google/wiki40b huggingface dataset:
רפואה ראשונית, שניונית, שלישונית ורביעונית

ההבחנה בין רפואה ראשונית, שניונית, שלישונית ורביעונית (באנגלית: Primary, Secondary, Tertiary and Quarternary Medicine) משמשת לצורך הבדלה בין רמות שונות של טיפול רפואי שעשוי אדם לקבל, לרבות מידת הידע והניסיון הרפואיים ומורכבות האמצעים הטכנולוגיים הדרושים על מנת להעניק לו טיפול זה.

רפואה ראשונית

רפואה ראשונית היא ההערכה והטיפול הראשוניים הניתנים לאדם הסובל ממחלה או מפציעה כלשהם. הם ניתנים בדרך כלל על ידי רופא ממיין (כמו רופא משפחה) או רופא בחדר מיון, אך גם על ידי אחות במרפאה או חובש בשדה או באמבולנס. הציוד הרפואי הנדרש לצורך הטיפול בשלב זה איננו מורכב. הוא עשוי לכלול למשל מיכשור למדידת סימנים חיוניים (דופק, לחץ דם, טמפרטורה וריוויון חמצן) ומכונה לצילומי רנטגן.

רפואה שניונית

רפואה שניונית ניתנת על ידי בעלי מקצוע שעברו התמחות בתחום רפואי מסוים – למשל רופא אורתופד, קרדיולוג או אונקולוג, אך גם אחות או אח שעברו התמחות בתחום רפואי ספציפי. המטופל מופנה אליהם בדרך כלל בשלב הרפואה הראשונית, בהתאם להערכת מצבו והסימפטומים שלו בשלב הטיפול הראשוני. טיפול שניוני יכול להינתן בבית חולים אך גם במרפאה. האמצעים הטכנולוגיים הנדרשים לצורך מתן טיפול זה הם מורכבים יותר ועשויים לכלול למשל בדיקות בטכניקות הדמיה שונות (למשל אולטרסאונד, טומוגרפיה ממוחשבת ואף דימות תהודה מגנטית), הנעשות על ידי בעלי מקצוע שהוכשרו לכך.

רפואה שלישונית

רפואה שלישונית ניתנת למטופל על ידי רופאים מומחים, שעברו התמחות נוספת בגזרה ספציפית של תחום מומחיותם. לדוגמה, אלו הם אורתופד שהתמחה בניתוחי עמוד השדרה, קרדיולוג שהתמחה בצינתור כלי הדם בלב, כירורג פלסטי המטפל בכוויות או אונקולוג שהתמחה בטיפול במחלות ממאירות ספציפיות. הטיפול בשלב זה ניתן בדרך כלל במסגרת בית חולים ועל ידי ציוד רפואי ייעודי מתקדם המצוי רק בו והדורש מומחיות לשם הפעלתו (לדוגמה - מכונת לב-ריאה או ציוד לרדיותרפיה). תוצאות הטיפול הרפואי במחלה או בפציעה של אדם עשויות להיות טובות יותר במידה והוא טופל בשלב מוקדם בטיפול שלישוני.

רפואה רביעונית

רפואה רביעונית היא גרסה מתקדמת של טיפול שלישוני. היא כוללת פרוצדורות רפואיות שאינן שכיחות והדורשות מומחיות רפואית גבוהה במיוחד. אלו הם טיפולים רפואיים ניסיוניים מסוימים או ניתוחים מורכבים, שאינם נערכים לעיתים מזומנות (לדוגמה – השתלת יד או פנים). משום שטיפולים אלו אינם שכיחים, הם גם אינם ניתנים בכל מרכז רפואי אלא רק באלו שצברו את המומחיות והאמצעים הטכנולוגיים המיוחדים הדרושים לכך. 
ככל שפרוצדורה רפואית מהשלב הרביעוני נעשית מקובלת ושכיחה יותר, היא עשויה לעבור להיות מסווגת לתחום הרפואה השלישונית.
שרוליק

שְׂרוּלִיק או ישראליק (ההגייה זהה, כאשר זהו שם חיבה אשכנזי לשם "ישראל") הוא דמות מצוירת המסמלת את ישראל, פרי יצירתו של הקריקטוריסט והמאייר דוֹש (קָרִיאֵל גַרדוֹש), ניצול השואה שעלה לישראל מהונגריה, אשר הופיעה במשך שנים רבות בקריקטורות שפרסם ב"מעריב".
פלמיירס

היסטוריה

מועדון פלמיירס נוסד ב-26 באוגוסט 1914 על ידי מהגרים איטלקיים ושמו המקורי היה  "סוסיאטה ספורטיבה פלסטרה איטליה" (באיטלקית: Società Sportiva Palestra Italia). אי לכך, מייצגת הקבוצה באופן מסורתי את הקהילה האיטלקית בסאו פאולו. צבעי פלסטרה איטליה היו אדום, לבן וירוק כצבעי דגל איטליה. עם הזמן יצא האדום מכלל שימוש והירוק והלבן נשארו כצבעים הרשמיים. 
בעקבות מלחמת העולם השנייה בה הכריזה ברזיל מלחמה נגד מדינות הציר נאלץ המועדון להחליף את שמו. המועדון פלמיירס אימץ את שמו הנוכחי ב-14 בספטמבר 1942. המגרש הביתי הראשון של פלמיירס היה "אצטדיון פלסטרה איטליה", אשר נבנה ב-1902 על ידי יצרנית הבירה "אנטארקטיקה" (היום חלק מחברת אמבֵּב) ונקנה ב-1920 על ידי פלסטרה איטליה. בשנת 2010 נהרס האצטדיון ועל השטח בו עמד נבנה אליאנץ פארקה, אצטדיון מודרני חלופי, בתכולה של 43,000 מקומות ישיבה.

יריבויות

היריבה הגדולה ביותר של פלמיירס היא קורינתיאנס, יריבתה העירונית. היריבות ביניהן, אשר נקראת "פאוליטסה דרבי", נחשבת לבין הגדולות ביותר בליגה הברזילאית.
לפלמיירס יריבות גדולה גם עם סאו פאולו, יריבה עירונית נוספת. המשחקים בין שתי הקבוצות נקראים ה"צ'וקי רי" - (הלם המלך).
לקבוצה גם יריבות עם סנטוס, אשר פועלת בעיר הסמוכה לסאו פאולו. המשחקים בין שתי הקבוצות נקראים ה"קלאסיקו דה סאודד" (הקלאסיקה הישנה והטובה).
The Ballads

רקע

מהאלבום לא יצאו סינגלים רשמיים אך יצאה גרסה מחודשת לשיר "Hero" שאף לוותה בקליפ חדש בו נראית קארי שהיא מתהלכת באולפן הקלטות מלווה בכלב שלה וסצנות נוספות שלה מאזינה לשיר ומקליטה אותו ובמקביל נראית העיר ניו יורק בלילה.
האלבום מכיל אוסף של בלדות אשר יצאו כסינגלים מכל מיני שנים ואלבומים של קארי, החל מתחילת הקריירה שלה ועד לשנים מאוחרות יותר.

קידום

על מנת לקדם את האלבום ביצעה קארי את השיר "Hero" בהשבעה של נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה בספיישל ששודר בטלוויזיה. בנוסף לכך, קארי הוציאה מהדורה מוגבלת של האלבום בטארגט כאשר רוכשי האלבום מקבלים גם בושם קטן של קארי.
מיכה שוורץ

ביוגרפיה

בעונת 1967/1967 הצטרף מיכה למכבי תל אביב. בסוכות 1967, מיד לאחר מלחמת ששת הימים התגייס לצה"ל ועשה טירונות בבה"ד 4, שוורץ קיבל אישורים לצאת מהצבא לאימוני מכבי תל אביב. שוורץ שיחק במכבי תל אביב במשך 9 עונות, במהלכן היה שותף ל-8 אליפויות ו-7 גבעי מדינה.
שוורץ לקח חלק במשחקי נבחרת ישראל במסגרת משחקי אסיה 1970, אליפות אירופה בכדורסל 1971 וההטורניר הקדם אולימפי מינכן 1972.
לקראת עונת 1976/1977 עבר לשחק בקבוצת הפועל כפר גלעדי-חולתה ששיחקה אז בליגה השלישית (ליגה א' צפון), ולצורך כך עבר להתגורר בקיבוץ חולתה. שוורץ שוחרר ממכבי תל אביב ללא תמורה, לאחר שהובטח לה שהיא תוכל להעביר אליה ראשונה את השחקנים המוכשרים שיגדלו בכפר גלעדי-חולתה. בסיום העונה עלתה הקבוצה לליגה הארצית (הליגה השנייה).
בעונת 1978/1979 שינתה הקבוצה את שמה להפועל גליל עליון ושוורץ מונה למאמן/שחקן. הקבוצה סיימה את העונה במקום הראשון בליגה הארצית ועלתה לליגה הלאומית (הליגה הראשונה), בכך השלימה הקבוצה העפלת שתי ליגות בשלוש שנים.
בעונת 1979/1980 סיימה גליל עליון במקום השביעי כשלזכותה 8 ניצחונות. בסיום העונה פרש שוורץ ממשחק פעיל.
בעונת 1980/1981 המשיך שוורץ כמאמנה של גליל עליון, והקבוצה סיימה את העונה במקום השביעי. לאחר עונה זו סיים שוורץ את תפקידו כמאמן.
בשנת 1984 שימש כעוזר מאמן בגליל לבוב גונן. במהלך עונת 1985/1986 החליף את מאמן גליל חיים בוכבינדר לשלושה משחקים, שלאחריהם הוחלף על ידו בחזרה.
לאחר מכן אימן את קבוצת הכדורסל של קיבוץ חולתה בליגה האזורית בכדורסל. בשנת 2007 הורחק לאחר שתקף את השופט במשחק נגד דן.
נשוי לבמאית רחלי שוורץ ולהם שלושה ילדים. מתגורר בקיבוץ חולתה.
צ'ארלי מאנגר

צ'ארלס תומאס מאנגר (אנגלית: Charles Thomas Munger; נולד 1 בינואר 1924, באומהה, נברסקה) הוא מנהל השקעות ונדבן אמריקאי.
מאנגר הוא שותפו של וורן באפט לניהול חברת ההשקעות ברקשייר האת'וויי, ומשמש כסגן יו"ר החברה. מאנגר מכהן גם כיו"ר Wesco Financial Corporation, חברת בת של ברקשייר אשר מושבה בפסדינה, קליפורניה.

ביוגרפיה

כמו באפט עצמו, מאנגר הוא יליד אומהה, נברסקה. אחרי לימודי מתמטיקה באוניברסיטת מישיגן, ולאחר השירות בצבא ארצות הברית בחיל האוויר בתור חזאי מזג אויר, כפי שאומן באוניברסיטת קלטק, הוא החל לימודי משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד ללא תואר ראשון. הוא סיים את לימודי המשפטים (J.D) בשנת 1948 בהצטיינות יתרה, ייסד ועבד כעורך דין לנדל"ן בשותפות מאנגר, טולס & אולסון LLP עד 1965.
לאחר מכן הוא ויתר על תחום עריכת הדין כדי להתרכז בניהול השקעות. הוא חלק שותפות עם אוטיס בות בתחום יזמות נדל"ן.
כמו כן הוא חבר לג'ק וילר על מנת להקים את "וילר, מאנגר ושות'", חברת השקעות שהייתה חברה בבורסת ניירות הערך הפאסיפית. מאנגר סיים את השותפות בשנת 1976 לאחר הפסדים של 31% בשנים 1973 ו-1974.
למרות פרסומו של מאנגר עקב קשריו עם וורן באפט, הוא הריץ שותפות השקעה מוצלחת מאוד משלו בין השנים 1962–1975. על פי מאמרו המפורסם של באפט, "משקיעי-העל מהכפר גראהם-דודסוויל", שותפות ההשקעה של מאנגר הניבה בממוצע תשואה שנתית של 19.8% בתקופה 1962–1975 לעומת שיעור 5% עליה שנתית ממוצעת של מדד הדאו ג'ונס.

פילנתרופיה

מאנגר תרם 500 מניות של ברקשייר האת'וויי מסוג A, בשווי 43,500,000$, לאוניברסיטת סטנפורד על מנת לבנות מתחם דיור בבית הספר למשפטים בסטנפורד.
הוא תרם גם כספים כדי לסייע בשיקום ספריית גרין לאחר הנזק הרב שנגרם על ידי רעידת אדמה.
בעוד שהוא לא למד בסטנפורד, אשתו השנייה, ננסי מאנגר, היא בוגרת המוסד ואף שירתה כחברה בחבר הנאמנים. בתם, ונדי מאנגר למדה גם היא במוסד וכיום חברה בוועד המנהל.
בשנת 2007, הוא תרם גם כספים לשיפוצים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן.
סקנדינבים

סקנדינבים, או נורדים, הם בני העמים הצפון-גרמאניים שמוצאם מסקנדינביה, חצי אי בצפון אירופה הכולל את שטחיהן של נורווגיה ושוודיה בימינו. במובן הרחב יותר כוללת סקנדינביה גם את דנמרק, איסלנד ואיי פארו.
הסקנדינבים כוללים כיום את הדנים, הנורווגים, השוודים והאיסלנדים. לשונותיהם קרובות מאוד זו לזו ובני עם אחד מבינים לרוב את שפתו של עם אחר, להוציא את האיסלנדית, שהשתמרה בבידוד מהשפות הנורדיות המודרניות. נוהגים לסבור בטעות כי גם הפינים הם סקנדינבים, ככל הנראה, משום שפינלנד גובלת בחצי האי הסקנדינבי, ומשום שכמו יתר בני סקנדינביה אף הם נוטים להיות בהירי-שיער ועיניים, אולם מוצאו של עם זה באסיה ואף לשונם רחוקה מאוד מן השפות הסקנדינביות: הדנית, השוודית, הנורווגית והאיסלנדית (עם זאת השוודית היא שפה רשמית בפינלנד ונלמדת ברוב בתי הספר).

שמות נוספים

"ויקינגים" היה מונח נפוץ לסקנדינבים בתקופת ימי הביניים המוקדמת, במיוחד בהקשר לפשיטות וביזת נזירים בידי הסקנדינבים בבריטניה ובאירלנד.
המונח "fin-galls" (ויקינגים נורדים או נורווגים), "gal-goidel" (גאלים זרים) היה בשימוש לגבי אנשים ממוצא נורדי המתגוררים באירלנד או בסקוטלנד, ונטמעו בתרבות הגאלית.
פמוט

פמוט (ברבים: פמוטים או פמוטות) הוא מעמד לנר אחד או יותר, המשמש כגוף תאורה, לטקסים דתיים או למטרות נוי ודקורציה. על אף שכיום תאורה חשמלית מייתרת את השימוש בנרות, פמוטות משמשים בבתים רבים כאלמנט דקורטיבי המייצר אווירה ייחודית באירועים מיוחדים, חברתיים ורומנטיים כאחד. לפני המצאת החשמל, נרות היו בשימוש נרחב לצורכי תאורה והועברו מחדר לחדר באמצעות פמוטות קצרים יותר מאלו הנהוגים כיום, בעלי שוליים רחבים לאגירת השעווה הניגרת מן הנר.

שימושים דתיים

נרות ופמוטות נמצאים בשימוש גם בטקסים דתיים שונים. מספר תשמישי קדושה ביהדות הם למעשה פמוטות מסוגים שונים. הואיל ויש להדליק נרות שבת ויום טוב בערב אותו היום, פמוטות בעלי קנה אחד או שניים מהווים ברוב המקרים חלק בלתי נפרד מהטקס. המנורה היא פמוט מיוחד בעל שבעה קנים אופקיים, שהיה בשימוש בבית המקדש בירושלים בעת העתיקה. חנוכייה היא פמוט בעל שמונה קנים אופקיים לנרות חנוכה ועוד קנה אחד לשמש המשמש להדלקת נרות בחג החנוכה.
ניתן למצוא פמוטות שונים גם בכנסיות כתשמיש קדושה נוצרי.
המרכז לחקירה וביטחון לאומי

רקע

המרכז לחקירה וביטחון לאומי (CISEN) הייתה סוכנות הביון האזרחית של מקסיקו והיוותה גוף ממשלתי שמטרתו לספק מודיעין אסטרטגי, טקטי ומבצעי. מידע זה איפשר לשמר את שלמות, יציבות וקביעות המדינה המקסיקנית והעניק תמיכה לממשל וחיזק את שלטון החוק.
תפקיד המרכז היה להתריע, למנוע, להרתיע, לבלום ולנהל סיכונים ואיומים שעלולים לערער על שטח המדינה, ריבונותה, הסדר החוקתי, חירויות דמוקרטיות, פיתוח כלכלי, חברתי ופוליטי. CISEN התפתח להיות אחד מסוכנויות הביון הטובות בעולם.

תקדימים

מרכז החקירה והביטחון הלאומי (CISEN) נוסד ב-13 בפברואר 1989 על מנת לספק למדינה המקסיקנית סוכנות ביון אזרחית שתתמקד בשינויים חברתיים ופוליטיים באתגרים שנוצרו לאחר סיום המלחמה הקרה. מאז הקמתה, CISEN פיתח מערכת מידע שנועדה להזהיר את האזרחים מפני סיכונים ואיומים על הביטחון הלאומי והכשירה קציני מודיעין רבים. לאורך שנות קיומה, חוותה את מעבר המדינה למערכת פוליטית פלורליסטית, יותר ויותר את המהפכה בתחום התקשורת וטכנולוגיות המידע והאתגרים החדשים שאלה הציבו בפני הביטחון הלאומי. מציאות זו אילצה את CISEN לעבור לתהליך קבוע של שינוי והתגמשות, תוך כדי חקירת מנגנונים חדשים לשיתוף פעולה ולפיתוח יכולות חדשות. זאת, מבלי להזניח את תפקידה המסורתי בענייני ביטחון לאומי. בסוף שנות התשעים, היה למרכז תפקיד מכריע בגיבוש ייעודו ליצור מודיעין אסטרטגי לנטרול איומים, זאת על רקע הקמת משטרת המניעה הפדרלית וסוכנות החקירות הפדרלית. פיגועי הטרור של ה-11 בספטמבר 2001 על הפנטגון ומגדלי התאומים בניו יורק, כמו גם הפיצוצים במדריד ולונדון ב-2004 ו-2005, בהתאמה, סימנו את קו פרשת המים של הארגון וכלל קהילת המודיעין שהחלו להתמקד במאבק הבינלאומי בטרור ובאיום החמור לביטחון ויציבות המדינה.
כתוצאה מכך וכנגד הרלוונטיות של איומים אלה, CISEN החלה לשתף פעולה עם שירותי מודיעין זרים. מצד שני, כמו כל יתר מוסדות המדינה, CISEN התמודדה עם הצורך למסור דין וחשבון שקוף יותר על פעילויותיה החשאיות. כתוצאה מתהליך זה פורסם ב-2005 חוק הביטחון הלאומי שקבע את התנאים והאחריות של הרשות המחוקקת, השיפוטית והמבצעת בענייני ביטחון המולדת, בנוסף פורסמו סמכויות, היקף, מגבלות ומנגנוני הבקרה של CISEN.
הסיפור המופלא של בנג'מין באטן

העלילה

דייזי (קייט בלאנשט), היא אישה זקנה שגוססת בבית חולים בניו אורלינס כשסופת ההוריקן קתרינה מתקרבת. דייזי מספרת לבתה קרוליין (ג'וליה אורמונד) סיפור על שען עיוור בשם מר גאטו שיצר שעון לתחנת הרכבת של ניו אורלינס. לאחר קבלת הידיעה על מות בנו היחיד במלחמת העולם הראשונה, הוא המשיך לעבוד על השעון, אך עיצב אותו כך שינוע לאחור, בתקווה שזה יחזיר את אלו שמתו במלחמה וביניהם בנו. לאחר הסיפור, דייזי מבקשת מקרוליין לקרוא לה מתוך יומן המכיל תמונות וגלויות שנכתב על ידי בנג'מין באטן (בראד פיט).
ב-11 בנובמבר 1918, בדיוק כשאנשיה של ניו אורלינס חוגגים את סוף מלחמת העולם הראשונה, נולד בבית משפחת באטן תינוק בעל גוף זקן. אמו של התינוק מתה זמן קצר לאחר הלידה, ואביו, תומאס באטן (ג'ייסון פלמינג), נוטש אותו על מרפסת של בית אבות מקומי. קוויני (טראג'י פ. הנסון) ומר "טיזי", זוג העובד בבית האבות, מוצא את התינוק. קוויני, שאינה מסוגלת להרות, מחליטה לקחת את התינוק ולקרוא לו בנג'מין.
בגיל 7 בנג'מין מצליח לראשונה לקום מכיסא הגלגלים שלו. בשנת 1930 בנג'מין פוגש את דייזי בת השש, אשר סבתה גרה בבית האבות. בהמשך בנג'מין מתחיל לעבוד על גוררת תחת פיקודו של קפטן מייק (ג'ארד האריס). בנג'מין נפגש גם עם תומאס באטן, אשר אינו חושף כי הוא אביו. בשנת 1936 בנג'מין עוזב את ניו אורלינס עם צוות ספינת הגרר. תקופה מסוימת הוא שוהה בעיר הנמל סובייטית מורמנסק, ומנהל רומן עם אישה נשואה מבוגרת, אליזבת אבוט (טילדה סווינטון).
כאשר מתרחשת המתקפה על פרל הארבור, קפטן מייק משכנע את אנשי הצוות להתנדב לצי האמריקני, והספינה מצטרפת למלחמה. הם עוסקים בגרירת ספינות פגועות. לילה אחד הם מותקפים על ידי צוללת יפנית ולבסוף מצליחים להטביע אותה. קפטן מייק נהרג ורק בנג'מין וחבר צוות נוסף שורדים.
בשנת 1945 בנג'מין חוזר לניו אורלינס ומגלה שדייזי בת העשרים ואחת הפכה לרקדנית מצליחה בניו יורק ומר טיזי מת. דרכיהם של בנג'מין ותומאס באטן מצטלבות שוב. תומאס הגוסס מגלה לבנג'מין שהוא אביו ומוריש לו את ביתו, מפעל הכפתורים שלו ושאר רכושו לפני מותו.
בנג'מין נוסע מאוחר יותר לניו יורק כדי לפגוש את דייזי בהופעה, ומגלה שהיא התאהבה ברקדן. קריירת המחול של דייזי מסתיימת בשנת 1957 בפריז, כאשר היא נפגעת בתאונת דרכים שמרסקת את רגלה. כאשר בנג'מין מבקר אותה בבית החולים, דייזי נדהמת ממראהו הצעיר. דייזי מתוסכלת מהפציעות שלה ומבקשת מבנג'מין להישאר מחוץ לחייה. בשנת 1962 דייזי חוזרת לניו אורלינס ומתאחדת עם בנג'מין. כעת, כששניהם פיזית בגיל דומה, הם מתאהבים ועוברים לגור יחד.
קוויני מתה ודייזי נכנסת להריון. בנג'מין מאמין שאינו יכול להיות דמות אב לבתו קרוליין, בשל הצפוי לו. משום כך, בעודה תינוקת, הוא משאיר את כל רכושו לדייזי וקרוליין ונוסע להודו. כעת מבינה קרוליין הסועדת את אמה בסיפור המסגרת, כי אביה האמיתי הוא בעצם בנג'מין.
בנג'מין חוזר לפגוש את דייזי בשנת 1980. כעת דייזי נשואה לרוברט. דייזי מציגה את בנג'מין לבעלה ולקרוליין, כידיד ותיק של המשפחה. דייזי ובנג'מין נפגשים במלון בו לן בנג'מין שם הם מקיימים יחסי מין, אך למרות זאת מחליטים להישאר בנפרד.
בשנת 1991 דייזי מקבלת שיחת טלפון מעובדים סוציאליים המודיעים לה שמצאו את בנג'מין, שכעת נראה כבן שתים עשרה. העובדים הסוציאליים מאמינים כי הוא סובל משיטיון ולא זוכר את עברו. דייזי עוברת לגור בבית האבות בו בנג'מין גדל ומטפלת בו כשהוא הופך להיות יותר ויותר צעיר.
בשנת 2002 מוחלף השעון הישן של מר גאטו בתחנת הרכבת בשעון חדש. זמן קצר לאחר מכן, בנג'מין, שכעת הפך לתינוק, מת בזרועותיה של דייזי. סיפורו המופלא של בנג'מין באטן סופר ודייזי מתה במיטתה בבית החולים.
אברהם גולדברג (חוקר תלמוד)

קורות חיים

נולד ב-1913 בפיטסבורג שבארצות הברית. למד ב"ישיבת תורה ודעת" וב"ישיבת חפץ חיים" בברוקלין, ניו יורק. בשנת 1937 קיבל תואר ראשון מסיטי קולג' בניו יורק, ובשנת 1941 קיבל תואר שני מבית המדרש לרבנים באמריקה, שם למד אצל לוי גינצבורג ושאול ליברמן.
בדצמבר 1941 סיים את לימודיו והתגייס לשירות כרב צבאי בצבא ארצות הברית. במשך ארבע שנים, עד לתום במלחמת העולם השנייה, שירת בחזית האוקיינוס השקט. בשנת 1946 עלה לארץ ישראל והחל ללמוד באוניברסיטה העברית, כתלמיד מחקר בחוג לתלמוד. במלחמת השחרור התנדב לשירות צבאי במסגרת המח"ל. למעשה נמנה עם מארגני השירות הזה ושימש, על סמך ניסיונו בצבא האמריקאי, כקצין תנאי שירות עבור הלוחמים המתנדבים, יהודים ולא יהודים שבאו לסייע ליישוב היהודי במלחמתו.
כשתמה המלחמה חזר אברהם גולדברג לתלמודו באוניברסיטה. את עבודת הדוקטור, מהדורה מדעית של מסכת אהלות, עשה בהנחייתו של פרופ' יעקב נחום אפשטיין ולאחר מותו בהנחיית פרופ' חנוך אלבק. עבודה זו העניקה לגולדברג בשנת 1952 את התואר דוקטור ואת הכניסה לעולם המחקר. כעבור שלוש שנים הוא הוציא אותה לאור במתכונת מורחבת כספרו הראשון. הספר זיכה אותו בפרס הרב קוק לספרות תורנית (1955) מטעם עיריית תל אביב-יפו.
היה נשוי לרבקה לבית אברמוביץ, ולהם ארבע בנות.
יפים שיפרין

קורות חיים

יפים שיפרין נולד ביישוב נקסיקאן שבאזור מגדן שברוסיה. הוריו הוגלו לסיביר בתקופת יוסיף סטלין. בשנת 1966 המשפחה עברה להתגורר לריגה. בשנים 1973 - 1974 למד באוניברסיטת לטביה, ריגה, בפקולטה לפילולוגיה, ובשנים 1974 - 1978 למד בפקולטה לבידור של האוניברסיטה לאומנות הקרקס והבידור במוסקבה, בין השאר בקורס של רומן ויקטיוק. החל מ-1977 הוא התחיל לשחק בסדנה של הבמאי ויקטיוק באוניברסיטת מוסקבה. במסגרת הסדנה הוא השתתף בהצגות "להתראות, בנים!", "לילה אחר סיום המחזור" ו"ציד הברווזים". בשנת 1979 זכה בתחרות הארצית הראשונה בברית המועצות לשחקני בידור וב-1983 זכה בתחרות הארצית השביעית לשחקני בידור. בפעם הראשונה הופיע שיפרין במופע סולו "הייתי רוצה לומר" ברוב לפי כתביו של ויקטור קוקלושקין בשנת 1985. גם מחזות "שלוש שאלות" ו-"הלבנה העגולה" בויימו לפי הטקסטים של ו. קוקלושקין. בשנים 1980–1985 הוא למד באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון בפקולטה לבמאים.
ב-1990 ייסד שיפרין את "תיאטרון שיפרין" ועדיין מכהן כיום כמנהל התיאטרון. ב-1992 השחקן זכה לפרס "זולוטויי אוסטפ". ברפרטואר של השחקן יש הרבה יצירות של מוזיקה ווקלית, בתוכם רומנסים של המלחין דמיטרי שוסטקוביץ' (מילים – סשה צ'יורני). השירים "ירושלים" (מלחין מרק מינקוב), "מוזיקה בתוכי" (לחן ומילים של מיכאיל קוצ'טקוב), "ליל דרום" (מלחין אלכסנדר קלביצקי) וכו'. בתיאטרון הוא שיחק תפקידים רבים בהצגות "מעתה אינני מכירה אותך, חמודי", "אהבה עם נפש", "פוטנות", "עז, או מי זאת סילביה" (במאי רומן ויקטיוק), "שמועות" (במאי ודים דוברוביצקי). בשנת 2006 בתיאטרון "תאטריאום בסרפוחובקה" עלתה לבימה הצגה ראשונה של "דרקון" (מחזאי יבגני שבארץ, במאי ולדימיר מירזוייב), אשר בה שיפרין שיחק את התפקיד של הבורגומיסטר (ראש העירייה).
שיפרין שיחק גם בסרטים "בולוטניה-סטריט", "הגיבור של שבטנו". בסרט המוזיקלי "מלאך עם בדל סיגריה" (במאי קולנוע יבגני גינזבורג) גילם שיפרין 20 תפקידים ושר כ-13 שירים (מלחין אלכסנדר קלביצקי, משורר יורי ריישנצב). ב-2007 התקיימה הצגה ראשונה של סרט "ברק" (גלאנץ) של במאי קולנוע אנדריי קונצ'לובסקי אשר בו שיפרין שיחק תפקיד של מרק שיפר. במקביל עסק בסדרת סרטונים "יראלש".
במספר שנים אחרונות היה מבצע שיפרין במרץ, חודש הולדתו, מופעים חגיגיים באולם קונצרטים מרכזי "רוסיה" (מוסקבה) עם השתתפות כוכבי אומנות ובידור: "תבת-שיפרין" (שיפרינוייב קובצ'ג), "אופוס מס' 10", "סולם", "מפקד אוכלוסין", "אנשים במסכות". ב-2006 התקיים המחזה החגיגי לכבוד היובל של השחקן "קברה. טעינה מחדש". שיפרין חיבר את שני הספרים: "התיאטרון על שמי" (יחד עם ג. וירן) ו-"התיק האישי של יפים שיפרין".
בשנת 2000 שיפרין זכה לפרס "מיסטר פיטנס" מהרשת הבינלאומית של מועדונים World Class, ובשנת 2006 זכה לדיפלומה מטעם הוועד להתעמלות ולספורט והפדרציה לבודיבילדינג ולפיטנס של ממשלת מוסקבה בעד התעמולה למען הספורט והחיים הבריאים. בין פרסים אחרים שיפרין זכה גם ל-"קובוק רייקין" (גביע רייקין) (2001) והפרס השני ו-"קובוק ניקולין" (גביע ניקולין) בעד השתתפותו בהצגה הטלוויזיונית של ערוץ א' "הקרקס עם הכוכבים".
אחיו וקרובי משפחה נוספים מתגוררים בישראל.
היינץ קוקוט

קריירה מוקדמת

קוקוט נולד ב-14 בנובמבר 1900 בגרוס שטרליץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-1 באוקטובר 1918, לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה התגייס קוקוט לצבא הגרמני הקיסרי, הצטרף לרגימנט הרגלים ה-157 (שלזיה ה-4), ולחם עמו עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה הצטרף קוקוט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1934 מונה קוקוט למפקד פלוגת הדרכה, ופיקד עליה עד אוקטובר 1939.

מלחמת העולם השנייה

לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה מונה קוקוט למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-196, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה בלוקסמבורג ובצרפת, כחלק מהדיוויזיה ה-68. במהלך מבצע ברברוסה לחם קוקוט עם גדודו, ואף השתתף עמו בקרבות בפולטבה ובקרב חרקוב הראשון. ב-27 בדצמבר 1941 מונה קוקוט למפקד רגימנט הרגלים ה-178 בדרום רוסיה, וב-19 ביוני 1942 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-317, אשר שמו שונה מאוחר יותר לרגימנט הגרנדירים ה-317. ב-17 במרץ 1943 קיבל קוקוט את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביוני 1943 הוא נפצע במהלך הלחימה באזור אוריול.
בסתיו 1943 הוא מונה למפקד בית הספר השישי של חיל הרגלים בבוורלו, ובקיץ 1944 הוא מונה למפקד רגימנט הגרנדירים ה-1135, עמו נלחם בצפון אוקראינה. ב-25 באוגוסט 1944 הוקמה דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-582 וקוקוט מונה למפקדה, וב-17 בספטמבר שונה שמה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26. הדיוויזיה הועמדה תחת פיקוד הארמייה השביעית, ובדצמבר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ולחמה עמה במהלך הקרב על הבליטה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-47, ומילאה תפקיד חשוב במהלך המצור על בסטון. ב-1 בינואר 1945 הועלה קוקוט לדרגת גנרל מיור, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה בפיקודו כחלק מארמיית הפאנצר החמישית בקרבות בגרמניה, עד להשמדתה בהרי ההארץ ב-21 באפריל 1945, ולמחרת נפל קוקוט בשבי צבא ארצות הברית.

לאחר המלחמה

בשנת 1947 השתחרר קוקוט מהשבי, ולאחר מכן הוא התגורר בטראונשטיין, עד למותו ב-29 במאי 1976.
טיטוס סרולטוס

התנהגות

העקרב הוא יצור ליילי המחפש בעיקר חרקים כמו תיקנאים וחגבאים למאכל והוא יכול לשרוד חודשים ללא מזון, בהתאם לחילופי החומרים האיטיים שלו.
בדרך כלל הוא נמנע מאנשים ויעדיף להתרחק אם מאיימים עליו. אולם עקרבים אלה התגלו לאחרונה בסאו פאולו ואזורים נוספים ברחבי ברזיל בשכיחות גבוהה, מה שמעלה את המפגשים עם אנשים. הדבר נגרם כתוצאה מכריתת היערות בהם הוא חי ועקב התרבות של תיקנים וטרף דומה באשפתות של הערים. המפגשים העיקריים מתרחשים בערים שונות ובפאתי שכונות ובתים. מרבית התקיפות הגיעו מדרום ודרום-מזרח ברזיל, ורק מעטות מהצפון. בברזיל הוא מתקיף יותר מאשר נחשים ארסיים ועכבישים.
עקרב זה הוא מהמינים הקטלניים בעולם. הארס שלו גורם להתקפים חזקים, כאבים, הזעה, בחילות והקאות, כאבי בטן, חום, היפרגליקמיה וגם לאירועים לבביים. הוא יכול להרוג אם הארס מגיע לכלי הדם והריאות, שם הוא יכול לגרום לחנק. לעיתים נדירות מתרחשת פגיעה במערכת העצבים. מרבית ההרוגים הם ילדים או קשישים, כששיעור המוות הוא 1-2%. דבר זה הופך אותו לקטלני שבעקרבים של ברזיל ואחד מהקטלניים בעולם כולו.
דוב קודיאק

טקסונומיה

הטקסונום קלינטון הארט מריאם (Merriam) היה הראשון שזיהה את דוב הקודיאק כתת-מין ייחודי, והוא העניק לו את השם "Ursus middendorffi", לכבוד חוקר הטבע הרוסי אלכסנדר מידנדורף. שינויים בהגדרות מיון עולם הטבע הביאו להגדרתם של מרבית הדובים החומים של צפון אמריקה כתת-מין אחד (Ursus arctos horribilis), אולם דוב הקודיאק עדיין מוגדר כתת-מין ייחודי (Ursus arctos middendorffi).
מחקרים מאוחרים יותר על דגימות גנטיות של דובי קודיאק, הראו שהם קרובים מבחינה גנטית לדובים חומים בחצי האי האלסקני, וקַמְצַ'טְקָה שברוסיה. יחד עם זאת בשל בידודם, קיים מגוון גנטי נמוך בקרב אוכלוסיית דובי הקודיאק, ביחס לאוכלוסיות אחרות של המין דוב חום.
.

גודל

דוב קודיאק הוא הטורף הגדול ביותר החי כיום על היבשה. משקלו גדול יותר מדוב הקוטב והוא לרוב אף חסון יותר, אך קומתו נמוכה מזו של דוב הקוטב.
דובי קודיאק מעטים נשקלו בטבע, ולכן חלק מהמידע אודות משקלו הממוצע מבוסס על הערכות. ממוצע המשקל של נקבות נע בין 225 ל-315 ק"ג, ואילו אצל הזכרים הוא נע בין 360 ל-635 ק"ג, אך ישנם פרטים בודדים עם משקל גדול יותר. הנקבות, קטנות בדרך כלל בכ-20% וקלות בכ-30% מהזכרים. במהלך סוף הקיץ והסתיו, עלולים דובים החיים בשבי לעלות במשקל בצורה משמעותית, אף יותר מאלו החיים בטבע.
גובהו של דוב קודיאק זכר בוגר, הוא 1.5 מטר בגובה הכתפיים, בעמידה על ארבע. כשהוא מזדקף על רגליו האחוריות זכר גדול עשוי להגיע אף לגובה של 3 מטר.

צבע

צבע פרוותו של דוב הקודיאק משתנה מבלונדיני עד כתום (אופייני בקרב נקבות, או דובים מהחלק הדרומי של הארכיפלג) לחום כהה. גורים מתאפיינים לעיתים ב'טבעת לידה' לבנה סביב הצוואר. צבעו של הקודיאק דומה מאוד לצבעו של דוב גריזלי.

תפוצה ושימור

למרות שהשם דוב קודיאק משמש לעיתים נפוצות לתיאור כל מיני הדב החום שלחופי אלסקה, תת-המין מצוי רק באיי הארכיפלג קודיאק. מספר דובי הקודיאק הוערך בשנת 2005 כעומד על סך 3,526 פרטים. בשנים שלאחר מכן, מספר הפרטים התרבה באטיות.

ציד ותזונה

באביב ניזון הקודיאק מהצמחייה שמתחילה לפרוח, ומחיות שמתו במהלך החורף. כשהקיץ מגיע, הוא ניזון ממגוון גדול של צמחים עד לשובם של דגי הסלמון, הנמשכת ממאי עד ספטמבר. בתקופה זו הוא ניזון מהדגים שבאים להשריץ במעיינות ואגמים באיי הארכיפלג קודיאק. בסוף הקיץ ובתחילת הסתיו, הוא ניזון ממספר מינים של פירות יער.

רבייה

דובי קודיאק מגיעים לבגרות מינית בגיל חמש, הזמן הממוצע בין המלטות הוא ארבע שנים. דובי קודיאק הנם מונוגומים סדרתיים (כלומר חוברים לפרטנר אחד בלבד בכל עונת רבייה). הגורים נולדים במאורה במהלך ינואר או פברואר, במשקל פחות מחצי קילו, מכוסים בשער קצר ועיניהם עצומות. הם יונקים במשך מספר חודשים, ומגיחים מהמאורה במהלך מאי או יוני כשהם שוקלים 7 - 9 ק"ג. גודלו של שגר ממוצע הוא בין שניים לשלושה גורים. בדרך כלל נותרים הגורים עם אמם במשך כשלוש שנים, אבל קרוב למחציתם לא שורדים תקופה זו.

תפיסה חושית ואינטליגנציה

טרם נערכו מחקרים מדעיים על החושים והאינטליגנציה של דוב הקודיאק. תצפיות סובייקטיביות, והשוואות עם מיני דובים אחרים, מעלות את ההשערה שראייתו של הקודיאק דומה לראיית האדם, ושמיעתו דומה לזו של הכלב.
רמת האינטליגנציה שלהם מוערכת כממוצעת בין זו של הכלביים והפרימטים. הודות לרמת האינטליגנציה שלהם, לפריטים שונים יש אישיות ודרכי התמודדות ייחודיות עם סיטואציות שונות.

תרדמת חורף

דובי קודיאק, מתחילים להיכנס למאורותיהם לתרדמת חורף, בסוף אוקטובר. דובות בהריון, נכנסות בדרך כלל ראשונות. הזכרים הם האחרונים להיכנס למאורות.