google/wiki40b huggingface dataset:
מכת ערוב

מַכַּת עָרֹב בסיפור יציאת מצרים במקרא היא המכה הרביעית מבין עשר מכות מצרים. התיאור במקרא מתייחס ל"ערוב כבד" שמילא את בתי המצרים ואת אדמתם, ו"השחית" את כל הארץ. חז"ל, ובעקבותיהם הפרשנים המסורתיים, ראו בערוב תערובת של חיות טרף, אולם הפרשנות היהודית העתיקה ביותר (תרגום השבעים) ראתה בערוב דווקא מכה של חרקים. בדומה לפרשנות היהודית העתיקה, חלק מן הפרשנים המודרניים סברו שהערוב הוא תערובת של חרקים, מכרסמים או מזיקים שעלולים להרוס את הארץ (יבול, בעלי חיים וכו').
BM-14

מפרט

הרקטות של ה-BM-14 יכולות להתחמש בראש נפץ כימי, עשן או קונבנציונלי.
הרקטות יכולות להגיע עד כ-9.8 ק"מ בערך וראש הנפץ שלהן שוקל 8 ק"ג. ל-BM-14 גרסאות בעלות 17 קנים.
המשגר לא מדויק בגלל שחסרה מערכת כוונון אך הוא יעיל מאוד בהפצצות שטח.
ה-BM-14 כמעט זהה ל-BM-13 קטיושה.
בית רבקה גרינוולד

בעלי הבית

ויקטור (שלום אריה) גרינוולד (Grünwald) נולד בווינה בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית ב-1 ביוני 1897, בנו של הרופא ד"ר יוסף צבי גרינוולד. למד בגימנסיה באיגלאו שבמוראביה, שם כיהן אביו כמנהל בית החולים הממשלתי בעיר, ובנוסף קיבל חינוך יהודי. בעת לימודיו הצטרף לתנועה הציונית והיה פעיל באגודת הנוער הציוני ובתנועת "בלאו וייס" ("כחול לבן"). עם סיום לימודיו בשנת 1915 התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, סיים קורס קצינים ונשלח ללחום נגד הרוסים בחזית גליציה.
ביום הכיפורים תרע"ז נפצע קשה בעת התקפה לכבוש גבעה, הועבר לטיפול רפואי בווינה, שהסתיים בראשית שנת 1919. בתקופת הטיפול למד משפטים באוניברסיטת וינה ובשנת 1919 קיבל תואר דוקטור למשפטים. במקביל סיים את הקורס השנתי של האקדמיה לייצוא בווינה. בינתיים קמה צ'כוסלובקיה, וכשחזר לביתו באיגלאו אושר תוארו האקדמי על ידי אוניברסיטת פראג והוא התמנה לשופט-חוקר בבית המשפט המחוזי בעיר. כשאמרו להעבירו לשרת בסלובקיה החליט להתפטר. הוא עבר לבירה החדשה פראג והחל להתמחות כעורך דין, וכן ללמוד עברית, אנגלית, צרפתית וערבית כהכנה לעלייה לארץ ישראל.
בראשית שנת 1923 עלה לארץ ישראל. בארץ התמחה אצל עורכי דין בירושלים ובתל אביב וקיבל רישיון לעיסוק במקצועו בארץ. אולם בתחילה לא עסק במקצועו אלא שימש משנת 1925 כמנהל המסחרי של בית החרושת למשי של דלפינר, ששכן על חוף הים. לאחר שסגר דלפינר את בית החרושת באותה שנה, התמנה גרינוולד כיועץ המשפטי של בנק אפ"ק. החזיק במשרה זו עד שנת 1932, ומאז עסק בפרקטיקה פרטית כעורך דין.
בשנת 1926 התמנה לסגן הקונסול של צ'כוסלובקיה בארץ ישראל. בשנת 1927 אירח בביתו את תומאס מסריק, נשיא צ'כוסלובקיה שביקר בארץ, ובשנת 1931 מונה לקונסול של צ'כוסלובקיה בארץ ישראל. גרינוולד נפטר בשנת 1978.
רבקה נולדה בשנת 1907, בתם של מיכל ומיכאל שפירא, בעלי אדמות ממייסדי פתח תקווה. דודה היה "זקן השומרים" אברהם שפירא. למדה בפיק"א ובבית הספר "נצח ישראל" לבנות.
בהיותה בת 16 נפטר אביה והיא זכתה בירושה גדולה של שטחי פרדס. בשנת 1925, לפני נישואיה לגרינוולד, מכרה את הפרדס ובחלק מן הכספים שקיבלה קנתה את המגרש ברחוב שד"ל. רבקה נחשבה לאשת חברה זוהרת שידעה ליהנות ממיטב מנעמי העולם שיכלה לרכוש בכספה, וביתם של בני הזוג היה מרכז חברתי בתל אביב. נפטרה בשנת 1993.
בני הזוג היו הורים לשלושה: מיכאל, יוספה ועדנה.

הבית

האדריכל מגידוביץ בחר לתכנן בניין בסגנון האדריכלות האקלקטית, ותכנן לבית מרפסת חזיתית סגורה מוארכת ("ארקר") בדומה לארמון קטן. בשנת 1934 נוספה לבית קומה שנייה בתכנונו של האדריכל קרל רובין ובה דירת 5 חדרים. המשפחה עברה להתגורר בקומה השנייה, ואילו בקומה הראשונה התגוררו האדריכל רובין עצמו וגם הרב דוד פראטו, רבה של יהדות איטליה.
פנים הבית עוצב בידי מעצב פנים (דבר נדיר ביתר לתקופה) והיה מפואר במיוחד. כל חדר נצבע בצבע אחר והיה בעל יחוד סגנוני משלו. רהיטים ושטיחים יוקרתיים מבדים משובחים הובאו מרחבי העולם ושימשו את בעלי הבית ואת אורחיהם הרבים. בשנת 1981, שלוש שנים לאחר מות בעלה, מכרה רבקה גרינוולד את הבית לחברת "כלל" אך כחלק מחוזה המכירה הוסכם כי תוכל להמשיך ולהתגורר בו עד יום מותה.

כיום

בשנת 1991 הוכרז הבית כמבנה לשימור, בדומה לבתים רבים בסביבה, והחל משנת 2008 הוא עובר תהליך שימור מאסיבי כחלק ממתחם מגדל הבנק הבינלאומי הניצב בעורפו. יחודו של תהליך השימור כחלק מפרויקט המגדל, הוא בהנפתו של המבנה כולו על גבי כלונסאות מתכת ופסי פלדה כך שהשטח שמתחתיו משמש כחלק מהחניון התת-קרקעי של המגדל, והוא עצמו למעשה "צף" מעליו.
מרדכי שלמה ברמן

הרב מרדכי שלמה ברמן (ר' שלומקע, תר"צ, 1930 - א' בטבת תשס"ה, 13 בדצמבר 2004) היה ראש ישיבת פוניבז'.

תולדותיו

נולד ברוסיה לרב יהודה יצחק ברמן ולרייזל לבית מרדכי שלמה מובשוביץ. בשנת תרצ"ד (1934) עלה עם משפחתו לארץ ישראל, והיא התיישבה בתל אביב, שם כיהן אביו כרב שכונה והיה חבר לשכת הרבנות בעיר, ומלומדי ישיבת היכל התלמוד. בצעירותו למד בתלמוד תורה וישיבת תומכי תמימים בתל אביב אצל הרב חיים שאול ברוק, והרב דוד פוברסקי. בחורף תש"ד עבר הרב פוברסקי לכהן כראש ישיבה בישיבת פוניבז' ויחד עמו הביא את בנו הרב ברוך דב ותלמידו הרב מרדכי שלמה. בהיותו בישיבה היה מקורב לרב מפוניבז', והוא היה מכין איתו ועם הרב ברוך דב פוברסקי את השיעור כללי. כמו כן היה מקורב לרב שמואל רוזובסקי. הוא נחשב לבחור המובחר בישיבה. לאחר בואו של הרב שך לישיבת פוניבז', התקרב גם אליו, ולימים עירבו הרב שך בשליחויות ציבוריות והיה מתייעץ עמו. לאחר שחלה, התבטא פעמים רבות שחסר לו את ר' שלמה שיעזור לו.
בנערותו היה מקורב לחזון איש וישן בביתו. החזון איש חייבו מדי יום להגיד לו מחידושיו. בהוראת החזון איש החל לכתוב ספר הלכה, אך לבסוף לא נשלמה מלאכתו. הוא מובא מספר פעמים בספרי החזון איש בשמו, בניגוד להרגלו שלא להביא שמות אנשים חיים. בהגיעו לגיל הנישואין המליץ עליו החזון איש בפני גיסו הרב יעקב ישראל קנייבסקי "הסטייפלער", שלקחו כחתן לבתו אהובה. החזון איש כתב לו מכתב ברכה ובו רשימת שבחים עליו הן בלימוד והן בחביבותו והנהגתו הטובה עם הבריות. בהוראת החזון איש הוציא את ספרו הראשון לחתונה, ושמו ניתן לו על ידי הסטייפלער.
בגיל 24 התמנה לראש ישיבה בישיבת פוניבז'. מדי יום ראשון מסר שיעור בתל אביב, ביום רביעי בבית הכנסת "דברי שיר" ובליל שבת בבית הכנסת "אהבת חסד". כמו כן היה נוסע פעם בחודש למסור שיעור ביסודות ובפתח תקווה.
הרב שך ייעדו להנהגה ציבורית, והוא מינהו לנהל את המאבק בפרשת היתר הממזרים. הוא מונה על ידו להיות נציג הישיבות באגודת ישראל, לצד רבי פנחס מנחם אלתר ורבי יוחנן סופר.
בסוף שנות ה-70 חלה במחלת פרקינסון. מצב בריאותו התדרדר עד שבשנת תשמ"ו (1986) הפסיק למסור שיעורים בישיבה.
גלקסיית אנדרומדה II

מאפיינים

הגלקסיה נמצאת כ-2.6 מעלות מדרום-מזרח לכוכב מיראך וכ-4.5 מעלות מצפון-מערב לגלקסיית המשולש.
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-3.5 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-2,200 שנות אור. מסתה מוערכת בכ-‎7×10⁷‎ מסות שמש, כרבע אלפית ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-‎7.6×10⁶‎ מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת ברובה מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא פי 9.4 מיליון מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות של כוכבי הגלקסיה היא כ-2% בלבד מהמתכתיות של השמש, כך שכוכבי הגלקסיה הם זקנים יחסית לכוכבים של שביל החלב או של גלקסיית אנדרומדה. רוב כוכבי הגלקסיה נוצרו בתקופה שהחלה לפני 9 מיליארד שנים והסתיימה לפני כ-6 מיליארד שנים, אך קיימת בה גם אוכלוסיית כוכבים קטנה שגילה עולה על 10 מיליארד שנים. הגלקסיה מקיפה את מרכזה של גלקסיית אנדרומדה במרחק שנע בין 480,000 שנות אור ובין 765,000 שנות אור בזמן הקפה של 6.6 מיליארד שנים.
הרי הזהב של אלטאי

רמת אוקוק

רמת אוקוק ממוקמת בדרומה של הרפובליקה של אלטאי וגובלת במונגוליה מדרום-מזרח, בסין בדרום ובקזחסטן בדרום-מערבה. האזור מתאפיין בגבעות ובערבה שבה ביצות, נהרות ואגמים. החי ברמת אוקוק כולל מספר מינים בסיכון וביניהם נמר השלג המצוי, הכבש הארגאלי, עיט הערבות והחסידה השחורה.

קנטונסקי זפובדניק

חלק זה של ההכרזה ממוקם בדרום-מערבה של הרפובליקה, לאורך הגבול עם קזחסטן. באזור ערבות, אחו אלפיני, טייגה וטונדרה בהרים שמעליו וקרחונים נרחבים. פריט הנוף הידוע ביותר באזור הוא הר בלוחה. להר שתי פסגות והמזרחית שבהן הנישאת לגובה של 4,506 מטר, היא הפסגה הגבוהה ביותר בהרי אלטאי בתחומי רוסיה. הפסגה המערבית מגיעה לגובה של 4,440 מטר.

אלטייסקי זפובדניק

אזור זה שוכן במזרחה של הרפובליקה והוא תופס את רובו של השטח המוכרז. באזור משתרעים קרחונים, שטחי טייגה, טונדרה ואחו הרריים וכן ערבות. למעלה מ-1,400 צמחים וסקולאריים נסקרו באזור וכמעט שישית מהם אנדמיים למקום. הפאונה כוללת 72 מיני יונקים ו-310 מיני עופות.
אגם טלסקוייה בצפונו של השטח המוכרז הוא האגם האגם הגדול בהרי אלטאי ואגם המים המתוקים השני בגודלו בסיביר, לאחר ימת באיקל. שטחו של האגם הוא 233 קמ"ר, הוא שוכן בגובה של 434 מטר ועומקו המרבי הוא 325 מטר. האגם ארוך וצר וצורתו כשל האות העברית "ר". אורכו מגיע ל-78 ק"מ ורוחבו אינו עולה על 5 ק"מ לכל היותר. האגם מוקף בהרים הנישאים עד לגובה של 2,400 מטר. מוצאו היחיד של האגם הוא בקצהו הצפון-מערבי, ומימיו זורמים בסופו של דבר אל נהר אוב.

נוכחות אנושית

נוכחות אנושית הופיעה באזור לפני כמיליון שנים, ועל כך מעידים ממצאים מיישובים שהוקמו במקום בתקופת האבן הקדומה. הפזיריק, עם קדום שהתגורר ברמת אוקוק בתקופת הברונזה, הותיר אחריו ממצאים רבים בדמות מומיות שהשתמרו באדמה הקפואה, וכן קברים ותילים הנושאים דמיון רב לממצאים דומים שהותירו אחריהם הסקיתים. החל באמצע המאה ה-18 היה האזור לחלק מהאימפריה הרוסית. כיום מיושבים אזורי ההכרזה בדלילות על ידי רוסים ואלטאים, והאחרונים עוסקים בצייד, מרעה ובחקלאות בהיקף מצומצם.
דני פילת'

ביוגרפיה

דני פילת' נולד ב-25 ביולי 1973 בהרטפורד שבאנגליה, תחת השם דניאל לויד דייבי.
דני פילת' היה חבר במספר להקות, ביניהן The Lemon Grove Kids, PDA ו-Feast of Excrement.
בשנת 1991 הקים את להקת הבלאק מטאל קריידל אוף פילת', אשר לכבודה הוא לקח לעצמו את שם הבמה "פילת'". פילת' הוא כותב המילים והסולן של קריידל, והוא גם חבר הלהקה היחיד שנשאר מהקמתה.
דני פילת' כתב ספר עם גאבין באדילי בשם The Gospel of Filth: A Black Metal Bible. בשנת 2001 שיחק פילת' בסרט קריידל אוף פיר ("Cradle Of Fear").
טרוילוס וקרסידה

עלילה

היוונים צרים על טרויה מזה שבע שנים. הנסיך טרוילוס, בנו הצעיר של המלך פריאמוס, מתאהב בכהנת קרסידה, בת החוזה קלכס, שעבר אל מחנה האויב לאחר שחזה שהעיר תיחרב. הוא מתוודה בפני דודה פנדרוס, והלה מנסה לשכנע אותה להיעתר לו. בינתיים, בצד השני, מתייעץ המלך אגממנון עם נסטור ואוליסס כיצד להשיב את חמת אכילס, שמסרב להשתתף בלחימה. הגיבור הרטנוני מסתגר באהלו ומתמרמר על שליטו. הנסיך הקטור קורא ליוונים לבחור אלוף לדו-קרב מולו, ואיאס נענה לאתגר. טרוילוס וקרסידה נפגשים והיא מצהירה על אהבתה לו. קלכס משכנע את אגממנון לדרוש את בתו בתמורה לשחרור המצביא השבוי אנטנור, והיא נשלחת אל היוונים כשהיא נשבעת לטרוילוס כי תיוותר נאמנה לו. אוליסס הערמומי אומר ליתר המלכים שהיא אישה בלתי-מוסרית, ומורה לכולם לישק לה. הקטור ואיאס נלחמים, אך מתקשים להרוג איש את רעהו בגלל היותם קרובי משפחה ומסיימים ללא הכרעה. טרוילוס משחד את אוליסס והלה, בהנאה רבה, מובילו למחנה היווני. שם הוא רואה את קרסידה אומרת לדיומדס כי תאהב אותו תמיד. רק מלך איתקה המשועשע מרסן אותו מלהתפרץ ולגלות את הימצאו. בבוקר למחרת מתכונן הקטור לקרב, כשאשתו אנדרומכה ואחותו קסנדרה מזהירות אותו כי היו להן חלומות מבשרי רעה. פטרוקלוס יוצא לצד היוונים ונקטל בידי הנסיך, והדבר משכנע את אכילס לבסוף לחזור. הוא נכשל בקרב מול הקטור בעצמו, אך המירמידונים שלו נופלים עליו מן המארב והם חוטפים את גופתו כשלל. הלחימה מסתיימת ללא הכרעה כשהטרויאנים מצליחים להדוף שוב את היוונים ולמנוע את כיבוש עירם. טרוילוס שוכב גוסס בשדה הקרב ומקלל את פנדרוס במותו.
עודד אבישר

ביוגרפיה

נולד ב-1918 בטבריה למשפחה חברונית, דור חמישי בארץ ישראל. התחנך בירושלים. סיים את בית המדרש למורים בבית הכרם ולימד בבית הספר למל. נישא לסופרת והמחנכת אסתר אבישר ומנישואים אלו נולד בנו היחיד יועד אבישר. היה המנכ"ל הראשון של היכל התרבות וכמו כן שליח הסוכנות היהודית בברזיל. נפטר ממחלת הסרטן בשנת 1976.
כתב שירים רבים אשר הולחנו בידי משה וילנסקי, מרדכי זעירא, אריה לבנון ושרה לוי-תנאי.
בין הפזמונים שכתב היו "ערב בא" (שזכה בפסטיבל הזמר הראשון שנערך ב-1960), "רק את לי נותרת", "יודקה", "אבי אבי", "שירת הזורע", "מחול הרועה", "מה עוד", "היה הוא אפור", "דומם", "סתיו", "ט"ו בשבט" ו"דבקה".
בין המחזות שכתב היו "נעמי", "הנער דוד", "תלם שמיר בועז", "יפתח", "מנגד", "אהבת ציון" (עיבוד, הועלה בהבימה 1947), "Crystal key " ועוד.
עודד אבישר כתב ספרים בחקר תולדות היישוב: שני ספרים שיצאו לאור: ספר חברון וספר טבריה. ושניים שלא זכה להוציאם לאור: ספר צפת וספר ירושלים.
כתב את התסריט לסרט "מפתח הזהב" יחד עם סשה אלכסנדר.
פרסים: פרס אקו"ם עבור כתיבת המחזה - נעמי (1958), פרס ראשון בפסטיבל הזמר, עבור מילות השיר - ערב בא (1960). כמו כן זכה בפרסים על תמלילי השירים: גבע סלע, שיר האדמה (שכתב ליובל מקווה ישראל).
אבישר קבור בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
ג'יימס בוון

ביוגרפיה

בוון נולד בסארי בבריטניה. הוריו התגרשו כשהיה בן שלוש והוא עבר להתגורר עם אמו ואביו החורג באוסטרליה.
הוא לא הסתדר בבית עם אביו החורג וגם לא בבית הספר. בגיל חמש עשרה נשר מבית הספר והחל להשתמש בסמים. בגיל שמונה עשרה שלחה אותו אמו לגור בלונדון עם אחותו למחצה בתקווה שזה ישנה אותו. הוא התקשה להשיג עבודה, הידרדר לסמים קשים ונזרק מבית אחותו. גם אביו סירב לקבלו והוא הפך לחסר בית והתגורר ברחובות לונדון. לבסוף התקבל לתוכנית שיקום עירונית, קיבל דירת מגורים ממחלקת הרווחה בטוטנהאם וכן החל בטיפול במתדון המשמש תחליף להרואין לצורך גמילה מסמים. לפרנסתו עבד כנגן גיטרה ברחובות באזור קובנט גרדן.
ערב אחד, בתחילת אביב 2007, חזר לביתו וגילה חתול ג'ינג'י שוכב בחדר המדרגות. בתחילה התעלם ממנו כי לא רצה לקבל אחריות על יצור נוסף בשעה שהיה לו מספיק קשה לקחת אחריות על עצמו. החתול המשיך לשכב באותו מקום ולמחרת ראה בוון שהוא פצוע במצב תזונתי גרוע וקרחות בפרווה. רחמיו נכמרו על החתול ובשארית כספו סידר לו טיפול וטרינרי שכלל טיפול בפצעים וסירוס והכניסו לדירתו. הוא קרא לחתול בוב על שם הדמות של "קילר בוב" מהסדרה טווין פיקס. בוון טיפל בבוב עד שהבריא ושילח אותו לדרכו בתקווה שלא ייפגשו יותר.
כאשר הלך לעבודתו כנגן רחוב עקב בוב אחריו, התגנב לאוטובוס וקפץ על כתפו. הם הגיעו לקובנט גרדן. בוון החל לנגן ובוב לצידו. באותו יום הרוויח בוון הרבה יותר מביום רגיל. אנשים היו עוצרים לצילום ונותנים כסף ברוחב לב. תוך זמן קצר השתנה מצבו של בוון. הוא נגמל מסמים, רואיין בטלוויזיה והוא ובוב הפכו לחביבי התקשורת ולידוענים. הסיפור על חתול הרחוב שהציל את בעליו זכה להתעניינות וירלית בפייסבוק, טוויטר ויוטיוב.
שלוחת הנסן

היסטוריה

השלוחה מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות תצלומי אוויר שערך צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
שמה של השלוחה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והיא נקראת על שם לודוויג הנסן שהיה אחד מחברי הצוות של האונייה Fram שהביאה את משלחת הקוטב הדרומי בראשות רואלד אמונדסן בין השנים של 1910 - 1912, וזאת לאחר שאמונדסן קרא לאחד ההרים באזור "הר ל. הנסן" אולם לא ברור כיום לאיזה הר.
יהודה אשכנזי (טיקטין)

רבי יהודה אשכנזי (נפטר ה'תק"ג, 1743) היה רב פולני במחצית הראשונה של המאה ה-18. ממחבריו הראשונים של הספר "באר היטב", על השולחן ערוך. כיהן כרב ודיין בטיקטין.

ביוגרפיה

נולד לרב שמעון סופר מפרנקפורט. פירושו לשולחן ערוך, "באר היטב", בא כהרחבה והשלמה לפירוש בשם זהה שנכתב בידי רבי ישעיה ב"ר אברהם, והוא נדפס לראשונה בשנת תק"ב באמשטרדם, ואף צורף למהדורות השולחן ערוך בדפוס אמשטרדם תקי"ג ותק"כ. בשל התקבלות חיבורו זה, נדחה למעשה הספר המקורי של רבי ישעיה ב"ר אברהם. ובמהדורות השולחן ערוך הנפוצות מודפסת בחלק אורח חיים מהדורתו של רבי יהודה אשכנזי מטיקטין.
הרפובליקנים

השנים הראשונות

בשנת 2002 במהלך הבחירות לנשיאות צרפת התמיכה במפלגה הגוליסטית, "מרוץ הרפובליקה", מפלגת השלטון, ירדה פלאים ולכן הוקם האיחוד למען רוב נשיאותי, שהפך אחר כך לאיחוד למען תנועה עממית. המפלגה דגלה במדיניות חוץ של שמרנות פעילה וקידום פיתוח אינטגרציה אזורית אל האיחוד האירופי. המפלגה הוקמה במטרה לזכות ברוב לנשיאות האספה הלאומית. המפלגה הוקמה מאיחודן של מרוץ הרפובליקה, האיחוד למען הדמוקרטיה הצרפתית, ומפלגת הדמוקרטיה הליברלית.

הבחירות לנשיאות

ב-14 בינואר 2007 אישר הקונגרס הלאומי של המפלגה ברוב של 98% תמיכה בניקולא סרקוזי כמועמד לנשיאות מטעם המפלגה.
ב-2012 הריץ האיחוד את ניקולא סרקוזי לקדנציה שנייה כנשיא צרפת, אולם סרקוזי הפסיד בסיבוב השני למועמד הסוציאליסטי פרנסואה הולנד. 
האיחוד למען תנועה עממית ובעקבותיו "הרפובליקנים" הם חברים במפלגת העם האירופית והאיחוד הדמוקרטי הבינלאומי.

הבחירות לרשויות המקומיות

בבחירות לרשויות המקומיות בצרפת במארס 2013, המפלגה קיבלה 47 אחוזים מהקולות ברחבי צרפת, בעוד המפלגה הסוציאליסטית קיבלה 38 אחוזים בלבד, כאשר "החזית הלאומית" מהימין הקיצוני בהנהגת מרין לה פן קיבלה 5 אחוזים מסך כל הקולות - תוצאה גבוהה בהרבה מ-0.9 האחוזים שקיבלה בסיבוב הראשון בבחירות לרשויות המקומיות ב-2008.
בבחירות למועצות השונות בצרפת, במארס 2015, המפלגה הגדילה במאוד את כוחה וזכתה ב-70 מתוך 98 המועצות ברפובליקה הצרפתית.
במאי 2015 פורקה המפלגה על ידי ניקולא סרקוזי ואוחדה לתוך מפלגת הימין-מרכז החדשה היא המפלגה הרפובליקנית הצרפתית בראשותו של האחרון. המפלגה הוקמה כתוצאה מחשש אצל סרקוזי כי קהל הבחירה של הימין המסורתי בצרפת יזלוג לעבר מפלגת הימין הקיצוני של מרי לה-פן לקראת הבחירות לנשיאות. המטרה להגשים את ערכי הרפובליקה הצרפתית בתוך המפלגה הרפובליקנית החדשה.
כיכר לסטר

כיכר לסטר (באנגלית: Leicester Square) היא כיכר להולכי רגל בלבד, באזור וסט אנד שברובע וסטמינסטר של לונדון, אנגליה.
הכיכר נמצאת מערבה לדרך צ'רינג קרוס, צפונה לכיכר טרפלגר, מזרחה לכיכר פיקדילי. במרכז הכיכר פארק קטן, ובו פסל של ויליאם שייקספיר וסביבו דולפינים. בכל אחת מפינותיו של הפארק הקטן פסל. הפסלים הם של סר אייזק ניוטון, סר ג'ושואה ריינולדס, ג'ון האנטר וויליאם הוגארת. לאחרונה הוצב בכיכר פסל של צ'ארלי צ'פלין.
כיכר לסטר היא המרכז הקולנועי של לונדון. בכיכר מספר רב של בתי קולנוע, בהם בית הקולנוע עם המסך הגדול בבריטניה, ובית הקולנוע עם מספר המושבים הרב ביותר. בכיכר נערכות כל הקרנות הבכורה בבריטניה. כמו כן יש בה מספר מועדוני לילה אופנתיים.
בכיכר מצוי מרכז לרכישת כרטיסי תיאטרון בחצי מחיר להצגות המתקיימות ביום הרכישה (זהו הביתן עם הכיתוב tkts בתמונה מצד שמאל)

היסטוריה של הכיכר

הכיכר הוקמה על שדות שהיו שייכים לרוזן רוברט סידני, הרוזן השני מלסטר, שהיו ממוקמים מול אחוזתו של הרוזן. הרוזן רכש את האדמות שנקראו אז שדות מרטין הקדוש (St. Martin's Field) בשנת 1630, ובשנת 1635 בנה לעצמו בית אחוזה גדול שכונה אז בית לסטר (Leicester House) בחלקו הצפוני של הרחוב. הרוזן תחם את האזור בגדר ומנע בכך מתושבי המחוז הכנסייתי סנט מרטין ( St. Martin's Parish) להשתמש באזור. התושבים פנו למלך צ'ארלס הראשון אשר מינה שלושה מחברי מועצת המלך לנהל בוררות בין הרוזן לבין תושבי המחוז, בסיומה ציווה המלך על הרוזן להשאיר חלק משטחו כשטח פתוח לטובת כל תושבי המחוז.
בשנת 1670 הותוותה צורת הכיכר והחלו להיבנות סביבה בתים. האזור נחשב לאזור אופנתי במיוחד למגורים, ובאחד הבניינים אף התגורר יורש העצר, פרדריק, הנסיך מויילס. החל מסוף המאה ה-18 פחתה הפופולריות של האזור והוא החל לשמש אזור בו התמקמו מוסדות בידוריים. בית לסטר הפך למוזיאון לטבע שכונה הולופוסיקון ב-1780, ונהרס בשנת 1791 או 1792.
בשנת 1848 הייתה הכיכר בסיס לסכסוך משפטי. בפסק דין טולק נגד מוקסהי נדונה השאלה האם מחויבים דיירים חדשים שמתגוררים בכיכר לציית להסכם שנעשה על ידי הבעלים הקודמים של מבני הכיכר שהסכים לא להקים בניינים נוספים בכיכר. על פי החוק שהיה קיים באותה עת, לא ניתן היה לחייב אדם בגין חוזה שעשה אדם אחר. הלורד צ'ארלס פיפס, הלורד הראשון של קוטנהאם, פסק שבעלים של נכסים מחויבים להתחיבויות של הבעלים הקודמים, משהם רוכשים את הנכס עם התחייבויות אלה. בשל פסיקה זו נותרה הכיכר בצורתה המקורית כפי שהייתה במאה ה-18.
במאה ה-19 נפתחו בכיכר מספר מלונות, וכן תיאטראות ואתרי בידור. תיאטרון אלהמברה נבנה בכיכר בשנת 1854.
הכיכר נותרה עד ימינו כבסיס לתעשיית הבידור, וכיום מצויים בכיכר בתי קולנוע רבים ותיאטראות.
פינקוטק החדש

המבנה

מוזיאון פינקוטק החדש נוסד עי לודוויג הראשון, מלך בוואריה בשנת 1853. מבנה המוזיאון המקורי נהרס במלחמת העולם השנייה. הבניין החדש בסגנון הפוסט מודרני שתוכנן עי האדריכל פון ברנקה (Alexander Freiherr von Branca), נפתח לקהל בשנת 1981, והוא משלב שלד בטון עם חזית אבנים, חלונות מקושתים וגרמי מדרגות.

היסטוריה

המלך לודוויג החל באיסוף של אומנות תקופתית בשנת 1809 עוד בהיותו נסיך הכתר, והרחיבו במשך השנים. עם הקמת המוזיאון הופרדו האוספים, כך שעבודותיהם של הציירים הגדולים הועברו למוזיאון פינקוטק הישן, ואילו המוזיאון החדש התמקד באומנות המודרנית (דאז).
בתחילת דרכו התמקד האוסף בציורים מאסכולת הרומנטיזם הגרמני ואסכולת מינכן, שהיו חביבות על לודוויג. בנוסף לכך, החל בשנת 1832 הושפע האוסף משיקולים משפחתיים והקשר היווני של משפחת המלוכה הבווארית. בשנת 1834 הוגדל מאד האוסף כאשר שליח מיוחד מטעם לודוויג הביא מיוון כמות גדולה של ציורי נוף מקומיים, שהוצגו באולם מיחד משלהם.
משנת 1905 שימש הוגו פון צ'ודי (Hugo von Tschudi) כמנהל המוזיאון לאחר שפוטר מתפקידו כמנהל הגלריה הלאומית בברלין על ידי הקיסר וילהלם השני, כעונש על רכישת והצגת הציור "לידת ישו" של מאת פול גוגן. בתקופה זו ביצע צ'ודי סדרת רכישות של יצירות מופת, ובהם 44 ציורים, 9 פסלים, ו-22 רישומים בסגנון אימפרסיוניסטי ופוסט אימפרסיוניסטי, רובם של אמנים צרפתים צעירים. לאחר מותו של צודי בשנת 1911, שולמה תמורת הציורים באמצעות כספים שגויסו על ידי ממשיכי דרכו במוזיאון מתורמים פרטיים מכיוון שכסף ציבורי לא יכול היה לשמש לכך.
בשנת 1915 הועבר המוזיאון לבעלותה של ממשלת בוואריה. כיום מכיל אוסף המוזיאון 400 ציורים ו-50 פסלים.

אמנים מפורסמים שעבודותיהם מוצגות במוזיאון

צרפתים - ז'אק לואי דוד, דלקרוא, פייר-אוגוסט רנואר אדואר מאנה קלוד מונה פול סזאן, פול גוגן, אדגר דגה, קאמי פיסארו, וינסנט ואן גוך, אנרי דה טולוז-לוטרק
גרמנים - קספר דוד פרידריך, קארל פרידריך שינקל, מקס ליברמן
אחרים - גוסטב קלימט, פרנסיסקו דה גויה, פבלו פיקאסו
שמות של מספרים לא מוגדרים

בשפות רבות קיימות מילים המשמשות לציון מספרים שערכם לא ידוע, לרוב מספרים גדולים מאוד.
מילים אלו נחשבות כסלנג, והשימוש בהן הוא לרוב הומוריסטי או ילדותי, ונובע כשהדובר לא יודע את המספר המדויק או רוצה להשתמש בהגזמה למטרות רטוריות.

שמות נפוצים בשפה העברית

שמות המספר בעברית של מספרים בסדר גודל של אלפים בודדים מורכבים ממנייה של מספר האלפים. לדוגמה, שם המספר 3,000 הוא "שלושת אלפים". מכיוון שמספר האלפים מופיע בצורת נסמך, מופיעה בסופו האות ת', ולכן המספרים האלה מסתיימים תמיד ב"ת'אלפים".
סיומת זו מצטרפת בשפה המדוברת לכמתים לא קיימים (למשל "מלאן-ת'אלפים"), וכן למספרים קיימים, לרוב בסדר גודל גדול (למשל "מיליון-ת'אלפים").
בנוסף למילים שמקור דרך תצורתן בעברית, יש שימוש מצומצם בשמות מספרים לא מוגדרים המגיעים מאנגלית, כגון "זיליון" (zillion) או "זיליארד".

שמות בשפות אחרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
עלי שלכת (חברה)

עלי שלכת היא חברה ישראלית העוסקת בעריכת טקסי הלוויה וקבורה לא דתיים, על פי רצונו של הנפטר או בני משפחתו. החברה הוקמה בשנת 2004.
בין היתר מציעה החברה שירותי שריפת גופות, כאמצעי טיפול בגופה שתורם לחיסכון בניצול הקרקע. פעילות זו מעוררת התנגדות עזה בציבור הדתי, וגם בציבור החילוני יש השוללים אותה. בקשתה של החברה לקבלת השתתפות במימון מהמוסד לביטוח לאומי, כנהוג לגבי קבורה, נדחתה על ידי המוסד. בית הדין לעבודה דחה בקשות להחזר דמי קבורה ששילמו לקוחות לחברת עלי שלכת, בגלל שהחברה אינה רשומה בביטוח הלאומי כחברה מורשה לעסוק בקבורת נפטרים ולא הוצגה בפני בית הדין תשתית ראייתית שהחברה הגישה בקשה בעניין. כן נקבע ש"שריפת הגופה משמעה טיפול בגופה, ואין משמעה קבורה כאמור בחוק". עם זאת, ציין בית הדין הארצי שקבורת אפר של גופה זכאית לתשלום דמי קבורה.
מיקומו של כבשן החברה לא פורסם, לדברי החברה כדי לא לעורר מדון, ומחשש להתנכלות. ב-23 באוגוסט 2007, ימים אחדים לאחר שפורסם בעיתונות החרדית כי מתקני החברה, ובהם הכבשן, נמצאים במושב חיבת ציון הוצת המתקן על ידי אלמונים, ונשרף. עובר אורח שעבר באזור הבחין בשריפה וניתק את מכלי הגז של המשרפה, ובכך מנע אסון. למרות שאיש לא לקח אחריות למעשה בירכו עליו ראשי ארגון זק"א, ובראשם יהודה משי זהב שסייר במקום ערב שריפתו, וכן תושבי חיבת ציון, שהתנגדו להקמתו המחודשת של הכבשן בתוך ישובם.
בנובמבר 2007 חנכה החברה את מתקנה החדש.
אילנה קרטיש

ביוגרפיה

קרטיש נולדה בבית החולים רמב"ם שבחיפה ביום שבו עלתה משפחתה לישראל מסנקט פטרבורג בברית המועצות (כיום ברוסיה), כשעה לאחר שהמטוס נחת. היא גדלה בחיפה, למדה בתיכון עירוני א' בחיפה והתאמנה בג'ודו בהדרכת אביה אלכסנדר קרטיש שהיה סגן-אלוף ברית המועצות בג'ודו. בשלב מסוים עזבה את הג'ודו ועברה להתאמן בהיאבקות במועדון קריית אליעזר. היא משתתפת במחנות אימונים באוקראינה ובבלארוס משום שאין בישראל מתאבקות ברמה שלה.
בשנת 2011 השתתפה בתוכנית המציאות "וייפאאוט ישראל" ששודרה בערוץ 10, במסגרת ספיישל נשים והגיעה למקום הראשון בגמר. בשנת 2012, לאחר אליפות העולם, החלה להתאמן במונטריאול (YM-YWHA Wrestling Club National training centre) שבקנדה בהדרכת ויקטור זילברמן. באותה שנה השתתפה שנית ב"וייפאאוט ישראל", הפעם במסגרת ספיישל הזדמנות שנייה, והפעם הגיעה למקום השלישי בגמר.
קרטיש שובצה במקום השני ברשימת חיפה ביתנו מטעם מפלגת ישראל ביתנו למועצת עיריית חיפה בבחירות 2018.
אילנה עברה בהצלחה את הבחירות המוניציפליות 2018 ונכנסה למועצת עיריית חיפה. ב-6 בדצמבר 2018 פרשה קרטיש מהמועצה. החליף אותה גרי קורן.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת והבחירות לכנסת העשרים ושתיים שהתקיימו שתיהן ב-2019 הוצבה קרטיש במקום ה-15 ברשימת ישראל ביתנו לכנסת.

סגנית אלופת אירופה

באליפות אירופה בהיאבקות שנערכה בטביליסי שבגאורגיה באפריל 2013 זכתה קרטיש במדליית כסף. חודשיים לאחר מכן, בתחרות הגולדן גראנד פרי שנערכה באיטליה זכתה במדליית זהב, והייתה למתאבקת הישראלית הראשונה שזוכה במדליית זהב בתחרות ברמה שכזו. בשלב חצי הגמר היא התמודדה מול אינאס מוסטפא ממצרים, אלופת אפריקה בהיאבקות, שגילתה עוינות ואלימות רבה לאחר שלא לחצה את ידה לפני הקרב ואחריו, ובמהלכו אף שברה את אצבעותיה של קרטיש ונשכה את גבה. האירוע האלים זכה לפרסום רב בכלי התקשורת בעולם.
בינואר 2014 הצטרפה למועדון מכבי עמי באר שבע.
באליפות אירופה בהיאבקות שנערכה בונטה שבפינלנד באפריל 2014 זכתה שוב במדליית כסף לאחר שלושה ניצחונות והפסד בקרב הגמר לאלופת העולם בשנת 2013 אלינה סטנדיק מאוקראינה.
במשחקים האירופיים (2015) שהתקיימו בבאקו שבאזרבייג'ן זכתה קרטיש במדליית כסף.
במרץ 2016 זכתה במדליית הכסף בפעם הרביעית ברציפות באליפות אירופה שנערכה בלטביה.
באפריל 2016 זכתה במדליית זהב בתחרות המיון העולמית שנערכה במונגוליה ובכך הבטיחה את השתתפותה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בכך הייתה למתאבקת אישה הישראלית הראשונה המשתתפת במשחקים האולימפיים.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הפסידה בסיבוב הראשון לגילדה מריה דה אוליברה מברזיל, והודחה מהתחרות מאחר שדה אוליברה לא העפילה לגמר.