אגם קומו

אטימולוגיה

שמו הלטיני של האגם הוא לאריוס, או באיטלקית לאריו, למרות ששם זה נמצא בשימוש לעיתים נדירות. בדרך כלל האגם קרוי פשוטו כמשמעו אגם קומו. שמו של האגם קרוי על שם העיר קומו השוכנת על גדתו.
למרות שאגם קומו קרוי על שם העיר קומו, האגם לא תמיד התייחס אל שם זה כשמו הבלעדי. בניגוד לכך, גארדה היא גם השם הבלעדי של אגם גארדה וגם של אחת העיירות השוכנות לחופיו.

גאוגרפיה

צורת האגם מזכירה את האות Y הפוכה. בחלקו הצפוני של האגם נמצאת קוליקו, בעוד שהערים קומו ולקו נמצאות בקצוותיו הדרום מערבי והדרום מזרחי בהתאמה. העיירות בלאג'ו, מנאג'יו וורנה נמצאות בהצטלבות של שלוש הזרועות: בין שלוש הערים הללו פועלת שירות מעבורות.
אגם קומו מוזן בחלקו הגדול על ידי נהר אדה, שנשפך לאגם בקוליקו וממשיך לזרום הלאה מלקו. קונפורמציה גאולוגית זו הופכת את הזרוע הדרום מערבית למבוי סתום, וכך יוצא שקומו, בניגוד ללקו, מוצפת לעיתים קרובות.

אקלים

אגם קומו ידוע במזג האוויר הקל והים-תיכוני שלו, שבו צמחים טרופיים וסוב-טרופיים יכולים לגדול כל ימות השנה. בחורף אגם קומו עוזר לאזור שמסביבו לשמור על טמפרטורה גבוהה יותר. טמפרטורות יומיות ממוצעות באזור האגם נעות בין 2 מעלות צלזיוס בינואר לבין 30 מעלות צלזיוס ביולי. טמפרטורת המים יכולה להגיע ל-24 מעלות בחודש יולי. הגשמים הכבדים ביותר נופלים על האגם באזור חודש מאי.

תיירות

כיעד תיירותי, אגם קומו הוא יעד פופולרי לנופים ולספא. האגם הוא יעד טוב לשיט מפרשיות, גלישת רוח וגלישת קיט. בשנת 1818 המשורר פרסי ביש שלי כתב לחברו תומאס לאב פייקוק: "אגם זה עולה על כל דבר שראיתי אי פעם ביופיו, למעט איי הקטלב של קילראני. הוא ארוך וצר, ויש לו מראה של נהר אדיר המתפתל בין ההרים ובין היערות".

וילות על שפת האגם

האגם ידוע בווילות האטרקטיביות שנבנו בסביבתו מאז התקופה הרומית, כאשר פליניוס הצעיר בנה על גדותיו את אתרי הנופש "קומדיה" ו"טרגדיה".
וילה קרלוטה נבנתה בשביל המרקיז המילאנזי ג'ורג'יו קלריקי בשנת 1690 והיא תופסת שטח של 70,000 מטרים רבועים בטרמאצו שנמצאת על גדת האגם הנגדית לבלאג'ו. באותו הזמן נבנו במקום גנים איטלקיים עם מזרקות ופסלים. הווילה נמכרה מאוחר יותר לבנקאי משפיע בשם ג'ובאני בטיסטה סומאריבה. הסופר הצרפתי סטנדל ביקר במקום בשנת 1818 וביקורו נזכר בתחילת הרומן שכתב: "לה צ'רטוזה די פארמה". בשנת 1843 הווילה נרכשה על ידי הנסיכה מריאנה מנסאו שהעניקה אותה כמתנת חתונה לבתה קרלוטה, שעל שמה קרויה הווילה כיום. כיום הווילה כוללת מוזיאון לכלים חקלאיים ויצירות אמנות חשובות שנעשו על ידי האמנים אנטוניו קנובה ולואיג'י אקוויסטי.
וילה ד'אסטה בקארנוביו נבנתה בשנת 1568 על ידי הקרדינל טולומאו גליו, יליד העיירה. בשנים 1816–1817 הייתה הווילה ביתה של הנסיכה קרוליין מברונסוויק, אשתו המנוכרת של נסיך ויילס וזמן קצר המלכה הרעיה של ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת. הגנים האנגליים המטופחים של הווילה נבנו בתקופה זו. באותה המאה הפכה הווילה למלון יוקרתי וכיום היא ידועה כמוקד משיכה לסלבריטאים.
וילה בלביאנלו, הידועה בגנים המדורגים המשוכללים המדורגים שלה, שוכנת על צוק בחוף המערבי של האגם ליד איזולה קומצ'ינה. הווילה נבנתה בשנת 1787 באתר של מנזר פרנציסקני, והייתה ביתו האחרון של החוקר גוידו מונצינו לפני שנפטר. כיום הווילה משמשת כמוזיאון המוקדש לעבודתו.
וילה מלצי ד'אריל בבלאג'ו נבנתה בסגנון הנאו-קלאסי על ידי האדריכל ג'וקונדו אלברטולי בשנים 1808–1810 כבית קיץ לרוזן פרנצ'סקו מלצי ד'אריל, סגן הנשיא של הרפובליקה האיטלקית. הווילה כוללת קפלה פרטית, פסלים, גן יפני על שפת האגם עם רודנדרונים ענקיים. במאה ה-19 התארחו בווילה אישים ביניהם סטנדל ופרנץ ליסט.
וילה סרבלוני, גם היא בבלאג'ו, משמשת כמשכנו של מרכז ארגון רוקפלר בבלאג'ו, ומשתרעת על פני שטח של 50 אקר (200,000 מטרים רבועים). ייתכן שבמקום זה שכן אתר הנופש של פליניוס הצעיר-"טרגדיה". הפארק הידוע של הווילה נבנה במאה ה-18 על ידי אלסנדרו סרבלוני.

סאקרו מונטה דה אוסאקיו

סאקרו מונטה די אוסאקיו (ההר הקדוש של אוסאקיו) הוא מנזר הממוקם על מדרון גבעה בין מטעי זיתים ויערות לאורך הקצה המערבי של האגם מול איזולה קומצ'ינה. לאורך הדרך המובילה למנזר פזורות 15 קפלות בארוק המוקדשות לתפילת המחרוזת. ב-2003, ההרים הקדושים של פיימונטה ושל לומברדיה, וביניהם ההר של אוסקיו, הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.