google/wiki40b huggingface dataset:
סיוט בקצה האופק

עלילה

בשנת 2047, ספינת ההצלה 'לואיס וקלארק' נשלחת לענות לאות מצוקה שהתקבל מספינת החלל Event Horizon, אשר נעלמה שבע שנים קודם לכן, במהלך הפלגת הבכורה שלה, בדרכה אל פרוקסימה קנטאורי. אל קפטן מילר (לורנס פישבורן) וצוותו, סגן סטארק (ג'ואלי ריצ'רדסון), הטייס סמית', קצינת הרפואה פיטרס (קת'לין קווינלן), המהנדס ג'סטין, והטכנאים ג'יי.די. (ג'ייסון אייזקס) וקופר, מצטרף המעצב של ספינת החלל 'Event Horizon' - הרופא ד"ר וויליאם וויר (סם ניל). ד"ר וויר מתדרכך את אנשי הצוות כי ספינת החלל נבנתה כדי לערוך ניסויים בדרך חדשה וניסיונית למסע בחלל - בהשפעת כוח כבידה, כך שלאחר יצירת חור שחור מלאכותי, כוח הכבידה העצום שבו מאפשר לגשר בין שתי נקודות שונות במרחב-זמן, ובכך להקטין את זמני הנסיעה בחלל לאורכם של מרחקים אסטרונומיים.
צוות ה'לואיס וקלארק' מגיע אל ה'Event Horizon' על מנת לחפש אחר ניצולים, אך במקום זאת הצוות מוצא עדויות למעשי טבח. ג'אסטין, אשר הושפע מכוח הכבידה של ליבת מנוע הכבידה הנסיוני, חוזר במצב קטטוני, ולאחר מכן מנסה להתאבד. הצוות מתחיל לחוות הזיות של פחדים וחרטות, אודות אירועים טראומתיים מעברם. לאחר פענוחה של אזהרה שנמצאה ביומן-וידאו של הצוות הנעדר, שמעידה כי אנשי הצוות יצאו מדעתם והטילו מומים זה בזה, מילר ודי.ג'יי. מסיקים כי תוך כדי נסיעתה בחלל תחת השפעת כוח הכבידה של החור השחור המלאכותי, נוצר שער בתוך מרחב הזמן, אשר קצהו הגיע למקום במימד אחר, שאיננו ביקום הידוע, אשר מתואר כ"ממד של כאוס טהור, רוע טהור". בהמשך הסרט נרמז כי המימד האחר הזה הוא למעשה הגהנום עצמו. כאשר שבה ה'Event Horizon' מהמימד האחר, חזרה איתה נוכחות חיה של רשע, בעלת יכולות טלקינטיים, המייסרת את אנשי הצוות, ומעודדת אותם לחזור בחזרה אל המימד האחר.
מילר מחליט להשמיד את ה'Event Horizon' ולהימלט מהמקום על ה'לואיס וקלארק', למרות התנגדותו של וויר. וויר, אשר מושפע מנוכחות הרוע, משתמש במטען חבלה מתוך ה'Event Horizon' ומשמיד את ה'לואיס וקלארק'. כתוצאה מהפיצוץ - סמית' נהרג וקופר נזרק לחלל. בהמשך, גם פיטרס ודי.ג'יי. מוצאים את מותם. וויר מפעיל את מנגון הכבידה של הספינה, בהשהייה של עשר דקות, כאשר בסיומן - תשוב הספינה אל הגהנום. קופר, אשר נמצא בחלל, מנסה ליצור קשר עם אנשי הצוות שעל הספינה, אולם וויר מגיב בירי לעברו. כתוצאה מכך, וויר נשאר החוצה אל החלל, בעוד מילר, סטארק וקופר שורדים את הירי ואוטמים את אזור הגשר של הספינה.
מילר החליט לפוצץ חומרי נפץ לאורך הספינה, על מנת לפצלה לשניים, ובכך להשתמש בחלק הקדמי של הספינה כמו סירת הצלה (בעוד החצי השני של הספינה חוזר אל המימד האחר). נוכחות הרוע שנשארה על הספינה מציגה בפני מילר את דמותו של וויר, כאשר הוא מעוות ומלא צלקות על פניו. מילר נאבק עמו, ובסופו של דבר מקריב את עצמו על מנת שג'סטין, קופר וסטארק יוכלו להימלט ולהינצל. 
72 ימים מאוחר יותר, אל שלושת השורדים, אשר שהו במצב של אנאביוזה, חובר צוות חילוץ אשר מעיר אותם. סטארק מתעוררת נסערת, לאחר שהיו לה סיוטים על ד"ר וויר. אחד המצילים מנסה להרגיע אותה, בעת שהדלתות לחדר שבתוכו הם נמצאים נסגרות מעצמן.
שי אזולאי (סופר)

חייו וכתיבתו

אזולאי נולד בתל אביב וגדל בישראל ובניו יורק. הוא למד בתיכון מקיף יהוד ושירת בצבא בגדוד שמשון. סיפורו הראשון שראה אור הופיע בעיתון 77 ב-2004, בעת שהיה סטודנט לספרות אנגלית ותקשורת באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן המשיך ללימודי תואר שני בכתיבה יוצרת בסיטי קולג' של ניו יורק, שם כתב את הרומן הראשון שלו, "סלאח האילם" (Salah the Mute) באנגלית, תרם יצירות למספר כתבי עת ספרותיים אמריקאיים, ותרגם את המחזה "יסורי איוב" מאת חנוך לוין, אשר הועלה ב-Theater for the New City בניו יורק ב-2006 וזכה לביקורת חיובית ב"ניו יורק טיימס". כששב לישראל, אזולאי תרגם את "סלאח האילם" לעברית. המחזה "המחלקה" שכתב הוצג בתיאטרון צוותא בשנים 2014-2015 ומחזה קצר פרי עטו, "זה לא אותו הצל", עלה במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר 15 של צוותא בדצמבר 2012 בבימויו של ירון מוטולה. ב-2016 סיפור מאת אזולאי זכה במקום השני בתחרות הכתיבה של המגזין הספרותי של פרנסיס פורד קופולה Zoetrope: All-Story.

"לזארטו"

לזארטו הוא רומן דיסטופי המתרחש בתל אביב. הסיפור מתחיל בליל חורף אחד, בזמן שנתיבי איילון מוצפים וכל הגשרים המובילים אל העיר מתמוטטים. ביום שלמחרת מוצבת חומת הפרדה לאורך רחוב סלמה ולב העיר - מנחל הירקון עד רחוב סלמה ומנתיבי איילון עד הים - הופך לאזור הסגר. תושבי העיר נאלצים להתמודד עם הניתוק, המחסורים, ועם חוסר הוודאות בנוגע לעתידם ולסיבות להסגר. 
הרומן יצא לאור ב-2019 בהוצאת פרדס.

"המחלקה"

ב-2011 כתב אזולאי את המחזה הסאטירי "המחלקה", אשר מציג תמונה קיצונית ואבסורדית של צה"ל. המחזה זכה במקום הראשון בפסטיבל צו קריאה 7 של צוותא במרץ 2012. על פי נימוקי חבר השופטים "אזולאי הצליח ליצור עולם בימתי שנון וחריף, שמאפשר לקהל להסתכל במבט רענן על החוויה הצבאית." לאחר קמפיין הדסטארט מוצלח ההצגה עלתה בצוותא בבימויה של אורנית קשת בספטמבר 2014 וזכתה לביקורות חיוביות, אך גם עוררה סערה בטענה שהיא "מבזה את חיילי צה"ל."
ניל גורסץ'

ראשית חייו

גורסץ' נולד וגדל בדנוור שבקולורדו. בשנת 1981 מונתה אמו, אן גורסץ' ביופורד, למנהלת הסוכנות להגנת הסביבה (האישה הראשונה בתפקיד) בידי הנשיא רונלד רייגן, ובעקבות המינוי עברה המשפחה לוושינגטון הבירה. בשנת 1988 סיים לימודי תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת קולומביה, שם כתב בעיתון הסטודנטים וייסד עיתון חדש. בשנת 1991 סיים לימודי משפטים בבית הספר הרווארד למשפטים, שם זכה במלגת טרומן. בהרווארד התבלט כשמרן בחברה ליברלית, ולמד לצד הנשיא לעתיד ברק אובמה. בשנת 2004 קיבל תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת אוקספורד, שם זכה במלגת מרשל. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בהמתת חסד, ונערכה בהנחיית ג'ון פיניס.

תחילת דרכו

בשנים 1991–1992 היה עוזר לשופט דייוויד סנטל בבית המשפט לערעורים של מחוז קולומביה, ובשנים 1993–1994 היה עוזר לשופטי בית המשפט העליון ביירון וייט ואנתוני קנדי. בשנים 1995–2005 עבד כעורך דין במגזר הפרטי בוושינגטון, במשרד "קלוג, האבר, הנסן, טוד, אוונס ופיגל". משנת 1998 היה שותף במשרד. בשנת 2002 הביע תמיכה במועמדותם של מריק גרלנד וג'ון רוברטס לשופטים בבית המשפט הפדרלי לערעורים של מחוז קולומביה. בשנת 2005 מונה לתובע במחלקת המשפטים, ובשנת 2006 מונה לשופט בבית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים, בידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש. בית משפט זה מטפל בערעורים על פסיקות של בתי המשפט הפדרליים בקולורדו, בקנזס, בניו מקסיקו, באוקלהומה, ביוטה ובוויומינג. עד למינויו כשופט, היה מרצה אורח למשפטים באוניברסיטת קולורדו.

בבית המשפט העליון של ארצות הברית

ב-31 בינואר 2017 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על מינויו לשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, כדי למלא את הכיסא הריק 11 חודשים לאחר מותו של אנטונין סקאליה, לאחר שמועמדו של הנשיא דאז ברק אובמה, מריק גרלנד, נחסם על ידי הרפובליקנים בסנאט. ב-7 באפריל 2017 אישר הסנאט את מינויו של גורסץ' ברוב של 45–54, זאת לאחר שהרפובליקנים הפעילו לראשונה את הפרוצדורה המכונה "אופציה גרעינית" (Nuclear option)  לאחר פיליבסטר שערכו הדמוקרטים בסנאט, ושינו את חוקי הסנאט כך שיינתן לאשר שופט ברוב רגיל של 51 קולות במקום 60 קולות, במקרה של פיליבסטר.
ב-10 באפריל 2017 הושבע לתפקידו.

עמדותיו

גורסץ' נחשב לדוגל באוריגינליזם וטקסטואליזם, בדומה לשופט אותו החליף בבית המשפט העליון, אנטונין סקאליה.

בנאום משנת 2005 באוניברסיטת "קייס ווסטרן ריזרב" אמר גורסץ' כי שופטים צריכים 
ליישם את החוק כפי שהוא. להתמקד במבט לאחור, לא קדימה. להתבונן בטקסט, מבנה והיסטוריה, כדי להחליט איך קורא אחראי של החוק בתקופת חקיקתו היה מבין אותו- לא להכריע תיקים על בסיס הגישה המוסרית שלהם עצמם או בהתחשב בהשלכות שלדעתם ישרתו את החברה באופן מיטבי.
הוא ביטא התנגדות לשימוש שעושים ליברלים בבית המשפט העליון כדי להשיג מטרות אידאולוגיות, תוך ויתור על הכרעת סוגיות אלו במוסדות הנבחרים של העם. מתנגד להפלות ותומך בתיקון השני לחוקה.

חיים אישיים

גורסץ' תושב בולדר שבקולורדו, נשוי ואב לשתי בנות. הוא כתב שני ספרים: ספרו הראשון עוסק בעתיד המתות החסד ויצא לאור בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון בשנת 2006. ספרו השני (כסופר שותף) עוסק בתקדימים משפטיים ויצא לאור בשנת 2016.
נבחרת ישראל ברוגבי נשים

היסטוריה

ליגת הנשים בישראל הוקמה בשנת 2001, ושלוש שנים אחר כך הוקמה הנבחרת. בשנת 2005 השתתפה הנבחרת לראשונה באליפות אירופה לנבחרות דרג ב', וסיימה במקום התשיעי מתוך 12 נבחרות. בשנים 2006 ו-2007 סיימה הנבחרת במקום החמישי והשישי בהתאמה.
בשנת 2008 התקיימה אליפות אירופה הכללית. נבחרת ישראל הפסידה לנבחרת רומניה במשחק הראשון אולם הצליחה לנצח ברצף לאחר מכן את נבחרות קרואטיה, גיאורגיה, בוסניה-הרצגובינה ואוסטריה וסיימה לבסוף במקום השני בבית המוקדמות. בשלב ההצלבה הפסידה נבחרת ישראל לנבחרת פינלנד אולם ניצחה לאחר מכן את בולגריה במשחק המכריע והעפילה לטורניר הגמר כאחת מ-16 הנבחרות החזקות ביבשת. את הטורניר סיימה הנבחרת במקום ה-15. 
הישגי הנבחרת גרמו לקפיצה בדירוג האירופי שלה, ובשנת 2009 היא הייתה מדורגת במקום ה-15 ביבשת מה שהקנה לה השתתפות באליפות אירופה לנבחרות דרג א'. באליפות זו סיימה הנבחרת במקום ה-7 מתוך 12.
באליפות אירופה האחרונה לנבחרות דרג א' שהתקיימה ב-2018, סיימה הנבחרת במקום העשירי.
פלאסה ריאל

פלאסה ריאל או (בקטלאנית: Plaça Reial; בספרדית Plaza Real) היא כיכר ברובע הגותי של ברצלונה, קטלוניה, ספרד. היא שוכנת ליד שדרות לה ראמבלה ומהווה מוקד תיירותי ידוע, בייחוד בלילה. על הפלאסה נמצאות מספר רב של מסעדות וחלק ממועדוני הלילה המפורסמים ביותר בעיר. כמו כן זהו מקום מפגש פופולרי בקיץ ובזמן פסטיבל "לה מרסה" (La Mercè) השנתי בחודש ספטמבר, כאשר נערכים קונצרטים באוויר הפתוח, ובחגיגות אחרות כמו ערב השנה החדשה.
הפלאסה תוכננה על ידי פרנצ'סק דניאל מולינה אי קאסאמאחו במאה ה-19. המנורות עוצבו על ידי האדריכל הקטלני אנטוני גאודי.
לכיכר קיימת כיכר אחות, "פלאזה גאריבלדי" במקסיקו סיטי. אין להתבלבל בין המקום לבין פלאסה דל ריי הנמצאת ברובע הגותי גם כן. הכיכר הוא גם מקום משכנו של מלון רומא ריאל.
באסטיון הדייגים

באסטיון הדייגים (בהונגרית: Halászbástya) הוא באסטיון בסגנון נאו-גותי ונאו-קלאסי הממוקם סביב כנסיית מתיאש,  בגבעת הטירה בבודפשט שבבודה. הוא תוכנן ונבנה בין השנים 1902-1895 לפי התוכניות של פרידיש שולק (Frigyes Schulek). בין השנים 1948-1947, ניהל בנו של שולק, יאנוש שולק, את פרויקט השיקום והשחזור של המבנה, לאחר שכמעט נהרס לחלוטין במלחמת העולם השנייה.    
מהצריחים והבאסטיון נגלה נוף פנורמי של הדנובה, האי מרגיט, פשט וגבעת גלרט. שבעת הצריחים של הבאסטיון מסמלים את שבעת השבטים המדיארים שהתיישבו במישור הפאנוני בשנת 896.
המצודה קיבלה את שמה מגילדת הדייגים שהייתה אחראית על הגנת צידה זה של המצודה בימי הביניים. זוהי טרסת תצפית, בעלת מדרגות ושבילי הליכה רבים. 
פסל ברונזה של אישטוון הראשון, מלך הונגריה, רכוב על סוסו הוקם במקום בשנת 1906. הפסל ממוקם בין הבאסטיון לכנסיית מתיאש. הכן שעליו ניצב הפסל נבנה על בסיס תוכניתו של פרידיש שולק, בסגנון נאו-קלאסי, עם ציורים המתארים פרקים בחיי המלך.
פשוש (עיתון)

פָּשׁוֹשׁ היה עיתון ילדים שיצא 8 פעמים בשנה. העיתון ראה אור לראשונה ב-1973. בעיתון כתבות, צילומי צבע, חידונים ושעשועונים בנושא טבע, אקטואליה ואיכות סביבה.
העורכת הראשונה של העיתון הייתה גלילה רון־פדר-עמית, אשר ושימשה בתפקיד בין השנים 1973—1975. הסופר עמוס בר מונה לעורך ב-1978 ושימש בתפקיד במשך 24 שנים.
בשנת 1999 מכרה החברה להגנת הטבע את העיתון למגזין "ארץ וטבע" ובשנת 2004 יצא גיליון העיתון האחרון.
בשנת 2011 יצא גיליון אוסף מיוחד הכולל שעשועונים.
מדד נאסד"ק 100

מדד נאסד"ק 100 הוא מדד בורסה המורכב מ-100 מהחברות הלא פיננסיות הגדולות הרשומות למסחר בנאסד"ק, בורסה לניירות ערך המנוהלת על ידי האגודה הלאומית לסוחרי ניירות ערך, הפועלת מארצות הברית. זהו מדד משוקלל היוון מותאם (modified capitalization-weighted index) ומשקל החברות במדד מבוסס על שווי השוק שלהן, אך ישנן הגבלות מסוימות כדי למתן את השפעותיהן של החברות הגדולות יותר. על החברות במדד נמנות אפל, מיקרוסופט, אדובי מערכות, אמזון, צ'ק פוינט, סיסקו מערכות, דל, קוסטקו, Electronic Arts, אקטיוויז'ן בליזארד, NVIDIA מאטל, eBay, סטארבקס, סיגייט טכנולוגיות, נטפליקס, סנדיסק, אינטל, אינפוסיס, גוגל, סימנטק, אורקל, ניוז קורפ, טבע תעשיות פרמצבטיות,NXP סמיקונדקטורס וYahoo!. נכון למרץ 2017 לחברת אפל המשקל הגבוה במדד הנאסד"ק 100 14.6%, ומיקרוסופט מספר 2 עם 7.4%.
בוריס גולקו

ביוגרפיה

בוריס גולקו נולד בארפורט בו אביו היה מוצב בחיל מצב הסובייטי בגרמניה המזרחית. אביו היה יהודי. תוך זמן קצר המשפחה חזרה לברית המועצות.
בשנת 1977 בוריס גולקו זכה באליפות ברית המועצות בשחמט (לצד יוסף דורפמן).
בשנת 1977 ויקטור קורצ'נוי ערק מברית המועצות. איגוד השחמטאים הסובייטי ארגן מכתב פומבי ודרש משחמטאים סובייטיים בולטים לחתום על המסמך. גולקו סירב. כתוצאה מכך, הוא לא קיבל אישור להשתתף בתחרויות. בשנת 1979 הוא ואשתו אנה אחשרומובה ביקשו אישור יציאה מברית המועצות לישראל, גם בקשה זו לא קיבלה מענה חיובי מצד השלטונות. במשך כל תקופה שהותו בברית המועצות עד לשנת 1986 גולקו לא היה יכול להשתתף בתחרויות.
באביב 1986, בילה גולקו חודש וחצי במרכז קליטה בירושלים, אך בסיומו החליט להגר לארצות הברית מסיבות כלכליות. בהמשך חזר בתשובה, ועבר לקהילת "שומרי תורה" האורתודוקסית בפייר לון שבניו ג'רזי. 
בארצות הברית פרסם ספר על תורת המשחקים שלו, אימן שחמט והעביר הרצאות, ולצד כל זאת הוסיף לשחק בטורנירים. כמו כן הוא כתב טור שבועי לעיתון בשפה הרוסית, שמופץ גם בעיתונים יהודיים, רוסים ואמריקנים.
בשנת 1987 הוא חלק מקומות 6-5 באליפות ארצות הברית.
בשנת 1988 הוא סיים במקום השלישי באליפות ארצות הברית בשחמט (ניצח מייקל ויילדר).
בשנים 1994 ו-1999 הוא זכה באליפות ארצות הברית. בכך הוא הפך לשחמטאי היחיד שהיה אלוף ברית המועצות וארצות הברית בשחמט.
גולקו היה בין השחמטאים הבודדים שהיה לו מאזן חיובי במשחקים נגד גארי קספרוב - 4 ניצחונות, 3 תיקו והפסד בודד.
באליפות העולם 1995 הוא הודח ברבע הגמר על ידי נייג'ל שורט.
באליפות העולם 1999 הוא דורג במקום ה-36 והודח בסיבוב השני. באליפות העולם 2000 הוא דורג במקום ה-32 והודח בסיבוב הרביעי.
בשנת 2004 בוריס גולקו היה אמור להיות חלק של נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בשחמט שהייתה אמורה להתקיים בלוב. אחרי שהתברר שהשלטונות לא מרשים לו בהיותו יהודי להשתתף בתחרות, גולקו כתב מכתב לנשיא פיד"ה קירסאן איליומז'ינוב: “I implore you not to be the first president of FIDE to preside over the first world chess championship from which Jews are excluded. Our magnificent and noble game does not deserve such a disgrace.” מאבק זה לא הצליח, אך העלה לכותרות את נושא האפליה במשחקי שחמט.
במרץ 2019 עלה עם אשתו לישראל ומתגוררים בשכונת בית הכרם בירושלים.
שעון אח

שעון אח או שעון שולחן הוא שעון מכני קטן ומעוצב שמוצב בדרך כלל על מדף, או על הקמין.
מקור השם נובע מן העובדה כי במאה ה-18 וה-19 נהגו לשים אותם על האח בתור קישוט.
שעוני אח הם שעונים קטנים שבדרך כלל עשויים מחרסינה, עץ או זהב מזויף, רובם מעוצבים בסגנון "אימפריה".
בניגוד לשעונים אחרים, שעוני אח נועדו במיוחד לקישוט, ולא לצרכים פרקטיים של הוראת השעה.
השימוש בשעונים אלו החל בשנות ה-50 של המאה ה-18, אלי טרי גרם להפצת השעונים לארצות הברית.
כיום השעונים פופולרים בין חובבי שעונים ואספני עתיקות.

בתרבות הפופולרית

"שעוני", דמות מהסרט "היפה והחיה", הוא שעון אח עשוי עץ.
מריה לואיזה, נסיכת בולגריה

ביוגרפיה

מריה לואיזה נולדה בסופיה, בתם הבכורה של בוריס השלישי, מלך בולגריה ורעייתו ג'ובאנה מאיטליה, מלכת בולגריה. בשנת 1946, לאחר ביטול המלוכה וכינון הרפובליקה העממית הבולגרית נמלטה עם משפחתה לאלכסנדריה שבמצרים ובהמשך עברה לספרד. בשנת 1957 נישאה לאמיך קיריל, נסיך ליינינגן שהיה נכדה של ויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה מצד אימו. לזוג נולדו שני ילדים, אולם בשנת 1968 התגרשו בני הזוג.
בשנת 1969 היא  נישאה בשנית לברוניסלאב צ'רובוק, ונולדו לה שני ילדים נוספים. היא מתגוררת בניו ג'רזי.
בשנת 2012 העניק לה אחיה סימאון סקסקובורגותסקי את התואר "נסיכת קוהארי".
הנסיכה מריה-לואיזה היא חברה במועצת הנאמנים של האוניברסיטה האמריקאית בבולגריה. ב -13 במאי 2012, בטקס השמונה עשרה, קיבלה הנסיכה מריה-לואיזה תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה האמריקאית בבולגריה.
קשר יוני

קשר יוני הוא סוג של קשר כימי חזק בין יונים בעלי מטען חשמלי חיובי (קטיונים) ובעלי מטען שלילי (אניונים). הקשר נוצר כתוצאה ממשיכה אלקטרו-סטטית בין שני המטענים, על פי חוק קולון. בדרך כלל, הקשרים היונים מובילים ליצירת סריג יוני מסודר כגון מלח. דוגמה מוכרת לסריג יוני הוא מלח השולחן, נתרן כלוריד, המורכב מקטיונים של נתרן היוצרים קשרים יונים עם אניונים של כלור.
קשרים יונים נוצרים בעקבות הבדל משמעותי באלקטרושליליות של שני היסודות הנפגשים, המודדת את השאיפה לקבל אלקטרון על מנת להשלים את רמת האנרגיה האחרונה ("קליפת האטום"). בדרך כלל  היסודות הם אטומי מתכות, הנוטים למסור אלקטרונים (בעלי אלקטרושליליות נמוכה) ולהפוך לקטיונים בעלי מטען חיובי, ואטומים של אל-מתכות, הנוטים לקבל אלקטרונים (בעלי אלקטרושליליות גבוהה) ולהפוך לאניונים בעלי מטען שלילי.
ניתן לראות את הקשר היוני כמצבו הקיצוני ביותר של קשר קוולנטי קוטבי, שלמעשה, בסריג יוני אין הפרדה מלאה בין הקטיונים לאניונים, וישנה שותפות כלשהי (מזערית, אם כן) באלקטרונים ביניהם ולכן מטענם אינו שלם לגמרי. כללי פג'נס מאפשרים להעריך עד כמה הקשר יוני טהור או שיש לו אופי קוולנטי חלקי בהתאם למטען הפורמלי ולרדיוס היונים. כאשר ממיסים את הסריג היוני בתמיסה כלשהי, נשבר הקשר היוני ונפרדים הקטיונים מהאניונים ורק במצב זה מטענם הוא באמת שלם.
כל מטען חשמלי משרה סביבו במרחב שדה אלקטרוסטטי אחיד. לכן הקשר הנוצר בין היונים, אינו מכוון לאורך הציר המקשר ביניהם בלבד, אלא כל יון מושך אליו את כל היונים בעלי המטען הנגדי הנמצאים סביבו.
כדוגמה נוספת, נסתכל בדו נתרן חמצני, Na2O (תחמוצת הנתרן), הנוצרת על ידי תגובה בין אטומי נתרן ואטומים של חמצן. לאטום החמצן שישה אלקטרונים ברמת האנרגיה האחרונה, ולכן דרושים שני אלקטרונים על מנת שהוא יקבל מבנה של גז אציל (Ne).
הסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים

ההסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים (אנגלית Agreement on the Consevation of Albatrosses and Petrels) הוא אמנה בינלאומית שנחתמה בשנת 2001. האמנה נוצרה כדי לעצור את הירידה באוכלוסיית עופות הים בחצי הכדור הדרומי, במיוחד אוכלוסיות האלבטרוסים והיסעורים (procellariidae) הנמצאות בסכנת הכחדה מצד מינים פולשים לאיים עליהם הן מקננות, זיהום סביבתי ודיג בשיטת מערך חכות (במהלכו מתים על פי הערכות כ-300,000 עופות ים מדי שנה). ההסכם מחייב את המדינות החותמות לישם אמצעים כדי להפחית את מספר עופות הים המתים כתוצאה מדיג, הגנה על מושבות הקינון של העופות וכן הפחתה והרחקה של מינים פולשים מאיי הקינון. עוד התחייבו המדינות החותמות לממן מחקרים בנושא שימור אוכלוסיות האלבטרוסים והיסעורים, לפתח תוכניות חינוכיות לצורך העלאת המודעות בנושא השימור של עופות הים ולהחליף ביניהן מידע בנוגע לאוכלוסיות עופות הים בשטחן.
ההסכם נחתם בקנברה בחודש יוני 2001 על ידי 11 מדינות ואושרר על ידי המדינות: אוסטרליה (2001), אקוודור (2003), ניו זילנד (2001), ספרד (2003), דרום אפריקה (2003), צרפת (2005), פרו (2005), בריטניה (2004), צ'ילה (2005), ארגנטינה (2006) ונורווגיה (2007). ברזיל חתמה על ההסכם אולם הוא לא אושרר על ידה. ההסכם נכנס לתוקפו ב-1 בפברואר 2004.
קלוריה

קלוריה (בעברית: 'חומית', סימן מקוצר: cal) היא יחידת מידה לחום ואנרגיה. כמות האנרגיה הדרושה כדי לחמם 1 גרם מים במעלת צלזיוס אחת, בלחץ של אטמוספירה אחת.
כמות חום זו איננה קבועה אלא היא תלויה בטמפרטורה ההתחלתית של המים, ולפיכך יש מספר הגדרות שונות עבור קלוריה. ההגדרה המקובלת ביותר היא זו של קלוריית 15°C: כמות האנרגיה הדרושה כדי להעלות טמפרטורה של גרם מים מ-14.5°C ל-15.5°C בלחץ של אטמוספירה אחת. יחידת מידה זו שווה ל 4.18 ג'ול בקירוב.
בסימון תזונתי ותורת התזונה משתמשים לרוב (אך לא תמיד) במילה קלוריה במשמעות של קלוריה גדולה (סימון Cal) שהיא 1000 קלוריות "קטנות" (סימון cal), כלומר קילו-קלוריה אחת (קק"ל kcal). כך, למעשה, ניתן להבין את משמעות המילה קלוריה רק מתוך ההקשר והערך המספרי.

קלורימטריה במזון

הגוף החי מפיק אנרגיה ממזון על ידי חמצון של גלוקוז (נשימה תאית), שהוא תוצר פרוק של אבות המזון. יחידת המדידה השימושית לכמות האנרגיה בתחום המזון, קילוקלוריה (אלף קלוריות), היא האנרגיה הדרושה לחימום ליטר מים במעלה אחת. על אף שיחידת המדידה היא קילוקלוריה, היא מכונה בקיצור "קלוריה" ברוב המופעים העממיים שלה.
שיטת מדידה פשוטה ונוחה ליישום לכמות הקלוריות במזון היא מדידת החום הנפלט משריפת כמות מדודה של מזון (שהוא תהליך המדמה באופן גס את תהליך החימצון המתבצע בגוף החי). מדידה זו מבוצעת במכשיר הנקרא "קלורימטר". שיטה זו אינה מבטאת באופן נכון את כמות האנרגיה שמפיק הגוף מהמזון, מאחר שבתהליך זה מתחמצן כל החומר האורגני שבמזון, כולל חומרים שמערכת העיכול האנושית אינה מעכלת, ולפיכך מספקת המדידה ערך קלורי גבוה מזה שיופק בפועל מהמזון. למשל רב הסוכר "תאית" (צלולוזה), המרכיבה סיבים תזונתיים, תפיק חום בקלורימטר למרות שאינה ניתנת לעיכול בגוף האדם.
שיטת מדידה אחרת המקובלת כיום למדידת הערך הקלורי של המזון מכונה "כלל 4-9-4". על פי שיטה זו לכל גרם חלבון במזון מיוחסת אנרגיה הניתנת לניצול של 4 קלוריות, לכל גרם שומן 9 קלוריות ולכל גרם של פחמימות 4 קלוריות. בנוסף, גרם אלכוהול תורם 7 קלוריות, גרם חומצה אורגנית 3 קלוריות ורב-כהלים 2.4 קלוריות לגרם.
4-9-4 היא שיטה מקורבת מקובלת ונוחה לרמת האנרגיה שהגוף מסוגל להפיק מהמזון. שיטה זו משמשת לרישום הערך הקלורי על מוצרי מזון כמתחייב בחוק. אולם, גם שיטה זו אינה מדויקת, מאחר שקיימת שונות בין יכולת הספיגה של אבות המזון ממקורות שונים. כך למשל, גרם חלבון ביצה שייספג כמעט בשלמותו בגוף יחושב כמו חלבון שבסובין, שרק 40 אחוזים ממנו נספג בגוף. כמו כן, הנוסחה אינה מבחינה בין סוכרים שונים או בין שמנים רוויים לשמנים בלתי רוויים.

קושי נוסף הקיים במדידת רמת האנרגיה שבמזון הוא העובדה כי פרוק המזון עצמו הוא תהליך הדורש אנרגיה. כמות האנרגיה המושקעת בפרוק המזון משתנה מאוד מסוג מזון אחד לאחר. כך למשל פרוק וספיגת 100 גרם סוכרוז נקי (שהוא הסוכר הלבן הנפוץ) הוא נמוך ביחס לאנרגיה הדרושה לצורך פרוק וספיגת 100 גרם בשר. כמות האנרגיה הדרושה לפרוק אינה מחושבת בשתי השיטות לאמדן הערך הקלורי ובכך מביאה לעיוות נוסף באמדן האנרגיה הפוטנציאלית שבמזון.
בישראל, מחויבים יצרנים ויבואנים של מזון לפי תקנות בריאות הציבור (מזון) (סימון תזונתי), התשנ"ג- 1993 לציין על האריזה את הערכים התזונתיים ובראשם הערך הקלורי ל-100 גרם מהמוצר. יוצאים מן הכלל לחוק הם מוצרים דוגמת קפה, תה ותבלינים.
כיום יחידת המדידה הנפוצה לאנרגיה במדעים היא הג'ול (או ג'אול) והשימוש במידת הקלוריה הצטמצם לתחום התזונה. קלוריה גדולה [-kcal] אחת שווה ל-4185 ג'ול בקירוב.
חוק שירות הציבור (מתנות)

חוק שירות הציבור (מתנות), תש"ם-1979, שנחקק בכנסת התשיעית, מסדיר קבלת מתנות בידי עובדי הציבור. החוק אושר בכנסת ב-24 באוקטובר 1979, ונכנס לתוקף ב-1 במאי 1980.
משה בן-סירה

ד"ר משה בן-סירה (7 באוקטובר 1927 - 5 ביוני 1967) היה פיזיקאי ישראלי, מרצה בכיר בטכניון וסגן הדקאן של הפקולטה לפיזיקה בטכניון בחיפה. נהרג במלחמת ששת הימים.

ביוגרפיה

נולד וגדל בתל אביב, בנם הבכור של המהנדס יעקב בן-סירה המוכר כ"אבי העיר הלבנה" וחיה לבית הורביץ. בוגר גימנסיה הרצליה בתל אביב. בשנת 1945 התנדב לפלמ"ח. בשנת 1947 החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. במלחמת השחרור נלחם בקרבות באזור ירושלים. בשנת 1954 החל את עבודתו כאסיסטנט בטכניון בחיפה ובשנת 1960 השלים תואר דוקטור.
כיהן כסגן הדיקן של הפקולטה לפיזיקה של הטכניון והיה ממקימי המעבדה למוליכים למחצה בטכניון. פרסם עבודות מדעיות בכתבי עת מדעיים בינלאומיים והשתתף בכינוסים מדעיים בינלאומיים.
לקראת מלחמת ששת הימים גויס לשירות מילואים ונהרג ביום הראשון למלחמה, בעת שירותו בגדוד תותחנים בחזית הצפון. נקבר בבית הקברות הצבאי בחיפה. הניח אשה ושלושה ילדים.

הנצחתו

שמו של ד"ר בן-סירה הונצח בספרייה של הפקולטה לפיזיקה בטכניון וכן באחת המעבדות שהיה בין מקימיה. על שמו הוקמו קרן מלגות לסטודנטים בפקולטה לפיזיקה בטכניון וכן קרן מלגות בגימנסיה הרצליה שבה למד. מדי שנה מקיימת הפקולטה לפיזיקה בטכניון סימפוזיון מדעי שנתי לזכרו.
קינג בבון

תיאור

הקינג בבון הוא שוכן מחילות. העכביש טווה רשת קורים סביב המחילה על מנת לאתר תנועה. עכבישים אלו צדים בעלי חיים קטנים כגון חיפושיות, מקקים ועכבישים אחרים, אם כי הם מסוגלים להרוג גם עכברים, לטאות, נחשים וציפורים. ככל טרנטולות העולם הישן אין לקינג בבון שערות צורבות, והם אגרסיביים ביותר. כשהם חשים מותקפים הם מתרוממים על רגליהם האחוריות ומכים פעם אחר פעם בעזרת פלג גופם הקדמי. טורפיו הטבעיים של הקינג בבון הם ציפורים, קופי בבון ויונקים נוספים.

סביבת מחיה

הקינג בבון חיים באזורי שיחים או עשב גבוה, שם הם חופרים את מחילותיהם.

תפוצה

ניתן למצוא את הקינג בבון ברוב מזרח אפריקה, ובעיקר בקניה וטנזניה.

כחיית מחמד

ניתן לגדל קינג בבון בטרריום מותאם ומאוורר היטב. יש לספק להם מצע עמוק (לפחות 25 ס"מ). אבקועים ניתן לשמור במכלים קטנים (כמו קופסאות של סרט צילום). עכבישים גדולים יותר ניתן לשמור במכלי פלסטיק לאחסון מזון.
ג'ון רייט

קריירה

ג'ון רייט נולד בסנטה אנה, קליפורניה, לארצ'י רייט (Archie John Raitt), שעבד כמזכיר ב-YMCA, וסטלה וולטון (Stella Eulalie Walton). את דרכו בתיאטרון החל כתלמיד בבית הספר התיכון פולרטון (Fullerton), אז הצטיין דווקא באתלטיקה קלה ופוטבול. אחרי התיכון למד באוניברסיטת דרום קליפורניה ולאחר מכן באוניברסיטת רדלנדז (University of Redlands), בה למד חינוך גופני. הוא סיים את לימודיו ב-1939.
את דרכו המקצועית החל בשנת 1940. בשל היותו קווייקר, רייט היה סרבן מצפון ולכן לא שירת במלחמת העולם השנייה.
הוא ידוע ביותר בשל תפקידי הבמה שלו במחזות הזמר "קרוסל" , "אוקלהומה!", "The Pajama Game"‏ ,‏ "Carnival in Flanders"‏ ,‏ "Three Wishes for Jamie"‏  ו-"A Joyful Noise" , שבו קבע את הסטנדרט של גברים חזקים, נאים, בעלי קול חזק בתקופת עידן הזהב של מחזות הזמר של תיאטראות ברודוויי. התפקיד הראשי היחיד שלו בקולנוע היה בגרסה הקולנועית של "משחקי הפיג'מה" לצדה של דוריס דיי.
רייט השתתף פעמים רבות בתוכנית הטלוויזיה "The Bell Telephone Hour" .
רייט הקליט מספר הקלטות אולפן של מחזות זמר של ברודוויי, ובהם אוקלהומה! (בתפקיד קורלי) וספינת השעשועים (בתפקיד גיילורד רייבנל).
בשנת 1945 ג'ון רייט היה אחד ממקבלי הפרס העולמי של התיאטרון (Theatre World Award) הראשון, על הופעת הבכורה שלו ב"קרוסלה". ב-1965 הוא כיכב בהפקה לכבוד 20 שנה למחזמר במרכז לינקולן.
לרייט יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.

חיים אישיים

אשתו הראשונה הייתה מרג'ורי היידוק (Marjorie Haydock), ממנה התגרש ב-1971. שלושת ילדיו של רייט נולדו לו מאשתו הראשונה: הזמרת והגיטריסטית בוני רייט ושני בנים נוספים, סטיבן ודייוויד. ב-1972 התחתן עם אשתו השנייה, קת'לין סמית' לאנדרי (Kathleen Smith Landry), וגם נישואין אלו הסתיימו בגירושין.
בשנת 1981 גילה כי רוזמרי קריימר (Rosemary Kraemer), אהובתו מימי בית הספר התיכון התאלמנה. מאחר שזמן לא רב קודם לכן התגרש מאשתו השנייה, יצר עמה קשר. מאוחר יותר נישאו. בתו, בוני, שרה בחתונתם.
רייט מת בשנת 2005 (בגיל 88) בביתו בפסיפיק פליסיידס (Pacific Palisades) , לוס אנג'לס, מסיבוכים שנגרמו עקב דלקת ריאות.