טרי יוראת'

קריירת משחק

יוראת' החל כחניך בלידס יונייטד, וחתם על חוזה מקצועני במועדון בגיל 17. יחד עם שחקנים נוספים בקישור של לידס באותה תקופה, כגון מיק בייטס וטרי היביט, הוא התקשה לבסס את עצמו אל מול הציוות המועדף על מאמנה של לידס דאז, דון ריווי בקישור הקבוצה בדמותם של בילי ברמנר וג'וני ג'יילס. בין השנים 1967 ל-1972 רשם יוראת' כ-14 הופעות ליגה בלבד במדיה של לידס.

לידס יונייטד

בעונת 1972/1973 בשל פציעות והרחקות, הצליח יוראת' לבסס את עצמו כשחקן הרכב קבוע. עונתו הראשונה כשחקן הרכב הסתיימה כשלידס סיימה פעמיים כסגנית, פעם בהפסד בגמר הגביע האנגלי, 1-0 מול סנדרלנד, ובהפסד נוסף, גם הוא בתוצאה 1-0 למילאן בגמר גביע מחזיקות הגביע השנוי במחלוקת שהתקיים בסלוניקי ביוון. יוראת' זכה לבסוף בתואר האליפות עם לידס בעונה העוקבת, בה היה שחקן מפתח בקבוצה. הוא היה השחקן הולשי הראשון ששיחק בגמר גביע אירופה לאלופות בו הפסידה לידס 2-0 לבאיירן מינכן במשחק שנסיבותיו שנויות במחלוקת.
דון ריווי עזב את לידס בתום עונת האליפות והתמנה למאמן נבחרת אנגליה, ומחליפו בתפקיד, ג'ימי ארמפילד החליט לוותר על שירותיו של יוראת' ב-1976, והוא נמכר לקובנטרי סיטי תמורת כ-125,000 ליש"ט. יוראת' הופיע במדי לידס כ-120 פעמים בהן הבקיע 10 שערים.

קובנטרי סיטי

יוראת' היה קפטן קובנטרי סיטי באחת העונות הבודדות של המועדון בצמרת הליגה הראשונה בה בילתה את העונה כולה בין 10 הראשונות. בהובלתם של צמד החלוצים הפוריים של המועדון, איאן ואלאס ומיק פרגוסון, שחקן הכנף האגדי טומי האצ'ינסון, והמגינים התוקפים גרהאם אוקיי ובובי מקדונלד, סיימה הקבוצה את עונת 1977/1978 במקום השביעי, כשהיא מחמיצה במעט השתתפות באירופה. עם יוראת' בשורותיה כללה קובנטרי בנוסף מספר שמות שזכורים לאוהדי המועדון עד היום כגון אלן גרין, מקדונלד, ומיק קופ. ניצחון ביתי מרשים, 4-5 מול נוריץ' סיטי בחג המולד של 1977 עדיין חקוק בזיכרונם של אוהדי הקבוצה.
יוראת' שיחק במדי קובנטרי במשך 3 שנים, במהלכן הופיע במדיה כ-99 פעמים והבקיע 3 שערים. במשך רוב תקופה זו הוא שימש כקפטן. ב-1979 עבר יוראת' לטוטנהאם תמורת כ-300,000 ליש"ט, ואז עבר ב-1981 לתקופה קצרה לקבוצת ונקובר וייטקאפס בה ערך כ-59 הופעות והבקיע 4 שערים בשתי עונותיו במועדון.

קריירה בינלאומית

יוראת' ערך את הופעתו הראשונה מבין 59 במדי נבחרת ויילס מול נבחרת איטליה ב-1970, ושמר על נוכחות קבועה בסגל הנבחרת עד 1981. הוא שימש כקפטן ב-42 משחקים.

קריירת אימון

ב-1982 הצטרף יוראת' כשחקן ועוזר מאמן לברדפורד סיטי. הוא נפצע במהלך שריפה שפרצה באצטדיון הקבוצה ב-1985, כשנאלץ לקפוץ מחלון בעת שסייע לפנות אוהדים שנכחו בבר במקום. ב-1986 מונה למאמנה של סוונסי סיטי, שם ערך את הופעתו האחרונה כשחקן. הוא הוליך את המועדון לעלייה מהליגה הרביעית אל השלישית בתום עונת 1987/1988. ב-1989 הוא מונה למאמן ויילס במשרה חלקית, כשלבסוף הפך למאמן קבוע בעת שעדיין אימן את סוונסי. הדבר עורר מחלוקת במועדון, ויוראת' עזב לבסוף והתמנה למאמנה של ברדפורד. הוא פוטר מאימון הקבוצה לאחר שנה אחת בלבד בתפקיד וחזר לאמן את סוונסי. 
ב-1991 לאחר רצף של 9 הפסדים רצופים עזב יוראת' את סוונסי בפעם השנייה, והתרכז באימון נבחרת ויילס. הוא נחשב לפופולרי בין שחקני ואוהדי ויילס והוליך את הנבחרת לניצחונות על נבחרת ברזיל ב-1990, ועל מחזיקי גביע העולם, נבחרת גרמניה ב-1991 במסגרת מוקדמות יורו 1992. תחת ניהולו השיגה ויילס ב-1993 את הדירוג הגבוה ביותר שלה מאז ומעולם בפיפ"א כשהגיעה למקום ה-27, והייתה קרובה להעפיל למונדיאל 1994.
יוראת' הצטרף לקרדיף סיטי כמנכ"ל ב-1994, אך פוטר במרץ 1995 כאשר המועדון היה בדרך לירידת ליגה. לאחר מכן התמנה למאמן נבחרת לבנון, ועזר לה לעלות כ-60 מקומות בדירוג פיפ"א העולמי לפני שעזב ב-1997. בין השנים 1997 ל-2000 שימש כמאמן בהאדרספילד טאון וב-ברדפורד סיטי, ואז הצטרף כעוזר מאמן לשפילד ונסדיי. בעקבות פיטורי מאמן הקבוצה, פול ג'ול, הפך יוראת' למאמנה ב-2001, אך התפטר ב-2002 לאחר רצף של 5 הפסדים ב-6 משחקים שהציב את המועדון באזור הירידה. 
ביוני 2008 חזר יוראת' לכדורגל כשמונה למנהל בקבוצה החצי מקצוענית, מרגייט, שבה שיחקו אחיו דאי ואחיינו, דין. בנובמבר 2008 מונה יוראת' למאמן הקבוצה, אך התפטר בספטמבר 2009 עקב רצף תוצאות מאכזבות.