google/wiki40b huggingface dataset:
עלות שקועה

בכלכלה, בתמחיר ובתהליכי קבלת החלטות, עלות שקועה או עלות אבודה (מוכר גם בשם הלועזי sunk cost)  היא הוצאה שכבר בוצעה ולא ניתנת להחזר, ולכן כבר אינה רלוונטית לקבלת החלטות עתידיות. לעיתים מדובר על השקעה בסדרי גודל גדולים, לדוגמה הקמת מפעל חדש, או הקמת מיזמי תשתית, כשהתוצאה העסקית בדיעבד אינה מצדיקה את ההשקעה.
ההוצאות הרלוונטיות לשיקולי הפעלת עסק הן עלויות קבועות ועלויות משתנות. עלות שקועה אינה משתייכת לשני סוגי עלויות אלה. במיוחד יש להבחין בין העלות השקועה, כהשקעה במפעל או בציוד שנעשתה כבר ואינה ניתנת למניעה או להחזרה, לבין העלות הקבועה, שהיא עלות הפעלתו של המפעל או העסק, ואשר ניתן להימנע ממנה על ידי הדממת המכונות וסגירת המפעל, או חלק ממנו.
כעלות השקועה נלקח רק אותו חלק מההשקעה בנכס שאינו בר-החזרה, ולכן יש לנכות מסך העלות שהושקעה את ערך המימוש של הנכס.
עלות שקועה היא פרמטר כלכלי. בחשבונאות נהוג להפחית עלויות בצורה ליניארית, כך שהשקעה הונית גדולה תגרום מדי שנה לרישום של הוצאה בדוח הרווח וההפסד, ולהפסד. הגישה הכלכלית מתעלמת מהוצאה זו, והיא אינה נלקחת כשיקול לאחר שהוצאה.  כך שייתכן מצב שבו מפעל מפסיד עדיין כדאי להפעלה.
אפקט העלות השקועה או "ההוצאה האבודה" נבחן על ידי כלכלנים העוסקים בתורת הערך. נמצא כי מנהלים נטו להמשיך בפרויקטים כושלים, על אף שלא הייתה לכך הצדקה. אפקט זה נקרא גם "אפקט הקונקורד", על שם מטוס הקונקורד. בפרויקט זה הושקעו  סכומי עתק גם לאחר שהיה ברור שהפרויקט ייכשל, והפעלת המטוס לא  תהיה כלכלית, עד שלבסוף המטוס קורקע.

דוגמאות

כדוגמה לעלות שקועה ניתן לקחת את מפעל הבשר "אדום אדום" של חברת תנובה. נכון ל-2008 המפעל מפסיד, וחלק מעובדיו פוטרו. במפעל הושקעו בתחילת המאה ה-21 כ-130 מיליון שקלים
. חלק נכבד מסכום זה ניתן לראות כעלות שקועה, משום שלא יוחזר בין אם ייסגר המפעל ובין אם ימשיך לפעול, ולכן אינו רלוונטי להחלטה בעניין זה.
דוגמה להחלטה של פרט לגבי עלות שקועה היא קניית כרטיס יקר להצגה, כשבמהלכה מתחוור לרוכש הכרטיס כי אינו נהנה מההצגה, ועליו לקבל החלטה האם לעזוב את ההצגה בהפסקה. רציונלית, מחיר הכרטיס איננו רלוונטי בשיקולי הרוכש, מכיוון שזוהי הוצאה שכבר נעשתה ואין להשיבה; בפועל דיסוננס קוגניטיבי משפיע על קבלת ההחלטה הלא-רציונלית.
דוגמה נוספת היא אדם שקנה כרטיס להצגה, אך כדי להגיע אליה הוא צריך לשלם הוצאות נוספות (דלק, בייביסיטר וכדומה). גם אם בסופו של דבר הוא כלל לא ירצה לצאת ולראות את ההצגה, הדיסוננס הקוגניטיבי יגרום לו כן ללכת ולראותה, מכיוון שהוא כבר שילם עליה, והוא יחשוב שאם הוא ישאר בבית הוא "יפסיד את הכסף" של עלות הכרטיס (זאת בעוד שהמצב בדיוק הפוך: את הכסף על הכרטיס הוא ממילא הפסיד מיד לאחר קנייתו, ודווקא ההליכה להצגה תגרום להפסדים כספיים נוספים). 
במילים אחרות, הפחד מאיבוד העלות השקועה, עלול לגרום לאנשים/ארגונים לבזבז כספים נוספים, ללא כל תועלת.
פרס ירושלים

פרס ירושלים לחופש הפרט והחברה

פרס ירושלים לחופש הפרט בחברה הוא פרס ספרותי דו-שנתי, הניתן לכותבים שהתמודדו בכתביהם עם נושאים של חירות האדם, חברה, פוליטיקה וממשל. הפרס מוענק ביריד הספרים הבינלאומי בירושלים על ידי עיריית ירושלים משנת 1963 ואילך. חלק ניכר ממקבלי הפרס זכו כעבור שנים ספורות בפרס נובל לספרות.

פרסים נוספים הנקראים "פרס ירושלים"

עיריית ירושלים מעניקה פרסים נוספים הנקראים אף הם "פרס ירושלים ל...":

פרס ירושלים לשירה על שם אורי צבי גרינברג

פרס ספרותי, על שמו של המשורר אורי צבי גרינברג, הפרס נוסד ב-1997 הוא מחולק אחת לשנתיים ליוצרים מצטיינים בתחום השירה. מתן הפרס מלווה במתן פרס כספי, שערכו בשנת 2006, 20,000 שקלים.
יעקב ריזר

יעקב ריזר (רייזר) (6 בינואר 1893 – 14 בנובמבר 1974) היה מהנדס ישראלי יליד גליציה. שימש כמהנדס ראשי ומנהל המחלקה הטכנית בסוכנות היהודית. בשנים 1939–1941 שימש כראש המפקדה הארצית של ארגון "ההגנה".

ביוגרפיה

ריזר נולד בעיירה בעלז שבגליציה שתחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית. סיים לימודים תיכוניים בגימנסיה בלבוב. ב-1915 סיים את לימודיו לתואר מהנדס מוסמך בפוליטכניקום בווינה שבאוסטריה. בהמשך עבד כמהנדס בווינה ובלבוב, ובמקביל עסק בפעילות ציונית. ריזר השתתף עם אורי צבי גרינברג ופעילים נוספים בהוצאת ירחון ראשון בעברית בעירו לבוב.
בשנת 1924 עלה ריזר לארץ ישראל ועבד בסולל בונה. ב-1926 התמנה למהנדס הראשי ולמנהל המחלקה הטכנית של הסוכנות היהודית. במסגרת תפקידו היה שותף בתכנון יישובי חומה ומגדל ונמל תל אביב. ריזר שימש בתפקידו בסוכנות עד צאתו לגמלאות בשנת 1959.
ריזר היה נשיא אגודת המהנדסים והאדריכלים בארץ ישראל בין השנים 1935–1938. 
בשנים 1939–1941 שימש ריזר בתפקיד ראש המפקדה הארצית (רמ"א) של ארגון ההגנה. כינויו בארגון היה "המהנדס".
ריזר נפטר ב-1974, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
אולכסנדר סטצנקו

קריירה

סטצנקו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת וידריאני קייב ובגיל 17 הצטרף לדינמו קייב. בדינמו, סטצנקו שיחק שנתיים בקבוצות המילואים שלה, אך לא רשם דקות משחק בקבוצה הבוגרת.
בקיץ 2008 סטצנקו חתם בארסנל קייב, ובקיץ 2010 חתם במטאליסט חרקוב. בשתי הקבוצות, שיחק בקבוצות המילואים ולא רשם דקות משחק בקבוצות הבוגרות.
בפברואר 2012 סטצנקו חתם בסבסטופול.
בקיץ 2012 סטצנקו חתם בדסנה צ'ריהיב מהליגה האוקראינית השלישית. את העונה, סטצנקו רשם 23 הופעות ובסוף העונה דסנה עלתה לליגה האוקראינית השנייה.
בקיץ 2014 סטצנקו חתם במיקולאייב. ב-20 בספטמבר 2014 סטצנקו הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 2-3 נגד גירניק. בינואר 2015 חתם בפולטבה בה שיחק עונה וחצי.
בקיץ 2016 חתם באוונהארד קראמטורסק. ב-14 במרץ 2017 חתם בסומי.
ב-6 באוגוסט 2017 סטצנקו עזב את אוקראינה וחתם באיסטיקלול דושנבה מליגת העל הטג'יקית, איתה זכה באליפות.
ב-13 ביולי 208 סטצנקו חתם בקיזליז'אר מליגת העל הקזחית.
ב-5 בפברואר 2019 סטצנקו חתם בבני סכנין מליגת העל.
סטנדרד אנד פורס

תיאור עסקי

סטנדרד אנד פורס פועלת כחברת שירותים כלכליים. מוצריה ושירותיה כוללים דירוג אשראי, הערכת אמינות, מדדי S&P, קרנות, פתרונות ניהול סיכונים, שירותי ממשל, הערכות ושירותי מידע. חטיבת החברה קפיטל IQ, מספקת מידע ופתרונות למוסדות כלכליים, חברות ייעוץ ותאגידים. 
החברה נוסדה ב-1860 ומשרדי ההנהלה שלה נמצאים בגורד השחקים ברחוב ווטר מס' 55, מנהטן תחתית, ניו יורק.

דירוג אשראי

כסוכנות דירוג אשראי, סטנדרד אנד פורס מדרגת אשראי לחברות. החברה מפרסמת דירוג אשראי קצר טווח וארוך טווח.

מדדי שוקי המניות

חברת סטנדרד אנד פורס מפרסמת מספר גדול של מדדי שוק המניות, המכסים כל אזור בעולם, רמת היוון שוק וכל סוג השקעת קרנות ריט (קרנות להשקעות בנדל"ן) או מניות בכורה.

פרסומים

סטנדרד אנד פורס מפרסמת עלון ניתוח שוק מניות שבועי בשם "The Outlook", אשר מופץ במדיה או באופן מקוון לנמענים רשומים.

מעלות

בישראל פועלת S&P באמצעות חברת-הבת מעלות (Standard & Poor's Maalot), אשר בבעלותה המלאה. חברת מעלות הוקמה בשנת 1991, כאשר בתחילתה עסקה בעיקר בדירוג אג"ח קונצרניות, ובהמשך הרחיבה את פעילותה גם לדירוג מכשירים פיננסיים נוספים והערכת סיכוני אשראי של חברות ופרויקטים. במשך שנים נהנתה מעלות מבלעדיות בשוק דירוג האשראי, עד לכניסתה של חברת מידרוג (בבעלות המתחרה העיקרית של S&P, מודי'ס) בשנת 2003. הקשר העסקי שבין מעלות ו-S&P העולמית לא החל מיד עם הקמתה של מעלות: בשנת 1998 החל שיתוף פעולה אסטרטגי ביניהן, בעיקר בנושא המתודולגיה בדירוגים השונים, ורק בשנת 2007 רכשה S&P את מעלות, בעסקה שהוערכה ב-10 מיליון דולר.
סיגביורן אובסטפלדר

חייו

סיגביורן אובסטפלדר, יליד סטבנגר, היה בנו של כומר כפרי, ולימים כתב גם ספר פרוזה ייחודי, בשם "יומנו של כומר". הוא למד בבית ספר טכני, וכמהנדס צעיר ניסה להגר לאמריקה. לאחר כשנתיים חזר לנורווגיה, שם יצא לאור ספר שיריו הראשון בשנת 1893.
הוא הצטרף ל"בוהמה" של צעירי האמנים הנורווגים, שהתרכזה בעיר כריסטיאניה, הבירה (לימים אוסלו). בין האמנים הצעירים שעליהם השפיע ברוחו הקודרת וביצירותיו המיסטיות והסימבוליות, היה גם הצייר אדוורד מונק.
סיגביורן אובסטפלדר חלה בשחפת, ונפטר בבית חולים בעיר קופנהגן שבדנמרק, ביום בו נולד לו בנו היחיד. לשון הספרות הנורווגית באותה תקופה הייתה מאוד מושפעת מהלשון הדנית, וספריו של אובסטפלדר נדפסו בקופנהגן. אובסטפלדר היה משורר שכוח לגמרי, אלמלא נתגלו שיריו וסיפוריו על ידי ריינר מריה רילקה, המשורר הגרמני המפורסם. רילקה עשה רבות לפרסום יצירתו של אובסטפלדר בעולם התרבות הגרמני, ומשם תורגם ללשונות אחרות.
שתי יצירותיו הגדולות של אובסטפלדר שתורגמו לעברית, כרוכות בשני סיפורים: פסח גינזבורג, שתרגם בשנות העשרים את מחזהו "האגלים האדומים", The Red Drops - הטיפות האדומות, נקלע לסקנדינביה בעת מלחמת העולם הראשונה, כשהיה בדרכו להגר לאמריקה. בשל המצור הימי הגרמני, הרוויחה הספרות העברית כמה תרגומים חשובים מהספרות הסקנדינבית. אורי ניסן גנסין, שתרגם באחרית חייו, בשנת 1913, את הנובלה שלו "הצלב", היה כבר חולה מאד, והוא ידע כנראה, שנובלה מיסטית זו, היא עבודתו הספרותית האחרונה.
מערכת שיווי המשקל

מערכת שיווי המשקל (בלועזית: המערכת הווסטיבולרית) היא המערכת שמספקת לגוף האדם מידע בנוגע למיקומו ולתנועת גופו. איברי המערכת פרושים כך שיוכלו למדוד תנועות בכיוונים שונים, והם מספקים למוח מידע רציף על תנועת הגוף והראש, ועל מיקומו של הגוף. המערכת אחראית על הפעלת רפלקסים שמטרתם לשמור על שיווי המשקל ומיקוד הראייה בזמן תנועה.

מבנה המערכת ומקומה

מערכת שיווי המשקל ממוקמת ליד האוזן הפנימית בעצם הטמפורלית. היא בנויה משלוש תעלות עגולות למחצה הקרויות "תעלות קשתיות", מנאדון ומשקיק. כל אחד ממבנים אלה מלא בנוזל ובו שערות. התעלות פרושות בשלושה כיוונים שונים, וכאשר הראש נע גם הנוזל בתעלות נע (בכיוון ההפוך) וגורם לשערות שבו להתכופף. מלבד התעלות הרגישות לתנועה סיבובית, ישנם באוזן הפנימית שני איברים הרגישים לתנועה קווית.
ממרכז מערכת זו באוזן הפנימית מועבר המידע דרך הקולטנים לגזע המוח ולמוח הקטן.

פעולת המערכת

מערכת שיווי המשקל מזהה תנועות  (ליתר דיוק, תאוצות, הן קווית, והן זוויתית) של הראש, ושולחת אותות למערכת העצבים, ששולטת על תנועות הראש והעיניים, ולשרירים שאחראים על היציבה. כאשר הגוף או הראש נמצאים בתאוצה, המערכת מספקת למערכת העצבים המרכזית מידע, שמאפשר להתאים את היציבה, ולשמור על איזון.
מערכת שיווי המשקל היא חלק ממערכת תחושת התנועה (המערכת הפרופריוצפטיבית) שאחראית על התחושה הפנימית של הגוף, ובאמצעותה מפענח המוח את התנוחות והתנועות של חלקי הגוף.
מערכת שיווי המשקל מפקחת על תנועת העיניים באמצעות הרפלקס הווסטיבולרי-אוקולרי כדי לספק לרשתית תמונה יציבה. הוכחות לקשר בין מערכת הראייה לשמירה על שיווי המשקל הופקו מניסויים בתפיסה ובאמצעות חקר התופעה הקרויה מחלת נסיעה או מחלת ים, בה אדם חש בבחילה כאשר המידע אודות תנועתו הבא מהאוזן הפנימית אינו תואם את זה הבא ממערכת הראייה. ניסויים בתפיסה נעשו בחדר שניתן להזיז את קירותיו בלי להזיז את רצפתו. הניסויים הראו ששיווי המשקל של האדם העומד בחדר מתערער כשהקירות זזים. מבוגר העומד בחדר כזה על קורה יפול כאשר הקירות יזוזו, ופעוט במצב כזה ייפול גם אם הוא ניצב על הרצפה עצמה.

ליקויים במערכת

ליקוי במערכת שיווי המשקל יכול לגרום למגוון הפרעות, ישנן הפרעות שמתאפיינות ברגישות יתר לתנועה לעומת הפרעות שמתאפיינות בתת-רגישות לתנועה. תסמינים שכיחים אצל מי שסובלים מלקות במערכת זו יהיו: סחרחורת, ורטיגו וחוסר יציבות.
ג'ים ג'ונס

ילדות

ג'ונס נולד בעיר לין שבאינדיאנה. אביו ג'יימס, שקרא לבנו על שמו, היה חבר בכת הגזענית "קו קלוקס קלאן", שהוקמה ב-1866 ופעלה בכל רחבי ארצות הברית בעיקר נגד שחורי העור. הוא סיים את לימודיו בתיכון בריצ'מונד, אינדיאנה.

אידאולוגיה

ג'ונס ראה את עצמו כיורשם המודרני של ישו, בודהה ולנין. הוא המציא חזיונות אפוקליפטיים על סוף העולם שיגיע בצורת שואה גרעינית, ובזכות הכריזמה הרבה בה ניחן הפיץ את הבשורה.

ייסודה של מקדש העם

בצעירותו ג'ונס אסף כסף לייסוד כנסייה משלו באינדיאנפוליס. הוא קרא לה "כנפי הישועה" (מאנגלית: Wings of Deliverence). הוא שינה את שמה ל"כנסיית מקדש העם", על שם הכת אותה ייסד. הוא התחזה לכומר, ולמרות שמעולם לא הוסמך ככזה דרש ממאמיניו לכנותו בשם "אבא".
ג'ונס צבר פופולריות בזכות פעולות הומניטאריות שביצע בעיקר בקרב ציבור האפרו-אמריקאים, ציבור שהיווה למעלה ממחצית מחברי כנסייתו. הוא אף זכה לתרומות ואותות הוקרה רבים על פעולותיו ההומניטאריות במרוצת השנים.
ג'ונס הונה את מאמיניו באמצעות "רפואה מדומה", כאשר גרם להם להאמין שביצע ניסים כדי לרפאם ממחלות ולהסיר מהם קללות.
כאשר עייף ג'ונס מלהמתין לקץ כל הימים, הנהיג תוכנית מחאתית כנגד הגזענות וחוסר השוויון. הוא כינה אותה "לילות לבנים". תומכיו, רובם אפרו-אמריקאים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, בלעו בשקיקה את דבריו של מנהיגם הכריזמטי ופעלו לביצוע התוכנית. עריקים שפרשו מהכת לפני ההתאבדות ההמונית בג'ונסטאון העידו על תוכניות זדוניות של רצח והתאבדות המונית שנהגו על ידי ג'ונס, אך הרשויות התייחסו אליהן בביטול.
רוזלינד ראסל

ביוגרפיה

ראסל נולדה בעיר ווטרברי שבקונטיקט לקלרה ולג'יימס אדוארד ראסל. גדלה כנוצרייה קתולית אדוקה והתחנכה במוסדות דתיים כמו "מכללת מרימאונט" שבטריטאון, ניו יורק. ראסל למדה משחק באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה והחלה את דרכה בתעשיית הבידור כדוגמנית ועל בימות תיאטרון בבוסטון ובניו יורק.
בתחילת שנות ה-30 עברה להתגורר בלוס אנג'לס לאחר שחתמה על חוזה משחק עבור חברת יוניברסל.

קריירת משחק

ראסל החלה את דרכה הארוכה בתעשיית הסרטים בשנות ה-30 בהן התגלתה בסרטים "המצודה" של קינג וידור בתפקיד כריסטין בארלו, "האישה" של ג'ורג' קיוקור בתפקיד סיליביה פאוולר לצידה של הכוכבת הקנדית נורמה שירר, "הלילה חייב ליפול" לצידו של רוברט מונטגומרי, "ימי סין" לצידם של קלארק גייבל וג'ין הארלו ו"אוולין פרנטיס".
ראסל הפכה לכוכבת קולנוע הוליוודית אהודה בשנות ה-40 עם שתי זכיות רצופות בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר על הופעותיה בדרמות של דאדלי ניקולס "האחות קני" בתפקיד האחות האוסטרלית אליזבת קני ו "האבל הפך אלקטרה" בתפקיד לבינייה, על הופעות אלה הועמדה גם פעמיים ברציפות לפרס האוסקר. בעשור זה שיחקה ראסל גם בקומדיה של הווארד הוקס "נערתו ששת" בתפקיד העיתונאית היילדי ג'ונסון שהיה מעצב ופורץ דרך עבור הקריירה שלה.
באותו עשור שיחקה בקומדיה של אלכסנדר הול "אחותי איליין" בתפקיד רות' שרווד עליו הייתה מועמדת לפרס אוסקר שלישי נוסף, הקומדיה עובדה לאחר כעשור למחזמר מצליח בשם "עיר נפלאה" וראסל שחזרה על התפקיד גם בברודוויי זכתה בפרס טוני.
בשנות ה-50 ביססה רוזלינד עצמה משחקנית דרמטית מוכשרת לשחקנית קומית מהגדולות ביותר באותו עשור. היא זכתה בשלושה פרסי גלובוס הזהב בקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר בתפקיד קומי/מוזיקלי על תפקידיה בקומדיה "דודה מיים" של מורטון דקוסטה בתור מיים דניס (בתפקיד עליו הייתה מועמדת בפעם הרביעית לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר), ובסרטיו של מרווין לרוי "רוב של אחד" בתפקיד האלמנה היהודייה ברתה ג'ייקובי ו"ג'יפסי" בתור רוז אמה הקשוחה והדוחפת של הרקדנית לואיז הובאק (נטלי ווד). הופעה נוספת בה התפרסמה ראסל הייתה בדרמה של ג'ושוע לוגאן "פיקניק" בתפקיד המחנכת רוזמרי.
לאחר כ-40 שנות קריירה פורייה בהוליווד הוענק לראסל בשנת 1973 על פועלה במהלך השנים פרס אוסקר של כבוד.

חיים אישיים

ראסל נישאה בשנת 1941 למפיק האמריקאי ממוצא דני פרדריק בריסון, מנישואיה נולד לראסל ילד אחד בשם לאנס.
ראסל נפטרה ממחלת סרטן השד ב-28 בנובמבר 1978 בביתה שבבוורלי הילס כשהיא בת 69. נקברה ב"בית הקברות הצלב הקדוש" שבקולבר סיטי, קליפורניה.
אוטוביוגרפיה חושפנית במיוחד על חייה האישיים והמקצועיים "Life Is a Banquet" יצאה לאור כשנה לאחר מותה. על שמה של ראסל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
פסיכולוגיית מעמקים

פסיכולוגיית המעמקים היא שם כולל לגישות פסיכואנליטיות המדגישות את חשיבות הלא-מודע של האדם, והקשר בינו לבין המודעות. במהלך טיפול ומחקר באמצעות גישות אלו, המטרה היא להעמיק את ההבנה על החוויה הפנימית של האדם. 
המונח נטבע לראשונה על ידי אחד מראשוני שיטת הפסיכואנליזה, הפסיכיאטר הגרמני אויגן בלוילר, בסוף המאה ה-19, בהתייחס לגישות פסיכואנליטיות לטיפול ומחקר בתחום זה, המדגישות את חשיבות הלא-מודע. לאורך השנים המונח התפתח על ידי תאורטיקנים ידועים כגון זיגמונד פרויד, ז'אן פיאז'ה וקרל גוסטב יונג, וכיום היא משמשת הן בגישה הפסיכואנליטית והן בגישה היונגיאנית. כיום קיימות שלוש גישות שהתפתחו לאורך השנים והשתמשו ברעיונות מתוך פסיכולוגיית המעמקים: תאוריית יחסי אובייקט (של מלאני קליין, דונלד ויניקוט ואחרים), פסיכולוגיה אינדיבידואלית (של אלפרד אדלר), ופסיכולוגיה יונגיאנית (של קרל גוסטב יונג). יש הכוללים גם את הגישה האקזיסטנציאלית, פסיכולוגיית הגשטאלט או הפסיכולוגיה ההומניסטית.
על פי פסיכולוגיית המעמקים, נפש האדם מורכבת מתהליכים נפשיים שחלקם מודעים, חלקם לא-מודעים, וחלקם מודעים באופן חלקי. הלא-מודע כולל חוויות, רגשות ודחפים שהודחקו, מכיוון שהם לא נעימים ומפריעים לאדם בניהול שגרת חייו. על פי יונג וממשיכי דרכו, שפיתחו והדגישו את רעיון פסיכולוגיית המעמקים, חלק מהתכנים הלא-מודעים מתקיימים באמצעות ארכיטיפים (רעיונות וסמלים המופיעים בכל התרבויות), המופיעים בלא-מודע הקולקטיבי של האנושות.
מטרת הטיפול באמצעות רעיונות פסיכולוגיית המעמקים היא לחשוף את המניעים הנסתרים והלא-מודעים של האדם, כדי להבין את הבסיס לקשיים הרגשיים, הקוגניטיביים וההתנהגותיים וכן ההפרעות הנפשיות שהוא מבטא. לטענת העוסקים בשיטה, עצם חשיפת מניעים לא-מודעים אלו תורמת לשיפור מצבו של המטופל. במהלך הטיפול משתדלים העוסקים בפסיכולוגיית המעמקים, יחד עם המטופל, לחדור אל נבכי נפשו באופן מעמיק יותר משיטות טיפול אחרות. שיטות הטיפול כוללות שיחות מעמיקות עם המטפל, אסוציאציות חופשיות, פירוש חלומות ועוד.
משימה בלתי אפשרית: אומת הנוכלים

עלילת הסרט

אית'ן האנט נלחם בכל כוחו בארגון "הסינדיקט", ארגון מתחרה לכוח המשימה הבלתי אפשרית ומורכב מסוכנים לשעבר מארגוני ומוסדות ביון שונים מארצות שונות. בלונדון, האנט נלכד ונלקח למעצר על ידי ארגון הסינדיקט. סוכנת מושתלת של שירותי הביון הבריטים, אילזה פאוסט, מסייעת לו להימלט. האנט צד את סלומון ליין, מנהיג הסינדיקט ומנסה לאתרו בבית האופרה בווינה. אילזה, כסוכנת כפולה, נשלחת לחסל את קנצלר אוסטריה בעת המופע, אך האנט עולה על מזימת ההתנקשות ויורה בעצמו בקנצלר בכתף. אילזה והאנט נמלטים יחד מהמבנה ובהמשך אילזה נמלטת לידי הסינדיקט. מפריט שאילזה השאירה בידו, שפתון ובו דיסק און קי, האנט לומד על מתקן סודי שממוקם בקזבלנקה. במתקן זה ליין מחזיק ברשימה סודית ביותר של כל חברי הסינדיקט. במבצע מסובך ומסוכן מאין כמותו, האנט יחד עם בנג'י (סיימון פג) ואילזה משיגים את "פנקס" השמות. אילזה בורחת עם הקובץ לליין, לא לפני שכל המידע בו נמחק על ידי מפעילה בסוכנות הביון הבריטית, אטלי, שהגה את רעיון הסינדיקט. האנט נלחם בבריונים של ליין יחד עם אילזה, ויחד עם חבריו מהסרטים הקודמים, סטיקל, בנג'י והסוכן ברנט (ג'רמי רנר), הם טומנים מלכודת לליין וכולאים אותו בתא זכוכית חסינת ירי.

פיתוח ושיווק

בדצמבר 2011 סיימון פג אישר שהוא וטום קרוז מעוניינים בהפקת סרט חמישי בסדרה, כאשר אולפני פרמאונט הביעו תמיכתם עקב הצלחתו המסחרית של הסרט משימה בלתי אפשרית 4. אף שהבמאי בראד בירד לא הסכים לשוב ולביים את הסרט החמישי, קרוז הסכים ליטול חלק בצילומים ובהפקת הסרט.
באוגוסט 2013 דווח כי תסריטאי הסרט הרביעי בסדרה, כריסטופר מק'קווארי יביים את הסרט. הצילומים היו אמורים להתחיל בלונדון בפברואר 2014 אך התחילו רק בקיץ אותה שנה.
ב- 23 במארס 2015 הופץ הטריילר הרשמי  והטריילר השני שוחרר ביוני 2015.

צילומים

צילומי הסרט החלו באוגוסט 2014 בווינה שבאוסטריה. הצילומים נערכו באוסטריה ומרוקו כמו גם מונקו ולונדון והושלמו בסוף ספטמבר 2014.

סרט המשך

בנובמבר 2015 נודע שכריסטופר מק'וויירי נבחן על ידי פרמאונט כמי שצפוי לביים את סרט ההמשך "משימה בלתי אפשרית 6", כאשר טום קרוז ורבקה פרגוסון צפויים לשוב לגלם את דמויותיהם. אליהם צורף גם הנרי קאוויל. צילומי הסרט יצאו לדרך ב-8 באפריל 2017.
Vessel

רקע

חברי התיכון טיילר ג'וסף, ניק תומאס וכריס סליח הקימו את הלהקה Twenty One Pilots בשנת 2009. הם הוציאו לאור את אלבום האולפן 'Twenty One Pilots'. גם ניק תומאס וגם כריס סליח עזבו את הלהקה בשנת 2011. לאחר מכן ג'וש דאן הצטרף ללהקה, שעוד ג'וש ודאן הכירו כמה זמן לפני כן. ג'וסף כבר ראה את דאן מנגן בהופעה של House of Heroes, ומאוד התרשם מביצועיו של דאן. הלהקה הוציאה את אלבום האולפן השני שנה 'Regional at Best' מאוחר יותר באותה השנה. ביוני 2011, הלהקה הופיעה בפעם הראשונה מחוץ לארצות הברית בהופעה מול קהל של 12 אנשים. הצמד לאט לאט התפרסם דרך סדרת קליפים שנעשו על ידי חברם מארק אשלמן. הלהקה ניגנה את הופעתה האחרונה כלהקה ללא חברת תקליטים בניופורט מיוזיק הול, בקולומבוס, אוהיו מול קהל של 1,800 אנשים. הלהקה חתמה על חוזה עם חברת התקליטים Fueled by Ramen בשנת 2012.

הפקה

טיילר ג'וסף הלחין את האלבום, ואמר כי "לא יודע אם אנשים ישמעו את האלבום או לא".
ההקלטות לאלבום 'Vessel' לקחו חלק באולפן "Rocket Carousel Studio", הממוקם בלוס אנג'לס, קליפורניה, ביחד עם ההפקה של גרג וולס. וולס סיפק סינתיסייזרים וכלי מקלדת נוספים ותכנות. יאן מקגרגור עזר בהקלטות והאווי ויינברג יחד עם דן גרברג דאגו למאסטרינג באולפן "Howie Weinberg Mastering" שגם הוא ממוקם בלוס אנג'לס.
גרסאות שונות של "Ode to Sleep", ‏"Holding on to You", ‏"Car Radio", ‏"Guns for Hands" ו-"Trees" הוקלטו באלבום השני של הלהקה, 'Regional at Best'. ‏"House of Gold" שוחרר כסינגל בונוס באלבום 'Regional at Best'. הגרסאות המקוריות שונות במקצת מהגרסאות המחודשות הנמצאות באלבום 'Vessel'.

הוצאה לאור

בקיץ 2012, Twenty One Pilots שחררו את המיני אלבום 'Three Songs EP'. ב-11 בספטמבר, "Holding on to You" שוחרר כסינגל. ב-18 בדצמבר, האלבום נעשה זמין לסטרימינג באמצעות אנטרטיינמנט ויקלי. Vessel שוחרר דרך Fueled by Ramen ב-8 בינואר 2013. שני הגברים המצולמים בעטיפת האלבום, הם הסבים של טיילר ג'וסף וג'וש דאן. ג'וסף דיבר על משמעות שם האלבום, ואמר שה-Vessel (הגוף שלנו) הוא בסך הכל כלי שסוחב משהו רחוק וחשוב הרבה יותר מאשר המעטפת החיצונית, ואז אנו מתים, והנשמה נעשית לחופשית.
כדי לעזור בתמיכת האלבום, הלהקה עשתה סיורים בינלאומיים במשך השנה. ב-4 באוקטובר 2012, הועלה הקליפ לשיר "House of Gold". הקליפ בוים על ידי ווארן קומרס וצולם בחווה של וויל סמית' הממוקמת מחוץ ללוס אנג'לס, קליפורניה.
יוליה שוויגר-ניידיץ'

ביוגרפיה

נולדה בויניצה, שבאוקראינה. היא החלה להתחרות בשחמט בגיל 5, ובגיל 14 עלתה לישראל במסגרת תנועת נעל"ה. תחילה התגוררה בקיבוץ שובל ובשנת 2010 סיימה את לימודי התיכון במבואות הנגב.
שיחקה במסגרת מועדון באר שבע בליגה הלאומית ומאמנה היה רב-אמן מרק צייטלין.
בשנת 2013 התגייסה לצה"ל ושירתה בחיל האוויר כספורטאית מצטיינת. באותה שנה הייתה האישה היחידה שהשתתפה בגמר אליפות ישראל הפתוחה.
בשנת 2014 נישאה לרב-אמן ארקדי ניידיץ', בכיר שחמטאי גרמניה, ועברה להתגורר איתו בגרמניה. בשנת 2015 היגרו השניים בבאקו שבאזרבייג'ן.
שוויגר-ניידיץ' משחקת, בין היתר, במועדון העיר דייציזאו, שבגרמניה ובליגת הנשים בישראל.
דימה לייפמן

דימה לייפמן (נולד ב-12 באפריל 1985) הוא שופט טניס בינלאומי, בעל תואר ראשון בכלכלה וניהול ובשלבים מתקדמים של לימודי התואר השני שלו ב-SPORT MANAGEMENT באוניברסיטת IE שבמדריד. נחשב אחד משופטי הטניס הבכירים בארץ ובין 100 השופטים הבכירים בעולם] .

ביוגרפיה

לייפמן נולד בקורוסטן שליד קייב, הוא עלה לישראל מברית המועצות בשנת 1991 עם משפחתו. גדל והתחנך באשקלון. עוד מגיל צעיר החל לשחק טניס בעידוד הוריו והתאמן במרכז הטניס אשקלון. 
בשנת 1997 בהיותו בן 12 עבר לייפמן קורס קוונים לאומי והחל לעבוד כקוון] בתחרויות בינלאומיות שהתקיימו אז ברחבי הארץ. בשנת 2003 נבחר דימה על ידי וועדת שיפוט לייצג] את ישראל במסגרת קורס שופטים בינלאומי שהתקיים בוילניוס שבליטא, בסיומו של קורס מוצלח קיבל דימה תג לבן בינלאומי (תג בינלאומי בסיסי), והפך לאחד התגים הלבנים הצעירים בעולם (כשהוא עוד לא בן 18), בשנת 2008 לאחר שצבר ניסיון רב במסגרת הבינלאומית, כולל השתתפות בשלוש תחרויות ווימבלדון 2006-2008 נבחר דימה לקורס המתקדם של איגוד הטניס הבינלאומי שהתקיים בפריז. את הקורס סיים בהצלחה והוענק לו תג ארד בינלאומי הבכיר.
במהלך 2008-2011 שפט לייפמן ארבע פעמים ברציפות את גמר אליפות ישראל בוגרים לעיני מעל 2000 צופים נלהבים במועדון הטניס רעננה. כמו כן יצג לייפמן את ישראל במפגשי גביע הדייוויס בקפריסין וביוון בהם שימש כשופט כיסא נייטרלי.
במהלך השנים הללו שפט לייפמן וייצג את מדינת ישראל במספר בלתי מבוטל של תחרויות טניס בינלאומיות ברחבי העולם: בפינלנד, רומניה, הולנד, יוון, קפריסין, סרביה, שווייץ, איטליה, אוקראינה, רוסיה, ליטא, לטביה, מקסיקו, אנגליה, גאורגיה, ארמניה. 
בנובמבר 2010 נבחר לייפמן לייצג את ישראל בקורס בינלאומי נוסף, הפעם לשופטים הראשיים שהתקיים בווימבלדון שבלונדון, את הקורס סיים לייפמן בהצלחה והפך לשופט ראשי בעל תג כסף הצעיר ביותר בעולם.
בנובמבר 2011 נבחר לייפמן ליצג את ישראל במשחקים האולימפיים בלונדון (קיץ 2012), לייפמן יהיה השופט הישראלי היחיד בתחרות יוקרתית זו.
יוזורו האניו

ביוגרפיה

באליפות העולם בהחלקה אמנותית על קרח לנוער שנערכה בהאג שבהולנד בשנת 2010 זכה האניו במדליית זהב בתחרות ליחידים. שנתיים לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על קרח שנערכה בניס שבצרפת בשנת 2012 הוא זכה במדליית ארד.
מאפריל 2012 החל האניו להתאמן בהדרכתו של בריאן אורסר מקנדה.
באליפות העולם בהחלקה על קרח שנערכה בלונדון שבאנגליה בשנת 2013 סיין האניו במקום רביעי בתחרות לגברים בתוצאה של 244.99 נקודות.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכה האניו במדליית זהב בהחלקה אמנותית לגברים. בתרגיל הקצר קבע שיא עולם חדש של 101.45 נקודות ובתרגיל החופשי קבע תוצאה של 178.64 נקודות ובסך הכל 280.09 נקודות, לפני פטריק צ'ן מקנדה (275.62 נקודות) ודניס טן מקזחסטן (255.10 נקודות).

אלוף עולם

באליפות העולם בהחלקה אמנותית שנערכה בסאיטאמה שביפן במרץ 2014 זכה האניו במדליית זהב בתחרות לגברים בתוצאה של 282.59 נקודות, לפני בן ארצו טאצוקי מצ'ידה (282.26 נקודות) וחאווייר פרננדס מספרד (275.93 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בשנגחאי סין במרץ 2015 זכה האניו במדליית כסף בתחרות לגברים בתוצאה של 271.80 נקודות, אחרי חאווייר פרננדס (273.90 נקודות) ולפני דניס טן (267.72 נקודות).
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בבוסטון ארצות הברית באפריל 2016 זכה האניו במדליית כסף בתחרות לגברים בתוצאה של 295.17 נקודות, אחרי חאווייר פרננדס (314.93 נקודות) ולפני ג'ין בויאנג מסין (270.99 נקודות).
פרדיננד אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל

ביוגרפיה

פרדיננד אלברכט נולד בבראונשווייג ב-22 במאי 1636, לאוגוסט השני, דוכס בראונשוויג-וולפנביטל ולאשתו השלישית אליזבת סופיה, דוכסית מקלנבורג, בתם של יוהאן אלברכט השני, דוכס מקלנבורג ואליזבת ממקלנבורג-גאדנבוש. פרדיננד אלברכט קיבל חינוך מעולה, ומוריו היו זיגמונד פון בירקן ויוסטוס גאורג שוטל.
בשנת 1666 מת אביו אוגוסט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ולאחר מאבק ירושה קצר עם אחיו רודולף אוגוסט ואנטון אולריך, קיבל פרדיננד אלברכט את אזור בפרן. בשנת 1665 הצטרף פרדיננד אלברכט לחברה המלכותית, ובשנת 1673 הוא התקבל לאגודה מניבת הפירות (Fruchtbringende Gesellschaft) על ידי אוגוסט, דוכס סקסוניה-וויסנפלס. עם השנים, הוא הלך ונעשה אקסצנטרי יותר ויותר, ובשלב מסוים נאלצו אחיו לשלוח כוח צבאי לעשות סדר בארמונו. פרדיננד אלברכט אסף יצירות אמנות רבות, שהפכו מאוחר יותר למוזיאון הדוכס אנטון אולריך בבראונשווייג. ב-2 בספטמבר 1735 מת פרדיננד אלברכט, ובנו פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ירש את נחלותיו ותאריו. בשנת 1735 מת לודוויג רודולף, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ופרדיננד אלברכט השני ירש אף את נחלותיו.