google/wiki40b huggingface dataset:
התיישנות (כלכלה)

התיישנות (באנגלית: obsolescence) היא תהליך שבו מפסיקים לצרוך מוצר, לדרוש שירות או לקיים מנהג כלשהו, אף על פי שייתכן מצב בו אלה עדיין פועלים ואף מיוצרים כחדשים. תהליך זה מתקיים על פי רוב כאשר טכנולוגיה חדשה מתקנת את בעיותיה של קודמתה או מייעלת אותה ולכן, המצב הרגיל בסוף אותו תהליך הוא יציאה מכלל שימוש של הטכנולוגיה הקודמת שאין לה דרישה בשוק.

תהליך ההתיישנות

בעקבות השינויים הטכנולוגיים המהירים, פותחו חידושים והמצאות בקצב גובר שנכנסים לכל תחומי החיים. כתוצאה מכך, עלה קצב הייצור וכלי הייצור רק השתכללו, בנוסף גם העלייה בקצב החיים הביאה לדרישה מוגברת למוצרים חדשים ולחדשנות במוצרים הקיימים תוך שמשאירים מאחור את המוצרים הישנים אשר אינם עוד רלוונטיים עבור הציבור הרחב. הדרישה המועטה לאותו מוצר גורמת לאי-כדאיות כלכלית עבור יצרני המוצר ובכך למעשה הוא כבר לא מיוצר ולכן גם יוצא מכלל שימוש כשאחרון המוצרים הקיימים חדל מלתפקד. 

סיבה נוספת הקשורה לתהליך הייצור היא חוסר היכולת להשיג את ההרכיבים האלקטרוניים כדי לייצר את המוצר, שזו אחת הסיבות להפסקת ייצור מכשיר הוידאו טייפ בשנת 2016. סיבות נוספות ליציאה מכלל שימוש יכולות להיות תרבותיות, חברתיות, פוליטיות (למשל, איסור מצד המדינה לשימוש במוצר מסוים) או דתיות, באופן זה ניתן לקבוע כי גם מוצרים שאינם מבוססי טכנולוגיה חדשנית יכולים להתיישן. לאורך תקופות רבות בהיסטוריה יש שינויים בשימושים שונים בכלים שונים אשר משתנים לאורך זמן.

חוסר פונקציונליות

כאשר המוצר אינו מסוגל כבר לבצע את השימוש שלשמו יועד בעקבות שיפורים טכנולוגיים של הציוד הנלווה. דוגמה לכך היא מפציץ ישן שלא מסוגל לשאת ולתפעל פצצה מודרנית או אמצעים טכנולוגיים חדשים ללוחמה אווירית.

יציאה מהאופנה

כאשר מוצר אינו אטרקטיבי מבחינת צו האופנה. המחוך, לדוגמה, היה באופנה עד תחילה המאה ה-20 ואילו כיום, אף כי מעורבים בכך טעמים פמיניסטיים ובריאותיים, הוא כבר אינו בשימוש. כאשר לא קיימת דרישה למוצר בשוק, היצרן לא מפעיל קו ייצור לאותו מוצר וכך הוא נעשה יותר ויותר קשה להשגה על לדעיכתו הסופית. עם זאת, במקרים מסוימים חוזרת התעניינות במוצר בשל תופעת ה"רטרו".

השלכות

התיישנות מהווה פגיעה בזכות הקניין, מאחר שמי שרוכש מוצר אינו יכול לעשות בו שימוש מרגע שהוא מתיישן; במצב זה, למעשה, ישנה דרישה מהצרכן לרכוש מוצר על מנת למלא את הפונקציה שהוא משמש. מוצרים מתיישנים מהווים פגיעה באיכות הסביבה ומכיוון שהם יוצרים עוד ועוד פסולת בעוד שהם עדיין פועלים. בעיה נוספת היא דרישה לאותו מוצר לשימושים ספציפיים, אף על פי שכבר נדיר בשוק בעקבות ההתיישנות, לדוגמה דרישת משרד החינוך להבאת דיסקמן לצורכי בחינת בגרות בשפה האנגלית.

מוצרים מיושנים לפעמים גם מבוקשים מתוך רצון לשמר נוסטלגיה, כגון שימוש חוזר במשחקי מחשב ישנים המיועדים למחשבי קומודור 64 או אטארי ואף העברתם לאינטרנט לצורך שימור הפורמט. מוצרים קיימים גם מוטמנים בתוך קפסולת זמן מתוך ידיעה שבעתיד לא יכירו אותם כי הם יעברו תהליך של התיישנות.
למיוצרים מיושנים מסוימים יש יתרון בולט בהיותם פשוטים יותר ולעיתים אף עמידים יותר, לכן למשל בשוק הטלפונים הסלולריים ישנה דרישה בקרב ציבור מסוים דווקא למכשירים הישנים שמנצלים פחות סוללה ופחות חשופים לבעיות של העדר פרטיות.
VRML

VRML (ראשי תיבות של Virtual Reality Modeling Language ועד שנת 1995 כראשי התיבות של Virtual Reality Markup Language) הוא תקן פורמט לקבצים לייצוג גרפיקה וקטורית אינטראקטיבית תלת ממדית שתוכננה במיוחד כדי שתתאים לרשת WWW. פורמט זה הוחלף על ידי X3D .

פורמט

VRML הוא קובץ טקסט בפורמט שבו, למשל, קודקודים וקשתות עבור מצולע תלת ממדי ניתנים לציון יחד עם צבע פני המשטח, מפוי ה-UV של המרקם, הבוהק, השקיפות וכו'. כתובות URL ניתן לשייך לרכיבים גרפיים כך שדפדפן האינטרנט יוכל להביא דף אינטרנט או קובץ VRML חדש מהרשת בזמן שהמשתמש מקיש על רכיב גרפי מסוים. אנימציות, קולות, תאורה והיבטים אחרים של העולם הווירטואלי יכולים לקיים אינטראקציה עם המשתמש או יכולים להיות מופעלים על ידי אירועים חיצוניים כמו למשל מוני זמן. צומת תסריט מיוחד (script file) מאפשר תוספת של קוד (למשל ב-Java או JavaScript) לקובץ VRML.
קובצי VRML נקראים בדרך כלל "עולמות" ויש להם סיומת *.wrl . קובצי VRML נכתבים כטקסט רגיל ובדרך כלל נדחסים היטב באמצעות gzip מה שמאפשר העברה יעילה ומהירה של הקבצים (כמה קובצי gzip משתמשים בסיומת wrz.* ). תוכנות מידול תלת ממדיות רבות יכולות לשמור עצמים או סצנות בפורמט VRML.

תקינה

קונסורציום Web3D נוצר כדי לקדם את הפיתוח המשותף של הפורמט. VRML וממשיכו X3D התקבלו כתקנים בינלאומיים על ידי ארגון התקינה הבינלאומי (ISO).
הגרסה הראשונה של VRML נכתבה בנובמבר 1994. גרסה זו נבעה והייתה קרובה מאוד לתוכנת ה-Open Inventor שפותחה במקור על ידי SGI . הגרסה הנוכחית היא ( VRML97(ISO/IEC 14771-1:1997 . שפת VRML הוחלפה כעת על ידי X3D .

הופעה, פופולריות ושדרוג טכני לפורמט מתחרה

המונח VRML הוטבע על ידי דייב ראגט במאמר שנקרא "הרחבת WWW לתמיכה במציאות מדומה בלתי תלוית פלטפורמה" שהוגש לוועידת האינטרנט הראשונה בשנת 1994. בשנת 1997 יצאה גרסה חדשה של הפורמט - VRML97 (הידוע גם בשם VRML2 או VRML 2.0) והפך לסטנדרט. 
VRML עורר עניין רב, אך מעולם לא זכה לשימוש נרחב. אחת הסיבות לכך עשויה להיות מחוסר ברוחב פס המתאים ליישומים גרפיים באותה תקופה. VRML היה בשימוש בעיקר במוסדות חינוך ומחקר אשר בהם מפרט פתוח מוערך ביותר. VRML הונדס מחדש כ- X3D רשק ברובו בעל תאימות לאחור עם VRML. VRML נמצא בשימוש רחב כפורמט לחילופי מודלים תלת ממדים, בעיקר עבור מערכות CAD.
יישום חינם פתוח של VRML ניתן למצוא ב- OpenVRML אשר הספריות שלו יכולות לשמש כדי להוסיף תמיכת VRML ו- X3D ליישומים שונים. תוסף + GTK זמין כדי ליצור עולמות VRML/X3D על דפדפני רשת.
פיל סורי

היסטוריה ותיאור

באמנות הסורית הקדמונית היה שימוש בחטי הפיל הסורי לצורך גילופי שנהב. יצור כלים משנהב בסוריה התרחש במהלך האלף הראשון לפני הספירה כאשר הארמים עשו שיבוצי שנהב מרהיבים לרהיטים שונים. יש הסוברים כי הציד לשנהב הוא שהביא בסופו של דבר להכחדה שלהם ב-100 השנים האחרונות לפני הספירה. 
על בסיס ציורים עתיקים ושרידי שלדים מקוטעים, נראה כי הפילים הסורים היו הגדולים ביותר מבין תת-המינים של הפיל האסייתי בתקופות הקדומות עם מדידות משוערות של 3.5 מטר או יותר בכתפיים. שרידי שלדים מראים שהפילים הסורים היו די זהים לתת-המין ההודי למעט בהפרשי הגודל.

תפוצה ובית גידול

הפילים הסורים היו נפוצים במערב אסיה. החל מדרום איראן דרך מרכז וצפון עיראק לדרום אנטוליה עם גלישה של הטווח דרומה לעבר צפון ומערב סוריה, וייתכן שהיה מצוי אף בלבנון ובישראל. בית הגידול של הפילים כלל יערות מנגרובים, חורשים, וכנראה גם באזורים הרריים.
שלמה חזן

ביוגרפיה

נולד במרקש שבמרוקו לזוהרה בת הרב שלמה אסבאג ולרב אלעזר חזן, שכיהן כרב בעיר.
בשנת 1863 (ה'תרכ"ג) הפליג לאלכסנדריה שבמצרים במסע שארך שלושה חודשים, ומשם הפליג ליפו והתיישב בה.
נישא לעיסא בת ימין עקוקה, ולאחר שנפטרה ביפו בשנת 1866 (ה'תרכ"ו), נישא לפרחה בת הרב יעקב שמול, שהיה ראש החברה קדישא של הקהילה היהודית ביפו. 
כיהן כאב בית הדין ביפו וכמנהיג העדה המערבית בעיר עד לשנת 1872 (ה'תרל"ב), ובאותה שנה מונה על ידי הרב יהודה אלקלעי לשמש כחבר הוועד ליישוב ארץ ישראל ביפו. במסגרת תפקידו, פעל רבות לפיתוח היישוב היהודי ביפו ולהעלאת יהודי מרוקו לארץ ישראל. 
לאחר מספר שנים ביפו, עבר להתגורר בירושלים, שם מונה לשמש כאב בית דין. בשנת 1880 (ה'תר"ם) החל לכהן בצפת כאב בית דין של העדה הספרדית, כראש ישיבה וכראש הרבנים.
לשם הדפסת ספריו התפטר ממשרתו בצפת, ותכנן לנסוע לקושטא שבטורקיה דרך ביירות שבלבנון אולם בדרכו, לקה בשבץ ונפטר לאחר מספר ימים בצידון בכ"ו באלול ה'תרמ"ו, ונקבר בבית הקברות המקומי.
סגרפיטו

סגרפיטו (באיטלקית: Sgraffito, הגייה מדויקת: זְגְרָפִיטוֹ) היא טכניקה של ציור על גבי קירות. הפירוש המילולי של המילה הוא "מגורד בעומק".

טכניקה

בבסיסו של הסגרפיטו עומד ציפוי הקיר בשתי שכבות או יותר של טיח. הקיר מטויח בשכבות בצבעים שונים. בטרם התייבשות הטיח, מתבצע הציור על ידי גירוד או חריצת הטיח, המביאים לחשיפתן מחדש של השכבות העמוקות יותר, שלהן צבע שונה.

היסטוריה

עיצובי הסגרפיטו הראשונים בוצעו בשחור-לבן. הקיר היה מטויח בטיח מעורב בפיח (ומכאן התקבל הגוון השחור), ומעל הטיח סויד הקיר בסיד רגיל (לבן). הציור בוצע על ידי חריטה בחרט. הראשונים שיישמו טכניקה זו היו בנאים ולאו דווקא ציירים, והדגמים אותם ציירו היו קישוטים גרפיים פשוטים ואף חיקויי ציפוי אבן, בתים כאלו ניתן למצוא גם ביוון ובמיוחד באי כיוס בים האגאי.
במאה ה-13 החלו להשתמש בטכניקה גם ליצירות אמנות. הציורים הראשונים בטכניקה זו צוירו במנזרי הקתדרלה של מגדבורג. בציורים אלה ניתן לראות גם שלב נוסף בהתפתחותה - צביעה נוספת במכחול מעל לתרשים החרוט. במקרים רבים שימשו יצירות של אמנים מפורסמים כבסיס לציורי הקיר, אשר הועתקו בהגדלה מיצירות אלו.
שימוש נרחב בשיטה זו נעשה בתקופת הרנסאנס. הריכוז הגדול ביותר נמצא בצ'כיה.

סגרפיטו בישראל

בישראל פעלו למעלה משלושים אמני ואמניות סגרפיטו במהלך השנים.
ציור "העמלים" של מאיר שטיינגולד בחזית מפעל "עשת" בקיבוץ אילון, הוא ציור הסגרפיטו הראשון ששומר בישראל.
תומאס מטינגלי

השכלה

בוגר במדעים בהנדסה אווירונאוטית מאוניברסיטת אאובורן, 1958.

שירות צבאי

מטינגלי החל את הקריירה הצבאית שלו כסג"ם בצי האמריקאי בשנת 1958, וקיבל את כנפי הטיסה שלו בשנת 1960. בין 1960 ל־1963 הוא הוצב בטייסת VA-35 והטיס מטוסי A-1H סקייריידר מעל נושאת המטוסים USS Saratoga. ביולי 1963 הועבר לטייסת VAH-11 על נושאת המטוסים USS Franklin D. Roosevelt, שם הטיס מטוסי A-3 סקייווריור במשך שנתיים. בתפקידו האחרון היה תלמיד בבית הספר לטייסי מחקר אירוספייס של חיל האוויר האמריקאי.

שירות בנאס"א

נבחר כאחד מ-19 האסטרונאוטים שנבחרו באפריל 1966.
היה בצוות התמיכה של האסטרונאוטים במשימות אפולו 8 ואפולו 11, והיה נציג האסטרונאוטים בפיתוח חליפת החלל ומנשא הגב. היה מיועד להיות טייס מודול הפיקוד של אפולו 13, אך הוחלף על ידי ג'ק סוויגרט 72 שעות לפני השיגור, מאחר שנחשף למחלת האדמת ללא שהיה מחוסן.
ב־16 באפריל 1972 שוגר עם ג'ון יאנג וצ'ארלי דיוק למשימת אפולו 16. במהלך משימה זו נחתו דיוק ויאנג על פני הירח, בעוד מטינגלי נשאר במודול הפיקוד במסלול סביב הירח, וביצע תצפיות, צילומים ומדידות כימיות של פני הירח.
בין ינואר 1973 למרץ 1978 שימש כראש תמיכת תוכנית המעבורת במשרד האסטרונאוטים. לאחר מכן מונה כעוזר טכני לענייני טיסות ניסוי למנהל תוכנית הניסוי לטיסות במסלול. בין דצמבר 1979 לאפריל 1981 שימש כראש קבוצת ההמראה והחדירה לאטמוספירה במשרד האסטרונאוטים. לאחר מכן היה מפקד גיבוי של STS-2 ו־STS-3.
ב־27 ביוני 1982 שוגר כמפקד המעבורת במשימה STS-4, טיסת הניסוי הרביעית והאחרונה של מעבורת החלל קולומביה, יחד עם הטייס הנרי הרטספילד. בנוסף לבדיקות השפעות החום על המעבורת ומאפיינים נוספים, ביצעו גם מספר ניסויים מדעיים. המעבורת נחתה בבסיס חיל האוויר אדוארדס ב־4 ביולי.
בין יוני 1983 למאי 1984 היה ראש קבוצת התמיכה של מחלקת ההגנה במשרד האסטרונאוטים.
ב־24 בינואר 1985 שוגר כמפקד המעבורת במשימה STS-51-C, שהייתה המשימה הראשונה של מחלקת ההגנה. המעבורת הניחה במסלול מטען של מחלקת ההגנה שכלל רכב שלב עליון אינרציאלי. המעבורת נחתה ב־27 בינואר.
בסך הכול צבר מטינגלי 504 שעות בחלל, מתוכן שעה ו־13 דקות של פעילות חוץ רכבית במהלך אפולו 16. מטינגלי התפטר מנאס"א ב־1985. הגיע לדרגת אדמירל משנה (rear admiral) בצי.

לאחר נאס"א

לאחר שחרורו מונה למנהל השימוש וההפעלה של משרד תחנת החלל של גראמן. היה ראש תוכנית אטלס בג'נרל דיינמיקס. תפקידו הבא היה סגן נשיא לוקהיד מרטין ומנהל תוכנית X-33. בספטמבר 1999 מונה ליו"ר יוניברסל ספייס נטוורק.
וס בורלנד

קריירה

בשנת 1995 הצטרף ללהקת לימפ ביזקיט מאחר שהיה חברו הטוב של המתופף. הוא היה שותף ליצירת שלושת האלבומים הראשונים של הלהקה בהם הלחין את רוב השירים יחד עם סם ריוורס הבסיסט וג'ון אוטו המתופף (חוץ מהאלבום הראשון בו גם פרד דורסט ודי ג'יי ליטל השתתפו בהלחנה). ווס שימש כאטרקציה מיוחדת לקהל הרחב משום שהשתמש בעדשות מיוחדות ואיפור פנים לבן בקליפים של לימפ ביזקיט ובהופעותיה, ויחד עם סולנה, פרד דורסט, הפך לאחת הדמויות הדומיננטיות של לימפ ביזקיט.
לאחר ריבים ומאבקי אגו רבים עם פרד, בורלנד עזב את לימפ ביזקיט בשנת 2001 והקים יחד עם אחיו פרויקטים כמו Big Dumb Face (שלאחר אלבום אחד פורק). בשנת 2004 חזר ללימפ ביזקיט והקליט איתה אלבום. לאחר מכן, בשנת 2006, התפרקה הלהקה מכיוון שפרד דורסט השתלט טוטאלית על העבודה ומנע מכך שהאלבום ייצא בשלמותו, ובורלנד הקים את להקת האינדסטריאל מטאל Black Light Burns, שבה היה סולן בנוסף לנגינתו בגיטרה, איתה הוציא אלבום אחד שממנו יצא הסינגל "Lie", באלבום זה בורלנד כתב והלחין את כל השירים. האלבום השני של ההרכב יצא ב-2012. בשנת 2009 חזר ללימפ ביזקיט, שהתאחדה והוציאה את האלבום "Gold Cobra" ב-2011. ב-2016 הוציא אלבום סולו, פרק את Black Light Burns ויצא לסיבוב הופעות עם לימפ ביזקיט. ב-2017 הקים מחדש את Big Dumb Face ובסוף אותה שנה יצא אלבומם השני של ההרכב.
בנוסף לגיטרה, ווס יודע לנגן בגיטרה בס, כינור, פסנתר, תופים, וקלידים.
השושלת ההאשמית

היסטוריה מוקדמת

ההאשמים או "בני האשם" הם ענף של שבט קורייש, שבטו של הנביא מוחמד שהתיישב במכה שבחיג'אז למן המאה השנייה ושלט בה למן המאה החמישית. ההאשמים מייחסים את מקורם להאשם אבן עבד אל-מנאף, נכדו של קוסאי שליט מכה וסבא-רבא של הנביא מוחמד. המשמעות העכשווית של "האשמים" מתייחסת ספציפית לצאצאיהם של בת-נינו של האשם, הלוא היא פאטמה בת מוחמד ובעלה עלי בן אבי טאלב, וליתר דיוק צאצאי בנם הבכור, חסן, שנקראו "שריפים" (אצילים). בכך, רואים עצמם ההאשמים צאצאים ישירים של הנביא מוחמד].
ההיסטוריה המוקדמת של ההאשמים הייתה רצופה מאבקים עם בני בית אומיה על הח'ליפה – מילוי תפקיד ה"יורש" או "ממשיך דרכו" של מוחמד, מאבק שסופו היה פיצול בין האסלאם הסוני לבין השיעה].
לאורך שנים ארוכות שלטו ההאשמים בשטחי חיג'אז, ומשנת 1201 ועד 1925 ברציפות משלו על העיר הקדושה מכה (אף שב-1517 הכירו בריבונותו של הסולטאן העות'מאני באזור)]. עד היום רואה עצמו בית המלוכה הירדני כבעל זכויות היסטוריות בחיג'אז ובמכה, אף שכיום אין לו כל סמכויות שלטוניות במקום.

ממלכת עיראק

בנו השלישי של חוסיין, פייסל, עמד בראש המשלחת הערבית לוועידת השלום בפריז, כשהוא טוען בזכות הקמת ממלכה ערבית בשטחי המזרח התיכון שנכבשו מן האימפריה העות'מאנית. הוא מונה בידי הבריטים ב-1920 כמלך סוריה, אולם ישיבתו בכס מלכות זה הייתה קצרת ימים שכן בוועידת סן רמו באותה שנה הוחלט על מסירת סוריה למנדט צרפתי. הבריטים העניקו לו כפיצוי ב-1921 את כס המלכות בעיראק, אותה הוביל פייסל לעצמאות בשנת 1932.
לאחר מותו של פייסל ב-1933 ירש אותו בנו גאזי. הוא מלך בעיראק עד מותו בתאונת דרכים מסתורית ב-1939, וירש אותו בנו היחיד פייסל השני. היות שהיה בן 4 בעת המלכתו, מונה דודו עבד אל-אילה כעוצר שמילא את תפקיד המלך עד הגיעו של פייסל לגיל בגרות ב-1953. פייסל השני מלך בעיראק עד להפלתו בהפיכה צבאית ב-1958, אז הוצא להורג עם יתר בני המשפחה המלכותית וראשי השלטון, ועיראק הפכה לרפובליקה. את תואר מלך עיראק ירש הנסיך זייד, אחי סבו של פייסל השני (אחיו הצעיר של פייסל הראשון), שמעולם לא זכה לממש את מלכותו. הוא חי עם אשתו פחר אל-ניסא זייד באירופה עד מותו בשנת 1970.
הטוען כיום לכתר העיראקי הוא שריף עלי בן אל-חוסיין, בן דודו מצד אימו של פייסל השני, החי בגלות בלונדון. גם לאחר נפילת משטרו של סדאם חוסיין ב-2003, לא הצליח שריף עלי לחדור למוקדי הכוח של הפוליטיקה בעיראק החדשה.
מריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה

ביוגרפיה

מריה תרזה נולדה במילאנו ב-1 בנובמבר 1773, לפרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, מושל מילאנו ובנה של מריה תרזה, ולמריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה, בתם של ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ומריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה.
ב-25 באפריל 1789 התחתנה מריה תרזה עם ויטוריו אמנואלה, דוכס אאוסטה, ממנו היו לה 7 ילדים. מריה תרזה הייתה ביחסים טובים מאוד עם גיסתה מארי קלוטילד, נסיכת צרפת, אשתו חשוכת הילדים של קרלו אמנואלה, נסיך פיימונט.
בשנת 1802 ויתר גיסה קרלו אמנואלה הרביעי, מלך סרדיניה על הכתר, ומכיוון שלא היו לו ילדים, עלה בעלה ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה לשלטון במקומו, אולם הם נאלצו לשהות בסרדיניה אליה ברחו מפני נפוליאון.
בשנת 1814, עם התמוטטות הקיסרות הנפוליאונית, שב בית סבויה לנחלותיו בפיימונטה ובסבויה, ואף נוספו להן נחלות שהיו שייכות לרפובליקת ג'נובה שחדלה מלהתקיים. הסדרים אלו אושרו על ידי קונגרס וינה. בתחילה התקבלה מריה תרזה בטורינו בהתלהבות, אך עד מהרה היא עוררה אי-נחת בקרב הציבור, והואשמה בכך שרצתה לערער ולבטל עד כמה שניתן את הרפורמות שיושמו במהלך הכיבוש הצרפתי, וכן שהיא מתייחסת לכל מי ששיתף פעולה עם הצרפתים בבוז.
בשנת 1821 פרצו התקוממויות בממלכה בדרישה ליותר חופש וליברליזם, ומשום כך ויתר בעלה ויטוריו אמנואלה על הכתר. מכיוון שהיו להם רק בנות ולא בנים, עלה אחיו קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה לשלטון במקומו. בתחילה ניסתה מריה תרזה להתמנות כעוצרת, אולם עד מהרה עברה להתגורר עם בעלה בניס. בשנת 1824 מת בעלה ויטוריו אמנואלה, אולם מריה תרזה לא הורשתה לחזור לטורינו עד לשנת 1831, וב-29 במרץ 1832 מתה מריה תרזה בז'נבה.
סיפורי הנביאים (אסלאם)

סיפורי הנביאים (בערבית: قصص الأنبياء, תעתיק מדויק: קצץ אל-אנביאא) הם כל אוסף סיפורים אשר  מבוסס על הקוראן, על חדית', או על ספרות אסלאמית אחרת אשר קשורה בקשר הדוק לקוראן ולחדית', ואשר מתארים את קורותיהם של הנביאים, מנקודת מבט אסלאמית.
בעוד שחלק מסיפורי הנביאים באים לתאר מאורעות היסטוריים, רובם באים על מנת ללמד מוסר ודרך ארץ.

סקירה כללית

באופן מסורתי, סיפורי הנביאים מתחילים בסיפור בריאת העולם, בריאת המלאכים, ובריאת אדם וחווה. לאחר מכן מופיעים סיפורים על משפחתו של אדם, קין והבל, אדריס, נוח, שם, הוד, סאלח, אברהם, ישמעאל, הגר, לוט, יצחק, יעקב, עשו,יוסף, שועייב, משה ואהרון, אל-ח'ידר, יהושע בן נון, אלישע, שמואל, דוד, שלמה, יונה, יחזקאל, ד'ו אל-קרניין, יוחנן, ישוע, מוחמד, ואחרים.
אשר שוורצמן

אשר שוורצמן (ביידיש: אשר שוואַרצמאַן; 1889/1890 פלך קייב האימפריה הרוסית - 1919 ליד רפליבקה) היה משורר יידי ואוקראיני.

קורות חיים

שוורצמן נולד למשפחה יהודית דתית, אביו היה עובד בתעשיית עצים. הוא קיבל חינוך יהודי מסורתי ולמד בתלמוד תורה. ב-1893 משפחתו עברה להתגורר בעיירה קורוסטישב, יותר מאוחר הם עברו לכפר נובינקה שממוקם קרוב לקייב. מגיל צעיר מאוד הוא התעניין בספרות עברית, יידית, רוסית ואוקראינית. שוורצמן הכיר את חיים נחמן ביאליק שהיה מבקר בנובינקה את קרובי משפחתו. ב-1904 החל שוורצמן ללמד את ילדי הכפר את השפה הרוסית.
ב-1905 הוא עבר להתגורר בקייב אצל אחיו הגדול. כנראה תחת השפעת אחיו השתתף במאורעות של מהפכת 1905. יותר מאוחר עבר לברדיצ'ב, שם לימד עברית ולמד בבית ספר למסחר. אז הוא גם התחיל לחבר שירה, תחילה בשפה האוקראינית.
ב-1909 הוא חזר לקייב והתקרב אל קבוצת אנשי תרבות יידישאיים, משוררים אהרן קושנירוב ודוד גופשטיין (שהיה גם בן דודו של שוורצמן), סופר דוד ברגלסון ומבקרי ספרות נחום אויסלנדר ונחמן מייזל. בהשפעת קבוצה זו הוא החל לחבר ביידיש, אך רוב חיבוריו ביידיש אבדו ונותר מהם מספר מצומצם בלבד. 
ב-1911 שוורצמן גויס לשורות הצבא הרוסי ושירת ביחידת הפרשים בקליש (כיום בפולין). בין 1914–1917 השתתף במלחמת העולם הראשונה. פעמיים עוטר בעיטור גאורגיוס הקדוש. במלחמה הוא נפצע ועבר שיקום בבתי חולים של טמבוב ומוסקבה. הוא שוחרר מהשירות הצבאי ב-1917.
לאחר השחרור הוא התגורר בקייב ועבד בבטאונה של תנועת הבונד פאלקסצייטונג.
בעקבות הפרעות שפרצו בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה הוא התנדב לשירות בצבא האדום ונהרג בקרב. הוא נקבר בקבר אחים ליד כפר רפליבקה.
הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד

תפקיד

תפקידם העיקרי של הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד היא ההגנה על הריבונות ועל השלמות הטריטוריאלית של ממלכת תאילנד. הכוחות המזוינים גם אחראים על הגנת המלוכה התאילנדית כנגד איומים מבית ומחוץ. 
מעבר לתפקידים אלה, הכוחות המזוינים אחראים על הבטחת הסדר הציבורי ועל השתתפות בתוכניות פיתוח חברתיות על ידי סיוע למשרדי הממשלה האזרחיים. הכוחות המזוינים גם מחויבים לסייע לאזרחים בעת התרחשותם של אסונות לאומיים ולוקחים חלק במלחמה בסמים.
בשנים האחרונות הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד החלו להגדיל את מעורבותם בכוחות שמירת השלום של האו"ם במזרח טימור בין השנים 1999 עד 2002 והשתתפו בכוח המשימה הרב לאומי בעיראק עם 423 איש בין השנים 2003-2004.
משהו חדש מתחיל (שיר)

משהו חדש מתחיל הוא שיר שבוצע על ידי דני רובס ויצא לאור בשנת 2007.

רקע

השיר יצא לאור בדצמבר 2007 כסינגל הראשון מתוך אלבום שנושא את שם השיר, שיצא 12 שנים לאחר האלבום הקודם של רובס. 
השיר נכתב על ידי אילאיל תמיר, זוגתו של רובס דאז וכיום רעייתו, ובתו של יהודה תמיר מלהקת "חלב ודבש". את מילותיו כתבה על ספסל ברחוב בתל אביב. בשעת בוקר ראה רובס את המילים מונחות בסלון ביתם. הוא החליט להלחין את השיר. לאחר כמעט שנה הציג את השיר למפיק אורי זך שהציע לו לשנות את הפזמון. לדברי רובס, "המילים מבטאות אותי יותר מכל דבר אחר, את התקופה הארוכה שעברה מאז התקליט האחרון, את האופטימיות של משהו חדש שמתחיל, דברים שקורים בזמן נכון וניסים קורים והכל אפשרי".
"משהו חדש מתחיל" הוא השיר היחיד בקריירה של רובס אותו הוא הלחין, אך לא כתב את מילותיו.
השיר הגיע למקום ה-28 במצעד העברי השנתי לשנת התשס"ח (2008) של רשת ג' ולאותו המקום במצעד השנתי של גלגלצ.
בשנת 2012 במהלך הפריימריז לראשות מפלגת הבית היהודי הייתה סיסמת הבחירות של נפתלי בנט "משהו חדש מתחיל", סיסמה בה השתמשה גם הרשימה, לאחר ניצחונו של בנט, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה (2013). רובס טען שהופתע מהשימוש בסיסמה הזהה לשם של שירו, וכי לא היה שבע רצון מכך. הוא שקל להגיש תביעה משפטית בגין פגיעה בזכויות יוצרים, אך לבסוף ויתר על כך.
סרצ'ר

סרצ'ר הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) טקטי לסיור ואיסוף מודיעין מתוצרת מפעל "מלט" של התעשייה האווירית לישראל. הסרצ'ר נכנס לשירות בחיל האוויר הישראלי ב-1992 וכונה שם "חוגלה". סרצ'ר 2 הוא דגם משופר של הסרצ'ר שנכנס לשירות בחיל האוויר הישראלי ב-1998 וכונה שם "כוכב לבן". הסרצ'ר 3 הוא שיפור של הסרצ'ר 2 בעל מנוע משופר, יחדית ממסר אווירית ויכולת נחיתה אוטומטית מתקדמת. 
הסרצ'ר הוא כטב"ם בתצורת מנור כפול המונע על ידי מנוע רוטורי יחיד בעל מדחף דוחף. לסרצ'ר שלושה כני נסע קבועים. הוא יכול להמריא ממסלול המראה ולנחות עליו.

סרצ'ר 2

השיפורים של הסרצ'ר 2 כוללים כנפיים משוכות לאחור, מנוע בעל ביצועים עדיפים, מערכת ניווט חדשה ומערכות תקשורת מתקדמות. הסרצ'ר 2 מסוגל להמריא ולנחות באופן אוטומטי. הסרצ'ר 2 נשלט מתחנה קרקעית באמצעות תקשורת רדיו בקו-ראיה או בעזרת ממסר מוטס לטווחים של מעבר לטווח ראיה. התחנה הקרקעית משותפת לכל כלי הטיס הבלתי מאוישים מתוצרת חטיבת מלט של התעשייה האווירית. במידה ואובד הקשר עם התחנה הקרקעית, יכול הסרצ'ר 2 לשוב לבסיסו באופן אוטונומי. את הסרצ'ר 2 ניתן לצייד במטען ייעודי (מטע"ד) אלקטרואופטי או במכ"ם מִפְתָּח סינתטי (SAR).

סרצ'ר 3

הסרצ'ר 3 הגיח מהשינויים שנעשו בסרצ'ר 2J, המשמש את חיל האוויר הספרדי. ההבדלים כוללים את היכולת לעבוד עם ממסר, ובכך להגדיל את טווח הפעולה מקרון השליטה למעל 300 ק"מ, ויכולת המראה ונחיתה אוטומטית בעזרת 2 מערכות סימולטניות לבטיחות מרבית. ניתן לצייד אותו במטען ייעודי (מטע"ד) אלקטרואופטי או במכ"ם מִפְתָּח סינתטי (SAR). הוא מורכב מחומרים מרוכבים על מנת להקטין חתימת מכ"ם, ובעל מנוע 4 פעימות שקט במיוחד.
להתראות שם למעלה (סרט)

עלילה

הסרט נפתח במרוקו ב-1920 כשאלבר מאיאר (אלבר דיפונטל) נאזק בתחנת משטרה מקומית ונחקר על ידי מפקח משטרה צרפתי. הוא מגולל את סיפורו המתחיל בנובמבר 1918, לקראת סיום מלחמת העולם הראשונה. ערב הפסקת האש, ניצבים זה מול זה כוח צרפתי וכוח גרמני ומנהלים ביניהם מלחמת חפירות אכזרית. בסצנת הפתיחה של הסרט מקבל מפקד הכוח הצרפתי סגן פראדל האכזר והמיליטנטי פקודה בדבר הפסקת אש. סגן פראדל יוזם תקרית ירי מבויימת ובחסותה פוקד על חייליו להסתער על הקו הגרמני. במהלך ההסתערות, אדואר פריקור, חייל שהוא צייר חובב ובנו של פוליטיקאי פריזאי אמיד מהרובע השמיני (נילס ארסטרופ) מציל את חייו של חברו לנשק, אלבר מאיאר. מיד לאחר שפריקור מציל את מאיאר הוא נפצע קשה בפניו. מאיאר מלווה את פריקור הפצוע שאיבד את יכולת הדיבור ומסייע לו בשלבי החלמתו בבית חולים שדה, שם הפצוע מתמכר למורפיום. פריקור שפניו הושחתו, מבקש ממאיאר לאמץ זהות חדשה ולהודיע למשפחתו על מותו. וזאת, בשל יחסיו העכורים עם אביו, שהחמיר עמו במשך כל ילדותו ונעוריו וסירב לקבל את נטייתו לאמנות. סגן פראדל מגלה את התרמית אך מסייע למאיאר להסתירה כשמדלן, אחותו של אדואר, מגיעה לשדה הקרב ומבקשת לראות את קברו. פראדל נישא למדלן ומשתלב בעסקיו של אביה.
לאחר סיום המלחמה, מאיאר, שמתקשה למצוא עבודה בעיסוקו כמנהל חשבונות, גר בעליית גג דלה ומקיים בקושי את עצמו ואת פריקור. הוא שודד מורפיום מנכי מלחמה אחרים כדי להזריק לפריקור. לואיז, ילדת אומנה משכונתם, מסייעת להם. היא מתחברת אל פריקור והיא היחידה המסוגלת לתרגם את נהמותיו למילים ולמשפטים. פריקור מתחיל ליצור מסכות אמנותיות המסתירות את פניו שהושחתו. פריקור מתחיל לייצר ציורים של דגמים ליצירת אנדרטאות לחללי המלחמה ויחד עם לואיז הם יוצרים קטלוג של הצעות לאנדרטאות כשמאיאר מפיץ את הקטלוג. במקביל, מאתר אביו של פריקור את מאיאר, כחברו הטוב של בנו לפני שנהרג, ומזמינו לארוחת ערב בביתו המפואר. מאיאר רואה את סגן פראדל בבית ומבין כי יאלץ להתעמת איתו שוב. הוא מתוודע גם אל פולין, המשרתת היפה בבית פריקור ומתאהב בה. מכאן מתפתחת העלילה שוב אל העימות שבין מאיאר ובין פראדל. 
הסרט משתמש באלמנטים קרניבלים, תוך שימוש במסיכות ובשאר אביזרים חזותיים דרמטיים.
יוסף כרמל (קצין)

תולדות חייו

נולד בשם יוסף קרמר למשה קרמר ולזהבה בת אליהו ברך (ממשפחתו של חיים נחמן ביאליק) באודסה למשפחה בת חמישה ילדים.
ב-1925 עלה עם הוריו לישראל והתגוררו בירושלים. שירת בהגנה, ולחם במצור על ירושלים במלחמת העצמאות. עם הקמת צה"ל הצטרף לחיל המודיעין.
ב-15 בדצמבר 1952, התמנה כרמל לשלישו הצבאי של הנשיא יצחק בן-צבי, במקום נתנאל לורך, שכיהן כשבועיים כממלא מקום זמני. בין היתר מילא כרמל תפקיד מכריע בעיצוב דפוסי הנשיאות, ומיסד מסורת של טקסים וביקורים, שהשתמרה עד היום.
ב-1957 יצא יוסף בשליחות קרן היסוד לביקור ותיעוד קהילות יהודיות במזרח אסיה, כאחד הנציגים הראשונים של המדינה היהודית. הוא ביקר בקהילות תאילנד, סינגפור, יפן, קוצ'ין, כלכותה ועוד. רשמיו ממסע זה תועדו בספרו "מסע אל אחים נידחים".
כרמל ליווה את יצחק בן-צבי ורעייתו, רחל ינאית בן-צבי, בכל ביקוריהם בחו"ל. בין היתר, ליווה אותם במסעם למרכז אפריקה באוגוסט 1962.
בן-צבי נפטר ב-23 באפריל 1963, והנשיא זלמן שזר החליפו. כרמל המשיך להיות שלישו גם של שזר עד לפרישתו ב-17 בספטמבר 1963. לאחר מות יצחק בן-צבי המשיך כרמל ללוות את רחל ינאית במסעות לחו"ל.
עם שחרורו מצה"ל בתום תפקידו, גויס כרמל על ידי ג'ורג' וייז, נשיאה הראשון של אוניברסיטת תל אביב, למסע גיוס כספים עבור האוניברסיטה בחו"ל, כעוזר לנשיא האוניברסיטה לעניין יחסי ציבור.
ב-1968 נתמנה לסגן יושב ראש חבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב. ב-1987 פרש כרמל מתפקידו כראש האגף לקשרי חוץ באוניברסיטה, ופעל כמגייס תרומות בהתנדבות עבור המועצה לארץ ישראל יפה, ארגון נכי צה"ל וחטיבת השריון "ברק".
בשנת 1950 נישא לשולמית בת ישעיהו ומאשה זלצר מלונדון. לשניים נולד הבן שי. רעייתו נפטרה ב-1985, בגיל 59.