google/wiki40b huggingface dataset:
מרסל שפר

קריירת מועדונים

שפר ערך את הבכורה שלו בבונדסליגה במדי מינכן 1860 בנובמבר 2003 בניצחון 3-1 על בוכום. באותה עונה ירד שפר אל הבונדסליגה השנייה עם מינכן 1860, ושם מיצב את עצמו כשחקן מפתח בקבוצה. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע במרץ 2005 בניצחון 3-0 על ואקר בורגהאוזן במשחק ליגה. שפר שיחק ארבע עונות במינכן 1860, בהן הבקיע שלושה שערים ב-91 הופעות, אך לא הצליח לחזור עם הקבוצה לבונדסליגה.
ביולי 2007 חתם שפר בוולפסבורג, ששילמה עבורו 1.2 מיליון אירו למינכן 1860. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך שפר בהפסד 3-1 לארמיניה בילפלד בבונדסליגה באוגוסט 2007. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע בנובמבר 2007 בהפסד 5-3 לבוכום. את עונת הבכורה של שפר בוולפסבורג, סיימה הקבוצה במקום החמישי והבטיחה את מקומה בגביע אופ"א בעונת 2008/09. הופעת הבכורה של שפר באירופה נערכה בספטמבר 2008 בניצחון 1-0 על ראפיד בוקרשט. עונת 2008/09 הייתה עונה היסטורית עבור וולפסבורג שזכתה באליפות הראשונה בתולדותיה. גם לשפר זו הייתה עונה מצוינת מבחינה אישית, אותה סיים עם שמונה בישולים, אחד מהם לאדין דז'קו בניצחון 5-1 על באיירן מינכן בבונדסליגה. עונת 2009/10 הייתה פחות מוצלחת עבור שפר והמועדון, שהודחו בשלב מוקדם מליגת האלופות. שפר ספג את הכרטיס האדום הראשון בקריירה, בהפסד במשחק הגביע מול פ.צ. קלן בספטמבר 2009. בעונת 2014/15 זכה שפר עם וולפסבורג בגביע הגרמני, אך לא שיחק בגמר בו ניצחה וולפסבורג 3-1 את בורוסיה דורטמונד. באותה שנה, ניצחה וולפסבורג את באיירן מינכן בבעיטות הכרעה במשחק הסופר קאפ הגרמני. גם במשחק זה שפר ישב על הספסל ולא שיחק.
במרץ 2017, לאחר שמעמדו בוולפסבורג נשחק, חתם שפר בטמפה ביי רואודיז מליגת ה-USL האמריקאית. לאחר שערך בקבוצה 43 הופעות והבקיע חמישה שערים, פרש שפר ממשחק פעיל בשנת 2018.

קריירה בינלאומית

שפר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה בהפסד 2-1 לנבחרת אנגליה במשחק ידידות בספטמבר 2008, כאשר החליף את מרווין קומפר. באוגוסט 2009 ערך את הבכורה במשחק רשמי, כאשר השתתף בניצחון של נבחרת גרמניה 2-0 על נבחרת אזרבייג'ן במוקדמות מונדיאל 2010. עם זאת, שפר לא זומן לסגל הגרמני למונדיאל 2010, ולא שיחק מאז במדים הלאומיים.
יום אפריקה

יום אפריקה, בעבר יום החופש האפריקאי ויום השחרור האפריקאי, הוא אירוע הנצחה שנתי של הייסוד של ארגון אחדות אפריקה (OAU; נודע בהמשך בשם האיחוד האפריקאי) ב־25 במאי 1963. הוא נחגג במדינות שונות ביבשת אפריקה, כמו גם ברחבי העולם.

רקע

הקונגרס הראשון של מדינות אפריקה העצמאית התקיים באקרה בגאנה ב־15 באפריל 1958. הוא כונס על ידי ראש ממשלת גאנה, ד"ר קוואמה נקרומה, והשתתפו בו נציגים של מצרים (אז חלק של הרפובליקה הערבית המאוחדת), אתיופיה, ליבריה, לוב, מרוקו, סודאן, תוניסיה, איחוד עמי קמרון ושל המדינה המארחת גאנה. איחוד דרום אפריקה לא הוזמן. הוועידה הציגה את התקדמות תנועות השחרור ביבשת אפריקה, וכן סימלה את נחישותם של תושבי אפריקה להשתחרר משליטה זרה וניצול. אף על פי שהקונגרס הפאן־אפריקאי פעל למען מטרות דומות מאז היווסדו בשנת 1900, הייתה זו הפעם הראשונה שהפגישות הללו התקיימו על אדמת אפריקה.
הוועידה קראה להקמת "יום חופש אפריקאי", יום כדי "... לציין מדי שנה את התקדמותה המתמשכת של תנועת השחרור, ולסמל את נחישותם של תושבי אפריקה להשתחרר משליטה זרה ומניצול".
הכנס הניח את הבסיס לפגישות הבאות של ראשי מדינות וממשלות באפריקה במהלך עידן קבוצת קזבלנקה וקבוצת מונרוביה, עד להרכבת ארגון אחדות אפריקה בשנת 1963.

היסטוריה

חמש שנים לאחר מכן, ב־25 במאי 1963, נפגשו באדיס אבבה נציגים של שלושים מדינות אפריקאיות, כאורחים של הקיסר היילה סלאסי. בזמן הזה יותר משני שלישים מהיבשת השיגו עצמאות, בעיקר ממדינות אירופיות אימפריאליות. בפגישה זו הוקם ארגון האיחוד האפריקאי, עם המטרה הראשונית לעודד את פירוק השליטה הקולוניאלית על אנגולה, מוזמביק, דרום אפריקה ורודזיה הדרומית. הארגון התחייב לתמוך בעבודה של לוחמי חופש ולחסום את הגישה לצבאות האומות קולוניאליות. נוסחה אמנה שנועדה לשפר את רמת החיים של המדינות החברות. סלאסי קרא: "הלוואי שהאיחוד יחזיק 1,000 שנה".
האמנה נחתמה ב־26 במאי על ידי כל המשתתפים למעט מרוקו (הייתה נוכחת רק כמשקיפה בשל סכסוך גבולות מתמשך עם מאוריטניה. בפגישה הזאת, השם "יום חופש אפריקה" שונה ל"יום שחרור אפריקה". בשנת 2002 הוחלף ארגון אחדות אפריקה באיחוד האפריקאי. עם זאת, יום אפריקה המשיך להיחגג ב־25 במאי לזכר הקמת ארגון אחדות אפריקה.
מתקן אדם

היסטוריה

בסוף שנות ה־80 ובשנות ה־90 שימש מתקן אדם כבסיס הטירונות של כל היחידות המיוחדות: סיירת מטכ"ל, שלדג, שייטת 13, פלס"ר שריון 7 ו־500, 669, מורן, מגלן, שמשון, דובדבן, דוכיפת, נחשון, חרמ"ש וקורס חובלים. במתקן בוצעו האימונים לחטיפתו של שייח' עובייד.
בשנת 2002 העבירה דובדבן את בסיס הטירונות של חייליה מהמתקן אל בא"ח צנחנים, לאחר שאחד מטירוניה "טורטר" עד מותו במהלך הכשרתו במתקן. עוד לפני דובדבן, יחידות הקומנדו הימי, סיירת מטכ"ל ויחידת מגלן העבירו את הכשרת טירוניהם אל בסיסים אחרים.
בעבר שימש הבסיס כבסיס הטירונות של גדודי חטיבת החי"ר כפיר, וזאת גם לפני הקמת החטיבה באופן רשמי ב־2006. כמו כן, שימש כבסיס הטירונות של גדוד קרקל, תוכנית תלפיות, וגדוד הנח"ל החרדי. כיום המתקן כפוף לפיקוד "מרהו"ם - מרכז הטסה והכשרות מיוחדות" ומשמש כמשכנם של יחידת הלוט"ר ויחידת הכלבנים עוקץ.
באוקטובר 2008 מונה סגן־אלוף אריאל בן דיין למפקד המתקן.
ביולי 2014 נחשף כי נערכה במתקן חגיגה בת מצווה לבתו של תורם וכי חיילים מיחידת הלוט"ר ומיחידת עוקץ הציגו באירוע את יכולותיהם המבצעיות על מנת לשעשע את האורחים. בעקבות החשיפה ערך האלוף גיא צור, מפקד זרוע היבשה, תחקיר בנושא וקבע כי אלוף־משנה אריאל בן דיין, הממונה על מפקד המתקן, יישפט עקב כך על ידי קצין חי"ר וצנחנים ראשי, יהודה פוקס. בנוסף, הוחלט על הקמת ועדה בראשותו של תת־אלוף חגי מרדכי שתגבש נהלים למקרים דומים בעתיד.
טושיו שירטורי

טושיו שירטורי (יפנית: 白鳥 敏夫;‏ 8 ביוני 1887 - 3 ביוני 1949) היה שגריר יפן באיטליה בשנים 1938–1940 ויועצו של שר החוץ היפני, ופושע מלחמה יפני המזוהה עם הנאציזם.

בפוליטיקה

שירטורי שימש כמנהל משרד המידע, הכפוף למשרד החוץ, בין 1929 ל-1933, כשגריר יפן בשוודיה, וכשגריר לא תושב בפינלנד בין 1933 ו-1936. הוא מונה לשגריר יפן באיטליה בין השנים 1938 -1940. שירטורי היה חסיד של התפשטות צבאית וחיזוק הברית בין גרמניה הנאצית, איטליה הפאשיסטית ויפן על מנת להקל על שליטתם בעולם.
שירטורי נמצא אשם בקשירת קשר למען ביצוע מלחמה תוקפנית בידי בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק בחודש נובמבר 1948 ונידון למאסר עולם. שירטורי נפטר בכלא בטוקיו ב-1949, מסרטן גרון.
XOR

באלגברה בוליאנית, או בררני או או מוציא (באנגלית: eXclusive OR ובראשי תיבות: XOR (לפי האקדמיה, מבוטא: "אֶקְסוֹר"; אך בפי רוב, מקוצר לעיתים קרובות ל"קְסוֹר")) היא פעולה בוליאנית המקבלת שני אופרנדים ומחזירה אמת כאשר שני האופרנדים שונים. 
קסור משקפת משמעות נפוצה של המילה "או" בשפה המדוברת, למשל כשהמילה "או" משמשת להצבת אולטימטום. לדוגמה אדם המצהיר "היכנע או שתושמד" מתכוון לכך שרק תרחיש בו בדיוק אחת מהאפשרויות האלו מתקיימת אפשרי.
מבחינה מתמטית פעולה זו היא מקרה פרטי של פעולת הפרש סימטרי בקבוצה . כאשר האופרטור קסור מורחב למספר אופרנדים גדול משניים, הוא יחזיר אמת כאשר למספר אי-זוגי של אופרנדים יש ערך אמת. קסור הוא קומוטטיבי ("חילופי") ואסוציאטיבי ("קיבוצי").

חישוב XOR

לביטויים בעלי יותר משני אופרנדים, מפעילים XOR על שני האופרנדים הראשונים, אחר כך מפעילים XOR על התוצאה מקודם ועל האופרנד השלישי, וחוזר חלילה עד האופרנד האחרון. כלומר לחישוב הביטוי (A xor B xor C xor D) מבצעים את סדר הפעולות הבא (לפי סדר הסוגריים): 
(A xor B) xor C) xor D))).
XOR הוא חילופי: סדר האופרנדים אינו משנה - התוצאה תישאר זהה לכל סדר.
באופן כללי, התוצאה של XOR תלויה במספר האופרנדים בעלי ערך "אמת": אם יש מספר אי-זוגי של אופרנדים כאלה, התוצאה תהיה "אמת" (truth); אחרת, היא תהיה "שקר" (false).

סימונים

ישנם סימונים מתמטיים שונים לפעולת ה-XOR.
בנוסף לסימון הפעולה באופן פשוט כ-"XOR", ישנם המסמנים אותו כסימן פלוס ("+"), או סימן פלוס עם שינוי כלשהו, למשל בתוך עיגול (""). האחרון נמצא בשימוש כיוון שישנה התאמה לחיבור מודולו 2, כאשר "אמת"=1 ו"שקר"=0.
כמו כן, מקובל לסמן את ה-XOR בסימן הוי בשינוי כלשהו, כגון ("∨"), כיוון שה-XOR היא פעולה נגזרת של ה-OR הלוגי, אשר בדרך כלל מסומן בוי. 
סימון מקובל בתכנות הוא סימן הקארה ("^"), כפי שבא לידי ביטוי בשפת התכנות C.
כמו כן נמצאים בשימוש סימונים טקסטואליים שונים, כגון "EOR", ו"ORR".
חוסה מנואל ריינה

קריירה

ריינה נולד במדריד, בן לשוער העבר מיגל ריינה. על אף שנולד במדריד, ריינה החל את קריירת המשחק בברצלונה. תחילה שיחק בקבוצה המשנה, ברצלונה ב', ואת הופעת הבכורה בקבוצה הראשית ערך בגיל 18. בעונת 2000/2001 החל להשתלב בקבוצה הבוגרת, חולק את דקות המשחק בשער הקבוצה עם ריצ'רד דוטרואל. הוא שיחק בחצי גמר גביע אופ"א במשחק ההפסד נגד ליברפול.
ב-2002 נמכר ריינה לויאריאל תמורת 750 אלף יורו. ריינה הציג במדיה יכולת מרשימה, שכללה עצירת תשע בעיטות עונשין מ-11 מטרים במהלך עונת 2004/2005.
ביולי 2005 חתם בליברפול, והחל לשחק תחת הדרכתו של המאמן רפא בניטז שכינה אותו "שוער הכדורגל הטוב ביותר בספרד". בעונת 2005/2006 החל לשחק באופן קבוע בהרכב הראשון במקום השוער הפולני יז'י דודק. כמו כן, בתחילת העונה ערך ריינה את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד במשחק ידידות נגד אורוגוואי. הוא נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2006. בתום אותה עונה זכתה ליברפול בגביע ה-FA. ב-3 בדצמבר 2005 שבר ריינה שיא, כשהיה לשוער הראשון בליברפול ששמר על שער נקי במשך 6 משחקים ברציפות. הרצף נקטע לאחר שריינה ספג שער בסוף אותו חודש, ושיאו עומד על שמונה משחקים רצופים.
ב-29 ביולי 2013 הושאל ריינה לנאפולי האיטלקית לעונה אחת, עמה זכה בגביע המדינה. 
ב-8 באוגוסט 2014 נמכר ריינה לבאיירן מינכן תמורת 2 מיליון יורו, וחתם במועדון לשלוש שנים.
ב-23 ביוני 2015 חזר השוער לנאפולי האיטלקית, וזאת לאחר עונה אחת בבאיירן מינכן.
ב-2 ביולי 2018 חתם ריינה במילאן לשלוש שנים.

חיים אישיים

ריינה נשוי ואב לחמישה ילדים.
הלווטים

ההלווטים (בלטינית - "Helvetii") היו עם קלטי קדום, שישב באזור המהווה כיום את שווייץ ודרום מערב גרמניה, במאה הראשונה לפני הספירה היגרו ההלווטים מדרום גרמניה לשווייץ. הם תוארו בספרו של יוליוס קיסר על המלחמות הגאליות.
תחת לחצם של שבטים גרמאניים בטריטוריית המוצא שלהם, תכננו לנדוד לתוך שטחה של גאליה תחת פיקודו של מנהיג מקומי בשם אורגטוריקס. על פי תיאורו בספרו מלחמת גאליה נקרא קיסר על ידי הגלים אל הפרובינקיה של גאליה נרבונסיס, היא דרום צרפת של היום, אשר כבר נכבשה על ידי הרומים, והממשל בה אורגן על ידם, על מנת להגן עליה מפלישת ההלווטים.
באותה העת פיקד קיסר על שישה לגיונות ובהם כ-30,000 חיילים. ההלווטים, על פי כתבי קיסר, מנו 370,000 אנשים, כולל נשים וילדים, ומתוכם 110,000 לוחמים. קיסר גייס בחופזה שני לגיונות נוספים על מנת לשמור על סיכוייו כנגדם.
בעת בה החל השבט את מצעדו, מת אורגטוריקס. בטרם עזבו שרפו ההלווטים את כפריהם והשמידו את המזון שלא יכלו לקחת עמם, על מנת שלא יוכלו לשוב לבתיהם מרצונם. הגירתם שימשה עילה נוחה ליציאה למלחמת גאליה על ידי קיסר. קיסר תימרן את ההלווטים לעמדה בלתי נוחה כאשר הוא שלט ברמה ליד העיר ביברקטה (כיום ליד העיר אוטון בחבל הלואר בצרפת). בקרב ביבריקה הותקפו ההלווטים על ידי החיילים הרומים שעלו עליהם באיכותם, והרגו 60% מהם, ושיעבדו 20% נוספים. שארית השבט הונסה אל אדמותיה הישנות בשווייץ של היום. מכיוון שהם השמידו את כפריהם סבלו מקור ומרעב.
בשנת 52 לפנה"ס הצטרפו לוחמים הלווטים אל ורקינגטוריקס, מנהיג הגלים בניסיונו לשחרר את גאליה משלטון קיסר. 
במהלך התקופה הרומית, עבר השבט, ועמו שבט קלטי נוסף, הרטים, תהליך של רומניזציה, וקיבל על עצמו את התרבות והשפה הרומית. עם שקיעת האימפריה הרומית נכבש שטח שווייץ של היום על ידי שבטים גרמניים, האלמאנים, הבורגונדים והפרנקים, אך היסוד הקלטי הרטי וההלווטי לא נעלם כליל. בשווייץ המודרנית כ-110,000 דוברי רומאנש, שפה מקומית המהווה וולגריזציה של השפה הלטינית, שמוצאם מן הרטים וההלווטים.
כאשר נכבשה שווייץ בידי הצרפתים לאחר המהפכה הצרפתית שימש שם השבט כשמה של המדינה החדשה שנוסדה על חורבות הקונפדרציה השווייצרית שקרסה, והיא נקראה "הרפובליקה ההלווטית". שם זה משמש את המדינה השווייצרית עד היום, בשינויי גרסאות מסוימים.
הספר „תולדות אמנות המלחמה במסגרת ההיסטוריה הפוליטית” מאת הנס דלבריק דן בפירוט ובאריכות בכל פרשת המסע ההלווטי.
סיגני (אי)

תיאור

אורכו של האי הוא כ-6.5 ק"מ ורוחבו כ-5 ק"מ והוא מתרומם לגובה 288 מ' מעל פני הים. חלק גדול ממנו מכוסה בקביעות בקרח. טווח הטמפרטורות הממוצע הוא בין 0° צלזיוס לסביבות 10°- צלזיוס בחורף (כלומר, ביולי). טמפרטורות קיצוניות מגיעות ל-12° ו-44°-.

תחנת המחקר סיגני

הסקר הבריטי האנטארקטי מחזיק את תחנת המחקר סיגני, תחנה מדעית למחקר ביולוגי. הבסיס נפתח ב-18 במרץ 1947, באתר של תחנת ציידי לוויתנים קודמת, שהתקיימה שם בשנות ה-20' של המאה ה-20. התחנה הייתה מאוישת לאורך כל השנה עד 1996; מאז היא מיושבת רק מנובמבר עד אפריל. שוכנים בה 10 אנשים.

אזור ציפורים חשוב

"צפרות בינלאומית" הכירה באי כאזור ציפורים חשוב (IBA), משום שהוא מקיים מושבת קינון לעופות ים שונים במספרים ניכרים. ציפורים שבזכותן נחשב האי לאתר שימור משמעותי הן יסעור ענק דרומי (2300 זוגות), יסעורון וילסון (200,000 זוגות), קורמורן קיסרי (800 זוגות) וחמסן חום (100 זוגות). עופות אחרים המקננים על האי הם פינגווין רצועת הסנטר (19,500 זוגות), פינגווין אדלי (16,900 זוגות), פינגווין לבן אוזן (750 זוגות) ועוד. כלבי ים ודל ממליטים בחורף על קרח הים המקיף את האי.
אחריות חברתית

אחריות חברתית היא תאוריה מוסרית לפיה לכל אדם או ארגון יש מחויבות להיטיב עם החברה והסביבה בכללותה. האחריות החברתית עוסקת לרוב בשמירה על איזון בין התפתחות כלכלית במובנה החומרי, לבין רווחת החברה והסביבה. אחריות זו יכולה להיות סבילה, על ידי הימנעות מפעולות המזיקות לחברה, או פעילה, על ידי התנהגויות שמקדמות מטרות חברתיות באופן ישיר.
מקרה פרטי של אחריות חברתית הוא אחריות תאגידית, העוסקת באחריות החברתית של תאגידים.

אחריות חברתית של מדענים ומהנדסים

מקובל לראות במדענים ומהנדסים אחראים חברתית להשלכות החיוביות והשליליות של יישומי הידע וההמצאות שלהם. ועדות של מדענים ומהנדסים מעורבות לעיתים קרובות בתוכניות מחקר ממשלתיות ותאיגידות, כולל כאלה המיודעות לפיתוח נשק וטכנולוגיה צבאית. איגודים מקצועיים, מוסדות להשכלה גבוהה וגופים ממשלתיים רבים מקיימים קווים-מנחים אתיים שנועדו לשמור על האחריות החברתית של המדענים והמהנדסים שעליהם הם מפקחים. יש לפיכך הכרה ברורה שלמדענים ולמהנדסים, כיחידים ובאופן קולקטיבי, יש אחריות חברתית מיוחדת וגדולה יותר מלאדם הממוצע, באשר ליצירה ולשימוש בידע מדעי. 
כבר צוין בעבר שהמצב לא כה פשוט, ושמדענים ומהנדסים לא יכולים להיות אחראים לכל הנזקים הנוצרים על ידי ידע מדעי חדש וחידושים טכנולוגיים. ראשית, קיימת הבעיה השכיחה של פיזור וערפול אחריות. לנוכח חלוקת העבודה האינטלקטואלית והפיזית, פיזור הידע הנובע מכך, דרגת ההתמחות הגבוהה, תהליכי קבלת ההחלטות המורכבים וההיררכיה בתאגידים ומעבדות מחקר הממשלתיות, קשה במיוחד למדענים ומהנדסים יחידים לשלוט ביישום המצאותיהם. פיזור זה של העבודה ושל קבלת ההחלטות מביא לפיזור באחריות, עד כדי כך שניתן לעיתים לומר "כל המעורבים היו אחראים, אך אף אחד לא יכול לשאת באחריות".
בעיה נוספת היא בוּרות. מדענים ומהנדסים לא יכולים לצפות איך הידע החדש והחידושים הטכנולוגיים שלהם עלול להיות מנוצל למטרות הרסניות בעתיד. בעוד שתירוץ הבורות מתקבל במידת מה עבור מדענים העוסקים במחקר בסיסי מאוד, בו לא ניתן אפילו לדמיין שימושים אפשריים, התירוץ חלש הרבה יותר עבור מדענים ומהנדסים המעורבים ביישום מחקר מדעי וחידושים טכנולוגיים, כיוון שאז מטרות העבודה ידועות היטב. לדוגמה, רוב התאגידים מבצעים מחקר על מוצרים או שירותים מסוימים המבטיחים תשואה מיטבית למחזיקי המניות. באופן דומה, רוב המחקר הממומן ממשלתית הוא מוכוון-משימה, כמו הגנה על הסביבה, פיתוח תרופות חדשות או תכנון נשקים קטלניים יותר. בכל המקרים בהם יישום ידע מדעי וחידושים טכנולוגיים ידוע היטב מראש, מדען או מהנדס לא יכול לחמוק מאחריות על מחקר ועל חידוש טכנולוגי מפוקפק מבחינה מוסרית. כפי שכותב ג'ון פורג' בספרו "Moral Responsibility and the Ignorant Scientist" (אחריות מוסרית והמדען הבור): “Ignorance is not an excuse precisely because scientists can be blamed for being ignorant" (בורות אינה תירוץ בדיוק משום שניתן להאשים מדענים על בורותם).  
לפי השקפה נוספת, האחריות נופלת על מי שמממן את המחקר והפיתוחים הטכנולוגיים - ברוב המקרים תאגידים וסוכנויות ממשל. יתרה מכך, היות שמשלמי המיסים מספקים באופן עקיף את המימון למחקרים בחסות ממשלתית, עליהם ועל הפוליטיקאים המייצגים אותם, כלומר על החברה בכללותה, לשאת באחריות על השימוש או הניצול של המדע. בהשוואה לתקופות בעבר בהן מדענים היו יכולים לעיתים קרובות לבצע את מחקריהם באופן עצמאי, המחקר כיום דורש מעבדות וציוד יקרים, מה שהופך את המדענים לתלויים במימון חיצוני.
ג'ון קונור (פוליטיקאי)

ביוגרפיה

קונור נולד בסירקיוז שבמדינת ניו יורק, בנם של מייקל ג'וזף ומרי ויויאן (לבית סאליבן) קונור. קונור התחנך על ברכי הנצרות הקתולית. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת סירקיוז, למד בבית הספר הרווארד למשפטים. ב-22 ביוני 1940 נישא למרי אובייל אשר חלקו שני בנים ובת אחת. טרם 1942 עסק בעריכת דין בניו יורק, ולאחר מכן הועסק כחוקר בלשכה למחקר ופיתוח מדעי (OSRD) אשר סייעה במציאת תרופות למחלות רבות.
הוא שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית כעוזרו של מי שלימים ישמש כמזכיר הצי של ארצות הברית ג'יימס פורסטל. קונור עסק בייצור פניצילין ובענייני רכש. הוא גם עבד בתעשיית התרופות לאחר מלחמת העולם השנייה, והצטרף לחיים הפוליטיים כיו"ר-עמית במטה הבחירות של לינדון ג'ונסון ויוברט האמפרי בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1964.
בראשית ינואר 1965 מונה למזכיר מחלקת המסחר של ארצות הברית, אך הייתה לו פחות השפעה בממשל מאשר מזכיר האוצר הנרי ה. פאולר ומיו"ר מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית גרדנר אקלי. הוא סייע להביא לידי גמר את שביתת הנמל במזרח החוף ב-1965, וכן את שביתת ג'נרל אלקטריק ב-1966. קונור התפטר מתפקידו בשלהי ינואר 1967.
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 עמד בראש ועדת המנהלים העסקיים נגד מלחמת וייטנאם, וכמו כן היה חבר בוועדת רוקפלר לחקירת פעילויות סוכנות הביון המרכזית.
קונור הלך לעולמו ממחלת הלוקמיה בבית החולים הכללי של מסצ'וסטס בבוסטון ב-6 באוקטובר 2000, בגיל 85. קונור נקבר בבית הקברות מוסווד שבקוטואיט, מסצ'וסטס.
שושנה (הרלדיקה)

השושנה היא סמל נפוץ בהרלדיקה האנגלית. זהו פרח בעל חמישה עלים סימטריים, חמישה קוצים ועיגול של זרעים. השושנה הייתה סמלה של שושלת טיודור והיא מיוחסת לאנגליה מאז, כפי שהדרדר מיוחס לסקוטלנד.

עיצוב

עיצובה המסורתי של השושנה ההרלדית הוא בדוגמת שושנה בעלת חמישה עלים שטוחים, אולם העיצוב השתנה עם קבלתם של השושנים כסמליהם של בתי יורק ולנקסטר, שבחרו בשושנה בעלת עשרה עלים (בשני מעגלים), עיגול זרעים במרכז וחמישה קוצים ירוקים בין העלים. הערת הבלאזון נכתבה כ"זרעים וקוצים (בצבעים) טבעיים". הזרעים והקוצים יכולים להיצבע גם הם בצבעי השושנה ולאו דווקא בצבעיהם הטבעיים. אם לשושנה מצורפים גבעול ועלים, השושנה מייצגת כנראה ורד דמשקאי. שושנה לבנה מצוירת לפעמים כמוקפת בקרני זהב, ובמקרה כזה היא נקראת rose-en-soleil (צרפתית:"שושנה בשמש").

צבעים

על פי המסורת ההרלדית לצבעי השושנים חשיבות רבה. שושנה אדומה מסמלת מות קדושים, שושנה לבנה מייצגת אמונה ושושנה צהובה מייצגת השגיות. שושנים עשויות להופיע בכל הצבעים הטבעיים, וכן בשחור, בכחול ובירוק.

מסורות אנגליות

שושנים אדומות היו סמלם של בית לנקסטר בעוד ששושנים לבנות היו סמלם של בית יורק. שילובם של שתי השושנים לכדי פרח אחד יצר את שושנת טיודור; לבן על אדום עם רקע זהב, או כסף ואדום על לבן עם רקע בצבע אחר.
בקדנסיה האנגלית משמשת השושנה לייחוד השלט של בנו השביעי של נושא שלט אצולה.
קרול גריידר

ביוגרפיה

גריידר נולדה בסן דייגו, קליפורניה. היא עברה עם משפחתה לדייוויס שבקליפורניה, שם בילתה את שנות ילדותה. אביה היה פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. לגריידר הוענק תואר ראשון (BA) בביולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה ב-1983. 
היא השלימה את ה-Ph.D. בביולוגיה מולקולרית ב-1987 באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בהנחיית ד"ר אליזבת בלקברן. במהלך לימודיה בברקלי הייתה גריידר שותפה יחד עם בלקברן לגילוי הטלומרז. 
את הפוסטדוקטורט עשתה במעבדת קולד ספרינג הארבור בלונג איילנד שבניו יורק, שם גם הייתה חברת הסגל האקדמי. ב-1997 עברה לעבוד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
שוקי בן-נעים

שוקי בן-נעים (נולד ב-3 בנובמבר 1978) הוא תסריטאי ויוצר טלוויזיה ישראלי. זוכה פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה (יחד עם רונית ויס ברקוביץ ועמית ליאור) על תסריט הסדרה "מרחק נגיעה".

ביוגרפיה

בן-נעים הוא בוגר ישיבת ההסדר עתניאל ובוגר בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, במגמת תסריטאות. בשנת 2007 שימש יחד עם רונית ויס ברקוביץ ועמית ליאור כתסריטאי הסדרה "מרחק נגיעה", שזכתה להצלחה רבה, ואף זיכתה אותו יחד עם רונית ויס-ברקוביץ ועמית ליאור בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה על התסריט הטוב ביותר בסדרת דרמה. 
בשנת 2008 כתב את תסריט סדרת הדרמה "חמישה גברים וחתונה", ששודרה בערוץ 10. ב-2009 כתב את תסריט הסדרה "מעורב ירושלמי" עבור זכיינית ערוץ 2, קשת. באותה שנה שימש כיועץ תסריט הסרט "עיניים פקוחות". בשנת 2011 יצר ושימש כתסריטאי ראשי של הסדרה "אורים ותומים", ששודרה ב-Yes. בשנים 2014-2012 יצר וכתב את תסריט הסדרה "נויורק". 
בשנת 2015 החל לשמש כתסריטאי ראשי של הסדרה "אשתו של גיורא" המשודרת בערוץ 10.
אנדריי ביילי

אנדריי ביילי (רוסית: Андре́й Бе́лый) הוא שם העט של הסופר בוריס ניקולאביץ' בוּגאֵב (26 באוקטובר 1880 - 8 בינואר 1934), אחד מהסימבוליסטים החשובים בספרות הרוסית, וכן משורר, תאורטיקן ספרותי ומבקר ספרות. על הרומן פרי עטו פטרבורג אמר ולדימיר נבוקוב כי הוא אחד מארבעת הרומנים הגדולים של המאה ה-20.

ביוגרפיה

בוריס בוגאב נולד ב-1880 במוסקבה. אביו, ניקולאי בוגאב היה מרצה מוערך למתמטיקה. אמו הייתה אשת חברה מוערכת וידועה ביופיה. בעקבות אביו למד בוריס מתמטיקה ומדעי הטבע, אך תשוקתו האמיתית הייתה לספרות. הוא הושפע מאוד מהתנועה הסימבוליסטית וממדעי הטבע.
לאחר מלחמת העולם הראשונה בוגאב שהה בברלין, שם נהנה מתנאי מחיה טובים בשל האינפלציה הגרמנית. הוא ניצל את העלות הנמוכה של חומרים ושירותים בברלין האינפלציונית על מנת להוציא את ספריו בזול לאור. 
בעת שהייתו בגרמניה הצטרף בוגאב לתנועה האנתרופוסופית, התיידד עם רודולף שטיינר ונחשף לכתביו של יונג.
ב-1924 שב בוגאב לברית המועצות, שם לא הותרה האנתרופוסופיה כחלק מהמאבק של המשטר הבולשביקי בדתות. בוגאב נאלץ להסתיר את היותו אנתרופוסוף ולהתחזות למרקסיסט. 
ב-1934 נפטר בוגאב משבץ מוחי. בעת פטירתו היה תלוי נגדו תיק פתוח במשטרה החשאית הרוסית.

תמות מרכזיות ביצירתו

ספרותו של ביילי משופעת באזכורים גאומטריים, מיסטיים ואינטרטקסטואליים. הוא משתמש רבות במדעים המדויקים ביצירתו כדרך להביע את מחשבות גיבוריו. כסימבוליסט, יצירתו של ביילי נושאת בחובה רבדים רבים של סימבוליות. ביילי מרבה לציין הוגים פילוסופים ביצירתו ובפרט את קאנט. ההשפעה של קאנט על יצירתו מתבטאת בעולם הפנימי העשיר של גיבוריו ובאי הביטחון המוחלט של הקורא האם האירועים המתרחשים בסיפוריו הם מחוץ לדמיונם של גיבוריו או תיאור הדמיון של הגיבורים.

תרגומים לעברית

פטרבורג (זמורה-ביתן, 1992)

לקריאה נוספת

ולדיסלב חודסביץ', נקרופוליס (מרוסית: דינה מרקון), הוצאת כרמל, 2013
אוריאק

היסטוריה

מקור שם העיר הוא מלטינית: Aureliacum - הבית של אורליוס, וקיומה של העיר מן התקופה הגאלו-רומאית מוצג היטב בשרידי המקדש Fanum d'Aron מן המאה ה-1 שהתגלו בקרבת העיר. ההשערה היא כי מקור העיר, בדומה לערים רבות, באופידום שהוקם על פסגת ההר הסמוך. עם תום הכיבוש הרומאי התפשט היישוב אל המישור הסמוך לו, אך עם שקיעת האימפריה הרומית חזר היישוב והתבצר במחצית הדרך בין היישוב הרומי העתיק והיישוב הגאלי-רומי המאוחר יותר, מיקום בו נמצאת העיר כיום.
ההיסטוריה המתועדת של העיר מתחילה ב-856, כאשר ז'רלד מאורליאק, בנו של אציל בשם זהה, נולד בטירה שבעיר. ב-885 ז'רלד הקים בעיר מנזר בנדיקטיני, מנזר בו למד מלומד בן העיר בשם גרבר, מי שכיהן מאוחר יותר כאפיפיור הצרפתי הראשון תחת השם סילבסטר השני.
ז'רלד מת ב-910, אולם השפעתו על העיר ואופיה נמשכה שנים רבות לאחר מכן, כך לדוגמה שימש שמו כשם הניתן לילד בעת ההטבלה לנצרות.
במהלך מלחמות הדת בצרפת נכבשה העיר, בעקבות בגידה, על ידי הפרוטסטנטים. המנזר נבזז והספרייה שבו נשרפה כולה.
במפקד הראשון שנערך לתושבי העיר, בשנת 1759, נמנו בעיר 6,268 תושבים בלבד, אולם בעקבות בניית מסילת הרכבת לעיר ב-1866, התפתחה העיר משמעותית.
תושבי החבל נקראים בצרפתית "Aurillacois, Aurillacoises".
ג'ון ר. הורנר

ביוגרפיה

הורנר נולד וגדל בשלבי, מונטנה. הוא למד 7 שנים באוניברסיטת מונטנה והתמחה בגאולוגיה וזואולוגיה. הוא שירת שנתיים בחיל הנחתים האמריקאי ושירת בכוחות המיוחדים בזמן מלחמת וייטנאם. הורנר לא השלים את התואר הראשון מאחר שנכשל בקורסים בשפה זרה (מאחר שיש לו דיסלקסיה והוא לא היה יכול לקרוא היטב גרמנית). למרות זאת הוא הגיש תזה מכובדת על הפאונה של אבן הגיר של Bear Gulch, אתר מאובנים מפורסם ושמור היטב לאורך המיסיסיפי. ב-1986 העניקה לו אוניברסיטת מונטנה דוקטורט במדע והוא זכה למלגת מק'ארתור (MacArthur Fellowship) היוקרתית.
הורנר פרסם יותר מ-100 מאמרים ו-6 ספרי מדע פופולרי (בהם Dinosaurs Under the Big Sky, וספר הילדים Maia: A Dinosaur Grows Up).
כיום הוא האוצר של מחלקת הפלאונטולוגיה במוזיאון הרי הרוקי, פרופסור לפלאונטולוגיה ואוצר מצורף למוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע. הוא גם מרצה בתוכנית ה-Honors Program היוקרתית באוניברסיטת המדינה מונטנה.
הורנר גם היה יועץ מדעי לסדרת הסרטים פארק היורה ועבד עם חברי ההפקה בכל הסרטים. ואולם ההפקה לא תמיד הקשיבה לעצותיו, למשל ביצירתם את הסטיגימולוק שע"פ הורנר נחשב לפרט צעיר של פכיצפלוזאורוס.
בנוסף הוא השתתף בסרט עולם היורה (2015) בתפקיד עובד תחזוקה (ליד חצר הולוסירפטורים).

הישגים מדעיים

באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 גילה הורנר את המאיאזאור - דינוזאור הדרוזאורי המוכיח שהיו דינוזאורים שטיפלו בצאצאיהם.
הורנר גילה עוד מיני דינוזאורים בהם אורודרומאוס (Orodromeus makelai). על שמו נקראים מינים של אכלוזאורוס (Achelousaurus horneri) ואנאסזיזאורוס (Anasazisaurus horneri).
בקהיליה הפלאונטולוגית הורנר ידוע במחקריו על גדילה של דינוזאורים. ממחקריו הסיק הורנר שמינים רבים של דינוזאורים שנחשבו לסוגים נפרדים הם למעשה אותו סוג בשלבי גדילה שונים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 עסקו צוותים של הורנר בחפירת וגילוי מאובנים ומצאו 5 פרטים של טירנוזאורוס רקס, אחד מהם אף גדול יותר מ"סו" - פרט של טירנוזאור שנחשב לגדול והשלם ביותר עד לגילויו של הורנר. הורנר טען שהטירנוזאורוס לא היה טורף מובהק ונהג כנראה לאכול יותר נבלות מאשר לצוד (עם זאת הוא היה הורג טרף פצוע או חלש). טיעון זה נראה בפירוט בתוכנית של ערוץ דיסקברי: העמק של הטירנוזאורוס רקס.
ב-2005 היה חלק מצוות מדענים שגילה רקמה רכה בתוך מאובן של טירנוזאורוס רקס.
ב-2010 פרסם עם ביחד עם תלמידו ג'ון סקנלה את המאמר המפורסם שטוען שטורוזאורוס הוא לא סוג טקסונומי נפרד אלא בעצם צורה מבוגרת של טריצרטופס. מאמר זה עורר ויכוח מדעי רחב שנמשך עד היום הזה והתזה שלו לא נהפכה לקונצנזוס מדעי.
בין תלמידיו הידועים נכללים הפלאונטולוגים המובילים גרגורי אריקסון (שחוקר ביומכניקה של תנינאים ודינוזאורים), סקוט סמפסון, קריסטי קרי-רוג'רס ודייוויד ואריקיו.
על השגיו קיבל הורנר עיטור כבוד בשנת 2006.