google/wiki40b huggingface dataset:
אלכסנדר גרין

אלכסנדר גרין (אלכסנדר גרינבסקי) (ברוסית: Александр Грин, Александр Гриневский;‏ 23 באוגוסט (11 באוגוסט לפי הלוח היוליאני שהיה נהוג באותה עת ברוסיה) 1880 - 8 ביולי 1932, סטארי קרים) היה סופר רוסי סובייטי. הוא שייך את עצמו לזרם הסימבוליזם. עלילה של רוב יצירותיו מתרחשת במדינה דמיונית "גרינלנדיה".

ביוגרפיה

אלכסנדר גרינבסקי נולד בעיירה סלובודסקוי בקרבת ויאטקה. אביו היה אציל פולני שהוגלה לצפון רוסיה בעקבות השתתפות במרד נגד השלטון הרוסי בפולין בשנת 1863. בשנת 1896, לאחר סיום הלימודים בבית הספר בעיר ויאטקה, אלכסנדר גרינבסקי נסע לאודסה ועבד כימאי. לאחר תקופה קצרה הוא עזב את הימאות ועבד בעבודות מזדמנות.
בשנת 1901 הוא התגייס, אך תוך זמן קצר ערק מהצבא, נתפש ונמלט. בתקופה זו הוא התקרב לפעילים במפלגה הסוציאל-רבולוציונית והם סידרו לו מסמכים מזויפים. בשנת 1903 הוא נעצר פעם נוספת כתוצאה מפעילות מהפכנית בקרב הימאים בבסיס ימי של סבסטופול. הוא היה עצור עד לשנת 1905 כאשר שוחרר בעקבות חנינה.
בשנת 1906 בהיותו בסנקט פטרבורג, אלכסנדר גרינבסקי נעצר פעם נוספת והוגלה לסיביר. הוא היה במקום הגליה רק 3 ימים, נמלט והגיע למוסקבה. בהיותו במוסקבה הוא פרסם את סיפורו הראשון שנחתם בשם עט "אלכסנדר גרין". בעקבות החלטת הצנזורה, הכנת הספר לדפוס הופסקה. בהמשך, תחת שם עט זה הוא פרסם מספר סיפורים נוספים.
במהלך השנים 1909–1915 אלכסנדר גרין פרסם מספר יצירות, בהן תיאר את החיים במדינה דמיונית "גרינלנדיה" (מדינה של גרין). הסופר עצמו לא נתן שם למדינה ואת שמו הומצא על ידי קוראיו.
בשנת 1916 גרין נאלץ להימלט לדוכסות הגדולה של פינלנד שהייתה חלק מהאימפריה הרוסית, אבל נהנתה מאוטונומיה מסוימת. לאחר מהפכת פברואר גרין חזר לפטרוגרד.
בקיץ 1919 גרין גויס לצבא האדום, לאחר שחרור בשנת 1920 הוא חלה בטיפוס והבריא רק כעבור חודש. בעקבות ההבראה הוא הצליח בעזרת מקסים גורקי לקבל מלגה ומקום מגורים.
במהלך כל תקופת מלחמת האזרחים ברוסיה, גרין כתב את היצירה החשובה שלו "מפרשי ארגמן" (Алые паруса) שפורסמה בשנת 1923.
בשנת 1924 גרין עם אשתו עברו להתגורר בחצי האי קרים. המשפחה התגוררה בחצי האי עד לפטירת הסופר בשנת 1932. בתקופה זו גרין המשיך בכתיבת נובלות על החיים במדינה הדמיונית. בשנת 1928 הוא פרסם רומן "הרצה על הגלים" (Бегущая по волнам). סגנון יצירותיו לא תאם לקו המרכזי של הספרות בו דגל השלטון, ולכן על אף שהוא הצליח להוציא לאור את יצירותיו, מצבה הכלכלי של במשפחתו היה קשה.

מורשת

לאחר מלחמת העולם השנייה, אלמנתו של הסופר הואשמה בשיתוף פעולה עם הנאצים ונשפטה ל-10 שנות מחנות עבודה. הפצת ספרים של גרין הופסקה. בשנת 1956 הודות למאמצים של קונסטנטין פאוסטובסקי ויורי אולשה הדפסת והפצת ספריו של גרין חודשה והוא היה פופולרי מאוד. בשנת 1960 אלמנתו הצליחה לקבל אישור לפתיחת מוזיאון בבית בו הזוג התגורר בשנות ה-20.
במהלך שנות ה-60 על בסיס בספריו צולמו מספר סרטים. בסך הכול על בסיס יצירותיו צולמו כ-15 סרטים, סרט מצויר, בלט, אופרה ויצירות מוזיקליות נוספות.
החל משנת 2000 מוענק פרס ספרותי על שמו עבור יצירות ספרותיות לנוער.
בסנקט פטרבורג נהוג ביום חגיגות סיום בית הספר להכניס אונייה עם מפרסי שני למרכז העיר.
יחסי הממלכה המאוחדת–מונטנגרו

היסטוריה

בשנת 1878 בריטניה הכירה בנסיכות מונטנגרו כמדינה עצמאית וריבונית על ידי קונגרס ברלין. באותה תקופה בריטניה שמרה על שגרירות בבירת המלוכה, צטיניה. שגרירות בריטניה לשעבר בצטיניה עדיין עומדת כיום והיא כיום בית האקדמיה למוזיקה באוניברסיטת מונטנגרו.
לאחר פירוק סרביה ומונטנגרו, בריטניה הכירה במונטנגרו כמדינה עצמאית וכוננה יחסים דיפלומטיים ב-13 ביוני 2006. בריטניה שדרגה אז את המשרד הבריטי בפודגוריצה. הדוכס מיורק ביקר במונטנגרו כדי לפתוח רשמית את השגרירות הבריטית החדשה בפודגוריצה במרץ 2009.
מונטנגרו פתחה שגרירות בלונדון בספטמבר 2007 (שגרירות סרביה ומונטנגרו לשעבר בלונדון הפכה לשגרירות סרביה ב-5 ביוני 2006).

יחסי תרבות

המועצה הבריטית פועלת בפודגוריצה מאז 1994, והיא ממוקמת בשיתוף עם השגרירות. המועצה הבריטית במונטנגרו מטפחת יחסי תרבות בין בריטניה ומונטנגרו באמצעות עבודות הפרויקט שלה בתחומי החינוך, התעשיות היצירתיות, הממשל והשפה האנגלית, וכן באמצעות תחזוקה ופיתוח רשתות עם ארגונים ממשלתיים, לא ממשלתיים ובינלאומיים באופן מקומי.
מפקד בריטניה ב-2001 רשם 31,244 אנשים שנולדו במדינת סרביה ומונטנגרו לשעבר, שהם כיום המדינות העצמאיות של סרביה ומונטנגרו.

פוליטיקה

בריטניה תומכת בתוקף בחברות מונטנגרו באיחוד האירופי ובנאט"ו.
גליליאו (כתב עת)

היסטוריה

קדם ל"גליליאו", מבחינתו של הקורא העברי, כתב העת "מדע", שיצא לאור במשך כ-35 שנים על ידי "מוסד ויצמן לפרסומים במדעי הטבע ובטכנולוגיה" ונסגר בשנת 1991. "גליליאו" יצא לאור לראשונה בספטמבר 1993, ביוזמתו של סטפן סביצקי, תוך שהוא מושפע מהפורמט של "מדע". בשנותיו הראשונות הופיע כדו-ירחון, תחת הכותרת: "גליליאו - המגזין הישראלי למדע ולאקולוגיה". עורכת כתב העת במרבית הגיליונות שהופיעו בעשר השנים הראשונות הייתה מרית סלוין. החל מגיליון 18, שם כתב העת השתנה ל"גליליאו – כתב עת למדע ומחשבה".
הגיליון ה-49 של גליליאו הופיע בינואר 2002. אחריו נפסקה באופן זמני הופעתו של כתב העת, עקב קשיים כספיים. כאקורד הסיום, יצא לאור בהוצאת כתר הספר "ואף על פי כן - ספר גליליאו" בעריכת סטפן סביצקי, ובו אוסף מאמרים מ-40 הגיליונות הראשונים. 
במהלך שנת 2002 נמכר "גליליאו" לחברת SBC - מו"ל של כתבי עת במגוון תחומים. הגיליון הראשון לאחר החלפת הבעלים, שמספרו 51, הופיע בספטמבר 2002, ומאז גיליון 54 החל "גליליאו" להופיע במתכונת של ירחון. גיליון המאה של הירחון, שהופיע בדצמבר 2006, היה גיליון חגיגי ובו הובא מקבץ של מאה תגליות והישגים מדעיים בתחומים שונים. באפריל 2009 עבר "גליליאו" לבעלותה של חברת "מוטו תקשורת". אחרי שחברת מוטו תקשורת פשטה רגל, הירחון, יחד עם ירחונים אחרים, נקנה על ידי חברת טיים אאוט תל אביב ויצא במו"ל החדש החל מחודש נובמבר 2013. החל מהגיליון הראשון מבעלות "טיים אאוט" (גיליון 182), הירחון שינה את מראו החיצוני בפעם הראשונה מאז נוסד בספטמבר 93' .
בחודש יוני 2016 ראה אור הגיליון האחרון של כתב עת זה.
תל זן

תל זן הוא תל הממוקם בבקעת בית שאן הצפונית, כ-2 קילומטר מצפון לקיבוץ נווה אור. מקור השם העברי של התל הוא בשמו הערבי, "זנבקיה" שפירושו חבצלת.
תל זן הוא אחד ממספר רב של תלים הסמוכים לנתיבו של נחל תבור בכלל, ולשפכו לנהר הירדן בפרט (תלים כגון תל שמט, תל שושן ותל כיתן). עובדה זאת מעידה, לפי נחמיה צורי, על חשיבותו של נחל תבור כנתיב תעבורה בימי קדם.
על התל נמצאו חרסים מתקופת הברונזה, תקופת הברזל והתקופה הערבית הקדומה.
אוניריה אורזיצ'ן

היסטוריה

המועדון הוקם תחילה בשם "יאולימצה" (כשם המחוז בו נמצאת אורזיצ'ן) ושיחק בשנותיו הראשונות נגד מועדונים מקומיים. לאחר מכן, הצטרפה אורזיצ'ן לסבב הליגות הרומניות אך שיחק מירב שנותיה בליגות הנמוכות.
בשנת 1976 הוקם אצטדיונה של הקבוצה, אצטדיון טינרטולוי. בשנת 1988 הגיעה הקבוצה עד לשלב שמינית הגמר של הגביע הרומני, הישג השיא של הקבוצה באותה תקופה. בשנת 2006 עשתה הקבוצה הקטנה היסטוריה והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה ברומניה. בשל העובדה שמדי הקבוצה היו כחולים ומאמנה היה דן פטרסקו, שהיה קשור לצ'לסי, הקבוצה כונתה "צ'לסי של יאלומיצה".
בעונת 2008/2009 חוללה הקבוצה היסטוריה וזכתה לראשונה בתולדותיה באליפות רומניה, בפער של 5 נקודות מהשנייה בטבלה, דינמו בוקרשט. באותה העונה הקבוצה הופיעה לראשונה במפעל אירופי כלשהו, בגביע אופ"א, אז שיחקה מול קבוצת המבורג הגרמנית ולאחר שהוציאה תוצאת תיקו 0-0 בגרמניה הפסידה 0–2 בביתה והודחה מהמפעל. עקב זכייתה של הקבוצה באליפות, העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים של ליגת האלופות. ב-20 באוקטובר 2009 רשמה הקבוצה את הישג השיא שלה באירופה בניצחון החוץ 1–4 על גלאזגו ריינג'רס הסקוטית. במסגרת משחקיה בליגת האלופות האירופאית סיימה הקבוצה במקום ה-3 בבית והודחה למשחקי הנוק-אאוט בליגה האירופאית, שם הודחה על ידי ליברפול בשלב 32 האחרונות.
לאחר שסיימה במקום השני בעונת 2009/2010 בליגה הרומנית, העפילה הקבוצה למוקדמות ליגת האלופות שם הפסידה לזניט סנקט פטרבורג והודחה למוקדמות הליגה האירופית בהם הפסידה להיידוק ספליט והודחה מהמפעל.
בסוף עונת 2010/2011, אחרי שירדה לליגה השנייה הרומנית לאחר שסיימה במקום ה-17, הבעלים החליטו להפסיק להשקיע בקבוצה ולפרקה אחרי 57 שנות פעילותה.
בקיץ 2015 המועדון הוקם מחדש בליגה החמישית ברומניה ועבר זמנית לשחק בעיירה גרבוב עד שהאצטדיון באורזיצ'ן ישוחזר.
אפרים להב

ביוגרפיה

נולד ב-1914 בגליציה המזרחית, ועלה לארץ ישראל ב-1923. בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס להב אל הצבא הבריטי ב-1941 ושירת בחיל ההנדסה המלכותי. בשלהי המלחמה הצטרף לבריגדה היהודית ושירת כקצין ביחידת השדה 643 של חיל ההנדסה המלכותי.
אחרי המלחמה חזר להב ארצה, ואחרי תקופה קצרה שבה עבד בשוק האזרחי, התגייס לשירות קבע בצה"ל ב-1948 ושירת כקצין המבצעים של חיל ההנדסה. בתפקיד זה היה להב שותף לתכנון כל מבצעי ופעולות חיל ההנדסה בזמן מלחמת העצמאות. בסוף 1949 התמנה לקצין ההנדסה הפיקודי של פיקוד הדרום. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 עבר להב מספר הכשרות: ב-1951 השתתף בקורס המג"דים הראשון בצה"ל וב-1952 נשלח לארצות הברית לקורס קציני הנדסה בכירים בפורט בלוור  שבווירג'יניה, אותו סיים כחניך מצטיין.
ב-1954 התמנה לתפקיד קצין הנדסה ראשי והמשיך בבניין החיִל שהתחיל אל"ם עמנואל שחר. בתקופתו התרחש מבצע קדש (1956) בו פעל חיל ההנדסה בהצלחה: החיל פרץ שדות מוקשים ודרכים עבור חיל השריון ועסק גם בהספקת מים ליחידות בחזית. עיקר תהילתו באה אחרי המלחמה, כאשר חיל ההנדסה הצטיין בעת נסיגת צה"ל מסיני ומעזה (1956–1957) ב"מבצע לקט" בו אסף שלל של טנקים, אמצעי לחימה, תחמושת, משאיות, כלי צמ"ה וציוד ממה שהותיר אחריו צבא מצרים, וב"מבצע עמורה" בו הרס גדוד "אסף" של החיל את תשתיות הצבא המצרי בחצי האי סיני לפני החזרתו למצרים. על מבצע זה זכה גדוד "אסף" בצל"ש גדודי (הצל"ש הגדודי הראשון בצה"ל).
ב-1958 סיים את כהונתו כקהנ"ר ופרש מצה"ל. באזרחות עבד בחברת החשמל ומאוחר יותר ב"סולל בונה" כאחראי על הציוד וכחבר מועצת המנהלים של החברה.
נפטר בשנת 1987, בגיל 73. נקבר בבית עלמין הדרום.
SVT Barnkanalen

היסטוריה

Barnkanalen החל לשדר ב-23 בדצמבר 2002. בשנה הראשונה שלו הערוץ שידר בין 6:30 בבוקר עד 6:00 בערב בימי חול. בנוסף הערוץ לקח "חופשת קיץ" בין ה-23 במאי עד ה-18 באוגוסט. בשאר זמן השידורים שידר הערוץ תוכן שונה, דוגמת טניס.
התוכניות ששודרו בשעות הבוקר כוונו לילדי הגן, ואילו תוכניות אחר הצוהריים היו מיועדות לילדים מבוגרים יותר (לפני גיל העשרה). מיד לאחר תוכניות הבוקר שודרו שידורים חוזרים וב-13:00 שודרה בערוץ תוכנית אינטראקטיבית בשם Twebby ולאחריה הוצגו תוכניות לילדים גדולים יותר. באחר הצוהריים שודרו תוכניות אנימציה, תוכניות בשפה האנגלית ודרמות מארכיון SVT.
ב-1 בנובמבר 2003 הערוץ החל לשדר בסופי שבוע, מ-7:00 בבוקר, והחל משנת 2004 החל הערוץ לשדר במשך כל ימות השנה.
ב-27 באוגוסט 2007 הרחיב הערוץ את שידוריו עד 7 בערב.

טרום בית-ספר

תוכניות הבוקר, המיועדות לגיל הרך, לא משודרות בשפה השוודית, הן מתורגמות לשוודית או ללא קול, כיוון שדיבוב יקר לביצוע, כמו גם הפקת תוכניות חדשות.

טרום תקופת גיל ההתבגרות

התוכניות המשודרות כוללות סדרות דרמה שונות מאוסטרליה, ארצות הברית, בריטניה, הולנד, יפן וקנדה.
בין השנים 2011 עד 2014 היה אחראי הערוץ על שידור תחרות האירוויזיון לאחר ששודרה ב-SVT1.

זמינות

בתחילה היה זמין הערוץ בשידורי הלוויין של Canal Digital, והיה משודר באופן חופשי, ובכך היה הערוץ הראשון ששודר ללא הצפנה. כמו כן הערוץ חתם על הסכם הפצה עם Viasat בשנת 2003.

פופולריות

בשנת 2013 אחוז הצפייה הממוצע של הערוץ היה 3.5%.
כבשן

כבשן הוא תא סגור ומבודד, המיועד לשריפה בטמפרטורה גבוהה במיוחד. השימוש בכבשן נעשה לשתי מטרות: התכה ועיבוד של חומרים, בדרך כלל מתכות, לצורך עיבודם, ולהבדיל, שריפת גופות. 
השימוש העיקרי בכבשן הוא היתוך עפרות ליצירת מתכת "נקייה" והתכת מתכת לצורך ייצור סגסוגת המתכת ועיבודה ליצירת מוצרים כמו: כלי ברזל כבדים, מוצרי פלדה ועוד. על מנת להשיג טמפרטורה גבוהה בתוך הכבשן, מזרימים אליו בדרך כלל אוויר בלחץ המעשיר בחמצן את תהליך בעירת הדלק. בימי קדם השתמשו במפוח שהופעל באמצעות הרגל, באמצעות בהמה או בכוח מים. כיום משתמשים במפוחים חשמליים רבי עוצמה.
קרמטוריום או משרפה הוא סוג כבשן המשמש לשריפת גוויות.

מבנה התנור

התנור מורכב מהחלק העיקרי- גוף התנור, שם על ידי חימומו ל-1200-1300 מעלות צלזיוס מתרחש התהליך הכימי העיקרי. לגוף התנור יש פתח עליון להכנסת עופרת הברזל וצרף להפקת פחמן. פתח להכנסת אוויר, פתח להוצאת סיגים, ופתח להוצאת יצקת. החימום נעשה על ידי שריפת הפחם באוויר המוכנס על ידי משאבה.

תהליך עבודת התנור

אוויר מוזרם בלחץ לחלקו התחתון של התנור, שבתחתיתו מונחת עפרת ברזל שעיקרה חלודה. מלמעלה נשפכת אבקת פחם (פחמן טהור כמעט) ואבן גיר גרוסה, המשמשת כזרז לתגובת החימצון המתרחשת בתחתית הכבשן.

כבשן בֶּסֶמֶר

פלדה ידועה מזה אלפי שנים, אך עד לאמצע המאה ה-19 כל השיטות להפקתה כללו עבודה ידנית ממושכת ועל כן מחירה היה גבוה מאד - פי 5 ויותר ממחירו של ברזל חשיל. במאה ה-19 הביקוש לפלדה גבר, עקב דרישות תעשייתיות רבות ושונות: דוודי קיטור, קני תותחים, בניית גשרים שיוועו לפלדה זולה בייצור המוני. הנרי בסמר היה אחד מרבים שניסה לענות לצורך זה, ובשנת 1855 רשם פטנט על תהליך בסמר. התהליך חולל מהפכה של ממש שהדיה לא שככו גם בימינו: בשנת תחילת הייצור צנחו מחירי הפלדה פי 10, והמחיר המשיך לרדת - למעשה עלות הפקת הפלדה הייתה 1/60 ממחיר השוק טרם כבשן בסמר.
ביסודו כבשן בסמר הוא כור התכה המלהיט את הברזל המותך שבו על ידי דחיסת אוויר בלחץ מקרקעית הכור, כך שהאוויר יבעבע דרך הברזל המותך. סיגי הפחמן הכלולים בברזל המותך מתלקחים במגע באוויר, וצבע העשן העולה מהכבשן משמש לבקרה טובה למדי על כמות הפחמן שנותרה בברזל המותך. כשצבע וסמיכות העשן בישרו על תכולת פחמן של כאחוז, שהיא תכולת הפחמן בפלדה, הוגף מעבר האוויר הדחוס כך שחימצון הפחמן הפסיק בו ברגע, והפלדה שבכור נוצקה מייד לתבניות. התהליך כולו נמשך כ-20 דקות בלבד.
השימוש בכבשן בסמר דעך במחצית המאה ה-20 עקב הקושי בהפקת פלדה בה כמות הפחמן מבוקרת ברמות של עשיריות או מאיות האחוז. עם התמקצעות המטאלורגיה הפכו הדרישות לסוגים ספציפיים מאד של פלדה למוגדרים עד כדי מאיות האחוזים של חומרי התוספת, גודל וכיוון גבישי הברזל ועוד. אלו דרישות שכבשן בסמר, דווקא בשל מהירות פעולתו, אינו יכול למלא. אבל המהפכה שחולל התהליך עודנה מתרחשת. עם הוזלה זו במחירי הפלדה ניתן היה להשתמש בה כשלד לבניין, וכך החלו להבנות גורדי שחקים ושינו את פני הנוף העירוני. גשרים בממדים שלא עלו על הדעת טרם הוזלת הפלדה עיצבו מחדש את התעבורה. נשק חם זול ואמין קטל עשרות מיליוני חיילים וקורבנות אחרים ושינה את פני הלוחמה.

היסטוריה

הכבשן מוזכר במקרא, ללא ציון מטרת השימוש בו, אך מצוין שהוא מעלה עשן רב (בראשית יט, כח; שמות יט, יח), ומצטברת בו כמות רבה של פיח (שמות ט,ח). 
כבשנים להפקת ברזל נמצאו בסין מהמאה ה-1 לפנה"ס, אך בסין עצמה נמצא ברזל מופק מהמאה ה-5 לפנה"ס, מה שאומר שהיה קיים תהליך יצירתו לפני אותם כבשנים שנמצאו. 
מפורסם הוא שבברזל השתמשו כל הכובשים הגדולים, היוונים, אנשי קרתגו, הרומאים, הביזנטים והפרסים, אך תהליך הפקת הברזל היה מסובך ויקר מהמקובל היום.
מתוקסי

בכימיה (בעיקר כימיה אורגנית), מתוקסי (Methoxy) היא קבוצה פונקציונאלית הבנויה מקבוצת מתיל הקשורה לאטום חמצן. נוסחתה הכימית היא
O–CH₃–
קבוצת מתוקסי היא חומר מחזר ויכולה להביא לירידה בחומציות של פנול.
במונחון IUPAC מציינת לרוב התחילית "מתוקסי" אתר.
אכילאה

מאפייני הצמח

בפריחת הצמח נראים פרחיו ככיפה קמורה. בהיקף הכיפה קיים מעגל פרחים בעלי מבנה שטוח, ובתוכם קימים פרחים אשר העלים שלהם מאונכים ויוצרים מבנה צינורי. בתחילת תקופת רדת הגשמים מתפתחת בצמח שושנת עלים, כל אחד מהם באורך של כ-2 ס"מ, בתחילת האביב מאריכים גבעוליהם של האכילאות. לעלי הצמח גוון ירוק כהה. בישראל גדלים בר חמישה מינים של האכילאה, ועוד חמישה יובאו כפרחי נוי.

שימושים

צמח האכילאה היה ידוע בתרבויות שונות כבעל סגולות ריפוי בעיקר של פציעות. כך האכילאה הריחנית משמשת את הבדואים בנגב לחיטוי פצעים וריפוי בעיות עיניים. את פרחי האכילאה הקיפחת נהוג ליבש ולשמור לנוי. שימוש נוסף הוא הפצת ריח טוב באמצעות הפרחים, בישראל משמשת למטרה זו בעיקר אכילאה קטנת הפרחים - מין הגדל במזרח ישראל, מהרי יהודה ועד לגולן.
ג'וזף אנדרסון

ביוגרפיה

אנדרסון נולד בעיירה במחוז וסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק. ב-1981 סיים לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והתגייס לצבא. 
שירת כמפקד מחלקה בדיוויזיית החי"ר החמישית, לאחר מכן הוצב בפנמה ושירת בגדוד 193, וכמפקד פלוגה בגדוד השני של רגימנט החי"ר 187 בדיוויזיה המוטסת ה-101. פיקד על פלוגה בגדוד השני של רגימנט הריינג'רס ה-75 והשתתף עמה בפלישה לפנמה. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה שירת בענף חי"ר באגף כוח אדם של הצבא. ב-1993 הוצב בהוואי, שימש קצין מבצעים של הגדוד השלישי ברגימנט החי"ר ה-22 של דיוויזיית החי"ר ה-25, קצין אג"ם של החטיבה הראשונה של הדיוויזיה, עוזר למפקד כוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית וסגן מפקד החטיבה השלישית של דיוויזיית החי"ר ה-25. 
פיקד על הגדוד השני ברגימנט הצנחנים ה-505 של הדיוויזיה המוטסת ה-82, תחת פיקודו נשלח הגדוד ב-1999 לאלבניה במסגרת מבצע כוח מאוחד והיה הכוח היבשתי האמריקאי הראשון שנכנס לקוסובו במסגרת כוח קוסובו. למד במכללת המלחמה של הצי ונותר להדריך במכללה. ביולי 2002 מונה למפקד החטיבה השנייה ומפקד רגימנט החי"ר ה-502 של הדיוויזיה המוטסת ה-101. בתקופת פיקודו השתתפה החטיבה במלחמת עיראק. בתפקידו הבא שימש ראש מטה הדיוויזיה. בפברואר 2005 מונה לעוזרו של מזכיר הצבא של ארצות הברית. 
באוגוסט 2006 מונה לראש מטה קורפוס III בפורט הוד, בדצמבר נשלח הקורפוס לעיראק והוא שימש ראש מטה גייסות בעלות הברית. ביוני 2008 מונה לסגן מפקד פיקוד הגיוס של הצבא. באוגוסט 2009 הוצב שוב בעיראק כראש מטה כוחות ארצות הברית והכוח הרב-הלאומי, לתקופת הנסיגה והעברת השליטה לכוחות הביטחון העיראקיים. באוגוסט 2010 מונה לראש ענף מבצעים, כוננות וגיוס במחלקת הצבא. 
בנובמבר 2011 מונה למפקד דיוויזיית החי"ר הרביעית בפורט קרסון שבקולורדו. 
ביוני 2013 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הקורפוס המוטס ה-18, במסגרת זו הוצב באפגניסטן ומונה בפברואר 2014 לסגן מפקד כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי עד לפירוקו בסוף השנה. במאי 2015 מונה לראש אגף מבצעים, תכנון ואימונים של צבא ארצות הברית.
אנדרסון בעל תואר שני בניהול מאוניברסיטת מרכז מישיגן ובעל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי. נשוי לבת' ואב לשני בנים.
יאיר אורבך

קורות חייו

אורבך נולד ברעננה לאב מהנדס ואם מורה. יש לו שני אחים גדולים ממנו. כשהיה בן 7 עברה המשפחה לכוכב יאיר. למד בישיבת בני עקיבא בנתניה. בצה"ל שירת בגרעין נח"ל של הנוער הדתי העובד והלומד בקיבוץ שלוחות, שם עבד בדייג במשך כחצי שנה, ולאחר מכן שירת בתור לוחם קרבי בנח"ל. לאחר שחרורו עבד באיש ביטחון באל על.

קריירה

יאיר אורבך החל להופיע בשנת 2001 במועדון הסטנדאפ "קאמל קומדי קלאב". התפרסם לראשונה בתוכנית המציאות "האקדמיה לצחוק" ששודרה בערוץ 2 בשנת 2004. למבחן בד הגיע במהלך שירותו הצבאי בגרעין נח"ל. בתחרות קיבל אורבך את הציון 94 - הציון הגבוה ביותר מהקהל באולפן. לאחר התוכנית עבד כסלקטור בארקיע.
בתחילת דרכו הופיע במספר תוכניות טלוויזיה כגון "יומטוב", "עובר כל גבול" ו"מוצ"ש בראשון".
בשנת 2005 כתב בעזרת חברים את מופע הסטנד-אפ לדתיים "קרנבל ברשות התורה". המופע זכה להצלחה בקרב הציבור הדתי. בשנת 2011 עלה עם המופע "יאיר אורבך - המופע המלא". המופע היה מופע מחודש ששילב בין קטעים ישנים של "קרנבל ברשות תורה" יחד עם קטעים חדשים.
בשנת 2007 כתב וביים את הקליפ "רוצה מצוות", פרודיה על "רוצה בנות" של חובבי ציון. הקליפ שודר בתחנות רדיו וזכה בתואר הקליפ האהוב ביותר באתר Flix באותה שנה.
בשנת 2010 סיים תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה במכללת ספיר. במהלך הלימודים ביים את הסרט הקומי "קסאמבא" שהוקרן במגוון פסטיבלים ברחבי הארץ והעולם וזכה בתחרות שערכה רשת. באותה שנה שידר ברדיו גלי ישראל רצועה יומית קומית-סאטירית בשם "שניים פוחזים", יחד עם אריאל פלקסין.
בשנת 2011 השתתף בכתיבת העונה השלישית של התוכנית "מצב האומה" של גורי אלפי וליאור שליין, והחל משנה זו משמש ככותב הראשי של המדור הסאטירי "בריחת המוחות" בעיתון "מקור ראשון". באותה שנה, במסגרת מגמת קולנוע בבית הספר "פלך" בקריית עקרון, נעשה סרטון תיעודי על אורבך בשם "בעזרת ה'צחוק".
בשנת 2012 יצא בסיבוב הופעות משותף עם קובי אריאלי. לקראת ראש השנה ה'תשע"ג העלה אורבך ליוטיוב קליפ הומוריסטי בשם "שנה טובה". הקליפ שילב בין המילים המקוריות למילים ההומוריסטיות של אורבך. בסוף הסרטון הופיע דודו זר.
בתחילת 2013 עלה אורבך עם שלושה מופעים חדשים: מופע לדתיים הנקרא "המבדיל בין קודש לצחוק" שזכה לביקורות אוהדות, מופע לחילונים בשם "יאיר אורבך - הדתי שעושה סטנדאפ", ומופע אינטימי לאירועים קטנים הנקרא "יאיר אורבך והקוישלך - שירה בבידור" הכולל שירה בציבור יחד עם נגנים, סיפורים וקטעי הומור.
בשנת הלימודים ה'תשע"ד שימש כמחנך ולימד כתיבה יוצרת בבית ספר אמי"ת במודיעין.
אורבך חבר ב"זובור", פאנל סטנדאפיסטים הכולל את אורבך עצמו, אור רייכרט, אורי מלמד, אמיר מויאל ויותם זמרי.
אורבך משתתף מאז שנת 2017 בתוכנית הסאטירה "עד כאן!" בתאגיד השידור הישראלי "כאן 11" ביחד עם קומיקאים צעירים וכוכבי רשת.

חיים פרטיים

אורבך נשוי ואב לשלושה. מתגורר באשחר.
שאלת כן–לא

בבלשנות, שאלת כן–לא (באנגלית: yes–no question), הידועה גם בשם "שאלה קוטבית" (polar question)‏ או "שאלה כללית" (general question) היא שאלה שהתשובה הצפויה לה היא "כן" או "לא". באופן רשמי, קיים יחס של או מוציא בין שתי תשובות אפשריות אלו, כלומר: רק אחת מהן היא תשובה מקובלת לשאלה. באנגלית ובשפות נוספות, שאלות כאלה יכולות להיות מוצגות הן בצורה חיובית והן בצורה שלילית (למשל: "האם תהיה כאן מחר?" ו-"האם לא תהיה כאן מחר?").
שאלות כן–לא מנוגדות לשאלות שאינן קוטביות, כגון חמש המ"מים, שאינן בהכרח מגבילות את התשובות לאחת מבין שתיים או יותר תשובות חלופיות (למשל: שאלות המתחילות במילת השאלה "איזה" מניחות, לעיתים קרובות, שיש סדרה של כמה חלופות, מהן ניתן לבחור את התשובה).

יצירת שאלות כן-לא

שאלות כן-לא נוצרות בדרכים שונות בשפות שונות. באנגלית, סדר מילים מיוחד (פועל-נושא-מושא) משמש לצורך יצירת שאלות כן-לא. בשפה הגרינלנדית, שאלות כן-לא נוצרות עם מורפולוגיה מיוחדת. בלטינית, שאלות כן-לא מצוינות על ידי תוספת של מילית או מוספית. בשפות מסוימות, כגון יוונית מודרנית ופורטוגזית, הדרך היחידה להבדיל בין שאלת כן-לא לבין משפט פשוט היא האינטונציה בה משתמשים.

שידול

שאלות כן-לא יכולות להיות מנוסחות בצורה חיובית או שלילית. יש הסבורים שאופן הצגת שאלות כן-לא, בצורה חיובית או בצורה שלילית, עשוי לשדל את המשיבים לענות תשובה מסוימת. בפרט, נמצא כי בקרב ילדים קיימת נטייה לתאימות, כלומר: בהתאם לאופן ניסוח השאלה, בצורה חיובית או בצורה שלילית, הן מגיבים בהתאם.
לדוגמה: כאשר ילדי גן נשאלים "האם ספר זה גדול?" הם נוטים להשיב "כן", אבל אם הם נשאלים "האם ספר זה לא גדול?" הם נוטים להשיב "לא".
Naegleria fowleri

מבנה האמבה

מבנה האמבה משתנה בהתאם לשלב בו היא נמצאת. כ-trophozoite, גודלה הוא 22*7 מיקרון, ניידת במים בעזרת פסאודופודיה ומתרבה בחלוקה בינארית. בתנאי מחיה קשים היא נמצאת בצורה בה היא מציגה פלגלה. כציסטה חיידקית היא נצפתה רק בתרבית, צורתה עגולה וגודלה 9 מיקרון.

מחלה בבני אדם[דרוש מקור]

החדירה לגוף האדם כ-trophozoite מתרחשת דרך האף, וזאת כנראה הדרך היחידה בה היא יכול להיות פתוגנית. שאיפה של האמבה בצורת ציסטה חיידקית אפשרית, אך כנראה שאינה מדבקת. החדירה למוח היא ישירה והנזק נוצר כתוצאה מההתרבות האמבה.
דלקת המוח (אנצפליטיס) מופיעה אצל אנשים עם מערכת חיסונית תקינה. המחלה חריפה ומוות עלול להופיע תוך מספר ימים. המופע החריף מלווה בכאב גרון, נזלת, חום, כאבי ראש, הקאות, קשיון עורף, פרכוסים, פוטופוביה אובדן הכרה ומוות. מוות יכול להופיע תוך 5-6 ימים.

אבחנה וסיבוכים נוספים

במקרה של חשד לדלקת קרום המוח וממצא של נוזל מוח שדרתי מוגלתי בדיקור מותני ובהיעדר בקטריה יש לחשוד ב-N.fowleri. בנוזל מוח שדרתי, הפרזיט יזוהה בשל תנועה דמוית חילזון. 
סיבוכים נוספים עלולים להיות דלקת של שריר הלב, דלקת ריאות, דלקת אוזניים, כיבים בעור.

טיפול ודרכי מניעה

אין טיפול ספציפי אך ניתן לטפל בעזרת amphotericin B. ניתן להימנע מהדבקות באמבה על ידי הימנעות משחיה במקומות חשודים וכלוריזציה של המים.
חוק השמות

חוק השמות, התשט"ז-1956 הוא חוק ישראלי הקובע את אופן מתן השמות הפרטיים ושמות המשפחה במדינת ישראל. החוק אושר בכנסת ב-25 ביולי 1956. 
חוקי שמות קיימים במדינות רבות בעולם.

חיוב בקיום שם פרטי ושם משפחה

סעיף 2 לחוק קובע כי לכל אדם הרשום במרשם האוכלוסין במדינת ישראל חייב להיות שם משפחה ושם פרטי. החוק מתיר ששם המשפחה יהיה כפול, וכן מתיר לאדם לשאת יותר משם פרטי אחד. החוק אינו עוסק בשם משפחה משולש, אך יש הנושאים שם כזה, למשל - ג'ודי שלום ניר מוזס, גלילה רון־פדר-עמית.

מתן שמות פרטיים

שם פרטי ניתן לילד על ידי הוריו סמוך לאחר לידתו. באין הסכמה בין ההורים, רשאי כל אחד מהם לתת לילד שם פרטי, והילד ישא את שני השמות (סעיף 4 לחוק). ילד שנולד כשאמו אינה נשואה לאביו ואף אינה ידועה בציבור כאשתו, יקבל שם פרטי על ידי אמו בלבד.

אדם ללא שם

מי שאין לו שם, ולא בוחר לעצמו שם, רשאי שר הפנים, בהתאם לסעיף 9 בחוק, לקבוע לו שם; בקביעת השם יתחשב השר בשמות הוריו והורי הוריו של אותו אדם, ואם הוא נשוי — גם בשם בן-זוגו. השר יודיע לאותו אדם את השם שקבע, וזה יהיה שמו של אותו אדם, זולת אם בחר לו שם אחר תוך חודשיים לאחר קבלת הודעת השר.

קביעת שם פרטי של אב

סעיף 9א לחוק דן בקביעת שמו הפרטי של האב, במקרה ששם זה אינו ידוע. אם טרם מלאו 16 שנים לאדם, רשאית אמו לקבוע את שם האב. אם מלאו לאדם 16 שנים, הוא רשאי לקבוע את שם האב בעצמו.

פסיקה

חוק השמות נדון בבג"ץ אפרת נגד הממונה על מרשם האוכלוסין. מיכל אפרת ועוזי אורנן חיו כידועים בציבור, ונולד להם בן, שניתן לו שם המשפחה "אורנן-אפרת". אפרת פנתה למשרד הפנים בבקשה לשנות את שם משפחתה לאורנן-אפרת, אך בקשתה נדחתה בנימוק שהשם המבוקש עלול להטעות ולפגוע בתקנת הציבור. היא עתרה לבג"ץ ונפסק שעל משרד הפנים להיענות לבקשתה. בעקבות פסק דין זה תוקן חוק השמות, ונקבע בו במפורש כי השר אינו רשאי לפסול שם מן הטעם שהשם נבחר עקב קשר בין ידועים בציבור.
Ancient Rites

היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 1988 על ידי הסולן והבסיסט גונתר תייס, שאליו הצטרפו הגיטריסטים פיליף ג'והן והמתופף סטפן. ב-1990 הקליטה הלהקה את הדמו Dark Ritual. זמן קצר לאחר מכן נהרג פיליף בתאונת דרכים, וסטפן התאבד. חרף זאת המשיכה הלהקה לתפקד בעזרתם של הגיטריסט בארט וונדרייק, והמתופף ולטר ואן קורטנברג, שתפסו את מקומם של סטפן ופיליף. בהרכב זה הוציאה הלהקה ב-1994 את אלבומה הראשון של, The Diabolic Senerades.
ב-1996 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, Blasfemia Eternal, וקבעה סיבוב הופעות לקידום האלבום החדש, אך 10 ימים לפני תחילתו עזב וונדרייק את הלהקה. מוזיקאים בלגים ולא בלגים התנדבו לעזור ללהקה, שעד שלב זה הייתה מורכבת אך ורק מפלמים, לקיים את מסעה ההופעות. בסופו של דבר תפס את מקומו של וונדרייק אריק ספרוטן ההולנדי.
במהלך מסע הופעות ב-2003 לקידום ה-DVD, ‏ And The Hordes Stood As One, שב וונדרייק ללהקה.
מאז הקמתה השתנה הסגנון המוזיקלי של הלהקה מבלאק מטאל לוויקינג מטאל, ובאלבומה האחרון, Rubicon, אף הופיעו אלמנטים מסגנון האוריינטל מטאל.
במהלך השנים הופיעה הלהקה עם לא מעט להקות אחרות, בהן מטאליקה, דייסייד, סלייר, מנאוור, מוטורהד, מורביד אנג'ל, ספולטורה, קריידל אוף פילת', להקת הדת' מטאל הישראלית סיילם ועוד.