google/wiki40b huggingface dataset:
ויקיפדיה הארמית סורית

היסטוריה

ויקיפדיה הארמית סורית הושקה ביולי 2004 ותחילה נקראה בשם "ויקיפדיה הארמית". בשנת 2010, שונה שמה של ויקיפדיה זו מהשם "ויקיפדיה הארמית" (ܘܝܩܝܦܕܝܐ ܕܠܫܢܐ ܐܪܡܝܐ; ויקיפדיא דלשנא ארמיא), הכללי, לשם "ויקיפדיה הארמית סורית" (ܘܝܩܝܦܕܝܐ ܕܠܫܢܐ ܣܘܪܝܝܐ; ויקיפדיא דלשנא סורייא), בהחלטה שהתקבלה בפה אחד. ויקיפדיה זו יוחדה בסופו של דבר לניב מסוים זה מכיוון שלשפה הארמית כיום מספר להגים מגוון, בעל שוני משמעותי באוצר המילים, בהגייה ובכתיבה, ומשום שרוב כותביה שולטים וכותבים את ערכיהם בוויקיפדיה בניב הארמית הסורי הספרותי.
שם זה אמנם שונה רשמית ועל פי הנהלים, אך בפועל ויקיפדיה זו עדיין מכונה לעיתים בשמה הקודם וקוד ה-ISO שלה טרם הוחלף מ-arc ל-syc.

סטטיסטיקה

נכון לדצמבר 2018, בוויקיפדיה הארמית סורית כ-1,628 ערכים, 14,712 משתמשים רשומים שמתוכם 9 הם משתמשים פעילים (משתמשים שביצעו מעל עריכה אחת ב-30 הימים האחרונים) ו-2 הם מפעילי מערכת. ויקיפדיה הארמית סורית מדורגת במקום ה-236 מבחינת כמות הערכים שלה מבין הוויקיפדיות בשפות השונות.
נכון לדצמבר 2018, בוויקיפדיה הארמית סורית קרוב לכ-0.5% מהערכים בשפה שמית, מה שהופך את ויקיפדיה הארמית סורית לוויקיפדיה השישית בגודלה מבחינת כמות הערכים הכתובים בשפה ממשפחת השפות השמיות, כשהיא מקדימה את ויקיפדיה התיגרינית בלבד.
טושק

יהודים

יהודים התגוררו באזור טושק לפחות מאמצע המאה ה-17. בית עלמין בעיר עצמה הוקם במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19. ב-20 במאי 1833 פרצה שרפה בעיר שכילתה חלקים נרחבים ממנה, ולאחריה, נבנה בית כנסת שנחנך ב-1836. בית הכנסת חולל ב-9 בנובמבר 1938 והנאצים עצרו את תושבי העיר היהודים. יהודי טושק נשלחו מאוחר יותר למחנות ריכוז ונרצחו שם. מבית העלמין נותרו שמונה מצבות. ב-2006 החלה יוזמה מקומית לשיקום בית העלמין. כיום לא חיים יהודים בטושק.
בין היהודים ילידי העיר, אבי ספורט הנכים לודוויג גוטמן.
ג'בל מוכאבר (כדורגל)

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1976, כקבוצת חובבים ששיחקה בליגה המקומית במזרח ירושלים. כאשר הוקמה ליגת העל הפלסטינית על ידי הרשות הפלסטינית בשנת 1998 הצטרפה לליגה. 
בעונת 2009/10  הייתה אלופת הליגה של הגדה המערבית. בעונה זו גם שברה הקבוצה את שיא ההעברות בכדורגל הפלסטיני עד אז, כשרכשה את הכוכב העזתי איסמעיל לאמור תמורת 30 אלף דולר.
החל מעונת 11–2010, מתקיימת הליגה במתכונת מקצוענית, הקבוצה החלה לגייס תקציב ולהחתים שחקנים ומאמנים מקצועיים. לקבוצה הצטרף עלי חטיב תושב שפרעם, שבעבר שיחק בהפועל חיפה. 
בעונת 2015/16 ירדה לליגה השנייה לאחר 10 שנים בליגת העל. אך העפילה חזרה לליגת העל בסוף עונת 2016/17.

אצטדיון

הקבוצה משחקת באצטדיון פייסל חוסייני הנמצא סמוך לכביש 60 בתחומי הכפר א-ראם צפונית לירושלים, מצדה השני של חומת ההפרדה, מאחר ששאר קבוצות ליגת העל הפלסטינית אינם מורשות להיכנס לישראל. 
באצטדיון כ-12,500 מקומות ישיבה. האצטדיון נקרא על שם המנהיג הפלסטיני פייסל חוסייני ונחנך באוקטובר 2008.

השתתפות במפעלים הקבוצתיים של ההתאחדות לכדורגל של אסיה

ליגת העל הפלסטינית מסונפת להתאחדות לכדורגל של אסיה (באנגלית: Asian Football Confederation, ראשי תיבות AFC), ולכן קבוצות אשר מסיימות במקומות הראשונים זוכות להשתתף במפעלים הקבוצתיים של ההתאחדות. ג'בל מוכאבר השתתפה בתחרות גביע הנשיא של ההתאחדות (AFC Champions League) בשנת 2016.
מוזיאון גימה

היסטוריה

המוזיאון נוסד בשנת 1879 בעיר ליון שבצרפת על ידי התעשיין אמיל אטיין גימה, אשר מונה בשנת 1876 על ידי שר החינוך הצרפתי לאסוף ממצאים מהמזרח הרחוק. המוזיאון הציג את המוצגים שנאספו במסעותיו של גימה וכללו כלי חרס סיניים ויפניים, וכן ממצאים ממצרים העתיקה, יוון העתיקה והאימפריה הרומית.
בשנת 1885 עבר המוזיאון לידי המדינה, הועבר לפריז, ונחנך ב-1889.
בשנים 2006–2007 נשמרו במוזיאון מוצגים ממוזיאון קאבול.
הכביש המכושף

הכביש המכושף הוא קטע כביש מפורסם בירושלים, מתחת לארמון הנציב, בתחומי השכונה הערבית ג'בל מוכבר.
הכביש זכה לכינויו הייחודי מכיוון שכאשר עוצרים את המכונית באמצע כביש זה, היורד מפסגת ההר לעבר מדבר יהודה, ומשחררים את בלמיה, מבחינים בתופעה מעניינת: המכונית נראית כאילו היא נעה לכיוון מעלה, אף שעליה לנוע מטה בהתאם לכוח הכבידה, אותו הדבר גם כאשר שופכים מים על הכביש והם נראים כעולים במעלה הכביש במקום לרדת. התופעה הפכה חלק מן ההווי של תושבי ירושלים ואטרקציה למבקרים.
תופעה דומה מתרחשת באחד הכבישים בגליל, ליד עמוקה.

הסבר התופעה

למעשה, התופעה אינה אלא אשליה אופטית. הזווית בה נסלל הכביש ביחס לנוף יוצרת את התחושה כי שיפוע הכביש הוא כלפי מעלה, כאשר למעשה הדבר הפוך, ושיפוע הכביש הוא דווקא כלפי מטה. האדם הצופה מן המכונית בנוף, מסיק כי הנוף הוא הישר ולכן רואה את המכונית נוסעת למעלה, אך למעשה, כאשר הוא משחרר את הבלמים, המכונית נעה כלפי מטה, בהשפעת כוח הכבידה.
אלנה קורנרו פיסקופיה

ביוגרפיה

אלנה קורנרו-פיסקופיה נולדה בפלאצו לורדאן  ברובע סן מרקו שבוונציה, הרפובליקה של ונציה, ב-5 ביוני 1646. היא הייתה ילדתו השלישית של ג'אנבטיסטה קורנרו-פיסקופיה ופילגשו זנטה בוני. אמה הייתה איכרה ולא נשואה לאביה (איתו היו לה עוד 5 ילדים) בזמן הולדתה של אלנה. ג'אנבטיסטה היה נציב כיכר סן מרקו, התפקיד השני בחשיבותו ברפובליקה של ונציה, אחרי דוכס ונציה. מילוי התפקיד זיכה אותו במגורים בכיכר סן מרקו. אלנה החלה בלימודי השפות בעקבות עצה של כומר שהיה ידיד המשפחה, ובגיל 7 כבר שלטה ביוונית ולטינית. מאוחר יותר למדה שפות נוספות ולימודיה כללו גם מתמטיקה, פילוסופיה ותאולוגיה.
בעקבות המלצה של מורהּ הפרטי לפילוסופיה, קרלו רינלדיני, פליס רוטונדי עתר לאוניברסיטת פדובה להעניק לאלנה את התואר דוקטור לתאולוגיה. כאשר הבישוף של פדובה, הקרדינל גרגוריו בארבאריגו, שמע שהיא מועמדת לקבל תואר זה, הוא סירב על בסיס היותה אישה אך הוא כן אישר לה לקבל תואר דוקטור לפילוסופיה, ולאחר מסלול לימודים נוסף היא קיבלה את התואר. התעודה ניתנה לה ב-25 ביוני 1678, בקתדרלה של פדובה בנוכחות מומחים מהאוניברסיטה, פרופסורים מכל הפקולטות, סטודנטים ומרבית הסנטורים הונצניאנים, ויחד עם מוזמנים רבים מהאוניברסיטאות של בולוניה, פרוג'יה, רומא ונאפולי. בטקס קבלת התואר קורנרו-פיסקופיה הרצתה במשך כשעה בלטינית קלאסית והסבירה חלקים מורכבים שנבחרו אקראית מעבודותיו של אריסטו. הרצאתה נשמעה בעניין, וכשסיימה קיבלה תשואות בעוד פרופסור רינלדיני מעניק לה את דרגת הדוקטור, את ספר הפילוסופיה, מניח זר דפנה על ראשה, שכמייה (Mozzetta ) מפרוות הרמין לכתפיה ועונד טבעת לאצבעה. מאורע זה אוייר ב"חלון קורנרו" בחזית המערבית של הספרייה לזכרו של תומפסון בקולג' ואסאר בניו יורק.
אלנה נפטרה בגיל 38, ב-26 ביולי 1684, ממחלת השחפת. מותה צוין בטקסי זיכרון בוונציה, פדובה, סיינה ורומא.
בשנת 1688 הוצאו לאור כתביה, הכוללים כתבים אקדמאים, תרגומים וחיבורים דתיים, בעיר פארמה. ב-1685 הנפיקה אוניברסיטת פדובה מדליה לזכרה. ב-1895 פתחה אם המנזר מתילדה פינסנט ממסדר הנזירות האנגליות הבנדיקטיות ברומא את קברה של אלנה, והעבירה את שרידיה לארון קבורה חדש, עליו נחקקה מצבה חדשה.
סוניה וולגר

ביוגרפיה

וולגר למדה בבית הספר הפרטי והפנימייה לבנות "וויקומב אבי", בבקינגהמשייר באנגליה. לאחר מכן למדה ספרות אנגלית במכללת כרייסט צ'רץ', המשתייכת לאוניברסיטת אוקספורד. בנוסף לאנגלית, בקיאה וולגר גם בשפות צרפתית וספרדית. השפה הספרדית שגורה בפיה גם בשל העובדה שאביה ארגנטינאי.

קריירת משחק

בשנת 2006 שיחקה בתפקיד קטן בסרט הקומי "קפאין" לצד מינה סוברי קתרין הייגל. ב-2008, שיחקה וולגר בתפקיד בקי, בפרק אחד של הסדרה "רציחות במידסומר". ב-2009 כיכבה בשני פרקים של סדרת הדרמה והפשע "הסגן". ב-2001 היא שיחקה את דמותה של דונה ברנס בסדרה של רשת HBO האמריקאית, "מוחו של הגבר הנשוי" וב-2002 שבה הסדרה לעונה שנייה..
בגרסה הבריטית של הסדרה המצליחה "זיווגים", ששודרה ב-2003, שיחקה את סאלי הרפר.
תפקידי משחק נוספים שלה כללו הופעות חוזרות בסדרה "Sleeper Cell" וב"CSI: ניו יורק". ב-2004 כיכבה וולגר כניקול נון בסרט "הספרן: החיפוש אחר החנית" לצד נוח ווילי. ב-2007 הופיעה במחזה "פרוסט/ניקסון" שהוצג בברודוויי, כשרלוט קושינג, זוגתו של דייוויד פרוסט.
מאוחר יותר באותה שנה הופיעה בסדרה השנויה במחלוקת של רשת HBO, "תגיד לי שאתה אוהב אותי" (Tell Me You Love Me). עוד לפני ששודר הפרק הראשון עוררה הסדרה פולמוס ציבורי, וזאת עקב התדירות והאופי הריאליסטי של סצינות המין המופיעות בה. למרות שמועות עקשניות שטענו כי הסצינות ובכללן אלו בהן שיחקה וולגר, אינן מבוימות, מקורבים להפקה אישרו במפורש שלא התקיימו בפועל יחסי מין מסוג כלשהו על סט הצילומים.
תפקידי האורח של וולגר כללו גם את דמותה של מישל דיקסון, אשתו של ארוסה לשעבר של שרה קונור, בסדרה "שליחות קטלנית: יומני שרה קונור" המבוססת על סדרת סרטי הקולנוע "שליחות קטלנית". בסדרת הטלוויזיה המצליחה של רשת ABC, "אבודים", שיחקה את פנלופה 'פני' ווידמור, אהובתו של דזמונד דייוויד יום (הנרי איאן קיוזיק) ובתו של התעשיין צ'ארלס ווידמור. בהמשך, לוהקה וולגר לתפקיד דמותה של אוליביה בנפורד, מנתחת ואשתו של סוכן ה-FBI מארק בנפורד (ג'וזף פיינס), בסדרה "הבזק לעתיד" שבוטלה לאחר עונה אחת, במאי 2010.
ב-2010 שיחקה את ג'וליה בסדרה היומית "בטיפול", אף היא של רשת HBO. בשנת 2012 גילמה את ד"ר סונה ריאן בסדרה "חוק משותף", ברשת USA Network.   
בשנת 2016 החלה לשחק בסדרת הדרמה "תופסת" ב-ABC, מבית היוצר של שונדה ריימס. ב-2017 שבה לשחק בעונתה השנייה והאחרונה. ב-2018 שיחקה בסרט "ואז את הגעת".
יגאל תלמי (קצין)

ביוגרפיה

תלמי נולד במשמר העמק, בנם של אמה לוין תלמי ומאיר תלמי שניהם אנשי השומר הצעיר שכיהנו חברי הכנסת מטעם מפ"ם והמערך. 
בצה"ל שירת בחיל הקשר, עבר קורס אלחוטנים וקורס קציני קשר. שירת כקצין קשר של גדוד 51 בחטיבת גבעתי. ב-1955 התנדב לצוות הסיירים לבחינת עבירות צירים בסיני לקראת מבצע קדש. על חלקו בפעילות זו שכונתה מבצע ירקון זכה לצל"ש מהרמטכ"ל משה דיין שהומר בהמשך לעיטור המופת. הוא היה בכך הראשון מבין חיילי חיל הקשר שעוטר בצל"ש. באוקטובר 1956 הצטרף לצוות ההקמה של גדוד ד' בחטיבת הצנחנים ומונה לקצין הקשר הגדודי, במהלך מלחמת סיני מונה לקמב"ץ הגדוד. לאחר המלחמה שימש קצין הקשר של גדוד 890. 
לאחר שחרורו מצה"ל עבד במשק קיבוץ משמר העמק והיה מנהל המוסד החינוכי שומריה בקיבוץ. במילואים שירת כקצין המודיעין של חטיבה 80, חטיבת צנחנים, ולחם עמה במלחמת ששת הימים. בהמשך שירת כקצין אג"ם של החטיבה. לאחר מלחמת יום הכיפורים חזר לשירות הקבע ומילא תפקידים באגף המודיעין. שירת כקצין המודיעין של אוגדה 252, ב-1976 מונה לסגן קצין המודיעין של פיקוד הדרום וב-1978 מונה לקצין המודיעין של הפיקוד. בתקופת מלחמת לבנון הראשונה שימש ראש מחלקת מודיעין שדה. השתחרר ב-1984.
לאחר שחרורו עבד במפעל "תמה" בקיבוץ משמר העמק וכיהן כמנכ"ל המפעל במשך מספר שנים.
מבחן F

מבחן F הוא כל מבחן סטטיסטי אשר בו סטטיסטי המבחן הוא בעל התפלגות F תחת השערת האפס.
השם של המבחן נקבע על ידי הסטטיסטיקאי ג'ורג' ואדל סנדקור (George Waddel Snedecor), כמחווה לרונלד פישר.

דוגמה להשוואה בין שונויות

יהיו  ו- שני מדגמים, כך שהשונויות והתוחלות שלהם אינן ידועות.
נניח שאנו רוצים לבדוק האם השונויות זהות או שונות. נגדיר את ההשערות שלנו:
כדי לבחון את ההשערות ולקבוע מתי לדחות את השערת האפס נבנה מבחן יחס נראות מוכלל. נגדיר את אומדי הנראות המקסימלית:
פונקציית הנראות עבור האומדים הללו מקיימת: 
תחת השערת האפס, מתקיים שהשונויות שוות, נסמנן . כעת, פונקציית הנראות תחת השערת האפס היא:
משני חישובים אלה נקבל שפונקציית יחס הנראות היא:

ואם נציב בביטוי את הנתונים ונפשט נקבל:
כעת, נביט בסטטיסטי . נשים לב שגם כאשר ביטוי זה שואף ל-0 וגם כאשר הוא שואף לאינסוף,  שואפת לאינסוף. לכן, מבחן יחס נראות מוכלל יהיה מהצורה:
נדחה את השערת האפס אם  או , כאשר רמת הביטחון מקיימת
.
כעת, נשים לב לתכונות הבאות: 
לכן, נעדיף להשתמש בסטטיסטי .
כדי לקבל אותו, נחלק ב- את המקומות הרלוונטיים בפונקציית יחס הנראות. עדיין יתקיים שכשהסטטיסטי החדש שואף לאינסוף או ל-0, כך גם פונקציית יחס הנראות. לכן נקבל את אותו מבחן יחס נראות מוכלל רק עם ערכי C שונים:
נדחה את השערת האפס אם  או  כאשר רמת הביטחון מקיימת .
ולמעשה נוכל למצוא את ערכי ה-C לפי התפלגות F :
לאומנות

לאומנות היא לאומיות קיצונית בדרכי מימושה לפיה טובת הלאום קודמת לכל ערך אחר ומצדיקה ומרוממת כל פעולה המקדמת מטרה זו. האידאולוגיה בצורותיה היותר קיצוניות לעיתים גם רואה את הלאום של הדוגל בה כנעלה על לאומם של עמים אחרים ואת צרכיו כחשובים מצרכיהם של עמים אחרים, ולכן מצדיק את ניצולם. לעיתים הרחבה של הגישה מצדיקה לטעמה תוקפנות קיצונית כלפי מדינות שכנות מתוך שאיפות התפשטות אימפריאליות.
ההבחנה בין לאומיות ללאומנות אינה פשוטה או מובנת מאליה והיא תלויה בהשקפת עולמו וברקעו של המתבונן. בחלק מן השפות כלל לא מצויה הבחנה מקבילה בין ביטויים אלו.
רעיון הלאומיות קיבל בעולם המודרני דגש אזרחי במדינות כמו צרפת וארצות הברית, ודגש אתני-תרבותי במדינות כמו גרמניה ואיטליה. גם בצורתו האתנית-תרבותית רעיון הלאומיות אינו בהכרח רעיון שוביניסטי ועוין זרים, ודוגמאות מובהקות ניתן למצוא אצל הוגים כמו ג'אמבטיסטה ויקו ויוהאן גוטפריד הרדר שהשרו מרוחם על הרעיון הלאומי מתוך עמדה פלורליסטית. גם אצל הוגה ליברלי כמו ג'ון סטיוארט מיל ישנה תמיכה ברעיון הלאומי (בספרו ממשל של נציגים).
מקובל לכנות לאומיות בשם לאומנות כאשר היא מתרחקת מעמדה ליברלית ופלורליסטית ביחס לעמים אחרים, ורואה בעם הספציפי ערך עליון מעל כל ערכים אחרים. הלאומנות יכולה לפנות לכיוונים גזעניים (כמו בגרמניה הנאצית) בהם הקשר הלאומי נקבע בצורה ביולוגית, וגזעים מסוימים מאובחנים כנחותים מטבעם. היא יכולה לפנות גם לכיוונים פשיסטיים (כמו באיטליה הפאשיסטית) בהם תורת הגזע איננה עיקרית, אך יש בהם הערכת יתר של המדינה מעל ערכי חירות הפרט, קידוש המלחמה והאלימות, ושאיפות התפשטות אימפריאליסטיות. במקרים רבים מעורבת הלאומנות עם השפעות תרבותיות אחרות, כמו הלאומנות הערבית המושפעת מרעיונות של דחיית הציונות והאימפריאליזם המערבי, לאומנות יהודית המשלבת לעיתים קרובות קיצוניות דתית על גבול הפונדמנטליזם ולאומנות בעולם השלישי המשולבת במקרים רבים עם רעיונות סוציאליסטיים או קומוניסטיים, אף על פי שבמקורן תפישות אלה מתנגדות ללאומנות ולעיתים אף ללאומיות, ודוגלות בשוויון ערך האדם.

סוגים של לאומנות

לאומנות אזרחית - עקרון הלאומנות יבוא לידי ביטוי בכך שטובת המדינה עולה על טובת האזרח במדינה, ולכן ניתן למנוע מן האזרח זכויות מסוימות כאשר הן עומדות כנגד טובת המדינה או המפלגה. לעיתים רואה את הלאום של הדוגל בה כנעלה על אומות אחרות ואת צרכיה כחשובים מצרכיהם של מדינות אחרות, ולכן מצדיק את ניצולם. לעיתים הרחבה של הגישה מצדיקה לטעמה תוקפנות קיצונית כלפי מדינות שכנות מתוך שאיפות התפשטות אימפריאליות.
דוגמאות לסוג הלאומנות הזאת: איטליה הפאשיסטית, האימפריה הרומית.
לאומנות אתנית - עקרון זה יבוא לידי ביטוי בכך שאידיולוגית קיימת ישות אתנית חיצונית לפרטים, היא העם. (כגון: העם הסלבי, העם הגרמני, העם היהודי וכו'). וטובת העם עולה על טובת פרט מפרטי העם. לעיתים רבות אידיולוגיה זו מתקשרת גם לאמונה בכך שהעם עולה עליונות אימננטית על עמים אחרים. ועל-כן רואה את הלאום של הדוגל בה כנעלה על עמים אחרים ואת צרכיו כחשובים מצרכיהם של עמים אחרים, ולכן מצדיק את ניצולם. עד הרחבה לכדי תוקפנות קיצונית כלפי עמים אחרים, בין הנמצאים במדינות שכנות, ובין עמים הנמצאים במדינתו. לעיתים המונח "עם" חופף את המונח "גזע" וכך למעשה הופכות תנועות לאומניות רבות לגזעניות. דוגמאות לכך ניתן למצוא בחוקים כלפי היהודים לאורך אלפי שנים.
דוגמאות לסוג הלאומנות הזאת: גרמניה הנאצית, האימפריה היפנית בימי טוג'ו היידקי.
גודני יוהאנסון

ראשית חייו

יוהאנסון הוא בנם של המורה והעיתונאית מרגרט תורלסיוס ומאמן הספורט יוהאנס סימונדסון. אחיו, פרטקור יוהאנסון, הוא שחקן לשעבר של נבחרת איסלנד בכדוריד. גודני יוהאנסון עצמו שיחק כדוריד בנעוריו, הן באיסלנד והן בממלכה המאוחדת.
יוהאנסון סיים ב-1987 את לימודיו בבית הספר התיכון מנטסקולין שברייקיאוויק וב-1991 הוא הוסמך לתואר ראשון בהיסטוריה ובמדע המדינה על ידי אוניברסיטת וורוויק שבאנגליה. ב-1997 הוא הוסמך לתואר שני בהיסטוריה על ידי אוניברסיטת איסלנד. הוא גם למד גרמנית ורוסית ברמה אוניברסיטאית ב-1999 הוא השלים את לימודי התואר השני שלו בקולג' סנט אנתוני באוניברסיטת אוקספורד. ב-2003 הוא הוסמך לתואר דוקטור בהיסטוריה מטעם אוניברסיטת לונדון.

קריירה

יוהאנסון שימש כמרצה באוניברסיטת איסלנד, באוניברסיטת ביפרוסט שבאיסלנד ובאוניברסיטת לונדון ועד לבחירתו כנשיא הוא שימש כמרצה בכיר באוניברסיטת איסלנד. תחום המחקר שלו הוא היסטוריה מודרנית של איסלנד, שבו הוא פרסם מספר מחקרים, כולל אודות מלחמות הבקלה, המשבר הכלכלי באיסלנד בשנים 2008 – 2011 ואודות מוסד הנשיאות האיסלנדי. הוא כתב את הביוגרפיה של גונאר תורודסן, ראש ממשלת איסלנד בשנים 1980 – 1983 וספר על תקופת נשיאותו של כריסטיאן אלדיארן.

מועמדותו לנשיאות

יוהאנסון החליט להציג את מועמדותו לתפקיד נשיא איסלנד ב-5 במאי 2016. המצע שלו כלל תמיכה במתן אפשרות לאזרחי איסלנד לבצע תיקונים במשאל עם בחוקה. סקרים מוקדמים הראו על תמיכה משמעותית בו ובעקבות החלטתו של הנשיא המכהן אולפור רגנר גרימסון לפרוש מהמרוץ, עלתה התמיכה ביוהאנסון בסקרים הבאים והגיעה לשיעור של 67% עד 69%, הרבה מעבר לשאר המועמדים. ב-25 ביוני 2016 נבחר יוהאנסון לאחר שזכה ב-39.1% מקולות המצביעים (הבחירות לנשיאות באיסלנד מתנהלות בסיבוב אחד בלבד).
יוהאנסון לא משתייך לשום מפלגה פוליטית באיסלנד. הוא הצהיר שהוא היה מעדיף להיות "נשיא פחות פוליטי" בהשוואה לקודמו בתפקיד, גרימסון. הוא הדגיש את חשיבות אחדותה של המדינה הצפונית הקטנה.

נשיא איסלנד

יוהאנסון הושבע לתפקידו ב-1 באוגוסט 2016. בגיל 48 הוא היה לצעיר ביותר מבין נשיאי איסלנד.

אמונותיו הדתיות

יוהאנסון לא חבר בשום  קהילה דתית מאורגנת, אך הוא גודל כקתולי. הוא עזב את הכנסייה הקתולית עקב חוסר התגובה והעדר הטיפול בדיווחים על פשעים שבוצעו על ידי כמרים. הוא הצהיר שאמונתו הדתית היא ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, באומרו, "בני האדם נולדו חופשיים, שווים בכבודם ובזכויותיהם. בני האדם ניחנו בהיגיון ובמודעות ועליהם לפעול ברוח האחווה זה כלפי זה".

משפחה

יוהאנסון הוא בנם של המורה והעיתונאית מרגרט תורלסיוס ושל איש החינוך הגופני והמאמן יוהאנס סימונדסון. אביו מת ממחלת הסרטן בגיל 42. יש לו שני אחים, פרטקור יוהאנסון, לשעבר שחקן נבחרת איסלנד בכדוריד והחל מנובמבר 2011 משמש כמאמן נבחרת אוסטריה בכדוריד ויוהאנס, העוסק בניתוח מערכות.
ב-2004 נשא יוהאנסון לאישה את אליזה ריד והם הביאו לעולם ארבעה ילדים. השניים הכירו בעת לימודיהם בבריטניה ועברו לאיסלנד ב-2003. ליוהאנסון בת מנישואיו הקודמים.
וטיוס ואלנס

וטיוס ואלנס (בלטינית: Vettius Valens;‏ 8 בפברואר 120 – סביבות 175 לספירה) היה אסטרולוג הלניסטי , בן זמנו צעיר יותר של תלמי.
חיבורו הגדול של ואלנס הוא ה"אנתולוגיה" (Anthologiae), עשרה כרכים ביוונית קוינה שנכתבו בפרק הזמן שבין 150–175 לספירה לערך. האנתולוגיה היא החיבור הארוך והמפורט ביותר על אסטרולוגיה ששרד מתקופה זו. בהיותו אסטרולוג מקצועי פעיל, ואלנס כלל באנתולוגיה שלו מעל מאה תרשימים.

חיבורו

למרות שהיה יליד אנטיוכיה, נראה כי ואלנס נסע רבות במצרים בחיפוש אחר תורות אסטרולוגיות ספציפיות שתחזקנה את התמחותו. באותה תקופה אלכסנדריה הייתה עדיין ביתם של מספר אסטרולוגים של המסורות העתיקות הבבלית , היוונית  והמצרית. הוא פרסם הרבה ממה שלמד מהמסורת ובאמצעות ניסיונו באנתולוגיה, הכתובה בסגנון מרתק וחינוכי. בשל כך היא בעלת ערך רב, מאחר שהיא מצרפת יחדיו את טכניקות שהיו פעילות באותו הזמן.
חיבורו של ואלנס חשוב גם מפני שהוא מצטט את דעותיהם של מספר סופרים מוקדמים יותר, כמו טאוקרוס מבבל , שאחרת היה בלתי ידוע. הקטעים מתוך חיבורים המיוחסים כביכול לפרעה נח'פסו  ולכהן הגדול פטוסיריס , מחברים פסאודואפיגרפיים מהמאה ה-2 לפנה"ס, שרדו בעיקר באמצעות ציטוטים ישירים בחיבורו של ואלנס.
שלושת כתבי היד של האנתולוגיה מתוארכים לשנת 1300 ומאוחר יותר. הטקסט נראה די אמין ושלם, אך במקומות מסוימים מעט לא מסודר.
למרות שתלמי נחשב בדרך כלל כענק של האסטרולוגיה של התקופה ההלניסטית במשך מאות השנים שלאחר מותו, נראה סביר ביותר שהאסטרולוגיה המעשית של התקופה דמתה לשיטות המפורטות באנתולוגיה של ואלנס. חיבורו של ואלנס פירט את הטכניקות המעשיות יותר שמקורן במסורת עתיקה, בזמן שתלמי המדען נטה להתמקד יותר ביצירת מודל עקבי מבחינה תאורטית, המבוסס על המסגרת האריסטוטלית הלא-קבועה שלו. האיזון הניתן על ידי האנתולוגיה של ואלנס הוא לכן מאד מאלף. אף סופר הלניסטי אחר לא תרם כה רבות להבנתנו את השיטות האסטרולוגיות המעשיות היומיומיות של התקופה ההלניסטית המאוחרת והתקופה הרומית המוקדמת.
בהחליטו שהדת ההלניסטית המסורתית  היא חסרת תועלת, הוא מצא בגורל תחליף לדת. עבורו, נחישות מוחלטת העניקה סיפוק רגשי ועוררה רגש כמעט מיסטי. הידיעה שהכל כבר קבוע מראש, העניקה תחושה של חופש מחרדה ותחושה של ישועה.

התייחסויות לאברהם ולשבת

חיבורו של וטיוס ואלנס כולל התייחסויות לאברהם כסמכות אסטרולוגית והתייחסות מפורשת לחיבוריו האסטרולוגיים. הוא מצטט את הרמיפוס, שקיבץ ופירש מאימרותיו של זורואסטר, על "אברמוס הנפלא ביותר".
הסופרים האסטרולוגים, ובהם וטיוס ואלנס, נהגו להשוות את יום השבת עם יום סטורן, וראו בשבוע היהודי וריאציה של השבוע הפלנטרי שלהם.
אליעזר הגר

ביוגרפיה

נולד בגרוסוורדיין שברומניה לרבי ברוך הגר, האדמו"ר מסרט ויז'ניץ, ולרבנית צירל. בשנת ה'תש"ז (1947) עלה לארץ באוניית מעפילים, נעצר בנמל חיפה ונכלא במחנה המעצר בעתלית.
לאחר שחרורו בהיותו אברך בחיפה התגייס לפלוגה הדתית של ההגנה בעיר. הוא השתתף בין השאר בקרבות מלחמת העצמאות ברמת יוחנן שבהם נפצע ברגלו מקליע, וגם היה שותף לכיבוש הגבעה בחיפה, בה התגורר עם קהילתו לימים. מפקדו אמר שהוא גילה התלהבות אומץ והקרבה. כמו כן היה חשמלאי בהשכלתו המקצועית.
בשנת ה'תשי"א (1951) נישא לרבנית חיה צירל, בתו של הרב שלום עוזר ברוין (ה'תרצ"ג - כ' באלול ה'תשס"א). בתשכ"ה, כשנה לאחר פטירת אביו מונה ליורשו. אחיו, הרב משה הגר, מונה במקביל לתפקיד ראש ישיבת "יחל ישראל - סרט ויז'ניץ".
רבי אליעזר הרבה לדבר בדרשותיו על חומרת איסור לשון הרע.
בחודש תמוז ה'תשע"ג (2013) אושפז בבית חולים לאחר בעיות בגבו ומאז נחלש, הוא מיעט להופיע בציבור והנהגת החסידות עברה בפועל לידי בנו היחיד הרב יעקב הגר. בין הבן לשתי אחיותיו וגיסיו פרצו מאבקי שליטה.

נפטר בביתו בכ' בתמוז ה'תשע"ה לאחר דום לב פתאומי.
פאבלו שילקו

ביוגרפיה

שילקו נולד במחוז קמרובו וב-1983 עבר עם משפחתו לזפוריז'יה.
מ-1994 ועד 1999 למד באוניברסיטת קייב. ב-1996 הוא החל לעבוד בתחנת רדיו מקומית שם הגיש מספר תוכניות. הוא ביצע סיקור לרדיו מאירועים כמו טקס פרסי הגראמי, האולימפיאדה ואליפות אירופה בהוקי. 
ב-2003 כשאוקראינה הצטרפה לאירוויזיון הוא נבחר לפרש את האירוע לטלוויזיה האוקראינית וביצע זאת גם ב-2006. הוא הנחה את אירוויזיון 2005 מהיכל הספורט בקייב ביחד עם מריה אפרוסינינה, ב-2006 הוא כתב את המילים לשיר "הראה לי את האהבה שלך" שייצג את אוקראינה באירוויזיון בביצועה של הזמרת טינה קרול.
הוא הנחה אירועים מתוקשרים רבים ובין היתר את נשף ההתרמה של השגרירות האמריקאית באוקראינה בשנים 2002-2005, ליווה את הקונצרט של בראיין אדמס בקייב, המופע של הפרודיג'י ויום אירופה באוקראינה. שילקו נשוי ולו שתי בנות.
שמריהו בירן

ביוגרפיה

לפני שהגיע לפוליטיקה המוניציפלית, היה מורה לתנ"ך בבית הספר אורט דרסקי בעכו. הקים את קריית החינוך בעיר וניהל את התיכון המשתייך לרשת אורט. בשנת 1998 נבחר לתפקיד ראש העיר וכיהן בתפקיד עד תום הקדנציה. הוא החליט שלא להתמודד שנית לתפקיד בעקבות מחלה קשה שפקדה אותו. 
בירן התפרסם בעיקר בתביעה התקדימית נגד המוסד לביטוח לאומי, בה הוא הוכר כנכה תאונת עבודה, בשל אירוע מוחי שאירע ביום עבודה.  לטענתו באחד הימים היה מעורב בתאונת דרכים, לקה בסחרחורת אך המשיך בעבודתו. בהמשך היום התבשר כי תקציב פסטיבל עכו קוצץ בשליש, ובשל התרגשותו מן הבשורה הרעה, הוא נפגע מן האירוע המוחי.
בשנת 2005, קיבל בירן את פרס יקיר פסטיבל עכו לתיאטרון ישראלי אחר.
בירן הוא אחיו של האלוף במילואים אילן בירן
יקוב פבלוב

יקוב פבלוב (ברוסית: Я́ков Федо́тович Па́влов;‏ 4 באוקטובר 1917 – 29 בספטמבר 1981) היה מפקד מחלקה בצבא הסובייטי, שקיבל את עיטור גיבור ברית המועצות, אות ההצטיינות הגבוה ביותר בברית המועצות, על כך שעמד בראש כוח קטן שהצליח להחזיק במשך תקופה ממושכת בבית בתוך העיר סטלינגרד (שקיבל לאחר מעשה את השם בית פבלוב) מול התקפות חוזרות ונשנות במהלך קרב סטלינגרד.

ביוגרפיה

פבלוב נולד ב-1917 בכפר קטן ברוסיה למשפחת איכרים, ובשנת 1938 גויס לצבא האדום. הוא שובץ בדיוויזיית המשמר ה-13, עבר הכשרה כלוחם חיל רגלים. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא השתתף בקרבות נגד הצבא הנאצי, בין היתר במסגרת החזית הדרום-מערבית ובמסגרת חזית סטלינגרד.
ב-27 בספטמבר 1942, במהלך המתקפה הגרמנית הראשונה על סטלינגרד, כבשו פבלוב ומחלקתו בניין מגורים בעל ארבע קומות במרכז העיר מידי הגרמנים. הבניין שלט על כיכר וממנו נסלל כביש ישר ורחב עד לשפת נהר הוולגה. המיקום של הבניין הפך אותו לנקודת מפתח וניתן היה לעקוב ממנו אחר הנעשה בשטח שנכבש על ידי הגרמנים ממערב, מצפון ומדרום לו. הגרמנים ערכו ניסיונות חוזרים ונישנים לכבוש מחדש את הבניין, אך הכוח הסובייטי המגן הצליח להחזיק מעמד, וחודשיים אחר-כך, מתקפת-נגד הצליחה להעביר את כל הסביבה לשליטה סובייטית. מאוחר יותר נטען, שהגרמנים איבדו יותר חיילים בלחימה על הבניין מאשר בכיבוש פריס ב-1940. לאחר תום קרב סטלינגרד קיבל הבניין את השם בית פבלוב (ברוסית: Дом Павлова) התעמולה הסובייטית הפכה את ההגנה עליו לסמל ולמופת לגבורת חיילי הצבא האדום, ופבלוב עצמו קיבל את עיטור גיבור ברית המועצות, וכמו כן עוטר בעיטור לנין, בעיטור מהפכת אוקטובר ובעיטור הדגל האדום, לצד עיטורים נוספים.
בפועל, מאחורי הגנת הבניין עמד קצין (סרן אפאנאסייב), אך התעמולה הסובייטית הציגה את סמל פבלוב כמפקד הכוח במקום. הוא גם היה היחיד שהוענק לו עיטור גיבור ברית המועצות. יתר הלוחמים קיבלו מדליה עבור השתתפות בקרב סטלינגרד יחד עם 700 אלף אחרים.
בתום המלחמה הצטרף למפלגה הקומוניסטית, והיה נציגה של רוסיה בנשיאות הסובייט העליון במשך שלוש קדנציות.
פבלוב נפטר ב-29 בספטמבר 1981, והובא למנוחות בנובגורוד.
ויק הויקינג

עלילה

העלילה עוסקת בוויקינג צעיר בשם ויק, המסגל לעצמו בכל פרק דרכים שנונות, חכמות ויצירתיות כדי לעמוד מול משימות פיזיות שונות של הוויקינגים.