google/wiki40b huggingface dataset:
Human T-lymphotropic virus 2

וירולוגיה

למרות שהנגיפים HTLV-1 ו-HTLV-2 עושים שימוש ברצפטורים דומים עבור הכניסה לתאים ויכולים שניהם להדביק סוגי תאים רבים במבחנה, כאשר נבדקים תאים הנלקחים מדם נשאים מתברר כי לשני הנגיפים תאים מאכסנים שונים - בעוד HTLV-1 מדביק בעיקר תאי T נושאי החלבון CD4 (תאי T מסייעים), HTLV-2 מדביק בעיקר תאי T נושאי החלבון CD8 (תאי T ציטוטוקסיים). המשמעות היא שHTLV-2 מדביק ישירות את אותם התאים שמתפקידם לזהות תאים מודבקים בנגיף.

פתוגנזה

הנדבקים בHTLV-2 ישאו אותו לכל החיים ללא סימפטומים והנגיף טרם קושר לגרימת מחלה.
קיימים דיווחים על מחלה דמוית HAM/TSP בנשאי HTLV-2 אך הקשר הסיבתי טרם הוכח ועומס ויראלי גבוה לא נראה כגורם סיכון בנגיף זה.
מחקר ארוך טווח שעקב אחרי נשאי HTLV-1, HTLV-2 וקבוצת בקרה מקרב תורמי דם בארצות הברית מצא שלנשאי HTLV-2 סיכון גבוה באופן מובהק סטטיסטית לחלות במחלות ממאירות (מסוגים שונים) ועלייה כרונית במדדי דם שונים כגון לימפוציטים וטסיות דם
. המנגנונים המובילים לכך אינם ברורים.
קנטוריון

קנטוריון (מלטינית: centurio) או שר-מאה הייתה דרגה צבאית בצבא הרומאי.
בתחילה הייתה הקנטוריון דרגה במערך המניפול, שהורכב מקבוצה הומוגנית של חיילים רגלים, בת שישים או מאה ועשרים חיילים, שעליהם היו מופקדים שני שרי מאה – אחד שימש כמפקד היחידה, והאחר כסגנו.
לאחר הרפורמות של גאיוס מריוס פיקד שר המאה על הקנטוריה, יחידה שהורכבה משמונים חיילים, כל קוהורטה הורכבה משש קנטוריות. בקוהורטה הראשונה היו רק חמישה שרי מאה, וכל לגיון הורכב מעשר קוהורטות, כך שבכל לגיון היו 59 שרי מאה.
בדרך כלל היו הקנטוריונים חיילים שקודמו משורות הלגיונרים הפשוטים על ידי הטריבונים הצבאיים. פרימוס פילוס (מילולית: הכידון הראשון) נחשב לדרגה הגבוהה ביותר שקנטוריון יכול להגיע אליה. הקנטוריונים הוצבו בקוהורטות לפי בכירותם: שרי המאה הבכירים ביותר היו חלק מן הקוהורטה הראשונה והזוטרים ביותר - חלק מן הקוהורטה העשירית. כאשר קנטוריון קודם, הוא הועבר לקוהורטה הבכירה הבאה.
בתחומי אחריותו של הקנטוריון היו ענייני השגרה של החיילים: לאמן אותם לקרב, לוודא שהם שומרים על הציוד שלהם במצב תקין ועל התנהגות ממושמעת. לקנטוריון הייתה סמכות שיפוט על חייליו במקרים של עברות פעוטות והוא יכול היה להטיל עונשים גופניים. ההיסטוריון צבי יעבץ מתאר את תפקיד הקנטוריון כרב-סמל מקצועי. 
השירות כקנטוריון נתן לחייל אפשרות לניידות חברתית והזדמנות לשפר את מצבו באזרחות, עם השחרור הפך הקנטוריון לשעבר למגיסטראט בכיר במוניקיפיות ועלה בסולם החברתי לדרגת פרש. אחדים מהקנטוריונים אף הפכו לחברי הסנאט.
הלילה עם ליאור שליין

היסטוריה

התוכנית, ששודרה על בסיס יומי בשנים 2006–2009, השתייכה לסוגת ה"לייט-נייט" המקובל בעיקר בארצות הברית, ובוססה על הפורמטים המוכרים של ג'יי לנו, דייוויד לטרמן, ג'ימי קימל וקונאן או'בריין; בכל תוכנית אירח שליין דמויות מוכרות מעולם הבידור, הגיש פינות סאטיריות, לרוב על אירועי האקטואליה בישראל. ברוב תקופת השידור התוכנית הוקלטה ב"אולפני ג.ג. תל אביב", שבסמוך לכיכר דיזנגוף, עד שנסגרו בסוף שנת 2008.
להקת "הלילה" היא הלהקה שליוותה את התוכנית. תחילה ניהל אותה הבדרן והשחקן אבי גרייניק, שגם השתתף באופן פעיל בתוכנית, אולם זה פרש ביוני 2008 עקב תפקידו במחזה "הכתובה". אלרן דקל החליף אותו בתפקיד.
בשנת 2008 התוכנית זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה כתוכנית האירוח הטובה ביותר.
בפברואר 2009, מערכון שהגיש שליין בשם "כמו בתולה" על מרים, אם ישו, הביא למחאה וגינויים, כולל מהוותיקן בנוסף, התקיימה הפגנה של האוכלוסיות הערביות והנוצריות נגד התוכנית בטענה ששליין מזלזל בנצרות ובישו. הפרשה הסתיימה בהתנצלות.
כותבי התוכנית היו: ארז בן-ארי, עפר קניספל, אור ישראלי, דניאל שני, מאיה סובול, אייל אפטר, ליהי הלפרין, ברק כהן, דרור ויידמן, לילך לשם ברנע, אוריה קניג, רונה תמיר, אלכס סעדון, ליאת שביט, מתן אוסישקין וערן אוסישקין.
בספטמבר 2009 הסתיים החוזה של שליין בערוץ 10 ועקב אחוזי מדרוג נמוכים למרות הקדמת התוכנית משעה 23:00 לשעה 22:00, החוזה לא חודש והתוכנית ירדה מן המרקע.
אור הלר

חיים אישיים

הלר הוא גיטריסט להקת "נאג' חמאדי", הכוללת את העיתונאים דרור פויר, דרור גלוברמן, אראל סג"ל וטל לזר. הלהקה מופיעה בעיקר במועדונים בתל אביב, ובאוקטובר 2014 שחררה את הסינגל הראשון "אל תלכי לישון" מתוך אלבום בכורה שהקליטה. 
הלר הוא בן זוגה של ענת פניני, רכזת הכתבים של חברת החדשות של ערוץ 2, ולהם בן ובת. הם מתגוררים בגבעתיים.
הלר הוא אחד מצאצאיו של רבי גרשון יום-טוב ליפמן הלר, המכונה "התוספות יום-טוב". ]
חיי פיי (סרט)

הפקה

מ. נייט שאמלאן, אלפונסו קוארון וז'אן-פייר ז'נה נבחנו לתפקיד הבמאי, אך כל אחד מהם פרש מהפרויקט טרם סיומו. לבסוף אנג לי נבחר לביים את הסרט. באוקטובר 2010 נבחר סוראג' שארמה לתפקיד הראשי מבין 3,000 נבחנים. חודשיים לאחר מכן לוהקו ז'ראר דפארדיה ואירפאן קאן לתפקידי הטבח ופיי המבוגר בהתאמה. מאוחר יותר לוהקו גם אדיל הוסיין, טאבו ורייף ספאל. השחקנים שאהרוח' ח'אן וטובי מגווייר נבחנו לתפקידי פיי המבוגר והסופר בהתאמה, אך לי סירב לקבלם עקב פרסומם הרב. 
צילומי הסרט החלו ב-18 בינואר 2011 באתרי צילום בפודוצ'רי, ברפובליקה הסינית ובמונטריאול. מייקל דאנה שהלחין את סרטיו הקודמים של לי נבחר לפרויקט זה. שירו של דאנה "Pi's Lullaby" הפך להיות השיר הראשון בשפה הטמילית שקיבל מועמדות לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.

הכנסות

הסרט הצליח בקופות עם 30 מיליון דולר הכנסות ב-2,902 בתי קולנוע ברחבי ארצות הברית וקנדה בסוף השבוע הראשון להוצאתו. נכון ל-21 בפברואר הסרט הכניס כ-576,857,023 דולר ברחבי העולם מתוכם כ-111,745,023 דולר רק בארצות הברית וקנדה.

ביקורות

הסרט זכה לביקורות מהללות עם ציון של 89% באתר "Rotten Tomatoes" בהתבסס על 209 ביקורות. האתר "Metacritic" נתן לו ציון של 79 מתוך 100 בהתבסס על 44 ביקורות. מבקר הקולנוע האמריקאי מהמגזין "שיקגו סאן-טיימס" רוג'ר איברט נתן לסרט 4 כוכבים (מתוך 4 אפשריים). מביקורתה של מבקרת הסרטים מהמגזין "לוס אנג'לס טיימס": 
יצירת מופת... לי מביא לסרט אסתטיקה מיוחדת כמו בסרטים נמר, דרקון והר ברוקבק... הסרט הטוב ביותר בשלושה מימדים מאז אווטאר של ג'יימס קמרון.
אנטוניו לובו אנטונש

אנטוניו לובו אנטונש (בפורטוגזית: António Lobo Antunes; נולד ב-1 בספטמבר 1942) הוא סופר פורטוגלי, הוא זוכה פרס קמואש לשנת 2007. 
אנטונש השלים את לימודיו בבית הספר לרפואה והתמחה בפסיכיאטריה. הוא התגייס לצבא הפורטוגלי והשתתף מספר שנים במלחמה הקולוניאלית באנגולה כרופא פסיכיאטר. אנטונש חזר לאירופה בשנת 1973 ובשנת 1979 פרסם את הרומן הראשון שלו: "זיכרון של פיל", המתאר את התמוטטות נישואיו הראשונים. בעקבות הצלחת הספר הוא עזב בהדרגה את הפסיכיאטריה והתמסר יותר לכתיבה. בשנת 2005 הוא בא לארץ עם רעייתו לקבל את פרס ירושלים ביריד הספרים הבינלאומי.
מלחמת העצמאות של אנגולה משמשת נושא חוזר בספריו של אנטונש והוא מושפע במיוחד מויליאם פוקנר ומלואי פרדיננד סלין. מרבה לצטט את המשוררים הקלאסיים ובהם ורגיליוס ואובידיוס.
טיסה 6136 של צ'יינה נורת'רן איירליינס

ההתרסקות

המטוס מדגם מקדונל דאגלס MD-80 המריא מנמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג קפיטל בשעה 20:37. בשעה 21:20, בזמן שהתקרב לדאליין, הקפטן דיווח למגדל הפיקוח על אש במטוס וביקש אישור לנחיתת חירום. בשעה 21:24 נעלם המטוס ממסכי המכ"ם ואבד הקשר עם פיקוח טיסה. המטוס היה מתוכנן לנחות בדאליין בשעה 21:40.
עדי ראייה על סירת דיג העידו כי "מטוס בוער התרסק לתוך היום, ונשבר לשניים".
ב-14 במאי, בשעה 15:05, אותרה הקופסה השחורה בים.

דוח האירוע

מסקנות דוח האירוע פורסמו על ידי סוכנות הידיעות שינחואה. נוסע בשם זאנג פילין, הצית ככל הנראה אש בתא הנוסעים בעזרת בנזין. כתוצאה מכך אבדה השליטה על המטוס והוא התרסק.
דווח כי מספר ימים לפני האירוע רכש זאנג שבעה ביטוחי טיסה בשווי של כ-170 אלף דולר. 
החקירה גילתה סימני בנזין ליד מקום מושבו של זאנג, ושרוב הנוסעים, כולל זאנג מתו משאיפת פחמן חד-חמצני. המנוע, רצפת המטוס ואזורים קריטיים נוספים, לא הראו סימנים של שריפה או פיצוץ.
בנוסף התגלה כי זאנג טס מדאליין לביינג'ינג ובחזרה באותו היום. על פי תצלומי מצלמות אבטחה הוא העביר כמה שעות בעישון סיגריות באולם הנוסעים של נמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג קפיטל. מספר בקבוקי פלסטיק מלאים בבנזין נמצאו בדירתו.
סיסטולה

סיסטולה היא פעולת התכווצות של מדורי הלב. ארבעת מדורי הלב, שני חדרים ושני פרוזדורים (עליות), עוברים סיסטולה ודיאסטולה בקצב מתוזמן כך שדם מוזרם קדימה לאורך המערכת הקרדיווסקולרית. כשהמונח 'סיסטולה של הלב' מצוין לבדו, הכוונה היא, בדרך כלל, לסיסטולה של החדרים.

סיסטולה חשמלית לעומת סיסטולה מכנית

סיסטולה חשמלית היא הפעילות החשמלית שמעורר פוטנציאל פעולה חשמלי בשריר הלב, שעם שחרורו תתבצע פעולת התכווצות בשריר הלב. הסיסטולה החשמלית גורמת לסיסטולה מכנית שהיא התכווצות שריר הלב עצמו, שכתוצאה ממנה מזרים הלב דם.

סיסטולה של הפרוזדורים

סיסטולת הפרוזדורים היא ההתכווצות של הפרוזדורים. סיסטולה חשמלית של הפרוזדורים מתחילה עם עליית גל ה-P באק"ג. סיסטולה זו, אשר מתרחשת בדרך כלל לקראת סוף התרפות החדרים, גורמת לעליית הלחץ בפרוזדורים ובכך לזרימת דם מהפרוזדורים אל החדרים. פעולה זו אינה מתבצעת כראוי אם יכולת ההולכה החשמלית של הלב נפגמת, כמו למשל בזמן פרפור פרוזדורים, רפרוף פרוזדורים או חסם לב מלא. במהלך סיסטולת הפרוזדורים נסגרים שני מסתמי הלב ביציאות החדרים (המסתם האאורטלי שבין החדר השמאלי לאבי העורקים, והמסתם הפולמונלי שבין החדר הימני לעורק הריאה), ואילו מסתמי הלב שבין הפרוזדורים לחדרים (המסתם המיטרלי (הצניפי) שבין הפרוזדור והחדר השמאליים, והמסתם הטריקוספידלי (התלת-פסיגי) שבין הפרוזדור והחדר הימניים) - נפתחים בשל הלחץ הגבוה בפרוזדורים.

סיסטולה של החדרים

סיסטולת החדרים היא ההתכווצות של החדרים. סיסטולה חשמלית של החדרים מתרחשת עם התחלת קומפלקס ה-QRS באק"ג. הלחץ בחדרים עולה אל מעבר ללחץ בפרוזדורים, וכתוצאה, נסגרים המסתם המיטרלי והמסתם הטריקוספידלי שבין החדרים לפרוזדורים. הלחץ ממשיך לעלות עד שהוא גובר על הלחץ בכלי הדם, וכתוצאה מכך נפתחים המסתמים האאורטלי והפולמונלי והדם נדחף אל מחוץ ללב.

מנגנון פיזיולוגי

הקוצב הטבעי של הלב נמצא בתאי שריר לב מתמחים שבקשר הגת והפרוזדור שבחלקו העליון של הפרוזדור הימני, והוא שמתחיל את הסיסטולה. הגירוי החשמלי מגיע תחילה לפרוזדור הימני ולאחר השהיה זעירה של כ-0.03 שניות הוא מגיע גם לפרוזדור השמאלי. הפרוזדורים מתכווצים בתהליך הדרגתי כאשר הפרוזדור הימני מסיים להתכווץ מעט לפני השמאלי. גם בפרוזדור עצמו ישנו סדר כיווץ פנימי המתבטא בלחץ שהולך ומתקדם בכיוון זרימת הדם (מהחלק העליון של הפרוזדור לכיוון חלקו התחתון), וזאת כדי לכוון את זרימת הדם קדימה ולמנוע ממנו זרימה אחורנית. הגירוי החשמלי ממשיך לעבר קשר הפרוזדור והחדר, שנמצא סמוך למחיצת הלב, באמצעות שלוש אלומות המיועדות לכך, ושם הוא מעוכב במשך כ-0.12 שניות על מנת לאפשר לכל הדם לעבור מהפרוזדורים לחדרים. מקשר הפרוזדור והחדר עובר הגירוי החשמלי למסילות בשם צרור היס (Bundle of His) הנקראות גם אלומת הפרוזדור והחדר. הצרור מתפצל לשני ענפים - ימני ושמאלי - לכיוון כל אחד מהחדרים, ומגיע בקצהו לחוד הלב, שבו כל צרור ענפים מתפצל לרשת סיבים הקרויים סיבי פורקינייה. סיבים אלה מתפצלים לרשת שמכסה את שני החדרים, וכך מועבר הגירוי החשמלי ביעילות לכל התאים שמרכיבים את החדרים. כתוצאה מכך מתכווצים החדרים ודם מוזרם קדימה – מהחדר השמאלי לאבי העורקים וממנו לכלל הגוף, ומהחדר הימני לעורק הריאה וממנו לריאות לספיגת חמצן ולשחרור פחמן דו-חמצני.
הוד (נביא האסלאם)

הוּד (בערבית: هود) בדת האסלאם הוא נביא מערב הקדומה, המוזכר בקוראן בסורה הנושאת את שמו - סורת הוד (11) - ובמספר סורות נוספות.

רקע היסטורי

הוד השתייך לשבט (או ממלכת) עאד, שנקרא על שם אבי השבט המתייחס לנח דרך אביו עוץ בן ארם. המסורת האסלאמית בדרך כלל קושרת את הוד עם צאצאי נח דרך מייסד השבט עאד, בנו של עוץ בן ארם בן שם בן נח. מסורת אחרת קושרת אותו עם חבר או עבר. הוא נחשב לאחד מחמשת הנביאים ה"ערביים" המוזכרים בקוראן (הוד, צאלח, אבראהים, שועייב ומוחמד). הוד נשלח כנביא אל בני עמו כדי להורות להם לעבוד את האל האחד ולנטוש את עבודת האלים המרובים, אך הם לא שמעו לו ולכן האל המיט עליהם חורבן. שבט עאד ישב באזור הנקרא "אל-אחקאף" (ערבות החול או דיונות), כנראה בדרום ערב.

מקום קבורתו

"קבר הוד" נמצא בעמק בֵּרְהוּת (או בַּלַהוּת) בחצרמוות ומשמש כאתר עלייה לרגל. מסורות שונות ממקמות את קברו של הוד במקומות אחרים: בין באר זמזם והכעבה, או בקיר המזרחי של המסגד הגדול בדמשק.
ברירת מחדל

ברירת מחדל בתוכנה

השימוש בברירת מחדל ניכר במיוחד במסכי קלט, כלומר מסכים שבהם המשתמש מזין נתונים כלשהם למחשב. חלק מהשדות במסכים אלה הם שדות חובה, שהמשתמש חייב לתת להם תוכן, שדות אחרים הם שדות אופציונליים, שבהם המשתמש רשאי לתת תוכן, אך אם לא עשה זאת יישארו ריקים, ובחלק מהשדות מוצגת ברירת מחדל, שהתוכנה תתייחס אליה כאילו דווחה על ידי המשתמש אם זה לא טרח לשנות את תוכן השדה. ההחלטה לאיזה קטגוריה לשייך כל שדה היא של מנתח מערכות מידע המאפיין את התוכנה.
דוגמה: בטופס הרשמה לאירוע מסוים, שם המשפחה והשם הפרטי הם שדות חובה, מקצוע הוא שדה אופציונלי, וארץ הלידה, בטופס המוצג לתושבי ישראל, תהיה "ישראל", מתוך הנחה שזו ארץ הלידה של מרבית הנרשמים.
השימוש בברירת מחדל עלול לעיתים לגרום לקלט שגוי, במיוחד כאשר מתבצע שימוש חוזר ונשנה במסך קלט מסוים על ידי אותו אדם. בדוגמה הנ"ל של טופס הרשמה לאירוע, ייתכן כי אדם הרוצה להירשם לאירוע אינו ממלא את הטופס בעצמו, אלא מתקשר טלפונית למרכז הרשמה, שבו נמצא נציג שירות הממלא עבורו את הטופס. נציג השירות עלול, מתוך הרגל, להימנע מלשנות את ברירת המחדל - "ישראל", כאשר הוא ממלא טופס עבור אדם שנולד במדינה אחרת. בגלל סכנה זו, מאפייני מערכות מידע נוטים להשתמש בברירות מחדל כאשר שינוי ידני של ברירת המחדל גורר התנהגות מיוחדת. למשל, בהמשך לדוגמה הנ"ל של טופס הרשמה לאירוע, נניח שקיים בטופס שדה נוסף: עיר הלידה. בטופס כזה אפשר בביטחה לקבוע ברירת מחדל "ישראל", מכיוון שאדם שנולד בעיר לונדון שבאנגליה, יהיה חייב לשנות את ברירת המחדל ל"אנגליה", מכיוון שהעיר "לונדון" לא תופיע ברשימת הבחירה של השדה עיר הלידה כאשר ארץ הלידה היא "ישראל".

ברירת מחדל בשפות תכנות

שפות תכנות רבות כוללות מגוון ברירות מחדל, הבאות לקצר את כתיבתה של התוכנית. שפות תכנות נבדלות זו מזו בברירות המחדל שלהן, ובפרט בגישתן הבסיסית לנושא זה: יש שאינן כוללות כלל ברירות מחדל, ויש הכוללות ברירות מחדל רבות. שפות תכנות מסוימות, למשל, דורשות הגדרה מלאה של כל משתנה, ואילו אחרות מכילות ברירות מחדל, כך שמשתנה שלא הוגדר, או שהוגדר חלקית, יקבל מאפייני ברירת מחדל נאותים.
מרטי פרידמן

ביוגרפיה

מרטי פרידמן נולד ב-8 בדצמבר 1962, בוושינגטון, ארצות הברית. הוא נכנס לתחום הרוק האינסטרומנטלי בהשפעת להקות כדוגמת ראמונס, בלאק סבאת', קיס (בשנותיה הראשונות), והגיטריסט פרנק מרינו. לאחר שלמד את רזי הנגינה בגיטרה חשמלית בעצמו וללא כל עזרה, החל לנגן במספר להקות שונות במהלך הקריירה שלו כדוגמת "ויקסן", "הוואי" והבולטת ביניהן קקופוני.
את להקת הספיד מטאל/שרדינג קקופוני הקים פרידמן יחד עם ג'ייסון בקר בשנת 1986. הצמד שילב מספר אלמנטים של מטאל נאו-קלאסי לנגינתם. לאחר הצלחה מסוימת ההרכב התפרק בשנת 1989 כאשר פרידמן פנה לקריירת סולו במהלכה הוציא את אלבום הבכורה שלו, "Dragon's Kiss". בתחילת 1990 הצטרף פרידמן אל מגאדת'. עם פרידמן כגיטריסט, הוציאה מגאדת' מספר אלבומי זהב ופלטינה. אולם, במקביל להצלחה הגוברת הואשמה הלהקה על ידי מעריציה הוותיקים בכך שזנחה את סגנון הת'ראש שהביא לה את התהילה הראשונית למען צליל מלודי יותר. בשנת 1999, לאחר חילוקי דעות בין פרידמן לדייב מאסטיין בנוגע לעתיד המוזיקלי של הלהקה החליט פרידמן לעזוב את מגאדת'.
בשנים האחרונות פרידמן חי ופועל בטוקיו, יפן, אך מעביר סדנאות ושיעורי נגינה באסיה, אירופה ובאמריקה, כותב טורים בכתבי עת בנושא מוזיקה ביפן ועובד עם מוזיקאים יפנים מוערכים רבים. פרידמן דובר יפנית באופן שוטף והתארח לא מעט בתוכניות אירוח ביפן העוסקות ברוק כבד.
ב-22 באוגוסט 2007 יצא אלבום CD ביפן בשם "Exhibit A: live in Europe" והוקלטה הופעה חיה אותה ביצע מרטי ביפן, בשם "Exhibit: B live in Tokyo" אותה ביצע מרטי ביפן, אם כי רשימת השירים שונה. חלק מן השירים באלבום ה-CD הוקלטו בהופעה בישראל . ההרכב שלו בהופעה כלל את ג'רמי קולסון על התופים, רון ג'רזומבק על גיטרה מלווה, וכריס קטרו על גיטרה בס.
פרידמן נכלל ברשימת מאה הגיטריסטים הטובים ביותר במטאל שפרסם המגזין "Guitar World" בשנת 2004, ביחד עם חברו ללהקה, דייב מאסטיין .
ב-12 במרץ 2008 יצא ביפן אלבום הסולו השביעי של פרידמן, "Future Addict", הכולל בין היתר גרסאות חדשות לשירים ישנים של הגיטריסט. ב-20 במאי 2009 יצא אלבומו השמיני, "Tokyo Jukebox", שכולל גרסאות כיסוי לשירי J-Pop.

הופעות בישראל

ההופעה הראשונה של פרידמן בישראל התקיימה באולם הסינרמה בשנת 1995 כגיטריסט להקת מגאדת'. מהופעה זאת זכור במיוחד הביצוע שלו ל"התקווה" בגיטרה חשמלית, שאותו גם ביצע בהופעתו השנייה בישראל. ההופעה השנייה התקיימה בתאריך 7 באפריל 2007 במועדון התיאטרון בתל אביב כחלק ממסע הופעות הראשון שלו באירופה. בהופעה פרידמן ניגן חומרים מהאלבום החדש וחומרים קלאסיים מאלבומיו הקודמים כאשר ההופעה הסתיימה בביצוע "Hound dog" של אלביס פרסלי.

גיטרות

בתקופת מגאדת' השתמש פרידמן בגיטרות מדגם ג'קסון קלי 2
לאחר מכן עבר להשתמש בגיטרות של חברת איבנז.
מוחמד דאוד ח'אן

ביוגרפיה

נולד בקאבול בשנת 1909 למשפחת המלוכה. אביו כיהן כשגריר אפגניסטן בגרמניה ונרצח בברלין בשנת 1933. ח'אן עצמו התחנך בצרפת. בשנת 1939 קודם לדרגת סגן-אלוף בצבא ופיקד על גדוד בסמוך לקאבול. בשנים 1946–1948 כיהן כשר הביטחון, ולאחר מכן כשר הפנים בשנים 1949–1951. ב-1948 הוא שירת כשגריר אפגניסטן בצרפת. בשנת 1951 הועלה לדרגת גנרל.
בשנת 1953 ח'אן החל לכהן כראש ממשלה. כהונתו בת עשר השנים התאפיינה בחיזוק הקשר עם ברית המועצות, קידום הכלכלה וחיזוק זכויות הנשים. בנוסף על כך, הוא תמך בסימוך הטריטוריות הפשטוניות בפקיסטן לשטח אפגניסטן. תמיכה זו הובילה לעימותים ומתיחויות בין שתי המדינות.
קבר חאפז

היסטוריה

המשורר חאפז היה אהוב על העם האיראני ודמות משפיעה בעיר מולדתו והיה למשורר החצר. לזכרו, הוקם מבנה דמוי כיפה קטן בשיראז ליד קברו בגולגסט א-מוסאלה (לימים, גני מוסאלה) בשנת 1452 בפקודת בַּאבּוּר אִבְּן-בַּישוּנְקוּר, השליט הטימורי. גנים אלו, שהשתרעו על שטח של יותר מ-19 דונם, היו דומיננטים בשירתו של חאפז, וגם שימשו כבית קברות לתושבי שיראז. ב-300 השנים שבאו, האתר שוקם על ידי השליטים עבאס שאה הראשון מפרס במאה ה-15 ונאדר שאה במאה ה-16, אשר הורו על שיקום האתר בסימנים שראו בשירתו של חאפז.
אנדרטה מוחשית יותר נבנתה בגנים בשנת 1773 בזמן שלטונו של כרים חאן זנד אשר שכנה על הגדה הצפונית של נחל חוּשְׁק הזורם בגני מוסאלה. החאפזיה הורכבה מארבעה עמודים מרכזיים ושני חדרים הבנויים בקצה המזרחי והמערבי, כאשר הצד הצפוני והדרומי פתוחים. המבנה פיצל את הגנים לשני אזורים, כאשר מטע עצי תפוזים בקדמתם, ובית הקברות בצידם האחורי. הקבר הנוכחי נבנה מחוץ למבנה, במרכז בית הקברות, כאשר חתיכת שיש גדולה מונחת מעל הקבר. אבן השיש נחקקה על ידי קליגרף, ועליה קטעים משירתו של חאפז.
הקבר שוחזר בשנת 1857 על ידי מושל מחוז פארס, ובשנת 1878 נסגר המבנה בהוראת מושל נוסף. בשנת 1899 פרצה מחלוקת כאשר ארדשיר, מזרם הזורואסטריות מהודו החל לבנות מקדש מסביב לקברו של חאפז. למרות שארדשיר קיבל אישור מעולמא משיראז לבנות את המקדש מעץ וברזל, רופא דתי ובעל השפעה, עלי אכבר פאל אסירי התנגד לבניית מבנה זורואסטרי על קבר של אדם מוסלמי. יחד עם חסידיו, הוא הרס את המבנה הבנוי למחצה. תושבי שיראז התנגדו להרס והממשלה הורתה לבנות מחדש את האנדרטה, אך פאל אסירי התנגד והודיע כי הוא יהרוס כל מבנה שיוקם שם, גם אם ייבנה על ידי המלך עצמו. האתר נשאר הרוס למשך שנתיים, עד שבשנת 1901 הנסיך מירזה א-סולטנה לבית מאלכּ מנסור (לימים ראש ממשלת איראן) הניח מחסום סביב הקבר.

המבנה הנוכחי

פעולות לשיחזור והרחבת האנדרטה לקבר חאפז החלו בשנת 1931 עם שיפוץ המטע והחאפזיה על ידי מושל מחוזות פארס ואספהאן, פרג'אללה בהראמי דבירעזאם. שר החינוך האיראני הורה על בניית מבנה חדש בשנת 1935. אנדרה גודאר, ארכאולוג ואדריכל צרפתי היה המפקח באגף העתיקות ומונה לעצב את המבנים החדשים.
שינויים בקבר חאפז כללו את העלאתו במטר אחד מעל הקרקע והקפתו בחמש מדרגות. כיפת נחושת אשר נתמכת שמונה עמודים בגובה עשרה מטרים עוצבה בצורת כובע דרוויש. צדה התחתון של הכיפה היא ערבסקה ופסיפס. אולם האנדרטה המקורי שנבנה בשנת 1773 הורחב בצורה ניכרת. שישה עשר עמודים תומכים נוספו לארבעת הקיימים יוצרים גזוזטרא ובחלקים מהחזית חקוקים ע'זלים וקטעים משירתו של חאפז.

אתרים תיירותיים

בריכות מרובעות נוספו לצד הגנים, וכן גם עצי תפוזים, שבילים, מזרקות וערוגות פרחים. במקום נמצא בית תה וכל אלו הופכים את קבר חאפז למוקד תיירות. בלילה, הכיפה מעל הקבר מוארת והופכת למוקד משיכה חברתי.
עובדה

במדע

במדע, עובדה היא תצפית אובייקטיבית הניתנת לאימות, להבדיל מתאוריה, המהווה מסגרת מאגדת עבור העובדות, מתארת ומסבירה את יחסי הגומלין ביניהן. פילוסופים של המדע עוסקים בשאלה האם עובדות מדעיות הן אכן אובייקטיביות, או שתמיד עומדת תאוריה כלשהי מאחוריהן. תומאס קון ואחרים הצביעו על כך שההחלטה איזה עובדות ראוי למדוד, ואיך למדוד אותן, מצריכה הנחות מוקדמות כלשהן ("פרדיגמה").

בבית המשפט

מרכיב מרכזי בדיון הנערך בבית המשפט הוא בירור העובדות הנוגעות לדיון זה. לאחר בירור העובדות, המובאות בפני בית המשפט על ידי בעלי הדין באמצעות עדים וראיות, על בית המשפט לגבש דעתו ביחס לעובדות אלה. בירור העובדות הוא בדרך כלל נחלתה של הערכאה הראשונה, ובערעור המוגש לערכאה נוספת, בדרך כלל נדונה משמעותן של העובדות, ולא נעשה בירור נוסף של העובדות עצמן.
יוסף זבדיה

יוסף זבדיה (בשמו האמהרי: אספה גטה) הוא מחנך, פעיל עלייה ואסיר ציון לשעבר.

ביוגרפיה

נולד ב-1946 בכפר מיליקו שבאזור וגרה אשר במחוז בגמדר שבאתיופיה לדבתרה גטה אסרסה ולאדיס ראדה ונקרא בשם "אספה". בילדותו עברה המשפחה אל הכפר אמבובר וזבדיה החל ללמוד בבית הספר העברי במקום.
בשלהי 1956 נשלח לתוכנית הכשרת מורים בכפר בתיה, שבה עוברת שמו ל"יוסף", ושבסיומה המשיך בלימודיו בבית ספר התיכון אורט שבנתניה.
בראשית דצמבר 1964 חזר לאתיופיה ולאחר כשמונה חודשים החל לעבוד כמורה ברשת רשת בתי הספר של ביתא ישראל.
בעת שלטון החונטה הצבאית האתיופית הקומוניסטית באתיופיה הוא נעצר כשלימד עברית בכיתה והוא ריצה שלוש שנות מאסר במהלכן עונה, תוך פגיעה בבריאותו. לימים הוכר כאסיר ציון.
עלה לישראל באוגוסט 1984 וחצי שנה לאחר מכאן החל לעבוד בסוכנות היהודית שבמסגרתה פעל לקליטתם של העולים מאתיופיה.
יוסף הוא אחיה של בליינש זבדיה, שגרירת ישראל באתיופיה.
פסגת אליסון

גאוגרפיה

גובהו של ההר 2,646 מטרים.

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי מוריסון פ. ברידג'לנד (Morrison P. Bridgland) בשנת 1915 והוא נקרא על שם דאגלס אליסון (Douglas Allison), מהמתיישבים הראשונים באזור מעבר קרואוזנסט, והשריף המקומי. 
ההר מכונה גם (על ידי תושבי הסביבה, באופן לא רשמי): קוף המחט (The Needle's Eye) והר וינדו (Window Mountain - הר החלון).
לאה גוטליב

קורות חייה

לאה גוטליב נולדה בשיוסנטפטר שבהונגריה. סיימה לימודי ביוכימיה ונישאה לארמין גוטליב, בן למשפחה שעסקה בייצור מעילי גשם. לזוג נולדו שתי בנות. במהלך השואה נשלח ארמין גוטליב למחנה עבודה, ולאה ובנותיה הסתתרו מפני הנאצים. בשנת 1949 עלו בני הזוג לישראל והתגוררו תחילה במעברת באר יעקב. לאחר זמן רכשו דירת חדר ביפו ועסקו בתפירת מעילי גשם. בשנת 1956 עברו לפעילות התואמת טוב יותר את האקלים הישראלי, וייסדו את מפעל בגדי הים "גוטקס", שזכה למוניטין עולמי. בשנת 1978 התרחב המפעל לעיצוב וייצור של בגדי חוף. לאה גוטליב עסקה בעיצוב הדגמים של בגדי הים ובגדי החוף. 
בשנת 1995 נפטר ארמין גוטליב. חברת "גוטקס" שקעה בחובות, ובשנת 1997 מכרה משפחת גוטליב את כל מניותיה בחברת "גוטקס" ללב לבייב, ובשנת 2001 פרשה לאה גוטליב מהחברה. בשנת 2005 הקימה מותג בגדי ים הנושא את שמה, LEA, ומיוצר על ידי חברת בגדי הים "מקרו".
בשנת 2003 נפטרה בתהּ, יהודית גוטפריד, שהייתה המעצבת הראשית של "גוטקס".
לאה גוטליב נפטרה ב-17 בנובמבר 2012.
יושינובו אויאקאווה

ביוגרפיה

אויאקאווה נולד וגדל במחוז קונה שבאי הגדול של הוואי. הוא החל להתאמן בגיל יחסים מבוגר, בהיותו בן 15 ובגיל 16 התמקד בסגנון הגב. הוא למד באוניברסיטת המדינה של אוהיו.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה אויאקאווה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 1:05.4 דקות, לפני ג'ילבר בוזו מצרפת (1:06.2 דקות) ובן ארצו ג'ק טיילור (1:06.4 דקות).

שיאן עולם

בתחרות שנערכה בניו הייבן שבקונטיקט ב-1 באפריל 1954 קבע אויאקאווה במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש של 1:02.8 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה וחצי של ג'ילבר בוזו (1:03.3 דקות). שיאו זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי יריבו הגדול ג'ילבר בוזו (1:02.1  דקות). 
אל אולימפיאדת מלבורן (1956) הגיע אויאקאווה כסגן בחיל האוויר האמריקאי. במשחקים עצמם, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.9 דקות, לאחר שהחליק בזינוק ולא הצליח להגן על תוארו. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:05.0 דקות. 
לאחר שפרש מספורט תחרותי התגורר אויאקאווה בסינסינטי שבאוהיו, התחתן ולזוג נולדו 4 בנות ובן. הוא עבד כמאמן שחייה.
הפשיטה על איי מרשל וגילברט

הפשיטה

הפשיטה נערכה על ידי שני כוחות משימה של נושאות מטוסים. נושאת המטוסים יורקטאון היוותה את ליבו של כוח משימה 17, בפיקודו של אדמירל-משנה פרנק ג'ק פלטצ'ר, שתקף את האיים ג'לואיט, מילי ומקין (כיום בוטאריטארי). מטוסיה של יורקטאון הסבו נזק בינוני למתקני הצי היפניים והשמידו שלושה מטוסים, במחיר של שבעה מטוסי קרב ומטוס סיור ימי.
נושאת המטוסים אנטרפרייז היוותה את ליבו של כוח משימה 16, בפיקודו של הלסי, שתקף את קווג'לין, ווטג'ה וטרואה. מטוסי כוח המשימה הסבו נזק קל עד בינוני לחילות המצב בשלושת האיים, הטביעו שלושה כלי שיט קטנים, פגעו במספר כלים אחרים והשמידו 15 מטוסים. הסיירת האמריקאית "צ'סטר" נפגעה קלות, ושישה מטוסים אמריקאים הושמדו.

תוצאות הפשיטה

לפשיטה הייתה השפעה אסטרטגית מועטה. הצי היפני שיגר שתי נושאות מטוסים לרדוף אחר כוחות המשימה האמריקאיים, אולם המרדף בוטל במהרה ונושאות המטוסים חזרו להעניק חיפוי לקרבות על הפיליפינים ואיי הודו המזרחית. אולם, הפשיטה סייעה להעלאת המורל בקרב הצי והציבור האמריקאי, אשר היה ירוד מאז ההתקפה על פרל הארבור ואובדן האי וייק. הפשיטה אף תרמה לניסיונם המבצעי של צוותי נושאות המטוסים, ניסיון אשר עתיד לסייע להם בקרבות הימיים כנגד הצי הקיסרי.
לאחר הפשיטה, לא השכילו היפנים להבין כי הרעיון של הקמת הגנה היקפית, תוך שימוש בחילות מצב המפוזרים באיים באוקיינוס השקט, לוקה בפגם רציני. חילות המצב היו מרוחקים זה מזה יתר על המידה על מנת לאפשר סיוע הגנתי משותף ולמנוע מהאויב לחדור מבעד לאיים. פשיטה זו, וכמו כן הפשיטה של דוליטל באפריל של אותה שנה, שכנעו את מפקד הצי היפני המשולב איסורוקו יממוטו כי הדרך הטובה ביותר להלחם בצי האמריקאי היא למשוך אותו לקרב הכרעה ולהשמידו. רעיון זה הוביל לקרב מידווי.
מרכז תקשו"ב

היסטוריה

"מרכז תקשו"ב" הוקמה בשנת 1999 כפיצול של יחידת ממח"י לשתי יחידות תוכנה: מרכז תקשו"ב (מערכות מבצעיות), וממת"ם (יחידת מערכות מידע, תהליכים ומחשוב). עם פיצול היחידות הפך אל"ם נתן ברק, שהיה מפקד ממח"י, למפקדה הראשון של תקשו"ב.
בשנת 2018 אוחדה היחידה חזרה עם ממת"ם למרכז מפת"ח.