מישל תומאס

קורות חיים

תומאס נולד בשם מוֹנְיֶיק (משה) קרוזקוב (Moniek Kroskof) בעיר לודז' שבפולין למשפחה יהודית אמידה בעלת מפעלי טקסטיל. כשהיה בן שש שלחו אותו הוריו לחיות עם דודתו בעיר ורוצלב (שהייתה אז חלק מגרמניה) לאחר שסבל מהצקות אנטישמיות מצד שכניהם. עם עליית הנאצים לשלטון נמלט לצרפת, שם למד במחלקה לפילולוגיה של אוניברסיטת בורדו. לאחר מכן הוא למד פסיכולוגיה בסורבון ובאוניברסיטת וינה.
כשנפלה צרפת בידי הנאצים נמלט לעיר ניס שבצרפת של וישי, שם היה פעיל ברזיסטאנס ושינה את שמו למישל תומאס על מנת להקל את פעילותו בתנועה. הוא נעצר ונשלח למחנה עבודה, אך הצליח להשתחרר משם בעזרת מסמכים מזויפים וכך התחמק ממשלוח למחנה השמדה. הוא נסע לליון על מנת לגייס פליטים יהודיים לתנועת הרזיסטאנס, אך שם נעצר שוב, עונה ונחקר על ידי קלאוס ברבי. הוא שוחרר לאחר ששכנע את הגסטאפו כי הוא אמן צרפתי א-פוליטי. שנים לאחר מכן, ב-1987, הוא העיד במשפטו של ברבי, שהורשע בביצוע פשעים נגד האנושות. ב-1943, לאחר שנעצר ושוחרר שוב - הפעם על ידי המיליציה הצרפתית, הוא הצטרף ליחידת קומנדו צרפתית שסייעה למשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS; סוכנות הביון של ארצות הברית, קודמתה של ה-CIA), ולאחר שלמד אנגלית החל לעבוד ביחידת מודיעין של צבא ארצות הברית. בשלב זה שלט תומאס בשמונה שפות. בשבוע האחרון למלחמה הוא חשף משלוח שיועד לגריסה, שהכיל רישומים של למעלה מ-10 מיליון חברים במפלגה הנאצית ברחבי העולם.
לאחר ששוחרר מחנה הריכוז דכאו ב-1945, תחקר תומאס את צוות המשרפות, אסף מידע ועצר את מפקד המחנה אמיל מאהל, וקצין נוסף מהאס אס שהשתתף בטבח מלמדי. לאחר המלחמה נודע לתומאס שהוריו ומרבית מקרובי משפחתו נספו במחנה ההשמדה אושוויץ. הוא המשיך לפעול לאחר המלחמה והביא למעצרם של כ-2,500 פושעי מלחמה נאצים. ב-1947 הוא היגר ללוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית, שם גר דודו.
תומאס התחתן בגיל מאוחר עם מורה בשם אליס ברנס (Alice Burns). נולדו להם בן ובת, ומאוחר יותר השניים התגרשו.
בשנת 2000 יצא ספר ביוגרפי על חייו. בעקבותיו התפרסם מאמר ב"לוס אנג'לס טיימס" שהטיל ספק בגירסתו של תומאס לגבי פעילותו במלחמת העולם השנייה. תומאס הגיש נגד העיתון תביעת דיבה, אך היא נדחתה. ב-2004 הוענק לתומאס עיטור "כוכב הכסף" על תרומתו לניצחון בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
תומאס מת מדום לב בעיר ניו יורק ב-2005, בגיל 90.

שיטת מישל תומאס

מישל תומאס הקים בית ספר לשפות בבוורלי הילס, ופיתח שיטה להוראת שפות, המקנה לתלמיד יכולת לשוחח בשפה החדשה בתוך ימים ספורים. בגישה של תומאס, האחריות ללימוד השפה היא של המורה, ועל התלמיד להיות רגוע ומרוכז ולהימנע מלשנן את החומר וכן מלרשום סיכומים בכתב. המורה מלמד בשפת האם של התלמיד. לאחר שהמורה מלמד מילה חדשה או ביטוי, הוא אומר משפטים בשפת האם של התלמיד, אותם מתבקש התלמיד לומר בשפה הנלמדת. כך מתגבר התלמיד על החרדה מ"התקלה" כבר בשיעור הראשון עם משפטים פשוטים מאוד (לדוגמה: "אני רוצה ללכת"), ובהמשך נלמד אופן הבנייה של משפטים מורכבים (לדוגמה: "הייתי רוצה לדעת מדוע אין לך את הדבר בשבילי, משום שהוא מאוד חשוב לי ואני צריך אותו"). כאשר התלמיד נותן תשובה נכונה, המורה חוזר על כל המשפט עם המבטא המדויק, וכך אמור התלמיד ללמוד את המבטא עם הזמן. כאשר יש טעות בתשובתו של התלמיד, המורה עוזר לו להבין את טעותו ולתקן את עצמו. המורה גם מציע דרכים לזכור את המילים החדשות, למשל על ידי דמיון מקרי (או שלא מקרי) למילה בשפת האם של התלמיד. המילים והביטויים שבהם נעשה שימוש הם אבני היסוד של השפה, המאפשרים ביטוי מחשבות וקיום שיחה. בנוסף, כאשר שפות הודו-אירופיות נלמדות באנגלית, מודגש הדמיון בינן לבין השפה האנגלית. נעשה שימוש במילים שזהות למילים האנגליות, ונלמדים כללים המאפשרים ניחוש של מילים רבות מאוד על בסיס דמיונן למילים האנגליות.
במהלך השנים לימד מישל תומאס אלפי אנשים, בהם דיפלומטים, תעשיינים, מנהלי חברות, אקדמאים וידוענים רבים, בהם ברברה סטרייסנד, אמה תומפסון, וודי אלן, בוב דילן וגרייס קלי. בעקבות הצלחת בית הספר, הקים תומאס בית ספר נוסף בניו יורק והוציא סדרה של קלטות וספרים ללימוד שפות שזכתה להצלחה רבה וכיום היא שיטת לימוד השפות המובילה בבריטניה. תומאס עצמו שלט ב-12 שפות, והוא הוקלט מלמד ספרדית, צרפתית, איטלקית וגרמנית. בכל שפה הוא מלמד תלמיד ותלמידה, והמאזין לשיעור הוא למעשה התלמיד השלישי שמנסה לתרגם את משפטי המורה לשפה הנלמדת. מאחר שאוצר המילים הנלמד אינו גדול, מאוחר יותר הוצאו קלטות נוספות להרחבת אוצר המילים. לאחר מותו הוצאו קלטות בהן נלמדות שפות נוספות על פי שיטתו: מנדרינית, יפנית, רוסית, ערבית, פורטוגזית והולנדית.