google/wiki40b huggingface dataset:
אפרים אשרי

ביוגרפיה

אשרי נולד בקופישוק שבליטא לרב דוב אשרי. התחנך בישיבת סלובודקה, בישיבת פוניבז' ובתלמוד תורה בקלם. בשנת ה'תרצ"ד (1934) נסמך להוראה בידי רבה של קובנה, הרב אברהם דוב כהנא שפירא ובידי רבי לייב רובין מווילקומיר, רבי עזרא אלטשולר, ר' אברהם זאב הלר ממריאמפולה ור' ברוך הורוביץ מאלקסוט. לאחר מכן שימש כרב בסלובודקה ולימד בבית מדרש מקומי.
במשך מלחמת העולם השנייה שהה הרב אשרי בגטו קובנה, שם שימש יד ימינו של רב העיר - הרב אברהם דוב כהנא שפירא - ועמד בראש הארגון "תפארת בחורים" בגטו קובנה. בתקופה זו רוב רבני הגטו נרצחו בידי הנאצים והליטאים, והרב שפירא עצמו כבר היה חולה וחלש ונבצר ממנו לתפקד כפוסק באופן מלא, ועל כן הרב שפירא ביקש מהרב אשרי שיענה על שאלות הלכתיות במקומו. את הדפים בהם נכתבו התשובות שמר הרב אשרי טמונים באדמה, ורק לאחר המלחמה קיבץ אותם לספר שאלות ותשובות "ממעמקים".
לאחר המלחמה הרב אשרי נותר הרב היחיד בקובנה, והמשיך שם בפעילות ציבורית למען הפליטים. מאוחר יותר הוא היגר לאוסטריה והקים ישיבה ליד זלצבורג, ומשם לרומא, שם שימש כראש ישיבת "מאור הגולה". לאחר תקופה זו היגר לארצות הברית, שם גם פרסם את ספריו. במשך עשרות שנים הנהיג את קהילת בית המדרש הגדול בלואר איסט סייד של מנהטן בניו יורק.
הרב אשרי נפטר בב' תשרי שנת ה'תשס"ד, 2003, בניו יורק. לאחר הלוויה מכובדת בחו"ל, הוא הועלה לקבורה בירושלים.

פסיקותיו

הגטו זימן לרב אשרי שאלות לא שגרתיות, וכן הביא נושאים תאורטיים שונים לידי משמעות מעשית. כך לדוגמה הוא נשאל האם ניתן לברך בברכות השחר ברכת "שלא עשני עבד", מכיוון שהצהרה זו עמדה בסתירה למצב היהודים בגטו. בתשובתו כותב הרב אשרי: "עיקר הברכה הזאת נתקנה לא על עבדות הגוף, אלא על עבדות הנפש... ואדרבה, דווקא כעת חובה עלינו לברך ברכה זאת למען יכירו אויבינו ומנדינו, שלמרות שאנו נתונים בידם לעשות בנו כרצונם הרע, בכל זאת רואים אנו את עצמנו כבני חורין הנתונים במצור ובשביה, וקרובה ישועתנו לבוא."
עניין הלכתי נוסף שנובע מהשואה, הוא האם יש לומר קדיש על גוי שנחשב לחסיד אומות העולם. הרב אשרי כותב כי הדבר אינו רק מותר, אלא גם בעל ערך סגולי - מצווה.

לקריאה נוספת

משה טרשנסקי, פועלו הציבורי של הרב אפרים אשרי וחשיבות חיבורו שו"ת ממעמקים לגיבוש נרטיב היסטוריוגרפי-דתי לתולדות השואה, עבודת דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, 2016.
ממשלת ישראל

היסטוריה

לקראת הכרזת המדינה, ב-11 באפריל 1948, הוקמה בארץ ישראל מועצת העם כפרלמנט ביישוב היהודי ומתוך חבריה נבחרו על ידי הנהלת הסוכנות היהודית מִנְהלת העם, על מנת שינהלו את ענייני היישוב והמלחמה. בראש המינהלה עמד דוד בן-גוריון והיא כללה מלבדו 12 חברים. כשבוע בלבד לאחר בחירתה, ב-18 באפריל חולקו התיקים השונים כאשר בן-גוריון קיבל את תיק הביטחון. ההחלטה החשובה ביותר של המינהלה הייתה דחיית הצעת שר החוץ האמריקאי ג'ורג' מרשל לדחות את ההכרזה על הקמת המדינה וקיומה במועד שנקבע - ה־14 במאי 1948.
ב-14 במאי 1948, עת קריאת מגילת העצמאות על ידי דוד בן-גוריון, הוכרז בין היתר, כי מינהלת העם הופכת להיות לממשלה הזמנית של המדינה.

הרכב הממשלה הזמנית היה זהה להרכב מנהלת העם והיא התקיימה כמעט שנה עד ל-10 במרץ 1949, מועד בו הוקמה הממשלה הראשונה, לאחר הבחירות לכנסת הראשונה.

מבנה הממשלה בישראל

ברשימה הבאה מובאים המוסדות והתפקידים אשר מרכיבים את הממשלה הישראלית:

נשים

מספר הנשים המכהנות כשרות בממשלות ישראל נותר נמוך ללא קשר לגודלה של הממשלה. גם בשנים שבהן הגיע מספר השרים הכולל בממשלה לשיא של 28 מספר השיא של השרות לא השתנה והוא נע בין 2 ל-4 בלבד בכל שנה.

הקמת הממשלה

לאחר הבחירות, או התפטרות ממשלה, על נשיא המדינה להתייעץ עם נציגי הסיעות בכנסת, ולהטיל את התפקיד להרכבת הממשלה על אחד מחברי הכנסת. התקופה להרכבת הממשלה נמשכת 28 ימים, אך ניתן לבקש ארכה מהנשיא לתקופה שלא עולה על 14 ימים. לאחר שחבר הכנסת שעליו הוטלה מלאכת הרכבת הממשלה הצליח להרכיבה, עליו להודיע על כך לנשיא המדינה וליושב ראש הכנסת. אז נקבע מועד לישיבה של הכנסת לצורך כינון הממשלה, וזאת תוך שבעה ימים. משהורכבה הממשלה, היא מודיעה לכנסת על קווי היסוד של מדיניותה, על הרכבה ועל חלוקת התפקידים בין השרים, ומבקשת הבעת אמון בה. עם תום הצבעת האמון בממשלה, היא נכנסת לתפקידה ואז נדרשים ראש הממשלה והשרים להצהיר אמונים בפני הכנסת. אם לא הצליח חבר הכנסת שעליו הוטלה המשימה, להרכיב את הממשלה, רשאי הנשיא להטיל את התפקיד על אחד מחברי הכנסת האחרים. במצב כזה התקופה להרכבת הממשלה היא בת 28 ימים, ללא אפשרות להארכות. במקרה שגם חבר הכנסת הזה לא הצליח במשימה, המערכת הפוליטית הולכת לבחירות חוזרות לכנסת.
כריסטיאן ראול לדסמה

קריירה

לדסמה החל את הקריירה מקצוענית שלו בארחנטינוס ג'וניורס, בה ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים בשנת 1997. במשך שנתיים שיחק בקבוצה בהצלחה רבה ולאחריהם עבר לריבר פלייט, אחת מקבוצות הצמרת של הליגה הארגנטינאית. בריבר הפך לשחקן מרכזי ובכל עונותיו בקבוצה זכה עימה באליפות (שלוש בסך הכול). עקב הצלחתו הרבה במדי ריבר פלייט נרכש בשנת 2002 על ידי המועדון הגרמני, המבורג.
המעבר לאירופה לא היה מוצלח מבחינתו של לדסמה. הוא שותף ב-16 משחקים בלבד במהלך העונה ומילא תפקיד שולי בזכייתה של הקבוצה בגביע הליגה הגרמני. לאחר עונה מאכזבת באירופה, חזר לדרום אמריקה וחתם במונטריי המקסיקנית בה שיחק עד סיום שנת 2003. ב-2004 שב לארגנטינה וחתם בקולון סנטה פה, בה שיחק במהלך עונת הקלאוסורה של 2004. בסיום העונה, חזר לשחק בריבר פלייט. לאחר עונה אחת בריבר עבר לראסינג קלוב, ממנה שוחרר לאחר חמישה משחקים בלבד.
לאחר מספר שנים לא מוצלחות במיוחד, חזר לדסמה לקבוצתו בה החל את הקריירה ארחנטינוס ג'וניורס. לאחר שנה מצוינת בארחנטינוס, בה גם הבקיע את שעריו הראשונים בקריירה, עבר לסן לורנסו. גם בסן לורנסו המשיך ביכולת הטובה ומילא תפקיד מרכזי בזכייתה של הקבוצה באליפות. בסיום העונה ניסה את מזלו שוב באירופה, הפעם בקבוצת הליגה היוונית, אולימפיאקוס. על אף שזכה עם אולימפיאקוס בטרבל (אליפות, גביע וסופר קאפ), התקשה לדסמה להשתלב בהרכב הקבוצה ובסיום העונה הושאל בחזרה לסן לורנסו. בסן לורנסו שוב הציג יכולת פנטסטית וב-34 משחקים במדי הקבוצה כבש שני שערים שהיו הרביעי והחמישי שלו בקריירה. לאחר מכן שב לאולימפיאקוס לקראת עונת 2009/2010.
ב-2011 שב לריבר פלייט, וזכה איתה בשנת 2014 באליפות (פינאל 2014) ובגביע לאומי (קופה קמפאונאטו - סופר פינאל 2013/14), כשהוא שוב מהווה שחקן מרכזי בהרכב למרות גילו.
ב-18 באפריל 2007 ערך לדסמה את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ארגנטינה במשחק נגד צ'ילה כחלק מטורניר הקופה אמריקה, בו סיימה ארגנטינה במקום השני אחרי ברזיל. מאז זומן מספר פעמים וערך ארבע הופעות נוספות.
אנטון רוג'רס

ביוגרפיה

רוג'רס נולד בלונדון, בנם של לאונור (שם נעורים ווד) ושל ויליאם רוברט רוג'רס. הוא למד בבית הספר וסטמיניסטר ואחר כך ב-"Italia Conti Academy" וב-LAMDA. בגיל 14 החל לשחק בתיאטרון. הוא היה ידוע מהופעותיו בטלוויזיה, בעיקר מתפקידיו בקומדיות המצבים "Fresh Fields" בשנות השמונים של המאה העשרים וב"מאי עד דצמבר" מ-1989 ועד 1994.
לרוג'רס הייתה קריירה ארוכה בתיאטרון וגם בסרטי קולנוע. תפקידיו נעו בין קומדיה עכשווית לבין פארסה וסאטירה ועד קומדיות מתקופת הרסטורציה. הוא שיחק במחזות של הנריק איבסן, ג'ורג' ברנרד שו, אוסקר ויילד ופיטר ניקולס.
בקולנוע השתתף בסרטים כגון "הפרוטוקול הרביעי" (1987), "נשיא על הכוונת" (1973), "סקרוג'" (1970) בו ביצע את השיר "Thank You Very Much" שהיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. בסרט הקולנוע "נוכלים עם סגנון" גילם את אנדרה, מפקח המשטרה הצרפתי המושחת שעזר למייקל קיין בתוכניותיו. בטלוויזיה הוא דיבב את סדרת האנימציה "Old Bear Stories".
הופעת הבכורה של רוג'רס בתיאטרון הווסט אנד הייתה ב-1947 באופרה "כרמן" שהועלתה בבית האופרה המלכותי בקובנט גרדן. ב-1948 השתתף בסיבוב הופעות בעיבוד ל"תקוות גדולות" מאת צ'ארלס דיקנס בתפקיד פיפ, וכן בתפקיד הראשי בהפקה של "The Winslow Boy" של טרנס רטיגן. אחרי שצבר ניסיון בתיאטרון רפרטוארי בברמינגהם, נורתהמפטון והורנצ'רץ' החל ללמוד ב-LAMDA. בנובמבר 1957 הצטרף לצוות השחקנים של המחזה "The Boy Friend" בתיאטרון ויינדהם.

חיים אישיים

אשתו הראשונה של רוג'רס הייתה מורנה יוג'יני ווטסון. את אשתו השנייה השחקנית אליזבת גארווי פגש בשנת 1982 בצילומי סדרת הטלוויזיה "Something in Disguise". השניים הרבו להופיע יחד על הבמה בקריאה מיצירותיהם של ג'יין אוסטן, רוברט בראונינג ואחרים.
מרחב ישורון

מרחב ישורון (נולד ב-1978) הוא משורר ישראלי.

ביוגרפיה

ישרון נולד בקיבוץ אפיק וגדל ביישוב קורנית שבגליל. 
שיריו הראשונים פורסמו בשנת 2006 בכתב העת "הו!". הוציא לאור ארבעה ספרים ופרסם במקומות שונים, בהם "מעין", "עכבר העיר" והארץ.
מתגורר בתל אביב.
וילהלם אלברכט, נסיך מונטנואובו הראשון

ביוגרפיה

וילהלם אלברכט נולד ב-8 באוגוסט 1819 בפארמה, לאדם אלברט פון נייפרג ולמארי לואיז, דוכסית פארמה, בתם של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה מנאפולי וסיציליה. אמו, מארי לואיז, הייתה אשתו השנייה של נפוליאון הראשון משנת 1810 עד 1814, ולאחר מכן היא שלטה בזכות עצמה כ"דוכסית פארמה" משנת 1817 ואילך. לאחר מותו של בעלה נפוליאון הראשון בסנט הלנה בשנת 1821, היא התחתנה נישאה בנישואים מורגנטים עם אדם אלברט פון נייפרג, וכתוצאה מכך, וילהלם אלברט היה אחיו למחצה של נפוליאון השני.
בשנת 1838 הוא הצטרף לשורות הצבא האוסטרי והשתתף במלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה באיטליה ובדיכוי המרד ההונגרי של 1848 בהונגריה, ובשנת 1854 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. בשנת 1859 הוא השתתף בקרב מגנטה, שם הצבא האוסטרי הובס על ידי הצבא הפרנקו-סרדיני. בשנת 1860 הוא מונה למפקד רגימנט, ובשנת 1864 הוא קיבל את התואר "נסיך מונטנואובו", שהוא תרגום של נייפרג. בשנת 1866 הוא הועבר לבוהמיה, ובשנת 1867 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. בשנת 1878 פרש וילהלם אלברכט מהצבא, וב-7 באפריל 1895 הוא מת בביתו בווינה, ובנו אלפרד, נסיך מונטנואובו השני ירש את תאריו.
לאון לדרמן

קורות חיים

נולד בניו יורק להורים יהודים שהיגרו מאוקראינה (מקייב ומאודסה). קיבל את התואר הראשון מהסיטי קולג' של ניו יורק, ואת הדוקטורט מאוניברסיטת קולומביה בשנת 1951. לימד באוניברסיטה זו עד לשנת 1979. בשנת 1977 ניסוי "E277", שנערך בפרמילאב בהובלתו, הוכיח את קיומו של החלקיק קווארק תחתון. בשנת 1979 התמנה למנהל פרמילאב בשיקגו - כיום נושא תואר "מנהל כבוד" של מוסד זה.
בשנת 1982 לדרמן קיבל פרס וולף לפיזיקה.
בשנת 1988 הוא קיבל פרס נובל בפיזיקה על "שיטת אלומת הנייטרינו ועל הדגמת מבנה הדובלט של הלפטונים על ידי גילוי הנייטרינו המיואוני".
החל משנת 1989 לימד באוניברסיטת שיקגו ובאוניברסיטה הטכנית של אילינוי.
לדרמן נאלץ למכור את המדליה המוענקת לזוכי פרס נובל כדי לממן את טיפולו הרפואי בדמנציה בה לקה. .
היה פעיל במספר תנועות ציבוריות, ונשיא החברה האמריקאית לפיזיקה (American Physical Society).
נפטר ברקסברג ב-3 באוקטובר 2018.
יעקב אלפרין

קורות חייו

נולד בבוטושאן שבחבל מולדובה. בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, נשלח למחנה לעובדי כפייה יאדינץ בבסרביה, ושם החל לשחק לראשונה.
לאחר סיום המלחמה ברומניה, בשנת 1944, שב לבוטושאן והצטרף שם לתיאטרון. בשנה שלאחר מכן עבר לבוקרשט והצטרף לתיאטרון יידי פרטי. בשנת 1948, עת הוקם התיאטרון היידי הממלכתי בעיר, הצטרף אלפרין לצוות השחקנים ושיחק שם בתפקידים דרמטיים שונים במשך 10 שנים. בשנת 1956 זכה לאות הוקרה של מסדר העבודה הרומני על הישגיו בתחום המשחק.
עלה לישראל בשנת 1961, והצטרף לשחקן היידי המוכר והמצליח שמעון דז'יגאן ויחד הופיעו בארץ ובעולם, בין השאר במערב אירופה, ארצות הברית, דרום אמריקה, דרום אפריקה וברית המועצות. הוא השתתף בהפקות והצגות פרטיות רבות ביידיש והופיע עם השחקן היידי יוסף בולוף כאשר הלה הגיע להופעות בארץ. ב-1968 השתתף בסרט "נס בעיירה" בהפקתו של מנחם גולן.
בשנת 1979 יצא להופעות בארצות הברית והחל להופיע בתיאטרון יידי בניו יורק.
אלפרין שב לישראל בשנת 1986. שנה לאחר מכן, עם ייסוד התיאטרון היידי "יידישפיל" הצטרף לצוות השחקנים שלו. בתיאטרון הופיע ברוב ההצגות שהעלה, בהן: "נערי הזהב", "מסעות בנימין השלישי", "מירה'לה אפרת", "הכתובה", "הרשלה מאוסטרופולי", "דז'יגן ושומאכר לנצח", "קשה להיות יהודי", "פויגלמן", "שירי החומש", "מוטק'ה גנב", "המכשפה", "ילדה יפה" ו"חלומו של שימל'ה". על גילום דמותו של פייביש ב"נערי הזהב" זכה אלפרין בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 2001.
היה בן זוגה הקבוע של השחקנית פאולינה טאכמן, עד פרישתה לגמלאות, בתחילת שנות ה-90.
אלפרין כתב את המחזות "זיווג משמים", "כל יום פורים" ו"עניינים מבדחים" לתיאטרון יידישפיל. את ההצגה "זיווג משמיים" גם ביים. הוא הופיע בכמה הצגות גם בעברית: "פישקה החיגר" בתיאטרון השדרה (1967) ובהצגות לילדים.
במקביל לפעילותו ביידישפיל הוזמן על ידי תיאטרון הבימה  בשנת 1992 לשחק את וילי לומן, התפקיד הראשי, בהצגה "מותו של סוכן". בנוסף הופיע בתיאטרון בית ליסין בהצגה "שיחות עם אבי" בתפקיד סבא סלומון. כמו כן, ב-1994 השתתף בסדרת הטלוויזיה "משפט קסטנר" בתפקיד מלכיאל גרינוולד.
אלפרין הופיע בתפקידי משנה במספר סרטים, ביניהם: "הבן האובד" (1968), "להט במים" (1969), "כשנותנים קח" (1982), "חימו מלך ירושלים" (1987), סדרת הטלוויזיה "סיטון" (1995), ו"בשם האהבה" (1994).
לאחר פרישתו לגמלאות המשיך אלפרין בכתיבת קטעי קישור להופעות, בעיבודים בימתיים ובתרגומים. בין השאר כתב גרסאות יידיש על פי מנגינות צועניות לאלבומו של הזמר יוני אילת, "ציגיַינער נשמה".
בתיאטרון יידישפיל הופיע ב-2010 בהצגה "מי הוא מי", על-פי מחזה של סמי גרונמן.
בנובמבר 2010 זכה בתואר "יקיר אמ"י". תעודת הוקרה הוענקה לו ולמספר אמנים ותיקים נוספים במסגרת הטקס השנתי לוותיקי הארגון.
יעקב אלפרין נפטר בגיל 91 ב-9 בדצמבר 2012 ונטמן בבית עלמין הדרום. הותיר אחריו את רעייתו דינה ושלושה ילדים - בן ושתי בנות.
שואיצ'י יוקוי

תקופת המלחמה והמסתור

יוקוי התגייס לצבא הקיסרי היפני בשנת 1941. בתחילה שירת בחטיבת החי"ר ה-29 במנצ'וקו, ובשנת 1943 הוא הועבר לגדוד 38 של איי מריאנה והגיע לגואם בפברואר 1943. בשנת 1944, כאשר הכוחות האמריקנים שחררו את האי, ירד יוקוי למחתרת יחד עם עשרה חיילים יפנים נוספים. שבעה מהחיילים עזבו לאחר תקופה קצרה, אך יוקי ושניים מחבריו נותרו יחד. מאוחר יותר נפרדו השלושה זה מזה והמשיכו בביקורים הדדיים עד שנת 1964 בערך, אז מצא יוקי את חבריו מתים - ככל הנראה מרעב. מאז ועד לשנת 1972 - תקופה של כשמונה שנים, הוא חי לבדו, התגורר במרבית התקופה במערה והתקיים מצייד. הוא השתמש בצמחים מקומיים לייצור בגדים, כלים, מצעים וכלי אחסון.

הכניעה

בערב ה-24 בינואר 1972 התגלה יוקוי בג'ונגל על גדות הנהר סמוך לכפר טאלופופו (Talofofo) שבדרום האי גואם על ידי שני גברים מקומיים שהגיעו לבדוק את מלכודות החסילונים שלהם, ובתחילה סברו כי מדובר בתושב הכפר. עם שובו ליפן אמר יוקוי שהוא "נבוך מאוד מכך שחזר בחיים", מילים שהפכו מאוחר יותר לאימרה יפנית פופולרית.
יוקוי היה אחד משלושת הלוחמים האחרונים שהסכימו לקבל את הפסקת האש שנחתמה עם בעלות הברית. שנתיים לאחר חזרתו, נמצאו ונכנעו שני חיילים נוספים - היראו אונודה וטראו נקמורה.
בי.סי. דונצק

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 2006 ביוזמתם של שחקני עבר ותיקים בראשות ואלרי פוליכאנוב. והחלה לשחק בסופרליגה בעונת 2008/09. באותה עונה הגיעה למקום השלישי בעונה הסדירה, ולגמר הפלייאוף, בו הפסידה לאזובמאש מאריופול. במקביל, הפסידה במוקדמות היורוצ'לנג'.
בינואר 2010 הוקפאה הקבוצה בסופרליגה. והשתתפה רק בליגה המאוחדת של VTB. באותה עונה הפסידה הקבוצה במוקדמות היורוקאפ לבילבאו באסקט. ובמסגרת היורוצ'לנג' לא עברה את שלב הבתים.
בענת 2010/11 הגיעה הקבוצה שוב לגמר הפלייאוף והפסידה לבודיוולניק קייב את האליפות.
בתחילת עונת 2011/12 השתתפה הקבוצה במוקדמות היורוליג ללא הצלחה. והמשיכה לשלב הבתים של היורוקאפ, בו הגיעה עד לשלב רבע הגמר. בסיום העונה זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה באליפות הסופרליגה האוקראינית כשניצחה בסדרת הגמר את קבוצת אזובמאש מאריופול 0-4.
בשנת 2013 חדלה מלהתקיים.
שועל קורסאקי

מאפיינים

צבע פרוותו של השועל הקורסקי אפור עד אפור-אדום. תחת הסנטר צבע פרוותו לבן. אורך גופו וראשו 50-60 ס"מ, ואורך זנבו 22-35 ס"מ. לו שיניים קטנות יחסית לשועלים אחרים.
השועל הקורסאקי הוא אוכל כול וניזון הן מבעלי חיים קטנים, ציפורים, זוחלים וחרקים והן מצמחים.
תקופת הרבייה של השועל הקורסאקי היא מינואר ועד מרץ. ההיריון נמשך שמונה שבועות, ובסופו נולדים בין שניים לשישה גורים. משך חייהם כ-12 שנים.
משוואת איינשטיין

משוואת איינשטיין או משוואת השדה של איינשטיין היא המשוואה המרכזית של תורת היחסות הכללית. היא מקשרת בין הגאומטריה של המרחב-זמן, המגולמת בטנזור איינשטיין, לבין החומר במרחב, המבוטא באמצעות טנזור מאמץ-אנרגיה, תוך שימוש בקבוע הכבידה האוניברסלי של ניוטון  ובקבוע של מהירות האור . מציאת המשוואה הייתה פסגת עבודתו של איינשטיין מפרסום תורת היחסות הפרטית ב-1905 עד להצלחה בנובמבר 1915. היא משוואה המתארת קשר בין שדות טנזוריים, היא דיפרנציאלית ולא-ליניארית.

צד החומר

החומר (כל חומר) נכנס למשוואה איינשטיין דרך טנזור המאמץ-אנרגיה, גם הוא טנזור סימטרי בארבעה ממדי מרחב-זמן, המסומן . רכיביו מתארים את צפיפות האנרגיה (כלומר מסה), צפיפות התנע, לחץ ומאמץ בכל נקודה במרחב. לחומרים שונים תרומות שונות לטנזור זה; המודלים הפשוטים ביותר מתארים ואקום, מסה נקודתית, גז, אבק, קרינה ועוד.
אלזירה

פרולוג

ילידים פרואנים גוררים את המושל הספרדי אלווארו, אל הככר במטרה להוציאו להורג. לפתע מופיע זאמורו, מנהיג אחד השבטים ודורש מהם לשחרר את אלווארו, הם נענים לדרישתו. זאמורו מספר לילידים כי גוזמאנו, בנו של אלווארו, שבה ועינה אותו עד שחשבוהו למת. אוטומבו מספר לזאמורו כי אהובתו אלזירה נשבתה עם אביה אטאליבה על ידי ספרדים, הוא קורא לילידים להתקומם.
דיה מצויה

אטימולוגיה

פירוש שמה המדעי של הדיה (M.m.migrans) הוא 'נודד'. פירוש שמה האנגלי הוא 'עפיפון שחור' (black kite). עפיפון בזכות זנבה הקדוד (דהיינו: חתוך). בעברית היא מכונה גם 'דיה שחורה'. מקור השם 'דיה' הוא במקרא אשר מוזכר בין העופות הטמאים האסורים לאכילה: "ואת האיה והדיה למינה (דברים, י"ד, 13). ואכן שמה מתאים להתנהגותה- היא מרבה לדאות.
מדד קלות עשיית העסקים

מדד קלות עשיית עסקים הוא מדד שפותח על ידי שמעון דג'נקוב מהבנק העולמי. המחקר האקדמי של הדו"ח נעשה בשיתוף עם הפרופסורים אוליבר הארט ואנדריי שלייפר. הדירוג הגבוה ביותר (ערך מספרי נמוך) מצביע על נהלים טובים יותר לעסקים, בדרך כלל פשוטים יותר, והגנות חזקות יותר של זכויות קניין. מחקרים אמפיריים הממומנים על ידי הבנק העולמי מראים כי לשיפור נהלים החלים על עסקים יש שפעה חזקה על הצמיחה הכלכלית.
מטרת המדד כפי שהוגדר על ידי מפתחיו, היה לפתח אינדיקטור שיאפשר קיום מחקרים אמפיריים שיגדירו את הרמה האופטימלית של הרגולציה העסקית. האינדיקטורים שנאספו במסגרת פרויקט "קלות עשיית עסקים" מאפשרים מחקר כזה. מאז תחילת הפרויקט בנובמבר 2001, יותר מ -3,000 מאמרים אקדמיים השתמשו באחד או יותר מהאינדיקטורים שנבנו בפרויקט.

מחקר והשפעה

יותר מ -3,000 מאמרים אקדמיים השתמשו בנתונים מהמדד וכן נטען כי למדד השפעה חזקה מאוד על שיפור הרגולציה ותרומה לצמיחה כלכלית. המעבר מקבוצת המדינות שמדורגות ברבע הגרוע מכל המדינות לרבע הטוב ביותר יכול לנבא עלייה של 2.3 נקודות אחוז בצמיחה השנתית. 7,000 ניירות עבודה נוספים במחלקות לכלכלה ומדעי החברה משתמשים בנתונים מהדוח. זוכה פרס נובל לשנת 2016 בכלכלה אוליבר הרט הוא בין מחברי מאמרים כאלה.
מרכיבי המשנה השונים של המדד כשלעצמם מספקים הצעות קונקרטיות לשיפור. רבים מהם עשויים להיות קלים יחסית ליישום ולכן המדד השפיע על מדינות רבות לשפר את התקנות שלהן.

ביקורת

המתודולוגית המדד בנוגע ליחסי עבודה ספגה ביקורת מצד הקונפדרציה לאיגוד הסחר הבינלאומי מכיוון שהיא מעדיפה תקנות תעסוקה גמישות. בדיווחים המוקדמים, ככל שהיה קל יותר לפטר עובד מסיבות כלכליות, כך השתפר דירוג המדינה. האינדיקטור הרלוונטי עבר תיקונים ב-2008 אך בהמשך הוא הוסר לחלוטין.
מחקר שהוזמן על ידי ממשלת נורווגיה טען כי קיימות חולשות מתודולוגיות במדד, כדוגמת אי-וודאות ביכולתם של המדדים לתפוס את האקלים העסקי הבסיסי ודאגה כללית כי מדינות רבות יתמקדו בשינוי דירוגן במדד על פני טיפול בכשלים שקיימים באקלים הבסיסי ולא באים לידי ביטוי במדד.
חוילה

חֲוִילָה הוא שמם של שניים מצאצאיו של נח. האחד הוא נכדו של חם מבניו של כוש, והשני הוא נינו של שם (חוילה בן יקטן בן ארפכשד). על שמם של שני צאצאי נח אלה נקראת "ארץ החוילה".

חוילה החמית

חוילה זו מוזכרת כך: "שֵׁם הָאֶחָד, פִּישׁוֹן--הוּא הַסֹּבֵב, אֵת כָּל-אֶרֶץ הַחֲוִילָה, אֲשֶׁר-שָׁם, הַזָּהָב" ולאחר מכן כאחד מבניו של כוש: "וּבְנֵי כוּשׁ--סְבָא וַחֲוִילָה, וְסַבְתָּה וְרַעְמָה וְסַבְתְּכָא; וּבְנֵי רַעְמָה, שְׁבָא וּדְדָן", וכן מזוהה עם אלדד הדני כמקום ישבתם של יהודי חוילה. חוקרים חלוקים בדעתם היכן זו ממוקמת, סברה אחת ממקמת אותה באזור מזרח סודאן וצפון-מערב אתיופיה על הנילוס הכחול שאותו מזהים עם הפישון כך שלמעשה מזהים אותה עם ארץ כיאנאום המוזכרת בכתבים האקסומים כמקום של אוצרות רבים, כך שלמעשה ארץ זו שוכנת דרומית-מזרחית לממלכת כוש. סברה נוספת ממקמת אותה באזור חבש עצמו בצפון אתיופיה ואריתריאה וזאת על סמך זיהויו של הפישון עם נהר העטברה-תכזה.

חוילה השמית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מודל המעגל המורכב של הרגשות

הרקע למחקר

לטענתו של ראסל, הוכחות מדעיות הובילו את רוב הפסיכולוגים לתאר השפעה רגשית (affect) כמערכת של ממדים כגון חוסר הנאה, מועקה, דיכאון, התרגשות וכו', כאשר כל ממד משתנה באופן עצמאי וללא תלות באחרים. אולם, יש הוכחות אחרות שבשונה מקיום עצמאי, לממדים הרגשיים יש קשר זה לזה במערכת קשרים מורכבת. ההוכחות מעידות על כך שהקשרים הפנימיים הללו יכולים להיות מיוצגים על ידי מודל מרחבי שבו מושגים רגשיים יוצרים מעגל בסדר הבא: הנאה (0 מעלות), התרגשות (45 מעלות), עוררות (90 מעלות), מועקה (135 מעלות), חוסר הנאה (180), דיכאון (225 מעלות), ישנוניות (270 מעלות) ורוגע (315 מעלות). המודל הזה הוצע הן כאופן שבו פסיכולוגים יכולים להציג את המבנה של חוויה רגשית כפי שמוערכת על ידי דיווח עצמי, והן כהצגה של המבנה הקוגניטיבי שבו כל אדם משתמש כדי להמשיג לעצמו את הרגשות.

השימוש במעגל המורכב של הרגשות

יש מבנה קוגניטיבי להשפעה רגשית אשר מכיל מערכת קטגוריות קוגניטיביות הקשורות ביניהן. המבנה הזה משמש במגוון מצבים, כולל חווית המצב הרגשי של אדם בעצמו והשיפוט של המצב הרגשי של אדם אחר. לפיכך דיווח עצמי על מצב רגשי של אדם הוא משימה דומה לתיוג פרצופים על ידי צלמים והיא יכולה לשמש כאמצעי לחשיפת הדרך שבה הרגשות מומשגים. כל משימה כזו היא בעלת מאפיינים מיוחדים. המאפיינים הללו אשר יכולים לנבוע ממגוון של משימות שונות למראית עין, אשר כל אחת מהן מערבת רגש, הם ככל הנראה מאפיינים של תהליך משותף לכל המשימות. מסקנות מחקרו של ראסל מציע כי התהליך הזה הוא המשגה קוגניטיבית של רגשות. ובנוסף, המאפיינים הידועים של המבנה הקוגניטיבי מתומצתים בצורה נוחה במודל המעגל המורכב של הרגשות.

לקריאה נוספת

Ressel, J. A. (1980). A circumplex model of affect. J. Personality and Social Psychology, 39, 1161-78.
טורבוקאד

רקע

התוכנה משמשת לתיב"ם דו ממדי, תלת ממדי וכן להדמיה לתחומים של הנדסה אזרחית, אדריכלות ועיצוב פנים. היא נחשבת לפורצת דרך בעולם השירטוט וההדמיות מהיותה תוכנה הפועלת בשיטת "One Stop Shop", כלומר תוכנה המשמשת לכלל תהליכי העבודה באדריכלות ועיצוב פנים, בשונה ממרבית תוכנות התיב"ם המתרכזות בתחום מסוים. סיומת קובצי הטורבוקאד הנה TCW.

טורבוקאד בישראל

בישראל משווקת התוכנה מאז שנת 2008 בבלעדיות חברת השיווק "Edit פתרונות תוכנה". בדומה למרבית תוכנות השירטוט, הטורבוקאד עובדת בשקיפות מלאה עם יתר תוכנות השירטוט, ההדמיה, והמשולבות (שירטוט והדמיה). בישראל נפוצה התוכנה בקרב למעלה מאלף משתמשים, נכון לשנת 2013.

היסטוריה

התוכנה פותחה במקור בדרום אפריקה על ידי הנדריק ורמוטן והיין אוזהייזן, והייתה מסוגלת לעבוד אך ורק במחשבי HP. בראשית דרכה שווקה התוכנה אך ורק בארצות הברית במקביל לתוכנת "ג'נריק-קאדד" (Generic CaADD) כאשר הרעיון המרכזי היה אחיד לשתיהן - ליצור תוכנה שתכיל גם שירטוט וגם הדמיה בעלויות נמוכות ותתחרה בתוכנת האוטוקאד המובילה בשוק כיום, אך מאחר שג'נריק-קאדד פורסמה לפני הטורבוקאד, היא זכתה לחשיפה נרחבת יותר בעיתונות בשל מחירה הנמוך (600$ במקור).

תפוצה

כיום טורבוקאד מופצת בלמעלה מ-80 מדינות ברחבי העולם, כאשר בחלקם היא אף נחשבת לתוכנה המובילה (אף מובילה יותר מאוטוקאד) ותופסת נתח שוק עיקרי בדרום אפריקה, בריטניה ויפן. עד שנת 1994, כ-13 שנים לאחר צאת הגרסה הראשונית, נפוצה התוכנה בקרב כ-250 אלף משתמשים ונכון לשנת 2013, למעלה ממיליון משמשים.
יורם ירוחמי

יורם ירוחמי הוא זמר עבר ישראלי, אשר ידוע בעיקר בשל חברותו בשלישיית "הנשמות הטהורות". 
ירוחמי שירת בצוות הווי הנדסה קרבית, שם שירת עם נתן כהן. השניים צירפו את נאוה ברוכין לשלישייה, שהוציאה אלבום אחד ב-1974. לפני כן, גויסה הלהקה למילואים בתקופת מלחמת יום הכיפורים. שירות מילואים ממושך זה יצר מתיחויות בין חברי הלהקה, ובסופו של דבר, ירוחמי לא השתתף בהקלטת אחד השירים המפורסמים ביותר של הלהקה, "ברחוב הנשמות הטהורות", מכיוון שהיה חולה באותו יום ואת מקומו מילא מתי כספי. 
לאחר פרישתו מעולם הבמה, למד והצטרף לבנק ישראל שבו עבד עד שנת 2012. בתחילה כיהן במחלקת המלוות. בשנים האחרונות של עבודתו בבנק כיהן ירוחמי כמנהל יחידת הביקורת של הפיקוח על הבנקים בתחום איסור הלבנת הון.
סטודיבייקר דיקטטור

דיקטטור שונה לדירקטור

הדגם יוצא למספר מדינות ב-אירופה כולל מספר מונרכיות, שם נתקלו מנהלי חברת "סטודיביקייר" בבעיה עם שם הדגם, דיקטטור, ונאלצו לשנותו ל"דירקטור".
ג'פרסון סיטי

היסטוריה

אזור זה של אמריקה היה מיושב בתקופה הפרה היסטורית על ידי מתיישבים המכונים כיום בוני התילים. לפני הגעת המתיישבים האירופים לאזור התגוררו בו אינדיאנים משבט האוסייג'.
בשנת 1812, עם הקמת טריטוריית מיזורי נבחרה העיר סנט צ'ארלס כבירתה. בשנת 1821 נבחרה העיר לומנ'ז לנדינג (באנגלית: Lohman's Landing), עיירת סחר קטנה, כבירת המדינה, והוחלט על שינוי שמה של העיר. בין השמות שהוצעו היו "מיזוריפוליס" (Missouriopolis), אולם לבסוף נבחר השם "ג'פרסון סיטי" - "עירו של ג'פרסון".
בשנת 1826 התכנס לראשונה בית המחוקקים של מיזורי בעיירה הקטנה, ובשנת 1839 הפכה לעיר. במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית נכבשה העיר על ידי צבא האיחוד.

גאוגרפיה

שטחה של העיר 73.2 קמ"ר מהם 70.6 קמ"ר שטחי יבשה ו-2.6 קמ"ר שטחי מים (3.61%).

דמוגרפיה

נכון לשנת 2010 גרים בעיר כ-43,000 תושבים. 78% מהאוכלוסייה לבנה,16.9% אפרו-אמריקאים, 1.8% אסייתים, 2.2% משני גזעים או יותר, ו-1.2% מגזעים אחרים.

פוליטיקה וממשל

במועצת העיר חברים כ-10 נציגים הנבחרים מחמשת המחוזות בעיר- שניים מכל מחוז.

אתרים בעלי חשיבות

בעיר ממוקם בניין קפיטול מדינת מיזורי ובנייני הממשל של המדינה.
כמו כן ממוקמים בעיר מוזיאון מדינת מיזורי, המוזיאון להיסטוריה צבאית של מיזורי