google/wiki40b huggingface dataset:
זכות המרד

בפילוסופיה הפוליטית, זכות המרד היא זכותה או חובתה של אומה להפיל את המשטר כאשר הוא פועל נגד אינטרסים משותפים של אותה אומה.
מתוך אמונה בזכות זו, נעשה בה שימוש לאורך ההיסטוריה כדי להצדיק מהפכות שונות ובהן מלחמת האזרחים באנגליה, מלחמת האזרחים האמריקנית והמהפכה הצרפתית.
בפילוסופיה פוליטית, הזכות של מהפכה היא הזכות או החובה של העם של אומה להפיל ממשלה שפועלת נגד האינטרסים המשותפים שלהם. הברית לאורך ההיסטוריה בצורה זו או אחרת, מתוך אמונה בזכות זה נעשה שימוש כדי להצדיק מהפכות שונות כולל מלחמת האזרחים האנגלית, המהפכה האמריקאית והמהפכה הצרפתית.
התפישה של זכות המרד כמושג בפילוסופיה הפוליטית פותח בתחילת עידן הנאורות בחיבור "שתי מסכתות על ממשל מדיני" שנכתב על ידי הפילוסוף ג'ון לוק. זכות המרד מהווה לדעתו חלק בלתי נפרד מתורת האמנה החברתית, בה ניסה להגדיר את המקור והבסיס ליחסים חברתיים. לוק הצהיר כי על פי משפט הטבע (החוק הטבעי), לכל אדם יש את הזכות לחיים, לחירות ולרכוש. תחת האמנה החברתית, קיימת לעם הזכות למרוד בשלטון, כאשר הוא פועל נגד האינטרסים של האזרחים, ולשאוף להחליפו בשלטון שידאג לזכויותיהם. במקרים מסוימים, לפי לוק, הזכות למרד היא חובה, וקיומה מהווה מחסום בפני עריצות שלטונית.
נולד לרקוד

פירוט כללי

בתוכנית התחרו המשתתפים להשגת התואר הנכסף – "הרקדן של ישראל". בכל פרק בתוכנית חולקו המשתתפים לזוגות, וכל זוג הגריל סגנון ריקוד שאותו היה עליו לבצע כמיטב יכולתו. הרקדנים רקדו מול הקהל באולפן ומול ארבעת השופטים. בסוף כל פרק בחרו השופטים את הזוגות המצטיינים והם זכו בחסינות. יתר המשתתפים הועמדו להדחה וביצעו ריקוד סולו. הקהל בבית הצביע במסרונים עבור הרקדנים שרצה להשאיר, והרקדן שזכה בכמות הקולות הנמוכה ביותר הודח מהתחרות (לעיתים הודח יותר מרקדן אחד בתוכנית). התוכנית זכתה להצלחה ולקהל מעריצים רב.

עונה ראשונה

העונה הראשונה של התוכנית שודרה החל מ-2005. לשלב הגמר של התוכנית, שהתקיים ב־22 בפברואר 2006 בשידור חי, הגיעו רוני ברנדשטטר, שי פרטוש, מאיה אמיתי ואור כחלון, ובו הם צוותו לזוגות שונים לכמה ריקודים, שכללו גם ריקוד "סולו" של כל אחד ואחת מהם. במקום הראשון זכה אור כחלון, במקום השני זכה שי פרטוש, במקום השלישי זכתה רוני ברנדשטטר ובמקום הרביעי מאיה אמיתי.
בעונה זו זכו לפרסום השחקניות רונה-לי שמעון ודנה פרידר.

עונה שנייה

העונה השנייה של התוכנית שודרה החל מ-22 בנובמבר 2006. גמר העונה שודר ב-10 במרץ 2007 ובו זכתה יוליה איגלניק לאחר שנקעה את רגלה בבוקר השידור. במקום השני זכה תום וינברגר, שזכה גם כן במלגת לימודים בבית ספר למחול בניו יורק, כחלק מהפתעה שנחשפה במהלך הגמר (רק המקום הראשון אמור היה לזכות בפרס). למקום השלישי הגיעה עדי עמית, אשר בשלב מוקדם יותר הודחה, אך הקהל בחר להחזירה בשלב גלגל ההצלה. במקום הרביעי זכה איתי פרי.

עונה שלישית

העונה השלישית החלה ב-14 בנובמבר 2007. גמר העונה התקיים ב-3 במרץ 2008. לאחר חצי הגמר הראשון נחשף כי בגמר יתחרו רק שלושה מתמודדים לאחר תחרות בין ארבעת המתמודדים המובילים. שלישיית המתמודדים שהשתתפה בגמר היא (לפי סדר הזכייה): נתנאל בלאיש, ארתור אסטמן ונטליה שטנדלר.
עם תום העונה השלישית הוחלט לסיים את הפקת התוכנית ולהחליפה בתוכנית חדשה בשם "מלחמת העולמות". בשל מבצע עופרת יצוקה שונה שמה ל"לא נפסיק לרקוד".
אוניברסיטת פיזה

היסטוריה

ב-1343 פרסם האפיפור קלמנס השישי את הבולה In supremae dignitatis, בה הכיר במוסד הלימוד שהיה קיים בפיזה (ה-Studium) כאוניברסיטה והגדיר את תחומי הלימוד כתאולוגיה, רפואה, חוק כנסייתי ואזרחי. ב-1403, עם כיבוש פיזה על ידי פירנצה נסגרה האוניברסיטה. היא נפתחה מחדש ב-1473 בתמיכתו של לורנצו דה מדיצ'י אולם ב-1494, עקב המלחמה עם פירנצה נאלצו פרנסי האוניברסיטה לסגור את שעריה בפיזה. פעילותה המשיכה בפיסטויה ופירנצה.
ב-1 בנובמבר 1543 נפתחה האוניברסיטה מחדש בפיזה, בתמיכה קוזימו הראשון דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה והפכה אחד ממוסדות הלימוד המובילים באירופה. לוקה גיני לימד ביולוגיה והקים את הגן הבוטני האקדמי הראשון באירופה, ממשיכו אנדראה קסלפינו (Andrea Cesalpino) היה הראשון שערך מיון מתודולוגי של עולם הצומח ועמד על קיומו של מחזור הדם משיקולים תאורטיים והיה הראשון שהניח כי קיים קשר בין מערכת העורקים למערכת הוורידים. את חקירותיו פרסם בספרו Quaestionum medicarum libri duo (ספר החקירה הרפואית, ונציה, 1593). תחום הרפואה והאנטומיה היה תחום מוביל באוניברסיטה ובין המרצים בתחום נמנה מרצ'לו מלפיגי, מייסד האנטומיה המיקרוסקופית, וההיסטולוג הראשון. הוא היה זה שגילה את רשת הנימים המחברות בין העורקים ובין הוורידים שחזה קבלפינו ובכך הניח את התשתית העובדתית לתורתו של ויליאם הארווי ותרם לגילוי מחזור הדם. אולם המרצה המפורסם והחשוב ביותר שלמד וכיהן באוניברסיטה כפרופסור למתמטיקה היה יליד העיר גלילאו גליליי.
פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה יזם את הקמת מצפה הכוכבים וכן טיפח את ספריית המוסד, את הוצאת הספרים, הגן הבוטני והמוזיאון לידיעת הטבע, פעילויות בהן המשיכו יורשיו. פריצת דרך אקדמית הייתה בייסודן של פקולטות לכימיה ופיזיקה ניסויית.
עם כיבוש איטליה על ידי נפולאון הפכה האוניברסיטה לאקדמיה קיסרית וכזרוע של אוניברסיטת פריז. מבנה המוסד ותוכניות הלימוד הוכתבו על פי הנהוג בצרפת. ב-1813 נפתח בפיזה, בשל התשתית האקדמית שלה, ה-La Scuola Normale Superiore, סניף איטלקי של האקול נורמל סופרייר, מוסד יוקרתי ביותר להכשרת חוקרים, פרופסורים ועובדי מדינה בכירים.
ב-1840, לאחר סילוקה של צרפת, עברה האוניברסיטה רפורמה במסגרתה הועמד מספר הפקולטות שבה על שש (תאולוגיה, משפטים, ספרות, רפואה, מתמטיקה ומדעי הטבע). כן הוקמה הקתדרה הראשונה בעולם לאגרונומיה. ב-1848 השתתפו סטודנטים ומרצים ליברליים מהאוניברסיטה באירועי מרידות אביב העמים. עם הקמת ממלכת איטליה הייתה האוניברסיטה אחד ממוסדות התרבות המרכזיים. ב-1890 נפתח בה המכון הראשון לבלשנות היסטורית. בהמשך נוספו פקולטות לרוקחות ולהנדסה. בימי איטליה הפאשיסטית הייתה האוניברסיטה מוקד אנטי-פשיסטי. לאחר המלחמה נוספו הפקולטות למדע המדינה, שפות וספרויות זרות וכלכלה.
ויפסניה אגריפינה

ויפסניה אגריפינה (Vipsania Agrippina; ‏36 לפנה"ס - 20 לספירה), אצילה מן השושלת היוליו-קלאודית.

ביוגרפיה

ויפסניה נולדה בשנת 36 לפנה"ס, אביה מרקוס ויפסניוס אגריפה היה מצביאו הראשי של אוקטביוס ואמה הייתה קייקיליה אטיקה בתו של טיטוס פומפוניוס אטיקוס שהיה חברו הקרוב של קיקרו וחבר בולט במעמד הפרשים. 
בערך כשמלאו לה שנה אורסה ויפסניה על ידי אביה ואוקטביוס לטיבריוס, שהיה בנו החורג של הקיסר, הזוג התחתן בשנת 20 לפנה"ס ובנם דרוסוס יוליוס קיסר נולד בשנת 13 לפנה"ס. למרות שהיה מדובר בנישואים פוליטיים שנועדו לחזק את הקשר בין אוגוסטוס לאגריפה, אהב טיבריוס את ויפסניה אהבה עמוקה.
כשנפטר אגריפה בשנת 12 לפנה"ס הכריח אוגוסטוס את טיבריוס להתגרש מויפסניה ולשאת את יוליה, אלמנתו של אגריפה. ויפסניה, שהייתה באותה שעה בהריון, הפילה את עוברה, לפי סווטוניוס מההלם על החדשות האלה. צערו של טיבריוס היה כל כך גדול שפעם אחת כשפגש את ויפסניה הוא עקב אחריה לביתה בעודו ממרר בבכי מצער על גירושיהם.
ויפסניה נישאה מחדש לסנאטור גאיוס אסיניוס גאלוס בשנת 11 לפנה"ס, לזוג נולדו שישה ילדים ששנים מהם שימשו כקונסולים בבגרותם, ייתכן גם שבנה דרוסוס, בניגוד למנהג הרומאי, חי עם אימו לאחר גירושיה מטיבריוס.
כשבעלה מונה למושל אסיה בשנת 6 לפנה"ס ויפסניה ככל הנראה הלכה אחריו והתגוררה בפרובינקיה. ויפסניה נפטרה בשנת 20 לספירה, אחרי שבנה דרוסוס הפך ליורשו של טיבריוס. דרוסוס טבע מטבעות והקים פסלים לכבודה.
שירות לאומי בתפוצות

שירות לאומי בתפוצות הוא פרויקט ייחודי של אגודת בת עמי בשיתוף תנועת בני עקיבא העולמית. 
התוכנית מיועדת לבנות שירות אשר סיימו שנה של שירות לאומי בארץ ועסקו בעיקר בתחום החינוך כגון: בתי ספר, תנועות נוער, מדרשות להעמקת יהדות.
בנות השירות נשלחות לקהילות בכל רחבי העולם ובעיקר לארצות הברית.
משך השליחות הוא שנה, הבנות נשלחות במטרה לייצג את הציונות הדתית להעביר תכנים ערכיים וחינוכיים ובהדגשה על חיזוק קהילות היהודיות בתפוצות.
תפקידה של בת השירות הלאומי מתחלק לשני חלקים, במסגרת בתי הספר בו מתנדבות בנות השירות, הן מסייעות בלימודי הוראת השפה העברית ,ערכים, יהדות וציונות.
כמו כן, לפני חגים וימים מיוחדים (יום הזיכרון, יום העצמאות) הבנות אחראיות על העברת פעילויות שונות בנושאים אלו. 
במסגרת הפרטית, אחר הצהריים הבנות מסייעות לקהילה ובעיקר יוצרות אוירה ישראלית ויהודית בחלק מהקהילות הן אף לוקחות חלק בבני עקיבא.
מינאטו

היסטוריה

הרובע המיוחד מינאטו נוסד ב-15 במרץ 1947, על ידי איחודם של הרבעים אקסאקה, אזאבו ושיבה.
אוניברסיטת קיאו (Keio university) השוכנת ברובע מאז 1858 היא המוסד להשכלה גבוהה הראשון שהוקם ביפן ומדורגת בין עשר האוניברסיטאות הטובות בעולם.
פארק שיבה (Shiba-koen), המשתרע על פני כ-122 אלף מטר רבוע, הוקם על ידי הקיסר מייג'י בשנת 1873 ונחשב לאחד מהפארקים המערביים הראשונים שהוקמו בעיר. בפארק נמצא המקדש הבודהיסטי זוג'וג'י, שבו קבורים שישה מתוך 15 השוגונים של שושלת טוקוגאווה. ברובע נמצא מוזיאון נזו.
הספרייה של מטרופולין טוקיו נפתחה ברובע בשנת 1973.

פוליטיקה וממשל

הרובע מנוהל על ידי מושל הנבחר בבחירות ישירות. המושל הנוכחי הוא מאסאקי טאקיי, עצמאי שנתמך על ידי כל המפלגות מלבד המפלגה הקומוניסטית של יפן. באספה המחוקקת של הרובע 51 חברים והיא נשלטת על ידי המפלגה הליברל דמוקרטית.

כלכלה

ברובע נמצאים משרדיהן הראשיים של חברות יפניות רבות, בהן הונדה, תעשיות מיצובישי, מיצובישי מוטורס, סוני, פוג'יטסו וטושיבה, שלוחותיהן היפניות של כמה חברות בינלאומיות, בהן גוגל, אפל ויאהו!, משרדיהן הראשיים של חברות התעופה אול ניפון איירליינס, אייר אסיה יפן ואייר ניפון, וחברות רבות אחרות.  
ברובע נמצאים אזורי עסקים רבים, כולל אזור  אקסאקה היוקרתי והתוסס.

נציגויות זרות

רובע מינאטו מארח רבות מהנציגויות הדיפלומטיות הזרות ביפן:

קונסוליות

  טובאלו   מאוריציוס   מקדוניה   קיריבטי
לוטרות

מחזור החיים

משך ההריון של הלוטרות הוא 60–86 יום. בוולד מטפלים האם, האב, ושאר הצאצאים שלהם. הנקבה מגיעה לבגרות מינית בערך בגיל שנתיים, והזכרים בגיל שלוש שנים. בגיל חודש יכולה הלוטרה הצעירה לצאת מן המאורה, ובגיל חודשיים היא יכולה לשחות. הלוטרה נשארת עם האם והאב עד לגיל שנה לערך. אורך החיים של הלוטרות כ-16 שנה.
איתי (שיר)

הקליפ

מאז יציאת הסינגל יצא גם קליפ לשיר שביים אסף לבני. הקליפ הגיע לכ-1.2 מיליון צפיות ביוטיוב.

בהופעות

השיר נכלל בכל סיבובי ההופעות של קרן פלס עד לסיבוב ההופעות איך שהשמש תזרח. השיר גם הופיע בחלק מסיבוב ההופעות המשותף של פלס עם רמי קלינשטיין במהלכו השניים שרו יחד את השיר.

אודות השיר

על השיר סיפרה פלס:
השיר הוא על בחור שהגיע לעיר הגדולה ועדיין אין לו משפחה ושורשים. והעניין הוא שמתחת לכל הכיף בלהיות לבד ולא מחויב, מסתתרת בדידות
— קרן פלס, ראיון לאתר ynet
גלוטתיון

גְלוּטָתיון (באנגלית: Glutathione) הוא פפטיד קצר ונוגד חימצון חשוב. שמו הכימי, לפי מונחון IUPAC, הוא 
 2-amino-5-{[2-[(carboxymethyl)amino]- 1-(mercaptomethyl)-2-oxoethyl]amino}-5-oxopentanoic acid
גלוטתיון בנוי משלוש חומצות אמינו - גלוטמט, ציסטאין וגליצין - ומכיל קשר פפטידי יוצא דופן בין קבוצת האמין של הציסטאין לבין קבוצת הקרבוקסיל שעל שרשרת הצד של הגלוטמט.
הגלוטתיון יכול להמצא במצב מחוזר, GSH, שבו קבוצת התיול (SH) יכולה להגיב עם רעלנים כדוגמת רדיקלים חופשיים, ולנטרל אותם על ידי העברת אלקטרון. עם מסירת האלקטרון עובר הגלוטתיון למצב מחומצן, GSSG, בו שתי מולקולות נקשרות זו לזו בקשר דיסולפידי. האנזים גלוטתיון רדוקטאז אחראי על חיזור גלוטתיון ממצבו המחומצן חזרה ל-GSH, שהוא המצב בו נמצא הגלוטתיון רוב הזמן.
בתאים של בעלי חיים הגלוטתיון המחוזר מצוי, במצב פיזיולוגי תקין (כשאין הרעלה), בריכוז של כ-5 מילימולר.

פעילות ביולוגית

גלוטתיון משתתף בתהליך סינתזת לויקוטרין (leukotriene), מתווך חשוב בתהליכי אלרגיה ודלקת. הוא קו-פקטור של האנזים גלוטתיון פראוקסידאז. הוא מוצמד לרעלנים ולפסולת שומנית כקבוצה הידרופילית בתהליך ההמרה (ביוטרנפורמציה) לחומצות מרה בכבד. גלוטתיון משמש גם לניטרול (דהטוקסיפיקציה) של מתילגליוקסאל (methylglyoxal), תוצר לוואי רעיל של תהליכים מטבוליים. תהליך זה נעשה על ידי מערכת הגליאוקסלאז.
גלוטתיון משמש כמצע בתגובות אנזימטיות, הן בתגובות קוניוגציה (הצמדה לשומנים) והן בתגובות חיזור, המתרחשות במיקרוזומים ובמיטוכונדריה.

גלוטתיון ופרצטמול

בנוסף לתגובות אנזימטיות, ניתן למצוא את הגלוטתיון משתתף בתגובות קוניוגציה לא אנזימטיות, למשל עם n-acetyl-p-benzoquinone imine, תוצר מטבוליזם של פרצטמול (אקמול). במקרים של הרעלת פרצטמול, רמת התוצר עולה על הרמה שביכולתו של הגלוטתיון לנטרל, והוא הופך רעיל לתאי הכבד, עד לכדי הרעלת כבד ומוות. הטיפול המקובל להרעלת פרצטמול, בעיקר בעקבות ניסיון התאבדות, הוא בהזרקה של אן-אצטילציסטאין (N-acetylcysteine), המשמש לחידוש מלאי הגלוטתיון המחוזר בגוף.

גלוטתיון במוח

שחרור פתולוגי של עודף גלוטמט לסינפסות, למשל במקרים של נזק מוחי עקב פציעה, עלול למנוע ספיגה של ציסטאין, אבן הבניין העיקרית של גלוטתיון. עקב החוסר הנוצר בגלוטתיון נמנעת הפעילות המגינה האנטי-חימצונית שלו, דבר המוביל לפגיעה בתאים ואפילו למות התא.
פורט סודאן

היסטוריה

פורט סודאן נוסדה בשנת 1909 על ידי בריטניה כתחנה האחרונה במסילת רכבת שקישרה את הים האדום עם הנילוס. בעיר נבנה נמל מודרני שהחליף באותה התקופה את נמל סואקין (Suakin). בניית הרכבת נבנתה כדי לייצא לשוק העולמי כותנה, שומשום ודורה מהאדמות הפוריות שליד הנילוס.

כלכלה

כלכלת העיר נשענת ברובה על הנמל שמייבא מכונות, רכבים, דלק וחומרי בנייה ומייצא כותנה, גומי ערבי, שמן, עורות וסנה. בסמוך לנמל פועלים בתי זיקוק של נפט המוזרם משדות הנפט של מחוז מדינת האיחוד בדרום סודאן. בנוסף מסילת רכבת מקשרת את העיר עם הנילוס ומשמשת להעברת כותנה, שומשום ודורה.
בעיר פועלת משנת 1994 אוניברסיטת הים האדום.

תיירות

בפורט סודאן חופים ושוניות אלמוגים שמושכות תיירים. בנוסף, העיר משמשת כתחנת מעבר למוסלמים הרוצים להגיע דרך הים האדום לעיר ג'דה בערב הסעודית ומשם למכה כדי לקיים את החג'.

תחבורה

אחד מהכבישים המהירים החשובים בסודאן מחבר את פורט סודאן עם עיר הבירה חרטום ועובר דרך וואד מדאני (Wad Medani), גדארף (Gedaref) וקסאלה (Kassala). ב-2009 נבנה כביש ראשי נוסף המחבר את העיר עם חרטום ומקצר משמעותית את הדרך ביחס לכביש הישן.
נמל התעופה הבינלאומי של פורט סודאן ממוקם בסמוך לעיר ומשרת אותה בטיסות לקהיר ודובאי.
אדוארד דניסון רוס

ביוגרפיה וקריירה

בעבודה

מוצא משפחתי וחינוך

אדוארד דניסון רוס גדל והתחנך במשפחה שבה אביו היה כומר. לאחר שהשלים את לימודיו האקדמיים ביוניברסיטי קולג' לונדון וכמו כן לאחר תקופת לימודים קצרה בפריז, רוס קיבל את הדוקטורט שלו ב-1895. תזת הדוקטורט שלו עסקה במייסדה של השושלת הספווית, אשר שלטה בפרס, שאה אסמאעיל הראשון. ב-1896, הוא התקדם בתפקידיו האקדמיים ומונה לדוקטור לפילולוגיה, כאשר הוא עובד באוניברסיטת שטרסבורג ולאחר מכן מונה לפרופסור לשפה הפרסית, תוך שהוא עובר ללמד ולהרצות ביוניברסיטי קולג' לונדון. ממקום גאוגרפי זה, לונדון, ובשל תפקידו האקדמי הבכיר, דניסון רוס החל לצאת למסעות ארוכים ברחבי מרכז אסיה ופרס, כדי ללמוד את תרבות האזורים הגאוגרפיים הללו, בצורה מעמיקה יותר.
קול ספראוס

ילדותו

קול מיטשל ספראוס נולד בארֶצו שבאיטליה, להורים אמריקאים, מתיו ספראוס ומלאני רייט, בזמן שלימדו אנגלית בבית ספר בטוסקנה. קול נולד 15 דקות אחרי אחיו התאום הבכור דילן. קול נקרא על שמו של זמר הג'אז והפסנתרן נט קינג קול. ארבעה חודשים לאחר לידתו, המשפחה חזרה אל לונג ביץ', קליפורניה.

קריירה

קול ואחיו, דילן, החלו לשחק בגיל שמונה חודשים בעקבות הצעה מסבתם, שהייתה מורה לדרמה ושחקנית. רוב הקריירה המוקדמת של ספראוס הייתה משותפת לזו של אחיו - חלק מתפקידיהם הראשונים היו תפקידים משותפים בתור תינוק או ילד אחד בפרסומות, בתוכניות טלוויזיה ובסרטים. בשל חוקי עבודת ילדים בקליפורניה, המגבילים את משך הזמן שבו ילדים יכולים להצטלם ביום, ליהוק התאומים בתפקיד אחד איפשר זמן רב יותר לצלם דמות אחת. כמה תפקידים בולטים שחלק עם אחיו כוללים את הדמויות של פטריק קלי בסיטקום "גרייס תחת אש" בין 1993 ל-1998, ג'וליאן בסרט "ביג דדי" (1999), ופיסטצ'ו דיגייסי הצעיר ב-2002. בשנת 2001, החל ספראוס להופיע בפרקים של הסיטקום "חברים", בתפקיד בנו של רוס גלר, בן; תפקיד זה היה תפקידו הראשון שבו הוא לא הופיע עם אחיו. כאשר הוא ואחיו גדלו, הם התחילו לקחת על עצמם תפקידים נוספים כדמויות נפרדות, אך לעיתים קרובות עדיין עבדו על אותם פרויקטים.
בשנת 2005 החל לגלם את "קודי מרטין" ביחד עם אחיו דילן בתוכנית "החיים היפים של זאק וקודי" עד 2011 בנוסף לסרט המשותף "זאק וקודי החיים היפים על הסיפון - הסרט". לאחר שהם סיימו את עבודתם בתוכנית הוא פרש ממשחק על מנת ללמוד באוניברסיטת ניו יורק.
הוא חזר למשחק בשנת 2017 כשהחל לגלם את "ג'אגהד ג'ונס" בסדרה "ריברדייל".
בשנת 2019 שיחק את וויל בסרט "במרחק חמש רגל".

חיים אישיים

ספראוס הוא חובב קומיקס, ועבד בחנות קומיקס בלוס אנג'לס.
הוא החל ללמוד באוניברסיטת ניו יורק בשנת 2011, לאחר דחיית שנה אחת. בתחילה התעניין בלימודי קולנוע וטלוויזיה, הוא החליט להירשם במקום זה בבית הספר ללימודים אינדיווידואלים, והוא בחר במדעי הרוח ובמיוחד בארכאולוגיה. הוא סיים את הלימודים יחד עם אחיו במאי 2015.
לספראוס יש עניין נלהב בצילום. בשנת 2011, הוא השיק אתר צילום אישי ולקח שיעורים באוניברסיטת ניו יורק. הוא צילם עבור חברות אופנה הגדולות כולל Teen Vogue,‏ L'Uomo Vogue,‏ The Sunday Times Style ו-W Magazine בין היתר. הוא מיוצג על ידי הסוכנות LGA.
בשנת 2017 החל לצאת עם השחקנית לילי ריינהרט, המשחקת לצידו בסדרה "ריברדייל".
ארמיית הפאנצר הרביעית (ורמאכט)

היסטוריה

מקורה של הארמייה בקורפוס הממונע ה-16 שהוקם בברלין בפברואר 1938. הקורפוס נלחם במערכה בפולין ובמערכה בצרפת. לקראת מבצע ברברוסה, ב-17 בפברואר 1941 הורחב הקורפוס לכדי "פאנצרגרופה" (Panzergruppe) ושויך לקבוצת ארמיות צפון. פאנצרגרופה כללה בתחילת דרכה את קורפוס הפאנצר ה-56, את קורפוס הפאנצר ה-46 ואת הקורפוס ה-8.
בפלישה לברית המועצות, כללה הפאנצרגרופה ה-4 את קורפוס הפאנצר ה-41 ואת קורפוס הפאנצר ה-56. הפאנצרגרופה השתתפה בקרבות קשים בחלקה הצפוני של החזית המזרחית והובילה את ההתקדמות של קבוצת ארמיות צפון לעבר לנינגרד (כיום סנקט פטרבורג). בעקבות הקשחת ההגנה הסובייטית באזור לנינגרד והעברת כובד המשקל לעבר המתקפה על מוסקבה, הועברה הפאנצרגרופה לקבוצת ארמיות מרכז כדי לסייע בכיבוש עיר הבירה הסובייטית. למרות התגבורות הגדולות שקיבלה קבוצת ארמיות מרכז, היא נכשלה במשימה ומוסקבה נותרה בידיים סובייטיות.
ב-1 בינואר 1942 אורגנה הפאנצרגרופה מחדש, הפעם כארמיית שריון מן המניין וקיבלה את השם "ארמיית הפאנצר הרביעית". הארמייה תוגברה וקיבלה ציוד חדש והועברה לקבוצת ארמיות דרום. במסגרת קבוצת ארמיות זו, השתתפה בקרב סטלינגרד, שבו ספגה אבדות קשות בכוח אדם ובציוד.
הארמייה קיבלה תגבורת כוח אדם וציוד שנועדו להחליף את האבדות הרבות שספגה והשתתפה בקרב קורסק, שבו תקפה את מבלט קורסק מצדו הדרומי. הארמייה, יחד עם כל הצבא הגרמני, ספגה מפלה בקרב ונאלצה לנהל קרבות הגנה קשים בדרומה של ברית המועצות, בעת המערכה על הדנייפר התחתון. בנובמבר 1943, הסובייטים הגיעו עד קייב והארמייה נקראה לסייע בהגנת העיר. למרות הניצחון הסובייטי וכיבוש העיר על ידי הצבא האדום, הצליחה הארמייה להחזיק את הקו שהופקדה עליו.
בהמשך המלחמה השתתפה הארמייה בקרבות בלימה נגד הסובייטים, במיוחד במבצע ויסלה-אודר שבה ספגה אבדות כבדות מאוד כשאחד הקורפוסים שלה כותר והושמד לחלוטין. שרידי הארמייה נאלצו לסגת לתוך גרמניה. במהלך הנסיגה, התערבב קורפוס אס אס הררי החמישי שהיה חלק מהארמייה ביחידות הארמייה התשיעית ונוצר פקק תנועה ענק דרומית לרמת זיילו. הארמייה התשיעית וקורפוס אס אס הררי החמישי כותרו והושמדו על ידי הסובייטים בקרב האלבה.
מג"ב איו"ש

משמר הגבול מרחב איו"ש (אזור יהודה ושומרון) הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) האחראית על פעילות מג"ב בשטחי יהודה ושומרון. כוחות מג"ב איו"ש כפופים לפיקוד מרכז (לצה"ל) ולא למשטרת ישראל. מפקד המרחב כיום הוא תת-ניצב יזהר פלד.

היסטוריה ומבנה

מיד לאחר מלחמת ששת הימים, בשנת 1967, נכנסו כמעט כל כוחות מג"ב לתוך שטחי יהודה ושומרון שנכבשו כדי להשליט שם סדר. מאוחר יותר באותה השנה הוקם גדוד 4 של מג"ב שקיבל את האחריות על שטח זה. לצורך הקמת הגדוד הוקמו פלוגות רבות ורוב פלוגות מג"ב חזרו לגזרותיהן המקוריות. גדוד 2 של מג"ב שגזרתו לפני המלחמה הייתה גבול ישראל ירדן שהתקצר משמעותית בעקבות המלחמה פעל עדיין באזור הר חברון.
לאחר מלחמת יום כיפור הוטלה האחריות לביטחון הפנים של מדינת ישראל על המשטרה וכוחות מג"ב נדרשו לאבטח מתקנים בתוך שטחי מדינת ישראל. במסגרת זו הפך גדוד 4 ל'מרחב תיכון' ופעל גם באזור המרכז, אך שנתיים מאוחר יותר הוטלה האחריות על אזור זה על מג"ב דרום ומרחב תיכון היה למג"ב איו"ש ופעל רק בתחומי יהודה ושומרון. מג"ב איו"ש היווה באינתיפאדות כוח מרכזי בהתמודדות עם הפרות הסדר ביהודה ושומרון. במהלך האינתיפאדה השנייה, בשנת 2003, פוצל מג"ב איו"ש לשני מרחבים: שומרון ויהודה, כדי להתמודד ביתר יעילות עם הפרות הסדר, אך פיצול זה לא הוכיח את עצמו ועד מהרה אוחד מג"ב איו"ש מחדש.
שטח האחריות של מרחב זה הוא כמעט כל שטחי יהודה ושומרון, למעט שטחי מזרח ירושלים ועוטף ירושלים, בדומה לגזרת מחוז ש"י מפקדת המרחב יושבת בבסיס בית אל. מפקד המרחב הוא קצין בדרגת תת-ניצב.
כעב אבן אלאשרף

כעב אבן אלאשרף (בערבית: كعب بن الاشرف; נפטר ב-624) היה משורר יהודי אשר לפי סיפורי החדית' לעג לנביא האסלאם מוחמד. הוא היה בן לאם יהודיה משבט בני נדיר ולאב ערבי משבט טאי. 
לפי סיפורי החדית' של אל-בוקארי, אשרף שנא את מוחמד וחיבר שירים שביטאו שנאה זו, ושירים נוספים שנתפסו בידי מוסלמים כפוגעניים. על כן, ראו בשיריו הפרה של חוקת מדינה. אלאשרף נסע למכה, שם ניסה להסית כנגד המוסלמים. כשנשאל האם הוא מעדיף את דתם הפגנית של אנשי מכה, או את דתו של מוחמד, אמר שהפגנים עדיפים. 
מספר גרסאות בסיפור החדית' מספרות על רציחתו של אל-אשרף בידי תומכי מוחמד, בידיעתו ובברכתו. לפי גרסה אחת, הובא ראשו הכרות של כעב למוחמד, וכפרס הוא נתן לרוצח מקל שעמו הוא יצעד בגן עדן. לאחר רציחתו של אל-אשרף הסלימו היחסים בין שבט בני נדיר למוחמד. המקורות המוסלמיים מייחסים לבני נדיר קנוניה לרצוח את מוחמד, שנתגלתה לו כשהמתין לקבל תרומה כספית וגררה צו גירוש לבני השבט.
אנטואן דה פיליפו

אנטואן דה פיליפו (בצרפתית: Antoine de Phélippeaux‏; 1767 - 1 במאי 1799) היה קצין תותחנים צרפתי, למד בנעוריו ביחד עם נפוליאון בונפרטה, שפיקד בשרות הבריטים על הגנת עכו בעת המצור על עכו.
דה פיליפו היה בן כיתתו של נפוליאון באקדמיה הצבאית בצרפת. דה פיליפו היה בן אצולה אמיד ויפה תואר והצטיין בלימודים ואילו נפוליאון היה בן למשפחה ענייה ללא ייחוס ולא נמנה בין המצטיינים.
בשנת 1785 סיימו שניהם את הלימודים והתגייסו לצבא בתור קציני תותחנים זוטרים. עם פרוץ המהפכה הצרפתית ב-1789 נלחם דה פיליפו כיאות למעמדו-לצד המלוכנים ונאלץ בשנת 1791 לברוח לאנגליה.
משנודע לו שאיש הצי האנגלי סידני סמית נתפס בעת פעולה בנמל לה האבר ונאסר בבית הכלא בפריז, החליט לשחררו. הוא חזר בחשאי לצרפת, זייף ניירות של קצין משטרה, התיידד עם בתו של מנהל בית הסוהר והצליח ליצור קשר עם סמית. בליווית ארבע מחבריו שלבשו בגדי שוטרים הגיע דה פיליפו לבית הסוהר כשהוא לובש בגדי קצין משטרה והציג תעודה מזויפת המצווה למסור לידיו את סמית. לאחר הרפתקאות רבות הגיעו השניים לאנגליה. סמית גמל למצילו ושיכנע את האנגלים למנותו כקצין בחיל הים האנגלי למרות היותו צרפתי.
סמית עלה בדרגה והתמנה למפקד שייטת בדרגת גנרל. עם מסעו של נפוליאון למצרים וארץ ישראל נצטווה סמית להפליג לחופי הארץ ולעזור לטורקים להדוף את הצבא הצרפתי. כשהתקרב נפוליאון לעכו מינה סמית את דה פיליפו למפקד אניה וציווה עליו לנחות בעכו עם חייליו כדי לעזור למושל העיר אחמד אל ג'זאר.
אל ג'זאר חשש שלא יוכל להגן על העיר לאור ניצחונותיו של נפוליאון והיה מוכן לנטשה. דה פיליפו עם כמה מאות חיילים אנגלים הגיע לעכו ושכנע את אל ג'זאר להגן עליה. סמית הפגיז מאוניותיו במפרץ את ריכוזי הצבא הצרפתי.
שני התלמידים-חברים מהאקדמיה הצבאית נלחמו זה בזה משני צדי חומת עכו. מדי פעם היה דה פיליפו עולה על החומה וצופה לעבר הצרפתים. מסופר כי פעם אחת הבחין בנפוליאון עומד מוקף בקציניו. סמל התותחנים שעמד לידו ביקש ממנו רשות לירות לעברם אך דה פיליפו סירב.
כוחותיו של דה פיליפו נהנו משפע של תחמושת שסופקה להם דרך הים בעוד שנפוליאון סבל מהעדר אספקה צבאית ובעיקר מהעדר תותחים שבעזרתם קיווה לפרוץ את החומות, כי האוניות שהובילו את התותחים ממצרים נפלו בידי השייטת של סמית ושימשו את מגיני העיר.
דה פיליפו נקט בהגנה אקטיבית. בתור קצין תותחנים היה מאתר את נקודות התורפה של הצרפתים ופוקד על התותחנים הטורקים לירות לשם. בלילות היה יוצא בחשאי עם חיילים אנגלים ומתנפל על החיילים הצרפתים המופתעים. הוא ארגן קווי הגנה פנימיים בעיר ופעם אחת הצליחו הצרפתים לחדור לעיר אבל נתקלו בקו הגנה שני ונהדפו על ידי המגינים שבראשם דה פיליפו. ביטחונו של אל ג'זאר גבר עד כדי כך שהוא ציווה לכרות את ראשו של הנציג הצרפתי שבא לדון על תנאי הכניעה ולהציבו על החומה לנוכח עיניהם של הצרפתים.
דה פיליפו לא זכה לראות בנסיגת הצרפתים. הוא מת ממחלה (מכת שמש או דבר שהיה נפוץ בעיר בגלל תנאי התברואה הירודים) כשבועיים לפני נסיגת הצרפתים. סמית הספיד אותו ואמר כי מת "מאחר שלא נתן מנוחה לעצמו בשני חודשי המלחמה, ונמצא בכל מקום ובכל רגע שבו נערך קרב. ביום ובלילה, הקדיש למלחמה בבני עמו ובבן כיתתו לשעבר".