מזאמה ננסית

תיאור

כפי שמרמז שמה, המזאמה הננסית בעלת מידות גוף קטנות במיוחד ההופכות אותה לאחד המינים הקטנים במשפחת האייליים; עם זאת, היא אינה מחזיקה בתואר "האייל הקטן ביותר", שכן קרובה הצ'וני קטן ממנה במקצת, ועל אחת כמה וכמה מיני הפודו הקטנטנים. למעשה, המזאמה הביצתית החיה בצפון הרי האנדים, זהה לה במידות הגוף. כצפוי, למזאמה הננסית מבנה גוף מוצק וקומפקטי, והגב שלה מעוגל במיוחד. הצוואר שלה קצר ועבה באופן בולט, והראש העגלגל שלה בעל חרטום משולש אשר קצר באופן ניכר ממיני המזאמות הגדולות. העיניים והאף שלה עגלגלים ובינוניים, והאוזניים עגלגלות, רחבות וקצרות. הרגליים והזנב קצרים. לזכרים זוג קרני מחטים דקיקות וחדות באורך של 7 ס"מ. גובה הכתף שלה קצת פחות מ-45 ס"מ, ומשקל הגוף סביבות ה-15 ק"ג.
הפרווה של המזאמה הננסית צפופה וקצרה. צבע הפרווה שלה נע בין גוני חום בהיר, חום אדמדם או כתמתם וגורם למזאמה הננסית להראות כגרסה מוקטנת של המזאמה האדומה. עם זאת, המזאמה הננסית בעלת צבע פרווה הרבה יותר אחיד מקרובתה הגדולה. הגרון וצדדי הצוואר בצבע חום בז' חולי וחזית הרגליים כהה במקצת. הראש משתנה בין צבע בז' בלחיים, לבין צבע אדמדם בחזית הפנים. לעיתים קרובות, יש לאורך החרטום והמצח פס שחרחר דהוי או ברור אשר עשוי להגיע עד לעורף או הכתף. הסנטר והשפתיים בדרך כלל לבנים.

תפוצה וביולוגיה

המזאמה הננסית מוגבלת לדרום-מרכז אמריקה הדרומית, וטווח התפוצה הנוכחי שלה מקוטע מאוד ומפוצל לעשרות תת-אוכלוסיות קטנות-בינוניות. היא מצויה במחוזות קנינדיו ואממבאי בדרום-מזרח פרגוואי, צפון מחוז מיסיונס בארגנטינה, ובדרום מדינות ברזיל: מינאס ז'ראיס, סאו פאולו, מאטו גרוסו דו סול, פרנה, סנטה קטרינה, וריו גראנדה דו סול המהווה את טווח התפוצה הדרומי ביותר שלה. עם זאת, על פי מקור הדגימות במוזיאונים הברזילאים, נראה שטווח התפוצה מצומצם יותר.
בית הגידול של המזאמה הננסית מורכב מיערות מחטיים מהסוג אראוקריה, וכן את אזורי המעבר בין המערכות האקולוגיות של יערות המחטיים לבין יערות פן פרנה פאראביה שהם יערות עונתיים נשירים למחצה (משירים את העלים למשך זמן קצר). כן היא מצויה בסוואנות הסראדו הטרופיות, ביערות חוף וביערות במבוק. מרבית חוקרי הטבע מזכירים שהמזאמה הננסית מעדיפה במיוחד בתי גידול הרריים, אך באותה מידה נראית גם בתוואי שטח רגילים. היא נוכחת גם באגני ניקוז של נהרות כדוגמת פאראיבה דו סול, איגואסו, פרנה, אורוגוואי, ועוד. הטמפרטורות בתחומי מחייתה 20–30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא 3,000-2,000 מילימטר לשנה.
המזאמה הננסית חופפת עם מספר מיני מזאמות אחרות כמו מזאמה אפורה, מזאמה אדומה ובורורו,אך באזורים רבים, ישנה הפרדה אקולוגית בינה לבין המזאמה האדומה באמצעות שכבות בתי גידול של יערות רגילים, צמחייה נמוכה ויערות במבוק. אין מידע ספציפי אודות הביולוגיה שלה, אך סביר להניח שהיא דומה בהתנהגות, ברבייה ובהרגלי האכילה למזאמות אחרות: פעילת לילה ויום, חיה בבדידות, וטריטוריאלית הפעילה בשטח קבוע קטן. תזונתה מבוססת מן הסתם על פירות, עלים, וצמחי יער אחרים. תוחלת החיים הממוצעת שלה בטבע היא כ-5 שנים.

מצב

המזאמה הננסית מסווגת על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), שכן על פי הנתונים האוכלוסייה צפויה להצטמצם בשיעור של 30% על פני 15 השנים הבאות עקב צמצום בית הגידול המתאים, ציד לא חוקי, טריפה על ידי כלבי בית ומחלות המועברות מבעלי החיים המקומיים, ולא נראה בעתיד הקרוב שהאיומים עליה יתמתנו.
למרות חוסר הוודאות לגבי ההיבטים האקולוגיים והביולוגיים של המזאמה הננסית, היא מין האייל המאוים ביותר בברזיל ובין האיילים המאוימים ביותר באזור הנאוטרופי. בידוד של בית הגידול שלה בעבר ופיצולו לאוכלוסיות קטנות, משפיע עד היום על המצב הכללי של המין ומקשה על השימור שלה בעת הנוכחית. פיצול האוכלוסיות נוטה להגדיל את לחץ הציד, טריפה על ידי כלבים וחשיפה למחלות של כבשים ובקר מקומיים, וכן מקל על בירוא כיסי היערות הקטנים שמתכווצים בהדרגה. איום הציד חמור בעיקר בפארקים לאומיים ויערות פרטיים, ובפרגוואי וארגנטינה, המזאמה סובלת בעיקר מאובדן בתי הגידול המצומצמים שלה, עד שייתכן בתוך כמה עשורים שהיא תהפוך בעל כרחה לאנדמית לברזיל לבדה. איומים נוספים מגיעים מצד סלילת כבישים אשר גורמים לדריסת מזאמות, ומחלות גנטיות.
המזאמה הננסית מצויה במספר פארקי לאומיים בברזיל, וכן בפרקי מדינה, ועתודות מורשת פרטיות. בארגניטה, מספר תת-אוכלוסיות חשובות נמצאות בתוך אזורים מוגנים. בפרגוואי, מרבית בתי הגידול של היער האטלנטי הושמדו, והמזאמה עדיין שורדת במספר מצומצם של אזורים מוגנים. המין רשום ברשימה האדומה של ברזיל כדי לשפר את פעולות השימור המקומיות. הסוכנות הלאומית לשימור המגוון הביולוגי במדינה, מפתחת תוכנית שימור גדולה עבור כל מיני האיילים במדינה. בארגנטינה, יש תת-אוכלוסיות שמצבם יציב יחסית.