ז'אן-פרנסואה מילה

רקע משפחתי וילדותו

ז'אן-פרנסואה מילה נולד בשנת 1814 במשפחה של איכרים אמידים ביישוב הקטן גרישי, חלק מהכפר גרוויל-אג, 
(Greville-Hague), באזור צפון קוטאנטן, שבחבל נורמנדיה, לא רחוק משרבור. שם אביו היה ז'אן לואי ניקולא מילה ואמו הייתה אמה אנרייט אדלד, לבית אנרי.
ז'אן פרנסואה היה בנם הבכור מבין שמונה ילדים ועזר מילדותו בעבודות החרישה וברעיית הצאן של המשפחה. אחוזת הוריו השתרעה עד לגבעה שעל גדת תעלת לה מאנש. מילה נמשך לאמנות מגיל מוקדם וזכה להשכלה נאותה, במיוחד הודות לדודו הכומר שהקנה לו אהבה לקריאת ספרים. בילדותו קרא מילה את התנ"ך ואת הברית החדשה וגם את כתבי מונטן, לה פונטן, הומרוס, ורגיליוס, אוגוסטינוס הקדוש,בוסואה ופנלון ובשנות ה-20 לחייו את שייקספיר,מילטון, שאטובריאן והוגו.

שנות צעירותו

בגיל 19, בשנת 1833 נסע לשרבור על מנת ללמוד אצל צייר הנופים פול די-מוּשל. למד באותה עיר גם אצל הצייר לוסיין תאופיל לאנגלואה, תלמיד של ברון גרו. החל משנת 1835 הקדיש עצמו כל כולו לציור. 
בעזרת מלגה שסידרו לו לאנגלואה ואחרים, נסע בשנת 1837 לפריז והתקבל לאקדמיה לאמנויות יפות. למד בסטודיו של פול דלרוש. אחרי שבשנת 1839 הפסיק לקבל מלגה, התחיל לממן את לימודיו ואת מחייתו על ידי ציור דיוקנאות. בקשתו הראשונה להציג בסלון באמנים נדחתה. 
בשנת 1841 מילה התחתן עם פולין-וירז'יני אונו וביחד עברו בני הזוג לגור בפריז. 
בתקופה זו, הידועה מאוחר יותר כ"תקופה הפרחונית" ביצירתו - צייר תמונות קלילות וחושניות בהשפעת סגנון הרוקוקו, לפי דוגמת ז'אן-אונורה פראגונאר.
בשנת 1844 נפטרה אשתו ממחלת השחפת ומילה חזר לשרבור.
כעבור שנה, ב-1845 עבר לגור בלה אוור עם ידידה חדשה בשם קתרין למר (Catherine Lemaire
). עבד שם בציור דיוקנאות ותמונות מחיי הכפר. בסוף אותה שנה חזר לפריז ועשה היכרות עם אמנים כמו קונסטאן טרואיון, נרסיס דיאס דה לה פניה, אונורה דומייה, אנטואן לואי בארי ותאודור רוסו. הצליח להציג מיצירותיו בגלריות שונות בפריז.
יצר קשר ידידות עם אלפרד סאנסייה איתו התכתב בהמשך לכל אורך ימיו ושיכתוב ב-1881 מונוגרפיה רחבה על חייו ומפעל יצירותיו.
כש מהפכת פברואר 1848 שמה קץ למלוכתו של לואי-פיליפ וקמה הריפובליקה השנייה קצרת הימים, שמר מילה מרחק מהאירועים הפוליטיים סביבו. משרד הפנים של הממשלה הזמנית קנתה בסכום גדול - 5000 פרנק - יוצא דופן באותם הימים, תמונה שלו Les Botteleurs de foin.
השלטון החדש הזמין אצלו עוד עבודות בשווי של 1800 פרנק.

החיים בברביזון

ההכנסות האלה איפשרו לו לעזוב ביוני 1849 את פריז ולהתיישב יחד עם ידידו שארל זאק ביישוב ברביזון, בסמוך ליער פונטנבלו. מילה התבלט שם עם חבר אחר, הצייר תאודור רוסו, כמנהיג קבוצת האמנים שקיבלה מאוחר יותר את השם "אסכולת ברביזון".
עם הזמן התחילו להגיע במקום גם שוחרי אמנות רבים שזיכו את הצייר בהכנסה סדירה, אם כי צנועה.
בשנות 1850 התחיל לבוא לכאן גם ציירים רבים מארצות שונות, כולל מעבר לאוקיינוס.
בתקופה זו צייר מילה, בין השאר, את תמונתו "המלקטות" (1857).חלק מהמבקרים מתחו עליו בקורת על כי העז לצייר שלוש איכריות יגעות כפיים שהותר להן לאסוף את שאריות השבולות שנשארו בשדה בעקבות הקציר וטענו שהריאליזם שלו מופרז. ברקע התמונה רואים את תהליך הקציר, שבו הגבורות העיקריות של הציור אינן לוקחות חלק. מבקרים אחרים התרשמו לטובה מהקפידה והכניסה לפרטים בעבוד הנושא והעריכו שמדובר במגמה אמנותית חדשה. 
בשנת 1867 לרגל התערוכה העולמית של פריז, הוצגה גם תערוכה רטרוספקטיבית שלו. בשנת 1870 בגלל המלחמה עם פרוסיה, נאלץ מילה לעבוד למשך ששה חדשים ליישוב קרוב לשרבור. כשבפריז פרצו המהומות המהפכניות, סירב מילה להיות חבר באיגוד האמנים תומכי הקומונה. מוכה חולי לא הצליח לסיים את עבודת הקישוט של הפנתאון בתמונות מחיי ז'נבייב הקדושה. 
מילה נפטר בינואר 1875 בברביזון.

יצירות

התמונה "משק בגרוויל" צויירה בנורמנדיה ונחשבת מבשרת את סגנון האימפרסיוניזם.
מגוון הצבעים בה עשיר מאוד. זה ליד זה מונחים הצבע האדמדם-חמים של הקירות, הגוונים הבהירים של הרקיע
והירוק של הצמחייה.
תמונה אחרת, מאוד ידועה, של מילה, "אנז'לוס", מבקשת לשקף את אדיקות האיכרים בזמנו. ערך הציור עלה מאלף פרנק כשנמכר לראשונה ב-1860 ל 800,000 פרנק כשנקנה על ידי מוזיאון לובר.
בתמונה רועות טוות צמר מאוברני, משיג מילה את האפקטים הטבעיים של הרקיע על ידי הנגיעות השקופות של לובן העננים המשוחות מעל הכחול הסמיך של השמיים. 
על ידי הארת פרטים מסוימים והצללתם של אחרים, הוא הגשים את עיצוב הדמויות באופן כל כך פלסטי שהן נראות כמעט ניתנות למישוש.
גם הציור שיעור סריגה הוכיח מילה את כשרונו הבלתי רגיל באמנות הצבעים.
בולטת התאמה מצוינת של גוני הכחול עם הצהוב שבבגדים. ההארה מאוזנת על ידי קרנות האור הנופלות על הידיים החרוצות של הילדה. הקומפוזיציה מזכירה את הציור של ורמיר, רוקמת התחרה.