google/wiki40b huggingface dataset:
צדק לזקן

תהליך הקמתה

בחודש אוקטובר 2007 הודח מתפקידיו בכנסת יו"ר סיעת גיל, משה שרוני, משום שסירב להסיר הצעת חוק שיזם בנושא הגדלת קצבאות הזקנה. שרוני הודיע כי בהמשך הקדנציה יפרוש מהסיעה, וכי בינתיים אינו רואה עצמו כפוף למשמעת הסיעתית.
לאחר שחלפה מחצית מתקופת כהונת הכנסת, ומשהיה זכאי על פי חוק למימון מפלגות במקרה שיתפלג מהסיעה, הגיש שרוני ב-28 באפריל 2008 לוועדת הכנסת יחד עם שניים מחברי סיעתו, אלחנן גלזר ושרה מרום שלו בקשה להתפלג מהסיעה ולהקים סיעה עצמאית בשם "צדק לגמלאים". מספר שעות לאחר הגשת הבקשה, חזר בו גלזר, וזאת לאחר שהוצע לו תפקיד סגן השר לענייני גמלאים.
בסופו של דבר, ב-3 במאי 2008 החליטו אלחנן גלזר ושרה מרום שלו להצטרף למשה שרוני, ולפרוש מסיעת הגמלאים בכנסת. שרוני אמר כי "אם יקראו לנו למשא ומתן קואליציוני נשב במשא ומתן. אם ראש הממשלה יקבל את התנאים שלנו להעביר כספים לגמלאים נשקול להיות בקואליציה, אם לא - נהיה באופוזיציה".
ב-4 במאי כינסו השלושה מסיבת עיתונאים משותפת עם ארקדי גאידמק ובה הודיעו על הקמת סיעה חדשה בכנסת בשם "צדק לגמלאים". ב-19 במאי, עם תום פגרת החורף של הכנסת, התקיים דיון בוועדת הכנסת בסופו אמורה הייתה להתקיים הצבעה על אישור התפלגות הסיעה. במהלך הדיון הושמעה ביקורת מצד חברי כנסת רבים וכן מצד היועצת המשפטית של הכנסת, נורית אלשטיין, באשר לחוקיות ההסכם בין הפורשים לגאידמק. בתום הדיון החליט שרוני למשוך את בקשתו לאישור ההתפלגות, ולהעמידה להצבעה במועד אחר לאחר תיקון סעיפי ההסכם, לאחר שהסתמן רוב בקרב חברי הוועדה נגד אישור ההתפלגות. לבסוף, ולאחר שבוטל ההסכם עם גאידמק, אישרה ועדת הכנסת ב-2 ביוני את התפלגות הסיעה ואת הקמת סיעת "צדק לזקן".
ב-30 ביוני אישרה ועדת הכנסת הסכם בין סיעת צדק לזקן לבין מפלגת צומת, שיוצגה לאחרונה בכנסת החמש עשרה, לפיו הסיעה תייצג את צומת בכנסת. בעקבות הסכם זה, זכאית הסיעה למימון מפלגות על פי חוק, שכן הסיעה אינה מפלגה.
ב-15 באוקטובר, בעת נסיונותיה של ציפי לבני להקים ממשלה חדשה בראשותה, הודיעו ראשי שתי הסיעות על איחוד מחודש. חבר הכנסת גלזר הודיע כי ישאר בסיעת היחיד "צדק לזקן". כשבועיים לאחר מכן אישרה ועדת הכנסת את חזרת השניים לסיעת האם ואת הקמת סיעת "הדרך הטובה" על ידי אלחנן גלזר.
לפני האיחוד המחודש, ולקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-11 בנובמבר 2008 החליטה הסיעה להתמודד בערים שונות בשם "צומת-צדק לגמלאים", בין השאר בחיפה (רשימה שלבסוף לא התמודדה). בסופו של דבר התמודדה רשימת "צומת-צדק לזקן" רק בשדרות (ראש הרשימה בשדרות, ששון שרה, אף התמודד לראשות העיר) ובגבעתיים, אך רשימות אלו לא עברו את אחוז החסימה.
ג'ין אנדרסון

ביוגרפיה

אנדרסון נולדה באיסטבורן שבסאסקס. היא זכורה בעיקר מתפקידה כאם המשפחה חמורת הסבר מרי המונד בסדרת הדרמה של ה-BBC "האחים" ששודרה בין השנים 1972 ל-1976. עוד היא מוכרת בתפקיד האריסטוקרטית המרדנית ליידי ג'וסלין "ג'וס" הולברוק בסדרה "טנקו"  על אודות מלחמת העולם השנייה ששודרה בין 1982 ל-1984.
תפקידים נוספים שלה בטלוויזיה היו בסדרה המשטרתית "Police Surgeon", בסדרה "המפקח מגרה", בסדרה "The Man in Room 17", בסדרה "The Borderers", "פול טמפל", בסדרה "Codename", בדרמה "Oil Strike North", בסדרת סרטי "גברת מארפל", בפרק בסדרה "המפקח מורס", בסדרה "קמפיון", בסדרה הקומית "מה יגידו השכנים?", ובסדרה "הטי ויינת'רופ חוקרת". 
עוד שיחקה בתפקיד האם בשני עיבודים של ה-BBC, לספר "ילדי המסילה" מאת אדית נסביט, שהופקו ב-1951 וב-1957.

חיים אישיים

במשך שנים רבות חייתה אנדרסון בכפר אדנהול קרוב לפנרית' שבקאמבריה. היא המשיכה לשחק עד לשנות התשעים שלה. באפריל 2001 נפטרה בגיל 93.
דואר סלובקיה

דואר סלובקיה (בסלובקית: Slovenská pošta) היא חברה בבעלות המדינה האחראית על מתן שירותי הדואר בסלובקיה. החברה הוקמה ב-1 בינואר 1993, כשסלובקיה הפכה למדינה עצמאית.
כיום החברה מפעילה 1,566 סניפי דואר ברחבי סלובקיה. מאז 1996 משרדיה הראשיים נמצאים בעיר באנסקה ביסטריצה.
אלכסנדר פובולוצקי

קורות חיים

פובולוצקי היה בן למשפחה מוזיקלית והחל לנגן בכינור בגיל חמש. הוא למד באקדמיה למוזיקה של אודסה, מוסד שהוציא תלמידים נודעים כמו סביאטוסלב ריכטר, אמיל גיללס ודוד אויסטרך.
לאחר סיום לימודיו בשנת 1970 הצטרף פובולוצקי לחמישייה קאמרית ובהמשך ניגן בתזמורת הקאמרית של מוסקבה. בשנים הבאות ניגן בתזמורת של תיאטרון בולשוי במוסקבה ובתזמורת הסימפונית הממלכתית של ברית המועצות בניצוח יבגני סבטלנוב, עד עלייתו לישראל בשנת 1990. במקביל לנגינה עסק גם בהוראה ובהלחנה, הן לתיאטרון והן לרדיו ולטלוויזיה של מוסקבה.
אלכסנדר פובולוצקי חבר בקבוצת הכינור השני בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. הוא הקים את שלישיית פובולוצקי ואת אנסמבל וירטואוזים של תל אביב, שנגניו חברים בפילהרמונית, ועם הרכבים אלה הוא יוצא לסיורי קונצרטים בישראל ומחוצה לה.
פובולוצקי הלחין יצירות רבות, בהן יצירה המבוססת על נושאים של הנריק וייניאבסקי לתחרות הכינור על שם וייניאבסקי בפולין, שבה ישב בחבר השופטים. כן חיבר יצירה לשתי קלרניתות סולו ותזמורת על נושא רפסודיה בכחול של גרשווין ועיבודים רבים לאנסמבל הכנרים של קשת אילון.
בנו ובתו של אלכסנדר פובולוצקי, יוג'ין ומריאנה, חברים בשלישיית פובולוצקי ובאנסמבל וירטואוזים של תל אביב.
משטרת סבסטופול

היסטוריה

המשטרה העירונית בסבסטופול הוקמה לראשונה בשנת 1905.
זמן קצר לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917 הוקמה המיליציה שעברה בשנים הראשונות שלאחר מלחמת האזרחים הרוסית שינויים רבים ולאורך כל תקופת ברית המועצות פעל כגוף שיטור עממי. 
לאחר התפרקות ברית המועצות והכרזת העצמאות האוקראינית המשטרה בסבסטופול הייתה לחלק מהמשטרה האוקראינית ועברה רפורמות רבות שלא הביאו לשינוי משמעותי ותוכניות אלה ספגו ביקורת רבה מתושבי העיר. ברם, במרץ 2014 אירועי סיפוח חצי האי קרים לרוסיה הביאו להחלפת המיליציה במשטרה הרוסית. משטרת סבסטופול הפכה לגוף שיטור פדרלי הכפוף למשרד הפנים הרוסי.

מפקד משטרת סבסטופול

את מפקד משטרת העיר סבסטופול (רשמית, מפקד מינהל משרד הפנים בסבסטופול) ממנה ומפטר נשיא רוסיה בהמלצת השר לענייני פנים של הפדרציה הרוסית ובאישור האספה המחוקקת של סבסטופול.
שושי כחלון-כידור

ביוגרפיה

כחלון-כידור התגייסה לצה"ל בשנת 1984. בין היתר, שימשה כמפקדת בסיס הטירוניות במחנה 80, מפקדת בית הספר לקצינות בבה"ד 12 וסגנית מפקד מערך בסיסי הטירונות הכלל צה"ליים (מגל).
עם קבלת ההחלטה על שילוב גברים ונשים בקורס הכשרה לקצונה, הייתה למפקדת הגדוד הראשונה בצה"ל בהכשרת הקצונה.
השתחררה מצה"ל בשנת 2009 בדרגת סגן-אלוף.
לכחלון-כידור תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון וארץ ישראל מאוניברסיטת חיפה.

פוליטיקה מקומית

כחלון-כידור התמודדה לראשות המועצה המקומית כפר יונה בבחירות בשנת 2013. היא קיבלה כ-28% מהקולות והפסידה לראש המועצה הקודם, אפי דרעי.
מאז שנת 2013 מכהנת כחברת מועצה בכפר יונה וכיהנה בתפקיד ראש האופוזיציה במועצה.
בשנת 2018 התמודדה לראשות העיר כפר יונה בשנית וניצחה את אפרים דרעי, אשר כיהן בתפקיד ראש העיר במשך 41 שנים ברוב של כ-51% לעומת 36% שאותם קיבל דרעי.

חיים פרטיים

כחלון-כידור גדלה בשכונת מורשה ברמת השרון, בבית שכלל 9 ילדים. נשואה למוטי כידור, ואם לשתי בנות.
המוזיאון לתרבות הפלשתים ע"ש קורין ממן

המוזיאון

המוזיאון לתרבות הפלשתים ע"ש קורין ממן הוקם ב-1990 לזכרה של קורין ממן, שנולדה בעיר קזבלנקה במרוקו ונהרגה בשנת 1984 בתאונת דרכים בצרפת במהלך לימודיה באוניברסיטה. מקימיו הראשונים של המוזיאון היו אריה אזולאי ורנה סיוון. אוצרת המוזיאון מיום הקמתו היא יעל ויזל. בשנותיו הראשונות היה המוזיאון עם תצוגה ארכאולוגית מצומצמת שרוב מוצגיו היו רפליקות, בשילוב יצירות אמנות של אמנים בני העיר אשדוד.
לאחר פתיחתו המחודשת ב-2013, חללי המוזיאון וכן התצוגה השתנו לחלוטין והוא המוזיאון היחיד, בישראל ומחוצה לה, המוקדש לתרבות הפלשתית.
יעקב קוראל

הרב יעקב קוראל (? - כ"ה בשבט ה'תקע"ח, 1 בפברואר 1818) היה הראשון לציון בירושלים.

ביוגרפיה

מוצא משפחתו היה כנראה מצפת, אליה עלו עוד בתקופת האר"י.
הרב קוראל היה מרבניה החשובים של ירושלים בתקופתו, וידוע שכיהן כראב"ד בשנת 1810.
היה חבר בבית דינו של הראשון לציון הרב יעקב משה עייאש, ובשנת ה'תקע"ז (1817) מונה אחריו לתפקיד זה.
חיבר ספר בשם "זמרת הארץ" שכנראה אבד עוד בהיותו כתב יד.
נפטר בכ"ה בשבט ה'תקע"ח (1818) ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
גרעינים (סדרת טלוויזיה)

עלילה

הסיטקום עוסק בחמישה גרעינים ובילדי העיר בה הם חיים. חבורת בני הגרעין יאלצו להתמודד עם האיום התמידי המרחף מעל ראשם ולנסות להציל את המבנה בו הם שוהים מידיו של מנהל המתנ"ס המרושע, שיקלובר (חנוך דאום) שרוצה להרוס אותו ולהקים במקומו גורד שחקים יוקרתי.
הליקאז

הליקאז הם קבוצת אנזימים שחיוניים לאורגניזמים חיים. חלבונים אלה הם חלבונים נעים, הפורמים את המבנה הדו-גדילי של מולקולת ה- DNA על ידי פירוק קשרי המימן בין הבסיסים בשני הגדילים. פגם בגן המקודד להליקאז גורם לסינדרום ורנר, שמאופיינת בהזדקנות מוקדמת.

תפקיד

לתהליכים תאיים רבים (בהם שכפול DNA, תעתוק, תרגום, שחלוף, תיקון DNA) דרושה הפרדה בין גדילים של חומצות גרעין. על מנת להפריד בין הגדילים, של הסליל הכפול של ה-DNA, או על מנת להפריד את סליל של RNA מ-DNA, מולקולת ההליקאז משתמשת בהידרוליזה של ATP, באמצעותם נשברים קשרי המימן בין זוג הבסיסים. ההליקאזים נעים לאורך הגדיל הכפול של חומצת הגרעין באופן כיווני ספציפי לכל אנזים.
הליקאזים מקבלים מספר צורות ומצבים אוליגומריים שונים. מחקרים הראו שיש הליקאזים פסיביים, בהם אין זירוז של ההפרדה, ואילו יש שממלאים תפקיד פעיל בזירוז של הפרדת הגדילים תוך שימוש באנרגיה המופקת מהידרוליזת ATP. ‏  נראה שהליקאזים מעבדים מהר יותר אין ויוו מאשר אין ויטרו, לאור נוכחותם של חלבונים שמסייעים לערעור היציבות של צומת המזלג (fork junction).
זאוקסיס

זֵאוּקְסִיס (ביוונית: Ζεῦξις) היה צייר יווני שחי במחצית השנייה של המאה החמישית לפני הספירה. עיקר המידע אודותיו מגיע מפיו של פליניוס הזקן. הוא מספר עליו שהיה איש העיר הראקליאה. פליניוס מזכיר את זאוקסיס בשנה הרביעית לאולימפיאדה ה-95 (שנת 397 לפנה"ס). פליניוס מוסיף ומספר כי בתחרות ציור עם הצייר פראסיוס צייר אשכול ענבים שנראה כה טבעי עד כי ציפורים החלו קרבות ומנקרות בבד הציור. על כך ענה לו פראסיוס בכך שצייר וילון. מאחר שזאוקסיס היה כל כך מרוצה מבחירתן של הציפורים בענבים דרש כי יסירו את הווילון. משגלו לו כי מדובר בציור של וילון ויתר על הפרס משום שהוא היתל בציפורים אך פראסיוס היתל בו, האומן. אחר כך צייר ילד האוחז באשכול ענבים וגם אל האשכול הזה עפו הציפורים. על כך כעס משום שטען כי אילו היה מיטב לתאר את הנער, היו הציפורים נפחדות ממנו ולא עפות אל הענבים. 
פליניוס מוסר גם שהיה פסל ונותרו מיצירתו בסטיו של פיליפוס ברומא פסל של הלנה ופסל של מארסיאס הכבול.
צמח גרין

הולדתו ועלייתו לארץ

גרין נולד בעיירה קטנה בשם סומי לא רחוק מחרקוב, למינה לבית וולק שמתייחסת למהר"ל מפראג ולרב שלמה יצחק רב העיירה, במשפחה שמנתה שישה ילדים. לאחר המהפכה הקומוניסטית ברוסיה, נכלא אביו עם רבנים רבים אחרים, ונפטר לאחר שחרורו מהכלא בגיל 44. אמו ואחיותיו לובה וטובה עלו לארץ ישראל בעקבות פטירת האב. גרין, אז תלמיד ישיבת סלובודקה, עלה בעקבותיהן בתחילת שנות ה–20. הוא הגיע באוניה לנמל יפו כנוסע סמוי, יחד עם החברותא שלו מסלובודקה.

לימודיו ונישואיו

לאחר עלייתו החל גרין ללמוד בישיבת חברון שהייתה אז הגרעין של ישיבת סלובודקה ביישוב החדש. אחרי זמן מה, עבר לירושלים לישיבת מרכז הרב. למד אצל הרב קוק ואצל "הנזיר", הרב דוד כהן.
גרין נישא לרבקה ווינשטיין בת הרב אהרון, שנולדה בסוואלקה שפולין. היא עלתה ארצה בתחילת שנות ה–20 כחלוצה יחד עם אחותה חנה, ולמדה סיעוד. הם נפגשו כאשר במסגרת מקצועה כאחות נשלחה לרחובות לבית הבראה היהודי – הישן והיחיד ביישוב החדש, לעזור בהחלמתו של הרב קוק שהיה מאושפז שם, וגרין הגיע לביקור חולים אצל רבו. תפקידה האחרון של רבקה היה בטיפול יוצאי חברון בשנת תרפ"ט. על מידת הקירבה שלו לרב קוק, מעידה אביבה, בתם, שזוכרת שירה בכתב ידו של הרב קוק, שנכתבה לכבוד האירוסין של הוריה, בסגנון אקרוסטיכון – כל שורה של השיר התחילה עם אות משמם.

הרבנות בוושינגטון

כעבור זמן קצר, עקב קשיי פרנסה, קיבלו בני הזוג את רשות הרב קוק לנסוע לארצות הברית. אחרי כמה שנים, מונה לרב הקהילה של בית הכנסת הישן "אוהב שלום" בוושינגטון הבירה. אורחים רבים התארחו בביתם.
הרב גרין היה נשיא ועד הרבנים בוושינגטון, וחבר הוועד הפועל של הפועל המזרחי בארצות הברית. הוא הקים את "חברותא", ארגון לקידום הלשון העברית, הספרותית והמדוברת. הוא ארגן תלמוד תורה אחרי בית הספר (After School Talmud Torah) וייסד יחד עם הרב יהושע קליוון את ה'האקדמיה העברית של וושינגטון' (Hebrew Academy of Washington), שבה למדו בנים ובנות יחד. נאומיו של גרין שודרו ברדיו בשנות מלחמת העולם השנייה].

הקמת גבעת וושינגטון בישראל

גרין ייסד בישראל את גבעת וושינגטון. המוסד, שיועד בתחילתו לשמש כמקלט לילדים יתומים ניצולי השואה, משמש כיום סמינר למורים. בשנת ה'תש"ו (1946) התקיים טקס הנחת אבן הפינה של המוסד. הרב גרין גייס את הכסף למקום שנקרא על שמו של ג'ורג' וושינגטון, הנשיא הראשון של ארצות הברית, והביא עמו לטקס אבנים מהבית הלבן, שסימלו את הקשר בין המוסד לקהילה היהודית בארצות הברית.
קודם לכן, בתקופת המנדט הבריטי, הפקיעו הבריטים את האדמה שעליה גבעת וושינגטון הייתה אמורה להיבנות. בניסיון להציל את המקום, התקבל הרב גרין על ידי האפיפיור פיוס השנים עשר בשנת 1945 על מנת לבקש את תיווכו בעניין. האפיפיור אמר שיתפלל למען הילדים. הרב גרין השיב לאפיפיור שלא הגיע כדי לקבל תפילה, אלא ביקש את התערבותו המעשית.

ילדיו

גרין נפטר בשנת 1961 בגיל 56. הוא הותיר אחריו שלושה ילדים. הבכור ג'יסון- איתן מכהן כראש ישיבה בירושלים, בן נוסף ד"ר עמנואל היה פסיכולוג קליני ומרצה לפסיכולוגיה ובתו אביבה היא אמנית בעלת שם בניו יורק].
דקוריה

דקוריה (לטינית: decuria) הייתה ברומא העתיקה קבוצה בת 10 אנשים, שהתאגדה תחת מנהיג או מפקד בעל התואר "דקוריו" (Decurio) או "דקוריון".
מושג זה וחלוקה זו היו נפוצים בחיל הפרשים הרומי.
על פי החלוקה המיוחסת לרומולוס, אוכלוסיית רומא הייתה מחולקת לשלושה שבטים (tribus) עתיקים: הרמנס, טיטיאס ולוקרס. בראש כל שבט עמד טריבון (Tribunus).  כל שבט היה מחולק ל-10 קנטוריות (centuriae) בראשן עמד קנטוריון. כל קנטוריה הייתה מחולקת ל-10 דקוריות בראשן עמדו דקוריו. 
באינטררגנום שאחרי מותו של רומולוס, הסנאט הרומי, שכלל באותה עת 100 איש, התארגן במבנה של 10 דקוריות בראשן דקוריו. כל אחד מנושאי תפקיד הדקוריו שלט על רומא במשך 5 ימים כאינטררקס עד שמגיד העתידות אישר שנומה פומפיליוס יכול לעלות לשלטון.
בשלהי האימפריה הרומית הפך המונח דקוריון לתיאור מעמד הדיקוריאנים (Decuriones), מעמד בעלי הקרקע שאינם מתגוררים בווילה שלהם אלא בערים. מתוך שכבה זו הגיעו נושאי המשרות הבכירות בפקידות הקיסרית והבישופות הכנסייתית, כמו גם אבות מנזר. מעמד הדיקוריאנים היו אחראים בערים גם על גביית המיסים והיה עליהם לשלם גרעונות בהכנסות המס מכיסם. התואר היה קיים גם באימפריה המזרחית ובמהלך הזמן הפך לתוארו של גובה המיסים, בלי קשר לאריסטוקרטיה או למעמד חברתי. וכך מצאו עצמם גם יהודי ביזנטיון בתפקיד זה.
יוחנן החמישה עשר

ביוגרפיה

ג'ובאני נולד ברומא, והיה בנו של לאו, פרסביטר רומאי, וכיהן ככומר הראשי של סנט ויטאליס. באוגוסט 985 הוא מונה לאפיפיור, בהשפעת האציל קרסנטיוס הצעיר, במקום האפיפיור יוחנן הארבעה עשר. למרות יוחנן היה חסיד של תנועת הרפורמה מקלוני, הוא היה נגוע בנפוטיזם ובחמדנות. בנוסף, הוא גם היה עוין קרסנטיוס הצעיר, ובעקבות כך הוא היה צריך לברוח בשנת 995 לטוסקנה. בהיותו שם קרא יוחנן למלך הגרמני אוטו השלישי, ששלט עתה באופן עצמאי, לרומא, על מנת לקבל עזרה ולהכתרתו כקיסר. כמו אוטו השלישי. אולם, עוד לפני שהגיע אוטו השלישי לרומא, מת יוחנן ב-1 באפריל 996 ברומא, ולאחר מכן מינה אוטו השלישי את גרגוריוס החמישי לאפיפיור במקומו.
דון ברג

ביוגרפיה

ברג נולד בפנס גרוב, ניו ג'רזי.

שיאן עולם באולם

בתחרות שנערכה באולם בפילדלפיה, פנסילבניה ב-13 בפברואר 1959 קבע ברג שיא עולם בקפיצה במוט בתוצאה של 4.81 מטר, שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-16 שנים של קורנליוס וורמרדאם (4.79 מטר). שיא זה נשבר לאחר כ-3 שנים על ידי ג'ון אולסס מארצות הברית (4.83 מטר).

אלוף המשחקים הפאן אמריקאיים

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בשיקגו, אילינוי בשנת 1959 זכה ברג במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.62 מטר.

שיאן עולם

בתחרות שנערכה בפאלו אלטו, קליפורניה ב-2 ביולי 1960 קבע ברג בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 4.80 מטר, שיפור לשיא העולם בן ה-3 שנים של בוב גוטובסקי מארצות הברית (4.78 מטר). שיאו זה נשבר לאחר כשנה על ידי ג'ורג' דייוויס (4.83 מטר).

אלוף אולימפי

באולימפיאדת רומא (1960) זכה ברג במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 4.70 מטר, לפני רון מוריס מארצות הברית (4.60 מטר) ואלס לנדסטרם מפינלנד (4.55 מטר).

משפחה

אחותו הצעירה, דיאן ברג קבעה שיא עולם בקפיצה במוט בשנת 1952 בתוצאה של 2.59 מטר, בתקופה שקפיצה במוט לנשים עדיין לא נכלל בתוכנית של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF), נכנס רק בשנת 1992. שיא זה שהחזיק מעמד כ-25 שנים.
ברג נפטר ב-16 בפברואר 2019.
דנה באש

דנה באש (באנגלית: Dana Bash; נולד ב-15 ביוני 1971) היא עיתונאית ומנחה יהודייה אמריקאית, המשמשת ככתבת הפוליטית הבכירה של רשת CNN.

ביוגרפיה

באש נולדה במונטווייל, פרוור של ניו יורק שבניו ג'רזי, כדנה רות שוורץ (Dana Ruth Schwartz), ושם גם העבירה את נעוריה. היא סיימה תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון די. סי. לפני שהחלה לשמש ככתבת בשידור חי בערוץ CNN, הפיקה עבורו תכנים לתוכניות סוף השבוע, ולאחר מכן תכנים הנוגעים לסיקור הקונגרס, ובכלל זה את הסנאט האמריקאי. לאחר מכן החלה לסקר את הבית הלבן עבור הרשת, עד שעברה לסקר את ענייני הקפיטול היל.
במרץ 2014 עיטר המגזין Elle את באש, לצד זוכים נוספים, בשגרירות האיטלקית שבוושינגטון בעת אירוע "רשימת הנשים העצמתיות בוושינגטון" (Women in Washington Power List) השנתי שלו.
במאי 2008 התחתנה בשנית עם עמיתה לעבודה ב-CNN, הכתב ג'ון קינג, שהמיר את דתו ליהדות טרם הינשאו לה. לזוג נולד ילד ביוני 2011, ולאחר פחות משנה נפרדו.
החזית הבלארוסית הראשונה

היסטוריה

ב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של החזית הבלארוסית לחזית הבלארוסית הראשונה, ולמפקדה מונה קונסטנטין רוקוסובסקי.
החזית לחמה במבצע רגושב-זלובין, ולאחר מכן השתתפה במבצע בגרטיון שבו השמידה את הארמייה הגרמנית התשיעית, ובהמשך השתתפה החזית במבצע לובלין-ברסט. בנובמבר 1944 החליף גאורגי ז'וקוב את רוקוסובסקי בפיקוד על החזית, ובינואר 1945 השתתפה החזית במבצע ויסלה-אודר שבו התקדמה בזינוק אחד מהויסלה אל האודר.
ב-16 באפריל 1945 פתחה החזית יחד עם החזית האוקראינית הראשונה בקרב על ברלין. בתחילה הסתבכה החזית בקרב על רמת זלו, אך לבסוף פרצו כוחות החזית והגיעו לברלין, שם ניהלו קרבות קשים עד לכניעת העיר ב-2 במאי.
לאחר סיום המלחמה, הפכה החזית למפקדת הכוחות הסובייטיים בגרמניה.
שלושת המלאכים בבית אברהם

שלושת המלאכים בבית אברהם אבינו הוא סיפור מקראי שמופיע בפרשת וירא. 
אברהם מארח שלושה אנשים מזדמנים, והם מבשרים לו שבקרוב יולד לו בן. שרה שומעת וצוחקת. בהמשך האנשים ממשיכים לסדום על מנת להציל משם את לוט.

הסיפור על פי מדרשי חז"ל

המעשה כפי שמופיע במקרא מספר על התגלותו של אלוהים אל אברהם אבינו ביום חם במיוחד, כאשר האירוע התרחש בט"ו בניסן - מועד חג הפסח ביום השלישי למילתו של אברהם - מצב בו היה חלוש במיוחד. כאשר ראה אלוהים בחולשתו הוא "הוציא חמה מנרתיקה" כדי לעצור בעד בני האדם לצאת לרחוב ובכך למנוע מאברהם את הטירחה שבאירוח. אולם אברהם שנחשב למכניס אורחים, ישב על פתח ביתו בציפייה לאורחים מזדמנים.
אלוהים עצמו בא ל"ביקור חולים" אצל אברהם, ובעוד אלוהים משוחח עם אברהם הבחין אברהם מרחוק בשלוש דמויות, אברהם עזב את אלוהים ורץ לקבל את האורחים, פנה אליהם וביקשם לסור לביתו. מאחר שאברהם חשש שהם עובדי עבודה זרה הסוגדים לאבק רגליהם ביקשם טרם היכנסם לרחוץ רגליהם ורק אחר כך להיכנס לביתו. הוא פנה לשרה אשתו וביקש ממנה להכין לחם משלושת סאה קמח והוא עצמו רץ להכין חמאה, חלב ובן בקר להגיש לאורחים. אף על פי שמלאכים אינם יכולים לאכול ולשתות, משום כבודו של אברהם הם התחזו אוכלים ושותים.
ביקורם של המלאכים נועד, מלבד סיפוק רצון אברהם לאורחים, גם לביצוע שליחויות שונות. מלאך ראשון נשלח לבשר לשרה על הולדת בנה יצחק, השני בישר את מהפכת סדום ועמורה והשלישי בישר לאברהם על ריפויו מכאב ברית המילה ועל חובתו להציל את לוט ממהפכת סדום ועמורה. ואכן לאחר הסעודה בישר מלאך לאברהם כי בעוד שנה תוליד שרה אשתו בן, ולחיזוק ההבטחה חרץ המלאך חריץ בכותל בית אברהם ואמר כי בעוד שנה, כאשר תגיע השמש לחריץ זה, יוולד הבן - יצחק אבינו.
מרקו סימונה

קריירת משחק

סימונה החל את הקריירה בראשית שנת 1987 בקבוצת קומו מהסרייה א'. לאחר מספר הופעות במדי הקבוצה הושאל לוירשיט בוקלאונה מהליגה השלישית, במדיה כבש 15 שערים בעונת 1987/1988 וסיים כמלך שערי הליגה.
בעונה הבאה שב לקומו וכבש במהלכה שישה שערי ליגה. בתום העונה נשרה קומו לסרייה ב' וסימונה עבר לקבוצת הצמרת מילאן שאותה אימן אריגו סאקי. בתווך, זומן לנבחרת הצעירה של איטליה, ועד 1990 הופיע במדיה ב-16 משחקים וכבש 7 שערים. במהלך הקדנציה במילאן זכה סימונה במספר רב של תארים: ארבע אליפויות בחמש שנים בין השנים 1992–1996, בגביע אירופה לאלופות לשנת 1990 ובליגת האלופות בעונת 1993/1994. עונת 1994/1995 הייתה הטובה ביותר מבחינתו כשכבש 17 שערי ליגה ב-30 משחקים בנוסף ל-4 שערים בליגת האלופות שבה הגיעה מילאן עד לשלב הגמר בו הפסידה לאייאקס. בעונת 1995/1996 כבש 11 שערים בכל המסגרות, 8 מתוכם בליגה, וניצב במקום השני ברשימת הכובשים של אלופת איטליה מילאן אחרי עמיתו ג'ורג' ואה. אף על פי שנאבק על מקום בהרכב לאורך שנותיו במילאן עם חלוצים שזכו בתואר כדורגלן השנה בעולם, מרקו ואן באסטן, רוברטו באג'ו וג'ורג' ואה, סימונה כבש 74 שערים ב-245 הופעות במדי הקבוצה.
לאחר שפאביו קאפלו החליף את סאקי, שמונה למאמן נבחרת איטליה, זומן סימונה לראשונה לסגל הנבחרת וב-19 בדצמבר 1992 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד נבחרת מלטה. עד 1996 ערך סימונה שלוש הופעות נוספות במדי הנבחרת אך לא כבש ולו שער אחד.
בעונת 1997/1998 עבר סימונה לפריס סן ז'רמן הצרפתית. סימונה, ששימש קפטן הקבוצה, זכה במדיה בגביע הצרפתי בעונתו הראשונה בה. בעונת 1999/2000 עבר למונקו, ובמהלך עונה זו כבש 21 שערים ובישל 15 נוספים ב-34 הופעות, והיה אחראי למעשה ליותר ממחצית משערי הקבוצה שזכתה באליפות בתום העונה. בדירוג כובשי השערים קדמו לו מלך השערים סוני אנדרסון שכבש 23 שערים ודויד טרזגה שכבש 22.
סימונה שב למילאן במהלך עונת 2001/2002 מיעט לשחק ולא כבש שערים בקדנציה השנייה בקבוצה. הוא שב למונקו בעונת 2002/2003, אך גם בקדנציה השנייה בשורותיה רשם הופעות מעטות בלבד. בעונת 2003/2004, לאחר תקופה קצרה ולא מוצלחת במיוחד בניס, פרש סימונה ממשחק פעיל בגיל 35. בשנת 2005 הצטרף כחבר הנהלה בקבוצת לגנאנו מהליגה הרביעית באיטליה והשתתף במשחק אחד של הקבוצה באותה עונה.

לאחר הפרישה

בשנת 2005 הצטרף סימונה כשותף וכחבר הנהלה בקבוצת לגנאנו מהליגה הרביעית באיטליה וב-2007, בעת שמילא תפקיד זה, עלתה הקבוצה לליגה השלישית.
בשנת 2009 קיבל סימונה תעודת סוכן מורשה מטעם פיפ"א ושימש יועץ במונקו. בספטמבר 2011 נענה להצעה לאמן את המועדון שהיה שקוע באותה העת בתחתית ליגת המשנה בצרפת, אך פוטר בתום העונה לאחר שהקבוצה סיימה במקום השמיני. באוקטובר 2014 מונה למאמן לוזאן מליגת המשנה השווייצרית, וב-2015 למאמנה של טור מליגת המשנה בצרפת. ביוני 2016 פוטר מאימון הקבוצה.
בנובמבר 2016 מונה למאמנה של לאבל מליגת המשנה בצרפת, 14 מחזורים לאחר פתיחתה. הוא פוטר מתפקידו באפריל 2017, כאשר הקבוצה במקום האחרון בטבלה שישה מחזורים לסיום העונה.
ביולי 2017 התמנה לתפקיד מאמן קלאב אפריקן התוניסאית, אך פוטר לאחר כארבעה חודשים בלבד בעקבות יכולתה החלשה של קבוצתו.
חרישה

חרישה היא פעולה חקלאית שנעשית בעזרת מחרשה ומשמשת להכנת תלמים בקרקע שבהם יזרעו זרעים. החרישה היא פעולה קשה שלשמה יש צורך בבהמות עבודה כמו: חמור, סוס ושור. החרישה משפיעה על תכולת הקרקע, ועל הימצאותם של בעלי חיים, צמחים ואבנים.

חרישה בהיסטוריה

במהלך ההיסטוריה האנושית חלה ההתקדמות הטכנולוגית בעבודת אדמה זו. בתקופות קדומות חרשו בכוח בני אדם, ובהמות, שהיו גוררות את כלי החרישה, ועם התפתחות הטכנולוגיה השתמשו בכח המנוע, כגון בטרקטור.

חרישה ביהדות

מלאכת חורש היא אחת מל"ט אבות מלאכה שנעשו להקמת המשכן והן אסורות בשבת. 
חרישה בשור וחמור יחדיו אסורה על פי התורה והיא חלק מאיסורי כלאיים. יש אומרים שטעם האיסור הוא משום שלשור ולחמור ישנו קצב עבודה שונה וזה יכול לגרום לסבל לבהמה האיטית יותר, שתצטרך לעבוד בקצב שלא מתאים עבורה (ספר החינוך, תקנ, ועוד), ויש אומרים שזו הרחקה על מנת לא להגיע להרבעה של שני המינים ולעבור בכך על איסור כלאי בהמה. 
להלכה האיסור הוא גם במינים אחרים של בעלי חיים, ולאו דווקא בחרישה, אלא בכל מלאכה, שאסור לעשות מלאכה יחד בשני בעלי חיים (ספר החינוך שם).
דיוויזיית המשמר השלישית (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא נכללה במסגרת קורפוס המילואים של המשמר בפיקוד מקס פון גלוויץ, אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד קרל פון בילו. הדיוויזיה השתתפה בפלישה הגרמנית לבלגיה וביצעה מספר פשעי מלחמה. לאחר סיום המצור על נאמור הועבר הקורפוס כולו לחזית המזרחית כדי לחזק את הארמייה השמינית. במהלך הקרב הראשון על האגמים המזוריים הוצבה הדיוויזיה ככוח הגנה באזור קניגסברג. לאחר סיום הקרב הועבר הקורפוס כולו כחלק מהארמייה התשיעית לשלזיה כדי לסייע לצבא האוסטרו-הונגרי בקרב גליציה. הדיוויזיה השתתפה בקרב על הוויסלה ובקרב לודז' ולאחר מכן במתקפת הקרפטים.
הדיוויזיה לחמה במתקפת גורליצה-טרנוב כחלק מפלגת הארמייה גלוויץ, ובאפריל 1916 הוחזרה לחזית המערבית. היא נלחמה בקרב על הסום, ובתחילת ספטמבר של אותה שנה הועברה שוב לחזית המזרחית ובנובמבר חזרה לחזית המערבית. היא השתתפה בקרב אראס, קרב פשנדל וקרב קמברה. המודיעין של מדינות ההסכמה דירג את הדיוויזיה כאחת הדיוויזיות הטובות ביותר של הצבא הגרמני. היא השתתפה במתקפת האביב ונלחמה נגד מתקפת מאה הימים. היא פורקה עם סיום המלחמה.
יצחק ברלוביץ

יצחק ברלוביץ (נולד ב-10 באוקטובר 1949) היה מנהל המרכז הרפואי וולפסון ומשנה למנכ"ל משרד הבריאות לשעבר. 
ברלוביץ נולד בעיר וילנה שבליטא (אז בשליטת ברית המועצות) בשנת 1949, ועלה לישראל בילדותו, ב-1958. למד רפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ובנוסף הוא בוגר תואר שני במינהל מערכות בריאות בבית הספר למינהל עסקים באוניברסיטה זו. 
התמחה ברפואת ילדים במרכז רפואי אסף הרופא, וב-1985 החל את עבודתו כעוזר רפואי לראש שירותי האשפוז במשרד הבריאות. ב-1997 התמנה למשנה למנכ"ל משרד הבריאות ובדצמבר 2006 החל את עבודתו כמנהל המרכז הרפואי וולפסון.
ד"ר ברלוביץ' הוא חבר מועצת הבריאות על פי חוק ביטוח בריאות וכיהן כחבר בוועדת סל שירותי הבריאות ("וועדת התרופות") מהקמתה עד שנת 2006. 
כמו כן, ברלוביץ' מכהן כיו"ר מועצת הבריאות לקידום בטיחות, בית ופנאי וחבר במועצה הלאומית ללוגיסטיקה.
בנו הבכור, שחר ברלוביץ', הוא יוצר, עורך תוכן ובמאי טלוויזיה ישראלי. בנו הצעיר, ערן ברלוביץ', הוא גריפ בטלוויזיה.