google/wiki40b huggingface dataset:
מחזור אפיק

מחזור אפיק הוא תהליך המתבצע באפיקי מחשב המקשרים בין המעבד לזיכרון, כדי לבצע פעולה בודדת של קריאה או כתיבה. מחזורי האפיק הם חלק מאבני הבניין של מחזור ההבאה-ביצוע. מחזורי האפיק כמו גם מחזור ההבאה-ביצוע, מסונכרנים על ידי שעון המעבד.

סוגי מחזורי אפיק

קיימים שני סוגי מחזורי אפיק; מחזור קריאה ומחזור כתיבה.

תהליך מחזור קריאה

המעבד שולח את כתובת תא הזיכרון הנדרש (בהתאם לכתובת המופיעה באוגר המצביע להוראה) באפיק הכתובות, ובמקביל באפיק הבקרה שולח אות הקובע כי הפעולה שתתבצע בזיכרון היא קריאה (read). הזיכרון מקבל את המידע משני האפיקים ובתגובה שולח אל אפיק הנתונים את המידע מתא הזיכרון שצויין, מידע זה יכול להיות הוראה או נתון.

תהליך מחזור כתיבה

המעבד משתמש בכל שלושת האפיקים במקביל; באפיק הנתונים הוא שולח את המידע אותו יש לכתוב, באפיק הכתובות הוא שולח את הכתובת בה אמור המידע להיכתב, ובאפיק הבקרה הוא שולח אות הקובע כי הפעולה שתתבצע היא כתיבה (‫‪write‬‬). הזיכרון מבצע את הפעולה.

טווח פעולת המחזור אפיק

מחזור אפיק פועל הן בקריאה והן בכתיבה, על יחידת מילת מחשב. מספר הסיביות מהן מורכבת המילה, משתנה, ותלויה בארכיטקטורת המעבד. כך לדוגמה במעבדי 8086 של אינטל, המילה מורכבת מ-16 סיביות (2 בייתים ברוב המקרים). ככל שמחזור האפיק פועל על מספר גבוה יותר של סיביות המעבד נחשב חזק יותר.
יוונים פונטים

היסטוריה קדומה

אזור פונטוס נזכר לראשונה בהקשר של יוון העתיקה בסיפור יאסון והארגונאוטים וחיפושיהם אחרי גיזת הזהב, לפי תיאורו של אפולוניוס מרודוס, לפיו התרחש הסיפור בשנת 1200 לפנה"ס לערך.
המושבה היוונית הראשונה הוקמה בשנת 800 לפנה"ס בסינופ, לחוף הים השחור על ידי סוחרים ממילטוס. יוונים נוספים באו בעקבותיהם והקימו מושבות נוספות לחופי הים השחור, בהן העיר המודרנית דהיום טרבזון, המוזכרת על ידי קסנופון ביצירתו "אנבסיס".
במרוצת השנים, למרות כיבושים של האזור על ידי מעצמות זרות, בהן האימפריה האחמנית וביזנטיון, תושבי המקום שמרו על צביונם ועל תרבותם היוונית-אורתודוקסית.
לאחר נפילת האימפריה של טרפזונטס בשנת 1461 עברה השליטה באזור לידי האימפריה העות'מאנית.

רדיפות וחילופי אוכלוסין בימי האימפריה העות'מאנית

כמו עמים שכנים אחרים כגון הארמנים והאשורים, הפונטים סבלו מרדיפות על רקע אתני מידי העות'מאנים בתחילה ומידי טורקים כמאליסטים לאחר נפילת האימפריה.
בשנת 1923 נחתם הסכם לוזאן, ועל פיו נערכו חילופי אוכלוסין בין מדינות טורקיה ויוון.
ג'מבליה

ג'מבליה היא מנה מהמסורת הקולינארית של הקריאולים מלואיזיאנה, עם השפעות צרפתיות וספרדיות.
ג'מבליה מורכבת באופן מסורתי משילוב של אורז, בשר וירקות. ישנן שתי גרסאות פופולריות למאכל, הראשונה, קאחון (Cajun), היא בדרך כלל בצבע חום ולא כוללת עגבניות ובעל גוון מעושן יותר. הצבע החום נרכש לאחר שהאורז מבושל בסיר ועובר תהליך התקרמלות. הגרסה השנייה היא הקריאולית, וידועה גם כ"ג'מבליה אדומה", והיא כוללת עגבניות, אשר נותנות לה את הגוון, בצל, פלפל, סלרי ובשר.
המנה נחשבת למאכל של העיר ניו אורלינס שבארצות הברית.
עליי (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי סאבלימינל והופק על ידי סאבלימינל ביחד עם רון תיכון. על השיר אמר סאבלימינל כי: "זו הפעם הראשונה שאני פוגש את דנה, עד היום הכרתי רק את התדמית ואני חייב להודות שהיא הפתיעה אותי בענק. באולפן היא פשוט מוזיקאית שכיף ליצור אתה מוזיקה, ובילינו באולפן הרבה יותר זמן ממה שתכננו, היא מתמסרת לעבודה והתפלאתי לגלות שהיא אפילו קצת ביישנית".
אינטרנשיונל אמרה בתגובה: "אחרי שפגשתי את סאבלימינל באולפן, התאהבתי בו כמוזיקאי, מה שהוא עשה עד היום זה רק חלק קטן מהכישרון שלו, הוא השמיע לי דברים חדשים שלו, שונים לגמרי ממה שעשה עד היום, ונהנתי נורא. לא ידעתי עד כמה הוא מוכשר ומגוון. בדרך כלל אני לא אוהבת חיבורים של דואטים, אבל השיר במקרה הזה, פשוט ניצח. חוץ מזה היה חסר לי ראפר לרזומה שלי, אז הייתי חייבת... ואם כבר ראפר אז את הטוב ביותר".
יוסי חרסונסקי הפנה כלפי השיר ביקורת חיובית ואף העניק לו שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר צולם ב-25 בנובמבר 2009, ובוים על ידי אופיר לובל. הקונספט של הקליפ הוא תלבושות של ערפדים, ותסריט בו מסופר על אישה (אינטרנשיונל), אשר מפתה גבר (סאבלימינל), ולבסוף רוצחת אותו, תוך אכילתו.
הקליפ זכה לביקורות חיוביות וענבל חייט אמרה עליו כי: "אין מסר עמוק ואין שום כוונה לשנות את העולם - רק לעשות טוב לאוזניים ולכבוש את הפלייליסט... הקליפ מגניב ומושקע, עם שיק אפל במיוחד, ובינינו, שווה לצפות בו ולו רק כדי להתפעל מכל הערפדים והערפדיות טובי המראה שמנסים לשתות את הדם אחד לשני".
מיגל, דוכס ברגנסה

ביוגרפיה

מיגל נולד ב-19 בספטמבר 1853 בטירת לוונשטיין, קליינהויבאך, למיגל הראשון, מלך פורטוגל ולאדליידה מלוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בתם של קונסטנטין, נסיך הכתר של לוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג ואגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, ששהו בגלות לאחר שגורשו מפורטוגל במהלך המלחמות הליברליות. הוא היה נכדם של ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל והמלכה קרלוטה ז'ואקינה. 
על פי חוק הגירוש הפורטוגלי של 1834 והחוקה של 1838, נאסר על מיגל להיכנס לפורטוגל. לפיכך, הוא התחנך בגרמניה ואוסטריה. 
הוא היה חבר במטה הקיסר פרנץ יוזף מאוסטריה והשתתף בכיבוש בוסניה והרצגובינה. נאמר כי הקיסר פרנץ יוזף חיבב מאוד את מיגל והעניק לו את זכותו לחופש טריטוריאלי, מה שאיפשר לו להישאר עם האזרחות הפורטוגזית, למרות גרושו על ידי פורטוגל. בנו השני, פרנסיסקו ז'ואאו, נסיך ברגנסה, נקרא על שמו של הקיסר האוסטרי, שהיה הסנדק שלו. 
מיגל היה בדרגת אוברסט ברגימנט ההוסרים האוסטרי ה-7. במלחמת העולם הראשונה הוא היה בדרגת פלדמרשל-לוטננט בצבא האוסטרי, אולם הוא התפטר מתפקידו בשנת 1917, כאשר פורטוגל נכנסה לסכסוך לצד מדינות ההסכמה, ובילה את שארית המלחמה כאזרח במסדר מלטה. לאחר תום האימפריה האוסטרו-הונגרית הושלכו מיגל ומשפחתו לעוני יחסי. 
ב-31 ביולי 1920, לאחר מריבות עם בנו הבכור (שהתחתן בנישואים מורגנטיים עם יורשת אמריקאית), ויתר מיגל על טענותיו כמלך פורטוגל לטובת בנו השלישי, דוארטה נונו, שהיה אז בן 13.
מיגל נפטר בזיבנשטיין, אוסטריה ב-11 באוקטובר 1927.
ז'אן בוסז'ור

תחילת קריירה

בשנת 2001 בוסז'ור החל את הקריירה המקצועית שלו באוניברסידד קאתוליקה ומאז שיחק במספר מועדוני כדורגל. בשנת 2004 הוא חתם על חוזה לעונה אחת בסרבט ז'נבה השווייצרית. שנה לאחר מכן הצטרף לגרמיו הברזילאית ובשנת 2006 לגנט מבלגיה. בשנת 2007, הוא חזר לצ'ילה ושיחק עונה אחת בקוברלואה ובעונה שלאחר מכן באו'היגינס.
מאז שהצטרף לאו'היגינס, בוסז'ור הרשים את מאמן נבחרת צ'ילה מרסלו בייאלסה וזומן לנבחרת 3 פעמים. ב-1 בדצמבר 2008 קלוב אמריקה ממקסיקו החתימה אותו לשלוש וחצי שנים. אחרי עונה וחצי בקלוב אמריקה, הוא עבר לשחק בפרמייר ליג.

ברמינגהאם סיטי

ב-31 באוגוסט 2010, בוסז'ור חתם לשלוש שנים במועדון האנגלי מהפרמייר ליג, ברמינגהאם סיטי עבור סכום לא ידוע. המאמן אלכס מקליש ציין שבוסז'ור הוא שחקן שהיה הרבה זמן ב"רשימת המטרות שלהם מכיוון שהוא חזק ומהיר עם יכולות ומיומנות". בוסז'ור ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-18 בספטמבר כאשר החליף את אלכסנדר חלב לקראת סוף המשחק נגד וסט ברומיץ' אלביון בדקה ה-83, ברמינגהאם הפסידה 3-1. הוא כבש את שערו הראשון במועדון 6 דקות לאחר פתיחת המשחק בסיבוב החמישי בגביע ה-FA בניצחון על שפילד ונסדיי. במשחק בגמר גביע הפוטבול ליג בעונת 2011 נגד ארסנל, בוסז'ור נכנס כמחליף במחצית השנייה ועזר לקבוצה לנצח 2-1 את הפייבוריטים ארסנל באצטדיון ומבלי וכך הבטיחה הקבוצה מקום בליגה האירופית. ב-5 במרץ הוא כבש את שער הליגה הראשון שלו עבור המועדון בניצחון 3–1 נגד וסט ברומיץ' אלביון והשני שלו הגיע 4 ימים לאחר מכן נגד אברטון בתיקו 1-1. בעונת 2010-11 סבל מפציעות ובסוף העונה הכחולים ירדו לבסוף לליגה השנייה.
המשחק של ברמינגהאם נגד נסיונאל מדיירה מפורטוגל בשלב הפליי-אוף של הליגה האירופית היה המשחק הגדול הראשון של המועדון מזה 50 שנים בתחרות אירופית, בוסז'ור נבחר על ידי עיתון הברמינגהאם מייל לשחקן המצטיין של המשחק. שער הליגה הראשון שלו בעונת 2011-12 היה נגד ברנלי בנובמבר, בתוספת הזמן, בוסז'ור הגיע אל הריבאונד וכבש שער ניצחון דרמטי במשחק שהסתיים בתוצאה 2-1.

ויגאן את'לטיק

ב-25 בינואר 2012, בוסז'ור הצטרף לקבוצת הפרמייר ליג, ויגאן את'לטיק עבור סכום לא ידוע וחתם על חוזה של שנתיים וחצי. ב-31 בינואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 3-1 על טוטנהאם הוטספר במשחק החוץ באצטדיון וייט הארט ליין. ב-11 במאי 2013 הוא זכה עם ויגאן בגביע ה-FA היוקרתי למרות שלא היה כשיר בגמר באצטדיון ומבלי נגד מנצ'סטר סיטי עקב פציעה. אולם, שלושה ימים לאחר מכן, הוא ירד מהפרמייר ליג לליגה שנייה בפעם השנייה בקריירה שלו לאחר הפסד 4-1 לארסנל.

נבחרת צ'ילה

בוסז'ור ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'ילה בשנת 2004, וכבש את השער הראשון שלו בנבחרת ב-10 ביוני 2009 נגד בוליביה במוקדמות מונדיאל 2010. בוסז'ור היה חלק מסגל נבחרת צ'ילה למונדיאל 2010 בדרום אפריקה. הוא כבש את שערו הראשון בטורניר גביע העולם בכדורגל נגד הונדורס ב-16 ביוני, ניצחון זה היה המשחק הראשון שצ'ילה ניצחה בטורניר מונדיאל מאז מונדיאל 1962. הוא שיחק בארבעה משחקים בקמפיין עד אשר צ'ילה הודחה על ידי נבחרת ברזיל בסיבוב השני.
הוא זומן לסגל הנבחרת במונדיאל 2014 בברזיל. בטורניר זה, הוא כבש שער מחוץ לרחבת ה-16 בניצחון של צ'ילה על נבחרת אוסטרליה במשחק שלב הבתים הראשון, שער זה הפך אותו לצ'יליאני הראשון שכובש שער בשני מונדיאלים שונים.
מלטה באירוויזיון

הישגים

מלטה הצטרפה לתחרות בשנת 1971. תחילה היא שלחה שירים בשפה המלטזית, אולם היא סיימה במקום האחרון פעמיים ברציפות, ופעם אחת במקום ה-12 מתוך 19 מדינות. מלטה פרשה מהתחרות בשנת 1975 מסיבות שאינן ידועות בוודאות, והיא חזרה לתחרות שוב רק בשנת 1991. מאז שחזרה לתחרות, היא הגיעה לאחד מעשרת המקומות המובילים 8 פעמים ברציפות. מלטה מעולם לא ניצחה בתחרות האירוויזיון, והמקום הטוב ביותר אותו היא השיגה הוא המקום השני, אליו היא הגיעה פעמיים: בשנת 2002 כאשר הזמרת אירה לוסקו הופיעה בטאלין עם השיר "7th Wonder" ("הפלא השביעי"), ובשנת 2005 כאשר הזמרת קיארה הופיעה בקייב עם השיר "Angel" ("מלאך") אותו היא כתבה בעצמה.
כמו כן, מלטה הגיעה למקום השלישי פעמיים: בשנת 1992 כאשר הזמרת מארי ספיטרי הופיעה במאלמו עם השיר "Little Child" ("ילד קטן"), ובשנת 1998, לאחר הצבעה צמודה ומותחת, הפסידה קיארה את המקום הראשון לדנה אינטרנשיונל כאשר הופיעה בברמינגהאם עם השיר "The One That I Love" ("האחד שאני אוהבת"). קיארה ייצגה את מלטה באירוויזיון בפעם השלישית בשנת 2009 עם השיר "What If We" ("מה אם אנחנו"), אולם השיר לא דורג גבוה והוא סיים את התחרות במקום ה-22.
מלטה הגיעה למקום האחרון שוב בשנת 2006 כאשר הזמר פבריציו פניאלו הופיע באתונה עם השיר "I Do" ("אני מסכים"). פניאלו ייצג את מלטה באירוויזיון גם בשנת 2001 עם השיר "Another Summer Night" ("עוד ליל קיץ") איתו הוא הגיע למקום ה-9.
על-אף כל ההישגים המעורבים של מלטה באירוויזיון, היא המדינה המצליחה ביותר באירוויזיון שמעולם לא ניצחה בתחרות.
מלטה תשתתף בתחרות האירוויזיון במאי 2019 שתיערך בישראל.
צי הקונפדרציה הצפון-גרמנית

הצי של הקונפדרציה הצפון גרמנית (בגרמנית: Norddeutsche Bundesmarine) צמח מן הצי הפרוסי והיה הכוח הימי של הקונפדרציה הצפון גרמנית. ב-1871, עם הקמת הקיסרות הגרמנית החדשה, הוחלף שמו לצי הקיסרי (Kaiserliche Marine).
מואל

מואל (בערבית: موال) בתחום המוזיקה הערבית הוא סוגה מסורתית של זמרה המהווה קטע פתיחה לשיר גופו. המואל מתאפיין בהגיה איטית ומתמשכת מן הרגיל של התנועות. כל מואל נפתח בליאלי ( ليالي), צורה ווקאלית אשר הזמר חוזר בה על המילים "יא ליל" או "יא עין".
המואל מושר בערבית מדוברת ולא בערבית ספרותית. לסוגה זו קשרים היסטוריים לצורות של שירה ערבית ומוזיקה ומאפשרת לזמר להדגים את מיומנותו באלתור על הסיפר והמלודיה.
צבי קינסטליכר

הרב צבי קינסטליכר (תרל"א, 1871 - ז' באדר א' תשכ"ה, 9 בפברואר 1965) היה רב ופוסק הונגרי בטרנסילבניה שלפני השואה.

ביוגרפיה

נולד לאריה, בעיירה האנסדורף  שליד פרשבורג. מגיל תשע למד בישיבת הרב חיים אליעזר דויטש בעיר הולדתו. בגיל 14 עבר ללמוד בישיבתו של הרב משה גרינוולד בעל ערוגת הבושם בהומנא ולאחר מכן בקישווארדה. בשנת תרנ"א עבר ללמוד בישיבתו של הרב שמחה בונם סופר בפרשבורג. הוסמך להוראה מרבותיו הרב סופר והרב גרינוולד, וכן מרבה של סמיהאי הרב יהודה גרינפלד, ומהרב מרדכי וינקלר. לאחר נישואיו נתקבל כרב העיר באנפי-האניאד (Huedin) במחוז קלוז' ובשנת תרע"ג נתקבל כרב לקהילת הסטטוס קוו ("ספרדית"). בעיר סיביו (הערמאנשטאדט) בה ניהל את עדתו עד עלייתו לישראל בשנת תש"ט.
בישראל עמד בראש "אהבת-ציון כולל זיבנבורגן" של יוצאי טרנסילבניה. העדיף להתרחק מעיסוק בענייני ציבור.
נפטר בגיל 94 והובא לקבורה בחלקת הרבנים בהר המנוחות. 
ספרו שו"ת באר צבי ובאר צבי על התורה פורסמו לאחד פטירתו בשנת תשל"א.
חתנו היה הרב בצלאל שטרן, רב במלבורן ובווינה, מחבר שו"ת "בצל החכמה".
דוכס אדינבורו

היסטוריה

דוכסות אדינבורו נוצרה לראשונה ב-26 ביולי 1726 והתואר הוענק על ידי המלך ג'ורג' הראשון לנכדו פרדריק (שנה לפני שזה הפך ליורש העצר וקיבל את התואר נסיך ויילס). לאחר מותו של פרדריק הועבר תואר דוכס אדינבורו לבנו, הנסיך ג'ורג' (לימים המלך ג'ורג' השלישי), ועם הפיכתו של ג'ורג' למלך, עברו נכסי הדוכסות והתואר לחלק מנכסי הכתר, והתואר בוטל.
המלך ג'ורג' השלישי יצר את התואר בשנית ב-19 בנובמבר 1764 לאחיו הצעיר, הנסיך ויליאם, שנשא בתואר דוכס גלוסטר ואדינבורו. לאחר מותו הועבר התואר לבנו היחיד, ויליאם פרידריק, אשר נפטר בלא בנים.
התואר נוצר בשלישית על ידי המלכה ויקטוריה ב-24 במאי 1866 והוענק לבנה השני, הנסיך אלפרד. אלפרד נפטר בשנת 1900 בלא שהיו לו בנים חיים ולכן התואר נכחד. 
התואר נוצר בפעם הרביעית על ידי המלך ג'ורג' השישי בשנת 1947 עבור הנסיך פיליפ מאונטבטן, והוענק לו יום לפני נישואיו לנסיכה אליזבת, אשר נשאה את התואר דוכסית אדינבורו עד הכתרתה כמלכה אליזבת השנייה.
לאחר מותו של פיליפ, צפוי בנו, הנסיך אדוארד רוזן וסקס לקבל את התואר, אולם לא מדובר בירושה - תואר דוכס עובר רק לבן הבכור, ואילו אדוארד הוא הבן הצעיר של פיליפ. יורש התואר בפועל יהיה הנסיך צ'ארלס. רק לאחר שצ'ארלס יומלך, והתואר יושב לידי הכתר, יוכל המלך להעניק את התואר לאדוארד.

אזכורים ספרותיים

בסדרת הטלוויזיה "הפתן השחור" של רשת ה-BBC מגלם רואן אטקינסון את דמותו של הנסיך אדמונד "הפתן השחור", בנו של מלך אנגליה ריצ'רד הרביעי, הנושא בתואר דוכס אדינבורו וזאת למרות העובדה שהסדרה מתרחשת לפני איחוד הכתרים כאשר סקוטלנד הייתה ממלכה עצמאית ונפרדת לחלוטין מאנגליה.
תאורת גז

תאורת גז היא הפקה של אור מלאכותי מבעירה של דלק גזי כמו מימן, מתאן, אתן, אצטילן, בוטאן, פרופאן, פחמן חד-חמצני או גז טבעי.
לפני שהחשמל היה נפוץ וכלכלי דיו לשימוש רחב, הגז היה אמצעי התאורה הפופולרי ביותר בבתי מגורים.
בתקופה זו הוארו רחובות ערים מודרניות בפנסי רחוב הפועלים על גז. פנסי הגז הראשונים הצריכו מדליק פנסים שהיה עובר ברחובות העיר לעת ערב ומדליק כל פנס בנפרד. במערכות תאורה מאוחרות יותר הוכנסו מציתים שהופעלו אוטומטית כאשר החלה זרימת גז בפנס. מערכות הפנסים המוקדמות ביותר מסוג זה הותקנו ככל הנראה בקורדובה שבספרד, בשנת 1000 לספירה לערך. הפיכת תאורת הגז למערכת רחבה מיוחסת לממציא הסקוטי ויליאם מורדוך, בשנות ה-90 של המאה ה-18. מערכות פנסי רחוב בעלי מראה מודרני יותר, אשר פעלו על דלק קרוסין הותקנו בעיר לבוב, אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, בשנת 1853.
בתקופה המודרנית תאורת הגז משמשת למחנאות, או ליצירה של אפקט נוסטלגי.
סמסונג גלקסי S I

חומרה

המכשיר מבוסס על ערכת שבבים "Hummingbird" של סמסונג, וכולל מעבד של Galaxy S הוא S5PC110, מבוסס ARM Cortex 8, המשלב טכנולוגיית 45nm ותדר 1GHz, ומעבד גרפי מסוג PowerVR SGX 540.
למכשיר זיכרון RAM נדיף בגודל 512MB, זיכרון פלאש פנימי בגודל 8GB או 16GB, ואפשרות להרחבת זיכרון האחסון באמצעות כרטיס microSD (עד 32 ג'יגה-בייט). ל-Galaxy S מסך מגע קיבולי מסוג Super AMOLED בגודל 4 אינץ' ברזולוציה 800x480 פיקסלים (WVGA). בנוסף, המסך תומך בשיטת הזנה Multi-Touch ומצופה Gorilla Glass.
Galaxy S פועל בטכנולוגיית GSM, ותומך בתדרים 850 / 900 / 1800 / 1900, וגם ב-HSDPA 900 / 1900 / 2100. למכשיר קישורית Wi-Fi כולל תמיכה בתקן 802.11n, חיבור USB 2 באמצעות פלאג microUSB, וגם Bluetooth בגרסה 3.0. גם אנטנת GPS כלולה במכשיר עם תמיכה ב-A-GPS.
ל-Galaxy S מצלמה עיקרית ברזולוציה 5 מגה-פיקסל, כולל פוקוס אוטומטי, זיהוי חיוך, פוקוס על ידי נגיעה ותיוג במפה על ידי קואורדינטות גאוגרפיות. אך מצלמה זו חסרת נורת פלאש לצילום בתאורה נמוכה. מצלמה זו מסוגלת להקליט וידאו באיכות של עד HD 720p. בגרסאות מסוימות קיימת גם מצלמת VGA קדמית לשיחות וידאו.

תוכנה

במכשיר הותקנה מערכת ההפעלה Android 2.1 Eclair, אך מאוחר יותר הוא סופק עם Android 2.2 FroYo, התומכת באדובי פלאש, או Android 2.3 Gingerbread. למכשיר נוסף גם ממשק ה-TouchWiz 3.0 של סמסונג.
על המכשיר הותקן נגן מדיה שהציג אודיו ווידאו בפורמטים: MP3, WAV, AAC, MP4, WMV, DIVX וסרטי וידאו בהפרדה גבוהה (HD). תוכנות נוספות היו מקלדת וירטואלית, עורך קובצי Office, ארגונית, עורך תמונות/וידאו, תוכנות של חברת גוגל (Gmail, חיפוש בגוגל, מפות, יוטיוב, פיקאסה, ועוד), תזכורות קוליות ורדיו FM.
הכל כלול (תוכנית טלוויזיה)

היסטוריה

התוכנית עוסקת בנושאים צרכניים, בהגנת הצרכן, בעוולות ובחשיפת שחיתויות אותן חווים אזרחי ישראל. התוכנית עלתה לאוויר בקיץ 2013, הצליחה להפתיע רבים בנתוני הרייטינג שלה כשהפכה רצועת שידור בעלת שיעורי צפייה נמוכים למשמעותית ואטרקטיבית. בסוף שנת 2014 ותחילת 2015 זכתה התוכנית לרייטינג ממוצע של 5.3%, כשהיא התוכנית הנצפית ביותר בשעת השידור הזו.
התוכנית נוצרה בהשראתה של סבתה של סיון כהן, ירושלמית בת 80, שסבלה כמו אזרחים רבים אחרים בישראל מהביורוקרטיות הסבוכות של משרדי הממשלה בארץ ומהקושי להתנהל מולם ומול חברות התקשורת, הסלולר ועוד.
הכל כלול, שהוגשה בתחילה על ידי סיון כהן ונגה ניר נאמן, חרתה על דגלה שינוי חברתי אמיתי בישראל, וכחלק ממנו- נערך בתוכנית קמפיין גדול נגד מחיר המים ותאגידי המים, שהביא להוזלה של 25% בתעריפים, ולחוק לביטול 55 התאגידים. בעקבות קמפיין הארנונה של התוכנית נבלמה ההעלאה האוטומטית והחריגה לשנת 2015. כמו כן ערכה התוכנית תחקירים מקיפים על חברת הוט, פלאפון, חוסר הפיקוח על המזון באולמות ובבתי המלון בארץ ועוד. 
מדי יום עוזרת התוכנית לאזרחים בישראל שמגיעים לשוקת שבורה, משמיעה את קולם של האנשים השקופים, ונלחמת עבורם מול הממסד והחברות שמתנהלות איתם באופן לא תקין.
סיון כהן ונגה ניר נאמן זכו באות עמותת אומ"ץ לשנת 2015 בגין עבודתן בתוכנית הכל כלול. טליה פלד קינן משמשת כמגישה מחליפה החל מאמצע שנת 2015.
בנובמבר 2016 זכתה סיון כהן בפרס פרימור של הרשות השנייה על תחקיר וחשיפת "עוקץ הקשישים".
ב-2017 זכתה כהן בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה, אז זכתה התוכנית בפרס התוכנית הכלכלית הטובה בישראל.
באפריל 2017 שובצה התוכנית באופן זמני בשעה שבע בערב בעת חופשתה של התוכנית "ערב טוב". בעקבות ההצלחה בשעה זאת, החליט ערוץ 10 לשבץ את התוכנית בשעה שבע בערב באופן קבוע במקום התוכנית "ערב טוב".
באוגוסט 2017 שובצה התוכנית דרך קבע בשעה 19:00 במקום תוכניתו של גיא פינס, שעברה אז לערוץ 2. ביוני 2018 התוכנית חזרה להיות משודרת בשעה 16:00.
ב-23 בדצמבר 2018 יצאה התוכנית לפגרה. התוכנית ששודרה הייתה התוכנית האחרונה ששודרה בערוץ עשר. ב-16 בינואר 2019 התוכנית חזרה לשידור בפעם הראשונה בערוץ 13. 
ב-10 בפברואר 2019 עברה התוכנית לאולפני "רשת" שברמת החייל, בעקבות מיזוג רשת וערוץ עשר.
באוקטובר 2019 שהתוכניות תצא לפגרה ארוכה בעקבות בקשתה של המגישה סיוון כהן לצאת לחופשת לידה מוקדמת. ב-17 באוקטובר 2019 שודרה התוכנית האחרונה של התוכנית וצפויה לשוב לשידור לאחר הפגרה.
קונסטנטינוס לאיפיס

קריירת מועדונים

לאיפיס התחיל את הקריירה שלו באנוסיס נאון פראלימני. בגיל 16 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של נוטינגהאם פורסט. בינואר 2012 חזר לקפריסין כאשר חתם באנורתוסיס פמגוסטה. לאיפיס ערך את הופעת הבכורה שלו בפמגוסטה בניצחון 0-3 נגד אפופ קיניראס במסגרת הגביע הקפריסאי. בקיץ 2013 לאיפיס הושאל לאלקי לרנקה ובינואר 2014 חזר לפמגוסטה.
ביוני 2016 חתם באולימפיאקוס מליגת העל היוונית, אך כעבור זמן קצר הושאל לסטנדרד ליאז' הבלגית לשנתיים עם אופצית רכישה.

קריירה בינלאומית

לאיפיס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין בניצחון 0-5 נגד אנדורה במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-13 בנובמבר 2016 לאיפיס הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד גיברלטר במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
קונצנזוס מדעי

קונצנזוס מדעי הוא העמדה המוסכמת על הקהילה המדעית בתחום מסוים של מחקר מדעי. המונח קונצנזוס משמעו כאן הסכמה נרחבת, כפי שהיא משתקפת בפרסומים המדעיים הרשמיים, בעיקר בספרי הלימוד ובמאמרים מדעיים שעברו ביקורת עמיתים, אך אין פירושו בהכרח הסכמה פה אחד על כל החוקרים בתחום המדובר.
קיום קונצנזוס מדעי איננו כשלעצמו טיעון מדעי, והשיטה המדעית אינה מסתמכת עליו בתהליך הרגיל של חקירה מדעית. עם זאת, קונצנזוס מדעי מתבסס על השיטה המדעית ועל טיעונים מדעיים.
קונצנזוס מדעי מתגבש לרוב באמצעות תקשורת בין מדענים בוועידות מדעיות, במאמרים מדעיים, בתהליך ביקורת העמיתים ובמדידות וניסויים חוזרים. אלו לעיתים קרובות מוליכים למצב שבו חוקרים בתחום מדעי מסוים יכולים לזהות קיומו של קונצנזוס. עם זאת, קשה לעיתים לשכנע אנשים מחוץ לתחום בקיומו של הקונצנזוס, משום שהדיונים האופייניים לתהליך השגתו עלולים להיראות לאנשים כאלו כמחלוקות. מוסדות מדעיים לעיתים מפרסמים ניירות עמדה על-מנת ליידע את הציבור מחוץ לקהילייה המדעית בדבר קיומו של הקונצנזוס. קונצנזוס מדעי עשוי לגרור דיון ציבורי ופוליטי בנושאים אשר נתונים במחלוקת בציבור הרחב, אך אין לגביהם מחלוקת ממשית בקהילייה המדעית העוסקת בהם.
המשלחת הסובייטית השלישית לאנטארקטיקה

המשלחת הסובייטית השלישית לאנטארקטיקה יצאה לדרכה בסוף שנת 1957 ונמשכה עד סוף שנת 1958.
המשלחת הימית הובלה בידי יבגני טולסטיקוב. היא כללה שתי אוניות: "אוב" (שהשתתפה בשתי המשלחות הקודמות) ו"קופריצה" (אשר השתתפה במשלחת הקודמת). ה"קופריצה" שימשה בעיקר כספינת תובלה. צוות המשלחת כלל בסך הכל 445 אנשים. התלווה אליו גם האסטרונום הצ'כוסלובקי אנטונין מרקוס. המשלחת נועדה לסיים את משימותיה של המשלחת השנייה ומחקרים מדעיים במסגרת השנה הגאופיזית הבינלאומית. כמו כן היא הייתה אמורה לארגן מחדש את תחנת המחקר סובטסקאיה, לערוך מסלולי טרקטור בפנים הארץ, עבודה אוקיינוגרפית באוקיינוס הדרומי וקרטוגרפיה של החוף מתחנת מירני ועד ים בלינגהאוזן. לרשות אנשי המשלחת הועמדו 6 תחנות מחקר סובייטיות: ווסטוק, מירני, סובסטקאיה, אואזיס, פיונירסקאיה וקומסומולסקאיה).
הטרקטורים הראשונים התקדמו אל פנים הארץ ב-26 בדצמבר, עם 32 אנשים. ב-2 בינואר 1958 הגיעה הקבוצה לפיונרסקאיה, והמשיכה הלאה ממנה ב-8 בחודש. ב-17 בו הם הגיעו לקומסומולסקאיה; תנאי הנסיעה היו קשים. חלק מכלי הרכב (7 טרקטורים ומזחלות) חזרו ב-20 בחודש לווסטוק, אליה הגיעו ב-27, כדי לאסוף למעלה מ-100 טון מטען. ב-28 לחודש הם נסעו חזרה לקומסומולסקאיה, והגיעו אליה ב-31 בחודש. ב-3 בפברואר עזבה הקבוצה שנותרה בסובטסקאיה והמשיכה להתקדם. הם הגיעו אל 78 ° 24 'S, 87 ° 35' E. הם בנו במקום תחנה ועזבו את המקום ב-18 בחודש. הם הגיעו למירני ב-4 במרץ, לאחר שסיימו נסיעת הלוך ושוב של 4,000 ק"מ.
לאחר שבילו את החורף באנטארקטיקה במירני, המשלחת ביצעה סדרה שנייה של מסעי טרקטורים החל מספטמבר 1958. צוות אחד הגיע לאזור הלא-נגיש באנטארקטיקה, והקים את התחנה הלא-נגישה ב-14 בדצמבר.
בועז שכביץ

תולדות חייו

נולד בחיפה, דור שלישי למשפחתו בארץ ישראל. סבו, יעקב הכהן ש"ך-עוויץ (מצאצאי שבתי כהן, שכונה "שפתי כהן" (ש"ך) על שם חיבורו הידוע), למד בישיבת וולוז'ין, רכש קרקע בגדרה ועלה בעליית הביל"ויים. ביו היתר התכוון הסב להוציא קונקורדנציה למשנה, רעיון אותו המשיך נכדו שתכנן להוציא קונקורדנציה לסידור התפילה.
למד בבית הספר הריאלי ועוד לפני שסיים את לימודיו התנדב לשרת בגדוד הראשון של הבריגדה היהודית. ב-1946 החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים ספרות ולשון עברית. במהלך לימודיו גויס לחי"ש והיה שליש גדוד בית חורון של חטיבת עציוני בקרבות מלחמת העצמאות. במשך שנים, מאז 1952, לימד באוניברסיטה העברית את יסודות ההבעה בכתב והכתיבה הנכונה של חיבורים עיוניים וערך את "פינת הלשון" בקול ישראל. הקפדתו העיקרית הייתה על מבטא עברי נקי ומדויק וביטוי נהיר וברור.
בשנת 1961 התמנה למזכיר הקונגרס העולמי השלישי למדעי היהדות.
בשנת 1963 קיבל תואר דוקטור, נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "בעיות בסגנון הפרוזה המסאית של ראשית הספרות העברית החדשה, על פי הפרוזה של נפתלי הרץ וייזל".
ב-1970 התקבל לאוניברסיטת תל אביב בדרגת מרצה בכיר והיה למנהלו הראשון של "מכון כץ לחקר הספרות העברית" על שם בן-ציון כ"ץ (לימים מרכז קיפ לחקר הספרות והתרבות העברית).
מפעל מרכזי בחייו היה חקר שירת שמעון הלקין והוא אף ערך (עם מנחם פרי) את ספר היובל לכבודו במלאת לו 75, בשנת 1972.
אברהם ניצן

אברהם ניצן (נולד ב-1944) הוא פרופסור אמריטוס לכימיה באוניברסיטת תל אביב ופרופסור לכימיה באוניברסיטת פנסילבניה (ארצות הברית).

ביוגרפיה

ניצן נולד בתל אביב ובשנת 1964 סיים לימודי תואר ראשון בכימיה במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1966 סיים לימודי תואר שני ובעבודת הגמר שלו, בהנחיית פרופ' גדעון שפסקי, ערך מחקר ניסיוני על השפעת קרינה על תהליכים כימיים במים ובתמיסות מימיות. בשנים 1966–1969 שירת בצה"ל ולאחר מכן החל בלימודי דוקטורט באוניברסיטת תל אביב. עבודת המחקר שערך, בהנחיית פרופ' יהושע יורטנר, עסקה במחקר של תהליכי מעבר לא קרינתיים במולקולות גדולות. בשנת 1972 סיים לימודיו. שלושת תאריו ניתנו לו בהצטיינות יתרה.
בשנים 1972–1974 עבד ניצן שנתיים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס כעמית מחקר. שנה לאחר מכן שהה באוניברסיטת נורת'ווסטרן ובסיומה חזר לישראל והצטרף לסגל המחלקה לכימיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1981 הוענקה לו דרגת פרופסור מן המניין. בין השנים 1983–1986 שימש ראש בית הספר לכימיה, בו פיתח מסלולים משולבים ללימוד כימיה לצד מקצועות נוספים, ובין השנים 1995–1998 היה דיקן הפקולטה למדעים מדויקים. במסגרת תפקידיו האקדמיים היה ראש ועדת ההוראה של הפקולטה, חבר ובועדת המינויים של האוניברסיטה והיה נציג סנאט האוניברסיטה הוועדה המרכזת ובחבר הנאמנים. כן הוא היה חבר ועדת מקצוע הכימיה של משרד החינוך. בשנים 2003–2015 ניהל ניצן את המכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטת תל אביב. מלבד היותו פרופסור וחוקר אורח באוניברסיטאות ברחבי העולם, ניצן היה חבר במערכות כתבי העת "Journal of Physical Chemistry"‏, "Journal Journal of Chemical Physics", "Computational and Theoretical Nanoscience" ו-"Physical Reviews Letters".
תחומי מחקרו נוגעים לתאוריה של הדינמיקה הכימית, החוקרת תגובות כימיות בתהליכים כימיים ופיזיקליים. בשנים 1970–1980 התמקדה עשייתו בתהליכי מעבר אנרגיה במערכות מולקולריות ובמהלך שהותו במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ערך ניצן מחקר משותף עם ג'ון רוס ובו ניבאו את קיומן של תגובות כימיות מחזוריות במערכות פוטוכימיות רחוקות משווי משקל. בעבודתו בשנות השמונים הוא היה בין מניחי היסודות לתחום העוסק כיום בפלסמונים מולקולריים. שורת מחקרים שערך בין השנים 1975–1995 הביאה לפיתוח תאוריות שונות בנוגע לתהליכים כימיים במולקולות מורכבות ופיתוח מודלים לתיאור הולכה חשמלית בהם. עד 2019 פורסמו על ידו למעלה מ-350 מאמרים ועבודותיו הוצגו בעשרות כנסים בינלאומיים.
הוא דורג בידי האתר Science Watch כאחד ממאה הכימאים המשפיעים בעולם בשנים 2000-2010.