google/wiki40b huggingface dataset:
קאמולודונום

קאמולודונום (בלטינית: Camulodunum) הוא שמה של עיר רומאית שהייתה ממוקמת במקום בו נמצאת כיום העיר קולצ'סטר במחוז אסקס שבאנגליה.
עיר זו נחשבת כיום לעיר העתיקה ביותר בבריטניה, והייתה עיר גדולה בתקופה הקלטית שקדמה לכיבוש הרומאי של אנגליה. עדויות היסטוריות שהתגלו באתר מראות כי במקום היה יישוב החל משנת 1,000 לפנה"ס.
בעקבות הכיבוש הרומי של העיר, הפכה למקום מגוריהם של חיילים רומים משוחררים רבים ונקראה "קולוניה קלאודיה ויקטריקנסיס" (Colonia Claudia Victricensis).

מקור השם

שמה המקובל של העיר בתקופה הרומית "קאמולודונום" מקורו בשם הקלטי "מצודת קאמולוס". קאמולוס היה אל מלחמה קלטי.

התקופה הפרה היסטורית

האזור בו נמצאת העיר היה מיושב על ידי שבט הטרינובנטים הקלטי, אשר בנה באתר את בירתו, והגן עליה בביצורי עפר נרחבים אשר כללו חפיר וחומות עפר. ככל הנראה היה זה אדדומארוס, מלך הטרינובנטים אשר הפך את העיר לבירתו בין השנים 25 לפנה"ס ל-10 לפנה"ס. מטבעות שהתגלו במקום מלמדים שבשנת 10 לפנה"ס נכבשה עיר על ידי טאסקיוואנוס, מלך שבט הקאטוולאוני (אשר הנפיק מטבעות בעיר, וציין את שמו כמלך העיר). כיבוש זה היה קצר מועד, וככל הנראה הטרינובנטים גירשו את הקאטוולאוני מהעיר בסיוע הצבא הרומאי.
בנו של אדדומארוס, דובנוולראונוס ירש אותו ושלט בעיר זמן קצר עד שזו נכבשה על ידי קאנובלינוס, בנו של טאסקיוואנוס.

התקופה הרומית

לאחר מותו של קאנובלינוס ירשו אותו בניו קאראטאקוס וטוגודומנוס, אשר הגנו על העיר בעת הפלישה הרומית בשנת 43 בראשות אאולוס פלאטיוס. הקיסר הרומאי קלאודיוס בעצמו פיקד על הצבא הרומי אשר התקרב לעיר. כאשר המלכים הקלטים ראו את הצבא הגדול ואת פיליו של קלאודיוס, העיר נכנעה בלא קרב. 
לאחר כיבושה, הוקמה בעיר מצודה של הליגיון הרומי, וחיילי הליגיון התיישבו בעיר. לימים הפכה העיר למושבה של חיילים שפרשו מהליגיון, ולעיר הבירה של בריטניה הרומית. בשנת 44 הוקם בעיר מקדש לקלאודיוס.
על פי ההיסטוריון טקיטוס, בעת מרד בודיקה בשנת 60–61 הייתה העיר בלא ביצורים, והגנו עליה רק 200 חיילים רומאיים. המורדים כבשו את העיר והרסו אותה. אזרחי העיר הרומים ביצרו עצמם במקדש קלודיוס, והגנו עליו במשך מצור שנמשך יומיים, שבסיומם נכבש המקדש ונהרס.
לאחר דיכוי המרד, ובמקום לשקם את העיר, הועברה הבירה ללונדיניום (לונדון של ימינו).
מכ"ם מולטיסטטי

מכ"ם מולטיסטטי היא מערכת מכ"ם המכילה תפזורת מרחבית של רכיבי מערכת מכ"ם מונוסטטי ו\או ביסטטי באזור הכיסוי של המערכת. דרישה חשובה של מערכות אלו, המתבססות על הרכיבים המפוזרים גאומטרית, היא הצורך להיתוך מידע בין מרכיבי המערכת השונים. הפיזור המרחבי מאפשר למכ"ם מולטיסטטי את היכולת לבחון אפקטים שונים של המטרה בו זמנית. הפוטנציאל לקבלת המידע הנוסף נותן למערכת יתרון גדול על פני מערכות מכ"ם קונבנציונליות.
מכ"ם מולטיסטטי הוא המכונה לעיתים קרובות 'מכ"ם מרובה אתרים' או 'מכ"ם מרושת', והוא ממש רעיון דומה למאקרו-ביזור בתקשורת. מימוש ספציפי של מכ"ם מולטיסטטיים שורשים בתקשורת הוא מכ"ם MIMO.

מאפיינים

מאחר שמכ"ם מולטיסטטי עשוי להכיל את גם רכיבים מונוסטטיים וגם רכיבים ביסטטיים, היתרונות והחסרונות של כל מכ"ם יהיו רלוונטיים גם במכ"ם המולטיסטטי המתכלל אותם. מערכת עם  משדרים ו  מקלטי יכיל  זוגות, שכל אחד מהם עשוי לפעול בזווית ביסטטית שונה ושח"ם שונה. להלן מספר מאפיינים הייחודיים לסידור מולטיסטטי, שבו מספר רב של זוגות  משדר-מקלט:

זיהוי

הגדלת שטח הכיסוי של מערכת מכ"ם מולטיסטטי ניתן להשגה פשוט על ידי הגדלת הפריסה הגאומטרית באזור כך שתהיה סבירות גבוהה יותר שמטרות יהיו קרובות לצמד משדר-מקלט וכך יתקבל יחס אות לרעש גבוה יותר.
גיוון מרחבי עשוי להיות מועיל גם כאשר משלבים מידע ממספר זוגות משדר-מקלט אשר נמצאים באזור כיסוי משותף. על ידי שקלול והיתוך פרטי מידע נקלטים, ניתן לעשות אופטימיזציה להליך הגילוי כאשר נותנים דגש על החזרים חזקים יותר המתקבלים מערכים מונוסטיים או ביסטטיים של שח"ם, או מנתיבי התפשטות מועדפים, כאשר מעריכים אם קיימת בתווך מטרה. העקרון אנלוגי לגיוון אנטנות (Antenna Diversity) המשמש לשיפור קליטה בתקשורת אלחוטית.
העקרון שימושי במיוחד כאשר ישנן תופעות לוואי של ריבוי נתיבים או הצללה אשר גוררים ביצועים ירודים מבחינת גילוי אם רק מכ"ם בודד נמצא בשימוש. 
אחד מאזורי העניין הבולטים הוא בסביבת הפרעות ימיות (Sea Clutter), כאשר השינויים ברפלקטיביות ובדופלר יכולים להוכיח מועילים עבור זיהויים במכ"ם מולטיסטטי.
כלי רכב חמקניים רבים תוכננו להחזיר אנרגיית שידור של מכ"ם הרחק מכיוונים צפויים על ידי מקורות המכ"ם כדי להשאיר חתימה נמוכה ככל שניתן במערכת מכ"ם מונוסטטי. אולם, לשם כך אנרגיה רבה יותר מוסטת לכיוונים שמכ"ם מולטיסטטי קולט ועל ידי כך כלי טיס חמקני יתגלה ולפעמים אף ביתר קלות מאשר כלי טיס שאינו חמקני.

רזולוציה

רזולוציה עשויה להתקבל עקב גיוון מרחבי. למכ"ם קונבנציונלי בדרך כלל יש רזולוציית חיתוך גרועה,אי לכך ניתן להשיג שיפור משמעותי דרך חיתוך של אליפסות טווח ביסטטיות קבועות.
זה כרוך בתהליך של שיוך גילויי מטרה בדידים בלתי תלויים כדי ליצור זיהוי משותף. בשל אופיין המאתגר של מטרות יש פוטנציאל, אם מספר מטרות קיימות, לכפילויות או מטרות "רוח רפאים" לאחר היתוך הנתונים. אלו יכולים להיות מופחתים עם עלייה בכמות ואיכות המידע (למשל, שימוש בנתוני דופלר, תוספת של גיוון מרחבי במערכת מכ"ם מולטיסטטית).

סיווג

תכונות מטרה כגון וריאציה בשטח חתך מכ"ם או מידול מנוע סילון עלולים להיות נצפים על ידי זוגות משדר-מקלט בתוך מערכת מולטיסטטית. תוספת המידע באמצעות תצפית של היבטים שונים של מטרה עשוי לשפר את סיווגה. מערכות הגנה אוויריות קיימות רבות עושות שימוש בסדרה של מכמים מונוסטטיים, ללא הפעלת מצדים ביסטטיים במערכת, אולם תכנונים מודרניים עושים שימוש יותר יותר במערכות ביסטטיות או מולטיסטטיות.

דרישות עיבוד

היתוך מידע גורר בהכרח עלייה בדרישות העיבוד בהשוואה למערכת מכ"ם (מונוסטטי) בודד. בפרט, החישובים "יקרים" במיוחד אם נעשה עיבוד משמעותי בהיתוך המידע, כגון ניסיון להגדיל את הרזולוציה.
יצחק אבידב

יצחק (פשה) אבידב (רייכמן) (1917–2004) היה פרטיזן ופעיל ציוני.
נולד בפולין. בתקופת השואה היה חבר בקבוצת פרטיזנים ביערות באוקראינה ביחד עם אשתו דורה אבידב (דורה גולדרייך) (1915, פולין - 2007, ישראל). לאחר מכן היה (ביחד עם אשתו דורה) ממקימי תנועת הבריחה להברחת יהודים ממזרח אירופה למערבה ומשם-לארץ ישראל וממקימי תנועת "הנקם" (יחד עם אבא קובנר), שביצעה פעולות נקם בנאצים שהיו אחראים להרג יהודים.
נפטר בישראל בשנת 2004.
ויל ג'ונסון

ביוגרפיה

ג'ונסון נולד במוסוול היל שבלונדון וגדל בטוטנהאם. כשהיה בבית ספר יסודי לא גילה עניין מיוחד במוזיקה, אבל שינה את דעתו כשהחליף מתופף שלא הגיע. הוא לא למד בבית ספר למשחק, אלא בבית הספר "Mount View" בקרוץ' אנד (צפון לונדון). הוא הצטרף ללהקת דרמה "The Haringey Theatre". ג'ונסון הצטרף גם ללהקת מחול ולמד בלט, ריקוד מודרני וברייקדאנס, והופיע במשך שבע שנים. הוא שיחק עם התיאטרון הלאומי לנוער  במשך שלוש שנים.
הופעתו המקצועית הראשונה של ג'ונסון הייתה בשנת 1985 במחזה "Four Seasons" בפסטיבל הפרינג' באדינבורו. במהלך שנות השמונים של המאה העשרים שיחק בתפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה כמו "חדר מיון" ו-"London's Burning", אחר כך הופיע בתפקיד הבלש סטיבי ג'ונסון בסדרת הטלוויזיה "אנה לי" של ערוץ "לונדון ויקאנד טלוויז'ן". ב-1994 ו-1995 שיחק בתפקיד משנה בדמות השוטר מייקל סקלטון בסדרה "המפצח". בין התפקידים בטלוויזיה עבד ג'ונסון אצל קברנים מקומיים כנהג וכנושא הארון. באחת הלוויות זיהה אותו אחד המשתתפים מהופעתו ב"המפצח" וביקש ממנו חתימה.
בשנת 2000 הופיע ג'ונסון בפרק פיילוט של הסדרה "להעיר את המתים" בתפקיד סמל בילוש ספנסר ג'ורדן כחבר ביחידה משטרתית העוסקת בתיקים ישנים שלא נפתרו. ב-2001 צולמה עונה ראשונה של "להעיר את המתים", וג'ונסון השתתף בתפקיד ראשי מאז ועד לסיומה ב-2011. בשנים 2000 עד 2002 שיחק ג'ונסון בתפקיד סטיב רובינסון בסדרת הדרמה הפופולרית של פול אבוט "לדפוק שעון". בשנים 2001 ו-2002 הופיע בסדרה "Babyfather" של ה-BBC כאחד השחקנים הראשיים.
ב-2004 שיחק ג'ונסון בתפקיד הראשי במחזה "אותלו" עם להקת התיאטרון רויאל ליסאום .
עוד שיחק ג'ונסון בתפקיד מרקוס קירבי בסדרת הדרמה "דרך ווטרלו", המגוללת את ההתרחשויות בבית ספר תיכון. הוא עזב את הסדרה בחצי השני של העונה.
ב-2010 השתתף ג'ונסון בסרט "בעולם טוב יותר" בתפקיד ד"ר נאג'יב.
בתיאטרון שיחק במחזה "The Swallowing Dark" בליברפול פלייהאוס ובתיאטרון 503. ב-2011 כיכב בתפקיד ביג מייק הגנגסטר בסרט "Anuvahood". ב-2008 שיחק בתפקיד ביג מן בסרט "בגרות".
בנובמבר 2011 הופיע ג'ונסון בתפקיד רופא ילדים, שון דולן, בדרמה הרפואית של ה-BBC "הולבי סיטי".
ב-2012 הצטרף ג'ונסון בתפקיד דומיניק "דום" אנדרוז באופרת הסבון "אמרדייל". ב-23 בפברואר 2014 פורסם שהוא עוזב את הסדרה אחרי מותה של ג'מה, דמות בתו בסדרה.
ב-2013 הופיע בתפקיד גנגסטר בסרט המתח "Life Outside". הוא היה DJ אורח באירוע "MonologueSlam" שהתקיים ב-"The Green Carnation" בסוהו.
ב-2013 הפיק ג'ונסון יחד עם כריסטיאן אשאיקו את הסרט "Disorientated Generation" (אודות גבר ניגרי החי בלונדון). הסרט קיבל מימון ממועצת אנפילד ומענק קטן ממועצת הקולנוע הבריטית. צילומי הסרט נערכו ב-2006.
ב-2016 לוהק ג'ונסון לתפקיד רוזן קנט בהפקה של המחזה "המלך ליר" בהפקה משותפת של להקת התיאטרון טלאווה  ותיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר . ג'ונסון זכה לשבחים על הופעתו בהצגה.
ב-2017 שיחק ג'ונסון בעונה השלישית של סדרת הדרמה "זרה" בתפקיד ג'ו אברנתי.

חיים אישיים

לג'ונסון יש שבעה ילדים. בתו הבכורה גרה בניו יורק ולמדה בבית הספר מנהטן למוזיקה.
בין השנים 2001 ל-2010 היה ג'ונסון נשוי לדוגמנית והסופרת אלכסנדרה ספיגל. לבני הזוג יש ארבעה ילדים.
ב-4 בדצמבר 2014 התחתן ג'ונסון עם חברתו קמילה ג'ונסון.
אביבה ברק

אביבה ברק (נולדה ב-27 במרץ 1936) היא מתרגמת ישראלית מצרפתית.

ביוגרפיה

נולדה בתל אביב לרחל ולדוד הוּמי. למדה בתיכון חדש. למדה באוניברסיטה העברית תואר ראשון בספרות אנגלית ובספרות צרפתית ולאחר מכן באוניברסיטת תל אביב תואר שני בספרות צרפתית. 
לאחר שעבדה שנים מספר בהוראה בבתי ספר תיכוניים הצטרפה ליחידה להוראת שפות זרות באוניברסיטת תל אביב. הקימה גם את המגמה ללימודי תרגום במסגרת החוג לשפה וספרות צרפתית. בין תלמידיה ארזה טיר-אפלרויט, עדינה קפלן, מיכל אסייג ומיכל סאבו. 
תרגמה עשרות ספרים, בהם ספרי הגות, רומנים, קובצי סיפורים קצרים, ומסות.
הרכבות הפולניות הממלכתיות

היסטוריה

לאחר שפולין זכתה בעצמאות ב-11 בנובמבר 1918 קיבלה הממשלה הפולנית לידה מערכת של מסילות ברזל שהיו קודם לכן בשליטת האימפריה הרוסית וגרמניה. לצורך ניהול של מערכת הרכבות הוקמה מחלקת הרכבות במשרד התקשורת והתאגיד שהיה אחראי על ניהול הרכבות נקרא הרכבת הפולנית הממלכתית. בדצמבר 1918 החל המרד הפולני הגדול. המורדים השתלטו על מערכת הרכבות שהייתה בשליטת פרוסיה. בשנת 1921 הסתיימה ההשתלטות על מערכת הרכבות הפרוסית. לאחר הסיום המלחמה הפולנית-סובייטית עם ניצחון פולין התברר כי נגרם נזק גדול על ידי הסובייטים בעת נסיגתם. במקביל, היחסים המתוחים עם ליטא באותה תקופה הובילו להידרדרות במערכת הרכבות באזור זה. הרכבת הפולנית קיבלה לידה את מערכת הרכבות בשלזיה העליונה ב-1922. באותה שנה הוחלט לחלק את הרכבת הפולנית ל-9 אזורים מנהליים. חוסר היציבות הכלכלית שפקד את פולין בשנות ה-30 הוביל לקיצוץ תקציבי פיתוח. החל מ-1937 נרשמה עלייה בכמות המשא המובלת ברכבת כמו גם בהכנסות שלה.
פרבלני

היסטוריה

פרבלני לא היוו מסדר ולא נדרו נדרים אך נחשבו כחלק מן הכמורה ונהנו מהטבות וחסינויות שלה.
הם קיבלו את שמם מתפקידם הרשמי: טיפול בחולים וקבורת מתים שבו הסתכנו בחייהם במודע. בפועל היו שומרי הראש של הבישוף. נוכחותם באסיפות העם ובתיאטרונים הייתה אסורה לפי החוק. הם השתתפו באופן פעיל בוועידת אפסוס השנייה. 
מעריכים כי האחווה התארגנה לראשונה בעת פרוץ מחלת הדבר באלכסנדריה במהלך כהונתו של דיוניסיוס מאלכסנדריה (המחצית השנייה של המאה ה-3). למרות שגויסו על ידי בישוף ותמיד נשארו בשליטתו, קודקס תאודוסיאנוס שם אותם תחת השגחת פרפקט אוגוסטאליס שהיה השליט מטעם האימפריה על פרובינקיית מצרים.
יש סברה כי לפרבלני היה חלק ברצח היפאטיה, מדענית ופילוסופית מאלכסנדריה ב-415.
בגלל קיצוניותם שהתבטאה במרידות רבות, חוקי ההמשך הגבילו את מספרם: בשנת 416 באלכסנדריה מספרם הוגבל ל-500, שנתיים אחר כך המספר הועלה ל-600. בקונסטנטינופול מספרם הוקטן מ-1100 ל-950. מתקופת יוסטיניאנוס אינם מוזכרים יותר.

בתרבות המונים

בסרט 'אגורא' משנת 2009 שמתמקד בהיפאטיה, פרבלני מתחילים כמתנדבים נוצריים בחלוקת לחם לעניים אך בהדרגה הופכים ליחידות מוות שרוצחות פגנים, יהודים ונוצרים המתנגדים לבישוף קירילוס האלכסנדרוני.
הסופה (צ'ייקובסקי)

הסופה אופוס 76 מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי היא אוברטורה סימפונית על פי מחזה מאת אלכסנדר ניקולייביץ' אוסטרובסקי.
כסטודנט בקונסרבטוריון בשנת 1864, משכה את לבו של צ'ייקובסקי הדרמה הריאליסטית "הסופה" מאת אוסטרובסקי. תחילה חשב צ'ייקובסקי לעבד את הדרמה ללברית כדי לכתוב אופרה, אך נמלך בדעתו ובחר בפורמט של אוברטורה סימפונית, גם משום שראה  ביצירה תרגיל טוב לחופשת הקיץ, לאחר שמנהל הקונסרבטוריון בסנקט פטרבורג, אנטון רובינשטיין, הטיל עליו לכתוב יצירה תזמורתית. הדרמה, המתארת את חייה הקשים של קטיה קאבאנובה עם בעל חלש אופי ואל מול אימו השתלטנית, נגעה אל לבו של המלחין. הפרטיטורה עברה שינויים רבים עד שקיבלה את המבנה המופיע היום בדפוס. צ'ייקובסקי כתב יצירה זו בצורת סונאטה, שאפשרה לו להציג את הנושאים והאירועים שבחר לתאר מתוך דרמה טראגית זו. לאחד הפתיחה המבשרת על בוא הסופה, מציג צ'ייקובסקי את הנושא הראשון, של קטיה המבוהלת אל מול הסופה האימתנית. החלק הבא הוא רגע קצר של אושר ושמחה בחייה של קטיה. עתה  חוזר נושא הסופה והיצירה מסתיימת בהתאבדותה של קטיה. פיתוח הנושאים איננו הדוק דיו ומלמד על חוסר הניסיון של צ'ייקובסקי. יחד עם זאת, על אף שהיצירה לוקה בחוסר לכידות ואחידות מבחינת המבנה והתוכן, התיזמור מלא דמיון ועשיר בהמצאות ויש פסקאות מוזיקליות ומלודיות, המתארות במדויק את הלך הרוח של הנפשות הפועלות ואת רגשותיהן. ביצירה זו מתגלה יכולתו של צ'ייקובסקי לעורר בצלילים תחושות ורגשות במאזינים. היצירה לא פורסמה בימי חיו של צ'ייקובסקי אלא רק לאחר מותו ומכאן מספר האופוס הגבוה. המחזה "הסופה" נתן השראה גם למלחין לאוש יאנאצ'ק באופרה "קטיה קאבאנובה".
צ'ייקובסקי חיבר את ה"סופה"  במעון קיץ שאליו הוזמן לבלות את חופשתו. במלאכת התזמור השתמש בכלים, שהיו מוקצים בעיני רובינשטיין, כמו נבל, טובה וקרן אנגלית. כיון שחשש מתגובתו של רובינשטיין לחיבור, שהפר את הנחיותיו המפורשות, ניצל את המחלה שפקדה אותו כשהתכונן לשוב לסנקט פטרבורג ושלח את כתב היד של היצירה אל ידידו הקרוב וחברו ללימודים, הרמן לארוש, כדי שיגיש אותו בשמו לאנטון רובינשטיין. המורה אכן זעם על החריגות שמצא ביצירה ואת זעמו שפך על השליח לארוש.
ישראל בנימין לבנר

ישראל בנימין לֶבנֶר (נכתב גם ליונר, ליוונר; בכתיב יידי: לעוונער; ברוסית: Израиль Беньямин Левнер; אב תרכ"ב, אוגוסט 1862, טרודיליובובקה,  פלך יקטרינוסלב, רוסיה – כסלו תרע"ז, דצמבר 1916, לוגנסק, רוסיה) היה מחנך עברי, מחבר ספרי לימוד ומקראות, סופר ילדים ונוער, מתרגם, מעבד ועורך עיתוני ילדים, ורב מטעם בלוגנסק.

ביוגרפיה

ישראל בנימין בן ר' משה לבנר נולד בקיץ 1862 בטרודיליובובקה, מושבה יהודית בפלך יקטרינוסלב שבדרום רוסיה.
למד בישיבת זלטופול ומאוחר יותר למד לימודי חול וב-1881 הוסמך להוראה. נסע לסיביר והקים בית ספר עברי בטאקמאן. החל משנת 1885 לימד ביקטרינוסלב.
החל לפרסם ב"המליץ" סדרות מאמרים שעסקו בענייני חינוך וכאלה שתיארו את ההווי היהודי של הקהילות שבהן ביקר בין השנים 1883–1885.
בשנת תרנ"ב פרסם בוורשה ספר לימוד בשם "רע הילדים", שמשך תשומת לב רבה, וזכה מיד לתפוצה גדולה בכמה מהדורות. מאז כתב, עיבד ותרגם בעיקר ספרות ילדים ונוער.
המו"ל בן-אביגדור מהוצאת תושיה זימן אותו להוצאת הספרים שלו, שם הוציא לאור סדרה של ספרוני סיפורים לילדים בשם "ביבליותיקה לילדים".
הספר שמשך תשומת לב רבה ביותר הוא כל אגדות ישראל, שבו סיפר וסידר לפי סדר כרונולוגי את אגדות חז"ל בלשון מקראית. הספר יצא במהדורות רבות ותורגם לשפות אחרות.
בשנים תרס"ה עד תרס"ו ערך את השבועון המצויר לילדים "החיים והטבע" שיצא ליד היומון "הזמן". בשבועון זה השתתפו מהבולטים שבמשוררים והמספרים העבריים באותם ימים.
עם הפסקת העיתון עזב את וילנה ועבר ללוגנסק שבאוקראינה, שם התמנה לרב מטעם הממשלה.
שם ערך את עיתון הילדים "הפרחים" משנת 1907 (תרס"ח) ועד שחדל לצאת לאור ב-1914 (תרע"ד), בסמוך לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. לעיתון הפרחים כתבו בין השאר פסח בן-עמרם, אברהם שוער, לוין קיפניס ואחרים.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-71

זוכים ומועמדים

שמות המועמדים פורסמו ב-9 בינואר 2018. הזוכים הוכרזו ב-18 בפברואר 2018.
סוצ'אבה (מחוז)

היסטוריה

המחוז הממוקם בצפון מזרח רומניה הוא בעל עבר היסטורי עשיר השולח את שורשיו עד לתקופות הפרה-היסטוריות.
בשנת 1359 יוסדה במרחב זה נסיכות מולדובה.
האזור סבל במרוצת ההיסטוריה מפלישות רבות של "שכנים", ובשנת 1868 עבר האזור לשליטתה של אוסטרו-הונגריה, זו שלטה באזור זה 50 שנה עד לסיום מלחמת העולם הראשונה ב-1918.

מחוזות שכנים

המחוז גובל ממזרח במחוז בוטושאן, מדרום מזרח במחוז יאשי, בדרום במחוז נאמץ, מחוז חרגיטה ומחוז מורש, וממערב במחוז ביסטריצה-נסאוד ומחוז מרמורש.
מצפון גובל המחוז באוקראינה.
עמוקה

היסטוריה

יישוב בשם כפר עמיקו, מתקופת המשנה, שכן ככל הנראה באזור.
במפה המצורפת למאמרו של אריה גראבויס, "הגליל בתקופת מסעי-הצלב", מופיעה עמוקה כקהילה יהודית בתקופה הצלבנית.
הרב משה באסולה ביקר בעמוקה בין השנים 1521–1523 וסיפר: "רכבתי עם יהודי אחד לעשות סיבוב לראות כל הגליל העליון והצדיקים אשר בו..באנו לעמוקה, מקום כשמו כן הוא, עולה להר גבוה מאד ואחר כך יורדים בעמק ושם כפר כ-60 בתים ואין שם יהודים".
הכפר הערבי עמוקה מנה לפי "סקר הכפרים" משנת 1945 כ-140 תושבים, נכבש על ידי צה"ל במאי 1948.
עמוקה הוקמה כמצפור, יישוב קטן של עד 15 משפחות אולם מונה כיום כ-54 משפחות (כ-230 נפשות) המתפרנסות מתיירות וממקצועות חופשיים. ילדי היישוב לומדים בבתי ספר חיצוניים: יסודי – "נוף הרים" בסאסא, תיכון – "אנה פרנק" בסאסא, תיכון "הר וגיא" ותיכון "עינות ירדן".

קברו של רבי יונתן בן עוזיאל

על פי המסורת מצוי קברו של התנא יונתן בן עוזיאל בעמוקה. רבי יונתן היה מגדולי תלמידיו של הלל הזקן. אזכור ראשון בכתב מופיע ב"מגילת אביתר" מסוף המאה ה-11 (כאלף שנה לאחר מותו של בן עוזיאל). זאב וילנאי כותב כי "רבי שמואל בן שמשון, בשנת 1210, מספר על הקבר הזה: ועליו אילן גדול והישמעאלים מביאין עליו שמן ומדליקין נר לכבודו וגם נודרים שם נדרים לכבודו". ציון הקבר של יונתן בן עוזיאל מובא בציור משנת רצ"ו, 1537, מתוך "יחוס אבות ונביאים". נהוג לעלות אל קברו בראשי חודשים, באמצע החודש וב־כו בסיון (יום פטירתו), אך ניתן למצוא שם עולי רגל כל ימות השנה.
מנהג שהחל במאה ה-17 הוא לבקש על קברו זרע בר קיימא, פרנסה טובה, נחת מהילדים, בריאות טובה, זיווג הגון וזוגיות טובה. מקור המנהג אינו ברור. וילנאי, בספרו "מצבות קודש בארץ־ישראל", מעלה שתי השערות: האחת, שהמנהג התפתח בעקבות הכתוב בתרגום פסבדו-יונתן (דברים, כ"ד, ו') הכותב כי כל המונע את הקשר בין חתן לכלה הרי הוא כופר בחיי העולם הבא. השנייה, כי מדובר בקריאה מוטעית של דברי רש"י: "...שאין מוצאין אשה פונין והולכין לשם והיא עמוקה" (יבמות יז, א, ד"ה "שהכל פונים שם"). למעשה, צמד המלים "והיא עמוקה" משתייך ל"דיבור המתחיל" הבא בדברי רש"י, ומתייחס לדברי הגמרא "והיא עמוקה משאול", אך הקריאה המוטעית קשרה דברי רש"י עם היישוב עמוקה.
בנוסף לשני הסברים אלו, קיימת טענה נפוצה שיונתן בן עוזיאל היה רווק או חשוך ילדים, ולפיכך עלייה לקברו מהווה סגולה לאנשים עם בעיה דומה, אך במקורות חז"ל אין זכר לקביעה זו. על דרך הלצה אומרים אנשים לקשר מנהג זה למסופר על יונתן בן עוזיאל - "שכאשר היה לומד תורה, כל עוף הפורח מעליו היה נשרף". קשיים בזיווג נובעים כתוצאה מ"ציפורים בראש", יונתן בן עוזיאל שורף את הציפורים שבראש ובכך מסיר את העיכובים לשידוך ].

קברו של מוקרט

"מוקרט" (או: דמן מוקרט) הוא האדם לו מיוחס הקבר בעמוקה, סמוך לקברו של התנא רבי יונתן בן עוזיאל. תקופת חייו איננה ברורה, אך ככל הנראה היה תנא או אמורא, לאחרונה אותר קברו ועליו נכתב: "ציון התנא מוקרט זיע"א".

בית כנסת

חורבה ומבנה גדול מעל הקבר המיוחס ליונתן בן עוזיאל. שרידיה מצויים ממזרח לגיא, בו היה היישוב הקדום כפר עמיקו, עמיקין. במאה ה-19 כתב החוקר ויקטור גרן שראה במקום "בסיס עמוד וכמות של אבני גזית - שרידיו של בניין עתיק, אולי בית כנסת". צבי אילן כותב כי כיום יש במקום חוליה מגולפת של קורה או כרכוב ואבני גזית. חלק מאבני הגזית מרוכזות במרכז החורבה, במעין "במה". מערבה נמצא משטח של 20 על 30 מטר מתאים לבית כנסת. בעבר נמצא במקום לוח שבור משיש שעליו תבליט גפן, אולי חלק מהסורג.
לטאת החומה האיטלקית

בית גידול

בתי הגידול הטבעיים ללטאה זו הם חורש ים-תיכוני של שיחים, באזורים סלעיים, חופים חוליים, גנים כפריים, שטחי מרעה, מטעים ואזורים עירוניים.

תת-מינים

במין לטאת החומה האיטלקית עשרות תת-מינים. דפוסי התפוצה הנוכחיים של תת-המינים השונים מפורשים כתולדה של אירועים טבעיים, כולל התכנסות לאזורי מקלט קרחוניים, לאזורים בהם היו קרחונים בעבר, וכן כתולדה של הפצה בידי אדם.

הסתגלות מהירה

ב-1971 הועברו עשר לטאות מתת מין זה מן האי הקרואטי פוד קופישטה (Pod Kopište) לאי פוד מרקארו (Pod Mrčaru), כ-3.5 ק"מ מזרחה משם. שני האיים שוכנים בים האדריאטי בסמוך ללאסטובו (Lastovo), שם נוסדה אוכלוסיית לטאות חדשה, בצוואר בקבוק גנטי . שני האיים דומים בנתוניהם - גודל, גובה, אקלים, מחסור בטורפים יבשתיים - ואוכלוסיית הלטאה מתת מין זה התרחבה במשך עשרות שנים ללא התערבות אנושית, ואפילו הביסה את מתחרתה, לטאת Podarcis melisellensis, שמאז נכחדה באי זה.
בשנת 1990 שבו מדענים לאי פוד מרקארו ומצאו כי הלטאות שם שונות מאוד מאלה שבפוד קופישטה. ניתוח מיטוכונדריאלי אימת את דמיונן הגנטי של אוכלוסיות הלטאות בשני האיים ואישר כי מקורן של לטאות פוד מרקארו הוא באוכלוסיית הלטאות של פוד קופישטה. עם זאת, אוכלוסיית הלטאות של פוד מרקארו תוארה כגדולה יותר בממוצע, בעלת גפיים אחוריות קצרות יותר, מהירות מרבית נמוכה יותר ותגובות שונות להתקפות מדומות מצד טורפים לעומת אוכלוסיית הלטאות המקורית מפוד קופישטה. שינויי מורפולוגיה והתנהגות אלה יוחסו ל"עצימות נמוכה יותר של תקיפה" ולהגנה טובה יותר על ידי צמחייה במרקארו.
בשנת 2008 גילה ניתוח כי אוכלוסיית הלטאות במרקארו היא בעלת מורפולוגיית ראש שונה באופן משמעותי (ראשים ארוכים, רחבים וגבוהים יותר) ועוצמת נשיכה גדולה יותר לעומת אוכלוסיית הלטאות המקורית מקופישטה. שינוי זה בצורת הראש הוא ככל הנראה תגובה לשינוי בתזונה: מזונן של לטאות אלה בקופישטה הוא בעיקר חרקים, אך הלטאות במרקארו אכלו צמחים בשיעור גבוה יותר באופן משמעותי. ייתכן שהשינויים בסגנון הליקוט תרמו לגידול בצפיפות האוכלוסייה של הלטאות ובהפחתה בהתנהגותן הטריטוריאלית של הלטאות במרקארו.
הבדל נוסף שנמצא בין שתי האוכלוסיות היה הגילוי שבלטאות מרקארו נוספו שסתומים במעי (ששמם cecal valves ), הקיימים בין המעי העקום והמעי הגס. תפקידם של השסתומים הוא להאט את מהירות מעברו של המזון. כמו כן נוספו במעי איברים המעבירים למזון חומרי התססה. מיקרואורגניזמים במעי ממירים תאית לחומרים מזינים שאותם לטאות יכולות לעכל. בנוסף, החוקרים גילו כי נמטודות היו נפוצות במעי הלטאות במרקארו אך נעדרו מאלה שבקופישטה, שלהן לא היו cecal valves. שסתומים אלה קיימים בפחות מ-1% של כל המינים המוכרים של זוחלים קשקשאים, והם תוארו כ"חידוש הסתגלותי, תכונה חדשה שלא הייתה קיימת באוכלוסייה המייסדת והתפתחה לאחרונה בקרב לטאות אלה".
דרגת טוהר

בסגסוגות של מתכות יקרות, דרגת הטוהר היא אחוז המתכת היקרה מתוך מסת הסגסוגת.  דרגת הטוהר  היא מילסימאלית (נמדדת באלפיות).  סגסוגת טהורה (99.9%) מתוארת על ידי המידה  999. דרגת טוהר 875 בזהב פירושה סגסוגת שאחוז הזהב בה הוא 87.5%.
על פי דרגת הטוהר נקבע גם מחיר הסגסוגת. דרגת טוהר משמשת בהערכת פלטינה, זהב וכסף.

סימון דרגת הטוהר

קיימת חובה במדינות מסוימות להטביע את דרגת הטוהר על התכשיטים. בישראל קיים תקן מחייב לסימון. חובה זו חלה על תכשיטי זהב, והסימון בחוק הוא "כינור דוד" - סמל המופיע במקביל לציון דרגת הטוהר ושם יצרן התכשיט. מוצר בו דרגת הטוהר נמוכה מ-375 לא יכונה על פי החוק מוצר זהב.
בתכשיטי כסף אין חובה, וניתנת בחירה, לסמן את דרגת הטוהר. סמל הכסף הוא רימון כסף.
סמל אנגולה

סמל אנגולה מייצג בעיקרו את העבר הקרוב של האומה החדשה. הוא כולל סממנים מרקסיסטיים כבדים, כמו גם בדגל הלאומי. במרכז - מצ'טה ומעדר, המסמלים את המהפכה שהמדינה עברה בדרך לעצמאותה, ואת החשיבות שבעבודה חקלאית. מעליהם - כוכב, המסמל קידמה. השמש הזורחת היא סמל להתחלה חדשה. הסמל כולו מוקף חציו בגלגל שיניים, המסמל את חשיבות העבודה והתעשייה, וחציו השני בענפי כותנה וקפה, המסמלים את החשיבות שבשני ענפי החקלאות הללו באנגולה. 
מתחת - ספר פתוח, המסמל חינוך, וכותרת שבה כתוב - Republica De Angola - הרפובליקה של אנגולה, בפורטוגזית
אלפרד דומט

ראשית חייו

דומט נולד ברובע סאת'ק שבלונדון, כבנו הרביעי של נתניאל דומט, שהיה בעל ספינות. הוא החל ללמוד בקולג' סנט ג'ון בקיימברידג', אך הפסיק את לימודיו ב-1833. ב-1835 הוא החל ללמוד במידל טמפל ועבר את בחינות לשכת עורכי הדין ב-1841.

שירה

החל מ-1833 פרסם דומט כרך או שניים של שירה וכן כמה שירים בכתב עת שנקרא Blackwood's Magazine. אחד מהם, "מזמור לחג המולד", משך תשומת לב ציבורית. לאחר הכשרתו כעורך דין הוא חי חיי נוחות בלונדון, ונעשה חבר קרוב של המשורר רוברט בראונינג, שכתב עליו את שירו Waring. מאמר על הידידות בין שניהם פורסם בגיליון ינואר 1905 של המגזין The Contemporary Review. מבין ספרי השירה שלו, ידועים שניים: "ראנולף ואמהויה, יום של חלום בים הדרומי" שיצא ב-1872 ומתאר את חיי המאורים, ו"פלוטסאם וג'טסאם", המוקדש לבראונינג.

קריירה פוליטית בניו זילנד

ב-1842 היגר דומט לניו זילנד, שם הוא מילא תפקידים מנהליים רבים, כולל מזכיר קולוניאלי של מחוז ניו-מנסטר ב-1848, מזכיר המושבה ב-1851 וראש ממשלת ניו זילנד הרביעי בין השנים 1862 – 1863. הוא נבחר לפרלמנט של ניו זילנד מטעם מחוז הבחירה של נלסון.
השינוי המשמעותי ביותר שביצע דומט בעת כהונתו כראש הממשלה, היה העברתה ב-1865 של בירת ניו זילנד מאוקלנד לוולינגטון. בנובמבר 1863 הוא העביר החלטה בפרלמנט, על פיה "חיוני מאוד שמקום מושב הממשלה... צריך לעבור למקום מתאים כלשהו על מצר קוק".
ב-1871 שב דומט לאנגליה וב-1880 הוענק לו תואר עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
מרכיב אביוטי

בביולוגיה ואקולוגיה, מרכיב או גורמים אביוטיים (Abiotic component) הם כימיקל דומם וחלקים פיזיים של הסביבה המשפיעים על אורגניזמים חיים ועל הפונקציונליות של אקו-מערכות. 

גורמים אביוטיים וכל מה שנקשר אליהם - תומכים בביולוגיה כולה. מרכיבים אביוטיים מצריכים תנאים פיזיים ומקורות דוממים אשר משפיעים על אורגניזמים חיים במושגי גדילה, התקיימות ורבייה. 

כל המרכיבים הדוממים באקו-מערכות נקראים מרכיבים אביוטים כמו למשל: אטמוספירה, מים, קרינה, טמפרטורה, לחות ואדמה.