google/wiki40b huggingface dataset:
לודוויג השמיני, דוכס בוואריה

ביוגרפיה

לודוויג נולד ב-1 בספטמבר 1403 בפריז, ללודוויג השביעי, דוכס בוואריה ואן דה בורבון, בתם של ז'אן הראשון, רוזן לה מארשה וקתרין מוונדום.
בשנת 1413 מת סבו שטפן השלישי, דוכס בוואריה, ואביו לודוויג השביעי, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1414 כרתו וילהלם, דוכס בוואריה-מינכן וארנסט, דוכס בוואריה-מינכן ברית עם בן דודם היינריך השישה עשר, דוכס בוואריה-לנדסהוט נגד לודוויג השביעי, ובשנת 1420 פרצה מלחמה בין הדוכסויות, שהסתיימה בשנת 1422 בתבוסת בוואריה-אינגולשטאדט. בשנת 1425 נרצח יוהאן השלישי, דוכס בוואריה-שטראובינג, ובשנת 1429 פסק זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בבוררות פרשבורג על חלוקת דוכסות בוואריה-שטראובינג בין הענפים האחרים של בוואריה.
החל משנת 1438 התנהל מאבק בין לודוויג לאביו, שהעדיף על פניו בן לא חוקי. ב-20 ביולי 1441 התחתן לודוויג עם מרגרטה מברנדנבורג, בתם של פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת מבוואריה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, אך לא היו לו ילדים ממנה. בשנת 1443 כלא לודוויג את אביו לודוויג השביעי, דוכס בוואריה ותפס את השלטון, ולאחר מכן חבר להיינריך השישה עשר, דוכס בוואריה-לנדסהוט. ב-7 באפריל 1445 מת לודוויג במפתיע, ובשנת 1447 מת אביו לודוויג השביעי כאסיר של היינריך השישה עשר, דוכס בוואריה, שסיפח עם מותו את דוכסות בוואריה-אינגולשטאדט לנחלותיו.
ז'ורדי ברתומיאו

ז'ורדי ברתומיאו אורתיאו (באנגלית: Jordi Bertomeu Orteu; נולד ב-15 בינואר 1959) הוא הנשיא, והמנכ"ל של חברת יורוליג בסקטבול, המנהלת את שני המפעלים הבכירים באירופה של כדורסל גברים, היורוליג והיורוקאפ.
מקסים קונטסביץ'

ביוגרפיה

קונטסביץ' נולד בחימקי למשפחה לב ראפאלוביץ' קונטביץ'. בצעירותו דורג במקום השני באולימפיאדה למתמטיקה בברית המועצות.
הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה, אך לא השלים את לימודיו. 
בשנת 1985 מונה לחוקר ב Institute for Problems of Information Transmission במוסקבה. בשנת 1992 הוא סיים דוקטורט באוניברסיטת בון.
קונטסביץ' הוכיח את השערת אדוארד וויטן שאומרת ששני מודלים של גרוויטציה קוונטית, שקולים.
כיום קונטסביץ' פרופסור באוניברסיטה Institut des Hautes Études Scientifiques  ובאוניברסיטת מיאמי. הוא קיבל את פרס אנרי פואנקרה בשנת 1997, מדליית פילדס בשנת 1998, פרס קראפורד בשנת 2008, את פרס שאו ואת Fundamental Physics Prize בשנת 2012.
חיים אבירי

חיים אבירי (1920 - ינואר 2013) היה מורה למתמטיקה ומחבר ספרי לימוד בתחום זה. 
חיים אבירי נולד בשנת 1920, הוא קיבל תואר שני מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עם סיום לימודיו החל לעבוד בהוראת מתמטיקה בבתי ספר תיכוניים ובפרט "אהל שם" ברמת גן. 
אבירי מוכר בעיקר בשל ספרי הוראת המתמטיקה שכתב במשך עשרות שנים, ומאות אלפי תלמידי תיכון נעזרו בהם בלימודיהם.
עורק

מבנה

ראשיתו של העץ העורקי במחזור הדם הסיסטמי היא באבי העורקים, העורק הגדול ביותר שיוצא מהחדר השמאלי וממנו מתפצלים יתר העורקים במחזור דם זה. במחזור הדם הריאתי זהו עורק הריאה, היוצא מן החדר הימני. ככל שהעורקים הולכים ומתפצלים כך הם קטנים בקוטרם, עד אשר הם מתפצלים לעורקיקים ולאחר מכן לנימים. קוטר הנהור של עורק ממוצע הוא סביב 4 מ"מ ועובי דופנו 1 מ"מ. לשם השוואה, קוטר נהור אבי העורקים הוא 25 מ"מ ועובי דופנו 2 מ"מ.
דופן העורק עשויה שלוש שכבות המכונות גלימות: הגלימה הפנימית, הגלימה האמצעית והגלימה החיצונית. הגלימה הפנימית מכילה שכבת תאי אנדותל המצפה את נהור העורק ומתחתיה רקמת חיבור רפה עדינה. הגלימה האמצעית כוללת שריר חלק ורקמה אלסטית, העשויה בין היתר מסיבי אלסטין ומשתנה בהתאם לגודל העורק. ככל שהעורק גדול יותר כך הגלימה האמצעית עבה יותר והרכיב האלסטי בה גדל. הגלימה החיצונית מורכבת מרקמת חיבור הכוללת בעיקר סיבי קולגן ואלסטין. הגלימה החיצונית המשכית ומחוברת אל רקמת המשתית של האיבר הסמוך.
ניתן לסווג את העורקים לשלושה סוגים לפי גודלם ואופי הדופן שלהם. העורקים הגדולים הם עורקים אלסטיים, המכונים גם עורקים מובילים, שלהם שכבות רבות של סיבים אלסטיים בדופן. האלסטיות של עורקים אלה מאפשרת להם להתרחב עם הסיסטולה, התכווצות חדרי הלב, ולקלוט את כמות הדם הגדולה עם כל פעימה, תוך שינוי מזערי בלחץ הדם המופעל על הדפנות, ולאחר מכן לחזור לגודלם עם הדיאסטולה, הרפיית חדרי הלב, תוך דחיפת הדם לפנים. זרימה זו מאפשרת לשמור על לחץ הדם בין כל פעימה של הלב, והיא נמצאה כזרימה המיטבית לאספקת דם לרקמות.
העורקים הבינוניים הם עורקים שריריים, המכונים גם עורקים מפזרים, ולהם דופן העשויה בעיקר מרקמת שריר חלק מעגלי. יכולתם של העורקים להתכווץ מווסתת את זרימת הדם לאיברים השונים כתלות בצורך של רקמות הגוף, למשל בעת פעילות גופנית או לצורך ויסות חום. התכווצות השרירים בדופן העורקים הללו דוחפת את הדם לפנים.
העורקים הקטנים והעורקיקים הם כלי דם צרים יחסית עם דופן שרירית עבה. טונוס השרירים בדופן העורקיקים קובע את דרגת המילוי בנימים ואת לחץ הדם הכללי בגוף. על פי רוב, העורקים הקטנים הם חסרי שם, ולא תמיד ניתן להפריד אותם בנתיחה.
בעורקים הגדולים אספקת הדם אל דופן העורק עצמה מתבצעת דרך צינורי צינורות הנמשכים אל תוך הגלימה החיצונית וחלקה החיצוני של הגלימה האמצעית. הגלימה הפנימית ודופנם של עורקים קטנים מקבלים את החמצן וחומרי הבניין הדרושים להם מהדם שבנהור העורק.

התפתחות עוברית

כלי הדם בעובר מתפתחים מתאי אב מזודרמליים, אשר מתמיינים למקלעת כלי דם ראשונית, לאבי העורקים ולווריד העיקרי (הקרדינלי). מכלי דם ראשוניים אלה מתפתחים לאחר מכן כלי הדם בגוף בתהליך נרחב של בנייה והרס (עיצוב מחדש).
בית פוריכ

היסטוריה


באוקטובר 1969 פוצץ צה"ל בית של חשוד בהשתייכות לחוליית מחבלים.
ב-26 באוקטובר 1998 רצח גור האמל תושב איתמר השכנה את אחמד סולימאן חטאטבה, בן 68, תושב בית פוריכ שעסק בעיבוד אדמתו. על הרוצח נגזר בשנת 2000 מאסר עולם.
החל משנת 2001 היו בית פוריכ והכפר הסמוך בית דג'ן נתונים תחת כיתור קבוע, והמעבר התאפשר רק דרך מחסום בית פוריכ. מסוף 2005 אסר צה"ל על כניסת פלסטינים שאינם רשומים כתושבי המקום. בדצמבר 2008 הוסר המחסום.
ב-22 באוגוסט 2011 עתר ראש המועצה לבג"ץ, בדרישה לאפשר לתושבים גישה לאדמותיהם החקלאיות הסמוכות להתנחלות איתמר ומאחזיה השונים, גישה שנמנעה מהם במשך כעשור. כעבור שנה התאפשרה מחדש הגישה לאדמות, לאחר שהמדינה הודתה כי סגירת השטח בוצעה שלא כדין.

גאוגרפיה

רכס ההר שעליו בנוי הכפר, רכס ג'דוע, ממוקם על קו פרשת המים הארצי. באזור הכפר, נובעים מעיינות שכבה רבים. מצפון לכפר ממוקם עמק בית דג'ן המשמש לגידולי דגנים וירקות.
ויז'ה אפקואן

היסטוריה

ויז'ה אפקואן הוקמה בשנות ה-20 של המאה ה-20 והתבססה כעיירת תיירות לחוף לגונה אפקואן. מסילת ברזל חיברה בינה לבין בואנוס איירס, והקלה על הגעתם של התיירים הרבים, שהגיעו כדי ליהנות מהסגולות הרפואיות של מי הלגונה המלוחים. בשיאה, התגוררו בעיירה כ-1,500 תושבים, והיו בה כ-5,000 חדרי מלון. בין שנות ה-50 לשנות ה-70 הגיעו אליה מדי קיץ (בין נובמבר למרץ) כ-25 אלף מבקרים.
ב-10 בנובמבר 1985 גרם מזג האוויר הסוער לפריצת סכר באגם, ובעקבות זאת קרסה גם סוללה שנועדה להגן על העיר. המים הציפו את העיירה במהירות, תושביה נטשו אותה, והיא נהרסה. עד 1986 הגיע גובה פני המים בעיירה ל-4 מטרים, והוא המשיך לעלות עד לשיא של 10 מטרים, שנרשם ב-1993. 
מאז 1993, החלה ירידה הדרגתית בגובה מפלס המים, וב-2009 כבר יבשו לגמרי חלקים ממנה. אחד התושבים, קשיש בשנות ה-80 לחייו, אף חזר לביתו, והוא התושב היחיד שחי כיום בוויז'ה אפקואן. בעקבות ירידת המפלס, שבה ויז'ה אפקואן והפכה למוקד משיכה לתיירים, שמגיעים עתה לחזות בבתים ההרוסים של עיר הרפאים.
דמדומים 3: ליקוי חמה

עלילה

בסרט ממשיך סיפור האהבה בין אדוארד קאלן הערפד, לבין בלה סוואן, נערה אנושית בת 18, שגרה עם אביה בפורקס. בסרט זה בלה מתקרבת לג'ייקוב בלאק, איש זאב, ומעוניינת בידידותו, בעוד הוא מעוניין בקשר רומנטי. בלה נדרשת לבחור בין ג'ייקוב לאדוארד, ובכך גם לקבוע האם תהפוך לערפדית או תישאר אנושית. בלה בוחרת לבסוף להינשא לאדוארד.
בסרט מופיעה דמותה של ערפדית בשם ויקטוריה; בעבר אדוארד הרג את ג'יימס, בן זוגה. ויקטוריה מנסה להרוג את בלה כנקמה על כך. הערפדים ואנשי הזאב בפורקס ובסביבתה מתאחדים כדי להגן על בלה מפני ויקטוריה, ואילו ויקטוריה מקימה צבא ערפדים חדשים שיילחם במשפחת הערפדים קאלן ויהרוג את בלה. שני הצדדים מתאמנים לקראת הקרב. ג'ייקוב מגלה שבלה בחרה באדוארד על פניו, ורוצה למות בקרב. בלה מנסה לעצור אותו, מסבירה לו כמה הוא חשוב לה ומבקשת ממנו לנשק אותה; היא חשה שהיא מאוהבת גם בו, אך לבסוף נשארת עם אדוארד.
במהלך הקרב אנשי הזאב ומשפחת הערפדים קאלן מנצחים בקלות את צבאה של ויקטוריה. ויקטוריה, שהשתמשה בקרב כהסחת דעת, מגיעה לצד ערפד בשם ריילי, אל המקום שבו בלה ואדוארד מסתתרים, ומנסה להרוג את בלה. סת', איש הזאב, הורג את ריילי. ויקטוריה נשארת לבד ומנסה לברוח. אדוארד תופס אותה, הורג אותה ושורף את גופתה.
לאחר הקרב מתברר שג'ייקוב, איש הזאב, נפצע בכל פלג גופו הימני. בלה מבקרת אותו והשניים מנסים לשמור על ידידותם. אך לאחר שאדוארד שולח לג'ייקוב הזמנה לחתונה שלו ושל בלה, הוא עוזב את ביתו ומתרחק מבלה.
בית שלום עליכם

הקמת הבית

בשנת 1961 נוסד בניו יורק, על ידי ועד הפועלים היהודי ביוזמתו של יצחק דב ברקוביץ חתנו של שלום עליכם, ועד ציבורי להקמת בית שלום עליכם בתל אביב. הוועד הציב לעצמו יעד לאסוף 100,000 דולר לצורך בניית הבית וקיווה לכספים נוספים שישמשו כקרן לתחזוקה שוטפת של הבית. עיריית תל אביב-יפו הבטיחה להקצות מגרש לצורך בניית הבית. הוועד הציבורי ביקש מגרש בקריית מאיר, בסמוך לבית סוקולוב, בית טשרניחובסקי ובית ציוני אמריקה שהיוו את המרכז התרבותי של תל אביב, אולם בסופו של דבר הבית נבנה מעט מזרחה משם במרכז התרבותי החדש. בהמשך הוקמו בינו ובין קריית מאיר מוזיאון תל אביב לאמנות, ספריית בית אריאלה והמשכן לאמנויות הבמה.
אבן הפינה לבית שלום עליכם הונחה ב-27 באפריל 1964 והבנייה החלה כמה חודשים מאוחר יותר. בניית הבית הושלמה באפריל 1966 וחנוכת הבית התקיימה ב-15 במאי 1966 בנוכחות נשיא המדינה זלמן שזר לכבוד האירוע סללה עיריית תל אביב את הרחוב שעל ידו הוקם הבית, לימים רחוב ברקוביץ. בשנותיו הראשונות הבניין היה בשימוש אך מעט, דבר שגרר ביקורת על ההשקעה הציבורית הרבה בבניית המבנה ובתחזוקתו.
את הבניין הנמצא ברחוב ברקוביץ' תכנן האדריכל אוריאל כהנא, שהיה נשוי לנכדתו של שלום עליכם.
מאדאם בובארי

עלילת הספר

עלילת הספר מאדאם בובארי מתרחשת בעיירה בחבל נורמנדי שבצפון צרפת. סיפור המסגרת נפתח ומסתיים בסיפורו של שארל בובארי, אדם טוב לב אך מאופק ועצור רגשית, הנעדר יכולת ואמביציה. 
בתחילתו של הספר, שארל הוא נער מתבגר עצור וביישן, המתלבש באופן מוזר, שמגיע לבית ספר חדש ומושם ללעג בקרב בני כיתתו. מאוחר יותר מפלס שארל את דרכו בלימודי רפואה. אימו היא הבוחרת עבורו אישה, אלמנה שבאה מבית אמיד. שארל נושא אותה לאישה, כפי שגבר במצבו אמור לעשות, ומתחיל לבסס עצמו במקצועו ולעבוד כרופא כפרי. שארל פוגש את אמה הצעירה כאשר הוא מגיע לביקור רופא אצל אביה החוואי, זמן קצר לאחר מכן מתה רעייתו והוא נושא את אמה לאשה. שארל אוהב את אמה אהבה עזה, שאינה נחלשת לכל אורך הספר.
אמה עוברת לגור עם בעלה הטרי בסמוך למרפאתו, בכפר קטן שאותו היא חווה כמשעמם, חסר ריגושים, וכמעט ללא חיי חברה. מצב בסיסי זה אינו משתנה כאשר הזוג עובר לגור בעיירה קרתנית בשם יונוויל, ונולדת להם בת. אמה, שאינה חשה כל רגש כלפי בעלה ורואה בו אדם בינוני ומשעמם, נסחפת להיכרות ובהמשך להתאהבות בצעיר כריזמטי בשם ליאון המתגורר ביונוויל ומתאהב בה. אולם ליאון עוזב לעיר רואן מבלי שהשניים הספיקו לממש ואף להצהיר על אהבתם. רודולף, אציל המתגורר בסמוך פוגש באמה ויוזם עמה קשר רומנטי. היא מתאהבת בו כליל ומזהה בו את מושא תשוקתה וחלומותיה, כיוון שהיא מדמיינת שעמו תוכל לברוח ולחיות את החיים האחרים והסוערים אליהם היא עורגת. אולם רודולף איננו מעוניין במחויבות שכזו, והוא נוטש אותה, ומותיר אותה המומה, חולנית ומיואשת. בהמשך היא מחדשת את קשריה עם ליאון ונסחפת לרומן ארוך ונועז עמו. בעלה, שארל, לא יודע דבר על כל אלו. לאחר שאהבתו של לאון כלפיה קהה, היא נגררת לחובות כלכליים המאיימים להביא לעיקול משק הבית הנמצא תחת אחריותה. הגברים שבחייה אינם מעוניינים לעזור לה, והיא מוצאת את עצמה בודדה, זועמת על גורלה ועל החברה. לבסוף אמה מוצאת את סופה הטראגי בהתאבדות.

עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה

הרומן עובד למספר סרטי קולנוע כמו גם מיני-סדרות טלוויזיוניות וסרטי טלוויזיה. העיבוד הראשון לקולנוע היה סרטו של הבמאי הצרפתי ז'אן רנואר משנת 1933. העיבוד הידוע ביותר הוא סרט משנת 1949 של חברת MGM בבימויו של וינסנט מינלי ובכיכובם של ג'ניפר ג'ונס, ג'יימס מייסון וואן הפלין. ב-1991 יצא סרטו של קלוד שברול בכיכובה של איזבל הופר. 
ב-1964 עובד הספר עבור ה-BBC על ידי ג'יילס קופר, תסריט ששימש לסרט נוסף בשנת 1975. גרסה נוספת הועלתה ב-BBC בשנת 2000 לפי תסריט של היידי תומאס ובכיכובם של פרנסס או'קונור ויו בונוויל. בשנת 2014 הופק סרט קולנוע באורך מלא בכיכובה של מיה וסיקובסקה
ז'פצ'ה

היסטוריה

תיועד ראשון בכתובים לעיירה הוא מ-1458 עת נשלט המקום על ידי ממלכת בוסניה. ב-1463 נכבש האזור על ידי צבאותיו של מהמט השני סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבש היישוב על ידי צבא ממלכת הבסבורג בפיקודו של הנסיך אויגן מסבויה והועלה באש. בתום המלחמה נחתם הסכם קרלוביץ ואזור בוסניה נותר בחזקת העות'מאנים. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) סיפחה האימפריה האוסטרו הונגרית את האזור ושלטונה נמשך עד מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה נכללה ז'פצ'ה בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים שהפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אזור בוסניה הועבר לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה. לאחר המלחמה הוקמה הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה וז'פצ'ה נכללה בשטחה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תהליך התפרקותה האלים של יוגוסלביה. כחלק מהתהליך פרצה מלחמת בוסניה וז'פצ'ה הפכה לאזור קרבות בין כוחות בוסניים לכוחות צבא הרפובוליקה של סרפסקה וכוחות קרואטיים. ז'פצ'ה הופגזה, נוהלו בה קרבות רחוב קשים והעיר חרבה. לאחר חתימת הסכם דייטון שסיים את המלחמה נכללה ז'פצ'ה בשטחי בוסניה והרצגובינה והוחל בשיקומה, בתהליך שנמשך לאורך למעלה מ-10 שנים.

הקהילה היהודית

תיעוד לנוכחות יהודים ספרדים דוברי לאדינו בז'פצ'ה קיים משלהי המאה ה-18, אם כי קהילה מאורגנת נוסדה במקום במחצית השנייה של המאה ה-19 על ידי מהגרים מקהילת סרייבו. במקום הוקם בית עלמין יהודי וב-1903 הוקם בית הכנסת. ב-1931 הגיעה הקהילה לשיא גודלה ומנתה 218 נפשות שהיוו כ-3 אחוזים מכלל תושבי העיירה. בני הקהילה עסקו במסחר זעיר, ומהם נמנו גם אומנים. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר העברת השליטה באזור לאוסטאשה הוחל ברדיפות יהודים. קיים תיעוד למחנה ריכוז ועבודות כפייה שהוקם בפאתי העיירה. הכומר סטייפן לוּקִיץ' היה שליש המחנה. כל בני הקהילה גורשו למחנה ההשמדה יאסנובאץ ונרצחו שם. מבנה בית הכנסת נהרס לאחר המלחמה. את שרידי בית העלמין ניתן היה עדיין לאתר במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20.
תותח-על

תותח-על (באנגלית: Supergun) הוא תותח בעל קליבר גדול במיוחד או אורך קנה גדול במיוחד. תותחי-על יוצרו על מנת לפגוע בעוצמה חזקה במיוחד במטרות רחוקות. בנוסף, לתותח-על אפקט פסיכולוגי מרתיע על היריב. במהלך ההיסטוריה ניתן למנות שלוש תקופות בנושא זה: תותחי המצור הגדולים של תקופת הרנסאנס, תותחים שיוצרו במלחמת העולם הראשונה והשנייה והפרויקט המודרני שנקשר בשמו של המהנדס ג'רלד בול, שביקש לייצר תותחי-על כתחליף לטילים.

ימי הביניים המאוחרים ותקופת הרנסאנס

בתקופה זו אסטרטגיית המלחמה הבולטת הייתה עריכת מצור על עיר מבוצרת והבקעתה על ידי ארטילריה והסתערות. עם שיפור המגננה היה צורך לשפר גם את התותחים, שירו פגזים עשויים אבן בצורת כדור. שיטה אחת הייתה שימוש בכמות גדולה של אבק שריפה, אך שיטה זו התבררה כמסוכנת ביותר כיוון שגרמה להתפוצצות תותחים, שהרגו בהתפוצצותם את אנשי צוות התותח. אף המלך ג'יימס השני, מלך סקוטלנד נהרג באירוע מעין זה.
הפתרון היה שימוש בכדורי אבן גדולים במיוחד, בקוטר של 50 ס"מ ויותר, שנורו מתוך תותחי ענק עשויים ברזל יצוק או ברונזה. אולם, העלות העצומה שבבניית תותחים כאלו והלוגיסטיקה המסובכת של הבאתם לשדה המערכה לא הוצדקה בעקבות ביצועיהם העלובים יחסית. הטכנולוגיה המתחרה, של ירי פגזי ברזל על ידי סוללת תותחים קלים יחסית הוכיחה את עצמה במבחן עלות/תועלת.
עם זאת, נמשכה בניית תותחי-על כאקט של גאווה ושל לוחמה פסיכולוגית. מבין תותחי-העל הידועים של התקופה ניתן למנות את "פומהארט פון שטייר" ("Pumhart von Steyr") שהוא תותח העל הגדול ביותר של התקופה, בעל קליבר 78 ס"מ, שירה כדור-אבן במשקל 690 ק"ג למרחק 600 מטרים תוך שימוש ב-15 ק"ג אבק שריפה; את "מונס מג" ("Mons Meg", מג ממונס) המוצג בטירת אדינבורו; "דול חריט" ("Dulle Griet") מהעיר גנט בבלגיה; את "תותח הצאר" ואחרים.

מלחמת העולם הראשונה

עד מלחמת העולם הראשונה היה הכוח הארטילרי הגדול ביותר שמור לתותחי-חוף קבועים במקומם שהותקנו בתוך ביצורים שהגנו על חופי בריטניה, יפן, ארצות הברית, צרפת ומדינות נוספות.
לקראת מלחמת העולם הראשונה ראה הצבא הגרמני צורך ביצירת כושר ארטילרי ארוך-טווח ובעל עוצמה, על מנת ליישם את תוכנית שליפן ולחדור את מעוזי הגבול המבוצרים של בלגיה. מתוך לימוד שיטת ההתקפה על פורט ארתור על ידי היפנים במלחמת רוסיה-יפן, בה השתמשו היפנים בתותחי-חוף בקוטר 280 מ"מ אותם עקרו ממקומם והשתמשו בהם לירי תלול-מסלול כך שהפגזים יפלו על גג הביצורים, ניסו הגרמנים לייצר הוביצר ייעודי למטרה זו. כך הוצג ההוביצר "ברטה השמנה", שירה תחמושת במשקל 850 ק"ג ובקוטר 420 מ"מ למרחק 12.5 ק"מ.
עד מהרה התברר הקושי להוביל את התותחים בדרכים ולהביאם במועד לקו החזית, לפיכך הם הוסבו לתותחים המותקנים על גבי קרונות רכבת ועל גבי אוניות קרב. התותח הגדול ביותר במלחמת העולם הראשונה היה תותח הרכבת "תותח פריז" הגרמני (תוצרת קרופ), שטיווח את פריז ממרחק 120 ק"מ.
גם צבא בריטניה עשה שימוש בתותחים לטווח רחוק, מעל גבי אוניות ורכבות. אולם שיטות ההפצצה מן האוויר שהשתכללו במהלך המלחמה הוכיחו, שוב, יתרון של גמישות, עלות ויעילות על פני התותחים הכבדים.

מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה הפעילה גרמניה מספר של תותחי על, הבולטים בהם היה השוורר גוסטב וה-קרופ K5 וכמו כן, הפעילה גרמניה מרגמת מצור עצומה - קרל גרט. גרמניה אף תכננה לבנות תותח על בשם V-3, בעל טווח עצום של 165 ק"מ. התותח כונה "תותח לונדון", בשל הדמיון בין מטרתו של ה-V-3 לבין מטרתו של תותח פריז. התוכנית סוכלה על ידי בעלות הברית, לאחר מאמצים ממושכים.
גבי ודבי

העלילה

הסדרה מתמקדת באח ואחות בגיל העשרה בשם גבי ודבי. השניים מוצאים במהלך משחק חפש את המטמון מקל קסמים במבנה נטוש (מבצר שוני) וכתב חידה מסתורי. כתב החידה מרמז להם כי בעזרת מקל הקסמים הם יכולים לנוע במרחב ולהגיע לכל מקום בעולם על ידי נגיעה בחוד המקל במפה כלשהי. בכתב החידה אזהרה כי אם הנסיעה במרחב לא תסתיים בתוך שעתיים הנוסע יעלם לעולם.
בכל פרק מגיעים האחים לאזור אחר בעולם ומסייעים לחילוץ חולים ולכודים בעזרת מקל הקסמים כשמעליהם מרחף הסיכון של היעלמות אם לא יחזרו בתוך שעתיים. בפרק האחרון גבי מחליט לחפש מטמון נוסף בבית הנטוש שבו הם מצאו את המקל. דבי מוצאת מפה עתיקה, המקל נופל בטעות על המפה וכתוצאה מכך מקל הקסמים והמפה נעלמים למיקום לא ידוע. 
לסדרה הופקה סדרת המשך בשנת 1978 בשם "Debby In Hospital" (דבי בבית חולים), שבה הופיעה רק דמותה של דבי, המאושפזת בבית החולים כתוצאה מתאונת דרכים.

הגרסה המחודשת

בשנות השמונים עלתה בטלוויזיה החינוכית גרסה מחודשת בצבע בשם "Signal C.Q". שינוי נוסף משמעותי היה שבמקום מקל קסמים, בגרסה המחודשת השתמשו הגיבורים, מיקי ודונה, בכדור בדולח. בגרסה המחודשת שיחקו ברוך דרור ויהונתן סגל בתור מיקי ולימור שיינפלד בתפקיד דונה.

מחווה מוזיקלית

בשנת 2003 הוציאה להקת הדג נחש את השיר "גבי ודבי", הנכלל באלבומה השני, "לזוז".
אקטפק דה מורלוס

היסטוריה

אזור אקטפק היה מיושב במשך אלפי שנים לפני בואם של הספרדים אליו במאה ה-16. בין העמים שישבו באזור ניתן למנות את האוטומי, הטולטק, הצ'יצ'ימקה והאצטקה. מקור השם "אקטפק" הוא בתקופה זו. יש דעות לפיהן משמעותו היא "גבעת הרוחות" או "הגבעה המקודשת לאהקטל" (אל הרוח האצטקי), ואילו דעות אחרות גורסות שזה שם נוסף של האל קצלקואטל.
לאחר שהספרדים כבשו את האזור בסביבות 1520 ניתנה לאקטפק אוטונומיה מסוימת והטלטואני (Tlatoani) שלה המשיך להנהיג אותה. כעבור זמן קצר האוטונומיה נלקחה ומסדרים שונים החלו לנצר את המקומיים. בהמשך ניתן להתיישבות השם "סן קריסטובל אקטפק", וכיום הוא השם של השכונה המרכזית בעיר.
ב-1 באוקטובר 1877 ההתיישבות קיבלה מעמד רשמי של עיירה. כמו כן שמה שונה לאקטפק דה מורלוס, על שמו של חוסה מריה מורלוס, אחד ממנהיגי המורדים המקסיקנים במלחמת העצמאות של מקסיקו שהוצא להורג על ידי השלטון הספרדי באקטפק ב-1815.
ב-1 בדצמבר 1980 אקטפק קיבלה מעמד של עיר.

כלכלה

עד אמצע המאה ה-20 כלכלת אקטפק הסתמכה בעיקר על חקלאות אך מאז הכלכלה מסתמכת על תעשייה, מסחר ושירותים, ורק במידה פחותה יותר על גידול מקנה וחקלאות, הכוללת גידול תירס ושעועית.

תחבורה

באקטפק נמצאות מספר תחנות של קו B של הרכבת התחתית של מקסיקו סיטי, המקשר אותה למרכז מקסיקו סיטי.
בנדיקט ליבשיץ

קורות חייו

בנדיקט קונסטנטינוביץ' ליבשיץ נולד במשפחה יהודית מתבוללת באודסה, ולמד משפטים באוניברסיטת אודסה, ויצא להשלים את לימודיו באוניברסיטת קייב, שם סיים את לימודיו בשנת 1912. התגייס לצבא הרוסי הצארי, ושירת בגדוד החי"ר 88. ליבשיץ השתחרר מהצבא אך בשנת 1914 הוא גויס שוב, ושירת בחיל הרגלים הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה. ליבשיץ הצטיין בקרבות ועוטר בצלב גיאורגי הקדוש.
שיריו הראשונים פורסמו עוד בעת לימודיו באוניברסיטה. שיר משלו נדפס באנתולוגיה של השירה הרוסית המודרנית, שיצאה בקייב בשנת 1909. בשנת 1910 הוא הצטרף לעורכי כתב העת הסימבוליסטי "אפולון", עם העורך סרגיי מקובסקי.
בשנת 1913 פרסם ליבשיץ את המאמר 'שחרור המילה' שהיה המאמר המרכזי בקובץ הפוטוריסטי "הירח המקרקר".
בשנות העשרים חבר למשוררים הפוטוריסטיים הקומוניסטים הסובייטים, יחד עם ניקולאי בורליוק ואחיו המו'ל דוד בורליוק, ולדימיר מיאקובסקי, וסילי קמנסקי, ואדים שרשניביץ', ילנה גורו, קורניי זלינסקי, בוריס אגפוב, איליה סלווינסקי ומשוררים נוספים. והיה בין מייסדי הקבוצה "הילאה" - ברוסית "גילאה", של הפוטוריסטים הרוסיים.
בתגובה לפוטוריזם האיטלקי אמני האוונגרד הרוסי גיבשו תפישה מיוחדת של פוטוריזם. הפוטוריסטים האיטלקים סגדו למכונה כמרכיב היסודי של קדמת הציוויליזציה האירופאית, ובכך הם הבליטו את הנטייה הדה-הומניסטית של המודרניזם המערבי. בניגוד לכך הפוטוריסטים הרוסים פנו לפרימיטיביזם, ובעזרתו גילו את היסודות הראשוניים של אמנות כשלעצמה שבה הם ראו את היצירתיות האנושית הטהורה שתוביל לתרבות העתיד, מתוך מאמר של איגור ארונוב באתר "בצלאל".
בשנת 1933 פרסם ליבשיץ ספר זכרונות, על משוררי הפוטוריזם, שנחשב לאחד מהספרים הטובים ביותר על הפוטוריזם הרוסי. בשנת 1934 הוא פרסם ספר גדול של תרגומי שירה מצרפתית, מהשירה הרומנטית ועד לסוריאליזם. כמו משוררים סובייטים נוספים שאויימו בידי השלטון הסטאליניסטי, התרגום נותר השדה היחיד שבו יכלו לפרסם.
בשנת 1937 במהלך הטיהורים הגדולים, נעצר בנדיקט ליבשיץ ונרצח בספטמבר 1938 כ" אויב העם". נסיבות מותו זויפו בתיקו, וכללו הצהרה שליבשיץ נפטר מהתקף לב ב-15 במאי 1939. לא הועילו לו לא ההתבוללות של משפחתו ולא ההתנצרות ולא הטמיעה באינטליגנציה הרוסית. הוא נרצח גם כמשורר יהודי ולא רק כמתנגד המשטר.
מעט מאד משירתו תורגם בתוך מאמריהם של עמנואל גלמן רועי חן, ואיגור ארונוב.
בכמה מאמרים וספרי זכרונות מהתקופה ההיא, יש בלבול מסוים בין שני הליפשיצים - משה ליפשיץ ובנדיקט ליפשיץ. שניהם היו משוררים ומתרגמים והעיקר - שניהם היו מקורבים לולדימיר מיאקובסקי.
טרטור

טַרַטוֹר (באלבנית: taratorë; בבולגרית: таратор; במקדונית: таратор,‏ таратур‏ או тартор) הוא מרק קר שמקורו בבלקן. טרטור מוגש בדרך כלל בקיץ באלבניה, בבולגריה ובמקדוניה. המרק מורכב לרוב מיוגורט, ממלפפונים, משום, משמיר וממים. המנה מוגשת לאחר קירור או אפילו עם קרח. ניתן להוסיף למרק שמן צמחי או פלפל שחור. בגרסאות מקומיות של המרק מוסיפים חומץ, אגוזים או לחם לצד המרק. במקרים נדירים מוחלפים המלפפונים בחסה או בגזר.
הטרטור "עלה" לישראל ביחד עם יהודי בולגריה, אשר נהגו להכינו בעיקר לארוחת בוקר של ימי שבת או לארוחות חלביות בחגים, בעיקר חג השבועות.
הפיגוע במסעדת גולדנברג

הפיגוע

ב-9 באוגוסט 1982, בשעה 13:30, שני מחבלים קפצו ממכונית שהגיחה מקצה הרחוב ברובע המארה היהודי בפריז, והחלו לפתוח באש לעבר חנויות ועוברי אורח. בהגיעם אל המסעדה היהודית ג'ו גולדנברג, הם חדרו לתוכה, השליכו רימון ופתחו באש לעבר הסועדים. 2 מלצרים, קופאית ובן-דוד של בעל המסעדה נהרגו במקום. לאחר הירי יצאו המחבלים מהמסעדה, תוך שהם יורים לכל עבר בלי הבחנה. אחרי מטח היריות הם עלו על מכונית משטרתית ונמלטו. בסך הכל הם רצחו שישה אזרחים, ביניהם שני אמריקנים, ופצעו עוד 9 באורח קשה, ו-13 באורח קל. ביזנסוויק הגדיר את המתקפה כ"מחיר הכבד ביותר שסבלו היהודים מאז מלחמת העולם השנייה". 
למרות שארגון אבו נידאל נחשד לאורך זמן בביצוע הפיגוע, רק לאחר 32 שנים נתפסו חשודים מהארגון, בעדות שנגבתה על ידי שני חברי הארגון לשעבר בעילום שם על ידי שופטים צרפתיים.
במרץ 2015 שלטונות צרפת אמרו כי צו מעצר בינלאומי הופק בקשר לתיק חקירת הפיגוע לוואליד עבד א-רחמן, תושב אוסלו בן 56, מחמוד חאדר עאבד, תושב רמאללה בן 60, ומוחמד חליד אל-חסן עבאסי, תושב ירדן בן 64, בחשד לתכנון הפיגוע. מוחמד חליד אל-חסן עבאסי נעצר ב-1 ביוני אותה שנה בירדן, וצרפת ביקשה את הסגרתו.
באוגוסט 2019 התפרסם בצרפת ראיון עם בכיר במודיעין הצרפתי בזמן הפיגוע שבו הוא אישר כי בעקבות הפיגוע, הרשויות בצרפת הגיעו להסכם בלתי כתוב עם ארגון אבו נידאל, כי לא יבצעו יותר פיגועים בצרפת בתמורה לחופש תנועה במדינה.
Flamingo (ברנדון פלאוורס)

רקע

ב-29 באפריל 2010 אישר פלאוורס כי הוא מתכנן להוציא לאור אלבום סולו בשם "Flamingo". האלבום קרוי על שם כביש ה-Flamingo Road שבלאס וגאס, עיר הולדתו של פלאוורס, שם התרחשו אירועים מרכזיים בחייו: עבודתו הראשונה הייתה במגרש גולף שנמצא בכביש זה ובחנות יד שנייה שעל הכביש הוא פגש את אשתו.
אלפרד וגנר

קריירה

וגנר למד פיזיקה, אסטרונומיה ומטאורולוגיה בברלין, היידלברג ואינסברוק, וקיבל תואר Ph.D  באסטרונומיה מאוניברסיטת הומבולדט בשנת 1905. לאחר לימודיו התעניין במחקר המטאורולוגיה והקלימטולוגיה. וגנר - שנשא לאישה את בתו של המטאורולוג והקלימטולוג המפורסם ולדימיר קפן - היה מחלוצי השימוש בבלונים כדי לעקוב אחרי תנועת מאסות של אוויר. הרצאותיו רוכזו בספר הלימוד הסטנדרטי למטאורולוגיה: התרמודינמיקה של האטמוספירה (Thermodynamik der Atmosphäre). וגנר השתתף בכמה משלחות לגרינלנד על מנת לחקור את תנועת האוויר הקוטבי, בעת בה היה עצם קיומו של זרם הסילון שנוי במחלוקת.
במסעו האחרון, בנובמבר של שנת 1930, נעלמו אלפרד וגנר ושותפו ראסמוס וילומסן (Rasmus Villumsen). גופתו של וגנר נמצאה ב-12 במאי 1931, ולפי הסברה נגרם מותו מדום לב בשל מאמץ יתר.

תגובות

בעבודתו הציג וגנר כמות גדולה של ראיות נסיבתיות התומכות בתאוריית נדידת היבשות, אך לא הצליח להציג מכניזם משכנע. לפיכך, בעוד רעיונותיו משכו כמה תומכים כמו אלכסנדר די-טואה (Alexander Du Toit) מדרום אפריקה וארתור הולמס (Arthur Holmes) מאנגליה, זכתה ההשערה שלו ליחס ספקני. ב-1924 התפרסמה בארצות הברית מהדורה מקומית של ספרו, וזו התקבלה בקרירות כה רבה עד כי האגודה האמריקנית לגאולוגים של נפט (American Association of Petroleum Geologists) ארגנה סימפוזיון מיוחד להתנגדות לתאוריה שלו. מתנגדיה אף טענו, בעקבות הגאולוג הגרמני פרנץ קוסמט (Franz Kossmat), כי קרום כדור הארץ באוקיינוסים היה פשוט מוצק מכדי שהיבשות יוכלו "לחתור בו". במהלך שנות ה-30 נדחתה עבודתו הגאולוגית של וגנר על ידי הקהילה המדעית הבינלאומית, ונותרה באפלה במשך יותר מ-30 שנה.