google/wiki40b huggingface dataset:
קתרין קרסמן טיילור

חייה

קתרין טיילור נולדה כקתרין קרסמן בפורטלנד, אורגון. לאחר סיום לימודיה באוניברסיטת אורגון ב-1924, עברה לסן פרנסיסקו ועבדה כפרסומאית וכתבה בזמנה החופשי סיפורים קצרים. היא נישאה לבעל סוכנות הפרסום בה עבדה, אליוט טיילור, בשנת 1928. בעשור שלאחר נישואים הם עברו לחווה במרכז ארצות הברית, שם נולדו וגדלו שלושת ילדיהם. בשנת 1938 עבר הזוג לניו יורק ומגזין בשם "סטורי" פרסם את הסיפור "מען לא ידוע". עורך המגזין, ובעלה של טיילור, סברו כי "הסיפור חזק מכדי להופיע תחת שמה של אישה", והעניקו לטיילור את שם העט "קרסמן טיילור", בו השתמשה במשך שאר הקריירה שלה כסופרת. הסיפור הודפס שוב במגזין החשוב "רידרס דייג'סט", ויצא כספר בהוצאת "סיימון ושוסטר" בשנת 1939. הספר היה רב מכר בתקופתו, ונמכר בחמישים אלף עותקים. הוא תורגם לשפות שונות ויצא מחוץ לארצות הברית, לרבות מהדורה בהולנדית שהוחרמה לאחר כיבוש הולנד בידי הנאצים, ומהדורה בגרמנית שהודפסה במוסקבה. בגרמניה, כמובן, נאסר הספר להדפסה.
ההתנגדות לנאציזם הייתה גם נושאו של הספר הבא של "קרסמן טיילור", "עד היום ההוא", שפורסם בשנת 1942. בשנת 1944 הוסרט הסרט "מען לא ידוע", בידי אולפני קולומביה.
משנת 1947 ואילך, לימדה טיילור מדעי הרוח, עיתונאות וכתיבה יוצרת בגטיסבורג קולג'. טיילור התאלמנה בשנת 1953 ופרשה בשנת 1966. היא עברה לגור בפירנצה, באיטליה וכתבה את "יומן פירנצה בשיטפון" שהשראתו היא השיטפון הגדול בנהר הארנו בשנת 1966 לו הייתה עדה. בשנת 1967 נישאה בשנית לפסל ג'ון רוד. לאחר מכן גרה לסירוגין עם רוד בביתו במיניאפוליס, פנסילבניה ובביתה בואל דה פה, ליד פירנצה. היא המשיכה אורח חיים זה גם לאחר מות בעלה בשנת 1974.
בשנת 1995 עת הייתה בת 91, פורסם מחדש "מען לא ידוע" על מנת לציין יובל שנים לשחרור מחנות הריכוז. הספר תורגם לעשרים שפות, והגרסה הצרפתית נמכרה ב-600,000 עותקים. בשנת 2001 יצא הספר לאור לראשונה בגרמניה, וכן תורגם לעברית. הגרסה העברית הייתה לרב מכר, ואף עובדה לבמה בתיאטרון הקיבוץ, וצולמה לטלוויזיה, והיא מוקרנת לעיתים ביום השואה, ומוצגת בפני נוער, ומדריכי משלחות נוער לפולין.
פרסומו מחדש של הספר הביא לפריחה מאוחרת של הקריירה של טיילור, והיא בילתה את שנותיה האחרונות בחתימה על ספרים, ומתן ראיונות והרצאות, עד למותה בשנת 1996.

עד ליום ההוא

הספר (שיצא לעיתים תחת הכותרת - "יום האל חזור") מספר את סיפורו של קרל הופמן, גרמני נוצרי, בן לכומר פרוטסטנטי. הוא מתחיל את לימודי התאולוגיה בברלין בסוף שנות העשרים. גרמניה עדיין נמצאת תחת רישומה של התבוסה במלחמת העולם הראשונה, המהווה קרקע פורייה לגדילת הנאציזם. היטלר עולה לשלטון ומתחיל ברדיפות כלפי כמרים המסרבים להטיף על פי האידאולוגיה הנאצית. אביו של קארל מתנגד לשלטון, והדבר מביא למותו. קארל ממשיך במאבקו של אביו. הוא מחליט להיות לכומר בעצמו, אך הכנסייה מסרבת להסמיכו. חייו בסכנה, והוא מצליח להצילם באמצעות הימלטות לארצות הברית.
הספר מראה את הדרך בה האליטה הגרמנית קיבלה את העקרונות הנאצים, וכיצד הפשרות אליהן ראו האנשים להגיע עם האידאולוגיה הקיצונית, על מנת להמשיך בחיי היום יום, הביאו למציאות נוראה, שבה המשטרה החשאית שולטת בכל תחומי החיים. הספר מבוסס על חייו של אדם אמיתי, לאופולד ברנהרד, אותו פגשה טיילור, בתיווכו של ה-FBI, שחקר את הצעיר לאחר שהצליח להימלט לארצות הברית.
עמוס אלטשולר

קורות חיים

אלטשולר נולד בשנת 1937 בצפון תל אביב, בן לרחל (אלזה) ואליעזר אלטשולר, ראשון לארבעה אחים. מוצא משפחתו ממגורשי פורטוגל שהגיעו עד לפראג.
למד בבית ספר תיכון בזל (כיום צייטלין). היה ב"שבט איתנים" בבני עקיבא. את שירותו הצבאי ביצע בגרעין נח"ל. למד ישירות לתואר שני (MSc) במתמטיקה באוניברסיטה העברית וסיים בשנת 1965. תוך כדי לימודיו לימד בישיבת נתיב מאיר ובין תלמידיו היו הרב יעקב מדן, פרופ' דוד הראל, פרופ' צבי מזא"ה ואחרים. ב-1969 השלים דוקטורט במתמטיקה באוניברסיטה העברית בהנחיית פרופסור הלל פורסטנברג. היה חבר בסגל אוניברסיטת בן-גוריון, ושימש כראש המחלקה למתמטיקה באוניברסיטה וכדיקן הפקולטה למדעי הטבע. השתתף בכתיבת הקורס "אשנב למתמטיקה" באוניברסיטה הפתוחה. כיום מלמד במכללה ירושלים.
נשוי לרחל אלטשולר ואב לשישה ילדים. בנו הבכור, הרב אליעזר אלטשולר הוא רב היישוב סוסיא ומרבני מכון פועה. בנו השני נתנאל אלטשולר הוא רכז מתמטיקה במרכז האקדמי לב
אורה ערמוני

אורה עַרמוֹני (נולדה ב-27 ביולי 1938 ברעננה) היא עיתונאית, סופרת, עורכת ומשוררת ישראלית, אשת קיבוץ מלכיה. מורה במקצועה.

ביוגרפיה

ערמוני נולדה ב-1938 במושבה רעננה. במסגרת שירותה בנח"ל הגיעה ב-1957 לקיבוץ מלכיה עם גרעין המחנות העולים שבו הייתה חברה. היא נישאה במלכיה ומאז היא חברת הקיבוץ. לאורה ויצחק ערמוני נולדו חמישה ילדים, ולימים נכדים.
ערמוני למדה הוראה בסמינר אורנים והייתה המורה הראשונה במלכיה. וכן השלימה לימודי ספרות עברית וכללית באוניברסיטת תל אביב. היא לימדה במשך 25 שנים ילדים בכל הגילאים.
תחום התמחותה הייתה הספרות. במהלך שנות ההוראה שימשה כמזכירת הקיבוץ שלוש פעמים. בשנת 1984 החלה לכתוב ביקורת ספרות לעיתון "יחד" (גלגולו הקודם של עיתון "הקיבוץ", שהפך לעיתון "קיבוץ") ובהדרגה החלה לראיין סופרים ולהתמחות בראיונות אפיים מיוחדים עם אנשים מכול הסוגים. 
ערמוני הייתה מורה ומחנכת, וכן עורכת וכתבת בעיתונים "ידיעות הקיבוץ" ו"על הצפון". כעיתונאית, מ-1984, כתבה בעיתון הקיבוצים בגלגוליו השונים: כ"יחד", "קיבוץ" ו"הקיבוץ". בשנים 1998–2001 הייתה העורכת הראשית של העיתון "הקיבוץ".
רציתי

רקע וכתיבה

השיר נכתב, הולחן והופק על ידי דולב רם ופן חזות. השיר הוא בסגנון הפופ והים-תיכוני, אשר מילותיו עוסקות בכמיהותיה של בן זקן ובדברים אשר הייתה רוצה שיקרו לה, לבן זוגה ולזוגיות שלהם.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

רמיקס

לשיר יצא רמיקס רשמי אותו יצרו יונתן הרלב וגולן מלכה. הרמיקס עלה לערוץ היוטיוב של בן זקן ב-9 ביולי 2017, וזכה להצלחה נאה, כאשר מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-300 אלף צפיות.
הרמיקס אף הועלה לרשתות הזרמת המדיה בסמוך לצאתו.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של בן זקן ב-13 ביוני 2017. הקליפ עוסק במערב הפרוע, ובו נראים אנשים לבושים בבגדי בוקרים. לאורכו של הקליפ שרה בן זקן שרה בתוך בר, ואנשים רוקדים לצלילי שירתה
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-22 מיליון צפיות.
הספירה (פסל)

תיאור היצירה

היצירה הוזמנה בשנת 1966 עבור מרכז הסחר העולמי על ידי רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי. במהלך התכנון של מגדלי התאומים שאפה הרשות להזמין את הפסל מהפסל הנרי מור אולם קוניג נבחר לאחר שהאדריכל מינורו יאמאסאקי ראה תערוכה של עבודותיו של קוניג בגלריית סטמפפלי.
קוניג עבד על היצירה בסטודיו שלו בבוואריה, וסיים את העבודה עליו בשנת 1967 - זמן רב לפני שהחלה בניית המגדלים. האמן קרא ליצירה בשם Große Kugelkaryatide (הספירה הקאריאטידית הגדולה) אולם היצירה זכתה במהרה לכינוי המקוצר "הספירה".
היצירה נועדה לסמל את השלום העולמי שיבוא באמצעות סחר עולמי, והוצבה במרכז מזרקה בין שני המגדלים.
היצירה עשויה מ-52 חלקי ברונזה הניצבים על בסיס פלדה, ושקלה 22.5 טונות. גובהה של היצירה 7.62 מטרים וקוטרה 4.6 מטרים.

לאחר פיגועי 11 בספטמבר

היצירה נפגעה במהלך פיגועי 11 בספטמבר מפגיעות חלקי מבנה בעת קריסת מגדלי התאומים. במהלך פינוי המגדלים פורקה היצירה הפגועה (גובהה הופחת מעט בשל הפגיעות), והועברה לאחסנה בסמוך לשדה התעופה הבינלאומי קנדי. שישה חודשים לאחר מכן, בעקבות סרט דוקומנטרי שנקרא "הקוגל של קוניג" שהופק אודותיה על ידי הבמאי הגרמני פרסי אדלון, הוחלט להציבה כחלק מאתר הנצחה בפארק באטרי שבדרום האי מנהטן ב-11 במרץ 2002.
האנדרטה נחנכה בנוכחות ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג, קודמו בתפקיד רודולף ג'וליאני והפסל עצמו.
בשנת 2017 הפסל הועתק למקומו החדש בפארק החירות שהוקם במתחם מרכז הסחר העולמי.
משה לויאן

מוצאו

משה נולד בפרס. עלה לישראל, וגר רוב ימיו בשכונת גבעת מרדכי בירושלים.

משנתו

בספרו "טעמים ומשמעותם בתורה" ציין משה כמה עובדות מעניינות: כדוגמת הטעם זָקֵף גָּד֕וֹל במילה יום, מוציא את היום מתוך החושך והאלמוניות. הטעם זָקֵף קָטֹ֔ן, מצביעה שהשמש לא נראית לעין. הזמן הוא לילה. חושך שורר בו. "ויקרא אלהים לאור יום ולחושך קרא לילה" {בראשית א', ה'} המילה יום כאן מוטעמת בזקף-קטן. לכן לא היה ממש אור יום, כי השמש נבראה רק ביום הרביעי. אך ישנו פסוק האומר "כי לימים עוד שבעה אנכי ממטיר על הארץ 40 יום ו-40 לילה ומחיתי את כל היקום אשר עשיתי מעל פני האדמה" {בראשית ז', ד'}. כמובן שמדברים כאן על המבול של נוח. המילה יום כאן, מוטעמת בזקף קטן, משמעות הדבר כי בזמן המבול כל השמים היו מכוסים בעננים כבדים והשמש לא נראתה לעין. לדברי משה לויאן: בתנ"ך, הטעם, זקף קטן מופיע במילה "יום" כ-45 פעמים. לכן המשמעות שלה הוא תמיד, שלא היה ממש שמש. השמים היו מכוסים בעננים או בחושך. עוד דוגמה: "ויבוא משה בתוך הענן ויעל אל ההר ויהי משה בתוך ההר ארבעים יום וארבעים לילה". {שמות כ"ד, י"ח} כלומר, ענן כבד כיסה את ההר ואת השמש. אך אור השמש הורגש בכל זאת.
דוגמה נוספת: 
המילה "אֶת" בתנ"ך המופיעה עם הניקוד ה-סגול ֶ משמעה כול כולו. המילה "אֵת" בתנ"ך המופיעה עם הניקוד ה-צירה ֵ משמעה חלק מתוך שלם, או כגורם חילוק, או שהפעולה תימשך ותבוצע צעד אחר צעד. "בראשית ברא אלהים אֵת השמים ואֵת הארץ" {בראשית א', א'} המילה את מנוקדת כאן בצירה. רוצה לומר, שעדיין לא הסתיימו מלאכת השמים והארץ עד הסוף. זה רק צעד אחד מתוך השלם שעוד עתיד להיות בהמשך הימים. "ויעש אלהים אֶת שני המאֹרֹת הגדולים. אֶת המאור הגדול לממשלת היום ואֶת המאור הקטן לממשלת הלילה ואת הכוכבים {בראשית א', ט"ז}. ניקוד הסגול מציין את העובדה, שכל הפעולה הושלמה עד הסוף. השמש והירח ביצעו את עבודתם עד הסוף. פעולת הבריאה כל כולה נעשתה. לא היה עוד צורך "בתיקונים" או "סידורים" כלשהם עבור שני המאורות הללו.
משה לויאן הראה את כתביו לרב המקובל יצחק כדורי והוא ממש התלהב ונהנה מחומר ייחודי זה.

תורתו ותלמידיו

למשה לויאן היו תלמידים רבים. הם שתו בצמא את דבריו וחכמתו. הוא היה עניו ולא שאף להתפרסם. הבקיאות שלו בהבנת המקרא הייתה לשם דבר ותלמידיו שאלו אותו כמה וכמה פעמים, מהיכן הידע הזה שהוא מביא? תשובתו היתה, כי ידע זה היה נחלת הכלל אצל העברים הקדמונים עוד מימי משה אדון הנביאים ובזמנם של הנביאים לימדו תורה זו בכל מקום. אך ידע זה אבד עם השנים ונראה היום כאזוטרי. תלמידיו הבינו מתוך דבריו שהוא היה גלגולו של שמואל הנביא.
לגיון העבודה

לגיון העבודה היה ארגון שהוקם על ידי ישראל שוחט בשנת 1909, ואשר התבסס על חברי השומר. הארגון שם לעצמו מטרה לארגן קבוצות עבודה עבריות שיהיו מלוכדות במשמעת חזקה. על יוזמיו נמנה גם יוסף זלצמן.
הארגון שאב השראה מהצלחת הקולקטיב בסג'רה, מרעיונותיה של מניה שוחט בדבר הקמת כוח גדול של פועלים שבעזרתם ניתן יהיה לעלות לאדמות החורן, ומהצעתו של מנחם אוסישקין לגייס נוער למען בניין ארץ ישראל למשך שלוש שנים. הצעת היסוד של הלגיון הובאה בפני האספה הכללית השנייה של השומר בשנת 1909. שוחט חיבר תקנון לפיו התחייב כל חבר בלגיון להקדיש שנתיים לעבודה ולשמירה, לקבל על עצמו כל תפקיד ולהישלח לכל מקום כאיש צבא. בנוסף נקבעו לחברים דרגות ומדים. 
שתי קבוצות של לגיון העבודה הוקמו ב-1909 - האחת נשלחה לחוות סג'רה והשנייה לחדרה. בסג'רה עסקה הקבוצה בעיבוד שדות הפלחה. חברי הקבוצה סבלו מסכסוכים עם הפועלים האחרים ועם מנהל החווה - האגרונום אליהו קראוזה אשר טען שחלק מהפועלים מתרשל בעבודתם. הפועלים הכריזו על שביתה ובעקבותיה נפסקה עבודתם. בראש קבוצת הלגיון שנשלחה לחדרה עמד מנדל פורטוגלי (שהיה אחד משלושת חברי ועד השומר). הם הקימו במושבה מטבח פועלים, בית חולים מאולתר, והביאו בפעילותם לשיפור חיי החברה והתרבות במושבה כמו גם לעלייה במספר הפועלים העברים. חברי הלגיון עבדו בפרדסי המושבה במטעי בעטה הסמוכה לחדרה, ובשבתות התאמנו בנשק וברכיבה. הם גם השתתפו בפעולת כיבוש חלק מאדמות חדרה (פעולה של עלייה וחרישה של קרקע השייכת למושבה אך בעלותה לא מוכרת על ידי השכנים הבדואים). הצלחתה של הקבוצה בחדרה הביאה להתקשרות בין המושבה לבין ארגון 'השומר'.
בשיא פעילות הארגון הוא מנה לא יותר מ-40 חברים. ההתחייבות לשנתיים הרחיקה ממנו את הדור הצעיר במושבות, מפלגת 'הפועל הצעיר' אסרה על חבריה להצטרף לשורות הארגון והוא לא זכה ליחס חיובי מצד מפלגת הפועלים השנייה, מפלגת 'פועלי ציון'. 
הארגון השתמש במשמעת לליכוד וארגון העבודה. חבריו לבשו לבוש מיוחד: על ראשם כובע קולפאק צ'רקסי. על מותניהם אבנט רחב בצבע אדום כשעליו חגור אשפת כדורים. תלבושת זאת אומצה  לאחר מכן על ידי חיל הספר העבר-ירדני.
בעקבות התגברות הצורך בשמירה בשנת 1911 ובעקבות הצלחת ארגון השומר, פוזרו חברי לגיון העבודה בין המושבות והארגון חדל להתקיים. אולם הרעיונות שעמדו בבסיסו של לגיון העבודה באו לידי ביטוי בהקמת גדוד העבודה על שם יוסף טרומפלדור בשנת 1920.
הארמייה ה-53 (ברית המועצות)

היסטוריה

היחידה הוקמה במאי 1942 על בסיס חלק מהיחידות של הארמייה ה-34. היא שולבה בכוחות של החזית הצפון-מערבית ועד למרץ 1943 לחמה נגד הארמייה ה-16 במסגרת מבצע דמיאנסק. לאחר סיום הלחימה באזור היא הועברה לעתידה.
בקיץ 1943 היא השתתפה בקרב קורסק. בהמשך היא לחמה במרחב חרקיב והשתתפה בשחרור העיר. באוקטובר 1943 היא התקדמה עד לגדות ננהר הדנייפר וחצה אותה. החל מתחילת 1944 הארמייה ה-53 השתתפה בקרב קורסון-צ'רקאסי ולאחר סיומו המשיכה בהתקדמות מערבה עד לדנייסטר.
הארמייה ה-53 לקחה חלק פעיל במבצע יאשי-קישינב והמשיכה צפונה לכיוון בודפשט. בהמלך שנת 1945 יחידות הארמייה ה-53 השתתפו בשחרור ברנו וקרב פראג.
במהלך יוני 1945 יחידות הארמייה ה-53 הועברו מזרחה והתמקמו בשטח מונגוליה. הם השתתפו במבצע סערת אוגוסט.
הארמייה ה-53 פורקה באוקטובר 1945.
איירבוס A321

פיתוח

איירבוס A321 היה הנגזר הראשון של איירבוס A320, ידוע גם כA320 המתוח, A320-500 ו-A325.

עיצוב

איירבוס A321 הוא מטוס בעל גוף צר (מעברי יחיד) עם ציוד נחיתה תלת-אופני נשלף ומופעל על ידי שני מנועי טורבונים מונחים על כנף. זהו מונופלן שלוחה בעלת כנף נמוכה עם יחידת זנב קונבנציונלית בעלת מייצב אנכי יחיד ודגלית. שני ספקים מספקים מנועים טורבוניים עבור ה- A321: CFM עם CFM56 ומנועי Aero בינלאומיים עם מנוע V2500.
עורבות

עלילה

עלילת הספר מתרחשת באביב 1944. פליסיטי המכונה "פליק", סוכנת חשאית של ה-S.O.E ובעלה, מפקד מחתרת צרפתי, יודעים כי יכולתם של הגרמנים לסכל את מתקפתן של בעלות - הברית תלויה בקווי התקשורת שלהם, ובימים שלפני הפלישה אין מטרה בעלת חשיבות אסטרטגית רבה יותר ממרכזת הטלפונים הגדולה באירופה. הם וחבריהם לתא המחתרת הצרפתית נכשלים בניסיונם להשמיד מרכזת טלפונים גרמנית בנורמנדי, האמונה על העברת מידע בין המפקדות השונות של הצבא הגרמני הפרוס לאורך רצועת החוף, במתקפה חזיתית. לאחר שתא המחתרת חוסל, בעלה נעדר ומפקדיה אינם עוד בטוחים בכישוריה, עומדת בפני פליק הזדמנות אחת לביצוע המשימה. כשהיא נעזרת באיש ביון אמריקני, פול צ'נסלור, היא מקימה צוות שכולו נשים, שאף אחת מהן אינה אשת מבצעים מיומנת, ומכשירה אותן בתוך ימים ספורים. הצוות, ששם הצופן שלו הוא "עורבות", עתיד לנסות ולהסתנן למרכזת מתחת לאפם של הגרמנים. אבל הגרמנים, ובראשם דיטר, קצין ביון נגדי מוכשר וחסר מעצורים, כבר מוכנים כעת, והיא אינה יודעת מה תוכניותיהם ועד כמה חשוף המבצע לנגד עיניהם.
וידאד קזבלנקה

היסטוריה

וידאד נוסדה ב-8 במאי 1937 כקבוצת שחייה. שנה לאחר מכן נוסדו קבוצות בטניס וכדורגל. בשנת 1948 המועדון זכה באליפות הראשונה שלו וכך עשה גם בשלוש העונות שלאחר מכן. בשנת 1970 המועדון זכה בגביע המרוקאי בפעם הראשונה בתולדותיו. בשנת 1987 וידאד העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת האלופות האפריקאית ובשנת 1992 זכתה בתואר. בשנה שלאחריה נוסף לזכותה תואר ביניבשתי מול אלופת אסיה, הגביע האפרו-אסיאתי. בשנת 2017 היא זכתה בשנית במפעל היבשתי הבכיר, לאחר צמד מפגשים מול אל-אהלי המצרית. תארים בינלאומיים נוספים בהם זכה המועדון הם גביע אפריקה למחזיקות גביע (2002) והסופר קאפ האפריקאי (2018).
לזכותה של וידאד עם 18 אליפויות ו-9 גביעים והיא הקבוצה המעוטרת ביותר במרוקו.
הנס סארפיי

קריירת מועדונים

סארפיי נולד בגאנה, והיגר עם משפחתו בגיל צעיר לגרמניה. בנעוריו שיחק במועדונים בעיר קלן ובסביבותיה, ובשנת 1998 החל לשחק בפורטונה קלן, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בעונת 1999/00 הפך סארפיי לשחקן הרכב קבוע בפורטונה קלן, אך נשר עם המועדון לליגה השלישית, וחתם בתום עונה זו בדיסבורג. סארפיי שיחק בדיסבורג עונה אחת, ובקיץ 2001 חתם בוולפסבורג, קבוצה מתחדשת ששמה לעצמה מטרה באותם ימים, להגיע לצמרת הכדורגל הגרמני תוך כמה שנים. סארפיי שיחק בוולפסבורג בעמדות ההגנה והקישור, ושיתף פעולה לאורך שש עונות בקישור הקבוצה עם שחקנים כפאבלו תיאם, דורינל מונטאנו, מירוסלאב קרהאן ופטריק וייזר. בתום שש עונות בקבוצה, בהן וולפסבורג סיימה בעיקר במרכז הטבלה ותקעה יתד בבונדסליגה, עזב סארפיי את הקבוצה לאחר שצבר 139 הופעות והבקיע שני שערים, וחתם בבאייר לברקוזן. בעונתו הראשונה בקבוצה, 2007/08, סארפיי היה שחקן חשוב במערך של באייר לברקוזן ושיתף פעולה עם סימון רולפס, טרנקילו בארנטה, ארתורו וידאל וסרגיי ברברז. עם זאת, הקבוצה חוותה עונה מאכזבת וסיימה במקום השביעי בלבד. לאחר עונה זו, סארפיי איבד את מקומו בהרכב ומיעט מאוד לשחק. בקיץ 2010 עזב סארפיי את לברקוזן לאחר שצבר 42 הופעות ליגה בלבד בשלוש עונות, וחתם בשאלקה 04. גם בשאלקה מיעט סארפיי לשחק, אך היה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע הגרמני בעונת 2010/11, לאחר ניצחון 5-0 על קבוצתו לשעבר דיסבורג בגמר. סארפיי פתח בגמר זה, אך הוחלף בדקה ה-43 על ידי סרחיו אסקודרו. בתום עונת 2011/12 עזב סארפיי את שאלקה והחל לשחק בליגות האזוריות, בוויקטוריה קלן.

קריירה בינלאומית

סארפיי החל לשחק בנבחרת גאנה בשנת 2000, והשתתף עמה במונדיאל 2006, שם הודח עם נבחרתו בשמינית הגמר לאחר הפסד 3-0 לנבחרת ברזיל, גביע אפריקה לאומות 2006 בו הודחה גאנה בשלב הבתים, גביע אפריקה לאומות 2008 בו גאנה סיימה במקום השלישי לאחר הפסד 1-0 לנבחרת קמרון בחצי הגמר, וניצחון 4-2 על נבחרת חוף השנהב במשחק על המקום השלישי, גביע אפריקה לאומות 2010, בו הפסידה גאנה בגמר 1-0 לנבחרת מצרים, ומונדיאל 2010, בו הודחה גאנה ברבע הגמר על ידי נבחרת אורוגוואי בבעיטות הכרעה, בטורניר שנחשב לטוב ביותר של נבחרת אפריקאית כלשהי עד היום במונדיאלים. לאחר מונדיאל 2010 לא זומן עוד סארפיי לנבחרת.

חיים אישיים

אחיו של הנס, אדוארד סארפיי, גם היה כדורגלן, ששיחק עונה אחת בפ.צ. קלן.
לסארפיי יש חשבון פייסבוק פעיל במיוחד, ומעריציו נוהגים לחבר אודותיו עובדות צ'אק נוריס.
יאן רדזינסקי

קורות חייו

נולד בוורשה למשפחה מוזיקלית, ולמד בצעירותו פסנתר. ב-1969 עלה לישראל, ולמד קומפוזיציה אצל לאון שידלובסקי וצ'לו באקדמיה למוזיקה בתל אביב.
ב-1977 עבר לארצות הברית כדי ללמוד באוניברסיטת ייל אצל המלחין הפולני הנודע קשישטוף פנדרצקי ואחר כך עם יעקב דרוקמן. קיבל שני תארים שניים, ב-1979 ו-1980, ודוקטורט ב-1984.
מ-1980 עד 1994 לימד בייל, ומ-1994 מלמד באוניברסיטת אוהיו, שם ייסד רדזינסקי פסטיבל לביצוע יצירות של מלחינים ישראליים ויצירות עם השפעת מוזיקה יהודית. יאן רדזינסקי זכה במספר פרסים, ביניהם מטעם ASCAP.
בין התזמורות שניגנו את יצירותיו, ניתן לכלול את: תזמורת קליבלנד, תזמורת קולומבוס, הפילהרמונית של קרקוב, התזמורת הסימפונית ירושלים, תזמורת הרדיו של קלן, הפילהרמונית הישראלית, תזמורת הבולשוי, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת התזמורת הלאומית של מקסיקו ועוד.
בנו, דוד רדזינסקי, מכהן החל משנת 2015 כאחד משלושת הכנרים הראשיים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
Apple Card

תכונות

Apple Card לא כולל עמלות בגין פיגורים, מקדמה במזומן, מט"ח או משיכת יתר. בכל עסקה המתבצעת באמצעות Apple Pay המשתמש מקבל החזר בגובה 2%, בכל רכישה המתבצעת מול אפל (קנייה באפל סטור, בחנות האפליקציות וכו') יוחזרו למשתמש 2%, ויוחזר אחוז אחד מהקנייה בכל שימוש בכרטיס הפיזי.
אקוש אלק

קריירת מועדונים

אלק עלה לסגל הקבוצה הבכירה של קזינצברציקה בעונת 2004-2005, כאשר קבוצתו שיחקה בליגת המשנה ההונגרית. במהלך עונה זו, כבש את שערו הראשון בקריירה, במשחק מול מאקו. ב-2008, אלק עבר לשחק בשורות MOL וידי. ב-26 ביולי 2008, ערך את משחקו הראשון בקבוצה, מול שיופוק. אלק זכה יחד עם MOL וידי באליפות ליגת העל ההונגרית בעונת 2010-2011. ב-2012, הושאל לתקופה קצרה למועדון הטורקי אסקישהירספור, בשורותיו שיחק ב-3 משחקי ליגה בלבד. ב-25 ביולי 2012, אלק חתם בקבוצת דיושג'ר. בעונתו השנייה בדיושג'ר, 2013-2014, זכה עם קבוצתו בגביע הליגה ההונגרית. לאחר שלוש שנים, עבר לשורות המועדון הסיני צ'אנגצ'ון יאטאי, בו שיחק עונה אחת בלבד. בתום העונה, חזר לשחק בשורות דיושג'ר לעונת 2015-2016.

קריירה בינלאומית

אלק ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת ההונגרית ב-5 ביוני 2010, במסגרת משחק ידידות מול הולנד, בו הובסה נבחרתו בתוצאה 6-1. ב-10 באוגוסט 2011, אלק כבש את שערו הראשון עבור נבחרתו, במשחק ידידות בו ניצחה הונגריה 4-0 את איסלנד. אלק נכלל בסגל הנבחרת ההונגרית לטורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת.
הנערה מאיפנמה

רקע

השיר בוצע לראשונה בשנת 1962 על ידי פרי ריביירו (Pery Ribeiro), אולם הביצוע שהביא לפזמון את פרסומו הוא בפי הזמרת אסטרוד ז'ילברטו, ביצוע שהוקלט בשנת 1963 כחלק מאלבום משותף לבעלה, הגיטריסט ז'ואאו ז'ילברטו ולנגן הסקסופון סטן גץ. עם יציאת האלבום - "גץ/ז'ילברטו" (Getz/Gilberto) שמו - הפך השיר ללהיט בינלאומי.
השראה לכתיבת הפזמון קיבלו דה מוראס וז'ובים מנערה בשם אֶלוֹ פיניירו (Helô Pinheiro) שהתגוררה ברחוב מונטנגרו ברובע היוקרתי איפנמה שבריו דה ז'ניירו, ונהגה לחלוף על פניהם בדרכה אל החוף, בעודם יושבים בקפה "ולוזו" הפופולרי. דה מוראס וז'ובים זכו לרווחים עצומים מתמלוגי הפזמון, אך אותה נערה לא ראתה מהם ולו אגורה שחוקה. יתרה מכך, כאשר ניסתה לפתוח בוטיק בשם "הנערה מאיפנמה" הואשמה בהפרת זכויות יוצרים, אולם הפסיקה בעניין זה בבית המשפט הייתה לטובתה.
כיום רחוב מונטנגרו נקרא על שם ויניסיוס דה מוראיס, קפה "ולוזו" שינה שמו לשם הפזמון: "Garota de Ipanema" ופארק בשם זה נבנה בשכונת המגורים הסמוכה. סרט ברזילאי בהשראת הפזמון בשם "הנערה מאיפנמה" יצא לאקרנים בשנת 1967.
"הנערה מאיפנמה" נחשב לפזמון הפופ השני המוקלט ביותר בהיסטוריה, קודם לו רק Yesterday ("אתמול") של הביטלס. פעמים רבות הושמע הפזמון בפסקול סרטים ולעיתים קרובות עוּבּד בסגנון מצועצע לשימוש כ"מוזיקת מעליות". בשנת 2004 דורג כאחד מרשימת 50 השירים הנבחרים על ידי ספריית הקונגרס של ארצות הברית.

גרסאות כיסוי

לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר המבצעים הבולטים ביותר כוללים את אסטרוד ז'ילברטו, גל קוסטה, אלה פיצג'רלד ("The Boy from Ipanema"), דיאנה קראל, אוסקר פיטרסון, פרנק סינטרה, נאט קינג קול ואיימי ויינהאוס.
טובה בלמן

קריירה

בלמן נולדה במחנה מעבר בדרך מרומניה לישראל.
למדה עיצוב גרפי בבצלאל בין השנים 1970 ל-1974 ובשנה שלאחר מכן יצרה את "איש קטן אפור" – סרט אנימציה קלאסי באורך 8 דקות. הסרט השתתף בפסטיבלים לאנימציה, מאוטווה בקנדה ועד אדלייד באוסטרליה. בישראל זכה הסרט בפרס ראשון לאנימציה בתחרות הסרט הישראלי הקצר. כמו כן, עיצבה ואיירה את הסרט "מיצי" בנושא השואה. תסריט, בימוי וצילום הסרט בוצעו על ידי אלכס בלמן. הסרט זכה בפרס ראשון בתחרות הסרט הישראלי הקצר באנימציה. השחקנים והקריינים בסרט השתתפו בהתנדבות.
בשנים הבאות המשיכה לעסוק באנימציה ובגרפיקה לסרטים ולטלוויזיה הישראלית. את הסדרה "בופי הילד שבא מהכוכבים" בנושאי זהירות בדרכים באורך כ-25 דקות יצרה בלמן יחד עם בעלה הבמאי אלכס בלמן. העורך היה סטיב אדוארדס, ואת שיר הנושא "בופי החבר הכי שלי" הלחין יוני רכטר, שרה יהודית רביץ, וחרז דידי מנוסי. הסדרה אף תורגמה לאנגלית ולערבית. כמו כן, איירה בלמן מספר ספרי ילדים בהוצאת הספרים "כתר".
במקביל לעבודתה בהוראת רישום, עיצוב, צבע, פרספקטיבה, הדפס ואיור במכללת הדסה", מכללת אורט, המכללה למינהל והאוניברסיטה הפתוחה, הציגה תערוכות ציור רבות בירושלים ומחוצה לה.
ציוריה נמצאים באוספים פרטיים בארץ ובעולם.
בלמן עוסקת בעיקר בציור נופי הארץ, לעיתים במבט מיוחד כמו ב"מראות צד", 2003 – כבישים ומכוניות בנוף, "שיגעון הדקלים", 2005 – מבט מקרוב על הדקל שנשקף מחלון ביתה, "סימני-מים", 2007 - דמויות בהקפאת תנועה בטיילת תל אביב, ואתרי מים מוכרים ומוכרים פחות.
מתוך ה"אני מאמין" שלה כציירת:
"אני מאמינה שההתייחסות לנוף של ימינו בהתעלמות מכבישים ומכוניות, פרספקטיבה, אנשים בתנועה ועוד, הינה אבסורדית, מלאכותית ובלתי אמינה. עבורי שילוב נושאים אלה הוא שיוצר את היופי המדהים והאמיתי, אשר אנו מוקפים בו."
בלמן מציירת בעיקר בצבעי אקריליק על קנבס ולוחות עץ, ובנוסף עוסקת בצבעי מים ובטכניקות הדפס.
אומנים נערצים עליה מהעבר: אדוארד הופר, ג'ון סינגר סרג'נט, מוריס אוטרילו, קאמי פיסרו.
בלמן מתגוררת עם משפחתה באזור ירושלים.
קפה אריסבלאגה

קריירת מועדונים

אריסבלאגה התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של אתלטיק בילבאו בגיל 10.
בינואר 2012 עד ינואר 2013 אריסבלאגה שיחק בבאסקוניה, קבוצה שמסונפת לאתלטיק בילבאו, וערך בה 31 הופעות ליגה.
ב-16 בפברואר 2013 אריסבלאגה ערך את הופעת הבכורה שלו בבילבאו אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון ששיחקה אז בליגה השלישית. לקראת סיום העונה סבל מפגיעה שהשביתה אותו מהמגרשים לחמישה חודשים. בינואר 2014 נפצע בידו הימנית ונעדר כחודש מהמגרשים. ב-11 במרץ חטאפה הגישה הצעה עבורו על מנת שישמש כשוער שני למיגל אנחל מויה, אך סורבה על ידי בילבאו.
ב-5 בינואר 2015 הושאל לפונפראדינה עד לסיום העונה. ב-11 בינואר 2015 אריסבלאגה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ראסינג סנטאנדר. ב-20 ביולי 2015 הושאל לריאל ואיאדוליד עד לסיום העונה.
בקיץ 2016 אריסבלאגה חזר לבילבאו ושימש בתחילת העונה כשוער שלישי. ב-11 בספטמבר 2016 אריסבלאגה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 0-1 נגד דפורטיבו לה קורוניה. את עונת 2016/2017 אריסבלאגה סיים עם 23 משחקי ליגה כאשר ב-8 מהם שמר על רשת נקייה.
ב-8 באוגוסט 2018 נרכש על ידי צ'לסי תמורת 80 מיליון אירו והפך לשוער היקר ביותר בכל הזמנים, אחרי ששבר את השיא של אליסון בקר שעבר מרומא לליברפול תמורת 75 מיליון אירו.
ב-24 בפברואר 2019, במהלך משחק גמר גביע הליגה האנגלי מול מנצ'סטר סיטי, אריסבלאגה נפצע בשריר הירך האחורי לקראת סיום ההארכה, אבל סירב לרדת בחילוף ונשאר על המגרש למרות שהמאמן מאוריציו סארי הורה לשוער המחליף לעלות למגרש. באותו לילה פרסם אריסבלאגה הודעת התנצלות וטען כי זו הייתה טעות שנגרמה מחוסר הבנה, ולא מזלזול במאמן.

קריירה בינלאומית

אריסבלאגה זכה עם נבחרת הנוער של ספרד באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2012, ולזכותו 22 הופעות בנבחרת הצעירה של ספרד.
במרץ 2017 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחקים נגד ישראל וצרפת לאחר שפפה ריינה נפצע ושוחרר מסגל הנבחרת. ב-12 בנובמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 5-0 על קוסטה ריקה.
ארנון בר-דוד

ביוגרפיה

נולד לאב שעבד במפעל המים של עיריית תל אביב-יפו. שירת בצה"ל כמ"פ בחיל השריון.
שימש כמרכז הנהגת הצופים וכמנהל מחלקה במינהל החינוך בעיריית תל אביב-יפו. כיהן במשך למעלה מעשור כיו"ר ארגון עובדי עיריית תל אביב-יפו. משנת 2006 כיהן כיו"ר הסתדרות המעו"ף.
במרץ 2019, בעקבות הצטרפותו של אבי ניסנקורן לרשימת "כחול לבן" ופרישתו מתפקיד יו"ר ההסתדרות, בחרו חברי בית נבחרי ההסתדרות בבר-דוד לתפקיד יו"ר ההסתדרות. מינויו זכה לביקורות.
אחת מפעולויו הראשונות, ימים ספורים לאחר כניסתו לתפקיד, הייתה סגירת אתר החדשות האינטרנטי דבר ראשון, אשר מתח ביקורת על הליך כניסתו לתפקיד, על קודמו ניסנקורן ועל משה כחלון, והורדת חלק מתכניו מהרשת. ב-1 במאי העלה אתר חדשות בשם דבר העובדים בארץ ישראל.

חייו האישיים

נשוי בשנית להילה קניסטר. הוא אב לשישה ילדים. מתגורר בקריית אונו.