google/wiki40b huggingface dataset:
אסי ישראלוף

ביוגרפיה

את שירותו הצבאי מילא בלהקת ההווי "להקת הבקו"ם". ישראלוף הפך לזמר לאחר שירותו הצבאי, מה שגרם לו לימים אחר כך לחקות את מושא הערצתו שלמה ארצי ולעשות דואטים עם יהורם גאון וצביקה פיק (שניהם בגילומו של אדיר מילר) במסגרת התוכנית "היכל התרבות". החיקוי היה כל כך מוצלח שארצי עצמו פנה לערוץ 2 בדרישה כי יבהירו לצופים שזהו רק חיקוי עלה עמו לשיר על במה בעת הופעה בהיכל התרבות ב-2006 השתתף ישראלוף בתוכנית הטלוויזיה "הישראלים" לצד שאר חברי השלישייה.
ב-2007 הנחה איתם את התוכנית "מה קשור?" וזכה לאהדה מצד הקהל לאחר שגילם את דמותו של הרב החרמן "הרב קריספי" (שקורא לעצמו: "קריספי סאן") ואת חבר הכנסת "חזי שאבו". בנוסף, גילם ישראלוף את מאלף החיות "מוטי אברמוב", את סוכן האמנים "צמח פאנן" ודמויות נוספות.
בשנת 2009 הצטרף ישראלוף לעונה השנייה של "הבורר" ולעונה השלישית של "האלופה".
בשנת 2010 לוהק לשחק בסדרה "הצרות שלי עם נשים".
בשנת 2011 עלתה הסדרה "עם סגולה" שבו השתתף לצד שאר חברי שלישיית מה קשור, וכן גילם דמויות שונות בתוכנית "בובה של לילה" בערוץ הספורט.
בשנת 2012 הוציא אלבום סולו ראשון, בשם "מסע עם פסנתר". את האלבום הפיק פיטר רוט. הסינגל הראשון מתוכו יצא בסוף שנת 2011 ונקרא "מתי כבר נדבר".
החל מ-31 באוגוסט 2014 מגיש ישראלוף יחד עם חבריו לשלישיית "מה קשור?" תוכנית יומית ברדיו ללא הפסקה.
ב-2015 החל לשחק בסדרת הסאטירה "אנחנו במפה".
בשנת 2018 שימש ישראלוף כמנחה התוכנית "גוט טאלנט ישראל" ברשת 13, ביחד עם עפר שכטר. החל ממאי 2018 מנחה עם שכטר ולירון ויצמן את "האח הגדול" לאחר מעבר התוכנית לרשת 13. ישראלוף החליט, לאחר ההודעה על פרישתו של עפר שכטר, גם לפרוש מהתוכנית לקראת עונת ה-VIP השלישית, כשהוא ו"רשת" החליטו במשותף כי הפרויקט אינו בשבילו.
ב-2019 שיחק בסדרה הייזנברג של שרוטונים.
הוא נשוי ואב לשניים. מתגורר ברמת גן.
חשמל חכם

חשמל חכם הוא השם הניתן למערכת תשתית, המבוססת על בקרי חשמל ניתנים לתכנות, המאפשרת הגדרת פונקציונלית מיתכנתת במערכות החשמל. שימוש נפוץ לחשמל החכם הוא מערכות "בית חכם" שהן מערכות שליטה המורכבות מעל תשתית החשמל החכם ומאפשרות שליטה וסנכרון בין מערכות החשמל והמכשירים בבית, למשל מערכות אזעקה, מצלמות, מולטימדיה וכו'.

דוגמה לשימוש

דוגמה לשימוש בחשמל חכם הנה תריס עם מנוע חשמלי, המופעל על ידי בקר הניתן לתכנות. למשל, ניתן לתכנת את המתג החשמלי בקיר כך שבלחיצה קצרה למטה התריס יירד עד הסוף, בלחיצה נוספת למטה התריס ייעצר, בלחיצה ארוכה נוספת למטה התריס יירד למטה אך יפסיק כאשר הלחיצה תשתחרר וכו'. ניתן לשלב מערכות כזו בבית חכם למשל על ידי חיבור הבקר החשמלי החכם של התריס למערכת האזעקה באמצעות בקר שליטה, שיודע להעביר תקשורת בין הרכיבים ובעת דריכת אזעקה ייתן פקודה לתריס להיסגר.
יוקולילי

היסטוריה מקוצרת של היוקולילי

מוצאו של היוקולילי מהוואי ותרגום השם הוא "פרעוש קופץ". התפתחותו החלה בסוף המאה ה-19, בסביבות שנת 1880.
ייצורו הראשוני של כלי זה מיוחס לשלושה מהגרים מפורטוגל שהגיעו להונולולו בהוואי בשנת 1879 ושמותיהם מנואל נונס, חוזה דה אספריטו סנטו ואוגוסטו דיאז. לא ניתן לייחס לשלושתם מקוריות בהמצאת הכלי, מכיוון שהוא הזכיר מאוד גרסה מוקטנת של כלי בשם קווטרו שהיה מעין גיטרה בת ארבעה מיתרים שהייתה נפוצה באמריקה הלטינית מאות שנים לפני שנוצר היוקולילי.
החל מתחילת המאה העשרים החל הכלי להיות נפוץ יותר גם בארצות הברית ואמנים רבים התפרסמו בנגינתם בו. בשלב מאוחר יותר עבר הכלי את האוקיינוס האטלנטי והחל להיות נפוץ גם בבריטניה, לשימוש עיקרי במוזיקת Good time וג'אז.
יעל הדיה

ביוגרפיה

הדיה נולדה בירושלים ולמדה פילוסופיה באוניברסיטה העברית, ספרות אנגלית וכתיבה יוצרת באוניברסיטת ניו יורק. עבדה כעיתונאית ובעלת טור ב"כל העיר", "עיתון תל אביב" ו"ידיעות אחרונות". זכתה בפרס היצירה לסופרים ומשוררים ע"ש לוי אשכול לשנת תשס"ב.
הדיה כתבה את הפרקים שעוסקים בדמותה של נעמה לרנר (איילת זורר) בעונה הראשונה ו-7 פרקים עבור העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "בטיפול" שזכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לתסריט הטוב ביותר בסדרת דרמה.
ב-26 בספטמבר 2019 עלתה לשידור סדרת הטלוויזיה "חמישים" אותה יצרה. 
היא מלמדת כתיבה יוצרת באוניברסיטה העברית בירושלים ומתפקדת כראש מגמת תסריטאות במכללת ספיר.
הדיה היא בתו של השופט המחוזי עזרא הדיה ז"ל.
יון (יונל) ברטיאנו

חייו

יונל ברטיאנו נולד באחוזה פלוריקה, במחוז ארג'ש, בן בכור למדינאי יון ברטיאנו, אחיו הצעירים הם וינטילה ברטיאנו וקונסטנטין (דינו) ברטיאנו. הוא עבר את בחינות הבגרות בבית הספר התיכון על שם סאבה הקדוש, בבוקרשט וב-1882 התגייס כמתנדב לצבא הרומני לחצי שנה וקיבל דרגת סגן משנה ברגימנט התותחנים השני. במקביל לשירות הצבאי, הוא למד בבית הספר לגשרים וכבישים (לימים המכון הפוליטכני של בוקרשט). בקיץ 1883 נסע לצרפת להשלמת לימודיו. בשנים 1883-1884 למד בבית הספר המכין למתמטיקה מיוחדת. בשנים 1886-1889 היה סטודנט של בית הספר לגשרים ולכבישים ובסיום לימודיו הוסמך להיות מהנדס. הוא שב לרומניה, שם גויס מיד והועלה לדרגת סגן. בהמשך התחיל לעבוד כמהנדס מומחה בבניית מסילות הברזל של רומניה.
בשנת 1907 נישא לגרושתו של אלכסנדרו מרגילומאן.
בשנת 1927 נבחר לחבר כבוד של האקדמיה הרומנית. בסתיו אותה שנה נדבק בדלקת גרון שהחמירה וגרמה למותו.
סטף דייוויס

ביוגרפיה

דייוויס נולדה באילינוי ארצות הברית למהנדס אוירונאוטיקה ולמורה, וגדלה בניו ג'רזי ובמרילנד. בגיל שלוש, החלה ללמוד פסנתר ועסקה בנגינת פסנתר שש שעות ביום. בשנת 1991, נרשמה ללימודי ספרות אנגלית באוניברסיטת מרילנד והשלימה בחוג זה תואר שני. בתקופה זו, אחד ממכריה הציע לה להצטרף אליו לטיפוס מצוקים. היא הצטרפה אליו והוקסמה מהענף. בשנת 1995, בגיל 18, נרשמה ללימודי משפטים באוניברסיטת קולורדו אולם פרשה מהם לאחר חמישה ימים וכן הפסיקה לנגן בפסנתר על מנת להקדיש את חייה לטיפוס. במשך 7 שנים, דייוויס התגוררה ברכבה, נדדה מאתר טיפוס אחד למשנהו והתמקצעה בתחום.
בשנת 1994, טיפסה על היהלום  בו פגשה את המטפס, דין פוטר . השניים נישאו בשנת 2002 אולם מספר שנים לאחר מכן, התגרשו. בעלה השני, מריו ריצ'רד (Mario Richard), נהרג בשנת 2013 בעת שהשניים ביצעו טיסת חליפת כנפיים מהרי הדולומיטים שבאלפים. דייוויס קפצה לפניו והוא מיד קפץ אחריה אולם בדרכו למטה נחבט בסלע ומת. שנתיים לאחר מכן, גרושה, דין פוטר, נהרג גם הוא בטיסת חליפת כנפיים.
בשנת 2002, החלה לנסות סוגי דיאטות שונות על מנת לשפר את ביצועיה הספורטיביים. לאחר שנה של ניסוי וטעייה, החליטה לדבוק בתזונה הטבעונית, והיא עוסקת גם בקידום זכויות בעלי חיים.
בשנת 2007, הוציאה לאור את ספרה High Infatuation, ובשנת 2013, הוציאה לאור את ספרה Learning to Fly.
מתגוררת במואב שביוטה.

ספורט

דייוויס עוסקת בטיפוס חופשי (free climbing) בו (בניגוד לטיפוס מסורתי) נעשה שימוש בחבלים רק על מנת למנוע נפילה, בעוד הטיפוס עצמו נעשה בעזרת הידיים והרגליים בלבד, וכן עוסקת בטיפוס סולו חופשי (Free solo climbing) בו אין שימוש בציוד טיפוס ובחבלים בכלל, גם לא למטרות הגנה מפני נפילה. טיפוסיה כוללים גם טיפוסי סדקים (Crack climbing) בהם דייוויס נעזרת בסדקים של המצוק על מנת לטפס עליו. דייוויס היא האישה היחידה בעולם שביצעה טיפוס סולו חופשי בדרגת קושי  ‏5.11.
בשנת 2003, הייתה לאישה השנייה בעולם (אחרי המטפסת לין היל ) לכבוש את פסגת אל קפיטן בטיפוס חופשי תוך יממה, וכן היא האישה שביצעה טיפוס חופשי על אל קפיטן יותר מכל אישה אחרת. בשנת 2005, הייתה לאישה הראשונה בעולם לכבוש את פסגת Salathé Wall  בטיפוס חופשי. כמו כן, היא האישה הראשונה בעולם לכבוש את כל שבע הפסגות בפיץ רוי שבפטגוניה בטיפוס חופשי, וכן האישה הראשונה בעולם לכבוש את פסגת Torre Egger  בטיפוס חופשי. בשנת 2007, החלה לעסוק בקפיצת בסיס.
קרל בן אילסון

קרל בנג'מין "בן" אילסון (באנגלית: Carl Benjamin "Ben" Eielson; ‏20 ביולי 1897 - 9 בנובמבר 1929) היה טייס ומגלה ארצות אמריקאי.

שנים ראשונות

אילסון נולד בהאטון, צפון דקוטה, להורים שהיגרו לארצות הברית מנורווגיה. למד באוניברסיטת צפון דקוטה ואוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון. ב-1917 ניצל את כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה והתנדב ל"שירות האוויר הצבאי", בהמשך עבר אימוני טיסה בכנף שהוקמה עבור חיל הקשר האמריקאי. עם תום המלחמה שוחרר אך היה נחוש להמשיך בקריירה של טיס. 
אילסון עבר לוושינגטון די. סי. ולמד משפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון, כאשר פגש בשליח אלסקה (שלא הייתה עוד מדינה) לקונגרס, דניאל סתרלנד, שהזמינו לאלסקה.

קריירת הטיס

ב-1923 הפעיל לראשונה טיסות מסחריות באלסקה למטרות מסחר ותיירות כמו גם להטסת רופאים, חילוץ כורים והובלת ציוד ואספקה למחנות מרוחקים. ב-1924 החל להפעיל שירות דואר אוויר באלסקה בין פיירבנקס למקגרת במטוס דה הבילנד Airco DH.4, הטיסה ארכה ארבע שעות, בעוד המסלול החליפי, באמצעות מזחלת רתומה לכלבים, נמשכה 20 יום. ב-1926 ערך טיסת דואר מאלסקה לג'קסונוויל, פלורידה.
ב-1927 יצא, יחד עם החוקר האוסטרלי יוברט וילקינס, למשטחי הקרח של צפון אלסקה. במסגרת מסע זה נחת מטוסם על הקרח, בנחיתה הראשונה של מטוס על קרח. ב-15 באפריל 1928, שנה לאחר טיסתו של צ'ארלס לינדברג, ערכו וילקינס ואילסון טיסה טרנס-אטלנטית חוצת-קוטב מפוינט בארו שצפון אלסקה לשפיצברגן שבצפון נורווגיה, עם נחיתת ביניים באי אלסמיר. הטיסה לאורך 3,540 ק"מ ארכה 20 שעות. 
בקיץ האנטארקטי של 1928–1929 יצא עם וילקינס לטיסות בשמי אנטארקטיקה, במסגרת זו גילו השניים איים שלא נודעו קודם לכן. 
עם שובו התבקש אילסון לייסד את חברת התעופה של אלסקה, אולם הוא נהרג לפני שעלה בידו להשלים את המשימה. הוא נהרג ב-9 בנובמבר 1929 בהתרסקות מטוסו ב סיביר, במהלך ניסיונות לחלץ את צוות הספינה "נאנוק" שנלכדה בקרח.

הנצחתו

על שמו של אילסון נקראו ספינת ליברטי SS Carl B. Eielson, בסיס חיל האוויר האמריקאי Eielson Air Force Base באלסקה, בניין בקמפוס אוניברסיטת אלסקה בפיירבנקס, בית הספר היסודי בבסיס חיל האוויר גרנד פורקס בצפון דקוטה ובית ספר תיכון בפארגו.
לאחר מותו זכה במספר פרסים בצפון דקוטה ואלסקה. ב-1985 נכלל בהיכל התהילה הלאומי לתעופה של המוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית ליד דייטון, אוהיו.
נתן דוד רבינוביץ' (שידלובצה)

רבי נתן דוד רבינוביץ' משידלובצה (תשרי תקע"ד, 1813 – ז' בחשוון תרכ"ו, 1866), היה אדמו"ר מבית פשיסחה, נכדו של "היהודי הקדוש". היה אדמו"ר בולט בפולין, ורבים מצאצאיו כיהנו באדמו"רות. מבנו יצאה שושלת ביאלה.

ביוגרפיה

נולד בפשיסחא לרבי ירחמיאל רבינוביץ', שכיהן כאדמו"ר בעיר. נישא לדבורה פערל בת הרב שמואל ושליצקי. היה תלמידו של רבי ישכר בער מראדושיץ, תלמידם של "החוזה מלובלין" ו"היהודי הקדוש".
לאחר פטירת אביו, החל לכהן באדמו"רות בשידלובצה. הנהגתו הייתה בדרך אביו ולא בדרך פשיסחא, היה מקפיד על תפילה בזמנה והיה נוהג בפרישות ובקדושה גדולה, בעיקר הייתה הקפדתו במסירות נפש על טבילה במקווה אפילו אם יצרך לשבור קרח בשביל כך. נודע כבעל מופת גדול בדרגת צדיק גוזר וה' מקיים. גם בימי אדמו"רותו נסע אל רבותיו, וכך נסע כחסיד גם אל רבי חיים מאיר יחיאל ממוגלניצא, רבי ישראל מרוז'ין ובמיוחד היה דבק בסוף שנותיו ברבי חיים מצאנז והיה נוסע אליו פעמיים בשנה. חלק מחסידי רבו מרדושיץ פנו אליו לאחר פטירתו.
רבי יצחק מאיר מגור אמר עליו: "רבי נתן דוד משידלובצה הוא כתר שם טוב".
נפטר ונקבר בשידלובצא. קברו היה למוקד עליה לרגל.
בין תלמידיו היו רבי ירחמיאל מאוסטרובצה - בנו של רבי יהודה לייביש פסח מליפסק וממלא מקומו בליפסק, ולאחר מכן באוסטרובצה ורבי משה רויגנפיש - רבה של טומשוב.
אחריו כיהנו בניו: רבי צמח ברוך בשידלובצה, רבי פינחס בקינצק, רבי שרגא יאיר בביאלברזיג ורבי יצחק יעקב בביאלא. חתנו (בזיווג ראשון) של רבי נתן דוד היה רבי אפרים טאוב מקוזמיר.

ספרות עליו

דברי תורתו כונסו בספרים "תפארת אבות", "ישרי לב", "תפארת בנים", "סיפורי חסידים" על המועדים וכן בקונטרס "זר זהב" שבסוף ספר "ארן עדת" (דברי תורתו של בנו רבי שרגא יאיר).
בתורתו, חוץ מן הסגנון המאפיין של אביו רבי ירחמיאל הכוללת שילובים מתורת פשיסחא הנוקבת ותורת חסידות פולין העממית, נמצאים גם מוטיבים מתורתם של רבותיו מרדושיץ, מוגלניצא, צאנז ורוז'ין].
ראשטריה סווג'מסווק סאנג

ראשטריה סווג'מסווק סאנג (תרגום: "ארגון פטריוטי לאומי", באנגלית: Rashtriya Swayamsevak Sangh או RSS) 
הוא ארגון צדקה, חינוך והתנדבות הינדי לאומי. הגדרתה העצמית של RSS מציין שהתנועה מבוססת על אידאולוגיה של שירות עצמי למען המדינה ללא תנאי לתמורה עצמית.
RSS הוקמה ב 1925 כקבוצה חינוכית לאימון גברים הינדים לבניית אופי כדי לשמר ולחזק את החברה ההינדית, להוות משקל נגד מול הכיבוש הבריטי בהודו ולדכא מוקדי בדלנות מוסלמית קיצונית.
מאז הקמתה קוראת התנועה להתעוררות הינדית לאומית. RSS שאבה השראה מתנועות ימין לאומניות בזמן מלחמת העולם השנייה. מתנדבי RSS הגבירו את מעורבותם בפוליטיקה בהדרגה והיו לכח לאומי משמעותי בפוליטיקה ההודית. עד 1990 הקימה הקבוצה רשת בתי ספר, מוסדות צדקה ומועדונים אשר פועלים גם להפצת האידאולוגיה.

ביקורת

הקבוצה גונתה והייתה נתונה לביקורת עזה הן מהראג' הבריטי בתקופת שלטונו והן מארגוני שמאל בהודו ואף 3 פעמים על ידי ממשלות שהטילו עליה סנקציות. בפעם הראשונה, ב-1948 כאשר נאדורם גודסה, חבר לשעבר בקבוצה רצח את מהטמה גנדי, לאחר מכן בתקופת החירום בהודו (The Emergency 1975-1978) בפעם השלישית לאחר הריסת מסגד באברי (Demolition of the Babri Masjid) ב 1992. כן הסנקציות הוסרו לבסוף והתנועה המשיכה לצבור פופולריות בקרב האוכלוסייה ההינדית.
סמל פוארטו ריקו

שלט האצולה של פוארטו ריקו הוענק לראשונה על ידי פרננדו, המלך הקתולי בשנת 1511, והוא השלט הישן ביותר שעדיין בשימוש בעולם החדש. הוא אומץ מחדש באופן רשמי, על ידי ממשלת פוארטו ריקו בשנת 1976.

בשלט, הרקע הירוק מסמל את צמחיית האי. הטלה ("שה האלוהים" - אחד מכינויי ישו) והדגל, שניהם של יוחנן המטביל, בעוד הספר בעל שבעת החותמים, עליו יושב הטלה, מייצג את ספר ההתגלות, שבדרך כלל מיוחס ליוחנן כותב הבשורה. המסגרת מורכבת ממספר אלמנטים: טירות ואריות, המייצגים את שלטי האצולה של הממלכות הספרדיות קסטיליה ולאון, ושלט האצולה של ממלכת אראגון, כולל דגל המסמל את איחוד הממלכות למדינת ספרד. צלב ירושלים מייצג את הדת הקתולית. האות F והעול מייצגים את פרננדו השני, מלך אראגון, בעוד האות Y והחצים מייצגים את איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה, אשר העניקו את שלט האצילים המקורי. המימרה הלטינית "Joannes Est Nomem Ejus" (ציטוט מהוולגטה של הבשורה על-פי לוקס 1:63) פירושה "יוחנן הוא שמו", שכן סאן חואן, או סנט ג'ון, היה שמו המקורי של האי.

סמל

כל מדינות ארצות הברית מחזיקות חותם המשמש כסמלן הרשמי. קיים חותם לפוארטו ריקו, אך הוא הוחלף בשלט האצולה המסורתי כסמל הרשמי של המדינה.
ויליאם בליי

ויליאם בליי (אנגלית: William Bligh‏; 9 בספטמבר 1754 - 7 בדצמבר 1817), ספן בריטי מפורסם ומושל קולוניאלי. הוא מוכר בעיקר בשל שפקודיו מרדו בו בשני אירועים היסטוריים, האחד, המרד המפורסם שאירע על הספינה תחת פיקודו, ה"באונטי" והשני הוא המרד הצבאי באוסטרליה המכונה מרד הרום. נוסף על כך הוא נודע גם בשל המסע שערך בסירה רעועה ורופפת, מן המקום בו הושלך בלב האוקיינוס השקט ביחד עם מלחיו, ועד האי טימור, מרחק 6710 ק"מ מערבה משם.

חייו

בגיל 18 הצטרף בליי הצעיר לצוותו של ג'יימס קוק והשתתף במסעו השני סביב כדור הארץ בשנים 1772 – 1775. במסע זה גילה בליי בטהיטי את עץ פרי הלחם.

המרד על הבאונטי

בשנת 1787 נתבקש בליי להפליג לטהיטי כדי לאסוף שתילים של עץ הלחם ולהעבירם לאיי הודו המערבית. לאחר עזיבתם את האי הטרופי התקומם רובו של הצוות כנגד מפקדם התקיף ותפס במקומו את הפיקוד על הספינה. בליי הושם בסירה קטנה שבה נדחסו 18 מפקודיו שנותרו נאמנים לו. במקום לשוט לכיוון נמלים ספרדיים, וכך להגיע לבריטניה לאחר עיכובים, החליט בליי, בשל אמונו העמוק בכשרון הניווט שלו, לשוט לעבר טימור על מנת לדווח בהקדם על המרד, כדי שיוכלו ספינות בריטיות לרדוף אחר המתמרדים. הוא עשה את דרכו במרחבי האוקיינוס עד איי הודו המזרחית, ללא אמצעי ניווט ראויים וללא צידה מספקת. במסע רב סכנות זה, זכה בליי במוניטין שלו כימאי וכנווט מן השורה הראשונה. 
עד היום אין זה ברור מה הביא את הצוות להתמרד כנגדו; יש הטוענים כי היה זה פיקודו הקפדן של בליי, איש המשמעת הקשה, ויש הטוענים כי אנשי הצוות לא היו מוכנים לשאת בקשיים שאיפיינו מסע ימי ארוך באותה התקופה, בהיותם חסרי-הנסיון במסעות ימיים ארוכים וקשים, ובמיוחד לאחר שהתנסו בחיים הנעימים שהציעה טהיטי. 

לאחר שובו לבריטניה, נתבקש בליי בשנת 1791 לצאת שוב אל האוקיינוס השקט כדי לייבא שתילים של עץ פרי הלחם. המסע הסתיים בהצלחה ועד היום פרי עץ הלחם הוא מאכל פופולרי באיי הודו המערבית. שנה אחרי כן, פרסם את ספרו "מסע בים הדרומי". במסגרת המסע ליקט בליי מפירות עץ האקי (Ackee) והציגם בשובו מהמסע לפני החברה המלכותית. השם המדעי של הפרי Blighia sapida ניתן לכבודו של בליי.

אוסטרליה

בשנים 1805 – 1808 כיהן בליי בתפקיד המושל של המושבה הבריטית בניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. במסגרת תפקידו נדרש בליי להשליט סדר ולהתעמת עם כוחות הצבא שבמקום. בליי הסתכסך עם אנשי הצבא, ומפקד הצבא ציווה להדיח אותו ב-1808 במסגרת אירועי מרד הרום. בליי סירב לעזוב לפני שיוחלף כחוק. בעקבות התלונות של אנשי הצבא כנגד בליי ושל בליי כנגד אנשי הצבא, ולאור כשלונו של בליי להשליט סדר במושבה, החליט משרד המושבות שלא למנות עוד קצינים ימיים כמושלי המושבה, אלא להחליף לגמרי את הכוח הצבאי ששהה בה. במסגרת השינוי הושב בליי פורמלית לתפקידו ל-24 שעות, ב-1810, והוחלף מייד לאחר מכן על ידי לוכלן מקגוואייר, מי שיהיה המושל האוטוקרטי האחרון של המושבה.

שנותיו האחרונות

עם שובו של בליי לבריטניה, הוא קודם בדרגות עד לדרגת סגן אדמירל, אך לא זכה במינויים משמעותיים למסעות ימיים נוספים ובשארית הקריירה שלו עסק בעיקר במשימות ימיות סביב בריטניה. 
בליי קבור בלונדון, בחצר כנסייה המצוייה על הגדה הדרומית של נהר התמזה. ליד קברו נטוע עץ הלחם.
טורונטו האסקיז

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1946, כמועדון הקנדי היחיד מבין 11 הקבוצות שהשתתפו בעונת הבכורה של ליגת ה-BAA. ב-1 בנובמבר 1946 אירחו ההאסקיז את קבוצת ניו יורק ניקרבוקרס באולמם הביתי, המייפל ליף גארדנס, למשחק הבכורה של ליגת ה-BAA. בשנת 1949 התמזגה ליגת ה-BAA עם ליגת ה-NBL כדי לייצור את ליגת ה-NBA, ובאופן רשמי נחשבות עונות ה-BAA כחלק מההיסטוריה של ה-NBA, כך שהמשחק בין טורונטו לניו יורק נחשב גם למשחק הבכורה של ליגת ה-NBA. במשחק עצמו, ששוחק בפני 7,090 צופים, ניצחו הניקרבוקרס בתוצאה 68-66. אוזי שכטמן מהניקרבוקרס קלע את הסל הראשון במשחק, שנחשב לסל הראשון שנקלע בתולדות ליגת ה-NBA.
הסנטר אד סדאוסקי פתח את העונה כמאמן-שחקן של טורונטו, והוביל את קלעי הקבוצה עם 19.1 נקודות בממוצע למשחק. בעקבות פתיחת העונה החלשה פוטר סדאוסקי מתפקידו והועבר בטרייד לקליבלנד רבלס, בתמורה לליאו מוגוס, לאחר 12 משחקים בלבד. תפוסת הקהל במשחקי ההאסקיז הידלדלה לאורך העונה, ובסיומה פורסמו הערכות לפיהן הפסידו בעלי הקבוצה כ-100,000 דולר.
את עונתה היחידה סיימה טורונטו במקום השישי והאחרון באזור המזרחי עם מאזן ניצחונות שלילי 22-38 (36.7%). בסיום אותה עונה התפרקה הקבוצה, יחד עם דטרויט פלקונס, פיטסבורג איירונמן וקליבלנד רבלס, ונערך "דראפט פיזור" במסגרתו נבחרו שחקני הקבוצה על ידי יתר קבוצות הליגה.
לקראת עונת 1995/1996 חזרה ליגת ה-NBA להיות מיוצגת בקנדה, כשהוקמו קבוצות ונקובר גריזליס וטורונטו ראפטורס. אחד השמות שהוצעו למועדון הראפטורס, בטרם הוקם, היה "האסקיז", אך הרעיון נדחה בשל הדמיון הגרפי לכינוי של קבוצת מינסוטה טימברוולבס.
סרט פיראטי

סרט פיראטי הוא סרט המוצע להורדה או צפייה ישירה באינטרנט תוך הפרה של חוקי זכויות יוצרים. הסרטים מופצים בעיקר על ידי קבוצות מאורגנות הנקראות "Warez".
הסרטים הפיראטיים מגיעים בפורמטים שונים. ההפצות הראשונות של סרט מסוים הן בדרך כלל בעלות איכות ירודה (בשל מחסור במקורות), אך עם הזמן יוצאות גרסאות איכותיות יותר, כשיש מקורות טובים יותר.
בתחילה הסרטים שהיו ניתנים להורדה וצפייה היו רק סרטי CAM, סרטים שצולמו על ידי מצלמה בהקרנת הסרט בקולנוע. סרטים אלו היו באיכות ירודה, אך למרות זאת היו פופולריים. כיום הסרטים באיכות הגבוהה (בעיקר Blu-ray ו-DVD-Rip) הם הנפוצים ביותר להורדה וצפייה ברשת האינטרנט.

דרכי הפצה

בדומה לתוכנות פיראטיות, הפצת הסרטים והסדרות הפיראטיים נעשית בדרך כלל באמצעות רשתות שיתוף קבצים, פרוטוקול עמית לעמית (P2P), ובעיקר על ידי פרוטוקול הביטורנט.
קובצי הטורנטים של הסרטים והסדרות הפיראטיים מפורסמים באתרי טורנטים כמו למשל The Pirate Bay,Torrentz ואחרים.
בשנת 2014, יצאה לאור התוכנה החופשית Popcorn Time, המאפשרת צפייה בסרטים ובסדרות פיראטיים על ידי הזרמה בפרוטוקול ביטורנט ללא צורך בהורדתם למחשב המשתמש.
מצפה מודיעין

מצפה מודיעין הוא מגדל תצפית שריפות ביער בן שמן.
יש 42 מגדלי תצפית שריפות ביערות הקרן הקיימת. הם נועדו לשמש לתצפית לצורך התרעה והגנה מפני שריפות.
כיום, לאור ההתפתחויות הטכנולוגיות לאיתור מוקדי השריפות, ירדה קרנם של המגדלים ורבים מהם אינם מאוישים.
המגדל הוקם ב-1963 כשהיער היה בחיתוליו. גובהו 8 מטרים והוא נמצא בגובה 174 מטרים מעל פני הים. הוא בנוי כחרוט הפוך מבטון חשוף ומעוצב כלפיד המסמל את המרד החשמונאי, בעל שתי קומות. גרם מדרגות מקיף אותו מהבסיס עד לעמדת התצפית. המגדל משמש את תצפיתני קק"ל בלבד ובדרך כלל אינו פתוח לקהל. הוא נמצא במרכז היער וצופה אל מרחבי יער בן שמן, מישור החוף, השפלה והרי ירושלים.
צמוד למגדל נבנה אמפיתיאטרון לאירועים. במקום אתר פיקניק גדול ומרכז יציאה לטיולי אופניים ביער. ב-2015 הוקם ליד המצפה, חניון "חנה וסע" על מנת להקטין את עומס התחבורה בכביש 1.
עד 1948 היה במקום כפר ערבי קטן בשם דיר אבו סלאמה ובו כ-70 תושבים]. בשנות ה-50 זה היה מקום לאימוני חי"ר של צה"ל.
הדרך למצפה מסתעפת דרומה מכביש 443 כ-2 ק"מ מזרחית למחלף בן שמן. המקום הוא צומת דרכים ביער דרך אחת יורדת דרומה לעבר הפגודה התאילנדית ותל גמזו. דרך אחרת יוצאת צפונה, עוברת מתחת לכביש 443, חולפת ליד אנדרטת הזיכרון ליהודי לוב ומגיעה לתל חדיד.
שי אריה מזרחי

שי אריה מזרחי (שא"מ) (17 באוקטובר 1974 - 16 באוקטובר 2012) היה משורר ועורך ספרותי ישראלי.

ביוגרפיה

שי אריה מזרחי נולד בתל אביב]. בוגר תואר ראשון בפוליטיקה, ממשל וגאוגרפיה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. למד עריכה במכללת בית-ברל.
שיריו פורסמו בכתבי העת הספרותיים "מאזנים", "עתון 77", "קשת החדשה", "שבו", וכן במוסף הספרותי של "ידיעות אחרונות". היה מנהלו ועורכו של כתב העת המקוון לשירה "כאוס", שהיה פעיל מאז יוני 2010. ניהל בלוג ספרותי, "על הספסל בשדרה".
פרסם תרגומים לשירתו של ו"ה אודן, וזכה בתחרות "צרצר פיס" לכתיבת מכתב בן 140 תווים.
היה עורך בוויקיפדיה העברית.
מזרחי היה פעיל חברתי, מהפעילים הבולטים של קבוצת היצורים גרילה תרבות, והיה ממקימי ופעילי מאבק המשוררים.
חודשים לפני מותו, פרסם תמונה של סמח"ט הבקעה, סא"ל שלום אייזנר, כשצלב קרס על מצחו. זאת בתגובה לכך שאייזנר צולם מכה מפגין בעזרת נשקו. בעקבות הפרסום הוגשה תלונה במשטרה נגד מזרחי, הוא פוטר מעבודתו. לאחר מכן נטען כי ייתכן שאירועים אלו תרמו לכך שבהמשך אותה שנה התאבד.
ב-16 באוקטובר 2012, יום לפני יום הולדתו ה-38, מזרחי שם קץ לחייו בביתו ברמת גן. לאחר מותו של ספדו לו משוררים רבים והוקם לזכרו אתר השירה ליריקה, כמחווה לפעילותו והקמתו את אתר כאוס לשירה.
בוריס פאבלוביץ' מרגוליאן

ביוגרפיה

נולד בעיר קייב במשפחת פקידים יהודית. בהמשך המשפחה עברה למוסקבה. התגייס לצבא האדום במרץ 1939.
בנובמבר 1943 נשלח לחזית מלחמת העולם השנייה. ב-1 בפברואר 1944 בקרב ליד כפר דושנבו בנפת קאלינין בהיותו מפקד כיתת סיור של גדוד סקי באוגדת חיל רגלים מס'-319, בארמייה ה-22 של החזית הבלטית השנייה החליף מקלען שנפגע והדף 3 התקפות נגד של הגרמנים כשהוא מחסל 14 חיילי אויב. על מעשה גבורה זה ב-15 בפברואר של אותה השנה עוטר בעיטור התהילה מדרגה שלישית. במהלך השנה הצטרף גם למפלגה הקומוניסטית.
לאחר מכן מונה למפקד כיתה ביחידת סיור של רגימנט מס' 1344 של אותה האוגדה שהועברה לארמייה ה-43 בחזית הבלטית הראשונה. בלילה שבין 24 ל-25 בדצמבר אותה השנה בהיותו מפקד על קבוצת מרגלים צלח על קרח את נהר ניימאן ליד עיירת זוקאייטן דרומית מזרחית לממל והביא בחזרתו חייל שבוי מן המשמר כוחות הורמאכט. על כך קיבל ב-28 בדצמבר 1944 את עיטור התהילה מדרגה שנייה.
ב23 - 24 בינואר 1945 ליד עיירת לביאו (כעת עיר פולסק) חדר לכוחות הגרמניים תפס והביא חזרה ליחידתו מקלע ושני שבויים. נהרג ב-5 במרץ ליד קניגסברג (כעת קלינינגרד) ונקבר שם בקבר אחים. את עיטור התהילה מדרגה ראשונה העניקו לו לאחר מותו ב-19 באפריל.
האתיקה של סירת ההצלה

האתיקה של סירת ההצלה (באנגלית: Lifeboat ethics) הוא דימוי לבחינת הבעיה המוסרית של חלוקת המשאבים בין תושבי כדור הארץ. דימוי זה נוצר על ידי החוקר ופעיל הסביבה גארט הרדין במאמר שנוי במחלוקת שפרסם ב-1974 ב-Psychology Today.
במאמרו מתאר הרדין סירת הצלה הנושאת עליה 50 איש ויש עליה מקום לעשרה אנשים נוספים. הסירה נמצאת באוקיינוס וסביבה שוחים 100 אנשים נוספים השואפים לעלות על הסירה ולמצוא עליה מפלט. הבעיה האתית הנובעת מהמצב המתואר היא האם על יושבי הסירה לאפשר לניצולים נוספים לעלות על סיפונה.
הדימוי של הרדין משווה את סירת ההצלה לאנושות המנצלת משאבים מוגבלים. בדימוי זה הוא טוען כנגד דימוי האנושות ל"ספינת חלל", דימוי שפותח ב-1966 על ידי קנת' בולדינג בשיח של שמירת איכות הסביבה בהקשר של הקצאת המשאבים המוגבלים של כדור הארץ. הרדין טען במאמרו כי את ספינת החלל מנווט מפקד אחד והוא זה אשר מקצה את המשאבים, בעוד שעל פני כדור הארץ אין איש, מדינה, או גוף בינלאומי אשר יש לו הסמכות או הכוח לשלוט על הקצאת המשאבים. בהמשך המאמר, משווה הרדין את נוסעי סירת ההצלה לאומות העשירות המפותחות כלכלית וטכנולוגית ואת השוחים סביב סירת ההצלה הוא מדמה לאומות העניות והבלתי מפותחות מבחינה טכנולוגית.
באמצעות הדימויים הללו, בוחן הרדין במאמר סוגיות של פיצוץ אוכלוסין, הגבלת הגירה, סיוע בינלאומי באמצעות בנק המזון העולמי ובאמצעות טכנולוגיה. הוא ממליץ ליושבי סירת ההצלה שלא להעלות אליה נוסעים נוספים ותוקף חלק מהעקרונות המוסריים המנחים את החברה המערבית הבאים לידי ביטוי באידיאלים הנוצריים ("שומר אחי") והקומוניסטיים ("לכל אחד לפי צרכו"). לטענתו, המשך מדיניות הסיוע יביא לטרגדיה של נחלת הכלל.
אלכסנדר בליאקוב

ביוגרפיה

אלכסנדר בליאקוב נולד בסורטבאלה שברפובליקה הקרלו-פינית בשנת 1945.
הוא נבחר למושל מחוז לנינגרד בשנת 1991 והצטרף למפלגתו של בוריס ילצין, רוסיה ביתנו בשנת 1995. בבחירות הוא הובס על ידי מועמד המפלגה קומוניסטית, ואדים גוסטוב בבחירות בשנת 1996 וכיהן 6 שנים כמושל המחוז, בתקופה של שפל כלכלי ברוסיה שאחרי התפרקות ברית המועצות.
בליאקוב כיהן כנשיא בנק אגרו SBS בשנים 1997–1998 לפני שנבחר לדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית בשנת 1999 וכיהן כיו"ר ועדת המשאבים הלאומיים בפרלמנט הרוסי. הוא נבחר מחדש לפרלמנט, הפעם כמועמד מטעם רוסיה המאוחדת, בבחירות שנערכו בשנת 2003.
בשנים 2005—2006 עבד כחשב בלשכת החשבון של הפדרציה הרוסית, עסק בפיקוח על הליכי ההפרטה וניהול רכוש המדינה. בשנת 2006 מונה לסגן יו"ר דירקטוריון הבנק החקלאי רוסלחוזבנק.
בליאקוב שימש בשנת 2011 כנשיא האיגוד הרוסי לארגוני ועסקי נייר (RAO BUMPROM).