איידס באפריקה שמדרום לסהרה

קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 
מחלת האיידס נפוצה באפריקה שמדרום לסהרה ("אפריקה השחורה") פי שישה יותר מאשר בשאר אזורי העולם], ולדבר יש השלכות כלכליות וחברתיות מרחיקות לכת. בשנת 2005 מנו חולי האיידס באפריקה שמדרום לסהרה כ-63% מכלל חולי האיידס בעולם]. בשנת 2000, למעלה מ-30% מהתושבים בזימבבווה, בוטסואנה וסווזילנד, נשאו את המחלה.

אפידמיולוגיה

איידס מהווה גורם תמותה משמעותי בקרב צעירים ומבוגרים מאפריקה אשר פעילים מינית. בדומה לרוב מדינות העולם השלישי, הרוב נדבקו דרך קיום יחסי מין ללא אמצעי הגנה כגון קונדום. 
פרופסור מקס אסקס, מחוקרי האיידס הגדולים בעולם, מצא כי בקרב הטרוסקסואלים בלבד, אחד מכל 5-10 מבוגרים באפריקה נדבק בנגיף, לעומת אחד מכל 3,000-5,000 מבוגרים ברחבי העולם המפותח. כלומר, הסיכון באפריקה גדול פי 500 מאשר במערב, וזאת כנראה בשל ההבדלים התרבותיים בהתנהגות מינית, שכיחות גבוהה יותר באפריקה של מחלות בלתי מטופלות אשר מועברות על ידי מגע מיני, וזנים שונים של הנגיף.
במדינות הנגועות ביותר - דרום אפריקה וזימבבווה, כשליש מהאוכלוסייה הבוגרת נושא את הנגיף. מדינות אלו צפויות לאבד בשנים הקרובות דור שלם של תושבים. תוחלת החיים באפריקה השחורה (נכון לשנת 2005) היא 47 שנים; מומחים מעריכים שללא מחלת האיידס הייתה תוחלת החיים עולה ל-67 שנים.

היחס בין גברים לנשים

בתחילתה של המגפה מספר הגברים שהיו נגועים במחלה היה גבוה ממספר הנשים הנגועות, אך כיום סיטואציה זו ברוב המדינות היא הפוכה. נשים אפריקאיות נדבקות בגיל יותר מוקדם מגברים והפער בשכיחות הנגיף בין גברים לנשים ממשיך להצטמצם.
בחקר האיידס שנעשה בזאיר, עומד במרכז ניתוח היחסים בין המינים ומעמד האישה. הנשים בזאיר תופסות מקום מרכזי בניהול משק הבית. יחד עם זאת, רובן נמצאות בעמדות של תלות כלכלית ורגשית. נשים ללא עצמאות כלכלית אינן יכולות לסרב למין גם כאשר הוא איננו מין בטוח. הפסקת ניצול הכוח הגברי ביחסי מין מצריך שינוי חברתי ותרבותי, שיתקבל במידה שתוענק לגיטימציה חוקית וסוציאלית לנשים לסרב לקיים יחסי מין ויינתן להן החופש הכלכלי לעשות זאת. זכות אנושית בסיסית זו מופרת בחברות רבות באפריקה. במחקר שנערך בזאיר, נראה כי הדומיננטיות הגברית משאירה מעט מאוד חופש לנשים וזאת לעומת מה שהיה קיים בקהילות שהיו קיימות לפני דור.

השפעת הכלכלה

הבעיות החברתיות והכלכליות משפיעות על נגישותם של תושבי אפריקה לשירותי טיפול ומניעה הולמים. במדינות שמדרום לסהרה המגפה השפיעה באופן חסר תקדים על משקי בית וקהילות. מחקרים הראו כי מדינות אלו מאבדות בממוצע בין 1% ל 2% מהצמיחה הכלכלית כתוצאה מהמגפה. 
המשבר הכלכלי מביא עמו מספר רב של נשים לסיטואציות מסוכנות בהן הן נאלצות להשתמש במין עם מספר רב של בני זוג על מנת לפרנס את עצמן ואת בני משפחתן. יחד עם זאת, הרבה מן המתבגרים באפריקה מגיעים ממשפחות עניות ולכן הם מאוד חשופים ופגיעים. חלקם נאלצים לעסוק בזנות בתמורה למזון, ביגוד ואף בתמורה לציונים טובים בבית-הספר.
רוב המדינות באפריקה שמדרום לסהרה סובלות ממגפות רבות ככלל ומגפת האיידס בפרט אשר מתפרצת ופוגעת באוכלוסייה הכללית ולא נשארת בתחום האוכלוסייה עם סיכון גבוה כגון: עובדים בזנות, גברים המקיימים יחסי מין עם גברים, ונרקומנים הצורכים סמים באמצעות מזרקים.

הנגישות לתרופה

נגישות האוכלוסייה לטיפול תרופתי בנגיף גדלה פי שמונה מסוף שנת 2003, כאשר כ- 810,000 בני אדם מטופלים בדצמבר 2005. 17% מתוך 4.7 מיליון בני אדם מקבלים את הטיפול האנטי ויראלי נגד המחלה באפריקה שמדרום לסהרה (חולה אחד מתוך כל שישה חולים). במרבית מדינות אפריקה את הטיפול מקבלים כ- 20% מן האוכלוסייה, כאשר יוצאים מן הכלל הן בוטסואנה, נמיביה ואוגנדה, בהן מגיעה רמת הטיפול לכ- 50% מן החולים.
בתחום זה פועל הקרן העולמית למאבק באיידס, שחפת ומלריה.

הירתמות למאבק

בין האנשים המנסים לעורר מודעות וליצור שינוי, ניתן למנות את נלסון מנדלה, נשיא דרום אפריקה לשעבר, שהקדיש מאז פרישתו את מרב מרצו במאבק נגד מחלת האיידס. עם תום תקופת כהונתו כנשיא, הודה מנדלה כי לא עשה מספיק כדי להלחם במחלה, מתוך חשש למחיר הפוליטי אותו יישא במידה שיודה במשבר ההומניטארי החמור. 
בעבר אמר מנדלה: "איידס אינה עוד מחלה, זוהי סוגיה בזכויות אדם". כחלק מפועלו להגברת המודעות למחלה, מנדלה הרצה בכנסים ברחבי העולם וניסה לתעל את קשריו והיותו דמות ציבורית מוכרת לטובת המאבק. ניתן לראות דוגמה לכך בקמפיין גיוס כספים שנערך בשנת 2003, אשר זכה לשם 46664 AIDS, על שם מספר האסיר שהיה לו. 
בשנת 2005, איבד נלסון מנדלה את בנו, מקגטו מנדלה, שנפטר ממחלת האיידס.