google/wiki40b huggingface dataset:
גינטר שבובסקי

ביוגרפיה

שבובסקי נולד באנקלם שבפומרניה (כיום במדינת מקלנבורג-מערב פומרניה). הוא למד עיתונאות באוניברסיטת לייפציג, ולאחר מכן החל לעבוד כעורך במגזין של איגודים מקצועיים בשם Tribüne ("טריבינה"). ב-1952 הוא הצטרף למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. בין השנים 1967–1968 למד באקדמיה של המפלגה הקומוניסטית. ב-1978 הוא מונה לעורך הראשי של העיתון Neues Deutschland (גרמניה החדשה - נויס דויטשלאנד), העיתון הרשמי של מפלגת האיחוד הסוציאליסטית והעיתון המוביל במזרח גרמניה. ב-1981 צורף למועצה הראשית של המפלגה. ב-1985 התפטר מתפקידו בעיתון, ומונה למזכיר של סניף המפלגה במזרח ברלין וצורף לפוליטביורו של המפלגה. בין השנים 1981–1990 כיהן כחבר בפולקסקאמר.

הפלת חומת ברלין

באוקטובר 1989 עזר שבובסקי, יחד עם מספר חברים אחרים בפוליטביורו להדיח את אריך הונקר לאחר כהונה ארוכה כמנהיג מזרח גרמניה ולהחליפו באגון קרנץ. במסגרת השינויים שנעשו מונה שבובסקי לדובר הלא רשמי של המפלגה, ובמסגרת תפקיד זה כינס מסיבות עיתונאים רבות, על מנת לעדכן על השינויים במדינה.
ב-9 בנובמבר 1989, בבוקר לפני שכינס מסיבת עיתונאים נוספת, קיבל פתק לפיו מזרח גרמניים יוכלו לעבור את הגבול בין שתי הגרמניות לאחר קבלת אישורים, אך לא קיבל יותר מידע על הנושא. השינויים הללו היו אמורים לחול אך ורק בשעות אחר הצהריים של אותו יום, לאחר תאום עם שומרי הגבול.
בסוף מסיבת העיתונאים הקריא שבובסקי בקול רם את תוכן הפתק. אחד העיתונאים שאל אותו מתי ייכנסו לתוקף השינויים, ואף על פי שלא ידע את התשובה, ענה שבובסקי ש"למיטב ידיעתי - מיד." (בגרמנית: Sofort, unverzüglich). לאחר מספר שאלות מהעיתונאים הוא אמר שההחלטה כוללת גם מעבר למזרח ברלין. אמירה זאת גרמה להסתערות של אזרחים על חומת ברלין והריסתה.
הפרסים

עלילה

העלילה מתרחשת בחצר המלוכה של הממלכה האחמנית בשושן, המקהלה מורכבת מזקני פרס שאותם המלך כסרכסס השאיר כממונים על הממלכה בשעה שיצא לכבוש את יוון. כמו כן מופיעה אטוסה אם המלך. בתחילת המחזה הם מביעים את חששם על הצפוי במערכה לכסרכסס וצבאו. לאחר שמגיע שליח שמבשר את תבוסת הצי הפרסי בקרב סלמיס והשמדת הצבא הפרסי בקרב פלטאיה גדול האבל בחצר המלכות כאשר שומעים על מותם של המפקדים הרבים.
אטוסה מחליטה לעלות באוב את רוחו של דריוס בעלה המת ואבי כסרכסס. בהופעתו הוא מוכיח את כסרכסס על התנהגותו השלילית כאשר ביקש לחבר את אסיה ואירופה על ידי בניית גשר במצרי ההלספונטוס, על כך שביקש לבנות צי ולכבוש את יוון כאשר האלים תחמו את שלטונו לאסיה ועל כך שחילל את מקדשי האלים ומזבחותיהם בזמן הפלישה. זהו מוטיב מרכזי במחזה כאשר אייסכילוס רואה את מפלגת הפרסים כתוצאה מההיבריס של מלכם וקטע זה נועד להדגיש שאם רק כסרכסס נוהג כמו אביו ולא מנסה לעבור את הגבול שהאלים קבעו לו הוא לא היה נוחל מפלגה בשדה הקרב ומאבד את טובי אנשיו.
סיום המחזה הוא כאשר כסרכסס האבל חוזר לבירתו שושן ומבכה את מר גורלו ואת מפלת צבאו.

eutuchia ו-dustuchia

אריסטו מתאר "מודל כפול של המהלך הטראגי" בפרק השביעי של הפואטיקה. אריסטו מסביר כי המהלך הטרגדי נע בין שני קצוות, המקריות או המזל מאיר הפנים (ευτυχία\eutuchia) למזל הרע (δυστυχία"\dustuchia"). המחזה מדגים כי המקריות קשורה לאושר בחיים. בנוסף, האדם אינו יודע האם הוא נע מקוטב אחד לאחר אלא רק ברגע שבו הדבר כבר התרחש. כלומר אין האדם יודע מה יעלה בגורלו עד שהוא מגיע עד שמגיעה ההכרעה. כך גם כסרכסס. 
במחזה זה יש מורכבות בשאלה האם לטרגדיה סוף טוב או רע, בשל המתח בין נקודת המבט של הפרסים בעולם המחזה, לבין נקודת המבט של הצופים היוונים. המחזה מתאר הצלחה יוונית, שהינה קטסטרופה מבחינת הפרסים. בפואטיקה אריסטו משווה בין טרגדיה לבין היסטוריה, וטען כי סוגת הטרגדיה נעלה על הכתיבה ההיסטורית. לטענתו, השירה קרובה יותר לפילוסופיה, ואחת הסיבות לכך היא שבניגוד להיסטוריה, שעוסקת באירועים ספציפיים, השירה מתארת דברים כלליים. אומנם הפרסים היא טרגדיה המבוססת על חומר היסטוריה אבל בניגוד ליצירה היסטורית מטרתה להמחיש איך אומה משגשגת הופכת לאימפריה מידרדרת שמדגישה את "אשמת הפרסים" שהביאו את עצמם לשפל.
הקהל האתונאי, בשעה שצפה במחזה "הפרסים", נמצא באותו מצב של שגשוג שבו הפרסים היו בתחילת הטרגדיה. לכן, הטרגדיה אמורה ללמד את האתונאים משהו על הפוטנציאל של עתידם. המחזה מעלה את שאלת הגבולות, האם יש גם דבר כזה "יותר מידי אימפריה"? המסר הטרגי הוא שאי אפשר לדעת מראש איפה עובר הגבול, והעובדה שהגבול נחצה מתגלה רק לבדיעבד. טרגדיות על אירועים בני הזמן היו מאוד נדירות. ייתכן שאייסיכלוס בחר דווקא באירוע קרוב כדי להמחיש את המסר החינוכי שלו שאולי ההצלחה לעצמה מולידה את ההיבריס.
Honey, Honey

השיר

"Honey, Honey" נכתב על ידי ביורן אולבאוס, סטיג אנדרסון ובני אנדרסון, בביצוע אנייטה פלסקו ואנני-פריד לינגסטאד. השיר הוקלט בשוודית, בנוסף לגרסה האנגלית. זו הייתה ההקלטה הרשמית האחרונה של אבבא בשוודית, והייתה הבי-סייד של הסינגל השוודי "ווטרלו". הגרסה האנגלית של "Honey, Honey" שוחררה עם "השיר של קינג קונג" בבי-סייד.
יומני גבע

יומני גבע היו יומני קולנוע שהפיקה חברת "סרטי גבע" והוקרנו בבתי הקולנוע בישראל כיומני חדשות לפני הסרט העיקרי בשנים 1970-1952. 
את "סרטי גבע" הקימו חלוצי הקולנוע הישראלי, המפיקים מרדכי נבון ויצחק אגדתי, אחיו של ברוך אגדתי. יומני הקולנוע של האולפנים הוקרנו בבתי קולנוע טרם ההצגה הראשית, לסירוגין עם יומני הקולנוע של המתחרה, "יומני כרמל". למרות שאולפני גבע היו חברה פרטית, והיומנים היו יוזמה מסחרית, ברקע להפקת היומנים גם מעורבות פוליטית של דוד בן-גוריון, אשר דחף להפקת היומנים המתחרים ל"כרמל" לאחר שאלה האחרונים היו בשליטה חלקית של שרי הפנים של הפועל המזרחי. היומנים היו למעשה המשך של סדרת יומנים קודמת, שהופקה על ידי קולקטיב האמנים החולוני "קולון-גבע" בין 1950 ל-1952 והיוזם הראשי של יומנים קדומים אלה, שאול גוסקינד, המשיך לפעול להפקת יומני גבע. 
בין הקריינים של יומני גבע בלטו קרייני קול ישראל גדעון לב-ארי ואלימלך רם. רבים מן היומנים בוימו על ידי הבמאי נתן גרוס והצלמים אדם גרינברג ודוד גורפינקל התחילו את דרכם ב"גבע". 
עם הקמת הטלוויזיה הישראלית ב-1969 ירד הביקוש ליומני חדשות קולנועיים, ויומני גבע הופסקו. הסרט "שגעון של מולדת" מ-1980 מכיל אסופה של קטעי יומני גבע מן השנים 1953 ועד להפסקת שידורם. 
התמלוגים מהקרנת יומני גבע היו מוקד לסכסוך משפטי בין השותפים לשעבר בחברת האולפנים המאוחדים (עזבונו של נבון המיוצג על ידי חברת "ברקי פטה המפריס" מחד ואולפני הרצליה, מפיקיהם של יומני כרמל מאידך).
וייטצ'אפל (סדרת טלוויזיה)

הפקה

בן קורט וקרוליין איפ כתבו את העונה הראשונה של הסדרה. לורה מקי, מנהלת הדרמה של ITV, אמרה ש"הסדרה וייטצ'אפל היא עיבוד מודרני מאוד של הז'אנה הבלשי המשלב מזימות מהתקופה הוויקטוריאנית של הפשע המקורי והאווירה בת זממנו של האיסט אנד הלונדוני. הסיפור אינו רק על הרציחות צמאות הדם של המרטש, אלא מתמקד בשלוש דמויות עיקריות שבלב הסיפור וההומור השחור שמאחד ביניהם."

קבלה וביקורת

הרייטינג של שידור הבכורה של "וייטצ'אפל" ב-2 בפברואר 2009 היה של 8.13 מיליון צופים. הסדרה זכתה לביקורות חיוביות, וקיבלה ניקוד של 75 מתוך 100 באתר Metacritic.
בביקורת ב-"Leicester Mercury" נכתב כי הסדרה היא "כמו "חיים על מאדים" ללא אלמנט הנסיעה בזמן. הפיצוי על חוסר המקוריות הוא באווירה ובהתלהבות".
העונה השנייה קיבלה ביקורות חיוביות, וניקוד של 69 מתוך 100 באתר Metacritic.
שחר רז

ביוגרפיה

יליד תל אביב, בנם של אפרים ורעיה. האמצעי מבין שלושה אחים. בגיל 12 עבר עם משפחתו לראש העין. את שירותו הצבאי עשה בפלס"ר 7 כלוחם וחובש קרבי. בשירות המילואים הוצב ביחידת פינוי שתפקידה הענקת טיפול רפואי ופינוי משדה הקרב.
השתתף במבצעים "עופרת יצוקה" ו"עמוד ענן". מתגורר בהרצליה עם רעייתו, השחקנית והזמרת אלינור פלקסמן ושלושת ילדיהם.

תיאטרון

לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד משחק ב"בית צבי" (2005) (מחזור מ"ו). במהלך שנות לימודיו זכה בפרסים ובמלגות, בהם מלגת קבלה לבית הספר (2005), "קרן שרת" (2006) ופרס ע"ש צבי קליר על הצטיינות בלימודים (2008).
מיד עם סיום לימודיו הוחתם בתיאטרון הלאומי "הבימה", בו הוא משחק עד היום. במסגרת עבודתו בתיאטרון, היה חבר בקבוצת הצעירים בהנהלת שי פיטובסקי (2009–2016). בקבוצה זו, שזכתה לשבחים רבים, השתתף רז בכל ההצגות: "החוטם", "מסייה דה פרסוניאק", "ארץ חדשה", "השבועה" ו"אלוהים מחכה בתחנה".
בזמן חברותו בקבוצה, החל להופיע מחוצה לה כחלק מלהקת שחקני "הבימה" בהצגות שונות שהתארחו בפסטיבלים בינלאומיים בגראץ, קלוז', שטוטגרט, ריימס, בייג'ינג, סנט פטרבורג ומוסקבה. עם פירוק הקבוצה, צורף לצוות השחקנים הקבוע של "הבימה".
בשנת 2016 זכה בפרס השחקן המצטיין על שם אלה דן בטקס פרסי תיאטרון "הבימה".
מעמד האישה בחברה הערבית

מעמד האישה באזור חצי ערב לפני הקוראן בתקופת הג'יהליה

החברה בתקופת הקדם-אסלאם הייתה חברה שבטית שמרב אמונותיה היו פגניות. מעמדן של נשים היה בכי רע. נשים היו תלויות לחלוטין בגברים והיו מעמסה כלכלית על בני משפחתן שפרנסו אותן. לעיתים במקרים של ריבוי לידת נקבות היה מקובל לקוברן בעודן בחיים. בתקופה זו היו מקובלים נישואים בתוך מסגרת המשפחה ואף אב עם בתו. מאידך יש הטוענים שהתקופה הטרום איסלמית הטיבה עם הנשים משום שהיו יותר משוחררות, חופשיות ללכת ולבא כרצונן, משוררים שרו להן שירי אהבה והן לא היו כפופות לחוקי הקוראן והשריעה.
בתקופה זו אין אזכורים לנראות נשים ואקטיביזם במרחב הציבורי, האישה הייתה דמות פסיבית כאשר הגבר מכלכל ושר לה שירים. נשים היו חסרות זכויות לחלוטין.

מעמדה של האישה המוסלמית עם פרוץ האסלאם בחצי האי ערב

עם פרוץ האסלם בחצי האי ערב, השתנה מעמדה של האישה לטובה. הקוראן נתן לאישה זכויות שלא היו לה בעבר. זכויות בנישואין, גרושין, ירושה ועוד. החל מעת זו נוצרה חקיקה אסלמית לטובת נשים בנושאים שצוינו לעיל. הקוראן האסלאמי אפשר לנשים לנהל את רכושן וכספיהן. על פי הקוראן נשים יכולות להיות פוסקות הלכה. הקוראן בא לקדם את זכויותיהן של הנשים, ואולם אין הוא מנחה ליישמן באופן מלא ולראיה גבר יכול להתחתן עם ארבע נשים, ואישה יכולה להתחתן רק עם גבר אחד. עדות של אישה חלשה מעדות של גבר, הקוראן מרשה חופש פעולה לנשים אולם מנחה להתלבש בצניעות כדי שלא לפתות את הגברים. אולם לא מנחה על שימוש באמצעי לבוש והסתרה כגון אלו הקיימים כיום.
החברה המוסלמית בהנהגת חכמי הדת צמצמה את זכויון הנשים והפכה את המרחב ציבורי האסלאמי למרחב פטריארכלי שלא נותן מקום לזכויות של נשים. 
יחד עם זאת בימינו מדינות מוסלמיות רבות מאפשרות זכויות לנשים עם סייגים והגבלות.
בקוראן יש אזכורים לנראות נשית במרחב הציבורי כגון עם נשותיו של מוחמד וכן עם נשים בסביבת חצרות סולטאני האימפריה העות'מאנית. נשים אלו בחרו להשפיע באופנים שונים חלקן מאחרי הקלעים בגבו של הגבר שהיה בחזית והציג כלפי חוץ את תבונת והנחיות האישה, חלקן באופן משולב במיוחד תוך ניצול קשרי משפחה (אמא, סבתא) וחלקן הקטן ממש בחזית העשייה כגון דיפה ח'תון, חזוראן ושג'ר א-דור

השפעת התרבות המודרנית על מעמדה של האישה במרחב הציבורי

הנשים המוסלמיות בעשורים האחרונים תרמו להפנמה בתודעה הציבורית לשינוי הנדרש בנראות הנשים במרחב הציבורי במטרה להביא לשינוי תוך מעבר מסגנון חיים מסורתי לסגנון חיים מודרני זאת על ידי רכישת השכלה, השתלבות בעבודה ומילוי חובותיהן האזרחיות בתחום ההשתתפות הפוליטית. מחקרן של פייסל עזאיזה, ח'אולה אבו בכר ואחרים מציג בספרם "נשים ערביות בישראל, תמונת מצב" כי שינויים אלה לא היוו מנוף ליצירת שוויון בין נשים וגברים בחברה הערבית בישראל.
על פי מחקרן השפעת השכלה ותעסוקה אינם תנאי מספיק לחולל שינוי במעמד הנשים לעומת הגברים בחברה המוסלמית. כדי להשיג שוויון בו ישולבו נשים בתפקידים מנהיגותיים ומנהליים בכירים בתחומים הפוליטיקה, כלכלה וחברתה, על המשפחה והחברה הערבית לאמץ שינוי ערכי מבני שטרם התרחש בעולם הערבי. לטענת החוקרות זהו השלב הראשון בשינוי אף על פי שהוא עלול לפגוע במעמד כוהני הדת, אשר בו משקיעים מאמצים רבים לשמרו במשך דורות.
נשים מוסלמיות שונות לקחו ולוקחות חלק בניסיון לפריצת התודעה לשוויון הזדמנויות.
גאורגיוס אפרם

קריירת מועדונים

אפרם התחיל את הקריירה שלו במחלקות הנוער של אפולון לימסול, ארסנל וגלאזגו ריינג'רס כאשר באחרונה סיים את גיל הנוער. ב-1 בפברואר 2009 הושאל לדנדי על מנת לקבל דקות משחק. שבוע לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד ליווינגסטון בה הוא הבקיע את שער הבכורה שלו.
ב-1 ביוני 2009 שוחרר מריינג'רס וחתם באומוניה ניקוסיה. בעונתו הראשונה באומוניה הוא זכה עם במועדון באליפות, ונבחר לשחקן הצעיר של השנה בקפריסין. במשך 5 עונות בהן שיחק באומוניה הוא הבקיע 25 שערים ב-134 משחקים.
ב-6 ביוני 2014 חתם באפואל ניקוסיה ל-3 שנים. ב-30 ביולי 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 2-2 נגד ה.י.ק. הלסינקי במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, אפרם שיחק בכל הנבחרות הצעירות של קפריסין ואף כיהן כקפטן הנבחרת הצעירה. בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת.
ב-16 בנובמבר 2014 הוא הבקיע שלושער בניצחון 0-5 נגד אנדורה במסגרת מוקדמות יורו 2016. שלושת השערים הללו היו גם שערי הבכורה שלו בנבחרת, והוא הפך לשחקן הראשון שכובש שלושער במשחק נבחרת.
Animal Diversity Web

Animal Diversity Web (בקיצור: ADW, בעברית: אתר האינטרנט הבינלאומי למגוון בעלי החיים) הוא מסד נתונים מקוון אשר אוסף את ההיסטוריה הטבעית, סיווג, תכונות המינים, מצב שימור, ואזורי התפוצה של אלפי מינים של בעלי חיים. בנוסף, המסד כולל אלפי תצלומים, מאות קטעי קול ומוזיאון וירטואלי.

סקירה

ADW משמש אנציקלופדיה מקוונת, לדוחות מידע על בעלי חיים, דוחות המידע כוללים: טווח גאוגרפי, בית גידול, תיאור פיזי, רבייה, תוחלת חיים, תקשורת ותפיסה, התנהגות, הרגלי תזונה, אויבים ושימור.
ADW נוצר על ידי פיליפ מאיירס (פרופסור לביולוגיה באוניברסיטת מישיגן) בשנת 1995. הדוחות נכתבים על ידי מרצים וסטודנטים ב-30 מכללות ואוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית. לעיתים קרובות, כתיבת דוחות המידע נחשבת פרויקט סטודנט, כל דוח נחקר באמצעות כתבי עת מדעיים ונערך על ידי הפרופסורים והצוות של ADW.
טום הולנדר

ביוגרפיה

הולנדר נולד בבריסטול שבממלכה המאוחדת. אביו הוא צאצא של יהודים מצ'כיה שהתנצרו לזרם הקתולי, ואימו ממשפחה נוצרית ממוצא אנגלי. גדל באוקספורד שבאוקספורדשייר. הוא התחנך בבתי הספר "דראגון סקול" ואחר כך ב"אבינגדון סקול". למד בסלוויין קולג' שבקיימברידג' והרבה להשתתף מחוץ לתוכנית הלימודים בפעילויות התיאטרון באוניברסיטת קיימברידג'.
בעודו בקיימברידג' ביים חברו לספסל הלימודים, סם מנדס, הצגות אחדות בהשתתפותו בין השאר הפקה של "סיראנו דה ברז'ראק" שזכתה לשבחי הביקורת. עם סיום לימודיו לא התקבל לבית ספר למשחק אך בכל זאת המשיך לעבוד בתיאטרון.
ב-1992 זכה הולנדר בפרס איאן צ'ארלסון על הופעתו בהצגה "The Way of the World" בתיאטרון ליריק האמרסמית' בלונדון. ב-1997 היה מועמד לפרס בשנית על תפקידו במחזה "מבקר המדינה". והמחזה בלאטיקוס אומינוס דומינה
הולנדר הופיע בתפקידים רבים בקולנוע ובטלוויזיה. בין היתר בסדרה הקומית "פשוט נהדרת", בסרט "מרתה, פרנק, דניאל ולורנס", סדרת הדרמה "רעיות ובנות" על פי ספרה של אליזבת גסקל, סרטו של רוברט אלטמן גוספורד פארק, ובסרט הטלוויזיה הנסיך האבוד בתפקיד המלך ג'ורג' החמישי. על תפקידו בסרט גאווה ודעה קדומה בכיכובה של קירה נייטלי קבל את פרס המבקרים של לונדון ופרס הקולנוע של העיתון "איבנינג סטנדרד". בסדרה "מרגלי קיימברידג'", העוסקת בחייהם של חברי רשת קיימברידג', גילם את דמותו של המרגל גאי ברג'ס.
הולנדר מרבה לעבוד עם השחקנים מייקל גמבון וביל ניי והוא חבר קרוב של ג'יימס פיורפוי. למרות שהוא מרבה להופיע כשחקן אופי מוערך וזכה בפרסים, עדיין מלגלגים בסרטים על קומתו הנמוכה.
בשנים 2006 ו-2007 השתתף הולנדר בחלק השני והשלישי של סדרת סרטי שודדי הקריביים. הופעתו האחרונה על הבמה הייתה במחזה " Landscape with Weapon" מאת ג'ו פנהול בתיאטרון המלכותי הלאומי. כמו כן הופיע בסדרה "אנשי הצללים" של רשת TNT.
ב-2010 יצר הולנדר יחד עם התסריטאי ג'יימס ווד את הסדרה הקומית "כבוד הכומר" (Rev.). בסדרה מגלם הולנדר את הדמות הראשית של הכומר אדם סמולבון, שעובר מקהילה כפרית לנהל כנסייה גדולה בלונדון. ב-2011 הסדרה זכתה בפרס באפטה כסיטקום הטוב ביותר. עונה שנייה של הסדרה שודרה ב-2011.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצדן של אליסיה ויקנדר וקארה דלווין, וכן שיחק בסרט "לנשום". בשנת 2018 שיחק בדרמה הביוגרפית "רפסודיה בוהמית" שביים בריאן סינגר.
הולנדר חי בנוטינג היל שבלונדון.
מרטין ביין

מרטין אדוארד ביין (באנגלית: Martin Edward Bain; נולד ב-1968) הוא מנהל ספורט סקוטי .
בעברו עסק בדוגמנות לתקופה קצרה וניהל בר מקומי בגלאזגו. ב-1996 עסק כמנהל חשבונות בחברה שעסקה בפרסום עבור גלאזגו ריינג'רס. ב-2001 הצטרף לדירקטוריון בחברה עד שמונה ב-2005 על ידי דייוויד מארי, בעלי ריינג'רס, למנכ"ל הקבוצה. בתקופותו כמנכ"ל הקבוצה, ריינג'רס זכתה בארבע אליפויות, שני גביעים והעפילה לגמר גביע אופ"א.
ב-2011 בעקבות חובות קבוצת ריינג'רס החליט הבעלים למכור את הקבוצה, ביין התנגד למהלך והנהיג את ההתנגדות בקרב שאר בעלי המניות במועדון. הוא הושעה מתפקידו כמנכ"ל על ידי הבעלים החדשים. ביוני אותה שנה הוא התפטר מתפקידו תוך כדי שהוא מגיש תביעה נגד הקבוצה. לבסוף חזר בו מן התביעה, לטובתה של הקבוצה לטענתו.
בספטמבר 2014 מונה על ידי מיטשל גולדהאר למנכ"ל מכבי תל אביב. בסוף עונת 2015/16 סיים ביין את תפקידו כמנכ"ל מכבי ועבר לתפקיד מנכ"ל סנדרלנד.
ב-22 במאי 2018 פוטר מתפקידו בסנדרלנד לאחר שהקבוצה רשמה שתי ירידות ליגה בשתי עונות
לס קלייפול

שנותיו המוקדמות

קלייפול נולד בעיר ריצ'מונד שבקליפורניה וגדל בעיר אל סוברנטה שבקליפורניה, למשפחת מכונאי רכב. קלייפול החל לנגן על גיטרת בס בגיל צעיר ובין השפעותיו המוזיקליות ניתן למצוא את לארי גרהאם, טוני לוין, רוג'ר ווטרס, גדי לי, פול מקרטני, גיזר באטלר, בוטסי קולינס, סטנלי קלארק, ג'ון פול ג'ונס ואחרים.
הוא למד בבית הספר התיכון דה אנזה, שם הכיר את חברו קירק האמט, שמאוחר יותר הצטרף כגיטריסט להקת ההבי מטאל מטאליקה. במשך מספר שנים לפני הקמת להקתו פריימוס, עבד קלייפול בתור נגר.
בשנת 1986, לאחר מותו של בסיסט מטאליקה קליף ברטון, הפציר האמט בקלייפול שייבחן לתפקיד הבסיסט של מטאליקה. סולנה של מטאליקה ג'יימס הטפילד, ציין שקלייפול לא התקבל מאחר שהיה "טוב מדיי" ושהוא "צריך לעשות משהו משלו". לאחר מעשה, קלייפול סיפר שלא היה מודע להיקף ההצלחה והפרסום של מטאליקה ושנבחן על אף היכרותו המעטה עם ז'אנר ההאבי מטאל ומעצם חברותו עם האמט ושכנראה, לא היה מתאים לסגנון הלהקה בכל אופן.

פריימוס

פריימוס החלה את דרכה בשם Primate באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, עם קלייפול כבסיסט, טוד האת' כגיטריסט ומתופפים שונים, ביניהם ג'יי ליין. בשנת 1989, ליין והאת' עזבו את הלהקה ובמקומם צירף קלייפול את הגיטריסט לארי ללונד והמתופף טים אלכסנדר.
קלייפול נחשב לדמות המובילה בלהקה והכוח המניע מאחורי הסגנון המוזיקלי שלה, המשלב פאנק יחד עם סגנונות אחרים. קלייפול הוא היחיד מבין חברי הלהקה עם רקע במוזיקת פאנק. בגלל השפעתו הרבה על סגנון הלהקה, פריימוס לעיתים רבות מתוארת בתור להקת "ת'ראש-פאנק" או פאנק-מטאל.
משנת 1989 ועד שנת 2000, פריימוס הייתה אחת הלהקות הפחות שגרתיות שזכו לקבל זמן אוויר בזרם המיינסטרים, בין היתר בהופעתם בפסטיבל לולהפלוזה בשנת 1993, השתתפותם בתוכניות הלייט נייט של דייוויד לטרמן וקונאן או'בריאן בשנת 1995 ובנוסף השתתפותם בפסטיבל וודסטוק 94'. בשנת 1996, עזב אלכסנדר את הלהקה והוחלף בבריאן "בריין" מנטייה (לימים מתופף גאנז נ' רוזס).
בשנת 1997, התבקשה הלהקה לכתוב את שיר הנושא של סדרת האנימציה סאות' פארק. בשנת 2000, חדלה הלהקה מפעילותה.
באמצע שנת 2003, שבה הלהקה לפעילות וקלייפול התאחד עם אלכסנדר וללונד. בשנת 2010, עזב אלכסנדר את הלהקה בשנית והוחלף בג'יי ליין, שניגן עם הלהקה עד עזיבתו בשנת 1989.
בשנת 2013, עזב ליין את הלהקה בשנית והוא הוחלף באלכסנדר גם בפעם זו.

חייו האישיים

קלייפול מתגורר בקרבת העיירה אוקסידנטל שבמחוז סונומה שבקליפורניה, יחד עם אשתו ושני ילדיו. קלייפול מקליט את מרבית המוזיקה שלו בביתו. הוא ידוע בהומור ההזוי שלו ובאישיותו יוצאת הדופן.
קלייפול הוא דייג מושבע ואף הופיע בתור אורח בתוכנית הטלוויזיה Fly Fishing the World.
סינר

סִינָר (בעגת הדיבור גם "סינור") הוא פריט לבוש הנלבש מעל הבגדים כשחלקו העיקרי  מכסה את קדמת הגוף ונסגר מאחור, ונועד להגן על הבגדים מפני לכלוך. יש סינרים במידות וצורות שונות.

סינרים בהיסטוריה

האנתרופולוגית אליזבט ואיילנד ברבאר,[ Elizabeth Wayland Barber]  טוענת בספרה Women`s Work, The first 200,000 years שנשים לבשו כבר בזמנים פרה היסטוריים מעין סינרים שהגנו  על החלקים הרגישים בגופן וגם על בגדיהן. סינרים אלו שמשו את הנשים גם כמעין מנשא, הן יכלו לשים דברים על הסינר להרים את קצוותיו התחתונים והרי מנשא שנתמך על מותני האשה ונישא ביד אחת. . לדבריה בארצות הבלקן לבשו עד אמצע המאה ה-20 סינרים שהיו מורכבים מסינר קדמי צר וסינר אחורי  רחב יותר שקצוותיו נגעו בסינר הקדמי. 
בציור מהמאה ה-15 של הצייר ג'אן בורדישון [Jean Bourdichon] שבו נראה נגר עובד בסדנתו בעוד אשתו טווה חוטים, שני בני הזוג לובשים סינרים ארוכים למותניהם.  
במסדר 'הבונים החופשיים' סינור מעור טלה הינו  מסמלי החברות בו.  
במאה ה-18 סינרים חשובים כל כך שמשקיעים זמן רב ברקמה ותוספות יפות לשוליהם, למרות שהם נתפרים לרוב משמלות ישנות.   
בשנות ה-1960 סינר היה מקובל כל כך כחלק ממראה  עקרת הבית  שבספרי תפירה ורקמה מוצאים משפטים כמו 'סינר רקום לילדה רצוי מאד, וייתן לה תחושה שהיא כבר די מבוגרת כאשר היא עוזרת לערוך את שולחן ארוחת הערב.'
מאיר נוביק

ביוגרפיה

נוביק נולד ב-15 במאי 1914 בוורשה שבפולין ובשנת 1936 עלה לארץ ישראל. בראשית דרכו בארץ עבד כמורה לחינוך גופני והיה מדריך במסגרת תנועת "הפועל". בשנת 1937 ייסד את סניף התנועה בנתניה ושם החל לפעול במסגרת "ההגנה". 
לאחר הכשרתו בקורסים לפיקוד ומודיעין התמנה למפקד "ההגנה" בעמק חפר. פעילותו נעשתה במחתרת, תוך התגייסותו למשטרת היישובים העבריים. בתקופה זו היה פעיל גם במוסד לעלייה ב' ומאוחר יותר התמנה לאחראי שירות ידיעות מאזור חיפה ועד רמת גן. בעקבות מאסרו בשבת השחורה התפטר משירותו במשטרה, אך המשיך לפעול במסגרת "ההגנה". בין השאר היה מפעילם מטעם הש"י של שני הסרג'נטים שנחטפו ונתלו על ידי האצ"ל.
לאחר הקמת מדינת ישראל שירת בצה"ל והיה מראשוני שירות הביטחון הכללי. ב-1949 נשלח למשימות ריגול בארצות הברית. במהלך שנות החמישים עבר למשטרת ישראל, בה שימש ראש המחלקה לתפקידים מיוחדים בדרגת סגן ניצב. בשנת 1959 מונה לראש מחלקת הדרכה ועמד בראשה שנים ארוכות בדרגת ניצב משנה. במקביל לתפקידו במחלקת ההדרכה, בשנים 1964–1965 חזר למחלקה לתפקידים מיוחדים ועמד בראשה כממלא מקומו של אהרן שלוש בתקופת לימודיו. בהמשך שירותו שימש ראש אגף ארגון במשטרה. סיים שירותו בדרגת ניצב.
לאחר שחרורו היה ממונה על ארגון ויחסי הציבור של מוזיאון ארץ ישראל. 
ב-1998 זכה לאות יקיר העיר רמת גן. בשנת 2005 חתם על עצומת בכירי מערכת הביטחון התומכת בתוכנית ההתנתקות.
בנו, ד"ר נמרוד נוביק, היה יועצו המדיני של שמעון פרס בין השנים 1984–1990.
ההיכל וארון הקודש בימי קדם

בבתי הכנסת של העת העתיקה הייתה "תיבה" ששימשה כמקום אחסון לחפצי הקודש: ספרי התורה, שופר, לעיתים אפוד וכדומה. במשנה נכללה התיבה בתוך רשימת הציוד הקבוע של בית הכנסת. בתלמוד נזכרים גם "דלוקסמא ו"קמטרא", שגם הן היו תיבות אחסון לאותה מטרה. התיבה הייתה עשויה מעץ, וניצבה על רגליים. פתח התיבה היה מלמעלה או מהצד, כאשר המכסה הורכב על גבי ציר. על התיבה הונח כיסוי בד, כאשר פנים התיבה היה מרופד במטפחות. התיבה הייתה ניידת, כך שהסברה המקובלת כיום היא שעד המאה השלישית התיבה הוחזקה בחדר סמוך לאולם התפילה, או במבנה נפרד. את התיבה היו מכניסים לאולם התפילה לפני הקריאה בתורה, ומיד לאחר התפילה החזירו את התיבה למקומה. 
בציור קיר בבית הכנסת בדורה אירופוס שבסוריה משנת 245/246 לספירה, נראית התיבה על יד דמותו של משה הקוראת בתורה. התיבה דומה ל"קיבוטוס", רהיט יווני שמקורו במצרים, ושימש בעת העתיקה לאחסון בגדים, כלים, מגילות וחפצים יקרים. גובהה 50-60 ס"מ, והיא ניצבת על ארבע רגליים. התיבה מלבנית, בעלת מנעול, כאשר בציור הקיר בבית הכנסת הייתה מכוסה במטפחת אדומה.
במקורות תלמודיים (למשל, מגילה כו ע"ב. יש גם אזכור יחידאי במשנה) נזכר חפץ נוסף לתוכו הכניסו את ספר התורה. שמו "תיק" והשימוש בו לא היה קבוע. ניתן לזהות את התיק עם חפץ הידוע לנו מן הספרות והאמנות הקלאסית, ושמו capsa. ה"קפסה" הייתה עשויה מעץ קל, ממתכת או משנהב, גובהה 30-40 ס"מ, והיא בנויה בצורת גליל. בתוך ה"קפסה" היה נהוג לאחסן חפצים שונים, ובכלל זה מגילות. בתיאורים חזותיים רבים (פיסול, ציור) נראה איש בעל מעמד הנושא קפסה, כאשר רצועת הנשיאה התלויה עליה מצביעה על זהותה כ"קפסה" המובילה מגילה. ניוד ספר התורה התבצע בעזרת התיבה, ובמקרים מסוימים (למשל, כשיש צורך לניוד מהיר) באמצעות התיק. יהודי ארצות האסלאם ממשיכים לאחסן את ספר התורה בתוך תיק זה עד היום.
לוחם (מבוכים ודרקונים)

הלוחם הוא אחד מן מקצועות השחקן במשחק התפקידים הפופולרי "מבוכים ודרקונים". הלוחם הוא מקצוע רב-תכליתי, שנלחם באויביו באמצעות כוח פיזי, מגוון כלי נשק, מיומנות, אסטרטגיה וטקטיקה. הדרישות העיקריות מבחינת תכונות הן כוח פיזי רב (היכולת להניף כלי נשק כבדים ולגרום נזק גבוה לאויב) וחוסן גופני (היכולת לספוג כמות גדולה של נזק), כאשר גם זריזות/זמישות גבוהה נחשבת למועילה.
הלוחם הוא מקצוע כללי מאוד; ללוחמים בודדים יש מגוון רקעים וסגנונות שונים; שומרי ראש, הרפתקנים, חיילים לשעבר, אבירים, מלכים של עמי נוודים, או סייפים רבי-אומן - כולם לוחמים, אך הם מגיעים מכל תחומי החיים. בני כל הגזעים בעולם מבוכים ודרקונים יכולים להתמחות כלוחמים, אך מקצוע זה נפוץ בעיקר בקרב בני אדם, גמדים וחצי-אורקים. מקצוע הלוחם נפוץ גם בקרב האלפים, אך אלה מעדיפים להתמחות בחץ וקשת ובסיף במקום להסתמך על חוסן גופני וכוח גס.

יכולות

ללוחם אין כוחות מיוחדים (כמו שימוש בקסם או עשיית נסים) אבל כוחו הרב, הסיבולת הגופנית הרבה שלו והמיקוד הרב באימון עם נשק מפצים על כך. עם זאת, הוא יכול להגיע לרמת ההתמחות הגבוהה ביותר בלחימה: הוא יכול להשתמש כמעט בכל סוגי הנשק (כולל כלי נשק גדולים כמו חרב דו-ידנית ונשק מוט), להתמחות במספר סוגים לנזק מוגבר (יותר מכל דמות אחרת) וללבוש כל שריון, כולל שריון גוף כבד. התכונות החשובות ללוחמים הם כוח וחוסן. תכונת זריזות גבוהה גם עוזרת. לוחמים בדרך כלל לא נהנים מערכי חכמה או כריזמה גבוהים, מכיוון שאלו אינן מסייעים להם.

דמויות שאינן שחקן

מחוץ למקצועות שחקן רגילים, במהדורה שלוש, ישנו מקצוע לדמויות ללא שחקן באותו השם.

רקע למקצוע

הלוחם לוקח את השראתו ממגוון רחב של מקורות: אגדות ומיתוסים קדומים (הרקולס, פרסאוס, גילגמש), אפוסים (אבירי השולחן העגול, המסע למערב, ביאוולף) ומקורות מודרניים (ספריו של טולקין, לדוגמה). גיבורים, שומרי ראש, הרפתקנים, חיילים לשעבר, אבירים, מלכים של עמי נוודים, ברברים קשוחים או סייפים רבי-אומן - כולם לוחמים, אך הם מגיעים מכל תחומי החיים.