google/wiki40b huggingface dataset:
חסידות אוסטרהא

חסידות אוסטרהא הייתה חסידות ווהלינית (כיום אוקראינה). אבי השושלת היה רבי יעקב יוסף מאוסטראה המכונה "רבי ייב"י".

קוניב

בנו של רבי אברהם מקוניב היה רבי יעקב יוסף. כיהן בקוניב ואחר כך באוסטרהא כאדמו"ר מקוניב. אף הוא חסידיו היו מרובים. נספה בשנת תש"ב.
בנו של רבי יעקב יוסף היה רבי אברהם פנחס חתן רבי מרדכי מלויעב. כיהן כאדמו"ר מקוניב בארצות הברית והתפרסם שם מאוד. נפטר בניו יורק בי"ז בתמוז תש"י. הוציא ספר עם דברי תורה של אדמו"רי השושלת בשם "רב ייבי סבא". חתניו היו (בזיווג ראשון) רבי אהרן הופשטיין מקוז'ניץ ו(בזיווג שני) רבי מנחם נחום מסקווירא-מחנובקה. בן נוסף של רבי יעקב יוסף היה הרב לייב חתן רבי אלתר מנובומינסק.

אורזיטשוב

רבי משה מאנדל, בנו של רבי פנחס מאוסטרהא כיהן באורזיטשוב לחלק מחסידי אביו. היה חתנו של רבי אברהם מסדליקוב. היה תלמידו של הסבא משפולי. נפטר בי"ט באלול. אחד מחתניו היה הרב זלמן חודורוב מברדיצ'ב 
בנו של רבי משה, רבי יעקב יוסף מאנדל מילא את מקומו. ביקר בירושלים בשנת תרי"ד, והצטייד בדרכון טורקי בנוסף לדרכונו הרוסי, מחשש שמא תפרוץ מלחמה. בדרכו חזרה תפסוהו הטורקים עם דרכונו הטורקי ועצרו אותו. רבי ישראל ב"ק נסע לאיסטנבול לדבר עם הווזיר, אותו הכיר מתקופת שהותו בארץ ישראל, ופעל לשחרורו (רבי ישראל נשאר אחר כך והפך ליועצו של הווזיר). נפטר בי"ג באב. 
בניו היו רבי אליקים געץ ורבי אברהם. חתנו היה רבי שלום דובער שניאורסון.
רבי אברהם היה יורשו המרכזי של אביו.  היה חתן דודו (חתן סבו) הרב מאיר ברונפמן אב"ד לובר. נפטר בד' בשבט תר"ע. רבי אליקים געץ כיהן באורזיטשוב ובקאזין. היה חתנו של רבי חיים יצחק מיאנוב. חיבר ספר בשם "אמרי אמת". נפטר בט"ז בניסן תרנ"ה. 
בנו של רבי אליקים געץ היה רבי יעקב יוסף (השני מאורזיטשוב), חתן רבי אברהם שמואל מברזנה. מילא את מקום אביו בקאזין וכיהן גם בסטפניץ ובבוהיסלוב. נפטר באלול תש"א בקייב.
בניו של רבי אברהם היו רבי דוד (חתן רבי גדליה ממאלין), רבי ישעיה (חתן רבי פנחס מסוקלובקה) ורבי יעקב יוסף (חתן רבי דן מקונסטנטין) חתנו היה רבי יעקב ישראל מצ'רנוביל. בזיווג שני היה חתנו של הרב רבי מרדכי אדמו"ר ממעז'יבוז (בנו של רבי יחיאל מיכל מדרוהוביטש) וגיסו של רבי יעקב ישראל קארף. נולד לו ישראל יהודה, ברוך, ובתו אדל.
קרלייל פלויד

קריירה

פלויד, יליד לאטה, דרום קרוליינה, נכנס בשנת לקונברס קולג' בספרטנבורג, דרום קרוליינה, ולמד נגינה בפסנתר אצל ארנסט בייקון. כשבייקון קיבל משרה באוניברסיטת סירקיוז במדינת ניו יורק, עבר פלויד בעקבותיו וסיים שם את לימודי התואר הראשון בשנת 1946. כעבור שנה התקבל לסגל מורי הפסנתר באוניברסיטת מדינת פלורידה בטאלאהאסי. שם נשאר למשך שלושים שנה ובסופו של דבר היה לפרופסור להלחנה. את תואר המוסמך קיבל מאוניברסיטת סירקיוז בשנת 1949.
עניינו של פלויד בהלחנה התפתח בהדרכגה בתקופת עבודתו בפלורידה. האופרה הראשונה שלו הייתה "דמדומים איטיים" ללברית שכתב בעצמו (נוהג שהתמיד בו מאז ואילך). ההפקה הייתה בסירקיוז בשנת 1949. האופרה הבאה שלו, "הפליטים", הוצגה בטאלאהאסי ב-1951, אך הוסרה לאחר מכן.
האופרה הבאה של פלויד הייתה להצלחה הגדולה ביותר שלו: "סוזנה". היא בוצעה לראשונה באוניברסיטת מדינת פלורידה בפברואר 1955, עם פיליס קרטין בתפקיד הראשי ומאק הארל בתפקיד הכומר אולין בליטץ'. כעבור שנה עלתה האופרה באופרה של ניו יורק, עם קרטין ונורמן טרייגל (בהצלחה הגדולה הראשונה שלו) בתפקיד בליטץ', בניצוח אריך ליינסדורף. בעקבות השבחים הרבים שזכתה להם, נשלחה הפקת האופרה של ניו יורק (בבימוי פרנק קורסארו) ליריד העולמי של 1958 בבריסל, עם קרטין, טרייגל וריצ'רד קאסילי.
של עכברים ואנשים (בעקבות ג'ון סטיינבק, הושמעה, לאחר תקופת דגירה ממושכת, באופרה של סיאטל ב-1970, בבימויו של קורסארו. מונודרמה על הנושא המלכותי של אלינור מאקוויטניה, "פרח ונץ", עלתה בהצגת בכורה בג'קסונוויל, פלורידה, עם קרטין בבימוי קורסארו. (הפקה זו עלתה בהמשך בקרנגי הול.
"הבובה של בילבי" (בעקבות אסתר פורבס) עלתה לראשונה בגרנד אופרה של יוסטון ב-1976, עם כריסטופר קין כמנצח ודייוויד פאונטני כמפיק. ב-1976 חבר פלויד לדייוויד גוקלי בייסוד "סטודיו האופרה של יוסטון", תוכנית הכשרה, בניהול האופרה של יוסטון, לצעירים המתבלטים בכשרונם, הן זמרים והן מאמני רפרטואר מקצועיים. בין השנים 1976 ל-1996 כיהן פלויד כפרופסור בקתדרת מ. ד. אנדרסון בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת יוסטון.
ביוסטון נשמעה לראשונה בשנת 1981 גם "וילי סטארק" (בעקבות רוברט פן וארן), בבימויו של הרולד פרינס. אחרי הפסקה של קרוב לעשרים שנה, עלתה בשנת 2000 האופרה האחרונה של פלויד בהצגת בכורה ביוסטון: "Cold Sassy Tree" (בעקבות אוליב אן ברנס. פטריק סאמרס ניצח, ברוס ברספורד ביים ופטרישה ראסט עמדה בראש צוות המבצעים.
קרלייל פלויד חיבר בשנות ה-50' סונאטה לפסנתר בשביל רודולף פירקושני, שניגן אותה ברסיטל בקרנגי הול, אך לאחר זאת נשכחה היצירה מלב עד שדניאל רוונאף (Daniell Revenaugh ) הקליט אותה ב-2009, בגיל 74. הפסנתרן עבד עם המלחין ללמוד את היצירה (פלויד עצמו מעולם לא למד אותה), והחזרות וההקלטה החיה עצמה הונצחו בסרט. ההקלטה נעשתה על פסנתר הסטיינוויי, בעיצובו המיוחד של הצייר הבריטי לורנס אלמה-טאדמה (en:Lawrence Alma-Tadema), שפיאר את אולם הכניסה של הבית הלבן בתקופת נשיאותם של תאודור רוזוולט ווודרו וילסון.
מיכאל זלטנרייך

קריירה

יצירותיו ועיבודיו בוצעו על ידי התזמורת הפילהרמונית של טוקיו, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, האופרה הישראלית החדשה, תזמורת ג'וליארד, אנסמבל וטליאה אחרים. 
יצירותיו האחרונות כוללות את "ארכיטיפ" לתזמורת סימפונית אשר בוצעה על ידי התזמורת הפילהרמונית של טוקיו, "אלאג'י" שבוצעה על ידי הפסנתרן רוברט פלייץ ותזמורת ג'וליארד, ויצירתו "שניים" אשר נכתבה עבור פסטיבל מסיאן בצרפת.
זלטנרייך הוא זוכה פרס אקו"ם, פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים, פרס אסקאפ, פרס טורו טאקמיצו, פרס פאלמר-דיקסון, פרס ארתור פרידמן, ופרס מרטירנו, בין פרסים נוספים. בין היתן שהה זלטנרייך בקהילת האמנים היוקרתית "יאדו" שלאורך השנים אירחה מוזיקאים חשובים כגון אהרן קופלנד, לאונרד ברנשטיין, ומייקל טילסון תומאס. בנוסף שהה זלטנרייך במרכז אטלנטיק לאומנויות שבפלורידה כ"אמן שותף" עבור המלחין גאורג פרידריך האס.
זלטנרייך בוגר תלמה ילין (בית ספר), למד ללימודי התואר הראשון בהלחנה באוניברסיטת תל אביב תחת הדרכתו של המלחין הישראלי גיל שוחט. את לימודי התואר השני השלים בבית הספר ג'וליארד תחת הדרכתו של המלחין הגרמני מתיאס פינצ'ר.
טינקרבל והסוד הקסום

תקציר העלילה

הפיות אמורות להביא את הקיץ לעולם האחר, אך אסור להן להתקרב לבני האדם. בגלל ההתלהבות והפזיזות של טינקרבל, היא מסתבכת בצרות ונלכדת בידיה של ילדה קטנה בשם ליזי. במהלך הסרט, טינקרבל נאלצת לשתף פעולה עם יריבתה וידיה על מנת להצליח לשמור בסוד את קיומן של הפיות מפני בני האדם, ובשביל להשתחרר.
בניגוד לסרטים אחרים בזיכיון, רוב הסרט מתרחש בכדור הארץ (העולם האחר) ולא בארץ לעולם לא.

פסקול הסרט

לסרט יצא פסקול מוזיקלי בעל עשרים ושבעה שירים ב-16 בפברואר 2015. את שיר הנושא של הסרט "How to Believe" שרה ברידג'יט מנדלר. מנהל המוזיקה של הסרט בעברית היה שרון כהן, ומבצעות השירים היו הילה זיתון ומייה קדוש עם קולות מקהלה של ילדים שכללו את יובל קורן, לני כהן ונועה פרידמן.

הפצה

בבריטניה ובאירלנד הסרט הופץ בבתי הקולנוע לזמן מוגבל ב-13 באוגוסט 2010 בעקבות הופעת בכורה שהתקיימה במלון May Fair ב-8 באוגוסט בהשתתפות לורן מוטה, המדבבת של ליזי.
בארצות הברית הסרט נערך בבכורה חיצונית ב-28 באוגוסט 2010 במסגרת פסטיבל האוכל והקולנוע. בין ה-3 בספטמבר ל-19 בספטמבר 2010 הסרט הוצג בקולנוע אל קפיטן במטרה להתמודד בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
הסרט יצא בארצות הברית ב-DVD וב-Blu-ray ב-21 בספטמבר 2010. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב לעברית ב-DVD בשנת 2010.
אנדריי איבנוב

קריירת מועדונים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
התחיל לעסוק בכדורגל בבית הספר של לוקומוטיב מוסקבה, משם הוא עבר די מהר לסאטורן ראמנסקו. בגיל 16 הוא עזב לבית הספר של ספרטק מוסקבה. ב-2004 הוא התחיל לשחק בקבוצה השנייה של האדומים-לבנים. איבנוב ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ב-26 בנובמבר 2006 במשחק מול קריליה סובייטוב סמרה. היה זה המשחק היחיד בו הוא השתתף באותה שנה. בשנה שאחרי איבנוב ערך 7 משחקים בליגה, 1 בגביע הלאומי ו-2 בליגת האלופות. ב-2008 איבנוב השתתף ב-15 משחקים.
ב-15 בינואר 2009 איבנוב הושאל לטום טומסק, כשהסיבה העיקרית למעבר זה הייתה הרצון של איבנוב לקבל יותר זמן משחק על המגרש. במדי טום איבנוב הופיע לראשונה ב-15 במרץ 2009 במשחק מול קריליה סובייטוב, בו הוא שיחק כל 90 הדקות. בסך הכל הוא ערך 19 משחקים בטום. חלק מהמשחקים איבנוב פספס בשל שחיקת סחוס בברך, פציעה שהוא קיבל במשחק מול דינמו מוסקבה, וגם בגלל פציעת המניסקוס. בתום העונה טום נסתה לרכוש את איבנוב, אך קבלה סרוב. ב-10 במרץ 2010 איבנוב שוב הושאל לטום. ב-2 ביולי איבנוב חזר לספרטק מההשאלה. ב-15 באוגוסט איבנוב הופיע במדי ספרטק לראשונה ב-2010 במשחק מול לוקומוטיב מוסקבה, התוצאה הסופית הייתה 2-3 לאדומים-לבנים.
ב-11 בינואר 2011 איבנוב חתם חוזה ל-3.5 שנים עם לוקומוטיב מוסקבה. ב-21 בספטמבר איבנוב הבקיע את שערו הראשון בקריירה במשחק שמינית-גמר הגביע הרוסי מול לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק. ב-17 ביולי 2012 הושאל לרוסטוב למשך שנה.

נבחרת לאומית

איבנוב השתתף באליפות אירופה 2007 של נבחרות עד גיל 19, שם הוא ערך 3 משחקים. הוא גם שיחק ב-4 משחקים במוקדמות יורו 2010 עד גיל 21. ב-10 באוקטובר 2011 איבנוב שיחק 45 דקות במדי הנבחרת השנייה במשחק מול בלארוס.
דני רבינוביץ

דני רבינוביץ (נולד ב-1954) הוא פרופסור  בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. מחקריו עוסקים בנושאים של איכות הסביבה, התחממות גלובלית, זהות לאומית וגלובליזציה. זוכה פרס פראט לשנת 2011.

ביוגרפיה

דני רבינוביץ נולד בחיפה ב-1954, הוא למד בבית הספר הריאלי והיה חבר בתנועת הצופים בעיר. אביו היה לני רבינוביץ, שופט בבית המשפט המחוזי בחיפה, ואמו - מורה לפסנתר. את השירות הצבאי התחיל כחבר בגרעין נח"ל עם חבריו מהצופים ובהמשך שימש מדריך ידיעת הארץ. הוא שירת בפיקוד מרכז, וכך למד להכיר את הגדה המערבית, בקעת הירדן ומדבר יהודה. בתום שירותו הצטרף לצוות המדריכים של בית הספר שדה צוקי דוד שהפעילה החברה להגנת הטבע ליד מנזר סנטה קתרינה בדרום סיני.
בשנת 1979 יצא רבינוביץ לאוניברסיטת לונדון ועשה תואר ראשון במדעי הסביבה. אחר כך עשה את עבודת הדוקטורט שלו באנתרופולוגיה חברתית באוניברסיטת קיימברידג'. לצורך עשייתה עבר עם אשתו ובתו בדצמבר 1987 להתגורר בנצרת עילית כדי לבצע בעיר עבודת שדה. נושא העבודה היה היחסים בין הרוב היהודי לבין ערביי ישראל.
משנת 1991 הוא מלמד במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולגיה באוניברסיטת תל אביב. שימש כנשיא האגודה האנתרופולוגית הישראלית. היה פעיל ברשימת עיר לכולנו בתל אביב. בין השנים 2000 ל-2004 כיהן כיו"ר הוועד המנהל של ארגון "גרינפיס הים התיכון" וכחבר במועצה הבינלאומית העליונה של הארגון, ומאז שנת 2005 הוא חבר בוועד המנהל של גרינפיס בבריטניה. בשנת 2013 מונה לראש בית הספר ע"ש פורטר ללימודי הסביבה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2002 יצאה ספרו המשותף עם ח'אולה אבו בכר, "הדור הזקוף". הספר דן בדור השלישי של הערבים בישראל, כדור שלא חושש להילחם על זהותו הלאומית הפלסטינית, זאת בניגוד לדור ההורים, שאותם הגדירו "הדור השחוק" ואת הסבים "דור השורדים", שעסקו בלחימה על הישרדות.
נשוי לאיריס ואב לשלושה. בנו יונתן רבינוביץ' הוא כדורסלן ששיחק ב 2017 בנבחרת העתודה של ישראל.
שושלת ליז'נסק

שושלת ליז'נסק (ליז'ענסק) היא שושלת חסידית של רבי אלימלך מליז'נסק, גדול אדמו"רי פולין בדור השלישי לתנועת החסידות.
רבי אלימלך נישא בשינובה לשפרינצא בתו של הרב אהרן רוקח (אחיו של הרב אלעזר רוקח) ממנה נולדו לו ילדיו.

רבי אליעזר ליפא

בנו השני של רבי אלימלך היה רבי אליעזר ליפא. כיהן כאדמו"ר בחמיילניק. חיבר ספר בשם "אורח לצדיק". נפטר בכ"ו באדר תקע"ג.
בנו היה רבי אריה לייב מחמלניק. חתן הרב פישל מציצלניק. חתנו של רבי אריה לייב היה רבי שמואל אבא מסאלוויטא.
לואיז, נסיכת אורליאן

ביוגרפיה

לואיז נולדה ב-24 בפברואר 1882 בקאן, לפיליפ, רוזן פריז ולמארי איזבל, נסיכת אורליאן, בתם של אנטואן, דוכס מונפנסייה והאינפנטה לואיסה פרננדה, דוכסית מונפנסייה.
ב-16 בנובמבר 1907 התחתנה לואיז באבשאם, ווסטרשייר, אנגליה עם קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות, נכדו של פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות ואלמנה של מרסדס, נסיכת אסטוריאס. בני הזוג התגוררו במדריד, ונולדו להם 4 ילדים.
בשנת 1921 עברה המשפחה לסביליה, שם מונה קרלוס למושל המחוז. לאחר הדחת אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד בשנת 1931 והקמת הרפובליקה הספרדית השנייה, הוגלו בני המשפחה מספרד, ועברו להתגורר בקאן בצרפת. לאחר מכן התגוררה המשפחה באיטליה ובשווייץ, ולאחר ניצחונו של פרנקו חזרה המשפחה לספרד והתיישבה בסביליה.
ב-18 באפריל 1958 מתה לואיז בסביליה, והיא בת 78 שנים.
מניפנית מצויה

מאפיינים

המניפנית המצויה היא שוכנת קרקע באזורי סלעים ומצוקים. אורכה כ-14-16 ס"מ. צבעה חום בהיר עם נקודות לבנות וחומות, אשר נותנים לה יכולת הסוואה. בכל אצבע, ישנן שערות המתחלקות לשעריות משנה היוצרות כל אחת ממיליוני השעריות, אינטראקציה (קשרי ואן דר ואלס) עם משטח קשה המאפשר למניפנית להיצמד לקירות או לתקרה כנגד כח המשיכה. ביומימיקרי מוצלח, הדגים יכולת זו אף לבני אדם תוך שימוש בעזרים חיצוניים הבנויים ככפות רגלי המניפנית ומאפשרים לאנשים לטפס על קירות. מניפות הצמדה אלו, הנראות כמניפות (ומכאן שמה), מאפשרות לה לברוח מעלה בשעת סכנה. אולי זו הסיבה שרוב המניפניות הבוגרות בורחות למעלה לצורך התגוננות או מסתור כמו חריץ בסלע, אך הן לא יסרבו למסתור בשיחים בשעת סכנה. בשעת דחק המניפנית (כמו שממיתיים אחרים) משילה את זנבה, שנותר מפרפר בידי הטורף. לאחר זמן צומח זנב חדש, אם כי מנוון מעט יחסית לזנב המקורי (בתמונה ניתן לראות את ההבדל בין הזנב לשאר הגוף).
נפוצה בגליל, צפון הנגב, יהודה ושומרון, מישור החוף והשפלה, הכרמל והגולן. פעילה בשעות הערב, עד לשעות הלילה המוקדמות. ניזונה מחרקים.
לנקבות החיות עם אותו זכר בטריטוריה משותפת יש לרוב אתר הטלה משותף. המניפנית מטילה כ- 2 ביצים, באדמה או בחריצי סלעים, ומדביקה אותן לתקרת הסלע.
ביצי המניפנית הן בעלות קליפה רכה וגמישה, המתקשה לאחר ההטלה. כל נקבה חוזרת להטיל באותו מקום עד ארבע פעמים בשנה, וכך מצטברות על התקרה ביצים כדוריות רבות שקוטרן כ-15 מילימטרים.
הליגה הכלקידיקית

הליגה הכלקידיקית (ביוונית: Κοινόν τῶν Χαλκιδέων; מוכרת גם בשם "הליגה האולינתית" על שם העיר החשובה ביותר בברית) נוסדה על ידי אולינתוס בשנת 432 לפנה"ס בצפון מזרח יוון. תחילה הייתה מכוונת נגד ניסיונות התפשטות של אתונה שעמדה בראש ברית חזקה המוכרת בשם הליגה האטית-דלית. לאחר התפרקות האימפריה האתונאית הראשונה בעקבות תבוסתה במלחמה הפלופונסית בשנת 404 לפנה"ס הייתה לכוח הדומיננטי בצפון מזרח יוון עד עלייתה של מוקדון באמצע המאה ה-4 לפנה"ס. פיליפוס השני נלחם בליגה זו כדי להרחיב את גבולותיו והצליח להביס אותה בסופו של דבר בשנת 348 לפנה"ס.
פול קירק

ביוגרפיה

קירק נולד בניוטון שבמסצ'וסטס למשפחה בת חמישה ילדים. הוריו היו ג'וזפין אליזבת (לבית או'קונל) והשופט פול גרטאן קירק האב, שופט בדימוס בבית המשפט העליון של מסצ'וסטס. אביו היה ממוצא אירי ואנגלי ואילו אמו הייתה ממוצא אירי בלבד. הוא למד בבית הספר רוקסברי וסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון סנט סבסטיאן ב-1956. ב-1960 סיים את לימודיו הגבוהים במכללת הרווארד ולימודי משפטים השלים בבית הספר למשפטים בהרווארד ב-1964.  ב-1977 נישא קירק לגייל לודרמילק, והם זוג החשוך ילדים. לפני שנכנס לחיים הפוליטיים היה קירק איש עסקים, והיה חבר במספר מועצות מנהלים של חברות אחדות ובהן ענקית הביטוחים "דה הרטפורד" (The Hartford).
תפקידו הפוליטי הראשון של קירק היה עוזר מיוחד לסנאטור טד קנדי בשנים 1969-1977. ב-1983 הותמנה קירק לגזבר המפלגה הדמוקרטית. ב-1985 נבחר קירק ליושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית, על אף התנגדותו של מושל וירג'יניה צ'אק רוב  וקבוצת דמוקרטים ממדינות דרום שהייתה להם שליטה במועצת המנהיגות הדמוקרטית. קירק חולל סערה זוטא כאשר הציע מבחן אמצעים לסוכנות הביטוח הלאומי של ארצות הברית, אך הוא מיהר להתחרט על דבריו. בבחירות האמצע של שנת 1986, בהנהגתו של קירק, השיבו הדמוקרטים את שליטתם בסנאט, שנשלט בידי רוב רפובליקני מאז בחירות 1980. קירק התפטר זמן קצר לאחר ניצחונו של סגן נשיא ארצות הברית דאז, ג'ורג' הרברט ווקר בוש, בבחירות לנשיאות 1988. הוא הוחלף ברון בראון, לימים מזכיר המסחר של ארצות הברית בממשל ביל קלינטון. במהלך כהונתו כיו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית, קידם וביצע תוכנית מוצלחת להשתלטות על תכנון העימותים הנשיאותיים.
באוגוסט 2009 נפטר הסנאטור טד קנדי ​​והותיר ריק במושבה של מסצ'וסטס בסנאט של ארצות הברית. למרבה האירוניה, קירק מונה למלא את מקומו של קנדי בזכות קנדי עצמו. חמש שנים קודם לכן, ב-2004, נקבע בחוק במסצ'וסטס כי לא ימונה מחליף מיידי לסנאטור שעזב בפתאומיות את תפקידו, אלא ייערכו בחירות בתוך חמישה חודשים. קנדי פנה לפני מותו למושל מסצ'וסטס דאז, דיבאל פטריק, בבקשה שיפעל לשינוי החוק בתכלית להבטיח כי יישמר הרוב הדמוקרטי בסנאט. ב-24 בספטמבר 2009 הודיע המושל דיבאל פטריק על מינויו של קירק לסנאט של ארצות הברית עד לבחירות שייערכו ב-19 בינואר 2010. עם מינויו נשמר הרוב הדמוקרטי בסנאט (60 סנאטורים) ובכך חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה היה צפוי לעבור פה אחד.
ב-19 בינואר 2010 נבחר סקוט בראון, חבר הסנאט של מסצ'וסטס, להחליף דה יורה את טד קנדי בסנאט. אף על פי שקירק מונה עד שייבחר יורשו להלכה, המשיך לכהן ולהצביע בסנאט גם לאחר הבחירות, ללא התנגדות מצד הנהלת הסנאט או הסנאטורים הרפובליקנים. קירק סיים רשמית את כהונתו הקצרה בסנאט ב-4 בפברואר 2010 עם השבעתו של בראון לסנאט. בשלבים המוקדמים של הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, הודיע קירק על תמיכתו בסנאטור העצמאית ברני סנדרס במועמדותו לנשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית.
אוברוורט

היסטוריה

היישוב הוקם במאה ה-11 על ידי החיילים ההונגרים. תפקידו היה להגן על גבולות המדינה. לראשונה מוזכר בתעודה משנת 1327 בשם Superior Eör. עד 1921 היישוב היה חלק ממחוז ואש.
מזורקה

מָזוּרקָה (Mazurka; בפולנית: mazurek) היא ריקוד עם פולני עליז וקליל במשקל משולש של 3/4 או 3/8.
הריקוד הפך לפופולרי באולמות הריקודים ברחבי אירופה במהלך המאה ה-19. הריקוד קרוי על שם המזורים - פולנים תושבי מזוביה שבצפון מזרח פולין. להמנון פולין מקצב של מזורקה ושמו הרשמי הוא "מזורק דוֹמבּרוֹבסקיֶיגו" (Mazurek Dąbrowskiego - "מזורקת דומברובסקי").
מבחינה מוזיקלית המשקל הוא, כאמור, משולש עם דגש על התו השני או השלישי והטמפו איטי יותר מאשר הוואלס. מבחינת המבנה המזורקה מורכבת משנים או ארבעה קטעים של 8 תיבות כל אחד. כל חלק חוזר פעמיים, פעם בצורה מאג'ורית ופעם בצורה מינורית.
כיאה למוזיקה שמקורה פולני היו מלחינים פולנים שפיתחו צורה מוזיקלית זו. ידוע מכולם הוא שופן, שחיבר למעלה מ-50 מזורקות לפסנתר. מפולין עברה צורה זו למלחינים רוסיים כמו גלינקה וצ'ייקובסקי.
אדוארד נורדן

אדוארד נוֹרדן (בגרמנית: Eduard Norden;‏ 21 בספטמבר 1868, אֶמדֶן, גרמניה – 13 ביולי 1941, ציריך, שווייץ) היה פילולוג קלאסי והיסטוריון של הדת, גרמני ממוצא יהודי. נורדן היה מורו המשפיע של חוקר מדעי היהדות היהודי-גרמני ארתור שְׁפַּנְיֶיר.

קורות חיים

נולד במשפחה יהודית מתבוללת. אביו, קרל יוזף נורדן, היה רופא ידוע. מעט לפני סיום לימודיו המיר נורדן את דתו לפרוטסטנט. נורדן החל את לימודיו בבלשנות קלאסית באוניברסיטת ברלין בשנת 1890 אצל הרמן דִילס (Diels), תאודור מוֹמזֶן, קרל רוברט ואדוארד צֶלֶר (Zeller). לאחר שני סמסטרים עבר ללמוד באוניברסיטת בון, אצל הרמן אוזנר (Usener) ובמיוחד אצל הפילולוג של הלטינית פרנץ ביכלר (Bücheler). הוא קיבל תואר דוקטור כבר בשנת 1891, ומיד התמנה לעוזרו של גאורג קאיבּל (Kaibel) מאוניברסיטת שטרסבורג. גם את ההביליטציה לקראת הפרופסורה השלים נורדן תוך שנה אחת. הקריירה שלו נסקה באופן בולט, ובשנת 1893 הוא מונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת גרייפסוואלד (Greifswald). מ-1898 כיהן כפרופסור באוניברסיטת ברסלאו, ובין השנים 1936-1906 חזר ללמד באלמה מאטר שלו, אוניברסיטת ברלין. לנוכח רדיפות הנאצים, בסוף ימיו עבר להתגורר בציריך.

גישות במחקר

נורדן חידש דרכי מחקר בתחום הסגנון. ספרו "הפרוזה האמנותית העתיקה" (Die antike Kunstprosa), שראה אור ב-1898, הפך לספר יסוד ללימוד תולדות הסגנון בספרויות הקלאסיות. כהיסטוריון של תולדות הדת, הקדיש במיוחד את זמנו לחקירת הסינקרטיזם הדתי בתקופה ההלניסטית ובתקופת הקיסרות.
אימפולס (להקת מחול)

היסטוריה

הלהקה הוקמה כמסגרת ייחודית שלא היו כמותה קודם לכן בעיר באר שבע, במטרה לתת מענה לרקדנים ורקדניות אשר רקדו במהלך חייהם ורצו להמשיך לרקוד באופן מקצועי אך במקביל להתגייס לצבא ולהמשיך ללימודים אקדמאיים.
הלהקה תחת חסות "פרגוד" מ-2010 ועד היום.

אופי הלהקה

הלהקה מתנהלת בחזרות של אחת לשבוע בלבד. חזרות הנמשכות כ-3 שעות וכוללות בתוכן פן טכני של אלמנטים קלאסיים, יסודות מהיוגה, ומגוון רחב של שפה תנועתית שפיתח הכוריאוגרף שלום כהן.

הישגים

להקות המחול אימפולס ופרגוד זכו בשנת 2011: במקום הראשון בתחרות הכוריאוגרפיה בפסטיבל המחול בכרמיאל עם היצרה "ונתנה תוקף". 
 
בשנת 2011 זכו במקום השלישי מתוך כ-60 להקות מחול מכל רחבי הארץ, בריקוד "נוסטלגיה" בתחרות הארצית ע"ש לאה פורת-גור.
הלהקה נוסעת מדי שנה לייצג את ישראל בפסטיבלי מחול ברחבי העולם]. בשנת 2012 השתתפה בפסטיבל בעיירה בצ'כיה].
מונרייקר

תקציר העלילה

ג'יימס בונד נשלח לחקור את הגניבה המסתורית של מעבורת חלל, והחקירה מובילה אותו להוגו דראקס, הבעלים של חברה ליצור מעבורות חלל. ביחד עם מדענית החלל ד"ר הולי גודהד, שמאוחר יותר מתגלה גם היא כסוכנת ה-CIA שחוקרת את דראקס, בונד עוקב אחרי הרמזים ומגיע מקליפורניה לוונציה שבאיטליה, לריו דה ז'ניירו, ליער האמזונס ולבסוף לחלל החיצון בניסיון למנוע את המזימה להשמיד את אוכלוסיית העולם וליצור מחדש את האנושות עם גזע על.

הפקה

מפיקי סדרת סרטי ג'יימס בונד התכוונו במקור לעשות את מונרייקר עם רוג'ר מור ב-1973 וכך היה אמור הסרט להיות הופעת הבכורה של מור בסדרה, אבל הם המתינו עם הפקת הסרט והציגו אותו לראשונה ב-1979, בד בבד עם עליית סוגת המדע הבדיוני בעקבות הסרט מלחמת הכוכבים. בסוף הסרט הקודם בסדרה, "המרגלת שאהבה אותי", הופיעו קרדיטים אשר ציינו שהסרט הבא בסדרה מתוכנן להיות "לעינייך בלבד".
ההפקה החלה ב-14 באוגוסט 1978. צילומי האולפן עברו מלונדון לצרפת. מרבית מהסרט צולם בלונדון, פריז, ונציה, ריו דה ז'ניירו, פאלמדייל ופורט סנט לוסי.
שיר הנושא בסרט היה השיר השלישי בסדרה שבוצע על ידי שירלי באסי (לאחרי גולדפינגר ויהלומים לנצח). באסי הקליטה בהתראה קצרה מאוד בסוף ההפקה, ועובדה זו מיוחסת לחוסר הפרסום של השיר. הפסקול הולחן על ידי ג'ון בארי והוקלט בפריז.

הפצת הסרט וביקורות

הקרנת הבכורה התקיימה ב-26 ביוני 1979 בלונדון. שלושה ימים לאחר מכן הסרט נחנך בארצות הברית.
מונרייקר היה הסרט הרווחי ביותר בסדרה עד לסרטו של פירס ברוסנן גולדן איי. מונרייקר הכניס סכום כולל של 210 מיליון דולר ברחבי תבל וגם היה ההפקה היקרה ביותר בסדרה, שעלותה הייתה כמעט כפולה מהסרט הקודם, "המרגלת שאהבה אותי". לעומת זאת, הביקורות היו מעורבות מאוד.
דרק מדינג, שהיה מזה זמן רב שותף לעשיית סדרת ג'יימס בונד, היה מועמד לפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר על האפקטים שהשתמשו בהם בסרט ובסצינות החלל שלו.
ספקטרופוטומטר

ספקטרופוטומטר הוא מכשיר מדידה המאפשר למדוד את בליעת האור של חומר נבדק באורכי גל שונים. מאחר שלכל חומר ישנו תחום אנרגיות עירור ספציפיות לו (וכתוצאה מכך אורכי גל מסוימים שהוא בולע), יש חשיבות לאורך הגל הנמדד. לכן ממקור האור יוצאת אלומת אור אל מנסרה, המפרקת את האור הלבן ומפרידה בין אורכי הגל השונים. על ידי סיבוב המנסרה אפשר להביא את קרן האור בעלת אורך הגל הרצוי אל מול סדק, דרכו עובר האור אל החומר הנבדק. באמצעות הנתונים המתקבלים מהמדידה, ניתן לקבל מידע על אופי החומר וכן על ריכוזו בתמיסה. חישובי ריכוזים באמצעות ספקטרוסקופיה (קרויה גם ספקטרופוטומטריה) מתבססים על האזור הליניארי של חוק בר-למברט. מרבית הספקטרופוטומטרים מודדים בתחום העל סגול ובאור נראה. קיימים גם מכשירים המודדים בתחום התת-אדום.
לוט

לפי ספר בראשית, פרק י"א, פסוקים כ"ז-ל"א, היה לוֹט בנו של הרן בן תרח ואחיהן של מילכה ויסכה. הוא יצא מאור כשדים עם אברם אחי אביו, ושרי אשת אברם, "לָלֶכֶת אַרְצָה כְּנַעַן" (פסוק ל"א). לפי המסופר באגדה, היה לוט יתום מאב. כאשר הושלך אברהם לכבשן האש על ידי נמרוד, בשל אמונתו המונותאיסטית באל אחד, נעשה לו נס ולא אירע לו כל פגע, אך מיד לאחר מכן נשאל הרן אחיו בצד מי הוא עומד, וכאשר ראה את הנס שנעשה לאברם ענה שהוא בצד אברם. הוא הושלך גם כן לכבשן האש, אך בניגוד לאברם, לא נעשה לו נס והוא נספה. לאחר אירוע זה לקח אברם את לוט היתום תחת חסותו, ועלה איתו לארץ כנען.

לאחר החרבת סדום

לוט, שמבין שהתמהמהותו בבריחה מהעיר גרמה לכך שהזמן שנותר לו עד ההפיכה לא יספיק כדי לצאת מהאזור העומד להיות מוחרב, מבקש מהמלאכים שיתנו לו לגור בצוער, עיר שהייתה אמורה להיחרב עם סדום ובנותיה, ואלה נענים לו ולא משמידים את צוער. אך בכל אופן, לוט מחליט לעבור מצוער ולשבת במערה, "כי ירא לשבת בצוער" עקב קרבתה לסדום, שם הוא גר עם שארית משפחתו - שתי בנותיו.
קרב מונדה

קרב מונדה הוא קרב שנערך ב-17 במרץ 45 לפנה"ס בסביבת מישורי מונדה (כיום בדרום ספרד) בין יוליוס קיסר לשרידי הכוחות הפומפייניאנים. קרב מונדה היה האחרון במלחמת האזרחים.

רקע

עם חצייתו של הנהר רוביקון על ידי קיסר בשנת 49 לפנה"ס, נמלטו מנהיגי האופטימאטים ופומפיוס הגדול מחוץ לאיטליה במטרה לגייס צבא שיוכל להביס את קיסר. בשני עימותים מכריעים הם הובסו על ידי קיסר: בקרב פארסאלוס שנערך ביוון בשנת 48 לפנה"ס ובקרב תאפסוס שנערך באפריקה בשנת 46 לפנה"ס.
לאחר התבוסות הללו, ניצחונו של קיסר באפריקה ומותם של ראשי המחנה הרפובליקאי, פומפיוס הגדול וקאטו הצעיר, נמלטו שרידי האופטימאטים בראשותם של בני פומפיוס, גנאיוס וסקסטוס להיספניה שהייתה בסיסו הישן של אביהם, שבה התכוונו לגייס צבא לשם המשך המלחמה בקיסר. לרשותם עמדו 13 לגיונות לעומת 8 לגיונות שעמדו לרשות קיסר.

הקרב

קיסר פלש להיספניה בדצמבר 46 ולמרות שניסיונו לגרור את האחים פומפיוס לעימות בתנאים שיהיו נוחים לו נכשל הוא הצליח להשתלט על רוב הפרובינקיה בתוך שנה. לבסוף האחים פומפיוס בחרו בגבעה ליד העיירה מונדה כמקום הקרב נגד קיסר.
קיסר הציב את הלגיון השלישי גאליקה והחמישי אלודאי באגף השמאלי ואת הלגיון העשירי אקווסטריס באגף הימני כאשר ביניהם הוצבו חמשת הלגיונות הנותרים במרכז. בתחילה נקלע הקרב למבוי סתום, שכל צד לא הצליח להשיג יתרון על יריבו למרות שהכוחות הקיסריים החלו לגלות סימנים של עייפות ושבירה.
המאבק הוכרע לטובתו של קיסר כשהלגיון העשירי שבר את מבנה האויב באגף השמאלי, טיטוס לאביינוס ניסה לסתום את הפרצה, אולם בוגוד שפיקד על הפרשים הנומידיים ביצע הסתערות על האגף הימני של האויב. בשלב זה המבנה של החיילים הפומפייניאנים החל להישבר ובמהרה בהלה החלה להתפשט בשורות הצבא. כתוצאה מכך נשברה רוח הלחימה שלהם וקיסר ניצל את הדבר כדי להביסם.
ניצחונו של קיסר בקרב סיים את מלחמת האזרחים ברומא ואת ההתנגדות של אויביו לשלטונו האוטוקרטי. קיסר חזר לרומא כמנצח וכשליטו הבלעדי של העולם הרומאי ומונה לדיקטטור לכל ימי חייו. לאחר אחד עשר ימים פרש מן הדיקטטורה ומונה לקונסול.