מרכז שלהבתיה

תחילת הפעילות בישראל

FELM החל את עבודתו בישראל עם הגעתו של הכומר אפלי סאריסלו ב-1924 מטרתו הייתה יותר מחקר ופיתוח הוא החל בירושלים ובהמשך עבר לחוות הכנרת בחוף הדרומי של הגליל. סאריסלו היה כותב, חוקר, ארכיאלוג וחקר רבות את ישראל, מצרים ומסטופמיה. ב-1927 עשה סקר באגן נחל תבור וגילה שאדמות הבזלת אכן פוריות לחקלאות. על שמו נקראה "חורשת סאריסלו" באזור. ב-1940 הגיעה לארץ Aili Havas ועיסוקה היה בעיקר לבסס בית לילדים יהודים שנמלטו מאירופה. ב-1945 פתחה גם בית ספר וגן ילדים. הבית היה ממוקם בביה"ח שנילר הישן. ב-1946 הצטרפה אליה Rauha Moisio והן המשיכו את פעילותיהן.

המעבר למרכז שלהבתיה

ב-1950 העבירו את הפעילות לבית בשבטי ישראל. שניתן לו השם "שלהבתיה" – להבה של אלוהים. שהוא ציטוט משיר השירים (פרק ח' פסוקים ו' ו-ז') - ו שִׂימֵנִי כַחוֹתָם עַל-לִבֶּךָ, כַּחוֹתָם עַל-זְרוֹעֶךָ--כִּי-עַזָּה כַמָּוֶת אַהֲבָה, קָשָׁה כִשְׁאוֹל קִנְאָה: רְשָׁפֶיהָ--רִשְׁפֵּי, אֵשׁ שַׁלְהֶבֶתְיָה. ז מַיִם רַבִּים, לֹא יוּכְלוּ לְכַבּוֹת אֶת-הָאַהֲבָה, וּנְהָרוֹת, לֹא יִשְׁטְפוּהָ; אִם-יִתֵּן אִישׁ אֶת-כָּל-הוֹן בֵּיתוֹ, בָּאַהֲבָה--בּוֹז, יָבוּזוּ לוֹ. זהו פסוק מפורסם שעובד לשירים ישראליים רבים.

היסטוריה של שבטי ישראל 25

הקרקע נרכשה בשנת 1874 על ידי המיסיון האנגליקני של כנסיית סנט פול. ב-1887 נשכר האדריכל קונרד שיק לצורך הקמת המבנה הראשון (ידוע בתור הבית התחתון) לצורך שימוש הכנסייה. ד"ר קונרד שיק (1822-1901) היה אדריכל, ארכאולוג, חוקר ארץ ישראל ומיסיונר פרוטסטנטי שהגיע לישראל במסגרת מיסיון קרישונה וחי ופעל בירושלים במחצית השנייה של המאה ה-19. הוא היה אחד האישים הבולטים בתקופה העותמאנית ונמנה עם חשובים מחוקרי ארץ ישראל וירושלים. הבית הוא בין הראשונים שנבנו מחוץ לחומות ובין הראשונים שנבנו בסגנון קולניאלי (אירופאי), זאת ניתן לראות לפי הארקדה והמרפסת המקורה מסביבה. הארקדה עשויה מלבני חרס אדומים, פתחים קשתיים, ואבן הראש בצבע בהיר בסיתות מוטבה (עיבדו את האבן כך שתתאים למראה חלק יותר ולא כפי שהיה נהוג עד אז, רק להתאים את האבן למבנה). יחד עם העמוד הנושא הפינתי שנבנה כעמוד כפול המראה הכללי של החזית יוצר "חזית קלוניאלית", דבר שהיה נדיר בזמנו שכן השלטון העותמאני היה בישראל . ב-1950 ארגון FELM שכר את הבית ובשנת 1955 רכש את הקרקע, ביצע הרחבה לבניין המקורי של עוד שני אגפים, וב-1963 שכר את משרד האדריכלים אפשטיין על מנת לבנות בית נוסף בחלק העליון של הקרקע.

הפעילות במרכז שלהבתיה לאורך השנים

בין 1956-1967 הופעלה במיסיון פנימייה לילדים עניים שהוריהם לא יכלו לכלכל אותם. בזמנו המתחם כלל גם את בית הבישופ מרחוב הנביאים 25 ובין שתי החצרות היה מעבר. אחת מהילדים ששהתה בפנימייה הייתה הזמרת ריקי גל. וסיפרה על חוויותיה בסרט "הנה פתחתי חלון" ובשני שיריה "אילו יכולתי" ו"תפילות הילדים" אשר מספר על חוויותה במיסיון. ב-1967 נעשתה חקיקה חדשה אשר אוסרת על לימודי דת אחרת לילדים מתחת לגיל 18. והפנימייה הועברה לעבוד עם ילדים ערביים מאזור רמלה. בנוסף היה שיתוף פעולה עם הכנסייה האנגליקנית המקומית (האפיסקופלי) בעיקר בשנים הראשונות ועם כנסייה באזור רמלה-לוד בקשר לעבודות הנוער ולגני הילדים והקהילה היהודית המשיכה לעשות פעילויות במתחם ולהעביר שיעורי תנ"ך. בשנת 1976 הארגון החל להשתנות- נסגרה הפנימיה והבית הפך לבית הארחה בתיאום מראש. נפתח גן ילדים "מקור התקווה" שפעל במתחם עד לשנת 2000. הארגון החל לנהל פרויקטים חברתיים למען מיעוטי הסביבה מצד אחד ומפעלי הסברה וחינוך להבנה בין תרבותית מצד שני. לאורך השנים עברו כ-100 עובדים פינים ושימשו כצוות המקומי למרכז. בשנים הללו הגיע מספר המבקרים והשוהים במרכז "שלהבתיה" לעשרות אלפים.

פעילות המרכז כיום

המרכז הוא מקום לפעילות למען הקהילות המקומיות בקהילות הישראליות, הפלסטיניות והגולה וכן לקהילות האתניות השונות. בשנת 2018 החלו שיפוצים לבית התחתון הכוללים את שימור אופי הבנייה הייחודי, חיזוק היסודות ושיפור המבנה. המבנה מיועד להיפתח באפריל 2019 ומטרתו יהיה חיזוק אירועים לארגונים העוסקים בנוער שוליים, חיזוק ועידוד ערכים של אהבת השכן, כיבוד זכויות האדם, וחתירה לשיווין זכויות ודו קיום.
המרכז מברך את כולם בשעריו כל עוד מבקריו מבינים שיש לקבל את כל המבקרים הנמצאים והפעילות מעודד את ערכי השוויון וקבלת האחר ואינה פוגעת באף תרבות או דת אחרת.