יער אום צפא

היסטוריה

היער ניטע בראשית ימי השלטון הבריטי בארץ ישראל ביוזמתו של אסף גור, מפקח חקלאי מטעם השלטון ואחיו, עמיהוד גור, סגן מפקח על הייעור. במקום התקיים יער צפוף טבעי של אורן ירושלים ושרידי חורש ים תיכוני. השלטונות הבריטים נטעו במקומות הפתוחים בין שרידי החורש אורן קפריסאי, אורן הסלע, ברוש ואלון התבור. הצל של העצים הנטועים אפשר לחורש להתאושש וצמחו בו עצי קטלב, אלון ואורן. היער הוכרז על ידי ממשלת המנדט הבריטי כשמורת יער סגורה ב-1922 ובכך היה השמורה הראשונה בארץ ישראל. המקום נשמר גם בימי השלטון הירדני ומצבו הטוב הפתיע את המבקרים הישראלים לאחר מלחמת ששת הימים. בצל עצי היער גדלים מגוון סחלבים.
בתחומי השמורה נמצאים שני מעיינות קטנים - עין עמר ועין קוביש, ולצידם גדלה צמחיית מים. השמורה נמצאת מזרחית ליישוב חלמיש (נווה צוף), לצד כביש אזורי 465.
הכניסה לשמורה היא מכביש 465, כ- 200 מ' מערבית למכינה הקדם-צבאית "אלישע", שנמצאת כק"מ מזרחית לחלמיש.
בשמורה סומנו בעבר שני שבילי רגל קצרים וטבעתיים - ירוק 7612 ושחור 7611. כמו כן, מקיפה את השמורה דרך לכלי רכב, אדום 7610.
על פי תוכנית של הממשלה להקמת התנחלויות ביהודה ושומרון תוכנן לנצל את היער שהוכרז כשמורת טבע ועל כן קרקעו היה אדמות מדינה, להקמת התנחלות בן 700 בתים. הגרעין שיועד להתיישב במקום, היה גרעין נחושתן של בני ברית שהוקם ביוני 1978. הגרעין התנגד להרס היער ושכר את האדריכל טומס לייטרסדורף כדי שיתכנן יישוב שישתלב ביער. על פי התוכנית המתוקנת, יועד היישוב למאה משפחות אשר יתיישבו על 80 דונם, המהווים 10% מהיער, וישתלבו בתוכו בתוך קרחות יער. כדי להימנע מפגיעה ביער הוחלט שחלק מהבתים בנקודות הרגישות יהיו בתי עץ שבנייתם לא תפגע ביער. התוכנית זכתה לאישור של רשות שמורות הטבע אשר סברה שהקמת ההתנחלות תסייע בשמירה על היער אשר לטענת המתיישבים התחילו להופיע בו סימני פגיעה מצד ערביי הסביבה ושטחו הצטמצם ל-530 דונם בלבד, בגלל הרס חלקים מהיער והפיכתם לשדות ומטעים. אולם בקרב הציבור עלה חשש לפגיעה ביער והחברה להגנת הטבע התגייסה למאבק נגד הקמת היישוב בתוך השמורה. פרופ' היינריך מנדלסון התריע שאפילו הקמת בית אחד בתוך השמורה עלולה לפגוע באיזון של השמורה ולהביא להחרבתו כפי שקרה כתוצאה מהקמת קריית טבעון. לטענת המתנגדים, השמורה הייתה במצב טוב ולא ניכרו בו פעולות הרס של ערבים אלא של המודד מטעם היישוב. בעקבות פעילות החברה להגנת הטבע, חזרה בה רשות שמורות הטבע מתמיכה בהקמת היישוב ביער ושר החקלאות, אריאל שרון, הודיע בסוף יוני 1979 שהיישוב ייבנה באתר אחר. היו שביקרו את שר החקלאות על החלטתו וטענו שדווקא אי-הקמת היישוב יזיק ליער.

הצומח והחי

ביער יש ריכוז גבוה של בעלי חוליות, בהם תנים, שועלים, גיריות, דלק הסלעים, צבועים וחתולי בר. בחורף מקננים בו פרטים של נץ גדול ונץ מצוי ובקיץ בז עצים. בשמורה נמצא חורש ים-תיכוני טבעי של עצי אלון מצוי וקטלב מצוי, כולל אחד הריכוזים הטבעיים המעטים בארץ של עצי אורן ירושלים. החל מהמחצית השנייה של שנות ה-20, החלו יערני הממשל הבריטי בפעולות יזומות לייעור השטח, במסגרת זו ניטעו בעיקר עצי אורן ירושלים וברוש מצוי. פעולות הייעור במקום, שהוכרז כשמורת יער, נמשכו גם בתקופת השלטון הירדני.
בראשית שנות ה-30 התגלה באזור המזיק תהלוכן האורן (טוואי התהלוכה הקפריסאי), ומכאן התפשט המין לעבר יערות ברחבי הארץ.
בצל עצי היער גדלים מגוון סחלבים.
בתחומי השמורה נמצאים שני מעיינות קטנים - עין עמר ועין קוביש, ולצידם גדלה צמחיית מים.

שמורת היער לאחר שנת 1977

עם התחלת התיישבות יהודית באזור בכלל  ובנווה צוף בפרט , החלה פעילות של טיפוח ושמירת היער. מטיילים ישראלים רבים הגיעו לביקור , מכל רחבי הארץ. בשמורה סומנו באמצע שנות ה- 90' שני שבילי רגל קצרים וטבעתיים - ירוק 7612 ושחור 7611. כמו כן, מקיפה את השמורה דרך לכלי רכב, אדום 7610.
מועצה אזורית מטה בנימין לקחה על עצמה את , הטיפול השוטף , את הכנת תשתיות המים והנקיון ביער תוך הצבת מיכלי אשפה ופינויים  באופן שוטף. בשנים האחרונות עקב בעיות בטחון התמעטו הביקורים של יחידים ביער , אך עדיין מגיעות קבוצות מאורגנות בתיאום הצבא. בחגים וביום העצמאות יש ביער מידי שנה הפנינג בניהול המועצה , הכולל פעילויות מגוונות של סיורים והפעלות לילדים. סרט מאירוע 30 שנה לבנימין.
בסופי שבוע יש נוכחות של תושבי הכפרים באזור , וגם הם נהנים מבילוי בשמורת אום צפא ומהתשתיות הקיימות ביער.