google/wiki40b huggingface dataset:
חצר החבצלת

חצר החבצלת הייתה אזור מגורים יהודי ברחוב הדגל ברובע המוסלמי בעיר העתיקה. החצר שכנה בין רחוב הויה דולורוזה למעלות המדרשה, סמוך לארמון הגבירה טונשוק. בחצר היה בית הדפוס שבו הודפס עיתון החבצלת ומכאן שם החצר.

הפעילות בחצר

החצר הייתה שייכת לישראל ב"ק שהתגורר בה עם משפחתו. מלבדו התגוררו במתחם משפחות יהודיות נוספות, בהם עורך החבצלת ישראל דב פרומקין, רבי משה אהרון הדיין מבריסק, ושלום מימון - ספרדי בעל חנות לגיהוץ תרבושים בשוק הבשמים. אליעזר בן יהודה שהתגורר במקום, החזיק גם חדר עבודה, בו ערך את "מפעל העברית" שלו. 
ישראל דב פרומקין הקים בחצר בית דפוס, בכספיו של משה מונטיפיורי כחלק מתוכנית ה"פרודוקטיביזציה" שלו. עיתון החבצלת שהודפס בו, פעל גם כפרסומת חשובה לבית הדפוס. הדפוס שכן במספר חדרים שבקצה הקומה האמצעית. ר' יהודה גרובר - המכונה 'יודא', תושב 'בית שערי הכותל' - ניהל בפועל את הדפוס. בנו, אליעזר גרובר עבד בדפוס, ובסופו של דבר רכש את בית הדפוס. הבן איש חי שלח לדפוס זה את כתב-היד של ספרו, והוא הודפס במקום.
בצידה הדרומי של הקומה האמצעית פעל בית כנסת. בבית הכנסת התפללו "כמנהג חסידי חב"ד". בית הכנסת שימש גם כמקום חלוקת פתקאות ה'קמחא דפסחא' שהעניק ישראל דב פרומקין לנזקקים, אשר קיבלו תמורתן מצות במאפייה, ויין לארבע כוסות אצל שלמה שיינקר המוזג ברחוב חברון. 
בעתון 'המוריה' משנת 1912 נכתב כי הבית בחצר החבצלת היה בן 3 קומות, אך היה בנוי בצורת מדרגות כך שגגה של קומה אחת שימש חצר לקומה שמעליה. בקומה התחתונה גר משרת ערבי וכן דיירים יהודים ונוצרים. כשהורחב בית הדפוס היו שם מחסני נייר, ספרים וכריכיה. מהחצר התחתונה הובילו מדרגות לגינה, שבה היו עופות, עז וחמור. החצר התיכונה הייתה החצר של בית הדפוס. החצר העילית לא הייתה מרוצפת ולא נטועה. ליד הקיר השמאלי שלה נמצאה ערימת אבנים גדולה, שממנה אפשר היה לעבור, דרך פירצה בקיר, לבית הגדול של החוסיינים. ליד הכניסה היה מרתף ששימש יקב ואסם, מחסן למצרכים שונים, כמו עצי הסקה, שמן וכדומה. ממול למדרגות נמצאו חלונות בית הכנסת, שהיה החדר האמצעי של החצר האמצעית.
השופט גד פרומקין שגדל כילד בחצר, מתאר:"במרתף היתה תנועה רבה בימי אלול, כשהיו דורכים בו את הענבים ליין. אבא היה מזמין כמה קנטרין של ענבים, ממיטב ענבי חברון, ודורכים מומחים היו מוזמנים ובאים על גיגיותיהם וכליהם, חולצים את נעליהם ופושטים את גרביהם, רוחצים את רגליהם לנקיון, ומוציאים בדריכת רגלים את העסיס, ולשד הענבים מזגיהם, ותירוש זה נכנס לחביות המוכנות לכך. משך כמה וכמה שבועות היו יוצאים ונכנסים למרתף בשביל לפקח על מהלך התסיסה עד שהגיעה השעה לחתום את החביות בגמר התסיסה."
טיחואנה

כלכלה

קרבתה של טיחואנה לארצות-הברית השפיעה רבות על כלכלתה. תיירים רבים, בעיקר, מעבר לגבול נוהרים לעיר. כלכלתה של טיחואנה נשענת במידה רבה גם על קרבתה לעיר האמריקנית סן דייגו. כ-70% מהכלכלה בה מבוססת על "כלכלת גבול". במידה דומה, נעזרת סן דייגו בטיחואנה, כאשר כוח העבודה הזול המגיע לעיר ממנה, מאפשר לתושבי סן דייגו לשפר את איכות חייהם תוך העסקת עובדים מקסיקניים בשכר עבודה נמוך.
טיחואנה ידועה בעולם המערבי בעיקר בזכות תדמיתה כ"עיר החטאים", כינוי שדבק בה עוד בימי תקופת היובש, עקב מכירת האלכוהול במקום (בזמן שמכירת האלכוהול בארצות הברית נאסרה).
דורון נבון

דורון נבון, אמן לחימה ישראלי, בן המערב הראשון שקיבל תואר מוסמך בכיר (שִיהָאן) באמנות הלחימה "בודו-טאיג'יטסו- נינג'יטסו".

ביוגרפיה

נבון התחיל ללמוד קראטה וג'ודו בשנות העשרה שלו. הוא נופה ברגע האחרון מסגל הספורטאים של אולימפיאדת מינכן עקב פציעה קשה במהלך אימון הכנה בג'ודו.
בסוף שנות ה-60 נסע נבון ליפן, שם המשיך בלימודי הג'ודו בבית הספר "קוֹדוֹ-קאן". באמצע שנות ה-70 הגיע לדרגת דאן 4 בג'ודו. בתקופת שהותו ביפן התוודע לאמנות הלחימה נינג'יטסו, הידועה בעולם כ"בודו טאיג'יטסו". זאת, באמצעות מורה ישראלי אחר בשם דני וקסמן. הם היו לתלמידים המערביים הראשונים שלמדו אמנות זו ישירות מראש השיטה, מאסקה האצומי. לאחר שנים של אימונים הגיע נבון לדרגת דאן 5 בנינג'יטסו והיה לבן המערב הראשון שקיבל דרגה זו ותואר שיהאן. בישראל הקים שלוחה ישראלית של בוג'ין קאן, בשם "בוג'ין קאן ישראל".
לשיטת פלדנקרייז לריפוי ולשכלול היכולת הגופנית התוודע בזכות הכרות אישית עם מייסד השיטה, משה פלדנקרייז, ביפן. בישראל שילב אימון גופני מפרך בנינג'יטסו ובג'ודו עם שיעורי תנועה וטיפולים בשיטת פלדנקרייז. בשנות האלפיים, נבון מתגורר ביפן, אינו עוסק באמנות לחימה ומלמד את שיטת הפלדנקרייז באזור טוקיו.
תלמידיו הישירים של דורון נבון ממשיכים ללמד את השיטה והכשירו אחריהם מספר דורות של מורים ואלפי תלמידים ברחבי הארץ. מן הבולטים בתלמידיו המיידיים של דורון הם אילן גטניו, מוטי נתיב, יעקב (נועם) חזן, יוסי תשובה, יוסי שריף ומשה זולר. מורים אלה העמידו אחריהם בתי ספר הממשיכים את הסגנון הייחודי של דורון נבון שהטמיע את הנינג'יסו, שיטת פלדנקרייז ורעיונות מהג'ודו תוך שמירה על נאמנות טכנית לסגנון המקורי אותו קיבל ממורו מאסקה האצומי, ראש השיטה.
המקום האמיתי

היסטוריה

התוכנית עלתה לראשונה ב-2010 כתוכנית מערכונים קצרה בהשתתפות מנחי הערוץ. בסוף 2010 שונה הפורמט עם פרישתם של רוב מנחי הערוץ והקאסט הורחב. התוכנית המחודשת זכתה להצלחה רבה. תוכניות בת כמו "המלאכיות של צ'ובה" ו"הסיפור האמיתי" עלו לצד הרצועה. עם פרישתה של עדי הימלבלוי מהערוץ ב-2010 ירדה תוכנית "המלאכיות של צ'ובה", והמקום האמיתי סיימה בהתאם את עונת השידור הראשונה שלה.
לפני עליית העונה השנייה, פרש הצמד אודי ואביעד מהמקום האמיתי וכך הגיעו לסופם פינות רבות, ואיתם פרשה מהקאסט גם המנחה רז שפירא, ששיחקה את ירדן הבלוגרית ב"מקום האמיתי", ב"מלאכיות של צ'ובה" וב"סיפור האמיתי". את מקומם תפסו עודד פז ודנה פרידר, שנכנסו לדמויות חדשות. העונה השנייה עלתה בספטמבר 2010, וזכתה גם היא להצלחה, אך לא כמו ההצלחה המקורית של העונה שעברה. פינות חדשות ומצליחות נוספו ביניהן פינות ששיתפו את הקהל בבית.

סיום התוכנית

העונה השנייה של המקום האמיתי לא צלחה כמתוכנן, וב-2012 שודרה התוכנית האחרונה של הסדרה ושל הרצועה. לכבוד סיום הסדרה, השתתפו בתוכנית זו כל המשתתפים בשתי העונות, כל המנחים והקאסט המורחב. בסיום שר הקאסט השלם של שתי העונות את שיר הנושא של התוכנית, ובכך הסתיימה הרצועה. לאחר מכן, לא חזרו רצועות של שידורים חיים לערוץ הילדים ובכך תם עידן זה בערוץ.
לסאת'

תכונות

לסאת' הוא תת-ענק כחול מסוג ספקטרלי B2 IV, מסתו כ-11.4 מסות שמש ורדיוסו כ-6.6 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו כ-22,800 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 2,200 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הגבוהה רוב קרינתו היא בתחום העל-סגול כך שעוצמת הארתו הכוללת היא למעלה מפי 12,000. למרות גילו הצעיר יחסית, שמוערך בכ-20 מיליון שנים, לסאת' נמצא בשלב מתקדם של חייו כאשר המימן שבליבתו הולך להיגמר ותהליכי ההיתוך עוברים לשכבות חיצוניות יותר, מה שגורם לו להתנפח ולהתקרר בתהליך שיהפוך אותו לענק אדום. בניגוד לכוכבים אחרים מסוגו שמראים אי יציבות ועוצמת הארתם משתנה, בהירותו של לסאת' יציבה.
סלומה (זמרת)

ביוגרפיה

סלומה נולדה בברצלונה ובגיל 21 החלה את הקריירה המוזיקלית. היא הקליטה בספרדית ובקטלאנית, וזכתה להצלחה מסחרית בארצה. ב-1969 ייצגה את ספרד בתחרות האירוויזיון שנערכה במדריד עם השיר "Vivo cantando". התחרות הסתיימה בשוויון מרובע בין סלומה, לולו מבריטניה עם השיר "Boom Bang a Bang", לני קור מהולנד עם השיר "De troubadour" ופרידה בוקארה מצרפת עם השיר "Un jour, un enfant" וכל ארבע הזמרות הוכרזו מנצחות.
לאחר האירוויזיון המשיכה סלומה בקריירה והקליטה עוד 10 אלבומים, האחרון שבהם ב-2014. היא הופיעה על במות עד 2005. בנוסף, הנחתה סלומה תוכנית בוקר בערוץ 9 הספרדי.
אלקטזיה

אלקטזיה (Alactasia) היא תסמונת המאופיינת על ידי ספיגת לקטוז לקויה עקב העדר מוחלט של לקטאז.
אלקטזיה היא חסר מולד של אנזים הלקטאז האחראי על הידרוליזה – פירוק של הלקטוז (דו סוכר הנמצא בחלב יונקים). אצל עוברים בריאים, שאינם סובלים מאלקטזיה, כבר בשבוע השמיני להיריון ניתן לזהות את אנזים הלקטאז. אפשר להבחין בעלייה בפעילות שלו עד השבוע ה-34, ופעילות שיא בלידה. ואחר כך חלה ירידה דרמטית בתקופה שלאחר הגמילה מההנקה. כך שהסוכר הוא מקור אנרגיה חיוני ביותר לצמיחת והתפתחות התינוק. לעומת זאת, אצל תינוקות הסובלים מאלקטזיה יש גן אחר השונה מגן הלקטאז, הנמצא קרוב אליו ועל אותו כרומוזום, אשר אחראי לפגם. תופעה זו נשארת לכל החיים.

אבחון

אבחון האלקטזיה מתבסס בעיקר על התסמינים החדים שנצפים בשבועות הראשונים אחרי הלידה, הכוללים שלשולים מתמשכים המובילים למראה דומה של בעלי הפרעות בתזונה יחד עם סימני התייבשות. כמטרה לקבל אבחון חד משמעי עורכים בדיקה גנטית ומחפשים אחרי הגן האחראי על פגם זה. לאבחנה מוקדמת, צריך לבדוק נוכחות אנזים הלקטאז לעובר בשבועות המתקדמים של ההיריון.

ביטוי קליני

במקרה של אי פירוק וספיגה של לקטוז במעי הדק, הסוכר מגיע לחיידקים שבמעי הגס. החיידקים האלה מתסיסים את הסוכר באמצעות האנזימים שלהם, ומייצרים גז שמבוטא דרך תסמינים של התכווצויות בבטן, נפיחות, הקאות וגזים. כמו כן, מולקולות הסוכר במעי הגס גורמות להפרשת מים, ובכך שלשולים. התסמינים האלו עלולים להופיע מיידית או באיחור שמגיע לכמה שעות. וכמות קטנה ביותר של לקטוז יכולה לעורר אותם. נמצא שלסובלים מתסמונת זו יש היפר-קלצמיה ונפרו-קלצינוזה (הצטברות אבני סידן בכליה).

שכיחות באוכלוסייה

הליקוי נחשב לנדיר ביותר, ולכן בעבר נמנה כסוג קשה של אי סבילות ללקטוז עם התפרצות מוקדמת. אך התברר בתחילת שנות ה-2000 כי הבסיס הגנטי לשתי מחולת אלו הוא שונה. הדיווח הראשון על אלקטזיה היה מפינלנד בשנת 1959 על ידי הולזל וחבריו, שהם אלו שהעניקו לתסמונת את שמה, עם שכיחות משוערת של 1 מתוך 60,000 תושבים.

טיפול

הטיפול מסתכם במניעת צריכה של כל מזון המכיל לקטוז. לכן לפני פיתוח מזון תינוקות ללא לקטוז, המחלה הייתה קטלנית עבור תינוקות, שלא הייתה להם אפשרות לאכול מזון אחר.
אשטון איטון

ביוגרפיה

איטון נולד בפורטלנד שבמדינת אורגון בארצות הברית. כנער הצטיין באתלטיקה וב-2006 זכה באליפות אורגון לבתי ספר תיכוניים בריצת 400 מטר ובקפיצה לרוחק וסיים שני בריצת 200 מטר. הוא נרשם לאוניברסיטת אורגון ועבר להתחרות בקרב עשר. בשנים 2008–2010 זכה בשלוש אליפויות רצופות של ה-NCAA בקרב עשר, כמו כן ניצח פעמיים רצופות באליפות ה-NCAA באתלטיקה באולם בקרב שבע, כשב-2010 שבר את שיא העולם של בן ארצו דן אובראיין. על הישגיו זכה ב-2010 בתואר אתלט השנה של ה-NCAA ובגביע באוורמן לאתלט המצטיין.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין שבגרמניה בשנת 2009 סיים איטון במקום 18 בתוצאה של 8,061 נקודות.

סגן אלוף העולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה איטון במדליית כסף כשסיים לאחר בן ארצו טריי הארדי בתוצאה של 8,505 נקודות.

אלוף העולם באולם

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ 2012 זכה איטון במדליית זהב בקרב שבע בשיא עולם חדש של 6,645 נקודות (הנוכחי, 2017). ב-2014 הגן על תוארו כשניצח באליפות העולם באולם בהתקיימה בסופוט שבפולין, עם 6,632 נקודות. ב-2016 זכה בפעם השלישית ברציפות באליפות כשניצח באליפות העולם שהתקיימה בפורטלנד בתוצאה של 6,470 נקודות.

חייו האישיים

איטון נשוי לבריאן תיסן-איטון מקנדה, פעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (מוסקבה 2013 ובייג'ינג 2015) בקרב שבע.
STAR - Standard terminal arrival route

Standard terminal arrival route היא "תבנית" המתארת תהליך טיסה לקראת הנחיתה, תהליך זה מכונה לפעמים "הצטרפות". ה STAR מהווה דרך מסודרת לשלב את התנועה האווירית במעבר מבקרה של יחידות הבקרה האזוריות לפיקוח של מגדל הפיקוח תוך שמירה על מרווחי הבטיחות. מכיוון שה-STAR מתפרסם בפמ"ת - כל צוותי הטיסה מתדרכים אותו עוד טרם היציאה לטיסה, מה שמקל מאוד על שמירת "התמונה האווירית"" בין הפקחים לטייסים, גם כאשר הטיסות מגיעות מכל מקום אחר העולם.
ה-STAR, מפרט את נתיב הטיסה (מהירות, נתיב, נקודות דווח, אמצעי נווט, גבהים וכדומה) מהנקודה האחרונה ב" מרחב האווירי האזורי", כפי שהוגשה בתוכנית הטיסה, או כפי שבוצעה בפועל, ועד לנחיתה על אחד המסלולים של שדה התעופה או ביצוע הקפה נמוכה (במקרים מיוחדים) או מעבר לתהליך הנמכת מכשירים ייעודי. STAR בדרך כלל מיועד להצטרפויות בכללי טיסת מכשירים. את פרטי ה STAR מפרסמת רשות התעופה האזרחית במסגרת הפמ"ת.
האיור שמתאר את ה STAR או את תהליך הנמכת המכשירים מכיל מידע רב לדוגמה:
בשורת הנתונים שלימין האיור מצוין לאיזה שדה תעופה הדפית מתייחסת (במקרה הזה נמל תעופה ציריך) ומה הסימול שלו, מה גובה השדה ופרטים נוספים.
בצד ימין למטה של האיור - מסומנים גבהי הביטחון בגזרות השונות סביב השדה בהתייחס לטווח של עד 25 מייל ימי מה VOR. גבהים אלה הם הגבהים המנימליים לטיסה במקרה שהטייס "התברבר" ואין לו נתונים חוץ מהטווח אל השדה.
הדפית מתארת שלושה תהליכים אפשריים להצטרפות מהמרחב האווירי לנקודת ההמתנה AMIKI. AMIKI היא גם הנקודה ממנה מתחיל תהליך הנמכת מכשירים אל השדה Initial approach fix.
ג'ון טאוורנר

קריירה

טאוורנר היה נגן עוגב ראשון ומנצח המקהלה של קולג' כריסט צרץ' באוניברסיטת אוקספורד. לתפקידיו אלה מינה אותו החשמן תומאס וולזי ב-1526. הקולג' נוסד בשנת 1525 על ידי החשמן וולזי, ונודע אז בשם קרדינל קולג'. לפני מינויו זה שימש טאוורנר כלבלר עמית בכנסיית מכללה בטאטרשול, לינקולנשייר. ב-1528 ננזף על קשרים (מעוטי חשיבות, ככל הנראה) עם הלותרנים, אך ניצל מעונש בשל היותו "מוזיקאי ותו לא". בשנת 1529 סר חנו של וולזי וב-1530 עזב טאוורנר את הקולג'.
ככל הידוע, לא נשא טאוורנר במשרות מוזיקליות נוספות וגם את יצירותיו המוכרות אי אפשר לתארך למועד מאוחר מזה, כך שייתכן, שהוא הפסיק להלחין. לעיתים קרובות נאמר, שאחרי שעזב את אוקספורד עבד טאוורנר כסוכנו של תומאס קרומוול וסייע לו בפירוק המנזרים, אם כי אמיתות הסברה הזאת מוטלת כיום בספק רציני. ידוע שהשתקע בסופו של דבר בבוסטון, לינקולנשייר, שם חי כבעל אחוזה זוטר באמידות סבירה. הוא התמנה לחבר במועצת העיר בוסטון בשנת 1545, זמן קצר לפני מותו. טאוורנר קבור מתחת למגדל הפעמונים בכנסיית הקהילה בבוסטון, אנגליה.

יצירות

רוב המוזיקה של טאוורנר ווקאלית וכוללת מיסות, מגניפיקטים ומוטטים. עיקר יצירתו מתוארך, על פי ההשערה, לשנות ה-20 של המאה ה-16. המוטט המוכר ביותר שלו הוא Dum Transisset Sabbatum. 
המיסה המפורסמת ביותר שלו מבוססת על שיר פופולרי, "רוח המערב" (גם ג'ון שפארד וכריסטופר טיי כתבו בהמשך מיסות המבוססות על אותו שיר). "מיסת רוח המערב" של טאוורנר יוצאת דופן לתקופה, משום שנעימת הנושא מופיעה בכל אחד מארבעת החלקים במפעם שונה. המיסות שלו מתוכננות בדרך כלל כך, שכל אחד מארבעת הפרקים (גלוריה, קרדו, סנקטוס-בנדיקטוס ואגנוס) שווה פחות או יותר באורכו לאחרים, דבר המושג במקרים רבים באותו מספר חזרות על החומר התמאטי בכל אחד מן הפרקים. במיסת רוח המערב, למשל, חוזר הנושא תשע פעמים בכל פרק. כיון שאורך הטקסטים בכל אחד מהפרקים שונה מאוד מזה שבאחרים, טאוורנר משתמש בעיטורים קוליים (מליסמאטה) בפרקים, שהמילים בהם מועטות יותר.
בכמה מן המיסות האחרות שלו הוא משתמש בטכניקת הקנטוס פירמוס, שבה מלודיית קנטוס פלאנוס בעלת ערכי צליל ארוכים ניתנת לקול פנימי, במקרים רבים הטנור. בין הדוגמאות למיסות קנטוס פירמוס כוללות את Corona Spinea ואת Gloria tibi Trinitas. טכניקת כתיבה אחרת נמצאת במיסה Mater Christi, המבוססת על חומר שנלקח ממוטט שלו באותו שם וידועה משום כך כמיסה "נגזרת" או "פארודית".
המיסה "גלוריה טיבי טריניטה" הביאה לראשונה סגנון של יצירה אינסטרומנטאלית, הידוע בשם "אין נומינה". אף כי המיסה כתובה לשישה קולות, כמה מן הקטעים הווירטואוזיים יותר כתובים למספר קטן יותר של קולות ומיועדים, על פי ההשערה, לסולנים, טכניקת חיבור המופיעה בכמה מן המיסות שלו. הקטע במילים "אין נומינה..." ב"בנדיקטוס" כתוב לארבעה קולות, כשהקנטוס פלאנוס בקול האלט. קטע זה של המיסה נעשה פופולרי כיצירה אינסטרומנטאלית להרכב ויול, מלחינים אחרים החלו לכתוב יצירות אינסטרומנטאליות על פי דגם זה.
חיי טאוורנר שימשו נושא ל"טאוורנר", אופרה מאת פיטר מקסוול דייוויס.
תחושה

תחושה היא חוויה לא מתוייגת, לא יסודית ולא מוכרת לנשוא התחושה (בשונה מהתפיסה שהיא תוצאת פיענוחה של התחושה) של הרגשה או מודעות למצבים בתוך הגוף או מחוצה לו, שנגרמת באמצעות גרייה של קולטן או של מערכת קולטנים ומהווה למעשה נתון חושי ש"נצרב" במוח. פסיכולוגים רבים חולקים על ההנחה שאדם יכול להתנסות בחוויה חושית כלשהי בלי לפרש, לתייג או להכיר את החוויה.
בסטרוקטורליזם של טיצ'נר (Titchener) התחושה היא אחד משלושת המרכיבים הבסיסיים (לצד רגשות ודימויים) של ההכרה. טיצ'נר זיהה לבסוף אלפים מאלה שהוא העריך בתור חוויות חושיות ראשוניות, בלתי אמצעיות ובכללן צבעים, טונים, חום, קור, לחץ וכיוצא בזה.

הבחנה בין תחושה לרגש

תחושה קשורה המון גם ברגשות של האדם, זכרונות, אנשים, וסביבה. לדוגמה אם אדם נוגע בך יכול להיות לזה תחושה חמה או קרה. או תחושות יותר פנימיות שקשורות לרגשות.
בפסיכולוגיה ופסיכיאטריה נהוג להבדיל בין תחושות לרגשות, כאשר התחושה נתפסת כתגובה החיובית או השלילית לחוויה מסוימת. כלומר, אפשר לומר שתחושות הן החלק הסובייקטיבי של הרגשות.
נפוליאון לואי בונפרטה

ביוגרפיה

נפוליאון לואי נולד ב-11 באוקטובר 1804 בפריז, ללואי בונפרטה, אחיו של נפוליאון בונפרטה, ולהורטנס דה בוארנה, בתם של אלכסנדר דה בוארנה וז'וזפין דה בוארנה - אשתו הראשונה של נפוליאון. בשנת 1807 מת אחיו הבכור של נפוליאון לואי, נפוליאון שארל בונפרטה, ועם מותו, נפוליאון לואי הפך לנסיך הכתר של הולנד. בנוסף, הוא גם הפך את נפוליאון לואי ליורשו של הקיסר נפוליאון הראשון, שלא היה לו אז ילד חוקי עדיין. הוא איבד מעמד זה ב-20 במרץ 1811, כאשר אשתו השנייה של דודו, מארי לואיז, ילדה בן, נפוליאון פרנסואה ז'וזף שארל בונפרטה, שקיבל את התואר מלך הרומאים ולאחר מכן את התואר דוכס רייכשטדט. 
בשנת 1809, נפוליאון מינה אותו לדוכס הגדול של ברג, תואר אותו החזיק עד 1813. 
ב-1 ביולי 1810, לודווייק הראשון, מלך הולנד ויתר על כסאו לטובת נפוליאון לואי.  במשך תשעת הימים בין התפטרותו של אביו לבין נפילתה של הולנד לצבא הפולש ביולי 1810, שלט נפוליאון כלודווייק השני, מלך הולנד. 
כאשר נפוליאון הודח ב-1815 אחרי קרב וטרלו, ובית בורבון חזר לכס צרפת.  נפוליאון לואי נמלט לגלות, אבל הבונפרטים מעולם לא נטשו את המחשבה על שחזור האימפריה הנפוליאונית. 
נפוליאון לואי התחתן עם בת דודתו הראשונה, שרלוט בונפרטה, בתו של ז'וזף בונפרטה, אחיו הבכור של נפוליאון הראשון. הוא ואחיו הצעיר לואי נפוליאון בונפרטה התיישבו באיטליה, שם הם דגלו בפוליטיקה הליברלית והצטרפו לקרבונארי בלחימה נגד האימפריה האוסטרית בצפון איטליה. 
ב-17 במרץ 1831, בעת שנמלט מאיטליה בשל פעילות מהפכנית ונרדף על ידי כוחות האפיפיור והאוסטרים, נפוליאון לואי, שסבל מחצבת, מת בפורלי.  בסופו של דבר, האימפריה הנפוליאונית כוננה מחדש על ידי אחיו הצעיר של נפוליאון לואי, שהפך לנפוליאון השלישי בשנת 1852.
היימו פפייפנברגר

קריירת מועדונים

פפייפנברגר גדל במועדון הנוער בעירו צדרהאוס, ובשנת 1987 החל לשחק בבוגרים של אוסטריה זלצבורג, שכונתה אז בשם קזינו זלצבורג (כיום רד בול זלצבורג). בעונת הבכורה שלו בקבוצה הבקיע 13 שערים ב-30 הופעות, ולאחר עונה אחת חתם בראפיד וינה, הדאבליסטית הטרייה והקבוצה הטובה ביותר באוסטריה באותה תקופה. פפייפנברגר שיחק בראפיד וינה במשך ארבע עונות, בהן הבקיע 42 שערי ליגה ב-117 הופעות, אך לא הצליח לזכות בתארים בתקופתו בקבוצה. בקיץ 1992 חזר פפייפנברגר לאוסטריה זלצבורג, והיה חלק בלתי נפרד מאחת התקופות הטובות בתולדות המועדון. בעונתו השנייה במועדון, 1993/94, זכה פפייפנברגר באליפות הבונדסליגה האוסטרית עם אוסטריה זלצבורג, כאשר הוא גם סיים כמלך השערים של הליגה עם 14 כיבושים, ונבחר ככדורגלן השנה באוסטריה. באותה עונה, פפייפנברגר הוביל את אוסטריה זלצבורג לגמר גביע אופ"א, כאשר הבקיע מספר שערים חשובים בדרך לגמר, בו פגשה אוסטריה זלצבורג את אינטר מילאנו למפגש גמר כפול. במשחק הראשון ניצחה אינטר בתוצאה 1-0, ופפייפנברגר קיבל כרטיס צהוב שמנע ממנו להשתתף בגומלין, שגם בו הפסידה אוסטריה זלצבורג בתוצאה 1-0. בעונת 1994/95 זכה פפייפנברגר באליפות שנייה ברצף עם אוסטריה זלצבורג. בשתי עונות אלה זכה פפייפנברגר גם במשחק הסופר קאפ האוסטרי, לאחר ניצחונות בתוצאה 1-2 על אוסטריה וינה ועל ראפיד וינה. בקיץ 1996 עזב פפייפנברגר את אוסטריה זלצבורג לאחר ארבע עונות, בהן הבקיע 58 שערי ליגה ב-122 הופעות, וחתם בקבוצת ורדר ברמן מהבונדסליגה הגרמנית.
פפייפנברגר שיתף פעולה בקישור של ורדר ברמן עם חברו לנבחרת אוסטריה, אנדי הרצוג, ועם שחקנים כדיטר איילטס, ינס טוט ומרקו בודה. בשתי עונותיו של פפיינברגר בקבוצה, ברמן סיימה במרכז הטבלה, כאשר בעונה השנייה פחתה כמות ההופעות של פפייפנברגר. לאחר שתי עונות, עזב פפייפנברגר את ורדר ברמן, לאחר שערך 43 הופעות והבקיע חמישה שערים, וחזר לקדנציה שלישית באוסטריה זלצבורג. קדנציה זו הייתה ארוכה יותר משתי הקודמות וארכה שבע עונות, אך פפייפנברגר סבל מפציעות ולא שיחק באופן סדיר בתקופה זו, בה לא זכתה הקבוצה בתארים. בשנת 2005 פרש פפייפנברגר ממשחק פעיל, לאחר שהוסיף 15 שערים ב-91 הופעות ליגה למאזנו באוסטריה זלצבורג, וסך הכל 86 שערי ליגה ב-241 הופעות בקבוצה זו בשלוש הקדנציות. בשנת 2007 חזר פפייפנברגר לשחק כדורגל, כאשר ערך הופעות בודדות בקבוצת זיקירכן 1945 ובקבוצת גרודיג.

קריירה בינלאומית

פפייפנברגר ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת אוסטריה בשנת 1989, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990 מול נבחרת איסלנד. אוסטריה ופפיינפברגר העפילו למונדיאל 1990 עצמו, בו נכלל פפייפנברגר בסגל האוסטרי, אך לא שיחק דקה, ואוסטריה הודחה מהמונדיאל לאחר שלב הבתים. פפייפנברגר ניסה להעפיל עם אוסטריה למספר טורנירים, והצליח לעשות זאת במונדיאל 1998. במונדיאל זה, אוסטריה צברה שתי נקודות, והודחה בתום שלב הבתים. פפייפנברגר פתח בכל שלושת המשחקים של אוסטריה. לאחר מונדיאל זה פרש פפייפנברגר מהנבחרת, לאחר שהבקיע במדיה תשעה שערים ב-40 הופעות.

קריירת אימון

לאחר פרישתו, עסק פפייפנברגר באימון נוער ברד בול זלצבורג, ואחר כך אימן בגרודיג. בהמשך שימש עוזר מאמן בנבחרת אוסטריה בכדורגל עד גיל 21, ומאמן ראשי במועדונים קטנים כמו אקזמס-גצנס ווינר נוישטאט. החל משנת 2015 פפייפנברגר הוא מאמנה של קבוצת וולפסברגר מהבונדסליגה האוסטרית.
אות השירות בישראל

אות השירות בישראל הוא אות המוענק לנספחים צבאיים זרים המשרתים בישראל, לקראת סיום שליחותם בארץ. על ייסוד האות החליטה ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים ב-19 בדצמבר 2006 והחלטה זו קיבלה תוקף של החלטת ממשלה ביום 11 בינואר 2007.

זכאות לאות

האות יוענק לנספח הצבאי הזר בתום שירותו, בתנאי ששירת שנתיים לפחות בישראל, כביטוי סמלי וכהוקרה על שירותו בישראל. ראש אגף התכנון בצה"ל רשאי, בנסיבות חריגות, לאשר הענקת אות השירות בישראל לנספח צבאי זר, אשר שרת בישראל תקופה קצרה יותר. ההחלטה להעניק את אות השירות בישראל תתואם מבעוד מועד עם הזכאי לקבלתו - כדי לקבל את הסכמתו או אישור הנחוץ לו לשם קבלת האות ממדינתו.
נספחים צבאיים עד דרגת קולונל יקבלו את האות מידי ראש חטיבת תכנון אסטרטגי ושיתוף פעולה צבאי באגף התכנון של צה"ל. לנספחים צבאיים זרים בעלי דרגה הגבוהה מקולונל, יוענק האות על ידי ראש אגף התכנון בצה"ל.
ראש חטיבת תכנון אסטרטגי ושיתוף פעולה צבאי בינלאומי יהיה מוסמך, באישור הרמטכ"ל, לשלול מנספח את אות השירות בישראל אם ישתכנע כי הנספח פגע בביטחונה של מדינת ישראל או בחוקיה, או התבטא באופן פוגעני נגד העם היהודי ומדינת ישראל.
אפקט טלבוט

אפקט טלבוט הוא אפקט מתחום העקיפה בשדה הקרוב שהתגלה ב-1836 על ידי המדען האנגלי ויליאם הנרי פוקס טלבוט. האפקט מתבטא בכך שכאשר גל מישורי מונוכרומטי פוגע בסריג עקיפה מחזורי בגבול השדה הקרוב (עקיפת פרנל), במרחקים מסוימים פונקציית הגל תהיה זהה לפונקציית הסריג (עד כדי הזזת פאזה שנובעת מהתקדמות הגל במרחב). מרחקים אלו נקראים מרחקי טלבוט והם מקיימים את התנאי: 
עבור מחזוריות  של הסריג, כאשר פוגע בו גל עם אורך גל  ו שלם.

פיתוח מתמטי לאפקט טלבוט

הסריג מחזורי (עם מחזור ), ולכן ניתן לפתח לו טור פורייה מרוכב:
כאשר  עבור  שלמים.
כעת, נשתמש בקירוב פרנל ונקבל:
 
כאשר האינטגרל חושב על ידי החלפת משתנים 
לפי התוצאה, הגענו לביטוי שמאוד דומה לטור הפורייה של הסריג (עד כדי פאזה שנובעת מהתקדמות הגל), ונשים לב שאם נדרוש 
נקבל את הטור של . מתקיים:
ומספיק שהביטוי שבאקספוננט יהיה כפולה שלמה של , כלומר:

דימות באמצעות הפרשי פאזה

אחד השימושים של אפקט טלבוט הוא בתחום האינטרפרומטריה והדימות, והוא נקרא Phase contrast X-ray imaging (אנגלית) (דימות קרני רנטגן באמצעות הפרשי פאזה, או בקיצור PCI). את העקרון העומד מאחורי שיטה זו הגה הפיזיקאי ההולנדי פריץ זרניק , והוא זכה על כך בפרס נובל בשנת 1953. בניגוד לטומוגרפיה ממוחשבת (CT), שיטה המשתמשת גם היא בקרני רנטגן ומודדת הפרשי עוצמה, בPCI הפרשי הפאזה לא נמדדות באופן ישיר, אלא מתורגמות להפרשים בעוצמה שגלאי יכול לגלות. אחד הכלים לשימוש בשיטה זו נקרא דימות מבוסס סריג (Grating Based Imaging, ראה תמונה). באמצעות הכרת פרמטרי הניסוי (צורת הסריג ואורך הגל) נוכל לחשב את מרחקי טלבוט, ועל ידי מדידת העוצמה נוכל לדעת מהי הפאזה שהגל צבר, והיכן כל מקסימה שלו.