google/wiki40b huggingface dataset:
אראופגוס

אראופגוס או אראוס פאגוס (יוונית: Άρειος Πάγος), היא "גבעת ארס", הנמצאת מצפון-מערב לאקרופוליס. ביוון העתיקה תיפקדה אראופגוס כבית המשפט המרכזי להוצאות להורג של אתונה. לפי המיתולוגיה, ארס אל המלחמה היה אמור להישפט בגבעה זו על הריגתו של אלירוטיוס, בנו של פוסידון (דוגמה אופיינית למיתולוגיה אטיולוגית). במחזה "האורסטיאה" של אייסכילוס (458), האראופאגוס הוא מקום משפטו של אורסטס על רציחתם של אמו, קליטמנסטרה, ושל המאהב שלה, אייגיסתוס.
מקור השם אינו ידוע, ביוונית המילה pagos פירושה "חתיכה גדולה של אבן". אראו היה יכול לבוא מן השם ארס או משמן של האריניות, שכן על מורדות ההר נבנה מקדש לאריניות, שם תפסו רוצחים מחסה כדי לא לעמוד בפני התוצאות של מעשיהם.
בתקופות שלפני יוון הקלאסית (לפני המאה ה-5 לפנה"ס) האראופגוס היה מועצת-החכמים של העיר, בדומה לסנאט הרומי. כמו בסנאט, חברות באראופאגוס הוגבלה רק לאלו שהחזיקו משרה ציבורית בכירה. ב-462 לפנה"ס, אפיאלטס העביר רפורמות שנטלו מהאראופגוס כמעט את כל תפקידיו לטובת ההליאיה (בית המשפט העליון של אתונה), והשאיר לו רק את תפקודו כבית-דין לענייני רצח. 
בהתפתחות לא שגרתית, האראופגוס קיבל תפקיד חדש במאה ה-4 לפנה"ס, שבמסגרתו חקר שחיתות, למרות שסמכות ההרשעה נשארה בידי האספה המנהלתית של אתונה, האקלסיה.
האראופגוס, כמו שאר המוסדות המנהליים, המשיכו לתפקד גם בתקופת רומא. היה זה במקום הזה, שבו פאולוס העביר את נאומו המפורסם, שנקרא "אריוס פגוס" (על שם המקום), שבו דיבר בשמו של אל לא-ידוע שכבר נעבד שם. 
המונח "אראופגוס" מתייחס גם לגוף המשפטי האריסטוקרטי, שניתנה לו סמכות על ידי סולון. הגוף שימש כבית-משפט גבוה ביוון.
ג'רוזלם פוסט לייט

מטרה וקהל יעד

קהל היעד הראשוני של העיתון הוא אנשי עסקים שעובדים עם מדינות דוברות אנגלית, סטודנטים ותלמידים. קהל יעד נוסף מורכב מאנשים מכל הגילאים המעוניינים לשפר את האנגלית שלהם. מטרת העיתון - לסייע בשיפור השפה המדוברת על ידי חשיפה לתכנים יומיומיים הכתובים באנגלית פשוטה. הוא מרגיל את השימוש בשפה ומגדיל את אוצר המילים.

תוכן

הג'רוזלם פוסט לייט מונה 32 עמודים המכילים שמונה עמודי חדשות וכלכלה, ושאר העמודים בנוים כמו מגזין המכיל תוכן בנושאי משפחה, עובדות, בריאות, טיולים, ספרים, טכנולוגיה, ספורט, ראיונות, ביקורות מוצרים ועוד. בסוף העיתון יש תרגילים ותשחצים באנגלית.
חשוב לציין כי התרגום של המילים לא מתבצע מילה במילה, אלא על פי ההקשר של אותה מילה במשפט או בסיפור. 
לימוד אוצר המילים רק מקריאת המילון בלבד יכול להוביל לטעויות. המילון מתרגם על פי הקשר למשפט.
כל כתבה מדורגת על ידי כוכבים לסימון רמת האנגלית. כוכב אחד לרמה קלה ושלושה כוכבים לרמה קשה. כמו כן, בכל כתבה מילון עם תרגום לעברית וגם תרגום פונטי מנוקד להגייה קלה של המילה.
התוכן מורכב מתוכן מקורי שנכתב על ידי כתבים ועורכים של השבועון, ומתוכן ערוך במיוחד לרמה של הלייט ומגיע מהעיתון היומי הג'רוזלם פוסט. .

צוות

הג'רוזלם פוסט לייט הוא חלק מקבוצת הג'רוזלם פוסט. הצוות בנוי מאנשי תוכן ואנשי הוראת אנגלית. 
העורך הראשי של קבוצת מגזיני שיפור אנגלית, הכוללת את הג'רוזלם פוסט לייט, הוא יעל רגב.
וולטר קליי לאודרמילק

וולטר קליי לאודרמילק (אנגלית: Walter Clay Lowdermilk‏; 1 ביולי 1888 - 6 במאי 1974) מומחה לשימור קרקע.

ביוגרפיה

נולד במדינת קרוליינה הצפונית שבארצות הברית. סיים לימודיו באוניברסיטת אריזונה והודות למלגת רודז בה זכה הוא נסע לאוניברסיטת אוקספורד בה למד גאולוגיה. את חודשי הקיץ בלה בגרמניה בה למד ייעור. עם שובו לארצות הברית ב-1915 הוא התקבל לעבודה כמפקח במחלקת היערות בארצות הברית. עם הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה הוא התנדב לצבא ושרת כקצין ב"חטיבת חוטבי העצים" (The Lumberjack Brigade). לאחר המלחמה הוא שמש כקצין מחקר אזורי במונטנה. בהשפעת אשתו אינז מרקס לאודרמילק עברו בני הזוג לסין שם הוא לימד באוניברסיטת נאנג'ינג וערך מחקרים על השפעת כריתת היערות על הסחף. בעקבות מאורעות ננקינג חזר לאודרמילק לקליפורניה. הוא למד לתואר דוקטור באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ועסק במחקר.  בשנת 1933 הוא מונה לתפקיד עוזר מנהל המחלקה לשימור הקרקע (Soil Conservation Service) של ממשלת ארצות הברית. בשנת 1938 נשלח למסע חקר בנושא שמור הקרקע באירופה, בצפון אפריקה ובמזרח התיכון. במסגרת מסע זה, הגיע לאודרמילק, שלא היה יהודי והיו לו ידיעות מועטות על הציונות, לארץ ישראל. לאחר שראה את מפעל ההתיישבות היהודי בארץ ואת תרומתו לשימור  הקרקע ולטיובה, הפך להיות חסיד התנועה הציונית.
בשנת 1944 פרסם ספר בשם "ארץ ישראל הארץ היעודה" (Palestine, Land of Promise), בו הוא סוקר ב-14 פרקים את בואו לארץ, את הרקע הגאוגרפי וההיסטורי של ארץ ישראל, את ההתיישבות היהודית בארץ, את פיתוח התעשייה, את בניית הבית הלאומי היהודי ואת הכלכלה הערבית והיהודית בארץ. בפרק 11 הוא מציע להקים "רשות לעמק הירדן" (בדומה לרשות עמק טנסי בארצות הברית). הוא מציע להשתמש במי הירדן להשקית עמק הירדן (ובעודפים - להשקית עמק יזרעאל), תוך ניצול הפרש הגבהים בין הים התיכון לים המלח לייצור חשמל (בדומה לרעיונות שהועלו אף קודם לכן, גם על ידי ד"ר הרצל בספרו אלטנוילנד). כמו כן, הוא מציין בספרו כי "עודפי מי הגאות של הירקון יוכלו לשמש להשקיית הנגב".
ספרו של ד"ר לאודרמילק, נכתב בעידודו של ד"ר עמנואל ניומן (מראשי ארגון ציוני אמריקה). ד"ר ניומן הביא, בתמיכת ד"ר חיים ויצמן, להכנת תוכנית על ידי מהנדס אמריקני ידוע, ג'יימס בנימין הייס, לפיתוח מי הירדן, הירמוך והליטני. תוכניתו של הייס פורסמה בספר בשם "רשות עמק טנסי על הירדן" (T.V.A ON THE JORDAN), בשנת 1948. בספר הקדמה מאת ד"ר לאודרמילק ומבוא מאת ד"ר ניומן. ספרו של לאודרמילק ותוכניתו של הייס, בהיותם מומחים בינלאומיים מוכרים,  שחוות דעתם המקצועית אינה נתונה לעירעור, שימשו מכשיר רב ערך במאבק התנועה הציונית למען הכרה בינלאומית ביכולת לקלוט בארץ-ישראל יהודים רבים.
לאודרמילק הגיע לישראל בתחילת 1950 לביקור קצר כיועץ למשרד החקלאות. הוא שב לישראל במאי 1951 כיועץ מטעם ארגון המזון והחקלאות ובמקביל הרצה בטכניון. 
בשנת 1953 עזר בהקמת המחלקה להנדסה חקלאית והועמד בראשה. ביוני 1957 פרש מההוראה בטכניון ועזב את ישראל. בשנת 1959 נקראה המחלקה להנדסה חקלאית על שמו של לאודרמילק.

מצפור לאודרמילק

בתחילת דרך נוף יער טורען, ליד הכניסה לקיבוץ בית רימון, הוקם מצפור על שמו הצופה על בקעת בית נטופה אותה ייעד בתוכניתו לשמש כמאגר מים שיובלו מנהר הירדן. מהמצפור יש תצפית מרהיבה על הבקעה ועל התעלה הפתוחה של המוביל הארצי שחוצה אותה.
ג'רלדין צ'פלין

חייה

ג'רלדין צ'פלין נולדה בסנטה מוניקה שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא אירי ואנגלי; היא בתו הראשונה של צ'ארלי צ'פלין מאשתו הרביעית אונה אוניל (בתו של המחזאי יוג'ין או'ניל). בתה של ג'רלדין צ'פלין היא השחקנית אונה צ'פלין.
כבר בהיותה בת שמונה, צ'פלין השתתפה בסרט של אביה אורות הבמה; באותה התקופה משפחתה עברה לשווייץ; היא קיבלה שם חינוך בפנימיה ובין השאר למדה צרפתית וספרדית. אחרי שחלומה להפוך לרקדנית בלט לא התגשם, עברה לקריירת המשחק.
הבמאי דייוויד לין בחר בה כשחקנית שתגלם את דמותה של טוניה (אשתו של יורי ז'יוואגו) בסרט דוקטור ז'יוואגו (1965).
שיחקה ב-2018 בסרט עולם היורה: נפילת הממלכה כאיריס, המשגיחה של בנג'מין לוקווד (ג'יימס קרומוול).
 
צ'פלין גם השתתפה בתשעה סרטים של הבמאי הספרדי קרלוס סאורה, שאיתו ניהלה רומן מתמשך ולהם שני ילדים; בשנת 1992 צולם סרט ביוגרפי על אביה והיא שיחקה בו בתפקיד סבתא ואימו של אביה, צ'ארלי.
שנתיים, שמונה חודשים ועשרים ושמונה לילות

סקירה

הרומן מתרחש בניו יורק בעתיד הקרוב. הוא עוסק בג'ינים, ומספר את סיפורה של דוניא, נסיכה הג'ינים וצאצאיה האנושיים, במהלך תקופת "המוזרות" (הנמשכת שנתיים, שמונה חודשים ועשרים ושמונה לילות) בה מתרחשים אירועים חרגים כמו: גנן המגלה שכפות רגליו התנתקו מהקרקע; מחבר רומנים גרפיים המתעורר ומוצא בחדרו ישות מסתורית שדומה ליציר מוחו; תינוקת המזהה כל סימן לשחיתות סביבה ומסמנת את האשמים בכתמים ובשלפוחיות.
לאחר סערה גדולה, נפתחים שערים בין עולם הג'ינים ועולמנו, ותופעות מוזרות מתרחשות כאשר ג'ינים אפלים פולשים לכדור הארץ. נסיכת הג'ינים וילדיה נאלצים אפוא להילחם כדי להגן על כדור הארץ ועל בני האדם מפניהם ומפני העפרית בקרב אפי.
במקביל, מתרחש ויכוח בין הפילוסוף הגדול אבן רושד והתאולוג המפורסם אל-ע'זאלי, בדיון פילוסופי על התבונה ועל האלוהים.

ביקורות

אריקה וגנר  כתבה בביקורת ב"גרדיאן" כי מדובר ברומן "נפלא" ושיבחה את רושדי באומרה כי: "התענוגות האפלים הנובעים מדמיונו ברומן זה הם בעלי אנרגיה מכשפת, שסימנה את מספרי הסיפורים הגדולים מאז הימים. של שחרזדה".
מרי נורטון

מרי נורטון (באנגלית: Mary Norton;‏ 10 בדצמבר 1903 - 29 באוגוסט 1992), סופרת ילדים בריטית.

ספרים

מרי נורטון נודעת בעיקר בסדרת ספרי הלקחנים (The Borrowers). ספרה הראשון, The Magic Bedknobs ,
or How to Become a Witch in Ten Easy Lessons יצא לאור בשנת 1943 ויחד עם המשכו, Bonfires and Broomsticks
היה לסרט של חברת וולט דיסני בשם "המיטה המעופפת".
ג'ולייטה של הרוחות

עלילה

ג'ולייטה (ג'ולייטה מזינה) בוחנת את תת-ההכרה שלה ואת אורח-חייה המשונה של שכנתה הסקסית, סוזי (סנדרה מילו), בעוד היא מנסה להתמודד עם חיי השיגרה ועם בעלה הנואף (מריו פיסו) המדכא אותה. ככל שתשוקותיה, כמו גם שדיה, נעשים יותר ויותר נגישים לה, מודעותה העצמית גוברת בהדרגה, ולבסוף היא זוכה בעצמאות.
ניתאי הרשקוביץ

חייו ועבודתו

הרשקוביץ נולד בישראל והחל מנגן קלרינט בגיל 12 ובפסנתר בגיל 15. בגיל 17 עבר להתגורר בתל אביב ושילב לימודי תיכון עם שיעורי פסנתר בהנחיית המוזיקאים ומורי הג'אז עמית גולן ויובל כהן. הרשקוביץ אף למד במשך שנתיים מוזיקה קלאסית ותאוריה המלחין הישראלי מנחם ויזנברג וכן עם הפסנתרנים שושנה כהן ועמיר פדרוביץ.
במהלך עבודתו הרשקוביץ שיתף פעולה עם מספר רב של אמנים ג'אז, בהם: המתופף חורחה רוסי, הגיטריסט קורט רוזנוינקל, הסקספוניסט גרגורי טרדי, המתופף ארי האניג, הסקספוניסט צ'ארלס דייוויס, נגן כלי הקשה זוהר פרסקו ועוד. הוא ניגן בהקלטות של דניאל זמיר ואחרים. במשך ארבע שנים זכה במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל. בשנת 2009 זכה במלגת צ'ייס למימון לימודיו באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. הרשקוביץ הופיע באירועים רבים ברחבי תבל. מאז שנת 2012 שיתוף הפעולה הבולט של הרשקוביץ הוא עם הבסיסט אבישי כהן. בפברואר 2016 יצא לאור אלבום הבכורה של הרשקוביץ "I Asked You A Question".
דוד פתאל

ביוגרפיה

פתאל נולד ליוסף, עורך דין, ולקטי, עקרת בית. הוריו, ילידי עיראק, התגוררו בשכונת מרכז הכרמל בחיפה. למד בבית הספר היסודי "הרצל", ובתיכון עירוני ה'. השתתף בפעילות בתנועת הצופים - שבט צופית, כחניך, מדריך, ו'מרכז שבט קהילה'. בשנת 1975 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בחטיבת הנח"ל. לאחר שירותו הצבאי, הדריך מטעם הסוכנות היהודית, במחנה קיץ לנוער בארצות הברית, ועם חזרתו ארצה החל את לימודיו במלון תדמור במגמה לניהול בתי מלון.

קריירה

בשנת 1980, עם תום לימודי המלונאות, החל פתאל לעבוד כמנהל ערב במלון דן כרמל בחיפה. תוך כדי עבודתו זאת, למד באוניברסיטת חיפה לימודי תואר ראשון בכלכלה וסוציולוגיה. בשנת 1985 קודם על ידי הנהלת רשת מלונות דן, לתפקיד סמנכ"ל מלון דן אכדיה בהרצליה, ובשנים 1987 ו- 1989 בהתאמה, ניהל את המלונות סונסטה בים המלח, והמלך שלמה באילת, השייך לרשת המלנות ישרוטל.

ניהול בתי מלון

בשנת 1992 החליטה הנהלת חברת ההשקעות אפריקה ישראל להקים חברה לניהול בתי מלון בשם "מלונות אפריקה ישראל" והעמידה את פתאל בראש הרשת החדשה. כמנכ"ל ניהל את המשא ומתן לקבלת הזיכיון הישראלי של רשת הולידיי אין, ופעל להטמעת המותג בישראל. תוך 5 שנים פיתח את הרשת כך שמ- 50% במלון אחד בטבריה, הפכה חברת מלונות אפריקה ישראל, לבעלים של עשרה בתי מלון. כמנכ"ל הרשת, הוביל פתאל, את הנפקתה של מלונות אפריקה ישראל בבורסה לניירות ערך. כמו כן, הוביל שיתוף פעולה בין הרשת, לבין משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, משרד התיירות ועיריית טבריה, והקים את מכללת הולידיי אין (כיום: רימונים – המכללה למלונאות), מוסד ללימודי מלונאות והסעדה.
בשנת 1997 החל לנהל את קבוצת קלאב הוטל. כמנכ"ל הרשת היה תפקידו לפתוח את המלון באילת, ולהנחיל סטנדרטים של שירות איכותי למלונות טיים שרינג בישראל. בשנת 1998 ייסד את חברת פתאל ניהול ויזמות בע"מ, והחליט לעזוב את קבוצת קלאב הוטל.

מלונות בבעלות פרטית

החברה החדשה הוקמה במטרה לתת ייעוץ למלונאים, ושירותי ניהול למלונות, ותוך חודשיים מיום הקמתה, בפגישה אקראית בבית קפה בתל אביב עם ליאורה עופר הוצע לדוד לשמש כיועץ למלון "שנגרילה" באילת, שהיה אז בתהליך של בנייה על ידי קבוצת האחים עופר. פתאל יצר קשר עם רשת מלונות מרידיאן העולמית, יצר אצלם את הרושם שהחברה בעלת ניסיון רב בתחום המלונאות, שכנע אותם למסור בידיו את הזיכיון למלונות מרידיאן בישראל, וכך הפך שנגרילה למרידיאן. עם ההודעה לעיתונות, על מסירת ניהול המלון לחברתו, הודיע פתאל על כוונתו לפתח את הרשת למלונות בירושלים, טבריה, חיפה, וים המלח, ואכן תוך פרק זמן קצר צברה הרשת תחת ניהולה, מלונות נוספים ברחבי הארץ, וביניהם השייכים למותגי המלונות המובילים בעולם, כמו הרודס, מלונות לאונרדו, מלון רוטשילד 22 תל אביב, NYX, מג'יק, ומלונות יו. אך דוד לא שקט אל שמריו והחל במקביל לניהול, גם לרכוש מלונות כגון: מג'יק נירוונה קלאב, בים המלח, פלמירה באילת, פרדייז באילת, בזל ת”א, אשר בנוסף לאחרים, הפכו למלונות שבבעלות הרשת.
בשנת 2013, הוענק לדוד פתאל, על ידי התאחדות המלונות בישראל, אות הוקרה, המוענק אחת לשלוש שנים במהלך וועידת המלונאים השנתית, על הישג אישי מיוחד בתחום היזמות המלונאית.
פתאל היה נשוי להדסה ולזוג שלושה בנים, בנו נדב סמנכ"ל שיווק של החברה, ובנו אסף עובד במחלקת הכספים של החברה. גרושתו הדסה מחזיקה בנתח ממניות החברה.

בתקשורת

מגזין TheMarker ציין את פתאל כאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר על כלכלת ישראל לשנת 2009. בגלובס תואר פתאל כ"טייקון בעשר שנים, ועשר אצבעות".
אללי אדמסו

ביוגרפיה

אדמסו נולד באתיופיה ועלה לישראל ללא משפחתו בשנת 1983. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומדעי המדינה ותואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב.
לאחר לימודיו האקדמיים החל את שירותו בצה"ל והוא בן 26. שימש כקצין בחיל החינוך והנוער בתפקיד הדרכה ובמסגרת הצבאית השתתף גם במבצע שלמה. לאחר השחרור מצה"ל, שימש שליח בארצות הברית להסברה בנושאי קליטת עלייה ואחר כך עבד במשך 14 שנים במשרד התמ"ת, כאחראי להכשרה מקצועית ותעסוקה לעולי אתיופיה.
הצטרף לליכוד בשנת 1990 והוא חבר מרכז המפלגה מאז 1999. בבחירות לכנסת ה-18 נבחר למקום ה-28 ברשימת הליכוד, אך לא נכנס לכנסת. שימש יושב ראש מטה הבחירות של עולי אתיופיה בליכוד בבחירות 1996, 1999, 2003 ו-2006. בספטמבר 2012 התפטר יוסי פלד מהכנסת, ואדמסו החל לכהן כחבר הכנסת. הוא כיהן עד הבחירות לכנסת התשע עשרה שנערכו בינואר 2013.

ההתמודדות על משבצת העולה החדש ברשימת הליכוד

לאחר הפריימריז בליכוד לקראת הבחירות לכנסת ה-18 שובץ אדמסו במקום ה-28 של רשימת הליכוד. ולדימיר שקלאר, מועמד שעלה מרוסיה, שכמו אדמסו התמודד על משבצת העולה החדש של רשימת הליכוד לכנסת ה-18, הגיע מקום אחד בלבד אחרי אדמסו. שקלאר פיגר אחרי אדמסו ב-50 קולות בלבד.
שקלאר הגיש עתירה יחד עם אסיה אנטוב (מועמדת נוספת למשבצת העולה) לוועדת הבחירות של הליכוד באמצעות עורך הדין יעקב נאמן כנגד שיבוצו במקום ה-28 של אדמסו. טיעוניו של שקלאר סבבו סביב הנקודה שאדמסו עלה לארץ בשנת 1983 בעוד בחוקה של הליכוד כתוב במפורש כי עולה חדש מוגדר כמישהו שעלה לארץ משנת 1985 והלאה. בהחלטת ועדת הבחירות של הליכוד נקבע כי אדמסו אכן נמצא לא מתאים למשבצת העולה החדש וניתנה ההוראה להדיחו ולהחזיר לו את הסכום ששילם על אגרת בחירות. 
אדמסו הגיש ערעור על ההחלטה לבית הדין של הליכוד. בערעורו טען אדמסו כי אין בסמכותה של ועדת הבחירות לדון בעתירה של שקלאר וכן כי העתירה הוגשה באיחור. לאחר המאבק המשפטי בית הדין של התנועה קבע כי אדמסו יוצב במקום ה-28 וכי לא היה פגם בהתנהגותו בהציעו עצמו למשבצת העולים.

כחבר כנסת

אדמסו מונה לחבר כנסת בספטמבר 2012, לקראת סיום כהונתה של הכנסת ה-18, לאחר שהח"כ והשר יוסי פלד התפטר מתפקידו לטובת מינויו ליושב ראש חברת קו צינור אילת אשקלון. התמודד בפריימריס בליכוד לכנסת ה-19 ולא נבחר במקום ריאלי.

בראשות כל ישראל אחים לשוויון חברתי

לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת במרץ 2019 עמד בראש רשימת "כל ישראל אחים ופעולה לישראל" המשותפת למפלגות כל ישראל אחים לשוויון חברתי, מפלגה שקוראת לחיזוק מעמד ישראל כיהודית ודמוקרטית ועידוד עליה לישראל מהתפוצות ולמפלגת פעולה לישראל. רשימה זו לא הצליחה וקיבלה רק 1,140 קולות (0.03%). לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים בספטמבר 2019 הוא עומד בראש רשימת כל ישראל אחים לשוויון חברתי המתמודדת בבחירות אלו באופן עצמאי.

חיים אישיים

אדמסו מתגורר בראשון לציון, נשוי ואב לשישה.
אינטרמצו עם אריק

אינטרמצו עם אריק היא תוכנית טלוויזיה שבועית בנושאי מוזיקה בטלוויזיה החינוכית הישראלית, בהנחיית המנצח והפסנתרן אריה ורדי אשר גם כתב את תסריטי התוכניות. זוהי הסדרה החמישית של הטלוויזיה החינוכית עם אריה ורדי. קדמו לה: "כיתת אמן", "פרקי בארוק", "שיחות מן המקלדת", "שיחה בעשר אצבעות" ו"צלילים מן ההיכל". אלה הן סדרות הטלוויזיה היחידות של מוזיקה קלאסית שנעשו עד כה בהפקה מקורית בישראל. התוכניות מצולמות באולפני הטלוויזיה החינוכית הישראלית ברמת אביב.

תיאור הסדרה

כל פרק בסדרה עוסק בנושא מוזיקלי אחד, ומתארחים בו הרכבים מוזיקליים למיניהם או אמנים ישראלים ובינלאומיים בתחומי ההלחנה, הנגינה, השירה והמחול, ביניהם צעירים ואלמונים, ואחרים ותיקים ומפורסמים, המבצעים באולפן יצירות הקשורות לנושא הפרק. כמו כן משולבים בתוכנית קטעי ארכיון מתוך קונצרטים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית ומקונצרטים ואירועי מוזיקה מגוונים בארץ ובעולם. אות הפתיחה הנוכחי, קטע מתוך אינטרמצו אופ' 117 מס' 2 של ברהמס, מנוגן על ידי אריה ורדי עצמו. בעבר שימשו בתפקיד זה קטע מתוך "קרנבל" של רוברט שומאן וקטע מהפרק השלישי של סונטת הסערה של בטהובן.
הסדרה יצאה לדרך בשנת 2003 וב-29 באוקטובר 2006 חגגה הסדרה את פרק ה-100 במסיבה שנערכה באולם קלרמונט בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, בנוכחות שרת החינוך, חברת הכנסת הפרופסור יולי תמיר.
במאי, עורך הסדרה ומעצב דמותה הטלוויזיונית מראשיתה ובמשך כ-350 תוכניות היה ז'קי ברקן, אשר עבד עם אריה ורדי בשיתוף פעולה מלא, גם בסדרות המוזיקה הקודמות, עד יומו האחרון ביוני 2014. מפיק אינטרמצו, מוסטפא אבו ראס, ממשיך היום את דרכו כבמאי ומפיק הסדרה.

בין המשתתפים בתוכנית

התוכנית אירחה במשך השנים שמות בינלאומיים רבים, ובהם ניתן למנות בין השאר את קורט מאזור, זובין מהטה, מארי פרחיה, יפים ברונפמן, אנדראש שיף ואחרים. מבין המקומיים ניתן למנות את פנינה זלצמן, אנדרה היידו, מנדי רודן ועוד.
אגודל

מחוות גופניות באמצעות האגודל

זקיפת אגודל בכיוון מעלה היא מחווה המסמלת אישור בתרבויות רבות בעולם, ובכוון מטה כשלילה. בקרבות הגלדיאטורים ברומא העתיקה שימשה התנועה בה האגודל פונה מעלה- את הצופים ועורך המשחקים לסמן בעד חנינתו של הלוחם המובס,וכנגדה התנועה בה האגודל פונה מטה על הריגתו . בתרבויות אחרות היא עשויה לסמל בקשה לעצירת טרמפ, או תנועה גסה.
אפשר לשחק עם האגודל "מלחמת אגודלים", שבה היריבים מנסים להכניע אחד את השני בלחיצה על האגודל.

מציצת אצבע

לרוב תופעת מציצת האצבע תהיה על ידי מציצת האגודל, יותר מכל אצבע אחרת. מציצת אצבע היא תופעה שכיחה בקרב ילדים. לרב ילדים מוצצים אצבע כדי להירגע. בנוסף על כך, ילדים קטנים מגלים את העולם באמצעות הפה והכנסת אצבעות הידיים לתוכו היא אחת הדרכים לכך.
אחמט גרוזני

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1946 בשם "דינמו". הקבוצה שינתה את שמה בשנת 1948 ל"נפטיאניק" לפני שקבעה את שמה "טרק" בשנת 1958, ששימש כשם הקבוצה במשך 59 שנים. במשך שנים, הייתה הקבוצה בליגות הנמוכות של ברית המועצות ומעולם לא העפילה לליגה הבכירה בברית המועצות.
במהלך שנות ה-90, ננטש המועדון למספר שנים, אך עם הקמתו מחדש, הפסיקה הקבוצה לשחק את משחקיה בעיר גרוזני, בירת צ'צ'ניה בשל הקרבות הקשים במדינה, ובשל כך הועברה הקבוצה לעיר פיאטיגורסק, במחוז השכן, מחוז סטברופול. כמו כן, את משחקיה באירופה, אירחה טרק במוסקבה.
בשנת 2004 זכתה הקבוצה בגביע הרוסי לאחר שניצחה בגמר את קריליה סובטוב סמארה ובכך הפכה לקבוצה הראשונה ברוסיה לזכות בגביע מבלי להיות בליגה הבכירה. באותה העונה, גם העפילה הקבוצה לליגה הבכירה והייתה לקבוצה הראשונה מצ'צ'ניה לעשות זאת, אף על פי שלא שיחקה פיזית במחוז זה.
בעונה שלאחר מכן השתתפה בגביע אופ"א אז עברה בסיבוב המוקדם את לך פוזנאן הפולנית אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת פ.צ. בזל השווייצרית. באותה עונה הקבוצה השתתפה במשחק הסופרקאפ הרוסי אך הפסידה ובהמשך נשרה לליגת המשנה. בעונת 2007 חזרה לליגה הבכירה לאחר שסיימה במקום השני בליגת המשנה.
בינואר 2011 היה רוד חוליט ההולנדי למאמן הזר הראשון בתולדות הקבוצה, אך זה לא הוביל את הקבוצה להישגים של ממש ופוטר כעבור זמן. מנובמבר 2013 ועד מאי 2017 מאמן הקבוצה היה ראשיד רחימוב הטג'יקי.
ביוני 2017 מנהלי הקבוצה החליטו לשנות את שם קבוצת הכדורגל ל"מועדון הכדורגל אחמט גרוזני" על שם נשיא צ'צ'ניה לשעבר.
נוסחת DuPont

הנוסחה

רווח שולי × מחזור הנכסים  ×  מנוף פיננסי
כאשר: 
רווח שולי = רווח נקי ÷ מכירות
מחזור הנכסים = מכירות ÷ נכסים
מנוף פיננסי = נכסים ÷ הון עצמי

הסבר

כאשר מחלקים את התשואה על ההון לשלושה חלקים, קל יותר להבין את מהות השינויים שחלים בתשואה על ההון לאורך זמן. 
לדוגמה: אם הרווח השולי גדל, כל מכירה תניב יותר כסף ובכך התשואה על ההון תהיה גבוהה יותר. באופן דומה, אם מחזור המכירות יהיה מהיר יותר, החברה תייצר יותר מכירות עבור כל יחידת הון של נכסיה, ומכאן שהתשואה על ההון תהיה גבוהה יותר. לבסוף, הגדלת המנוף הפיננסי פירושה שהחברה תשתמש ביותר כסף שהגיע מאשראי שקיבלה ממלווים ביחס להון בעלי המניות. הוצאות המימון מוכרות מבחינת המס, אך דיבידנדים לבעלי המניות אינם מוכרים. מכאן, פרופורציה גבוה של חוב במבנה ההוני של החברה מביאה לתשואה על ההון גבוהה. היתרונות של מנוף פיננסי קטנים ככל שסכנת פשיטת הרגל גדלה, עקב קושי לעמוד בתשלומי הקרן והריבית על ההלוואות, במיוחד לאור ציפיותיהם של המלווים לקבל ריבית יותר גבוהה על הלוואות נוספות עקב פרמיית הסיכון הגדלה, ולכן התשואה על ההון תרד. חוב גדול יתרום תרומה חיובית לתשואה על ההון של החברה רק אם ההחזר על הנכסים (ROA) גבוה יותר משיעור הריבית על ההלוואה.
STS-51-I

המשימה

ב-24 באוגוסט 1985 ניצבה הדיסקברי מוכנה להמריא למשימתה השישית, והמשימה ה-20 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. שיגור זה נדחה ל-25 באוגוסט (למחרת) בגלל תנאי מזג האוויר.
למחרת, שוב נדחה השיגור, הפעם בגלל אי תפקודו של מחשב הגיבוי במעבורת. 
ב-27 באוגוסט 1985, לאחר שתי דחיות, שוגרה המעבורת בהצלחה.
מטרתה הראשונית של משימת STS-51-I הייתה להציב שלושה לוייני תקשורת, ולתקן את לוויין ה-IV-3 שהוכנס למסלולו במשימת STS-41-D באפריל 1985.
שלושת הלוויינים כללו את l, לווין רב תכלתי של אוסטרליה, ASC-l שהופעל על ידי American Satellite Co ולוויין IV-4 של משרד ההגנה האמריקאי. 
ביום השיגור הוכנסו שני הלוויינים של אוסטרליה ו-American Satellite Co למסלול. הלוויין השלישי הוכנס למסלול למחרת.
ביום החמישי למשימה שני האסטרונאוטים פישר וואן הופטן החלו לתקן את IV-3 ולהכניסו למסלול מחדש.
הדיסקברי נחתה במסלול המראה 23 בבסיס חיל האוויר האמריקאי בשעה 6:16 בבוקר, לפי שעון מערב ארצות הברית.
רחוב גלי תכלת

מבנה הרחוב

רחוב גלי תכלת הוא רחוב חד-סטרי. הרחוב מתחיל בצומת המחבר בין רחוב וינגייט לרחוב בזל (בצמוד לכיכר משה דה שליט) וממשיך דרך גינת צבי ברנזון בו נמתחת טיילת הרצליה.
בהמשך הרחוב קיים צומת המחבר את רחוב גלי תכלת עם רחוב המעפילים, ובהמשך מתחבר הרחוב עם רחוב קרן היסוד. קצה הרחוב מסתיים בנקודת מפגש עם רחוב וינגייט, בגן שמואל תמיר.
החל מבית מספר 28 והלאה (בבתים שמספרם זוגי) קיים נוף פתוח לים, וברובם קיימת אף גישה ישירה מחצר הבית אל החוף, דבר המייקר עוד יותר את מחירם של בתים אלה.

דיירי הרחוב

באופן טבעי, רוב בעלי הנכסים ברחוב הם אנשים אמידים ובעלי הון, ביניהם גם תושבי חוץ רבים.
בשנת 2010 רכש איש העסקים טדי שגיא את הבית היקר ביותר בישראל במחיר של כ-145 מיליון שקלים. מדובר בווילה בשטח בנוי של 2,000 מ"ר על מגרש של כשני דונם, הכוללת מקלט אטומי, חדר כושר, מרתף יינות, קולנוע פרטי, בריכה ומעלית פנימית המובילה לים. במקור, הבית נבנה על ידי איש העסקים מרטין שלאף בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20.
ברחוב ממוקמים גם בתיהם של שגרירי ארצות הברית, אוסטרליה, פנמה, סין והודו, ביתו של שגריר ישראל במצרים לשעבר פרופסור שמעון שמיר (אשר הוא ובתו מחזיקים שני בתים צמודים ברחוב), האדם העשיר בישראל אייל עופר, האוליגרך הרוסי-יהודי ליאוניד נבזלין, אשר רכש את בית אמו של איש העסקים לוני הרציקוביץ', יזם הנדל"ן דורון אביב, עירית שטראוס, ג'ורג' חורש, ד"ר רפי גדרון (ממייסדי כרומטיס) ואיש העסקים נוחי דנקנר.
בשנת 2011 רכש המדען הצרפתי-יהודי (שכיהן כנשיא אורט העולמי) ז'אן דה גינזבורג שני בתים צמודים בסכום של כ-70 מיליון שקלים כל אחד, במטרה לבנות על שני המגרשים בית אחד גדול.
ויואל משה

ויואל משה הוא ספר שחובר על ידי האדמו"ר מסאטמר, רבי יואל טייטלבוים, ובו הוא פורש את משנתו האנטי ציונית.
משקיע מוסדי

גוף מוסדי או משקיע מוסדי (באנגלית: Institutional Investor) הוא גוף המנהל כספים של הציבור, כגון כספי פנסיה וקרנות נאמנות. הגופים המוסדיים המרכזיים בישראל הם חברות הביטוח ובתי השקעות. גופים אלה מנהלים כספים בקרנות נאמנות, קרנות פנסיה וקופות גמל תמורת דמי ניהול שהם גובים. 
היות שהגופים המוסדיים מנהלים כספי ציבור בהיקפים גדולים, הם כפופים לחוקים ורגולציה ממשלתית. 
החל משנת 2005 ולאור רפורמת בכר להפחתת הריכוזיות במשק, מכרו הבנקים בישראל את קופות הגמל וקרנות הנאמנות שברשותם וכך חדלו מלהיות גופים מוסדיים.
טוקיו מיו מיו

תקציר העלילה

ה-DNA של נערה בשם איצ'יגו מומיה ושל ארבע בנות נוספות משולב באופן מסתורי עם ה-DNA של בעלי חיים שונים שנמצאים בסכנת הכחדה. בהמשך הבנות מגלות שהן נבחרו להגן על כדור הארץ מפני חייזרים. במקביל, איצ'יגו מנסה לגלות אם החבר שלה מסאיה אאויאמה מחבב אותה או לא או אם הוא מודע לכך שהיא חלק מצוות מיו מיו.

סדרת ההמשך

בסדרת ההמשך איצ'יגו ומסאיה עוברים לאנגליה במורה לחקור מינים בסכנת הכחדה. הבנות בצוות מיו מיו שנותרו ביפן צריכות לוודא שכל הכימרות שנותרו יחוסלו. בנוסף לכך הפעם הם צריכים להילחם גם בבני אדם בעלי כוחות מיוחדים המעוניינים לכבוש את העולם. בהמשך איצי'גו חוזרת לטוקיו על מנת לסייע לצוות מיו מיו בקרבות.