google/wiki40b huggingface dataset:
שבלולית פיקרד

תיאור

שבלולית פיקרד הייתה רכיכה קטנה אשר גובהה וקוטרה היו 5.2 ו-6.9 מילימטר בהתאמה. ייחודה בא לידי ביטוי בקונכייה דמוית "פגודה". גובהה וקוטרה היו 6 ו-8 מילימטר בהתאמה ונפחה הגיע ל-0.1 מיליליטר. לקונכייה היו 5 פיתולים. בשולי הפיתולים, מסביב לקוטר הקונכייה, ניתן היה להבחין בקרין (השוֹל של הקונכייה) חד ובולט, אשר הקנה לה צורה מדורגת. בנוסף לכך נחרצה הקונכייה בתלמים עמוקים וטבורהּ (מגרעת הצמודה לפתח הקונכייה) היה רחב ועמוק. צבעה היה בהיר, אולם לעיתים הייתה בעלת כתמים חומים.

שימור המין

הבנייה העירונית דחקה את שבלולית פיקרד לתאי שטח קטנים מאוד. במהלך סקר שנערך בין השנים 2004–2005 אותרה בגבעת קוזלובסקי שבגבעתיים רק אוכלוסייה אחת שהצליחה לשרוד. בעקבות גילוי זה ובצל החשש הכבד להמשך קיומה של אוכלוסייה זו, הועברו בשנת 2006, על ידי הנק מיניס, מנהל אוסף הרכיכות באוספים הלאומיים לטבע באוניברסיטת ת"א בשיתוף עם רשות הטבע והגנים, 250 פרטים חיים לגבעת כורכר מוגנת, בתחומי הגן הבוטני באוניברסיטת ת"א. אולם ניסיון השימור כשל, שכן שנה לאחר העתקת הפרטים לגן הבוטני, בינואר 2007, לא אותרו פרטים חיים כלל. אחת הסיבות לכך היא, ככל הנראה, היעדר נוכחות שכבת טחב אשר הייתה אופיינית לגבעות הכורכר בערים בני ברק, גבעתיים ורמת גן ושהיוותה מקור מזון בלעדי לשבלולית פיקרד.
בשנת 2011, בעקבות עבודות התשתית של תאגיד המים "מי אביבים", נפגעה גבעת קוזלובסקי בצורה חמורה. בפברואר 2012, במהלך סיור נוסף, שערכו הנק מיניס ועוז ריטנר, בגבעת קוזלובסקי, אותרה שבלולית חיה אחת בלבד. השבלולית נלקחה לגן הבוטני באוניברסיטת ת"א שם תועדה, אולם אף היא לא הצליחה לשרוד. וכך, כתוצאה מהפגיעה הנרחבת בגבעת קוזלובסקי, נכחדה האוכלוסייה האחרונה של שבלולית פיקרד.
חזון ברוך א'

חזון ברוך א', או חזון ברוך הסורי, הנקרא בלעז האפוקליפסה של ברוך, הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך. כתיבתו של הספר מיוחסת לברוך בן נריה, סופרו של הנביא ירמיהו. בספר 87 פרקים, השונים מאוד זה מזה בארכם. מקורו של הספר שבידינו  הוא כנראה בעותק שאבד ושעבר תרגום מעברית ליוונית ומיוונית לארמית סורית.

שפת המקור וזהות המחבר

בראשיתו של הספר בתרגומו הסורי כתוב: "כתבא דגלינא דברוך בר נריא דמפקי מן יוניא לסורייא" ("ספר גילוי ברוך בן נריה שנתרגם מיוונית לסורית"). רוב החוקרים משוכנעים כי הספר נכתב במקורו בעברית וכנראה הספר שבידינו עבר תרגום מעברית ליוונית ומיוונית לארמית. החוקר אברהם כהנא מזהה את המחבר כיהודי, אולם משוכנע כי זיהוי הספר לתקופת חורבן הבית הראשון שגוי. כהנא משער כי הספר חובר בערך בשנת 115 לספירה, כלומר 45 שנים לאחר חורבן הבית השני.
הספר מיוחס לברוך בן נריה אולם הזיהוי כנראה אינו נכון ושימת הדברים בפי ברוך היא בהתאם לנהוג אז של השמת דברים בפי אדם מוכר מהעבר. מחבר הספר, על פי כהנא, היה בקי ביותר בספרי המקרא בנוסחם העברי ובספרים החיצוניים.
פירימידין

פירימידין (באנגלית: Pyrimidine) הוא שמה של תרכובת אורגנית המכילה חנקן, ובנוסף שמה של קבוצת תרכובות אורגניות המבוססות על תרכובת זו.
כל הפירימידינים הם תרכובות ארומטיות הדומות בהרכבן לבנזן, התרכובת הארומטית הידועה ביותר. פירימידין מורכב מטבעת הטרוציקלית משושה, בדומה לבנזן, אך שני אטומי פחמן הקיימים בבנזן מוחלפים בשני אטומי חנקן בפירימידין, דבר ההופך את האחרונה לתרכובת הטרוציקלית. נוסחתו של פרימידין, התרכובת הבסיסית, היא C₄H₄N₂. לשאר הפירימידינים מבנה זהה, כשלטבעת קשורים אטומים וקבוצות פונקציונליות שונות. המבנה הכימי של הפרימידינים מגדיר אותם כאלקלואידים; הגדרה זו רלוונטית בעיקר לפורינים המיוצרים כמטבוליטים משניים.
כמה מהתרכובות החשובות ביותר בביולוגיה הן פירימידינים; הידועות ביותר הן תימין וציטוזין, אשר נגזרות הנוקלאוטיד שלהן מהוות אבני בניין של DNA, וכן אורציל, אשר מופיע ב-RNA במקום תימין. ויטמין B₁ הוא נגזרת של פירימידין. כל הפורינים (ובהם גואנין, אדנין, קפאין וחומצת שתן) מכילים טבעת פירימידין.
אימפסטו

אימפסטו (Impasto) הוא מושג מתחום הציור שמתאר טכניקה של שימוש בצבע סמיך בשכבות עבות, כך שנוצרת איכות חומרית לצבע באמצעות מכחול או סכין, אשר עקבותיהם ניכרים בצבע. טכניקה זו מתאימה לציורי שמן ולסוגים מסוימים של אקריליק.
אחד האמנים הראשונים שהשתמש באימפסטו בציוריו הוא הצייר ההולנדי רמברנדט. בציוריו מופיעים אזורים רוויי צבע שאינו נספג ויוצר איכות ומרקמים כמו בתבליט שטוח. בציוריו מופיע האימפסטו במקום שבו אמור להופיע ה'אור' המצויר.
באמנות המודרנית משמש האימפסטו גם כסמן של רגשות ותחושות של הצייר. ציירים אימפרסיוניסטים ואקספרסיוניסטים השתמשו בהנחת צבעים חופשית יותר ובאימפסטו כדי ליצור עניין בקומפוזיציה. דוגמה לכך ניתן למצוא בציוריו של הצייר וינסנט ואן גוך אשר משיכות המכחול העזות בציוריו הן בעלות איכות פיסולית. אצל הצופה נתפשת איכות זו כבעלת ממד רגשי. בקרב אמני הפעולה מהווה האימפסטו חלק בלתי נפרד מטכניקת הציור, בכך שהוא מדגיש לצופים ביצירה את תהליך הכנתה.
מקנזי פוי

קריירה

פוי התחילה לדגמן בגדי ילדים בגיל שלוש עבור ראלף לורן, גרנט היל וגאס. לאחר מכן דיגמנה עבור החברות מאטל, חברת וולט דיסני, תאגיד טרגט, מונליזה, טלבוטס וגאפ. כן הופיעה בפרסומות לבורגר קינג, קול'ס, בלקברי, קומקאסט ופנטאן.
הופיעה הופעות אורח במספר תוכניות טלוויזיה, כגון "עד המוות" ("Till Death"), "הוואי חמש-אפס" ו"פלאש פורוורד". תפקידה הראשי הראשון בסדרת הטלוויזיה היה ב-2012 ב-"R.L. Stine's The Haunting Hour".
פוי ידועה בעיקר בזכות תפקידה כרנסמי קאלן, בתם של אדוארד קאלן ובלה סוון בסרטים "דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 1" ו"דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2".
ב-2013 שיחקה ב"לזמן את הרוע". ב-2014 שיחקה את דמותה הצעירה של מרפ בסרט "בין כוכבים" וב-2015 דיבבה את הילדה הקטנה בסרט "הנסיך הקטן".
ב-2018 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "מפצח האגוזים וארבע הממלכות".
רועי ריפטין

ביוגרפיה

ריפטין התגייס לצה"ל ב-1986. שירת כלוחם בגדוד 55, ב-1986 סיים קורס קצינים ושימש קצין סיור, קצין עמדה ומפקד סוללה בגדוד 55, תקופה בה עבר הגדוד הסבה מתומ"תי רומח לתומת"י רוכב. פיקד על גדוד 403, שימש ראש ענף מפקדים במחנה שבטה וקצין אג"ם של חיל התותחנים. כאלוף-משנה פיקד על עוצבת כידון ושימש מפקד מרכז חת"ם. ב-2005 מונה למפקד עוצבת גולן ובמקביל שימש מפקד חטיבה מרחבית מכבים. פיקד על האגד במהלך מלחמת לבנון השנייה. לאחר המלחמה שימש ראש מחלקת תכנון באגף המבצעים וראש מחלקת תכנון וארגון בזרוע היבשה. 
באוגוסט 2012 מונה לקצין תותחנים ראשי. פיקד על החיל במבצע עמוד ענן ובמבצע צוק איתן.
מיום כניסתו לתפקיד הוביל תא"ל ריפטין את חיל התותחנים, על כל מערכיו, לדבר ב"שפה אחת משותפת". במהלך תפקידו למשל הוביל לכך שצוערי יחידת רוכב שמיים יבצעו את קורס הקצינים שלהם יחד עם כלל צוערי החיל בבית הספר לתותחנות שדה. כמו כן, במהלך תפקידו הצטייד החיל בטכנולוגיות חדשות.
ברבג'יה

ברבג'יה (Barbagia) או בסרדית: Barbàgia או Barbaza, הוא אזור הררי שומם המשתרע במרחבים של רכס הרי הג'נרג'נטו (Gennargentu) במרכז סרדיניה. שטח האזור הוא 1,300 קמ"ר ובו 50,000 תושבים.
שמו של האזור מקורו מהשורש הרומאי ברברים והוא נבע מהתנגדות תושביו לשלטון הרומאי. אזור זה היה האחרון באי שקלט את ההשפעות של התרבות הלטינית. המונח ברברי ניתן על ידי בני רומא לתושבים שלא דברו בניבים לטיניים וכאלה היו בני מרכז האי.

מסורת הטורפוס

באזור קיימות מסורות עתיקות אשר חודשו במטרה לעודד תיירות. אחת מהן היא ה הקרניבל באורוטלי (CARNIVAL IN OROTELLI) של הטורפוס thurpos. הוא חודש בשנת 1979 אחרי שהופסק במלחמת העולם השנייה. הטורפוס הן קבוצות מאורגנות של 20 עד 30 מבוגרים הצועדים יחד בלבוש שחור, בממנה מאורגן תוך הצגת מופע תאטרלי. הם חובשים לראשם בַּרְדָּס שחור, המכונה su gabbanu, העשוי מצמר מחוספס, אשר במקור נועד להגן על הרועים מפני הקור. הפנים צבועים בשחור אשר מקורו בשעם שרוף. הצבע השחור הוא השולט בקרניבל: הכיסוי ראש, הפנים והבגדים - הכל בשחור. הטורפוס נושאים על זרועותיהם או על כתפיהם פעמונים של פרות מרעה במספר ניכר וכבדים למשא. מתחת לגלימה הם לובשים בגדי משי ולרגליהם מגפים שחורות. במרוצת הקרניבל חשים תושבי המקום בהתרחשות אידוע חריג אשר מקורו במיתוס היסטורי המנציח טקס פולחני עתיק. צוותי הטורפוס מוזמנים לשמחות ואף להלוויות ותורמות לטקסיות האירוע.
הם נוהגים לצאת בסוף החורף בשלשות: זוג המתנהג כמו צמד שוורים ואחד המכוון אותם במושכות. הם נעצרים בדרך, פונים למסבאות ומבקשים משקה. במסגרת ההצגה הם משחקים את תפקיד הנפח הבודק את חוזק פרסתם - דבר המסמל את מר גורלם של האיכרים באזור.
חמישים לישראל

תוכן

מאות אלפי אירועים התרחשו בחמישים השנה. רובם לא נכנסו לאלבום. קנה המידה היה אירועים שהשפיעו במיוחד על חיינו כאן, בישראל. באלה ביקשנו להתמקד. אותם הבאנו כסיפורה של המדינה. סיפור שלא נגמר. שלא ייגמר.
— (מתוך ההקדמה לספר)
תוכן הספר עוסק באירועים המרכזיים בחמישים שנותיה הראשונים של המדינה משנת 1948 ועד שנת 1998.
הספר ערוך כך שכל שנה מתפרסת על פני ארבעה עמודים, ובהם מתומצתים האירועים של אותה שנה לפי הסדר הכרונולוגי. האירועים החשובים בולטים יותר ומלווים בצילומים.
האירועים המופיעים בספר לקוחים מכל ההווי הישראלי: ביטחון, כלכלה, פוליטיקה ודומיהם. אף על פי שחלק מן האירועים אינו שייך למדינה, כדוגמת מות הנסיכה דיאנה, נכללו גם הם בספר כיוון שהשפיעו על הלך הרוח בישראל באופן קיצוני.
בתחילת הספר מובאים כל ראשי הממשלות והנשיאים שכיהנו במדינה עד שנת החמישים שלה.
ספר בסגנון זה יצא גם בהוצאת ידיעות אחרונות ובעריכתו של ניסים משעל הנקרא "ואלה שנות 50 למדינת ישראל", וכן בשנת 2008 יצא ספר המשך הגולל עשר שנים נוספות הנקרא "ישראל 60".
הרי צבי בנק

הרי (צבי) בנק (28 ביוני 1924 – 13 בדצמבר 2007) היה רופא פנימאי ישראלי, פרופסור לרפואה פנימית באוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקה פנימית בבית חולים תל-השומר (ביתן 25), ייסד את מרפאת נוגדי קרישה בתל השומר.
בין התעניינותו ועיסוקיו של בנק: היה מהרופאים מהראשונים בישראל, אשר טיפל בנוגדי קרישה במחלות לב כליליות ובפקקת, בנוסף עסק בנק במחלות בלוטת התריס.

ביוגרפיה

בנק נולד בדרום אפריקה ב-28 ביוני 1924 לרבקה ולאברהם פרץ, אשר היגרו ממזרח אירופה.
במקביל לחינוך יהודי מסורתי בבית, חונך בנק בבית הספר המקומי בשפת האפריקאנס, ובהמשך עבר עם משפחתו לקייפטאון. בנק התחנך בבתי ספר יהודים והיה פעיל בתנועות הנוער הציונית "הבונים".
בנק למד רפואה באוניברסיטת קייפטאון, בשנת 1948 התחתן עם מיירה, הזוג התנדב למח"ל. בני הזוג הפליגו לישראל בעיצומה של מלחמת העצמאות.
בנק שימש רופא צבאי בתפקיד של רופא גדודי בחטיבה 7 והשתתף בקרבות בגליל באזור סאסא, בעוד אשתו מיירה התגייסה כחיילת ושירתה ביחידה לשיקום נכי צה"ל בתל אביב. 
עם סיום מלחמת העצמאות החל בנק, לבקשתו של הד"ר חיים שיבא, לעבוד בשנת 1950 כרופא פנימי בבית חולים שיבא, במחלקותיהם של פרופ' שיבא ופרופ' הרי הלר. במהרה התמנה בנק לסגנו של שיבא.
בגיל 37 התמנה בנק למנהל מחלקה פנימית (ביתן 25) ושימש בתפקיד זה כ-30 שנה, עד שנת 1991. עם פרישתו לגמלאות מונה בנק למנהל הוועדות הרפואיות של הביטוח הלאומי בבית החולים תל השומר.
בנק נפטר ב-13 בדצמבר 2007.
ילדיו: אילן בנק (פרופ' לרפואה פנימית), מנהל מחלקה פנימית במרכז רפואי מעיני הישועה ורון (עורך דין).
ארנו קרלן

נעוריו ותחילת דרכו

קרלן נולד ב-1937 בפילדלפיה, ארצות הברית. הוריו היו מהגרים יהודים מבלרוס ואוקראינה, אשר היגרו לארצות הברית בתחילת המאה ה-20.
ארנו היה ילד מחונן, אשר הוקפץ שתי כיתות לימוד וסיים את לימודי בית הספר התיכון בגיל 15. כנער הוא התעניין בספרות, מדעים ומוזיקה קלאסית, וכן למד מוזיקה והתמחה בספרות אנגלית וצרפתית בקולג' אנטיוך (Antioch College).

קריירה אקדמאית

לאחר שסיים את לימודיו, עבד קרלן כעיתונאי בכמה ירחונים, ובמשך שנתיים הסתובב ברחבי אירופה וכתב על אוכל, תרבות ועוד. מאוחר יותר הוא עבד כעורך בכמה ירחונים מפורסמים כמו "הולידיי" ו"ניוזוויק". הוא הוציא ספר של אוסף סיפורים קצרים שכתב, בשם "תפוחים לבנים" בגיל 24.
בשנות ה-70 עבד קרלן כמרצה במחלקת הספרות האנגלית באוניברסיטת פן סטייט. בתקופה זו הוא רשם ספרים בתחומי המדע, היסטוריה ורפואה. לאחר מכן חזר קרלן לניו יורק, על מנת להיות עורך מנהל בירחונים "פנטהאוס" ו"מגזין עולם הפיזיקאים".
בשנות ה-90 השלים קרלן דוקטורט בסקסולוגיה בזמן שלמד שלוש שנים במכון לפסיכואנליזה.
בשנת 1996 הוא זכה בפרס ספרי המדע המוערך Rhone-Poulenc Prize for Science Books על ספרו "Palgue's Progress", אך לא יכל להגיע כיוון שהיה חולה.
בעשר השנים האחרונות לחייו, קרלן עבד כפסיכותרפיסט והמשיך לכתוב כתבות וספרים.

חיים אישיים

לקרלן היו שני ילדים מנישואיו הראשונים, אשר נגמרו בגירושין. הוא גר עד מותו בגריניץ' וילג', ניו יורק עם אשתו השנייה במשך שנים רבות. בזמן מותו היו לו 6 נכדים בניו יורק וישראל.
ב-2010 נפטר קרלו מנפחת. הוא עדיין עבד עד שלושה חודשים לפני מותו כפסיכותרפיסט עצמאי.
קרלן היה בן דוד מדרגה שנייה של הפסנתרן המפורסם מישה לויטצקי , וקרוב משפחה של ארווינג ר. לוין .
סטפנו דה גרגוריו

ביוגרפיה

סטפנו דה גרגוריו נולד ב-16 בספטמבר 1994 בבואנוס איירס, ארגנטינה. אמו היא פרואנית. 
נקודת המפנה בחייו של דה גרגוריו התרחשה בגיל ארבע, אז נחשף לעולם הטלוויזיה. לאחר השתתפות בתוכנית בידור, ניסה את מזלו באודישנים נוספים.
דה גרגוריו למד בבית ספר עד גיל 14, אז לוהק לסדרה "כמעט מלאכים" של המפיקה כריס מורנה.

קריירה

סטפנו הופיע לראשונה בטלוויזיה כאשר השתתף במספר פרסומות, אשר שודרו בערוץ טלפה (Telefe) כשהיה בן שנה וחצי בלבד. מאוחר יותר, כשהיה בן 6, לקח חלק במחזמר בשם "Saltimanquis". חצי שנה מאוחר יותר, השתתף בתוכנית מתיחות מסוג "מצלמה נסתרת" בשם Videomatch, שם גילם ילד מציק ובלתי נסבל במהלך נסיעה באוטובוס במערכון בשם "El peor viaje de tu vida" ("המסע הגרוע ביותר בחייך"). בעקבות ההשתתפות בתוכנית, המשיך לקריירה בתחום המשחק. 
קריירת המשחק שלו החלה בגיל 5, כאשר הופיע בתפקיד אורח בסדרה "קטנטנות" בתור קופידון, ששודרה אף היא בערוץ טלפה והופקה על ידי המפיקה כריס מורנה. בשנת 2002 השתתף בסרט הקולנוע "ולנטין" בתור חברו ללימודים של הדמות הראשית. הוא פרץ לתודעה רק בשנת 2003, כאשר שיחק את מתאו סאלינאס בסדרה "פינת אור", שהופקה אף היא על ידי כריס מורנה ועל ידי חברת ההפקות הישראלית דורי מדיה דרסט.
כשנה לאחר מכן, לוהק סטפנו לטלנובלה המצליחה "פלוריסיינטה", ספין אוף לסיפור על סינדרלה, לה היו שתי עונות ששודרו בשנים 2004–2005, שוב בהפקתה של מורנה. 
בשנת 2005, החל לדגמן לראשונה, כאשר שימש כפרזנטור של חברת הבגדים הארגנטינאית פקוסוס (Pecosos). בשנת 2006, כמחווה ל-11 שנים לסדרה "קטנטנות", החליטה מורנה להפיק סדרת ספין אוף שנקראה "קטנטנות בלי סוף". סטפנו שיחק בסדרה את דמותו של ילד יתום בשם חואן פטארדו. שיתוף הפעולה עם מורנה נמשך כאשר בשנת 2007 היא בחרה בו בפעם הרביעית להשתתף בסדרת הנוער הפופולרית "כמעט מלאכים", שם שיחק במשך ארבע עונות, עד שנת 2010, ולקח חלק בהופעות שעלו בתיאטרון במסגרתה. בין העונות הראשונות של כמעט מלאכים הוא דיגמן בשנית, כאשר השתתף בקמפיין מטעם חברת הבגדים הארגנטינאית מיסטרל ג'וניור (Mistral Junior).
בתחילת שנת 2010, שימש כפרזנטור של ארגנטינה בפרויקט שנערך מטעם חברת קוקה-קולה, במסגרת משחקי המונדיאל. בשנת 2011 הוא הנחה קטע בונוס לסדרה "סופר טורפה" ובנוסף התארח בפרק אחד בסדרה "פיטר פאנק" בערוץ דיסני הארגנטינאי. בהמשך אותה השנה, נבחר להשתתף בפרק אחד במיני-סדרה ללא המשכים בשם "החלטות של החיים", סדרת ביוגרפיה שנוצרה על ידי הפקה ארגנטינאית ממשלתית בשם המכון הלאומי האודיו-ויזואלי לקולנוע ואומנות (INCAA), בה משחזרים בכל פרק סיפור אחר שקרה במציאות. הוא חזר לטלוויזיה רק שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 2014, כאשר שיחק את דמותו של מיגל בסדרה "אנחנו משפחה" בתפקיד משני. באותה השנה יצר בוק מחודש לסוכנות שלו, הפקות פיניירו (PIÑEIRO Producciones).
בפברואר 2014 הודיע סטפנו כי ישתתף בעונה השנייה של הסדרה "אנחנו משפחה".
באפריל 2015 הפך לדוגמן הבית של חברת ההלבשה הארגנטינאית CITRINOS. באותו החודש החלה להיות משודרת הסדרה "אספרנסה", שם השתתף בתפקיד משני.

הופעות בישראל

לאור הצלחת הסדרה "פלוריסיינטה" בטלוויזיה הישראלית, הגיע דה גרגוריו לישראל באפריל 2005 עם שחקני הסדרה למספר הופעות בהיכל נוקיה בתל אביב. מלבד "קטנטנות בלי סוף", כל שחקני הסדרות בהפקתה של כריס מורנה בהן השתתף סטפנו הגיעו להופעות בישראל, אולם הוא עצמו נכח רק בהופעות של "פלוריסיינטה". עם זאת הוא לקח חלק פעיל בהופעות של הסדרות כשהועלו בארגנטינה.
שדי חמד (ספר)

שם הספר

שם הספר עורר פולמוס מאחר שהוא כולל את המילה "שדי" המשמשת לאחד משמות האלוהים שאסור למחקם על פי ההלכה. 
הרב מדיני הוציא קונטרס מיוחד בשם "באר בשדי", בו הוא מוכיח באריכות כי כאשר המילה נכתבת שלא בכוונה לתאר את האלוהים אין בדבר חשש. עם זאת רבים עדיין נמנעים מלכתוב "שדי חמד" ובוחרים בחלופה "שדה חמד".

הדפסת הספר

הספר הוא מהפופולריים ביותר בספרות התורנית ולמרות היותו רב ממדים, נדפס בכמה וכמה מהדורות. הספר הוא מעין אנציקלופדיה המרכז תשובות להלכה יומיומית ומשלב בעיות אקטואליות שעמדו על הפרק. הספר מרכז את תשובותיהם של חכמי אשכנז וחכמי ספרד לפי סדר אלפביתי, מה שלא היה קיים קודם לכן. בעל שדי חמד מאריך מאוד, הספר נעשה במהדורות שונות, והרוצה למצוא ערך צריך לחפשו בחלקים שונים.
ה"שדי חמד" הודפס לראשונה בוורשה בין השנים ה'תרנ"א-התרע"ב ובו פסקים וחידושים וכללים מסודרים בערכים על פי סדר הא"ב, בשמונה-עשר כרכים, שלושה עשר חלקים בחייו וחמישה לאחר פטירתו. 
את הבעלות על השדי חמד מכר לרב יוסף צבי לעוו. לאחר מכן נמכרו הזכויות לרבי יוסף יצחק שניאורסון מליובאוויטש וחתנו רבי מנחם מענדל שניאורסון הרבי מליובאוויטש שאף ערך את הספרים מחדש והוציאם לאור בהוצאת הספרים שלו הוצאת קה"ת.
כיום ספרי השדי חמד מופצים בעיקר לפי הסדר שסידרם הרבי מליובאוויטש בהוצאתו].

פקועות השדה

כהשלמה לספרים הדפיס בירושלים (ה'תר"ס 1900) ספר בשם 'פקועות השדה'.
ללא כותרת (מיכאל ארגוב)

תיאור

הדפס זה הוא אחד מכ-18 הדפסים שיצר ארגוב בסדנת ההדפס ירושלים בין השנים 1980-1975. ארגוב היה אחד מן האמנים הראשונים שהחלו לעבוד בסדנה לאחר פתיחתה. מרבית העבודות שיצר הן מופשטות ועוסקות ביחסי צורה וקומפוזיציה בנוסח של מופשט גאומטרי. באותה עת יצר ארגוב ציורים ששילבו אפקטים תלת-ממדים בעזרת חומרים שונים, כגון קרטון גלי. לשם תרגום אפקטים כאלו למדיום ההדפס, השתמשה הסדנה בטכניקה של תלחיץ.
הדפס זה, שנוצר בשנת 1977, נשלט על ידי תנועה של משטח צבע צהוב בעל עקומה, אליו צמוד פס בצבע ירוק. עם זאת, השימוש בתלחיץ, שיצר פסים בולטים בשני האזורים הלבנים של הפורמט, הופך אותם מחלל נגטיבי לאלמנט בעל משמעות עצמאית ביצירה.
נשיא בלארוס

הדרישות לתפקיד

בסעיף 80 בחוקת בלארוס נקבעו הדרישות ההכרחיות למועמדים לתפקיד הנשיא: נולד כאזרח בלארוס, בן 30 לפחות ותושב בלארוס במשך 10 שנים לפחות. הדרישה לאזרחות מלידה מונעת ממהגרים להתמודד על התפקיד.

משכן הנשיא

מקום העבודה של הנשיא הוא ארמון העצמאות שבמינסק ובו ממוקם משרדו. מעונו הנשיאותי נמצא בזסלאוויה שבמחוז מינסק.
בעבר שכן משרדו של הנשיא ב"בית האדום" שבמרכז מינסק. בנוסף, ברחוב מרקס 38 במינסק שוכן בניין האדמיניסטרציה של הנשיא.

שבועת התפקיד

לפני כניסתו לתפקיד באופן רשמי, על הנשיא הנבחר לשאת שבועה מיוחדת. שבועה זו, הכתובה בחוקה, היא: 
בכניסתי לתפקיד נשיא רפובליקת בלארוס, אני נשבע חגיגית לשרת את העם ברפובליקת בלארוס, לכבד ולהגן על זכויות, חירויות האדם והאזרח, לשמור ולהגן על חוקת רפובליקת בלארוס, למלא באמונה וחרדת קודש את האחריות הגדולה המוטלת עליי
Заступаючы на пасаду Прэзідэнта Рэспублікі Беларусь, урачыста клянуся верна служыць народу Рэспублікі Беларусь, паважаць і ахоўваць правы і свабоды чалавека і грамадзяніна, захоўваць і абараняць Канстытуцыю Рэспублікі Беларусь, свята і добрасумленна выконваць ускладзеныя на мяне высокія абавязкі.
אנג'לו אוגבונה

טורינו

אנג'לו אוגבונה נולד וגדל בעיר קאסינו שבאיטליה ומגיל צעיר הצטרף לקבוצת הילדים המקומית של קאסינו עד שבשנת 2002 צורף למחלקת הנוער של טורינו. בתחילת עונת 2006/07 הוקפץ אוגבונה לסגל הקבוצה הראשונה של טורינו וב-11 בפברואר 2007, ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בניצחון 2-1 על רגינה כשהוא בן 18 בלבד. עד תום העונה ההיא רשם אוגבונה ארבע הופעות ליגה בקבוצה הראשונה של טורינו. 
בחודש אוגוסט הושאל אוגבונה לקורטונה מהליגה השלישית באיטליה במדיה ערך 22 הופעות ליגה. בתום העונה נכשלה הקבוצה בניסיון להעפיל לליגה האיטלקית השנייה כשהודחה בחצי גמר פלייאוף העלייה.
בעונה שלאחר מכן שב אוגבונה לסגל של טורינו כשרשם 19 הופעות ליגה ועוד ארבע הופעות בגביע האיטלקי. בסיום אותה העונה ירד אוגבונה לליגה האיטלקית השנייה יחד עם טורינו. החל מעונת 2009/1, אותה פתחה טורינו בליגה השנייה, הפך אוגבונה לשחקן הרכב ראשון בקבוצה והיה לבלם הבכיר של המועדון. ב-17 באפריל 2010, כבש אוגבונה את שער הבכורה שלו במדי טורינו בתיקו 1-1 נגד צ'זנה. ב-15 באוגוסט 2010, במסגרת הסיבוב השני של הגביע האיטלקי ענד אוגבונה את סרט הקפטן של טורינו בניצחון 3-1 על קוסנזה. במהלך שלוש עונות עם טורינו בליגת המשנה באיטליה, רשם אוגבונה 105 הופעות ליגה ובעונת 2011/12 סייע לקבוצה להעפיל בחזרה לסרייה א' כשהיא סיימה את העונה במקום השני בטבלת הליגה השנייה. ב-2 בפברואר 2012, חתם אוגבונה על הארכת חוזה עד ל-30 ביוני 2016 בטורינו.

יובנטוס

ב-11 ביולי 2013, לאחר שעבר בהצלחה בדיקות רפואיות, חתם אוגבונה ביובנטוס ששילמה עבורו לטורינו 13 מיליון אירו עם אופציה לבונוסים עתידיים בגובה של שני מיליון אירו. בתוך כך, הפך אוגבונה לשחקן הראשון בהיסטוריה של טורינו שענד את סרט הקפטן ועבר לשחק במדי היריבה העירונית יובנטוס. ב-17 באוגוסט 2013, ערך אוגבונה הופעת בכורה אירופית במדי יובנטוס במשחק נגד פ.צ. קופנהגן במסגרת ליגת האלופות. בעונתו הראשונה בקבוצה שימש אוגבונה כאופציה השלישית בהגנת יובנטוס כשבעונתו הראשונה רשם 25 הופעות בכל המסגרות בעיקר במשחקי גביע או משחקי ליגה מאוחרים בשלבי הסיום של העונה. בעונת 2013/14, רשם אוגבונה 16 הופעות ליגה בעונה בה זכתה יובנטוס באליפות הליגה האיטלקית. בעונה שלאחר מכן, כשיובנטוס זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות רשם אוגבונה 25 הופעות ליגה.

וסטהאם יונייטד

ב-10 ביולי 2015, חתם אוגבונה לארבע שנים בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג ששילמה עבורו 11 מיליון אירו. ב-30 ביולי, ערך אוגבונה את הופעת הבכורה שלו במדי וסטהאם כשפתח בהרכב בתיקו 2-2 נגד אסטרה ג'יורג'יו במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האירופית. באותו המשחק כבש אוגבונה שער עצמי. ב-9 בפברואר 2016, כבש אוגבונה את שער הבכורה שלו במדי וסטהאם בניצחון 2-1 על ליברפול במסגרת הגביע האנגלי.

קריירה בינלאומית

אוגבונה רשם 10 הופעות בנבחרת איטליה עד גיל 21 וב-11 בנובמבר 2011, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי איטליה בניצחון 2-0 על פולין במסגרת משחק ידידות. אוגבונה נמנה עם הסגל הסופי של נבחרת איטליה ליורו 2012 אך לא זכה לרשום דקות משחק במהלך הטורניר. בסוף חודש מאי 2016, זומן אוגבונה לסגל הסופי של איטליה ליורו 2016 ואת הופעתו היחידה בטורניר ערך ב-22 ביוני במשחק האחרון של איטליה בשלב הבתים בהפסד 1-0 לאירלנד.
RTL 7 (הולנד)

ורוניקה (1995–2001)

הערוץ החל לשדר ב-1995 תחת המותג "ורוניקה" והיה מיזם משותף של RTL 5, RTL 4 ו-Veronica Association.
בשנה הראשונה הערוץ שידר הרבה סדרות טלוויזיה אמריקאיות, ובהן בוורלי הילס 90210, מלרוז פלייס, משמר המפרץ ואחרות. בסוף השנה הראשונה הוריד הערוץ את כל התוכניות הקשורות לחדשות ומיצב את עצמו כערוץ בוגר-צעיר עם תוכניות בעלות אופי פרובוקטיבי. בשנים שלאחר מכן היה הערוץ חלוץ בתחום הטלוויזיה על ידי הצגת מגוון רחב של תוכניות, והיה הערוץ שהשיק בשנת 1999 את תוכנית הריאליטי המצליחה האח הגדול.
בשנת 2000 הודיע ארגון ורוניקה כי יפרוש מהמיזם המשותף כיוון ורצה להקים ערוץ טלוויזיה עצמאי. לבסוף בשנת 2003 חתם הארגון על עסקה עם SBS.

יורין (2001–2005)

RTL נאלצו לשנות את שם הערוץ. בתחילה הוצע השם ME אך חברת אופנה בהולנד התלוננה על הדמיון בין שם הערוץ לשמה. לבסוף מותג הערוץ מחדש תחת השם יורין ב-2 באפריל 2001.

RTL 7 (מאז 2005)

כאשר איל המדיה ההולנדי וממציא "האח הגדול" ג'ון דה מול ייסד את חברת ההפקה טלפה, והחל ליצור קשרים עם מנחי טלוויזיה הולנדיים פופולריים רבים, בקבוצת RTL התעורר הצורך לארגן מחדש את ערוצי הטלוויזיה שלה, ומלבד התחדשות פיזית, השתנו ערוצים RTL 4, RTL 5 ו-Yorin. כדי להדגיש את הקשר בין שלושת הערוצים, הוחלף השם Yorin על ידי RTL 7 ב-12 באוגוסט 2005. מבחינת תוכן, כל התוכניות של Yorin הועברו ל-RTL 5 ובוצעו מעברים שונים בין תוכניות טלוויזיה של הקבוצה.
המספר 7 נבחר (במקום 6, שיותר הגיוני כיוון שיוצר רצף בין ערוצים 4,5,6) כיוון שבאותה תקופה בה הערוץ המקורי, ורוניקה נוסד, הערוצים המסחריים SBS 6 ו-TMF עלו לאוויר.
ב-15 באוקטובר 2009 החלו ערוצים RTL 7 ו-RTL 8 לשדר בהפרדה גבוהה.

תוכניות

RTL 7 משדר תוכניות רבות בנושא ספורט, כגון כדורגל, ספורט מוטורי ועוד, אם כי סיקור ספורט מוטורי מהווה עיקר שידורי הספורט של הערוץ, כשזה כולל שידור חי של טורניר פורמולה 1 ואת מוטו GP.

טלטקסט

הערוץ הציע בעבר שירות טלטקסט, עד שהופסקה פעילותו ב-1 באפריל 2017.
מדחס אוויר

מדחס אוויר או מדחס (באנגלית: Compressor או Air Compressor)(מוכר בסלנג העברי "קומפרסור", מהשם של המדחס בלעז: Kompressor) הוא מכשיר שממיר כוח לאנרגיה קינטית על ידי דחיסה של אוויר אותו ניתן לשחרר לפי פקודה.
מדחס בנוי מיחידת דחיסה וממיכל לחץ. המשאבה מעבירה אוויר מהלחץ האטמוספירי אל מיכל שממדיו מוגבלים ועל ידי כך מגבירה את הלחץ עליו. האוויר הדחוס נשמר במיכל עד לשימוש בו.
המשאבות הנפוצות ביותר לשימוש במדחסי אוויר הן משאבות בוכנתיות בעלות מספר זוגי של בוכנות. הבוכנות נעות ברוטציה הלוך ושוב בתוך צילינדרים, כאשר בנסיגתן הם מושכות איתן אוויר אל הצילינדר ובחזרתם משחררות אותו אל המיכל. שסתומים אל-חוזרים מונעים דליפה. לחץ האוויר במיכל מבוקר כל הזמן וכאשר הוא מגיע לרמה שנקבעה מראש פעולת המשאבה מופסקת.
בשימושים תעשייתיים נעשה שימוש במדחסים בורגיים, שבהם שתי בוכנות בצורת בורג, מסתובבות סביב צירן, ובסיבובן הן מזרימות את האוויר למיכל. מדחסים אלו בדרך כלל ממשיכים לעבוד גם כאשר הלחץ במיכל הגיע לרמה הרצויה. 
לאוויר הדחוס שימושים תעשייתיים רבים.
לאה שקלאר

קורות חייה

לאה שקלאר נולדה בשנת 1957 במשפחה דתית וגדלה בירושלים בשכונת בית הכרם. אביה יליד טורינו שבאיטליה ואמה ילידת דבלין שבאירלנד. מגיל שנתיים ועד גיל שלוש עשרה התגוררה באוסטרליה ובדרום אפריקה במסגרת שליחות הוריה מטעם המחלקה לתרבות תורנית בגולה. התחנכה במוסדות החינוך הממלכתי-דתי והייתה חברה ומדריכה בתנועת בני עקיבא. התגייסה לצה"ל במסגרת "גשר", עמותה העוסקת בקידום ההבנה בחלקי החברה השונים, ושירתה כמורה חיילת.
שקלאר היא בעלת תואר ראשון ושני בלימודי יהדות, תנ"ך ומחשבת ישראל במכללת ירושלים ובטורו קולג'.בוגרת תוכניות למנהיגות נשית בקולך – פורום נשים דתיות, למנהיגות ציונית דתית במכון הרטמן ולאזרחות משותפת ורב-תרבותיות במכון "מרחבים".
שקלאר היא אשת חינוך, הכשירה מורים במכללת אפרתה וממקימי המנהל לחינוך ערכי (1997) שהוקם על ידי שר החינוך זבולון המר לאחר רצח יצחק רבין כדי ליישם את דו"ח ועדת שנהר ודו"ח קרמניצר להעמקת החינוך היהודי והדמוקרטי ולדו קיום. כמו כן ארגנה כנסים, ימי עיון והשתלמויות לסגל הוראה בכיר בתחומי היהדות, הדמוקרטיה ושוויון בין המינים (1996–2012).
בשנת 2009 ייסדה את "בגד-נפש", מפעל יחיד שהקימה כדי לתת מענה לחקר הלבוש כנקודת מפגש בין ביטוי אישי למסורת והשתייכות.
משנת 2009 עורכת ומגישה ברדיו ירושלים תוכנית שבועית, "שניים יחדיו – לאה שקלאר ואורחים מדברים על יהדות, תרבות, אמנות ואופנה אחרת". עד כה התארחו בתוכנית כ-500 איש, בהם אמנים, סופרים, משוררים, אנשי קולנוע ואנשי אקדמיה, חברי כנסת ושרים וכן אנשי דת מכל הדתות והמגזרים.
נשואה למוטי שקלאר, איש תקשורת, לשעבר מנכ"ל הרשות השנייה, רשות השידור וערוץ 20. אם לחמישה ילדים וסבתא לנכדים.