם לייבל ומספר קטלוגי, שנת הדפסה, ועוד. כמו כן מרכז האתר קישורים להקלטות הזמינות להאזנה באתרי האמנים ובאתרים אחרים באינטרנט. בתחילת שנת 2015 עבר האתר מתיחת פנים, ונוספו לו ביוגרפיות, אפשרויות חיפוש ויכולת להעלאת רשימות בנושאים רלוונטיים עם קישוריות למסד הנתונים של האתר.
סטריאו ומונו התקבל בתקשורת באהדה ותואר כ"אתר ייחודי, שכולו הצדעה למוזיקה ישראלית משובחת... עשייה תרבותית ברמה הכי גבוהה" (גל אוחובסקי, TIME OUT תל אביב, 11 במרץ 2010). מפעילי האתר זכו לתארים כדוגמת "צדיקים של התרבות הישראלית" (יהודה נוריאל, “סדר יום” עם קרן נויבך, 25 בפברואר 2010). בדף הפתיחה של האתר, כותב העורך: "המוזיקה המוקלטת היא הצורה השלמה הראשונה של היסטוריה אמיתית. תקשיב טוב למוזיקה ותדע כל מה שקרה שם. המיקרופונים עשו בשבילך את העבודה העיקרית: קלטו לא רק את הנגינה בגיטרה או השירה, אלא גם את אוויר התקופה דרכו אלה הגיעו למיקרופון. אתה אולי לא שם לב לזה כפרטים, אבל בטח תרגיש את זה. יכולים לספר לך אלף סיפורים על מקום שהיית בו לפני 20 שנה, ולא תיזכר בו. שים תקליט ששמעת אז, ורצוי באותה מערכת, ואתה לא רק תיזכר. אתה תהיה שם."
יוצר האתר והעורך הראשי הוא יהודה אור.
אסטורה מאייר

ד"ר אסטורה מאייר היה מהנדס ותעשיין איטלקי וכיהן כקונסול כבוד של מדינת ישראל במילאנו בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל. במשרדיו במרכז העיר היו משרדי הקונסוליה הישראלית שבמילאנו.
בשנת 1953 יזם את הקמת מפעלי נייר חדרה והיה שותף בחברה. הוא נמנה עם המייסדים של החברה לישראל אשר הוקמה בשנת 1968, בעקבות הוועידה הכלכלית הראשונה שהתקיימה בירושלים. יחד עמו היו משקיעים מוכרים כמו: בנו גיטר, ויקטור קרטר, הברון אדמונד דה רוטשילד, סר זיגמונד ורבורג ושאול אייזנברג.

משפחתו

אסטורה מאייר היה בנו של סאלי מאייר, עסקן ציוני איטלקי.

הנצחה

בשנת 1980 נקרא על שמו רחוב בירושלים בשכונת נווה יעקב.
הארכידוכס שטפן, פלטין הונגריה

ביוגרפיה

שטפן נולד ב-14 בספטמבר 1817 בבודה לארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה ולאשתו השנייה הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, בתו של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים. מאחר שאמו מתה זמן קצר לאחר לדתו, גודלו שטפן ואחותו התאומה הרמינה, ארכידוכסית אוסטריה על ידי אמם החורגת מריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג. שטפן בילה את רוב ילדותו בבודה ובאלשוט, ומאוחר יותר למד באוניברסיטת וינה את מדעי המדינה.
לאחר מכן התגייס שטפן לצבא האוסטרי בדרגת לוטננט פילדמרשל, ובין השנים 1839ֿֿֿ - 1841 שהה בווינה. לאחר מכן טייל שטפן בממלכת בוהמיה, ממלכת לומברדיה-ונציה, טירול, ממלכת סרדיניה, מדינת האפיפיור, דוכסות מודנה והדוכסות הגדולה של טוסקנה, ובשנת 1843 מינה אותו פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה למושל בוהמיה.
בשנת 1847 מת אביו הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה, ושטפן מונה במקומו לפלטין הונגריה. בשנת 1848 פרצו בהונגריה מהפכות כחלק מאביב העמים, ובעקבות כך נאלץ שטפן להתפטר מתפקידו ב-24 בספטמבר אותה שנה. בשנת 1850 פרש שטפן לאחוזותיו בדוכסות נסאו - רוזנות הולצאפל, שאותם ירש מאמו הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, וב-19 בפברואר 1867 מת שטפן במנטון שבצרפת. לאחר מותו ירש אחיינו גאורג לודוויג, דוכס אולדנבורג את כל נכסיו, ובכלל זה את אוסף המינרלים הגדול שצבר.