google/wiki40b huggingface dataset:
מרקו שולר

קריירה

שולר התחיל את הקריירה שלו בקבוצות הילדים של פרטיזן סלובני גרדץ, ובגיל 13 עבר לאוסטריה ושיחק בקבוצות הנוער של קלגנפורט וקרנטן. בשנת 2001 חתם בדרבוגרד, עמה עלה לליגת העל הסלובנית בסיום עונת 2001/2002. בשנת 2004 חתם בגוריצה, במדיה שיחק ארבע שנים ועמה זכה בשתי אליפויות רצופות. בינואר 2008 חתם בגנט מליגת העל הבלגית, ובעונת 2009/2010 זכה עם המועדון בגביע.
ב-3 בינואר 2012 הגיע שולר לישראל והושאל עד תום העונה להפועל תל אביב. שבוע לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–1 על מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. ב-21 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בניצחון 7–3 על מכבי נתניה. בסך הכל ערך 22 הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות עד תום עונת 2011/2012, וזכה עמה בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 2–1 על מכבי חיפה במשחק הגמר.
בקיץ 2012 חתם בלגיה ורשה מליגת העל הפולנית. שולר לא זכה לדקות משחק רבות אך היה חלק מסגל הקבוצה שזכתה באליפות בתום העונה באליפות. בדצמבר 2013 חזר לסלובניה וחתם בקבוצת מריבור, עמה זכה באליפות בתום העונה. בעונה שלאחר מכן זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות, ובעונת 2015/2016 זכה עמה בגביע הסלובני. בעונת 2016/2017 זכה עם הקבוצה באליפות נוספת, ובעונת 2017/2019 זכה באליפות רביעית עם המועדון, ובסופה פרש ממשחק פעיל.

נבחרת סלובניה

שולר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה במרץ 2008, במשחק ידידות נגד הונגריה. ב-20 באוגוסט 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות נגד קרואטיה. שולר היה חלק מסגל הנבחרת למונדיאל 2010, ובסך הכל ערך 39 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שלושה שערים.
מירי נבו

ביוגרפיה

נולדה בשם מירי טננבוים בישראל לאווה, ילידת ברזיל, וליצחק טננבוים, יליד פולין. ב-1968, בגיל שנה, חזרה עם הוריה לברזיל, מולדתה של אמה. ב-1972 כשהייתה בת חמש חזרה המשפחה לארץ והתיישבה בפתח תקווה.
בנעוריה, הייתה מתעמלת אמנותית, ואף זכתה באליפות ישראל.
לנבו יש תואר ראשון בחינוך גופני ותואר שני באפידמיולוגיה ובריאות הציבור עם דגש על רפואת ספורט.

קריירה

הקריירה המוזיקלית שלה החלה כאשר הייתה חברה בלהקת פיקוד צפון. לאחר מכן הייתה חברה בלהקת מנגו שפעלה בין השנים 1988 –1991.
הקריירה הטלוויזיונית שלה החלה כאשר הצטרפה בשנת 1993 לערוץ הספורט. בתחילה שימשה כשדרנית קווים.
משנת 2001 מנחה נבו ביחד עם אלי אילדיס את התוכנית חדשות הספורט שמשודרת בערוץ 5 פלוס. בנוסף היא מנחה את תוכנית הספורט "בגלל הרוח" גם בערוץ הספורט, ומגישה יחד עם עידן קוולר את תוכנית הרדיו היומית "תוכנית משחק" בגלי צה"ל.
נבו הייתה חלק מצוות מנחות הסדרה "בנות", אשר שודרה בהוט 3 בשנים 2006 –2007.
ביולי 2013 השתתפה בהנחיית טקס פתיחת משחקי המכביה התשע-עשרה.
בינואר 2014 החליפה את הילה קורח שיצאה לחופשת לידה, בהגשת תוכנית הבוקר "העולם הבוקר" בערוץ 2, לצד אברי גלעד.
ב-2014 עלתה בטלוויזיה החינוכית התוכנית "חדשות מהעבר", אותה היא מגישה לצד עידן אלתרמן.
באוגוסט 2016 שידרה תחרויות ספורט באולימפיאדת ריו.
ביולי 2017 הנחתה את טקס פתיחת המכביה העשרים, לאחר שעשתה זאת גם במכביה התשע-עשרה. באותה שנה החלה להנחות לצד אלי אלדיס את תוכנית הדוקו "ההחלטה" בערוץ עשר.

חיים אישיים

ב-1989 נישאה נבו למפיק והמעבד יועד נבו. ב-2007 השניים התגרשו.
בשנת 2009 נישאה בנישואים אזרחיים לירון עיון, גרוש ואב לשלוש בנות, בהן השחקניות יסמין עיון וליאנה עיון. באותה שנה נולד בנה היחיד יונתן.
מתגוררת ברמת גן.
פלינטיל

פלינטיל (ראשי תיבות של הצבא לשחרור מזרח טימור :בפורטוגזית: Forças Armadas de Libertação de Timor-Leste ובר"ת: FALINTIL או באנגלית: Armed Forces for the Liberation of East Timor) היא הזרוע הצבאית של תנועת פרטילין (FRETILIN), החזית המהפכנית למען מזרח טימור עצמאית. התנועה הוקמה ב־20 באוגוסט 1975 ותחילה התבססה על כ-2,500 חיילים מקצועיים ועוד כ־7,000 שאומנו על ידי הפורטוגזים. 10,000 חיילים נוספים קבלו הדרכות קצרות יותר. לאחר מכן מחיילי הארגון נוסד צבא מזרח טימור.
אילדפונס לימה

קריירת מועדונים

לימה התחיל את הקריירה שלו בפ.צ. אנדורה ששיחקה בליגה השלישית ובליגה הרביעית, בהמשך עבר לאספניול ב' וסנט אנדראו.
בשנת 2001 עזב את ספרד ליוניקוס היוונית, ומשם עזב לפצ'וקה המקסיקנית. בקיץ 2002, לימה חזר לספרד כאשר חתם בלאס פאלמס בינואר 2004 עבר לפולידפורטיבו אחידו ולאחר מכן שיחק בראיו ואיקאנו.
לאחר מכן שיחק גם בטריאסטינה מהסרייה ב' ובAC בלינצונה מליגת העל השווייצרית.

קריירה בינלאומית

לימה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנדורה ב-22 ביוני 1997 נגד אסטוניה, כאשר הוא רק בן 17. במשחק זה הוא גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק שנגמר בהפסד 4-1.
עם 11 שערים ב-112 משחקים, לימה הוא מלך השערים ושיאן ההופעות של הנבחרת בכל הזמנים ובנוסף משמש כקפטן הנבחרת. את רוב שעריו בנבחרת הבקיע בפנדלים.
בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה

היסטוריה

בית הספר נוסד בשנת 2005, על בסיס האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין, שפעלה באוניברסיטה משנת 1966; אליה נוספו החוג למוזיקולוגיה של אוניברסיטת תל אביב ותוכנית ההכשרה התזמורתית של התזמורת הפילהרמונית.
מנהלו הראשון של בית הספר היה הפסנתרן והמחנך תומר לב, שנמנה עם מייסדי המוסד. בשנת 2009 החליף אותו זאב דורמן, יו"ר התזמורת הפילהרמונית הישראלית ונגן בסון בתזמורת במשך 40 שנה; לב שב לראשות בית הספר באוגוסט 2015.
במסגרת בית הספר פועלים תזמורת סימפונית, מקהלה אורטורית, מקהלה קאמרית, אנסמבל אופרה, אנסמבל מוזיקה בת-זמננו וכ-50 הרכבים קאמריים. בבניין בית הספר פועלים שני אולמות מופעים (אולם קלרמונט ואולם טארג) ואולפן הקלטות משוכלל, בהם מתקיימים מופעים רבים לקהל הרחב - חלקם במסגרת מפעל מנויים רחב היקף הקרוי ע"ש יחיאל בן צבי.

האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין

מרכיב עיקרי בהקמתו של בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה הייתה האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין, שנוסדה במקור כסניף של הקונסרבטוריון והאקדמיה הארצישראלית למוזיקה בשנת 1945 על ידי חברי התזמורת הארצישראלית (לימים התזמורת הפילהרמונית הישראלית). עם המייסדים נמנו הוויולן עדן פרטוש, המלחין אלכסנדר אוריה בוסקוביץ', הפסנתרנית אילונה וינצה-קראוס והצ'לן לסלו וינצה, והכנרים לורנד פניבש ואחותו אליס פניבש-רוזנברג, שעלו לארץ ישראל לרגל ייסודה של התזמורת.
בשנת 1966 הפכה האקדמיה לחלק מאוניברסיטת תל אביב ועברה לבניינה הנוכחי שבקמפוס האוניברסיטה ברמת אביב, ובשנת 1972 היוותה אבן פינה להקמת הפקולטה לאמנויות באוניברסיטה זו.
בין מנהלי האקדמיה כיהנו כמה מדמויות המסד בעולם המוזיקה בישראל וביניהם: המלחין והויולן עדן פרטוש, הפסנתרן והמנצח אריה ורדי, המלחינים יחזקאל בראון, יצחק סדאי ויוסף דורפמן, הכנר יאיר קלס, המלחין והמנצח עמי מעיני והמלחין והמנצח נעם שריף.
יונוספירה

היסטוריה


עוד בשנת 1839, המתמטיקאי והפיזיקאי הגרמני קרל פרידריך גאוס שיער שקיומו של אזור בעל מוליכות חשמלית גבוהה באטמוספירה יכול להסביר את השינויים היומיים הנצפים בעוצמת השדה המגנטי של כדור הארץ. הוא ציין כתימוכין להשערה הזאת את "התופעה האניגמטית של האורורה בוראליס (Aurora Borealis), אשר כל הראיות מצביעות על כך שחשמל בתנועה הוא מרכיב מרכזי ביצירתה".
משחק תפקידים

משחק תפקידים הוא משחק (שנע בין משחק מלחמה למשחק תיאטרוני) בו השחקן המשתתף מגלם דמות, ודרכה מקיים אינטראקציה מתמדת עם עולם המשחק ועם דמויות אחרות. פעולותיו השונות של השחקן בתוך המשחק מבוצעות בתווך של דמותו: הוא מסוגל לבצע רק את הדברים שדמותו מסוגלת לבצע, וברוב המקרים אין הסתמכות על כישורים אתלטיים, מנטליים או אחרים של השחקן עצמו; זאת בניגוד למשחקים רבים, בכללם ספורט. בגלל אופיים של משחקי התפקידים, רוב המשתתפים בהם הם מאותגרי חברה 'חנונים', לעיתים עצם ההשתתפות במשחקים כאלה גורם לשיוך כזה.
משחקי תפקידים מתקיימים לרוב בקבוצה קטנה (2–7 שחקנים), אך לעיתים יכולים להתקיים באופן בודד או בקבוצות גדולות הרבה יותר, עם התאמות מיוחדות. משחקי תפקידים מסתמכים על הסכמה של כל השחקנים לגלם תפקידים ידועים מראש בעולם משחק (הקרוי לעיתים "עולם מערכה") דמיוני כלשהו, כאשר ברובם המוחלט של משחקי התפקידים עולם-המשחק ודמויות השחקנים מתפתחים ומשתנים תוך כדי המשחק. משחק התפקידים מאפשר לשחקנים השונים לבצע אינטראקציות אלו עם אלו, כמו גם עם דמויות ללא שחקן (דב"ש - דמויות בלא שחקן, NPCs - Non-Player Characters) המאכלסות את עולם-המשחק, ובהתאם לבחירות השחקנים במהלך המשחק הם מתוגמלים או נענשים, ודמותם מתפתחת. לעיתים קרובות, קרבות הם אלמנט מרכזי במשחקי תפקידים כאלה. בדרך כלל את המשחק מנהל אחד השחקנים, המשמש כמנחה, מספר ושופט. הוא מתאר לשחקנים את העולם, מגלם את הדמויות בלא שחקן (דב"ש) וכן קובע האם הדמויות הצליחו או נכשלו בפעולות שניסו לעשות. המנחה נקרא בעברית בדרך כלל "שליט המבוך" (מונח שמקורו במשחק התפקידים "מבוכים ודרקונים"), אך גם "שליט המשחק" או פשוט "המנחה".
יוחנן הראשון צימיסקס, קיסר האימפריה הביזנטית

מוצא ועלייתו לשלטון

יוחנן הראשון היה בן למשפחת אצילים ארמנית (פירוש כינויו 'צימיסקס' בארמנית הוא 'קטן') שהתפרסם כמצביא דגול במלחמות עם המוסלמים במזרח, בימיו של הקיסר קונסטנטינוס השביעי. בשנת 963 הוא סייע לידידו ניקפורוס השני לעלות לשלטון, ובתמורה מונה למפקד צבאות המזרח. כעבור מספר שנים התגלע סכסוך מר בין השניים, ויוחנן סייע לקיסרית תאופנון, אשתו של ניקפורוס ומאהבתו של יוחנן, להרעיל את בעלה. לאחר מות הקיסר עלה יוחנן לשלטון במקומו (969).

תקופת שלטונו

בראשית שלטונו, נכנע יוחנן לדרישותיו של הפטריארך של קונסטנטינופול להביע חרטה על הסיוע לרצח, וכך גם גירש את תיאופנון. כדי לבסס את זכותו לכתר נשא לאישה את תאודורה, בתו של קונסטנטינוס השביעי. שנתיים לאחר עלייתו לשלטון, ב-971, כבר עלה יוחנן במסע מלחמה על האימפריה הבולגרית, הכבושה בידיו של השליט הרוסי סוויאטוסלב. הוא ניצח את סוויאטוסלב, כבש ובזז את פרסלב בירת בולגריה וסיפח את הארץ לשלטונו. 
בשנת 972 הסדיר יוחנן את יחסיו עם האימפריה הרומית הקדושה על ידי חיתון אחת מבנות משפחתו ליורש העצר של האימפריה, לימים הקיסר אוטו השני. אותה שנה יצא למסע המלחמה השני שלו, הפעם במזרח כנגד חליפות בגדד. הוא התקיף את עיראק, ושנתיים לאחר מכן יצא מאנטיוכיה דרומה וכבש את ערי סוריה וארץ ישראל עד לקיסריה, והגיע אף לפאתי ירושלים. בדרכו חזרה לאסיה הקטנה כבש גם את בירות וצידון. בשנת 976 הגיע יוחנן לקונסטנטינופול כאשר הוא חולה, ומת כעבור זמן קצר.
פאון משוכלל

בטבע ובטכנולוגיה

השימוש הטכנולוגי הכמעט יחידי בפאונים המשוכללים, בעיקר בקובייה, הוא ליצירת קוביות משחק. הפאונים המשוכללים מתאימים לשימוש זה, משום שקוביות כאלה תהיינה הוגנות - לכל פאה יהיה אותו סיכוי להופיע בהטלת הקוביה. הקוביות הסטנדרטיות של משחק התפקידים מבוכים ודרקונים הן חמשת הגופים המשוכללים בתוספת גוף אחד שאינו משוכלל, אף כי הוא מורכב מעשר פאות זהות: פאותיו מהוות דלתונים, ולא מצולעים משוכללים.
בטבע, ניתן למצוא פאונים משוכללים, בעיקר במבנים של מולקולות פשוטות, של גבישים ושל מעטפות חלבוניות של נגיפים. למולקולת האמוניה, למשל, יש צורה של טטראהדרון ולנגיף הפוליו יש מעטפת חלבונית בצורה של איקוסהדרון.

סימבוליזם

טימאוס מלוקרי, מראשוני הפיתגוראים, ערך התאמה מיסטית בין ארבעת הפאונים הראשונים ובין ארבעת היסודות שהיו מקובלים ביוון העתיקה (אש, אוויר, מים ואדמה). אפלטון, בדיאלוג טימאוס העוסק בקוסמולוגיה, אימץ התאמה שונה מעט: הוא שייך את הארבעון לאש, את הקוביה לאדמה, את התמניון לאוויר ואת העשרימון למים, וקישר את התריסרון לגלגל המזלות - כשם שלתריסרון יש 12 פאות, כך בשמים יש 12 מזלות. להשלמת ההקבלה הוסיף מאוחר יותר אריסטו יסוד חמישי לרשימה, אתר. 
פאצ'ולי, בחיבורו על הפרופורציה האלוהית, קישר את התריסרון ליסוד החמישי, וקישר בינו לבין יחס הזהב, הלא הוא "הפרופורציה האלוהית". 
כמעט אלפיים שנה מאוחר יותר, בסוף המאה ה-16, קישר יוהנס קפלר את הגופים המשוכללים לכוכבי הלכת שהיו ידועים אז (מלבד כדור הארץ): כוכב חמה, נוגה, מאדים, צדק ושבתאי, כשהציע שהיחסים בין הגופים המשוכללים החוסמים את אותו כדור, קובעים את המרחקים היחסיים של כוכבי הלכת אל השמש.
קרל הילפרט

קריירה מוקדמת

הילפרט נולד ב-12 בספטמבר 1888 בנירנברג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-14 (הרטמן). במלחמת העולם הראשונה לחם בחזית המערבית, וב-18 באוגוסט 1916 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף הילפרט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1935 מונה הילפרט למפקד רגימנט הרגלים ה-35 (הפרוסי), וב-1 בספטמבר באותה שנה הועלה לדרגת אוברסט. בסתיו 1937 מונה לראש מטה הקורפוס ה-9, וב-1 באפריל 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה הילפרט ראש מטה הקורפוס ה-9, שהיה חלק מהארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות C בחזית המערבית. בסוף ספטמבר 1939, מונה הילפרט לראש מטה פלגת הארמייה A, ולאחר פירוקה של פלגת הארמייה ב-25 באוקטובר 1939 כראש מטה פיקוד הדרום בקרקוב. ב-5 בפברואר 1940 מונה לראש מטה הארמייה הראשונה, והשתתף עימה במהלך המערכה על צרפת. ב-1 באוקטובר 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-26 באוקטובר 1940 מונה לראש מטה קבוצת ארמיות D שהפכה בהמשך ל-OB West. ב-26 ביוני 1942 מונה הילפרט כמפקד זמני של הקורפוס ה-59 שהיה בעתודת קבוצת ארמיות מרכז, במקום קורט פון דר שבאלרי. ב-25 ביולי 1942 מונה למפקד הקורפוס ה-23 שהיה חלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, וב-1 בספטמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-20 בינואר 1943 מונה הילפרט למפקד הקורפוס ה-54 שהיה חלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, והשתתף עמו בקרבות הקשים סביב לנינגרד. ב-19 בפברואר 1943 קיבל על פעולותיו את הצלב הגרמני בזהב, לאחר מכן לחם עם הקורפוס שבפיקודו ובלם כוחות סובייטיים חזקים באזור וולחוב ושליסלבורג. ב-1 באוגוסט 1943 פרש מתפקידו ועבר לעתודת המילואים, וב-22 באוגוסט 1943 קיבל על פעולותיו את צלב האבירים של צלב הברזל. ב-30 בספטמבר 1943 נהרג בנו הבכור בחזית המזרחית. ב-31 באוקטובר 1943 מונה הילפרט למפקד הקורפוס ה-26 שהיה חלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-1 בינואר 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-1 שהיה חלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-20 בינואר פרש מתפקידו, אך חזר אליו ב-1 באפריל 1944. בקיץ 1944 חילץ את הקורפוס שבפיקודו מכיתור בפולוטסק, ועל כך קיבל ב-8 באוגוסט 1944 תוספת עלי אלון לצלב האבירים של צלב הברזל. ב-3 בספטמבר 1944 מונה הילפרט למפקד הארמייה ה-16 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות צפון. ב-26 בינואר 1945 מונה לכמה ימים למפקד זמני של קבוצת ארמיות קורלנד. ב-25 במרץ 1945 מונה למפקד קבוצת ארמיות קורלנד, ופיקד עליה עד סוף המלחמה. ב-1 במאי 1945 הועלה הילפרט לדרגת גנרל-אוברסט, וב-8 במאי 1945 נלקח בראש חייליו לשבי הרוסי.

לאחר המלחמה

הילפרט שהה בבית כלא במוסקבה, וב-1 בפברואר 1947 מת, והוא בן 58 שנים.
שמואל חביבי

ביוגרפיה

שמואל חביבי נולד בתל אביב לחנה ואברהם חביבי. אביו לימד אותו לקרוא כבר כשהיה בן שנתיים, ומאז הרבה מאוד לקרוא. בכיתה א' בבית ספר תחכמוני למד שבועיים והוקפץ ישר לכיתה ג'. בילדותו עברה המשפחה לרחוב שינקין בגבעתיים ושם סיים את לימודיו התיכוניים. כשהיה בן 12 החל להשתתף בחידוני הרדיו של שמוליק רוזן, שנערכו אז ב"בית צבי" שברמת גן. השאלה הראשונה שהשיב עליה הייתה "מהו אי האתרוגים שבים התיכון?", ותשובתו הייתה האי קורפו, תשובה שאיש מהמשתתפים המבוגרים באותו חידון לא ידע.
מאז המשיך חביבי ללוות את רוזן בחידוניו במשך יותר מ-60 שנה, והשיג את מעמדו כבכיר המשתתפים בחידונים. חביבי היה שם נרדף לידענות.
תחומי הידע המועדפים עליו היו תנ"ך, גאוגרפיה, היסטוריה ומקורן של מילים לועזיות. גם בתחומים אחרים היה לו ידע רב, והוא ניחן בזיכרון פנומנלי.
זכר בעל-פה פסוקים רבים מהמקרא, ואת כל מגילת שיר השירים. הכיר שמות מקומות רבים בעולם, וכן את בירות כל המדינות ואת שמותיהן הרשמיים והקודמים. חביבי זכר תאריכיהם של אירועים היסטוריים רבים מספור. "אנציקלופדיה מהלכת", כינה אותו ירון לונדון, בתוכנית הטלוויזיה "אנציקלופדיה מהי" שהנחה.
חביבי עבד בתעשייה האווירית יותר משלושים שנה ויצא לגמלאות. התגורר יותר מעשרים שנה ברמת השרון ובשנותיו האחרונות בקריית אונו.
נפטר בדיוק ארבעה חודשים אחרי מותו של שמואל רוזן. היה נשוי לדינה, אב לבת ולבן.
דוד איגנטוב

קורות חיים

דוד איגנטוב נולד בעיירה בּרוּסילוב (Брусилов) שבפלך קייב, רוסיה (אוקראינה). התחנך ב"חדר" ובישיבה. בנעוריו נתפס לפעילות מהפכנית נגד משטר הצאר, ובשנת 1905, בהיותו כבן עשרים, היגר לארצות הברית והשתקע בניו יורק. איגנטוב חיבב את עולם בעלי המלאכה היהודים, מהגרים שמקרוב באו מאירופה לניו יורק, וגם כתב עליהם בספריו. הוא היה בין מייסדי חבורת היוצרים היידישיסטים "די יונגע" ("הצעירים") וערך את ביטאונה "שריפטן" ("כתבים").
הרבה לכתוב גם ספרות ילדים ביידיש, ובהם ספרי אגדות מימי הביניים. מקום חשוב ביצירתו תפסה העיר פראג העתיקה ויהודיה. ספרו היחיד שתורגם לעברית, "מעשיות-פלא מפראג העתיקה" (1920; תורגם בשם "בארץ הלבנה", 1954), מספר על מסעותיו של סוחר יהודי איש פראג והרפתקאותיו. ב-1975, במלאת 90 שנה להולדתו, זכתה יצירתו למהדורה של מבחר כתבים ביידיש, בבואנוס איירס, עם מבוא מאת שמואל רוז'נסקי.
דוד איגנטוב חיבר למעלה מ-25 כרכי סיפורת, מחזות וספרות ילדים ביידיש.

לצד פועלו הספרותי, היה חבר צוות היא"ס במשך ארבעים שנה, עד מותו.
היה נשוי למלכה (מיני) (1889–1971) במשך ארבעה עשורים, עד מותו, ואב לבן, דניאל (1915–1982).
נפטר בניו יורק ב-1954, בגיל 68. נקבר בבית העלמין ניו מאונט כרמל של הארבעטער-רינג בקווינס.

ספריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מיוטוניה דיסטרופית

הורשה

מיוטוניה דיסטרופית היא מחלה תורשתית, הנגרמת ממוטציה בגן הדרוש לתפקוד שרירים תקין, ומונעת מגן זה לתפקד כראוי. המוטציה היא אוטוזומלית דומיננטית, כלומר מספיק העתק פגום אחד של הגן כדי לגרום למחלה והורה בעל גן פגום יעביר את המוטציה לילדו בהסתברות של 50%.

טיפול

אף על פי שאין היום תרופה למיוטוניה דיסטרופית, טיפול בתסמינים עשוי להקל על החולה ולשפר את איכות החיים שלו. כמו כן, מעקב רפואי יכול למנוע או לצמצם את הסיבוכים בזמנים קריטים.
עתליה ברנר

עתליה ברנר (נולדה ב-17 ביולי 1943) היא חוקרת מקרא ישראלית, פרופסור בחוג ללימודי מקרא ותרבות עברית באוניברסיטת תל אביב ופרופסור אמריטה באוניברסיטת אמסטרדם.

ביוגרפיה

ברנר נולדה בחיפה. עשתה תואר ראשון בשנת 1970 בלימודי מקרא ואנגלית באוניברסיטת חיפה, בשנת 1973 השלימה תואר שני בלימודי מקרא באוניברסיטה העברית ובשנת 1979 השלימה דוקטורט באוניברסיטת מנצ'סטר באנגליה. בשנת 1997 מונתה לפרופסור למקרא במחלקה לתאולוגיה ולימודי דת באוניברסיטת אמסטרדם ובשנת 2008 יצאה לגמלאות מאוניברסיטת אמסטרדם. בשנת 2007 הצטרפה לסגל אוניברסיטת תל אביב. בשנת 2002 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בון שבגרמניה. בין השנים 1979 ל-1994 לימדה במכללת אורנים.
במחקריה עוסקת ברנר בביקורת מקרא ויהדות מוקדמת מנקודת מבט פמיניסטית, גישה טראנס-דיסציפלינרית (על-תחומית) לחקר המקרא, הקשרים בין המקרא לתרבות, פילולוגיה שמית ושימוש בכלים ממוחשבים במדעי הרוח. ברנר לימדה מספר שנים במחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות בטכניון.
בשנת 1988 יצא בעברית ספרה "אהבת רות: אשר היא טובה לך משבעה בנים", בהוצאת ספרית פועלים. הספר מתחקה אחר דמותן של נעמי ורות. הספר עוסק בעיצוב דמויותיהן והזיקה ביניהן. בחלקו השני הוא עוסק בסגנון ובלשון שבמגילת רות ותרומתם לקביעת זמן חיבורה של המגילה.
חברה באגודה הישראלית לחקר ההומור. ברנר גרושה ואם לבן אחד. מתגוררת בחיפה ובאמסטרדם.
פלסמיד

סוגי חיידקים תורמי פלסמיד

1. במצב +F המטען הגנטי המועבר בקוניוגציה הוא של הפלסמיד בלבד. החיידק המקבל הופך אפוא לבעל פלסמיד ומסוגל להפוך גם לתורם.
2. במצב HFR הפלסמיד עבר איחוי ל-DNA הכרומוזומאלי, וכתוצאה מכך מועברים בקוניוגציה ראשית כל גנים מה-DNA הכרומוזומאלי. העברת הגנים מהפלסמיד נדחית, וזמן הקוניוגציה קצר מכדי שתכונות מהפלסמיד יועברו לחיידק המקבל. לכן, חיידק שקיבל פלסמיד מתורם מסוג HFR לרוב יוותר חסר פלסמיד. מצב HFR הוא הפיך, כלומר, פלסמיד שהתאחה עם ה-DNA הכרומוזומאלי עשוי לעיתים לשוב ולהפרד ממנו.
3. במצב 'F נפרד הפלסמיד מה-DNA הכרומוזומאלי שהיה מאוחה בו (HFR) ולקח איתו תכונות של ה-DNA הכרומוזומאלי (לו נפרד ממנו בלי לקחת תכונות, היה שב החיידק למצב +F רגיל). במקרה כזה, קוניוגציה תתרחש כמו במצב +F והפלסמיד בלבד יועתק אל חיידק מקבל. אולם, בניגוד למצב +F, כאן יועתק במסגרת הפלסמיד גם מידע מה-DNA הכרומוזומאלי של התורם.

אפיזומים

אפיזומים הם פלסמידים המסוגלים להשתלב ב-DNA הכרומוזומלי. דבר זה מאפשר להם להישאר יציבים במשך זמן רב, להיות מוכפלים עם כל הכפלה של התא, ולעיתים אף להשתלב לצמיתות בחומר התורשתי של החיידק.

חשיבותם האקולוגית של הפלסמידים

מיקרואורגניזמים בעלי פלסמיד, מתרבים בדרך כלל באמצעות פליגה, דבר גורם לשינוי מאוד קטן במגוון הגנטי של אוכלוסייה רק באמצעות מוטציות. על מנת להתפתח אבולוציונית ולהסתגל לתנאי הסביבה, החיידקים מוסרים ומעברים את הפלסמידים אחד לשני וכך גורמים לשינויים במגוון הגנטי.
פלסמידים מקנים יתרון למיקרו-אורגניזמים שבהם הם מבוטאים, פלסמידים רבים מקודדים לחלבונים המקנים עמידות לאנטיביוטיקה כגון החלבון בטא לקטמאז המנטרל את פעילות הפניצילין. כמו כן פלסמידים מקודדים לחלבונים המאפשרים מסלולים מטבולים ייחודיים, לדוגמה שימוש בלקטוז כמקור אנרגיה.
מכיוון שגנים מן ה-DNA הכרומוזומלי העשויים לעבור מתורם 'F, והפלסמיד יכול לעבור מחיידק לחיידק- אם חיידק היה רגיש לסוג מסוים של אנטיביוטיקה וחיידק אחר העביר לו את הפלסמיד של העמידות אליה, החיידק המקבל יהיה עמיד לאנטיביוטיקה. לתהליך המעבר קוראים תהליך הטרנספורמציה, מלשון העבר (Transform). ישנם סוגים של חיידקים שאינם יכולים לקבל פלסמידים מסוימים. ליכולת לקבל פלסמיד קוראים קומפטנטיות.
יחסי סנט קיטס ונוויס–פקיסטן

יחסים כלכליים

בשנת 2016, פקיסטן ייצאה לסנט קיטס ונוויס סחורה בשווי 17.9 אלף דולר אמריקאי וייבאה סחורה בשווי 36.9 אלף דולר אמריקאי. הייצוא הפקיסטני כולל תרופות, מוצרי טקסטיל, כלים רפואיים וציוד ספורט. הייבוא הפקיסטני כולל גרוטאות ברזל, שנאים חשמליים, חומרי צביעה מלאכותיים, מוצרים דנטליים.
פרוונות

פרוונות היא העיסוק בעיבוד, עיצוב וטיפול בבגדי פרווה. העוסק בפרוונות נקרא "פרוון" (בלשון נקבה: פרוונית).
הפרוונות היא מקצוע עתיק למדי. כבר בימי קדם ידוע על שימוש בפרווה כלבוש וכסמל מעמד ובכל מקרה, "מלבושו" של האדם הקדמון היה עשוי פרווה. בעבר היו יהודים רבים בין העוסקים בפרוונות באירופה, אך היו מקומות בהם היו מוגבלים מלעסוק דווקא בפרוונות‏. בין העוסקים בפרוונות בעבר, זרח ברנט (מראשי היישוב הראשון) וסטפן בראון, פרוון תל אביבי מפורסם, אשר על שמו (ובמקום בית המלאכה שלו) נמצאת מסעדה הנושאת את אותו שם.
כיום, בין היתר בשל פעילות למען זכויות בעלי חיים ונגד השימוש בפרווה לצורכי ביגוד, הצטמצם שוק הפרוות לביגוד ולפיכך גם מקצוע הפרוונות סבל מירידה בכמות העוסקים בו ובהכנסות שלהם. בישראל, משרד העבודה סיווג את מקצוע הפרוונות כאחד מן המקצועות המצריך הכשרה באמצעות חניכות‏. בשנות ה-50 וה-60 התרכזו בתי פרוונות רבים רחוב בן יהודה בתל אביב (בשל מיקומו בקרבת אזור המלונות לחוף ימה של תל אביב), אך כיום נותרו רק חנויות מעטות העוסקות בכך בישראל‏.
ולדמר השלישי, מלך דנמרק

חייו

אביו של ולדמר היה אריק השני, דוכס שלזוויג, נינו של אבל, מלך דנמרק ואמו הייתה אדלייד, בתו של היינריך הראשון, רוזן הולשטיין-רנדסבורג.
כאשר קרוב משפחתו הרחוק וראש הענף היריב בבית המלוכה הדני, כריסטופר השני, הוגלה מהממלכה, בחרו אצילי הולשטיין ודנמרק מלך חדש. בחירתם נפלה על הדוכס ולדמר בן ה-11 משלזוויג, שהיה ראש הענף שהתייחס לאבל הראשון. עקב גילו הצעיר, מונה דודו מצד אמו, הרוזן גרהרד השלישי מהולשטיין רב העוצמה, שגם היה בעל החוב הגדול ביותר של ממלכת דנמרק הממושכנת, כעוצר ואפוטרופוס של המלך הצעיר.
התנאים של העלייה לכס המלוכה של ודלמר היו נוקשים לא פחות מאלה של כריסטופר. ביניהם היה התנאי של הריסת הטירות בסקונה ולכל האצילים הוענקה הזכות לבצר את נחלותיהם. עם זאת, הסעיף החשוב ביותר בתנאי עלייתו למלוכה של ודלמר היה שבעתיד, לא יוכל אותו אדם למלוך על שלזוויג ועל דנמרק בעת ובעונה אחת. בהתאם לכך ויתר ולדמר על תוארו כדוכס שלזוויג והעבירו לדודו.
בפועל משלו על כל דנמרק באותה עת אצילים מסוימים. היה זה מצב שלא זכה לאהדה בקרב מעמד האיכרים. חלק מהאצילים היו למעשה זרים ורבים מהם הטילו מיסים חדשים. ב-1328 התמרדו איכרי זילנד, אך מרד זה דוכא. ב-1329 הגיעה תורם של איכרי יוטלנד למרוד ואלה נחלו יותר הצלחה, אך מרד זה גם הוא דוכא בסופו של דבר. לבסוף, ויתר גרהרד בשמו של ולדמר על כס המלוכה הדני וב-1329 הותר לכריסטופר השני לשוב לכס מלכותו. ולדמר הפך שוב להיות דוכס שלזוויג.
ב-1340 נישאה אחותו היחידה, הלוויג לולדמר הרביעי, מלכה החדש של דנמרק. בשארית תקופת שלטונו הוא הוביל שינויים במדיניותה של שלזוויג כלפי דנמרק וניהל כלפיה מלחמות ותקופות של שיתוף פעולה לסירוגין.
ולדמר מת ב-1364. הוא היה נשוי לריצ'רדיס משוורין, בתו של הרוזן גינצלין השישי משוורין-ויטנברג. יחד נולדו להם שני ילדים, ולדמר והיינריך, שירש את אביו על כס הדוכסות.