google/wiki40b huggingface dataset:
כרימה בת עמאר

כרימה בת עמאר (ידועה גם בשם התואר: אל-וּחשה אל-דלאלה) הייתה אשת עסקים יהודייה אמידה מפוסטאט (קהיר העתיקה) במאה ה-11. קורות חייה ועצם קיומה נלמדו מתוך ממצאי גניזת קהיר.
נשים רבות מוזכרות בממצאי גניזת קהיר בהקשרים שונים, לרבות במסמכים משפטיים, כלכליים ומסחריים, אולם לפי שעה כרימה היא האישה היחידה שהתגלו עליה די ממצאים בגניזת קהיר כדי לשחזר חלק ניכר מקורות חייה. מן הכתוב עולה תמונה של אישה עצמאית ואסרטיבית שלקחה חלק פעיל בחיים הקהילתיים של יהודי פוסטאט.

ביוגרפיה

המסמכים הקשורים לכרימה בת עמאר בגניזת קהיר מתוארכים בין השנים 1095–1104. מי שזוהה בתור אביה מכונה במסמכי הגניזה "עמאר (=עמרם) בן עזרא "ראש הקהל" האלכסנדרי". על פי שלמה דב גויטיין, ניתן להסיק מכך כי אביו של עמאר (סבה של כרימה) היה כנראה ראש העדה היהודית באלכסנדריה. עמאר עצמו התגורר בפוסטאט ועסק בבנקאות מסורתית.
במסמכי גניזת קהיר שמזכירים אותה, כרימה מכונה לרוב "אלווחשה אלדלאלה". משמעות השם אל-וחשה הוא "זאת שעורגים לה", בעוד אל-דלאלה הוא שם תואר שמעיד על עיסוקה המקצועי - מתווכת. כרימה ניהלה פעילות עסקית מסחרית ענפה ביחד עם אחיה, אבו נסר, מסוחרי הודו, וכן עם אנשי ונשות עסקים אחרים. במיוחד עסקה כרימה במתן הלוואות. בשלב מסוים בחייה נכנסה כרימה לסכסוך משפטי-מסחרי סוער עם השותף של אחיה, יוסף בן לבּדי, שנידון באריכות בפני בית הדין היהודי המקומי ונגרר למשך שנים. למרות זאת הונה של כרימה היה נכבד, ובצוואתה הוא נאמד בלפחות 700 דינאר, סכום גדול עבור התקופה, וכן בתכשיטים ורכוש מסוגים שונים. היא מופיעה ברשימות רבות של נותני צדקה לבתי הכנסת ומוסדות הקהילה היהודית.
כרימה הייתה נשואה לזמן קצר ליהודי חסר אמצעים מסיציליה, בשם אריה בן יהודה, שהיגר לפוסטאט. מנישואים אלו, שהסתיימו בשנת 1095, הייתה לכרימה בת אחת בשם גזאל. מעט לאחר מכן ילדה כרימה את בנה היחיד, אבו סעד, ממאהב יהודי בשם חסון שהגיע לפוסטאט כפליט מאסקלאן (אשקלון), בעקבות פלישת הצלבנים. השניים לא נישאו בפני בית דין יהודי, ככל הנראה היות שלחסון הייתה אישה באשקלון שסירבה להעניק לו גט, אך ייתכן שנישאו בפני בית המשפט המוסלמי המקומי. אפשרות אחרת היא שהשניים לא נישאו בפני אף בית דין, גם לא המוסלמי, וטענת זאת הועלתה כדי להעניק לקשר ביניהם לגיטימציה. כאשר בנה של כרימה רצה להינשא לאישה יהודייה, הוא תושאל בפני בית הדין היהודי על זהות אביו, וכרימה ככל הנראה חששה שחסון מאהבה לשעבר יתכחש לכך שהוא האב ולכן הביאה עדויות שיגבו את טענתה. בהקשר זה התגלתה בגניזת קהיר עדות של שתי שכנות של כרימה בפני בית הדין היהודי, המעידות כי אכן חסון הוא האב של אבו סעד וממנו כרימה הרתה.
כרימה כנראה מעולם לא השלימה עם מאהבה לשעבר. בצוואתה, שהתגלתה גם היא בגניזת קהיר, היא הורתה במפורש שלא יינתן לחסון דבר מרכושה. אולם היא כן הסכימה לוותר על חוב של 80 דינאר שהיה חייב לה. את שאר רכושה תרמה לאחיה, אחיותיה, ילדיה, מוסדות הקהילה היהודיים בפוסטאט ולעניי הקהילה. כמו כן הורתה לדאוג לחינוכו המסורתי של בנה, אבו סעד, על ידי מלמד לו היא הקציבה משכורת.
כרימה נזכרת בממצא מהגניזה הקהירית גם שנים רבות לאחר פטירתה. במכתב המתוארך ליולי 1150 אישה המארגנת תיקונים ושיפוצים עבור ביתה בפוסטאט מזדהה בתור "בתה של בתה של אל-וחשה".
מים (פסל)

היסטוריה

הפסל "מים" נוצר בשנת 1996 עבור התערוכה הקבוצתית "סימנים" אותה הפיק מוזיאון ישראל ונערכה ברחבי העיר ירושלים. אולמן יצק מחדש שני מכסי ביוב זהים בגודלם, כשהוא מטביע במכסה המוצב בכיכר ציון את כף ידו הימנית ואת כף ידו השמאלית במכסה שהוצב במפגש רחוב אל פריר (האחים) ורחוב השער החדש שבעיר העתיקה. 
יגאל צלמונה טען בחיבורו משנת 2011 על אולמן כי יצירה זו מהווה ביטוי לערעור של מערכת מבני השלטון, בהצביעה על הפער בין חלקי העיר השונים. בנוסף, הצביע צלמונה על הממד המטאפיזי של העבודה, כמעין "תיקון" קבלי של העולם.
רחוב 52

רחוב 52 (באנגלית: 52nd Street) הוא רחוב המשתרע ממזרח למערב ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הרחוב נמצא באזור המידטאון של האי מנהטן.
אורכו של הרחוב כ-3 ק"מ; הרחוב חד סטרי והתנועה בו נעה ממערב למזרח.

היסטוריה

מקטע הרחוב 52 שבין השדרה החמישית והשדרה השביעית נודע באמצע המאה ה-20 בשם "מרכז הג'אז" (Jazz center) בשל מועדוני הג'אז הרבים שהיו בו, וכן בשל אולפני CBS אשר הקליטו רבים מאמני הג'אז. בין השנים 1930–1960 ניגנו במועדוני הג'אז הרבים ברחוב האמנים צ'ארלי פארקר, בילי הולידיי, מיילס דייוויס, לואיס פרימה, דיזי גילספי, ארט טייטום, ת'לוניוס מונק, פאטס וולר, צ'ארלס מינגוס והארי גיבסון. אף שמועדוני הרחוב התמחו בסוגים רבים של ג'אז, במרביתם ניגנו בעיקר את סגנון הבי בופ, ויצירת הג'אז של ת'לוניוס מונק שנקראת על שם הרחוב "תמת רחוב 52" הפכה לאחד מסמלי סגנון זה.
בין השנים 1960–1968 עברו מועדוני הג'אז לאתרים אחרים בעיר, ואחרון המועדונים ברחוב נסגר בשנת 1968.

אתרים בעלי חשיבות

במפגש הרחוב עם השדרה התשיעית עמד בעבר אולפן ההקלטות בו הקליטה להקת הרולינג סטונז כמה מתקליטיה. בהמשך, לכיוון מערב, מהווה הרחוב חלק מאזור התיאטראות של ברודוויי וברחוב נמצאים תיאטרון ניל סיימון ותיאטרון אוגוסט וילסון. בין שדרת ברודוויי והשדרה השביעית נמצאים מרכז אקסה, בניין קרדיט ליונז, ובניין שדרת האמריקות, בהמשך לצד הרחוב בין השדרה השביעית לשדרה השישית נמצאים בניין CBS, בניין רחוב 52 מערב 31, ומרכז רוקפלר.
מזרחית לשדרה החמישית, ברחוב 52 מזרח נמצאים (ממערב למזרח): בניין בנק האנובר, בניין סיגראם (במפגש הרחוב עם שדרת פארק), בניין גרולייר ובניין רחוב 52 מזרח 150 (במפגש עם שדרת לקסינגטון) ובניין מקמילן (במפגש הרחוב עם השדרה השלישית). בבניין 450 ברחוב 52 מזרח התגוררו גרטה גרבו וג'ון לנון.

אזכורים תרבותיים

מפגש הרחוב עם שדרת לקסינגטון היווה רקע לסצנה המפורסמת של מרילין מונרו בסרטה חטא על סף ביתך ("The Seven Year Itch") משנת 1955 בה היא עומדת מעל פתח אוורור של הרכבת התחתית של ניו יורק, והרוח מהרכבת החולפת מניפה את שמלתה.
ב-1978 הוציא בילי ג'ואל אלבום מצליח בשם "רחוב 52". השם מנציח את מיקום אולפן ההקלטות של חברת התקליטים קולומביה.
Israel Exploration Journal

Israel Exploration Journal הוא כתב עת היוצא לאור על ידי החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה פעמיים בשנה, החל משנת 1950. כתב העת עוסק במחקר ארכאולוגי בארץ ישראל, וכן בנושאים הקשורים להיסטוריה וגאוגרפיה. עורכיו הם שמואל אחיטוב ועמיחי מזר.
פלאי החיים (אפקוט)

ביתן פלאי החיים (באנגלית: The Wonders of Life Pavilion) הוא ביתן המצוי בפארק השעשועים אפקוט באתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה. המתקן נפתח לציבור ב-19 באוקטובר 1989. תמת המתקן היא גוף האדם ומלחמתו בחידקים ובוירוסים התוקפים אותו. המתקן ממוקם בין ביתן המשימה: חלל לבין עולם האנרגיה.

היסטוריה

הרעיון להקמת ביתן המוקדש לבריאות האדם ולגופו מקורו בסקיצות הראשונות להקמת פארק אפקוט אולם הרעיון לא בא לידי ביטוי במסגרת הביתנים הראשונים שנבנו, מאחר שלא נמצא מממן שהסכים לשאת בעלויות הקמת המבנה. רק לאחר קבלת החסות של חברת מטלייף הוקם הביתן.
ב-4 בינואר 2004 הוחלט בחברת וולט דיסני כי הביתן יפעל רק בעונות השיא (עונות החגים בארצות הברית ועונת האביב והקיץ).
ישיבת הדרום

הקמת הישיבה

הרב צבי יהודה מלצר, פתח ברחובות את ישיבת קלצק, אשר שכנה לפני כן בפרדס חנה. 
בשנת הלימודים תשי"ד (1953-1954) הקים לצדה ישיבה תיכונית בשם ישיבת הדרום, אשר הכשירה את תלמידיה לתעודת בגרות ולהוראה בתוכנית חמש שנתית.
בשנת תשי"ז התאחדה ישיבת קלצק לישיבת הדרום.

בנייני הישיבה

בישיבה קיימים 6 מבנים, ביניהם: חדר האוכל, בנייני הכיתות והבניין הראשי, ואולם ספורט. והבניין של אורות יעקב, מורשת

ראשי הישיבה

בשנותיה הראשונות כיהנו בישיבה הרב מאיר צבי ברגמן חתנו של הרב שך (שכיהן כר"מ בישיבה האם - ישיבת קלצק), הרב יהודה עמיטל חתנו של הרב צבי יהודה מלצר (ראש ישיבת קלצק), הרב מרדכי ברויאר, הרב יהודה לייב בוגץ', הרב מאיר אליטוב והרב זכריה תנעמי.
בין השנים תש"ך - תשכ"ז הייתה תקופה של פריחה לישיבה. ניהלו את הישיבה שלשת הרבנים: הרב יהודה עמיטל - ראש הישיבה, הרב מרדכי ברויאר  - מנהל התיכון, והרב יוסף גליקסברג - מנהל רוחני, כאשר מעליהם מכהן הרב מלצר עד פטירתו בשנת 1969. 
לאחר פטירת הרב מלצר כיהן כראש הישיבה הרב חיים לנדא. לאחר תקופת ביניים בה כיהנו מספר ראשי ישיבה לתקופות קצרות ביניהם הרב אריה שטרן, נכנס לתפקיד הרב ראובן פרינס, שעמד בראשות הישיבה עד שנת התשע"ב, בה פרש לגמלאות. בשנת התשע"ג מונה לראשות הישיבה הרב דוד טברסקי.

מנהלי הישיבה

בשנות ה-80 ניהל את הישיבה הרב יהודה לייב בוגץ', ובשנות ה-90 וה-2000 ניהל את הישיבה הרב ראובן דוד, בוגר הישיבה. כיום מנהלה הוא יעקב ארביב.

הישיבה כיום

כיום הישיבה היא ישיבה תיכונית בה לומדים גם מקצועות חול לצד מקצועות הקודש. הישיבה משתייכת לציונות הדתית, ומחנכת את תלמידיה לאהבת התורה, עם ישראל וארץ ישראל. הישיבה שומרת על קשר עם בוגריה, בין השאר על ידי מפגשים שבועיים לבוגרי צבא הנערכים בספריית הישיבה.
בבית המדרש ישנו ארון קודש ייחודי. הארון נתרם לזכרו של גיל שרעבי, בוגר המוסד שנהרג באסון המסוקים. לאחרונה הוקמה בישיבה ספריה על שמו של הרב יוסף שפיגל, מרבניה הבולטים של הישיבה שנפטר בגיל צעיר. בתחומי קמפוס הישיבה הסמינר הדתי למורים וישיבת ההסדר מורשת יעקב ובית הכנסת ע"ש הרב יעקב ברמן, המשמש מרכז לקהילת דוברי האנגלית בעיר והידוע בפעילותו הלימודית והחברתית.

בוגרים ידועים

בין בוגרי העבר הידועים נמנים הרב אליהו בקשי דורון, הרב צבי ישראל טאו, הרב גדעון כהן שאולי, הרב יהושע מגנס וחיים פרייליכמן.
Jus exclusivae

Jus exclusivae הוא מושג לטיני (בתרגום מילולי: "זכות המניעה"), הידוע אף בשם "וטו אפיפיורי" והמתייחס לתביעתם של מספר שליטים אירופים מונרכים לזכות להטיל וטו על מועמד לתפקיד אפיפיור. בתקופות שונות בהיסטוריה תבעו זכות זו מלכי צרפת, ספרד, קיסר רומא הקדושה, וקיסר אוסטריה. מימוש זכות הוטו על ידי בעלי זכויות אלה הייתה נעשית באמצעות "קרדינל הכתר", חבר בקונקלווה הממונה וממומן על ידי ראש המדינה הקתולית התובעת את זכות הווטו. אותו קרדינל היה מודיע לקונקלווה כי מועמד מסוים לאפיפיורות אינו מקובל על שליט קתולי מסוים ויש להסיר את מועמדותו. אף שהזכות מעולם לא הוכרה רשמית על ידי האפיפיורות, בפועל הוסרה לא אחת מועמדותם של קרדינלים למשרת האפיפיור עקב התביעה ל-Jus exclusivae.
בקונקלווה שנערכה בין השנים 1314–1315 (שבסיומה נבחר יוחנן העשרים ושניים) הטיל פיליפ החמישי, מלך צרפת, וטו על מועמד לכהונת האפיפיור. מלך ספרד עשה לראשונה שימוש ב"זכות המניעה" בבחירת האפיפיור בשנת 1605. מאז מחצית המאה ה-17 נתבעה זכות הוטו בקונקלוות 11 פעם. ב-1799 כפה פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על הקרדינלים יותר מארבעה חודשי הצבעות, לאחר שפסל בזה אחר זה את המועמדים שנבחרו מבלי שמועמדו הצליח להשיג רוב. הקונקלווה בשנת 1903, בה הפעיל פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה את זכות המניעה על בחירתו של מריאנו רמפולה, הייתה הפעם האחרונה בה נעשה שימוש בזכות זו, שבוטלה על ידי פיוס העשירי מיד לאחר היבחרו (בזכות וטו זה).
יונאס ירבקו

השנים הראשונות

אביו של ירבקו, כריס ירבקו, היה כדורסלן מקצועי אשר שיחק באוניברסיטת סירקיוז ובליגה השוודית. בשנת 2005 חתם ירבקו על מסמך הבנות לפיו ישחק באוניברסיטת בופאלו, עיר מולדתו של אביו, אך ויתר לבסוף על מלגת הספורטאי שלו והעדיף לפנות למשחק מקצועי באירופה.
ירבקו התחיל את הקריירה האירופאית שלו בקבוצת מרבו באסקט השוודית בעונת 2005/2006, ובעונה שלאחר מכן עבר לקבוצת פלניה באסקט, איתה זכה באליפות שוודיה. לאחר מכן עבר לקבוצת אנג'ליקו ביילה בשנת 2007.

דטרויט פיסטונס

ירבקו נבחר בדראפט ה-NBA‏ 2009 בידי קבוצת דטרויט פיסטונס בבחירה ה-39, ובכך הפך ליליד שוודיה השני בהיסטוריה שנבחר בדראפט, לאחר מיילס סימון. לאחר הדראפט, החתימה אותו דטרויט על חוזה לשנתיים. בעקבות ריב עם ג'מאל מגלור במשחקי קדם העונה, הושעו השניים ממשחק ליגה אחד. למרות הפתיחה הקשה, הפך ירבנקו לשחקן חשוב בדטרויט בעונת הרוקי שלו, כאשר רשם ממוצעים של 9.3 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-1.0 חטיפות למשחק, ונבחר בסיום העונה לחמישיית הרוקיז השנייה.
במשחק ההכנה לעונה מול מיאמי היט קרע ירבקו את גיד אכילס, והחמיץ את עונת 2010/2011 כולה. הוא חזר למגרשים עם פתיחת עונת המשחקים המקוצרת 2011/2012, כמחליפו של ג'ייסון מקסייל. ירבקו תרם במהלך העונה הסדירה 8.7 נקודות ב-22.9 דקות בממוצע ולא הצליח לסייע לקבוצתו להעפיל את משחקי הפלייאוף.

בוסטון סלטיקס

בפברואר 2015, לאחר כ-4 עונות וחצי בדטרויט, הועבר יחד עם לואיג'י דאטומה בטרייד לבוסטון סלטיקס, בתמורה לטיישון פרינס. ביולי 2015 חתם ירבקו על הארכת חוזה בבוסטון לשתי עונות נוספות עבור כ-10 מיליון דולר.

יוטה ג'אז

ביולי 2017 חתם על חוזה לשנתיים ביוטה ג'אז עבור כ-8 מיליון דולר, אך בסיום עונתו הראשונה שוחרר מהקבוצה.

גולדן סטייט ווריורס

לקראת עונת 2018/2019 חתם על חוזה לעונה אחת בגולדן סטייט ווריורס, אלופת ה-NBA בשנתיים הקודמות.

חימקי מוסקבה

באוגוסט 2019 עזב ירבקו את ה-NBA, וחתם על חוזה בחימקי מוסקבה מליגת ה-VTB והיורוליג.

נבחרת לאומית

ירבקו משחק במדי נבחרת שוודיה מאז גיל 18, והשתתף עמה באליפות אירופה בכדורסל 2013.

סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA

נכון לסוף עונת 2018/2019.‏
המופע של אנדי גריפית'

פירוט כללי

אנדי גריפית' משחק שריף אלמן בעיירה הקטנה מייבורי שבצפון קרוליינה, חייו מסתבכים עם סגנו חסר הכישרון אך בעל הכוונות הטובות ברני פייפ (דון נוטס), דודתו הרווקה ועקרת הבית דודה בי (פרנסס בוויאר), ובנו הצעיר אופי (רון הווארד). אליהם מצטרפים אנשי העיירה, מכרים, וחברות זמניות שמסבכות עוד יותר את חייו.
הסדרה זכתה להצלחה רבה, ולעולם לא ירדו מתחת למקום השביעי במדד נילסן, כאשר העונה האחרונה סיימה במקום הראשון. אף שהסדרה וגריפית' לא זכו בפרסים, שחקני משנה זכו בשישה פרסי אמי. שידורים חוזרים עדיין נפוצים ברחבי ארצות הברית, והסרטים ניתנים לקניה בדי וי די.
Demashita! Powerpuff Girls Z

עלילה

על מנת למנוע שינוי פתאומי באקלים, המדען קן קיטאזאווה משתמש בכימיקאל Z, נוסחה חדשה של החומר המקורי אותו המציא אביו, כימיקאל X, בשביל להרוס קרחון ענק. האימפקט של כימיקאל Z גורמים לאורות לבנים ושחורים להופיע בשמי טוקיו (ניו טאונסוויל בגרסה האמריקאית). שלוש בנות רגילות, מומוקו אקטסוסומי, מיאקו גוטוקוג'י וקארו מאטסובארה, נקלעות להבזק כזה של אור לבן אשר מעניק להן כוחות על והופך אותן לבנות הפאוור פאף Z. במקביל, חלק גדול מהאורות השחורים גורמים לאנשים אחרים להפוך לרעים. וכך, בלוסום (מומוקו), באבלס (מיאקו), ובאטרקאפ (קארו), משתמשות בכוחות העל שלהם ומקדישות את זמנם להגנה על העיר טוקיו מפני האנשים שהושפעו מהאורות השחורים. במהלך הסדרה, חלומה של כל אחת מהבנות מתגשמת: מומוקו אכן הפכה לגיבורת על, מיאקו פגשה את אהבתה הראשונה, טאקאקי איוקאי (פרק 12 ופרק 48), וקאורו אכן יותר חזקה מכל בן אנושי.
יורם בן-פורת

ביוגרפיה

בן-פורת נולד בשנת 1937 בתל אביב. בשנת 1957 החל את לימודיו לתואר ראשון בכלכלה ומזרח תיכון באוניברסיטה העברית, ובשנת 1966 סיים תואר שני, כשנושא התזה שלו היה כוח העבודה הערבי בישראל. הוא שימש כעוזר הוראה ליהודה גרונפלד, ובשנת 1967 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית.
בן-פורת המשיך ללימודי דוקטורט באוניברסיטת הרווארד, שם למד אצל סיימון קוזנץ. בשנת 1979 מונה למנהל מכון פאלק למחקר כלכלי בישראל. בשנת 1988 מונה לרקטור האוניברסיטה, ובשנת 1990 מונה לנשיא האוניברסיטה העברית. 
בשנות השמונים היה פעיל בתנועת שלום עכשיו.
ב-18 באוקטובר 1992 התנגשה בכביש הערבה משאית סמיטריילר במכוניתו בעת שנסע לחופשה באילת עם משפחתו. נהג המשאית, חייל בשירות סדיר, פגע במכונית בעת ניסיון עקיפה. שלושת הנוסעים במכונית – יורם, אשתו יעל כהן בן-פורת (מרצה בחוג לפילוסופיה באוניברסיטה העברית) ובנם יהלי בן החמש – נהרגו והובאו לקבורה זה לצד זה בהר המנוחות בירושלים. נהג המשאית הורשע בהריגה. לבן פורת היו עוד שלושה ילדים מנישואים קודמים לנטע (לימים אשתו של פרופ’ מיכאל ברונו): איתי, אורי ורוני.
לזכרו הוקמה "קרן בן-פורת", המקיימת הרצאה שנתית לזכרו ועורכת ערבי עיון וכנסים בינלאומיים. כמו כן מעניקה האוניברסיטה העברית את "פרס נשיא האוניברסיטה לחוקר צעיר מצטיין ע"ש יורם בן-פורת".
פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין

ילדותו

פרידריך פרנץ נולד ב-19 במרץ 1851 בלודוויגסלוסט שהשתייכה להדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין, לפרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ואוגוסטה, נסיכת רויס-קסטריץ. בשנת 1863 התגייס פרידריך פרנץ לצבא הפרוסי, ובמלחמת פרוסיה-צרפת שירת במטה של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה. בשנת 1870 החל פרידריך פרנץ ללמוד משפטים באוניברסיטת בון, ובשנים 1874–1875 ערך ביקור במצרים, סיני, ארץ ישראל והודו.

שלטונו

ב-15 באפריל 1883 מת אביו פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין, ופרידריך פרנץ עלה לשלטון במקומו. מגיל צעיר סבל פרידריך פרנץ מהתקפי אסתמה וקשיי נשימה, ומשום כך שהה רבות בחופי הים התיכון, ששם האקלים המתון היטיב עמו. עובדת היותו של פרידריך פרנץ הומוסקסואל הייתה סוד גלוי.
פרידריך פרנץ נפטר בקאן ב-10 באפריל 1897. תחילה פורסם כי פרידריך פרנץ התאבד בקפיצה לנהר, אולם הגרסה הרשמית טוענת שחטף התקף אסתמה ונפל למים. בנו פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין עלה לשלטון במקומו.
ליותפראנד

ליותפראנד (Liutprand, מת בינואר 744) היה מלך הלומברדים בין יוני 712 ועד מותו בשנת 744 והוא זכור בעיקר בשל מתת סוטרי (בשנת 728) ובשל זמן שלטונו הארוך, שבו הוא נקלע לסכסוכים ברחבי איטליה של ימינו (ובדרך כלל יצא בהם כשידו על העליונה). תקופתו נחשבת בדרך כלל כתקופת השיא של לומברדיה. ליותפראנד ניצל את חולשתם של הביזנטים להרחבת השפעתו לאזור אמיליה-רומאניה. ליותפראנד בלט בחוקים שהנחיל ללומברדיה ובקידום הנצרות בארצו. בתקופתו הפכו הדוכסויות ספולטו (אנגלית: Duchy of Spoleto) ובנוונטו (Duchy of Benevento) לחלק מממלכתו, והוא ויתר על רומא לטובת האפיפיור זכריאס בהסכמים בין ממלכתו לזו של האפיפיור. 
ליותפראנד נולד לפני 680 כבנו של מלך לומברדיה אנספראנד, הדוכס מאסטי. תחילת דרכו בישרה לו דווקא רעות: אביו גורש מממלכתו לגלות בקרב הבווארים; אחיו הגדול זיגיפרט עוור על ידי המלך אריפרט השני ואמו ואחותו הפכו לנכות. ליותפראנד ניצל מכיוון שנראה צעיר ולא מסוכן. הוא שוחרר מכלאו של אריפרט והורשה להצטרף לאביו בגולה.
Aura

השיר

השיר נכתב על ידי ליידי גאגא זד ארז אייזן, והופק על ידי גאגא זד ואינפקטד מאשרום. גאגא אמרה כי השיר יהווה חלק מסרט האקשן "Machete Kills". לאחר הוצאתו של השיר והופעתו בסרט, גאגא הופיעה איתו במספר מקומות במטרה לקדמו. השיר ספג ביקורות חיוביות ושליליות כאשר החיוביות היו עבור הפקת וכתיבת השיר, ואילו השליליות היו כנגד מילותיו הפרובוקטיביות, שהציגו נושאים מיניים. באחת משורות השיר אומרת גאגא את המילה "SEX", דבר אשר גרר ביקורות שליליות נוספות על השיר.

וידאו קליפ

לשיר לא יצא ווידאו קליפ מלא, אך יצא לו ווידאו קליפ מילים שמשלב בתוכו סצנות מתוך הסרט שבו הושמע "Machete Kills". לאורך כל הווידאו ניתן לראות פיצוצים, יריות, ומכות. בין לבין ניתן לשמוע את גאגא צוחקת, אומרת משפטים, ומשלבת מילים וצלילים לאורך כל השיר. מונה הצפיות של הווידאו קליפ מילים עומד נכון לאוגוסט 2017, על קרוב ל-15 מיליון צפיות.
גיל רונן

ביוגרפיה

רונן נולד בירושלים, בן בכור לאליעזר, רופא, ואילנה, בעלת חנות תכשיטים. בגיל 7 נסע עם הוריו לארצות הברית וחזר לישראל כעבור 10 שנים. התגייס לגלי צה"ל בשנת 1983. שירת ככתב השטחים הראשון של התחנה ובהמשך שימש ככתב התחנה בכנסת. במקביל גילם את דמותו של "חזקל מוסרי" בתוכנית הרדיו ההומוריסטית "מה יש". רונן כתב את הטקסטים של עצמו, בניגוד לחלק משאר הדמויות שאת תפקידיהן כתבו ארז טל ואברי גלעד. בשנים 1986–1991 כתב בעיתונים "כותרת ראשית" ו"העיר", ועבד בעריכה בעיתונים "ידיעות אחרונות" ו"הארץ". במקביל למד במסלול הבינתחומי למצוינים באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1987 הקים בסיוע חברי הכנסת, יוסי שריד ודדי צוקר, את עמותת "אור אדום" שהעלתה למודעות הציבור את בעיית אלימות השוטרים, ובמיוחד שמה לה למטרה להילחם כנגד אלימות המשטרה כלפי פלסטינים. פעילות העמותה הובילה ב-1991 להקמת המחלקה לחקירות שוטרים במשרד המשפטים. עמותת "אור אדום" קיבלה תרומות מהקרן החדשה לישראל, אשר שלחה את רונן לארצות הברית להרצות בפני תומכיה. כעבור שנים שינה את דעותיו הפוליטיות, והחל להתנגד לעמדות הקרן.
בשנת 1991 נסע לאפריקה, השתקע על גבול קניה-אוגנדה והתחתן עם אזרחית קניה. בשנת 1995 חזר לישראל עמה ועם שני ילדיהם, וכעבור חמש שנים נפרדו. בעקבות גירושיו שינה את דעותיו והחל לפעול כנגד הזכויות העודפות לדעתו, של ארגוני הנשים. בשנותיו האחרונות התגורר בקיבוץ נתיב הל"ה ועסק בכתיבה ובעריכה עבור ערוץ 7. בתו תמר רונן היא שחקנית ורקדנית מקצועית, ומורה לריקוד בסגנון HIP HOP. בנו ארז רונן גילם את מיילו בסדרת ערוץ הילדים "האי".
ב-7 במרץ 2019 שם קץ לחייו.

פעילותו למען זכויות האב

בשנת 2005 הקים את עמותת "הפמיליסטים", הפועלת לחיזוק מוסד המשפחה המסורתי עם דגש על שמירה על מעמדם של אבות גרושים. רונן הפך לנציג הבולט של ההתנגדות לתנועה המגדרית, אשר לדבריו היא תנועה נאו-מרקסיסטית.
בשנים 2005–2010 פרסם רונן יותר מ-100 מאמרי דעה בנושאי מגדר וזכויות גברים וילדים, וזכה לחשיפה תקשורתית, בין השאר בתוכניות הטלוויזיה "משעל חם" בערוץ 2, "פוליטיקה" בערוץ 10 ובסרט בן 45 דקות בתוכנית "מבט שני" שהוקדש לפעילותו של רונן ולעימותים בינו לבין בילי מוסקונה-לרמן.
המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית

הקמת המחלקה

ב-20 בספטמבר 2001, בתגובה לפיגועי 11 בספטמבר, הודיע הנשיא ג'ורג' בוש על הקמת המשרד לביטחון המולדת (Office of Homeland Security) על מנת לרכז את המאמצים לביטחון המולדת, ושבראש המשרד יעמוד טום רידג'.
המחלקה עצמה נוסדה ב-25 בנובמבר 2002, והתחילה לפעול באופן רשמי ב-24 בינואר 2003, אך רוב הסוכנויות המרכיבות את המחלקה לא הועברו אליה עד ה-1 במרץ.
אחרי שייסד את המבנה הבסיסי של המחלקה ועבד על מנת לשלב את הגורמים השונים ולגרום למחלקה לתפקד, הודיע רידג' על התפטרותו ב-30 בנובמבר 2004.
ג'ורג' בוש הציע את המשרה לממונה על משטרת העיר ניו יורק, ברנרד קריק, אך ב-10 בדצמבר קריק דחה את המינוי מסיבות אישיות וטען שלקיחת המשרה לא תשרת את האינטרסים של המדינה.
איניאס

אַינֵיאָס (ביוונית: Αινείας; בלטינית: Aeneas) הוא דמות אגדית, נמנה עם גיבורי מלחמת טרויה, אל למחצה, בנם של אנכיסס ושל האלה ונוס, ואביה הקדמון של משפחת היוליים, משפחתו של יוליוס קיסר. 
כשכבשו היוונים את טרויה רצה איניאס להישאר בעיר כדי לנקום בהלנה, אך אמו ביקשה שיימלט. בדרכם מתה אשתו קראוזה, והוא המשיך עם אביו אנכיסס ובנו להפליג אל מולדת חדשה תוך כדי שהוא נושא את פסל האלה אתנה - הפלאדיום. ונוס שכנעה את יופיטר להישבע לה שבנה ימלוך על איטליה, והובילה את איניאס אל המלכה דידו בקרתאגו. בקרתאגו סיפר איניאס לראשונה את פרשת הסוס הטרויאני. 
בהמשך שמע איניאס את הנבואה שעל פיה ימלוך באיטליה ובכל תבל, ובמצוות האל מרקוריוס עזב את קרתאגו והמשיך במסע. דידו המאוהבת זעמה על עזיבתו, והתאבדה בשריפה. במסעו ירד איניאס בהדרכת סיבילה לשאול, שם פגש את דידו, אשר נמלטה מפניו אל בעלה הראשון ושם פגש גם את אביו המת, שהראה לו את צאצאיו העתידים להיות מנהיגי רומא. לאחר נדודים רבים הגיע איניאס לאיטליה, והשתתף בקרבות קשים עם המתנגדים לכניסתו. איניאס נפצע בקרב, וונוס אמו נתנה לו צמח בעל סגולות מרפא. בסיום הפך איניאס ליצור פלאי על-אנושי, התגבר על אויביו, והיה לאביו של מייסד אלבה לונגה, ממנה באו רמוס ורומולוס, מייסדי רומא.
סיפור עלילותיו של איניאס מגולל בעיקר באפוס "אינאיס" (או "איניאדה") של המשורר הרומאי ורגיליוס. לעברית תורגמה היצירה על ידי שלמה דיקמן בשנת תשכ"ב 1962, ובשנת תשס"ה 2005 יצא התרגום לאור שוב בהוצאות ביאליק וכרמל.
סיפור חייו של איניאס מתואר גם בספרה של אורסולה לה גווין לאוויניה הוצאת אופוס. בספר זה מוצג הסיפור מנקודת מבטה של אישתו. 
מכתביו - 'אם  לא אוכל לרכך את  האלים ממעל, אניע את השאול מתחת' [מובא ב'כל כתבי פרויד', א, עמ' 337].
פונקציה חד-חד-ערכית ועל

דוגמה

הפונקציה  היא חד חד ערכית ועל בתחום , משום שכל ערך של y בטווח  מופיע בדיוק פעם אחת.
ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן

ביוגרפיה

ברנהרד נולד ב-30 ביוני 1901 בקלן, כבנם השלישי של פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן והרוזנת אדלייד מליפה-ביסטרפלד . אביו היה בנו השני של גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ואמו הייתה בתו של ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד.
ב-25 באפריל 1931 התחתן ברנהרד בנישואים מורגנטיים עם מרגוט גרסלר, בתו של סוחר מברסלאו, ממנה נולדו לו שני ילדים. ברנהרד ואשתו הראשונה הוכרזו אשמים בקנוניה נאצית נגד אוסטריה ב-1933; הוא נידון לשישה שבועות בכלא, ואילו היא הושמה במעצר בית. לאחר התערבות השגריר הגרמני הוא שוחרר מהכלא, והם נמלטו לאיטליה. שלושה שבועות לאחר מכן הוא נעצר בעת שניסה לחזור לטירת פיצלשטאטן.
ב-10 ביוני 1947 התגרשו השניים, וב-11 באוגוסט 1948 התחתן ברנהרד עם הברונית ורה שפר פון ברנשטיין, ממנה נולדו לו שלושה ילדים.
לאחר מותו של אחיו הבכור גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן בשנת 1946, אחיינו פרידריך אלפרד ויתר על זכויות הירושה שלו, וכך ירש ברנהרד את ראשות בית סקסוניה-מיינינגן. 
מכיוון שנישואיו הראשונים היו נישואים מורגנטיים, בנו מנישואיו השניים, קונרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן, ירש את תאריו, לאחר מותו בבאד קרוצינגן ב-4 באוקטובר 1984.
תוכנית דוז

תוכנית דוז (Dawes Plan) היא תוכנית שנועדה להסדיר את תשלום פיצויי המלחמה של גרמניה למדינות ההסכמה, לאחר מלחמת העולם הראשונה. 
התוכנית נחתמה ב-1924 ונקראה על שם צ'ארלס דוז, ששימש באותה עת כמנהל היחידה למנהל ותקציב הממשל בארצות הברית; דוז עמד בראש הוועדה שגיבשה את התוכנית בשנת 1923, ואף זכה בפרס נובל לשלום בשנת 1925 על פועלו לשיקום גרמניה בזכות גיבוש התוכנית. התוכנית פעלה עד 1928 וסייעה לשיקומה הכלכלי של גרמניה, והזרימה לה השקעות חוץ, בעיקר אמריקאיות, אך לא הצליחה כמצופה, ובשנת 1929 הוחלפה בתוכנית יאנג.

סעיפי ההסכם

ההסכם, שנחתם באוגוסט 1924 כלל הפחתה של חוב הפיצויים הגרמני ל-132 מיליארד גולדמרק, במקום הסכום שננקב בחוזה ורסאי שעמד במקורו על 269 מיליארד גולדמרק, שווה ערך ל-100,000 טונות של זהב טהור. כלומר, למעלה ממחצית מכמות הזהב שהייתה באותה עת בעולם כולו. כלכלנים רבים, בהם ג'ון מיינרד קיינס, סברו שהסכום אבסורדי. ההסכם התיר לבנקים אמריקאים להעניק לגרמניה הלוואות לשם כיסוי חובותיה, בפיקוח מחלקת המדינה של ארצות הברית ובתנאי שהרייכסבנק, הבנק המרכזי הגרמני, יאורגן מחדש תחת פיקוח מדינות ההסכמה. ההסכם התיר לגרמניה לממן את התשלום באמצעות תשלומי מיסי בלו ומכס.
פריסת התשלומים לא הייתה חדה ולא קבעה תקופה מוגדרת לסיום התשלומים, נאמר רק שהתשלום הראשון יהיה בן מיליארד מרק ויעלה בהדרגה לשני מיליארד מרק בתשלום האחרון.
צרפת, שהחזיקה באזורי תעשייה ומכרות בחבל הרוהר, בהם העיר דיסבורג, נתבעה לסגת מהם.
הנרי (יחידת מידה)

הנרי (מסומלת ב-H) היא יחידת מידה של השראות.
אם סך השטף המגנטי במעגל שזורם בו זרם של 1 אמפר הוא 1 ובר, אז ההשראות של המעגל שווה 1 הנרי. 
ביחידות SI בסיסיות: 
היחידה נקראת על שמו של הפיזיקאי האמריקני ג'וזף הנרי.
יחסי איי מרשל–פלאו

היסטוריה

היחסים השוררים בין איי מרשל לפלאו הם חמים מאוד וידידותיים, הם מושפעים מאוד מהתלות של שתיהן בארצות הברית.
אזרחי איי מרשל יכולים להישאר בפלאו למשך שנה שלמה (365 ימים) ללא אשרת כניסה ואילו לאזרחים פלאואניים יש חופש תנועה בלתי מוגבל לאיי מרשל. שתי המדינות תומכות אחת בשנייה, בנוסף לתמיכתן בארצות הברית ובמיקרונזיה, מדינה נוספת החברה בהסכם התלות בארצות הברית. בנוסף לכך, תומכות המדינות באופן אוטומטי כמעט בישראל בהצבעות באו"ם ובפורומים שונים, באופן דומה לארצות הברית ולמיקרונזיה.