google/wiki40b huggingface dataset:
מי הבוס?

רקע והיסטוריה

בשנות ה-80 נשים רבות יצאו לעבוד והפכו ל"נשות קריירה" במקום עקרות בית וכך נוצרה, בעיקר בארצות הברית, מציאות חברתית חדשה. בתקופה זו קומדיות מצבים חדשות סביב נושא חדש ומקורי הופיעו בארצות הברית כפטריות אחרי הגשם. אנשי ABC שחיפשו רעיון חדש לסדרה מצאו לנכון ליצור סיטואציה משפחתית יוצאת דופן שבמרכזה אשה מצליחה וגבר נאה המועסק כעובד משק הבית הדואג לתחזוקתו ולגידול הילדים.

עלילת הסדרה

האלמן אנתוני מורטון "טוני" מיסלי (מגולם על ידי טוני דנזה) הוא שחקן כדור בסיס לשעבר של סנט לואיס קרדינלס אשר נאלץ לפרוש עקב פציעה בכתף. טוני מחליט לעזוב את ברוקלין על מנת למצוא סביבה טובה יותר עבור בתו הקטנה, סמנתה (מגולמת על ידי אליסה מילאנו). בסופו של דבר הוא מחליט לעבוד בעיירה היוקרתית פיירפילד שבקונטיקט כסוכן בית עבור אנג'לה באוור (מגולמת על ידי ג'ודית לייט), אשת קריירה גרושה ואמו של ג'ונתן (מגולם על ידי דני פינטאורו), ילד מפונק אותו גידלה לבדה. מיסלי עובר להתגורר בביתה של באוור יחד עם בתו. דמותה של מונה (מגולמת על ידי קתרין הלמונד), אמה של אנג'לה, הייתה יצאה דופן בתוך המסגרת הזו אך הייתה דמות מפתח בעלילת הסדרה והוסיפה לה פיקנטריה רבה שכן הייתה פעלתנית, חצופה, דעתנית וחומדת גברים, החיה את הרגע והייתה ההפך הגמור מבתה אנג'לה. מונה יצאה באופן קבוע עם גברים שונים שבלט ביניהם מחזר עשיר במיוחד אותו גילם לסלי נילסן כתפקיד אורח במשך מספר פרקים. המצב המורכב בבית ומערכות היחסים הבלתי שגרתיות בין הדמויות היוו סיפור מסגרת אידיאלי לקומדיית המצבים אשר זכתה בתקופתה להצלחה רבה.
שם התוכנית התייחס להיפוך התפקידים הברור של שתי הדמויות הראשיות בתוכנית - האשה היא אשת קריירה מצליחה, בעוד שהגבר מועסק כעובד משק הבית הדואג לתחזוקתו ולגידול הילדים.
עיקר העלילה בסדרה סבבה סביב מערכת היחסים המורכבת בין אנג'לה וטוני שהתפתחה בהמשך גם למערכת יחסים רומנטית. הניגוד בין טוני הקליל והספונטני לבין אנג'לה המאופקת הוביל למשיכה ההדדית בין השניים. על אף שהייתה קיימת משיכה בין השניים עוד מן ההתחלה, לאורך רוב עונות הסדרה הם שמרו על יחסי ידידות בלבד ונהגו לצאת עם אחרים. לבסוף בתחילת העונה השמינית, טוני ואנג'לה מביעים את אהבתם זה לזו.
בנוסף, טוני הפך לאורך הסדרה לדמות האב שהייתה חסרה לג'ונתן, בעוד שאנג'לה (ואף מונה) הפכה לדמות האם שהייתה חסרה לסמנתה. כספורטאי לשעבר וגבר קשוח, השפיע טוני על הילד ג'ונתן שגדל עד הגעתו כילד מפונק למדי. במהלך עונות הסדרה, עם התבגרות שני הילדים שהיו בעצמם שני הפכים, נוסף רובד זה לעלילה ובעיקר התבגרותה של סמנתה הפכה נושא מרכזי בסדרה.
תכנון מס

תכנון מס (או הימנעות ממס) הוא שימוש בכלים שנותן החוק, בלקונות משפטיות ובתעלולים פרשניים על-מנת להפחית את חבות המס של יחיד או חברה. בהינתן אפשרויות שונות לביצוע פעולה מסוימת, מתכנן המס משווה בין תוצאות המס של דרכי הפעולה במטרה לבחור את דרך הפעולה שתניב את תוצאות המס הטובות ביותר עבורו.

הזכות לתכנון מס

זכותו של הנישום לתכנן את מיסיו מוכרת בשיטות מס רבות ובכללן שיטת המס הישראלית. זכות זו מאפשרת לנישום גם לערוך תכנון מס בינלאומי אשר במקרים רבים יגרום לכך שחבות המס שלו תהיה קרובה לאפס. נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר, אמר כי: "עצם העובדה כי צדדים בחרו במבנה משפטי דל מיסים אינה מצביעה כי המבנה 'מלאכותי' או 'בדוי'. זכותם - ואף חובתם - של מומחים בענייני מיסים לתכנן עסקאות משפטיות כך שלא תהיינה עתירות מס".
בפסק דין פרומדיקו הסבירה השופטת פרוקצ'יה כי בדיני המס קיים קו אבחנה בין "תכנון מס לגיטימי" לבין "התחמקות ממס" האסורה על פי החוק. התחמקות ממס והימנעות ממס שתיהן נועדו להפחית מס, אך המבדיל ביניהם הוא השוני באמצעים שנעשה בהם שימוש. הנמנע ממס ייזקק לאמצעים חוקיים בלבד וינקוט בראש וראשונה גילוי מלא ואמיתי של כל העובדות. המתחמק ממס ישיג את מטרתו בדרך של הפרת החוק, שעיקרה הסתרת עובדות והעלאת מצגי שווא. לדבריה, הגבול המפריד בין הימנעות ממס להתחמקות ממס הוא לעיתים דק, והוא יורד לשורש ההבחנה בין תכנון מס לגיטימי לבין התחמקות ממס שהיא אסורה ומהווה עבירה על החוק. 
ההלכה אשר עולה מפסק הדין בעניין פרומדיקו היא כי תכנון מס שנעשה תוך הסתמכות על חוות דעת של מומחה ותוך מתן גילוי מלא בדו"חות מס הוא לגיטימי ואינו מהווה עבירה.
אני רוצה לחיות

תקציר העלילה

ברברה גרהאם (סוזן הייוורד) היא צעירה החיה בשולי החברה עם עבריינים ועוסקת בזנות. היא מתבקשת על ידי עבריין להעיד לטובתו בקשר לאליבי שלו תמורת תשלום.
בית המשפט מרשיע אותה בעדות שקר והיא נשלחת למאסר במשך שנתיים. לאחר שחרורה היא מחליטה לחזור למוטב, מתחתנת ונולד לה בן. בעלה מתגלה כאלים ומכור לסמים. יחסיהם מסתיימים והיא חוזרת לחבורת העבריינים המוכרים לה.
ברברה נעצרת עם שני עבריינים בקשר לרצח קשישה במהלך שוד. הם מעידים כי היא הרוצחת כדי להקל עליהם את האשמה. ברברה נעצרת אתם אך היא כופרת באשמה.
היא נפגשת לעיתים קרבות עם העיתונאי אד מונטגומרי (סיימון אוקלנד) המנסה לעזור לה. הוא שולח לה את הפסיכיאטר קרל פלמברג (תאודור ביקל) שלאחר מספר שיחות הוא משוכנע בחפותה אבל הוא מת באופן פתאומי.
המשטרה שולחת לברברה שוטר מוסווה המציע לה לפברק אליבי תמורה תשלום והיא מסכימה. עובדה זו נזקפת לרעתה במשפט והיא נידונה להוצאה להורג בתא גזים.
לאחר מספר דחיות היא מוצאת להורג בכלא סן קוונטין בקליפורניה כששורה של עיתונאים מתבוננים בהוצאה להורג.
Mii

Mii הן הדמויות המייצגות את השחקנים בקונסולות השונות של נינטנדו. הפעם הראשונה בהם דמויות ה-Mii היוו חלק חשוב הייתה עם יציאתו של נינטנדו Wii, בו יכלו השחקים לייצר דמויות Mii בעזרת שימוש ביישום "ערוץ המי" (באנגלית: Mii Channel).

Mii ב-Wii

בקונסולת המשחק Wii הייתה נגישות רבה לדמויות Mii, וברוב המשחקים החברתיים של נינטנדו (מריו קארט, Wii Sports וכדומה) היה ניתן להשתמש בהם. עם זאת משחקים רבים לא השתמשו בדמויות הMii. ביישום ערוץ המי השחקנים יכלו ליצור דמויות תוך שימוש במגוון סוגי עיניים, פנים, תסרוקות, אפים, פיות ועוד, ניתן היה גם לבחור את גובה המי ואת צורתו הכללית (רזה, שמן). לאחר מכן נתבקשו השחקנים לתת למי שם חיבה, לבחור את צבעו האהוב (צבע החולצה שלו), וניתן היה לכתוב את תאריך יום הולדתו, את השחקן שיצר אותו והאם הוא מועדף.

Mii ב-3DS

נינטנדו 3DS הרחיב את אפשרויות בניית דמויות המי, עם עוד תסרוקות, צבעי עור ופנים. תוספת חשובה ב-3DS הייתה המצלמה, בה עשה שימוש על מנת לראות את השחקן, ולמצוא לו דמות מי דומה, מהרגע שהשחקן הסכים לדמות המי שנבחרה, הוא יכל לשנות אותה איך שרצה. משחקים רבים לקונסולת ה-3DS תומכים בדמויות Mii, ביניהם Pilotwings Resort, Super Pokemon Rumble, Mario Kart 7 ועוד.

Mii ב-Wii U

קונסולת ה-Wii U מאפשרת אף היא מגוון רחב של יצירת דמויות Mii, כנינטנדו 3DS, וניתן להעביר את הדמויות ביניהם. בWii U דמויות Mii הן חלק גדול מהיישומים, שכן הדמות מייצגת את השחקן בפני העולם, הדמות מייצגת את השחקן ברשת החברתית החדשה "Miiverse" (שילוב של Mii וUniverse, כלומר: יקום דמויות המי). במשחק Nintendo Land השחקנים היחידים הם דמויות הMii, מחופשים לדמויות המפורסמות של נינטנדו, שם ניתן לשחק עם חברים נוספים בעלי Wii U ברחבי העולם באמצעות המרשתת.
סת' מולטון

ביוגרפיה

מולטון נולד בסיילם שבמסצ'וסטס וגדל במרבלהד. הוא הבכור משלושה ילדים של וילבור ולין, אביו הוא קתולי העוסק כעורך דין בתחום הנדל"ן ואמו פרוטסטנטית שעבדה כמזכירה רפואית. מולטון הוא פרוטסטנטי המשתייך לכנסייה המאוחדת של ישו . הוא למד בפנימיית פיליפס אקדמי והיה קפטן נבחרת החתירה של המוסד. ב-2001 סיים תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת הרווארד. 
לאחר הלימודים התנדב לשירות צבאי והתגייס לחיל הנחתים. הוא השלים קורס קצינים והוצב בגדוד הראשון של רגימנט הנחתים הרביעי בדיוויזיית הנחתים הראשונה. מולטון לחם עם יחידתו בפרוץ מלחמת עיראק ופלוגתו הייתה פלוגת הנחתים הראשונה שנכנסה לבגדאד. הוא שירת בצבא חמש שנים בהן נשלח פעם נוספת כמפקד מחלקת חי"ר לשירות בעיראק ופעמיים נוספות הוצב בעיראק כעוזרו של הגנרל דייוויד פטראוס, ושימש קצין קשר לשבטים המקומיים בדרום המדינה. בתום תפקיד זה השתחרר בדרגת קפטן. במהלך שירותו עוטר בכוכב הארד, לאחר שבקרב בעיר נג'ף באוגוסט 2004 הפגין אומץ לב תוך סיכון חיים בהכוונת אש לסיכול מתקפה שריתקה את מחלקתו. הוא עוטר גם במדליית ההוקרה של הנחתים על אומץ לבו במהלך קרב נסיריה במרץ 2003. מולטון נחשף לתקשורת מספר פעמים במהלך שירותו, תחילה כמרואיין בשדה הקרב במהלך הפלישה לבגדאד, אחר כך כמרואיין מבוקש בכלי תקשורות שונים וכאחד מגיבורי הסרט התיעודי "No End in Sight" שהיה מועמד ב-2008 לפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר. לאחר שירותו היה ממבקריה של מלחמת עיראק. 
לאחר שחרורו סיים ב-2011 תואר שני כפול במנהל עסקים ובמינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד. 
ב-2014 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למושב המחוז השישי של מסצ'וסטס בית הנבחרים מול ג'ון טיירני, שכיהן בתפקיד מ-1997. במהלך הבחירות זכה לתמיכתם של העיתונים בוסטון גלוב ובוסטון הרלד וכן לתמיכתו של הגנרל בדימוס סטנלי מק'קריסטל. הוא ניצח בבחירות ברוב של 50.8% מקולות המצביעים לעומת 40.1% לטיירני. ובבחירות הכלליות גבר על מועמד המפלגה הרפובליקנית ריצ'רד טיסאיי ברוב של 54.5%. בבחירות ב-2016 נבחר לתקופת כהונה נוספת ללא תחרות, וב-2018 נבחר שוב ברוב של 65.2%.
הוא מכהן כחבר בוועדת התקציב ובוועדה לענייני הכוחות המזוינים. מולטון הוא ממתנגדיה של מנהיגת המפלגה הדמוקרטית והמיעוט בבית הנבחרים, ננסי פלוסי, וקרא להחליפה בחבר קונגרס מהדור הצעיר.
באפריל 2019 הודיע מולטון על כוונתו להתמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית. הוא פרש מהמרוץ באוגוסט 2019 לאחר שלא צבר תמיכה מספקת.
מולטון נשוי לליז בורדמן והם הורים לבת אחת.
האופרה של ניו יורק

האופרה של ניו יורק (NYCO) שוכנת בתיאטרון הציבורי על שם פיליפ ג'ונסון במרכז לינקולן בניו יורק.
הלהקה נוסדה בשנת 1944 במטרה להקים להקת אופרה, שתהיה זמינה מבחינה כספית לציבור צופים רחב, חדשנית בבחירת הרפרטואר ותהווה בית לזמרים ומלחינים אמריקאים.

השנים הראשונות

בשנותיה הראשונות שכנה האופרה של ניו יורק במרכז העירוני ברחוב 55 מערב. ב-1945 הייתה הלהקה ללהקת האופרה הראשונה הגדולה, שמנתה בין חבריה אפריקאי-אמריקאי. הדבר היה באופרה ליצנים של ליאונקוואלו, עם טוד דאנקן בתפקיד "טוניו". לורנס וינטרס היה גם הוא חלוץ אופרה אפריקאי-אמריקאי, ששר עם הלהקה בתקופה זו. האישה האפריקאית-אמריקאית הראשונה בלהקה הייתה קאמילה ויליאמס, זמרת סופרן, ששרה בתפקיד מאדאם בטרפליי של פוצ'יני בשנת 1946....
וינטרס וויליאמס שרו בהמשך את התפקידים הראשיים בהקלטה המלאה ביותר שנעשתה עד אז ל"פורגי ובס" של גרשווין, ל"הקלטות מופת" של חברת קולומביה, בשנת 1951.

התיאטרון כיום

ב-22 בפברואר 1966 חנכה הלהקה את ביתה החדש במרכז לינקולן, בהפקה של "דון רודריגו" מאת אלברטו חינסטרה, עם פלאסידו דומינגו. ב-1966 השיגה הסופרן בוורלי סילס פריצת דרך חשובה בתפקיד קלאופטרה ב"יוליוס קיסר" של הנדל (מול נורמן טרייגל בתפקיד הראשי). סילס המשיכה לשיר בבתי אופרה ברחבי העולם, אך שמרה על קשר קרוב עם האופרה של ניו יורק. עם פרישתה מן הבימה בשנת 1979, החליפה סילס את המנצח יוליוס רודל, שהנהיג את הלהקה מאז 1957, בתפקיד המנהל הכללי של הלהקה. סילס פרשה מתפקיד הניהול בשנת 1989. החליף אותה המנצח כריסטופר קין. בשנת 1966 החליף את קין המנהל האמנותי של "אופרה גלימרגלס", פול קלוג.

משימות האופרה

הצלחתה של בוורלי סילס באופרה של ניו יורק מסמלת את מסורת הלהקה של תמיכה בזמרים אמריקאים. באופרה של ניו יורק החלו, בין השאר, הקריירות של שריל מילנס, קרול ואנס וסמיואל ראמי. בין הזמרים האמריקאים בעלי שם בינלאומי, שרואים עדיין באופרה של ניו יורק את ביתם, אפשר למנות את קרל טאנר, דייוויד דניאלס, מארק דלאוון, מרי דאנליווי, לורן פלאניגן, אליזבת פוטראל ואיימי ברטון.
האופרה של ניו יורק נותנת את תמיכתה גם למלחינים אמריקאים; כשליש מן הרפרטואר שלה מוקדש בקביעות לאופרה אמריקאית. קשת הרפרטואר האמריקאי משתרעת מיצירות ממוסדות (למשל, "הבאלאדה של בייבי דו" מאת דאגלס מור, "סוזאנה" של קרלייל פלויד ו"קנדיד" של ליאונרד ברנשטיין) ועד ליצירות חדשות (למשל "הנסיך הקטן של רייצ'ל פורטמן, "הרון וים הסיפורים" של צ'ארלס וואורינן ו"נשים קטנות" של מארק אדאמו). מחויבות האופרה של ניו יורק לעתיד האופרה האמריקאית באה לביטוי בסדרה השנתית שלה, VOX: "הצגת מלחינים אמריקאים", המציגה לראווה אופרות בתהליך יצירתן ומאפשרת למלחינים לשמוע את יצירתם מבוצעת על ידי זמרים ותזמורת מקצועיים. האופרה של ניו יורק מפיקה גם רפרטואר לא-מסורתי, כגון יצירותיהם של סטיבן זונדהיים וגילברט וסאליבן, למשל.
בשנת 1983 הייתה האופרה של ניו יורק ללהקה האמריקאית הראשונה שעשתה שימוש בכתוביות-על. בשנים האחרונות ניתן מקום של כבוד ליצירותיהם של גאוני תקופת הבארוק כמו הנדל, גלוק וראמו ברפרטואר האופרה, בהפקות שהציתו עניין מחודש ביצירות אלה, שהוזנחו במשך זמן רב.
האופרה של ניו יורק מקיימת תוכניות חינוך והעשרה רחבות-היקף, המגיעות אל 12,000 תלמידים ביותר משבעים וחמישה בתי-ספר.
פלניצה

תולדות היישוב

היישוב פלניצה, השוכן על גדתו המזרחית של הוויסלה, נזכר לראשונה במאה ה-15, ועם חיבורו לקו מסילות הברזל בשנת 1877 הואץ פיתוחו. בשל היערות בסביבת היישוב וסמיכותו לוורשה, הוא הפך ליעד קיט מועדף על תושבי ורשה.

יהודי פלניצה

יהודים התיישבו בפלניצה משנות ה-80 של המאה ה-19, ובין מלחמות העולם התפרנסו רבים מהם משירותי הקיט לתושבי ורשה שהגיעו ליישוב, ובהם רבנים ואדמו"רים. בעיר פעלו אדמו"רי שושלת וורקא, רבי אברהם משה קאליש ובנו רבי שמחה בונים שנרצח בשואה. כמו כן פעל בעיר רבי שמואל מרדכי רבינוביץ, בנו של רבי מאיר שלום מקאלושין. בעיר נולד רבי פנחס מנחם אלתר, לימים האדמו"ר מגור. לצד פעילות של אגודת ישראל התקיימה ביישוב גם פעילות ציונית, שכללה קנים של תנועות הנוער הציוניות השונות. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו ביישוב כ-5,300 יהודים, רוב תושביו.
עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים ב-19 בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ומונה בו יודנרט, אשר ראשיו הוצאו להורג כעבור זמן קצר. בדצמבר 1940 רוכזו יהודי היישוב בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בו, ממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה, תוך החרמת רכושם.
בקיץ 1941 ננעלו שערי גטו פלניצה, ורבים מיושביו שולחו למחנות עבודה. בתקופה זו פרצו בגטו מגיפות. בינואר 1942 נמנו בגטו שביישוב כ-6,500 יהודים.
ב-18 באוגוסט 1942 נערכה בגטו פלניצה אקציית חיסול, בה שולחו כל יושביו בקרונות משא דחוסים למחנה ההשמדה טרבלינקה. בעת האקציה גילו חלק מיהודי היישוב התנגדות, וראש היודנרט המקומי התאבד יחד עם כל בני משפחתו. ב-2 במאי 1943 רצחו שוטרים גרמנים גם את 99 עובדי הכפייה היהודים שנותרו במנסרה ביישוב.
הרכבת התחתית של בוקרשט

היסטוריה

ב-1908, הסטודנט הרומני דימיטריה לאונידה, שלמדה שנה רביעית בפוליטכנית של שרלוטבורג, היה הראשון שהציע בניית רכבת תחתית בבוקרשט. בשנים 1909 - 1910, כשעיריית בוקרשט התדיינה עם הפירמה Siemens & Halske על סלילת קווי חשמלית, המהנדסים דימיטריה לאונידה (שכבר סיים את לימודיו) ואליה ראדו, חברי המועצה הטכנית של עיריית בוקרשט הציע בניית רכבת תחתית שלא תעלה יותר מהדרישה הכספית עבור קווי החשמלית.
ההצעה הועלתה מחדש בשנים 1929 - 1930 במסגרת ועדה בראשותו של האדריכל דויליו מרקו. בסיכום עבודת הוועדה הרכבת התחתית לא הומלצה בנימוק שהתחבורה על פני הקרקע יכולה לספק את הצרכים. בתחילת שנות הארבעים של המאה העשרים, כשהחלו בבוקרש עבודות נרחבות של מודרניזציה, כולל הסדרת האגמים לאורך נחל קולנטינה וכיסוי חלק מדמבוביצה בבטון, נלקחו בחשבון כבר מקומות לתחנות רכבת תחתית על כל אחת מגדות הנחלים. פרוץ מלחמת העולם השנייה דחתה תוכניות בנושא.
ב-1952 החליטה ממשלת רומניה להקים מכון לתכנון והנהלה כללית של הרכבת התחתית של בוקרשט. שני המוסדות הוקמו בכפיפות למשרד התחבורה. במשך שנתיים מערכו דיונים, אך בהשפעת התפיסה הסובייטית, שראתה ברכבת תחתית גם מערך הגנה נגד הפצצות בעת מלחמה נלקחו בחשבון עומקים בין 20 ובין 40 מטר, מה שהעלה מאוד את התקציב הנדרש. הוחלט לפרק את המוסדות.
הנושא נפתח מחדש ב-1970, כשהחברה הממונה על התחבורה בבוקרשט התקשתה לעמוד ביעדים ולספק את הדרוש לשכונות החדשות של בוקרשט. בפברואר 1972 הורכב גרעין של כשלושים מומחים, שהופקד על תכנון הרכבת התחתית. המומחים הציגו למוסדות המחליטים את הצעותיהם ובדצמבר 1974 הוועד הפועל של המפלגה הקומוניסטית הרומנית החליט שיבוצעו שלושה קווים ראשיים ואת הקו הראשון יתחילו לבנות במהלך 1975.
מכתש לוכנאגר

הפיצוץ

המכתש שוכן בקרבת הכפר לה בואסל (La Boisselle) הסמוך לנהר הסום, כ-140 קילומטרים מצפון לפריז. הוא נוצר על ידי פיצוצו של מוקש גדול (למעשה מטען חומר נפץ), הגדול מבין 17 מוקשים שהופעלו על ידי הצבא הבריטי בבוקר היום הראשון לקרב על הסום. 
המוקש, שנקרא מוקש לוכנאגר, הוטמן במנהרות שנחפרו בתנאים קשים על ידי פלוגות המנהרות מס' 185 ו-179 של חיל ההנדסה הבריטי. הן נחפרו תחת קטע מקו ההגנה הגרמני המבוצר באותה גזרה במטרה להשמידו לפני תחילת ההסתערות הבריטית. המוקש קיבל את שמו מן העובדה שמוצא המנהרות שבהן הוטמן היה מחפירה בריטית שקיבלה את השם "רחוב לוכנאגר" (Lochnagar Street). הוא הכיל 27 טונות של חומר נפץ מסוג אמונל, שהוטמן בעומק של 16 מטרים מתחת לפני הקרקע, בשני מטענים שהיו מרוחקים זה מזה כ-18 מטרים. 
המוקש הופעל ב-1 ביולי 1916 בשעה 7:28 בבוקר. תיאר את הפיצוץ סגן-משנה ססיל ארתור לואיס מחיל האוויר המלכותי הבריטי:
הקרקע כולה התרוממה והבזיקה, עמוד ענק ומדהים התרומם אל השמיים. נשמעה שאגה קורעת אזניים, שהשתיקה את קולות התותחים וטאטאה את קולות המקלעים באוויר הנרתע סביב. עמוד העפר התרומם מעלה עוד ועוד עד ל-1,200 מטרים כמעט. שם הוא נתלה לרגע באוויר, או נראה כנתלה, כמו צללית של עץ ברוש גדול, ואז נפל כחרוט מתרחב של אבק ושברים.
התפוצצות המוקש השמידה קטע של חפירות גרמניות מבוצרות באורך של 90 עד 120 מטרים, שהיו מלאות ככל הנראה בחיילים. גם חיילים בריטים אחדים, שהמתינו בשטח ההפקר לתחילת ההתקפה של אותו בוקר, נפגעו מן השברים שפיזרה ההתפוצצות. 
למרות התוצאות הפיזיות הגדולות שחוללה לא סייעה ההתפוצצות באופן ניכר להסתערות הבריטית באותה גזרה, והדיוויזיה ה-34, שלחמה שם, איבדה באותו יום יותר מ-6,000 הרוגים ופצועים.

המכתש

ממדיו הנוכחיים של המכתש שנוצר עקב ההתפוצצות הם קוטר של 91 מטרים ועומק של 21 מטרים, כולל שפה בהיקף המכתש בגובה של 4.5 מטרים.
הצעות למלא את המכתש בעפר נדחו. במשך חמישים שנים הוא נותר כשהיה והחל לשמש לנסיעות אופנוענים בתוכו וכמטמנה לאשפה. בסופו של דבר נרכשה הקרקע בה נמצא המכתש בשנת 1978 על ידי הבריטי ריצ'רד דאנינג (Richard Dunning) על מנת להבטיח את שימורו כאתר הנצחה.
כיום מבקרים במכתש כ-200,000 איש בשנה, והוא אחד האתרים המתוירים ביותר בחזית המערבית לשעבר.
אנדרטה שבה משולב צלב עץ גדול הוקמה ליד שפת המכתש. מדי שנה מאז 1979 נערך טקס זיכרון באתר, ב-1 ביולי בשעה 7:28, בנוכחות קהל שהגיע עד לכ-1,500 איש.
באוקטובר 1998 נתגלו בנקודה הסמוכה לשפת המכתש שרידי גופתו של חייל בריטי. הגופה זוהתה לפי חפצים שנמצאו בצדה כגופתו של טוראי ג'ורג' נג'נט (George Nugent), בן 28, שהוכרז כנעדר בקרב מאז ה-1 ביולי 1916. הוא הובא לקבורה בטקס צבאי בבית קברות צבאי בריטי סמוך למכתש ב-1 ביולי 2000. על מצבתו נחרתו המילים "אבד, נמצא, אך מעולם לא נשכח." צלב עץ ועליו לוחית זיכרון מסמן מאז בצד המכתש את המקום בו נתגלתה גופתו.
האזור הנארקטי

האזור הנארקטי הוא אחד משמונת האזורים האקולוגים (Ecozone) שמחלקים את שטח כדור הארץ. האזור הנארקטי כולל צפון אמריקה, גרינלנד והרמות שבצפון מקסיקו. דרום מקסיקו, דרום פלורידה, מרכז אמריקה והקריביים כלולים באזור הנאוטרופי, יחד עם דרום אמריקה. האזור מוגדר לפי דמיון בצומח ובבעלי החיים שמתקיימים בו.

תת אזורים

האזור מחולק לארבעה תת-אזורים שמוגדרים כתחומים גאוגרפיים שעשויים לכלול כמה סוגי בתי גידול, אך כאלה שיש ביניהם זיקה חזקה, במיוחד ברמות גבוהות מרמת המין (סוג ומשפחה).

המגן הקנדי

המגן הקנדי משתרע לאורך חלקה הצפוני של יבשת אמריקה מהאיים האלאוטיים במערב עד ניופאונדלנד במזרח. תת-האזור כולל שטחי טונדרה וטייגה. שטח זה הוא החלק הקנדי של ממלכת הצמחייה ההולארקטית (Holarctic).

צפון-מזרח אמריקה

תת-אזור צפון-מזרח אמריקה כולל את השטחים המיוערים של מזרח ארצות הברית ושל דרום קנדה, את המישורים הגדולים, את ביומת יערות המחטניים הממוזגים שבדרום ארצות הברית ואת הסוואנה הסובטרופית של פלורידה. שטח זה הוא החלק האטלנטי הצפון אמריקאי של ממלכת הצמחייה ההולארקטית.

צפון-מערב אמריקה

תת-אזור צפון-מערב אמריקה כולל את היערות המחטניים הממוזגים שלאורך וההרים והחוף בדרום אלסקה, במערב קנדה ובמערב ארצות הברית מהחוף המערבי עד הרי הרוקי, כמו גם אזורים מדבריים שבמערב ארצות הברית, ממזרח להרי רוקי. שטח זה הוא חלק הרי הרוקי של ממלכת הצמחייה ההולארקטית.

צפון מקסיקו ודרום אמריקה הצפונית

תת-אזור צפון מקסיקו כולל את המדבריות שבצפון מקסיקו, את דרום קליפורניה ואת דרום-מערב ארצות הברית על שטחי המדבר שבו: מדבר מוהאבי, מדבר סונורן ומדבר צ'היהוואן. תת-האזור כולל גם את שטחי היער והבתה שבקליפורניה, את יערות האורן והאלון באזורים ההרריים של אריזונה ושל צפון מרכז מקסיקו. שטח זה הוא החלק המדריאני של ממלכת הצמחייה ההולארקטית.
מנדל כהן

מנדל כהן (1895 - כ"ב באב תש"ל, 24 באוגוסט 1970) היה נגר ירושלמי ידוע, ראש ארגון האומנים ובעלי המלאכה. אחיו הצעיר, אברהם כהן, היה איש מערכת הביטחון ודיפלומט.

ראשית חייו

כהן נולד בירושלים להוריו דוד ורוחה כהן (לבית אברהם יצחק לוי ממזכרת בתיה).  הוא למד בתלמוד התורה של ישיבת עץ  חיים (שפעל באותה תקופה בחצר החורבה ולאחר מכן בבית הספר למל. מאוחר יותר למד בבית המדרש למורים בירושלים, בתקופה זו למד גרמנית וצרפתית והתקרב לתרבות החילונית. 
בזמן מלחמת העולם הראשונה גויס כהן לצבא העות'מאני ושירת כמתורגמן במפקדת הצבא בבאר שבע. בתום המלחמה החל לעסוק בהוראה, בעיקר בתחום המלאכה.

פעילותו כנגר

לאחר שנות הוראה החליט כהן להתפרנס מנגרות, מקצוע בו עסקו אביו וסבו. הוא הקים נגריה גדולה בירושלים ופעל גם בתחומים שונים המשיקים לעבודה זו.
נגרייתו של מנדל כהן - "החרש", הייתה  הגדולה והמפורסמת שבין הנגריות בירושלים. ראשית פעולתה הייתה בשכונת "נחלת שבעה", בעורף בתי פיינגולד ולפני מלחמת העצמאות עברה לשכונת תל ארזה. נגרייה זו ביצעה עבודות נגרות במבני ציבור חשובים בירושלים ובהם ארמון הנציב, מוזיאון רוקפלר, בניין ימק"א ובית הדואר המרכזי.
החל משנת 1937, בעקבות פגישה עם המלך עבדאללה הראשון בבית הנציב העליון ארתור ווקופ, עבד כהן במשך עשר שנים בחצרו של המלך בעבר הירדן. עבודתו החלה מבניית רצפת פרקט בארמון המלך בעמאן והמשיכה במערכת יחסים ארוכה במסגרתה בנה, שיפץ וריהט ארמונות ברחבי עבר הירדן. בתקופה זו הצטרף אליו גם אחיו הקטן - אברהם. על תקופה זו ועל מערכת יחסיו עם עבדאללה וחצרו, כתב כהן ספר בשם: "בחצר המלך עבדאללה" (ראו ב"לקריאה נוספת").
מומחיותו הגדולה של כהן הייתה בעבודות בעצי זית ובעיקר במלאכת שיבוץ של פיסות עץ קטנות. 
אחת מעבודתיו הגדולות בעצי זית היא ריהוט בית הכנסת "בית הכנסת אוהבי ציון" בירושלים, במיוחד ארון הקודש שעיצב האמן זאב רבן ושכהן בנה מתשליבים של פיסות עץ זית.

פעילות ציבורית

בנוסף לעבודתו כנגר אומן היה כהן פעיל ציבור בתחומים הקשורים לעבודתו. הוא היה ממייסדי הירחון המקצועי "הנגר", שנועד לעוסקים בחרושת העץ והמקצועות הקרובים אליה, היה ממקימי 'קופת מלווה וחסכון ופעל בארגון בעלי המלאכה בירושלים. כמו כן, עסק בחידוש מילים ומונחים עבריים בתחום חרושת העץ.
נחל ספונים

נַחַל סְפוּנִים הוא אחד הנחלים המנקזים את רכס הכרמל. הכרמל הוא קמר גאולוגי גירני ברובו אשר נשבר מהרי שומרון ו"נשפך" לעבר הים התיכון. על קמר זה הנראה לנוסע בכביש החוף כרכס ארוך, ישנם אוצרות טבע ונוף רבים. החורש הים תיכוני אשר מהווה את הצמחייה השלטת בכרמל משמש ככר מרעה לבעלי חיים רבים שניצודו בתקופות פרהיסטוריות על ידי האדם הקדמון ששרידים רבים שלו נמצאו במערות בכרמל.
פתח הנחל תוחם את גבולו הצפוני של מצוק מגדים. בפתח הנחל מכוון מערב נמצאת מחצבה, במעלה הנחל נמצאות מערות קרסטיות אשר שימשו למגורים בתקופות הפרהיסטוריות ואתרים ארכאולוגים אשר שימשו את האדם בעת מגוריו בנחל.
נחל ספונים הוא נחל אכזב בפארק הכרמל, ומים זורמים בו רק בימי החורף הגשומים.

אתר על מדרגת סלע

במחצית הדרך שבין פתח הנחל ומערת ספונים, על מדרגת סלע נמצאו שרידי אתר פרהיסטורי מהתקופות המוסטרת והנאוליתית. אתר זה נחפר על יד רונן ומ' למדן. השרידים כללו נדבך של קיר בנוי, נתזי צור, עצמות בעלי חיים, קליפות ביצי יען, גלעינים, קוצים של קיפוד ים וקונכיות. המצוק שמעל לאתר מכוסה בצמחים מטפסים בסבך צפוף ביותר. ניתן למצוא בו יערה קיסוסית, זלזלת ועוד. קיר זה נקרא "קיר המטפסים". למרגלותיו נמצא גוש סלע ענק שניתק מהמצוק ויצר מחסה אשר בתקרתו מקננת סנונית המערות ועל גגו גרים שפני סלע.

בור היונים

במעלה הנחל בקטע שבין מצוק המטפסים ומערת ספונים מצויה מערה קרסטית גדולה הכוללת אולם מרכזי בעל קרקעית משופעת. למערה חמישה פתחים שהם פירים שקרקעיתם בעומק 16 מטר. בסמוך לבור נמצא כוך שהוא שרידי מערה שהתמוטטה. בכוך בתוך משקע גירני נמצאו עצמות ושברי צור. למרגלות הכוך נמצא גוש סלע המכיל גם הוא עצמות בעלי חיים כנראה מהתקופה הנאטופית ושברי צור.
פיג'ו 406

מנועים

ה-406 סופקה עם מגוון רחב של מנועים, מנועים שנמצאים בכמה מאחיותיה לבית
פיג'ו-סיטרואן.

הופעות בסרטים

ה-406 כיכבה בסדרת סרטי הקולנוע הצרפתית "טקסי" (TAXI) בשלושת הסרטים הראשונים ובסרט הרביעי בסדרה הופיעה מחליפתה, ה-407.
ה-406 הופיעה גם במרדף בסוף הסרט רונין מ-1998.
סמל הרפובליקה הדומיניקנית

סמל הרפובליקה הדומיניקנית מכיל מגן הנתמך על ידי ענף של ער אציל משמאל וכף עץ התמר מימין; מעל המגן יש עיטור כחול המציג את המוטו הלאומי של הרפובליקה הדומיניקנית: אלוהים, מולדת, חירות. מתחת למגן, המילים הרפובליקה הדומיניקנית מופיעות בעיטור אדום. במרכז המגן יש את ספר הברית החדשה הפתוח בבשורה על-פי יוחנן, 8:32, אשר כתוב בה והאמת תשחרר אותך, עם צלב קטן מעליו וכל צד מאוגף על ידי שלוש חניתות, אשר שתיים מהן אוחזות בדגלי הרפובליקה הדומיניקנית.
קיימת גרסה נוספת של הסמל, ובה קצוות העיטור האדום שעליו כתוב הרפובליקה הדומיניקנית פונים כלפי מעלה.
הסמל מופיע במרכזו של דגל הרפובליקה הדומיניקנית. כל אחת משתי הגרסאות של הסמל יכולה להופיע בדגל.