google/wiki40b huggingface dataset:
אלון נתן

קריירת משחק

אלון נתן הצטרף כבר בגיל 7 לקבוצת הנערים של מכבי תל אביב, ובמדיה התקדם עד שבעונת 1983/1984 עלה לקבוצה הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך נתן עוד בטרם מלאו לו 17, כשעלה כמחליף בהפסדה הביתי 2-0 להפועל לוד, ב-1 באוקטובר 1983. הופעתו הראשונה בהרכב נערכה כחודש אחר כך, ובה כבש נתן שער יתרון לזכות קבוצתו במשחק הדרביי שהסתיים בהפסד 2-1 להפועל תל אביב. עונת הבכורה של נתן הסתיימה עם 22 הופעות ושני שערים.
בעונה שלאחר מכן רשם אלון נתן 26 הופעות ליגה, בהן כבש שלושה שערים. שניים משעריו נכבשו במשחקי הדרבי מול הפועל תל אביב, ובסך הכל כבש ארבעה שערים במשחקים אלו במהלך הקריירה.
עונת השיא של נתן הייתה עונת 1986/1987. הוא כבש במהלכה עשרה שערי ליגה, והוסיף שער נוסף בחצי גמר גביע המדינה מול בית"ר ירושלים. באותה עונה, חגג נתן תואר ראשון עם מכבי תל אביב, ואף כבש בבעיטות הכרעה בניצחון הקבוצה בגמר הגביע על מכבי חיפה. עם סיום העונה, ערך נתן את הופעתו הראשונה והיחידה במדי נבחרת ישראל. הוא עלה כמחליף בהפסד 4-0 לברזיל במשחק ידידות שנערך באצטדיון רמת גן ב-1 ביוני 1987.
גם בעונת 1987/1988 זכתה הקבוצה בגביע המדינה, לאחר ניצחון על הפועל תל אביב במשחק הגמר, בו נתן לא שותף. בסך הכל שיחק נתן שבע עונות במכבי תל אביב, שהתאפיינו במספר רב של פציעות. למרות זאת, על אף תקופה לא מוצלחת של הקבוצה, הצליח נתן להתבלט בכשרונו. הוא כבש 29 שערי ליגה עבור הקבוצה, ב-150 הופעות.
במהלך עונת 1990/1991, תוך שהוא מתאושש מפציעה, הודיע נתן על פרישה ממשחק, אך לבקשתו גיורא שפיגל הושאל נתן לקבוצת בני יהודה תל אביב אותה אימן. הוא הספיק לערוך 13 הופעות ליגה במדיה, בהן כבש שער אחד, וכמו כן ארבע הופעות בגביע המדינה בהן כבש ארבעה שערים נוספים. לאחר שנפצע פעם נוספת, נאלץ נתן לפרוש ממשחק פעיל, עוד לפני שהיה בן 24. החלטתו התקבלה גם עקב רצונו לעזור בעסקים של משפחתו, במפעל "מרס תעשיות, זכוכית ומנורות".
נתן הוסיף לשחק במדי מכבי תל אביב בטורנירי קבוצת הוותיקים של המועדון.

חיים אישיים

אלון נתן הוא בנו של שלמה (מוני) נתן, שחקנה לשעבר של מכבי יפו.
נשוי לליאת נתן ולהם ארבעה ילדים.
בשנת 2010 מונה אלון נתן לתפקיד המנכ"ל של חברת הבנייה צ. לנדאו. בקיץ 2014, בעקבות מבצע צוק איתן, הגישה החברה בקשה להקפאת הליכים.
פח אשפה

פח אשפה או פח זבל הוא מכל לאחסון זמני של פסולת, עשוי בדרך כלל מתכת או פלסטיק.

פח אשפה

קיימים שלושה סוגים נפוצים של פחי רחוב: פחי אשפה קטנים בצידי הדרך העשויים לרוב ממתכת, פח או פלסטיק, מכולות אשפה גדולות ממתכת (מכונות גם "פחי צפרדע"), ופחי פלסטיק ניידים בעלי גלגלים (נפחם הוא 1,100 ליטר). התקן בבריטניה לפח אשפה נייד הוא תכולה של 240 ליטר ומעלה. פחים אלו נאספים על ידי רכב לפינוי אשפה המעביר את הפסולת למטמנה/מזבלה, שריפה או גריסה.
במקומות מסוימים פועל שירות מיחזור, ומוקדשים לו פחים ייעודיים. פחים אלו מופרדים לקטגוריות שונות, הקובעות איזה סוג של פריטים מותר להכניס לפח. תוכנם של הפחים נלקח למפעלי מיחזור.

פח אשפה טמון

במדינות מסוימות קיימים מכלי פסולת גדולים (5 מ"ק ויותר) אשר משרתים מספר בניינים במשותף. מכלים אלו בנויים באופן שהחלק האוגר את האשפה טמון מתחת לפני הקרקע, משאיות אשפה מיוחדות פותחו על מנת לרוקן מכלים כבדים שכאלה. היתרון במכלים אלו על פני הפחים המסורתיים, הוא ביכולתם לאגור כמויות גדולות של פסולת, ובחסכון בכוח אדם הנצרך לריקונם (ניתן לבצע ריקון על ידי פועל אחד), דגמים מסוימים מתוכננים באופן שיאפשר את פתיחתם על ידי מדרך רגל כדי להתאימם לשימוש על ידי בעלי מוגבלויות. במספר ערים בישראל הוחלפו חלק מן פחי האשפה בפחים טמונים.
חוק האזרחות הפולני

חוק האזרחות הפולני הוא החוק הקובע מי נחשב כאזרח פולין. חוק זה מבוסס על עקרונות דין הדם (Jus sanguinis).
החוק עבר ארבעה גלגולים: החוק הראשון נכנס לתוקף ב-31 בינואר 1920, הוחלף בחוק שני ב-19 בינואר 1951 שהוחלף לחוק שלישי ב-21 באוגוסט 1962 ולזה נוסף החוק הנוכחי בתאריך 15 באוגוסט 2012. 
ילדים שנולדו להורים פולניים רוכשים בדרך כלל אזרחות בלי קשר למקום הולדתם. לעומת זאת, אנשים שנולדו בפולין להורים זרים בדרך כלל לא יהיו אזרחים פולניים, אלא אם אזרחות ההורים לא ידועה.
אדם הזכאי לאזרחות פולנית בהתאם לחקיקה הרלוונטית לגביו, אינו נחשב בעיניי רשויות פולין כבעל אזרחות נוספת, אם ישנה.

אזרחות מלידה

ילד שנולד להורה אזרח פולני הוא בדרך כלל אזרח פולני מלידה, בין אם נולד בפולין או מחוץ לה. אם רק אחד ההורים הוא אזרח פולני בעת הלידה, ניתן לבטל את אזרחותו הפולנית של הנולד בפנייה לקונסוליה הפולנית בבקשה לאמץ את אזרחותו של ההורה השני עבורו.
גם ילד, שהוריו ויתרו עבורו על אזרחותו הפולנית, יוכל לשוב ולרכוש אותה באמצעות תצהיר שיגיש לשלטונות פולין לאחר שמלאו לו 16 ובטרם מלאו לו 17 וחצי.

אזרחות באמצעות אזרוח

אדם שאינו אזרח פולני על פי החוק ושמתגורר בפולין לפחות חמש שנים עם אישור תושבות קבע יוכל לבקש להתאזרח (לפי סעיף 8 לחוק) – מתן אזרחות יתאפשר לאחר הצגת ראיות מתאימות המצביעות גם על שחרור מאזרחות זרה במידת הצורך. כמו כן, ההכרה באדם כאזרח פולני בדרך של התאזרחות תחול גם ביחס לילדיו אשר מתגוררים בפולין (בתנאי שילדיו מצויים תחת חסותו). בנסיבות מיוחדות, גם אדם שאינו ממלא תנאי זה יוכל לבקש בקשה שכזו. ילדיהם הקטינים של הורים שהתאזרחו בדרך זאת יקבלו אזרחות פולנית גם כן.
חביתה

חביתה (אומלט, מצרפתית: Omelette) היא מאכל העשוי מבלילת ביצים מטוגנת. בעת טריפת הביצים ניתן להוסיף לבלילה מלח, פלפל שחור, קמח, חלב, שמנת, גבינות מסוגים שונים, נקניקים וירקות שונים (בצל, פטריות, פלפל ותבלינים נוספים). את הנקניק והירקות ניתן גם לטגן במחבת קודם לטיגון הבלילה.
את הבלילה יוצקים למחבת משומנת בשמן צמחי (מרגרינה, שמן חמניות, שמן תירס, שמן זית וכו') או בשומן מן החי (חמאה, שומן אווז מותך, שומן חזיר וכו'). במחבת טפלון אפשר לטגן ללא חומר משמן. אין מערבבים בעת הטיגון (ערבוב יוצר ביצה מקושקשת ולא חביתה).
לאחר שהחביתה התגבשה מצידה האחד, הופכים אותה כדי לטגן גם את צידה השני. אם לא הוספו תוספות לבלילה, ניתן להוסיפן לקראת גמר טיגון הצד הראשון ולקפל את החביתה מעליהן. ניתן להפוך חביתה ללא שימוש בכלי (מזלג או מרית) אלא על ידי הנפת המחבת כלפי מעלה, כך שהחביתה תועף באוויר, תתהפך, ותנחת על המחבת המושטת מתחתיה. שיטה זו זכתה לפרודיות בדמות קריקטורות בהן החביתה דבוקה לתקרה, רמז לשלומיאליות של מי שטיגן אותה. שיטה נוספת להפיכת חביתה היא כיסוי המחבת בצלחת, הפיכת המחבת כך שהחביתה תעבור לצלחת, והחלקת החביתה ההפוכה בחזרה למחבת.

כימיה

חלבון הביצה הטריה מכיל כ 10% (משקלי) חלבון בתמיסה מיימית. החלבון העיקרי הוא הגליקופרוטאין אובלבומין. החלבונים מקופלים כך שקטעים הידרופיליים פונים אל המים כך שנוצרים קשרי מימן עם הממס וומקטעים הידרופוביים פונים פנימה, החלבון המקופל קטן מכדי לפזר אור בתחום הנראה ולכן חלבון הביצה שקוף. בחימום החלבונים המקופלים נפרשים בין שרשראות חלבון שכנות מקשרות ונוצר ג'ל - רשת חלבונית בה מפוזרות טיפות מים. תהליך זה דומה במידה מסוימת להתגבנות החלב, או לקרישת דם ונקרא דנטורציה של חלבון.
מדרש תלמוד תורה

מדרש תלמוד תורה היה מוסד לימודים יהודי-מסורתי לבנים צעירים שהוקם ונסגר מספר פעמים בין השנים 1832–1951 בבגדאד שבעיראק. רבים מבוגריו שימשו כרבנים ואישי ציבור בבגדאד ובישראל.

היסטוריה

עד המחצית השנייה של המאה ה-19, היו בקהילה היהודית בעיראק מוסדות לימוד מסורתיים שכונו "סתאד' " או "חדרים". אחרי תקופה זו נוספו למערכת החינוך עשרות "חדרים" נוספים, ותנאי הלימוד המסורתיים שופרו באופן יחסי. בעקבות כניסתם של מוסדות לימוד מודרניים לעיראק בתחילת המאה ה-20, החלה דעיכת הלימוד המסורתי בערים המרכזיות. הדעיכה נמשכה עד להקמת "מדרש תלמוד תורה" הראשון בשנת 1832, שמטרתו הייתה להציע לבני עניים בעיקר חינוך מסורתי כתחליף לחינוך המודרני שהתפשט. "מדרש תלמוד תורה" בולט נוסף הוקם בשנת 1869, ונתמך על ידי גבירים מקומיים, והרב שלמה בכור חוצין נמנה עם מייסדיו. הוא שרד עד שנת 1875 בלבד, ותלמידיו עברו ללמוד במוסדות של כל ישראל חברים. כדי להרחיב את מעגל ההשכלה לשכבות נוספות של מעוטי יכולת ועניים בעיקר, הקים הרב יחזקאל אל ווקיל שוב פעם מוסד לימודים דומה בשנת 1932, והפעיל אותו עד שנת 1951. בין השנים האלו שימש הרב מנשה שהרבני כמורה במוסד במשך תקופה.
המוסד על כל שנותיו נועד בעיקר לילדי עניים שהוריהם לא יכלו לשלם שכר לימוד, וחפצו כי יתחנכו במוסד מסורתי. מתכונת הלימודים כללה בין היתר לימוד תנ"ך, תלמוד, כתיבת רש"י חצי קולמוס, ועוד. אולם בשנותיו האחרונות כלל גם מקצועות נוספים כדוגמת היסטוריה, השפות עברית, אנגלית וערבית. לאחר סיום הלימודים ב"מדרש תלמוד תורה", התלמידים המצטיינים היו ממשיכים למדרש בית זלכה, והשאר למוסדות לימוד נוספים.  
בין השנים בהן לא פעלו מוסדות בולטים, המשיכו לפעול מסגרות דומות תחת השם "מדרש תלמוד תורה". בשנת 1906 שימש בוגר המוסד הרב יצחק מכמל כמורה לתנ”ך, תלמוד ועברית במוסד. בשנת 1919 החל להכשיר מורים במוסד, ושימש גם כמורה לשיעורי עברית, דקדוק ותולדות עם ישראל. בין השנים 1918–1920 שימש עזרא חדד כמורה לערבית, היסטוריה ואנגלית במוסד.
בשנת 1910 מנה המוסד כ-2,000 תלמידים. בשנת 1929 מנה המוסד כ-1,000 תלמידים. נכון לשנת 1910, הקהילה היהודית החזיקה את התלמוד תורה מכספיה, ונכון לשנת 1925 קיום המוסד היה תלוי בתרומות והקדשות בעיקר.
ג'סיקה לונג

ביוגרפיה

לונג נולדה בסיביר וגדלה בבית יתומים עד גיל 13 חודשים, אז אומצה. בגיל 18 חודשים, כטיפול, עברה ניתוח קטיעה ברגליה מתחת לברך עקב פגם מולד ברגליה, פיבולר המימליה, מחלה שבה יש חסר של עצם השוקית (פיבולה), ומאז היא למדה ללכת בעזרת רגליים תותבות. היא גדלה בבולטימור, שבמרילנד והחלה להשתתף בתחרויות שחייה כשהייתה בת 10.

אתונה 2004

לראשונה השתתפה לונג במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים אתונה (2004) וזכתה בשלוש מדליות זהב. במשחה ל-100 מטר חופשי היא ניצחה עם שיא פאראלימפי של 1:09.67 דקות, לפני קרן לייבוביץ' שסיימה בתוצאה של 1:09.86 דקות והנורווגית סיסיל דראבש שזכתה בארד עם 1:12.29 דקות. במשחה ל-400 מטר חופשי זכתה לונג במדליית זהב נוספת עם שיא פאראלימפי שני של 5:07.88 דקות, ובמשחה שליחות 4X100 זכתה במדליית זהב נוספת, לצידן של ארין פופוביץ', אשלי אואנס וקלי קרולי בתוצאה של 4:40.57 דקות.

בייג'ינג 2008

באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) זכתה לונג בשש מדליות פאראלימפיות, מהן ארבע מדליות זהב. במשחה ל-100 מטר פרפר זכתה במדליית הזהב עם תוצאה של 1:11.96 דקות, לפני בת ארצה אמנדה אוורלוב שסיימה בזמן של 1:12.16 דקות, והסינית שְׂיָאוצִ'ין גִ'ין שזכתה בארד עם 1:15.32 דקות. במשחה ל-100 מטר חופשי שברה לונג את שיא העולם בשלב המוקדמות עם 1:06.81 דקות, ובשלב הגמר ניצחה בתוצאה של 1:06.91 דקות.
במשחה ל-200 מטר מעורב אישי קבעה לונג שיא עולם בשלב המוקדמות עם 2:42.56 דקות ובשלב הגמר שיפרה אותו שנית והעמידה אותו על 2:41.85 דקות. גם במשחה ל-400 מטר חופשי שברה לונג את שיא העולם בשלב המוקדמות כשעצרה את השעון על 4:47.45 דקות. בשלב הגמר היא ניצחה בתוצאה של 4:50.17 דקות וזכתה במדליית זהב רביעית בבייג'ינג.
על ארבע מדליות הזהב הוסיפה לונג מדליית כסף אחת במשחה ל-100 מטר גב, כשעצרה את השעון על 1:19.56 דקות, ונכנעה לשיא עולם של הבריטית הת'ר פרידריקסן שקבעה 1:16.74 דקות. במשחה ל-100 חזה זכתה במדליית הארד כשסיימה בתוצאה של 1:38.60 דקות, אחרי הסינית חְוָאנְג מִין שעצרה את השעון על 1:35.51 דקות ופופוביץ' שקבעה שיא עולם של 1:31.60 דקות.

לונדון 2012

באולימפיאדת הנכים לונדון (2012) זכתה לונג ב-7 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי עם שיא עולם של 4:42.28 דקות, לפני פרידריקסן שסיימה עם 5:00.50 דקות והאוסטרלית אליוט מדיסון שזכתה בארד עם 5:09.36 דקות, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא פאראלימפי של 1:10.32 דקות. ובמשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:29.28 דקות.
היא הוסיפה מדליית זהב במשחה ל-200 מטרים מעורב אישי עם שיא פאראלימפי של 2:37.09 דקות, ומדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי עם שיא עולם של 1:05.63 דקות, לפני פרדריקסן הבריטית שסיימה ב-1:08.07 דקות ומדיסון אליוט שזכתה במדליית הארד עם 1:08.37 דקות. לונג זכתה במשחקים גם במדליית הכסף במשחה ל-100 מטר גב עם תוצאה של 1:18.67 שניות, אחרי פרדריקסן שניצחה את המקצה עם 1:17.00 שניות, 
לונג זכתה במדלית כסף נוספת במקצה השליחות ל-4X100 עם 4:24.57, כשנכנעה לשיא עולם של הנבחרת האוסטרלית שניצחה עם 4:20.39 דקות. ובמדליית הארד עם נבחרתה במשחה ל-4X100 מעורב, עם תוצאה של 4:54.13 שניות, אחרי הנבחרת הבריטית שזכתה בכסף עם 4:53.98 דקות והרביעייה האוסטרלית שקטפה את הזהב עם תוצאה של 4:53.95 דקות.
The Ronettes

היסטוריה

שלוש הבנות גדלו במשפחה אפרו-אמריקאית במנהטן, ובעודן צעירות נהגו לשיר ביחד בבית סבתן. ורוניקה הקימה את הקבוצה, אשר עשתה בעיקר גרסאות כיסוי לשירים אמריקאים קלסיים. בשנים הראשונות, הלהקה זכתה להצלחה מינורית, כאשר הופיעה בעיקר באירועים ובמועדונים מקומיים.
בשנת 1963, כאשר הלהקה מאסה בחוסר ההצלחה ובחברת ההקלטות שלהן, הן יצרו קשר עם המפיק פיל ספקטור אשר הסכים לבחון אותן. לאחר שהתרשם מביצועיהן והבחין בפוטנציאל, חתם איתן על חוזה הקלטות ושנה לאחר מכן יצא לאור האלבום "Presenting the Fabulous Ronettes Featuring Veronica" אשר זכה להצלחה והתאפיין בסגנון קצבי יותר.
בשנת 1965, יצא הסינגל "I Can Hear Music" אשר כוסה על ידי הביץ' בויז בשנת 1969 וזכה להצלחה מרובה. בשנת 1966 הצטרפו הרונטס לסיבוב הופעות של הביטלס ברחבי אמריקה, ובכך הפכו ללהקת הבנות היחידה אשר הופיעה ביחד עם הביטלס.
לאחר סיבוב ההופעות, אשר לא השפיע רבות על הצלחתן, חברות הלהקה החליטו על פירוק ההרכב. בשנת 1968, נישאו פיל ספקטור וורוניקה בנט.
החלוץ (סרט)

החלוץ הוא סרט ראינוע שצולם במצלמת 35 מ"מ Full Frame בשחור לבן. הסרט צולם בארץ ישראל בשנת 1927 על ידי חברת "מולדת". זה היה ניסיון ראשון להפקת סרט באורך מלא, אחרי שורה של הצעות, רעיונות והפקות קצרות של דוקודרמות וסרטי פרסומת על ידי "הקינו סטודיו מולדת". המפיק ירושלים סגל, הצלם נתן אקסלרוד הבמאי, התסריטאי והשחקן הראשי היה אלכסנדר פן.

עלילה

גיבור הסרט הוא דוד שטרן, יהודי יליד אוקראינה שעולה לארץ ישראל מתוך אידיאלים ציוניים. בארץ ישראל שטרן נתקל במציאות הקשה של אבטלה ומחסור שפוגמים באמונתו באידיאל הציוני והוא מחליט לחזור הביתה לברית המועצות, הן בשל התנאים החומריים והן בשל בקשתה של אמו הקשישה. אולם, ממש לפני העזיבה הוא נפגש עם חבר שנוזף בו על חולשת האופי שהוא מגלה, וזה, יחד עם שיחותיו עם כמה מוותיקי עולי ביל"ו, גורמים לו להתחרט על החלטתו לרדת מן הארץ והוא קורע את דרכונו.

הפקה

צילומי הסרט החלו באוקטובר 1927 ברחובות ותל אביב. צילום סצנה ברחוב הרצל שבה שטרן נראה בלבוש בלוי סחבות ומתמוטט מחמת רעב עוררה את תגובת העוברים והשבים שלא הבינו שמדובר בצילומי סרט וניסו לעזור לפן. כאשר הועמדו על טעותם וגילו שמדובר בסרט הזעיקו את המשטרה שהחרימה את הצילומים. בכתבה שהתפרסמה בעיתון "דבר" נטען שמדובר בתעמולה אנטי ארץ ישראלית שממומנת מחו"ל וכל מטרתה ליצור מקסם שווא של תנאי מצוקה גדולים ששוררים בארץ ישראל.
במכתב למערכת "דבר" השיב פן על טענות אלו וטען שמדובר רק בקטע שהוא חלק מסרט שמתאר סיפור ציוני של חלוץ והוא בעל מוטיבים שמטרתם לעשות דווקא תעמולה לארץ ישראל ולרעיון הציוני. אולם, הנזק כבר ונעשה והפרסום הרע לסרט הִקשה על סגל להשיג מימון להמשך הצילומים. כמו כן, בין הצוות המקצועי של הסרט פרצו ריבים – הבמאי פן והצלם אקסלרוד לא הסכימו על מבנה סצנות הסיום, סגל כעס על אקסלרוד בגלל מה שחשב לחוסר מקצועיות שלו.
בספר האוטוביוגרפי ירושלים בתל אביב טען ירושלים סגל כי כיוון שעיקר הסרט צולם ברחובות, הוא לא צפה בהתקדמותו משום שהיה עסוק בעבודתו כמתרגם. משהתפנה והגיע יום אחד לאתר הצילומים, התברר לו כי הצוות, שהיה צריך לצלם את בת האיכר בה מתאהב החלוץ רוכבת על סוסה אצילה, מצלם אותה במקום זאת על סוסת עבודה בהריון מתקדם. חוסר הרצינות שראה הרתיח אותו והוא החליט להפסיק את הצילומים.
בסופו של דבר הוסרטו רק 25 דקות מהסרט והוא מעולם לא יצא לאור או הוקרן על גבי המסך הגדול. התשליל של הסרט עלה באש בדליקה שהייתה במשרדו של סגל ב-1965.
במוטיב של "ירידה מהארץ בגלל יאוש מהמצב" השתמשו בסרטים רבים, למשל, "זאת היא הארץ" של ברוך אגדתי, 1935.
הרפובליקה הסובייטית הבווארית

היסטוריה

ב-7 בנובמבר 1918, יום השנה למהפכת אוקטובר, וכתוצאה מהתבוסה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה והמהפכה הגרמנית שבאה בעקבותיה, קורט אייזנר הכריז על בוואריה כ"מדינה חופשית", הכרזה שהביאה לנפילתה של המלוכה בבוואריה בראשות בית ויטלסבאך ששלט במדינה במשך 700 שנה. אייזנר הפך להיות ראש ממשלתה של הרפובליקה החדשה, ואף שהוא רצה להקים רפובליקה סוציאליסטית הוא התרחק מהדגם הבולשביקי שאומץ ברוסיה.
המפלגה העצמאית הסוציאל-דמוקרטית הפסידה בבחירות כעבור שלושה חודשים, ואייזנר החליט להתפטר מתפקידו כראש ממשלה, בדרכו להגיש את התפטרותו ב-21 בפברואר 1919, הוא נורה למוות על ידי אנטון פון ארקו וואלי, אריסטוקרט בווארי בעל סימפאטיה לרעיונות אגודת תולה, החדשות על הרצח גרמו לחוסר יציבות פוליטית ואנרכיה שלטונית בבוואריה, בנוסף החדשות על הפיכה קומוניסטית בהונגריה עודדו את הכוחות הקומוניסטים והאנרכיסטים בבוואריה לנסות לתפוס את השלטון.
ב-6 באפריל 1919 הוכרז על הקמת הרפובליקה הסובייטית הבווארית, בתחילה שלטה במדינה החדשה קואליציה של חברי המפלגה העצמאית הסוציאל-דמוקרטית ואנרכיסטים, אולם הממשלה שהוקמה לא הצליחה להביא את האנרכיה בבוואריה תחת שליטה ולאכוף את הסדר במדינה.
כתוצאה מחוסר היכולת של הממשלה החדשה היא לא שרדה והתמוטטה בתוך שישה ימים, הוקמה ממשלה חדשה על ידי הקומוניסטים בבוואריה בראשותו של אוייגן לוינה.
הממשלה החדשה התחילה לבצע רפורמות ברוח הקומוניזם כגון הפקעת בתי העשירים ונתינתם לחסרי בית, העברת ההנהלה של מפעלי תעשייה לפועלים, בתכנון היה גם ביטול הכסף וכינון רפורמה בחינוך, אבל הממשלה החדשה לא הספיקה להוציאה את התוכניות האלה לפועל.
הממשלה סירבה לכל שיתוף פעולה עם כוחות הרייכסווהר שהיו מוצבים בבוואריה, ובמקום זה אירגנה כוח לוחם משלה בשם הצבא האדום (גרמנית: Rote Armee) לפי הדגם של הצבא האדום בברית המועצות, הצבא החדש הצליח לבנות כוח של 20,000 חיילים בפיקודו של רודולף אגלהופר, רוב החיילים היו פועלים מובטלים חסרי ניסיון צבאי שהתנדבו לשירות. הם התחילו לעצור אנשים שהיו חשודים בפעילות אנטי-מהפכנית, ב-29 באפריל 1919 שמונה אנשים, אחד מהם היה נסיך גרמני, הוצאו להורג באשמת פעילות אנטי-מהפכנית.
ב-3 במאי 1919, כוח משולב של מתנדבי הפרייקור (שמנו 30,000 חיילים, בהם 6,000 חיילי בריגדת ארהארדט) וכוחות סדירים של הרייכסווהר (שמנו 9,000 חיילים) פתחו במתקפה על הממשלה הקומוניסטית והביסו אותה אחרי קרבות רחוב מרים שעלו בחייהם של 1,000 חיילים, הכוחות המנצחים לקחו בשבי עוד 800 חיילים והוציאו אותם להורג, ביניהם היה ראש הממשלה הקומוניסטי אוייגן לוינה.

מורשת

למרות קיומה הקצר, לרפובליקה הסובייטית הבווארית הייתה השפעה עמוקה על הפוליטיקה בבוואריה ובגרמניה, תקופת שלטונה זכורה כתקופת מחסור וסבל, לזיכרון זה היה השפעה גדולה על בוואריה שרק מספר שנים לאחר מכן הפכה למוקד הימין הקיצוני ולמקום שהיווה את תחילת התפתחותם הפוליטית של אדולף היטלר והמפלגה הנאצית.
התעמולה הימנית תיארה את הרפובליקה שניסיון השתלטות זר של היהודים והבולשביזם הרוסי על גרמניה, דימוי זה התאים לאגדת תקיעת הסכין בגב, שהאשימה את התבוסה במלחמת העולם הראשונה בבגידה של היהודים והקומוניסטים.
Fireflies (שיר)

הווידאו קליפ

הקליפ "Fireflies" בוים על ידי סטיב הובר. הקליפ כולל קטעי וידאו בהם אדם יאנג מנגן על עוגב בחדר שינה מלא בצעצועים, בו רוב הצעצועים (בהם בובת אסטרונאוט, מכוניות צעצוע, וצפלין) מתעוררים לחיים. רוב הצעצועים הם צעצועים ישנים מסביבות שנות ה-70 ושנות ה-80. בחדר ישנם גם מכשירים ביתיים כגון טלוויזיה שחור לבן ופטפון.
הווידאו קליפ שודר לראשונה בבכורה בלעדית ב-MySpace.
רפי מנקו

ביוגרפיה

מנקו גדל ביישוב שריגים ליד בית שמש. ב-2009 עבר לאקדמיה למצוינות בספורט במכון וינגייט. ב-2012 החל לשחק במועדון הפועל ירושלים ושותף בשמונה משחקים בלבד במהלך העונה. בעונת 2012/2013 זכה ל-8 דקות בממוצע למשחק ולא סיפק תרומה משמעותית. בתום העונה הושאל להפועל גלבוע גליל בה היה לשחקן חמישייה. הוא רשם ממוצע של 7.9 נקודות ו-4.7 ריבאונדים למשחק. ביוני 2015 חתם על חוזה לשלוש שנים נוספות בהפועל ירושלים. בנובמבר 2016 הושאל להפועל אילת. ב-25 ביולי 2017 שוחרר מנקו מהפועל ירושלים וחתם לשנתיים בהפועל תל אביב. ב-5 בדצמבר 2018 שוחרר מנקו מהפועל תל אביב לאחר שגילה יכולת חלשה מתחילת העונה. עזיבתו של מנקו לוותה בטונים צורמים לאחר שהקבוצה הודיעה לו באופן חד צדדי, ובניגוד לדעת המאמן דני פרנקו, כי אינה מעוניינת עוד בשירותיו.
ב-19 בדצמבר חתם בהפועל אילת
מנקו היה חבר בסגל הנבחרות הצעירות של ישראל מ-2010. הוא שיחק בנבחרת באליפות אירופה דרג ב' עד גיל 16, באליפות אירופה דרג ב' עד גיל 18 ב-2011 וב-2012. ב-2013 שיחק עם נבחרת העתודה באליפות אירופה עד גיל 20 בה סיימה במקום ה-15. הוא רשם באליפות ממוצע של 7.2 נקודות למשחק. באליפות אירופה עד גיל 20 ב-2014 שימש קפטן הנבחרת שסיימה במקום השביעי. הוא רשם באליפות ממוצע של 14.4 נקודות (שישי בטורניר), ו-6 ריבאונדים למשחק. לקראת אליפות אירופה בכדורסל 2015 צורף לסגל הרחב של נבחרת ישראל בכדורסל אך נופה לפני הטורניר עצמו.
ג'ון מורי ריימר-ג'ונס

ג'ון מורי ריימר-ג'ונס (באנגלית: John Murray Rymer-Jones;‏ 1897, אנגליה - 1993), מפקד משטרת המנדט הבריטי בארץ ישראל מאוגוסט 1943 עד מרץ 1946.
באוגוסט 1943 נתמנה ריימר-ג'ונס למפקד המשטרה הבריטית בארץ ישראל. בתחילת כהונתו, במהלך מלחמת העולם השנייה, היה המצב בארץ ישראל רגוע יחסית. ההגנה והאצ"ל נמנעו מפעולה נגד הבריטים, הלח"י רק החל להתאושש מהמכה שניחתה עליו בתחילת 1942 והערבים לא חידשו את המהומות לאחר שמאורעות תרצ"ו - תרצ"ט נסתיימו בשנת 1939. לקראת תום מלחמת העולם השנייה נערך ריימר-ג'ונס לחידוש הפעילות של היישוב נגד הבריטים שהתבטא בהגברת ההעפלה ובהמשך במאבק מזוין נגד שלטונות המנדט.
ריימר-ג'ונס מילא את תפקידו כמפקד משטרת המנדט עד חודש מרץ 1946, מועד שבו שב לאנגליה. בשנת 1948, בשלהי תקופת המנדט, ביקר ריימר-ג'ונס שוב בארץ ישראל על מנת לגייס למשטרת לונדון שוטרים בריטים שעמדו לסיים שירותם בארץ ישראל.
בשנים 1950 עד 1959 שירת ריימר-ג'ונס כעוזר למפקד הראשי של משטרת לונדון רבתי (המטרופוליטנית). בינואר 1950 קיבל ריימר-ג'ונס תואר אבירות.
ג'ון ריימר-ג'ונס האריך ימים ונפטר בשנת 1993 בגיל 96 שנים.
דיאנה מוקאנו

ביוגרפיה

מוקאנו נולדה בבראילה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיסטנבול, טורקיה בשנת 1999 זכתה מוקאנו במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:00.02 דקות, במקום רביעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 29.55 שניות, במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:15.08 דקות ובמקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:11.63 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2000 זכתה מוקאנו ב-4 מדליות, מהן 3 כסף ואחת ארד. מדליות כסף במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 28.85 שניות, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.54 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:11.62 דקות. מדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:10.05 דקות. בנוסף, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:46.45 דקות.
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה מוקאנו בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 1:00.21 דקות, לפני מאי נקמורה מיפן (1:00.55 דקות) ונינה ז'יבנבסקאיה מספרד (1:00.89 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.16 דקות, לפני רוקסנה מרסיננו מצרפת (2:10.25 דקות) ומיקי נקאו מיפן (2:11.05 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.43 שניות, במקום 34 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:29.58 דקות ובמקום 12 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.78 דקות.
באליפות העולם בשחיה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 זכתה מוקאנו בשתי מדליות. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:09.94 דקות, לפני סטניסלאבה קומארובה מרוסיה (2:10.43 דקות) וג'והנה פארג מבריטניה (2:11.05 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.68 דקות, אחרי נטלי קוגלין מארצות הברית (1:00.37 דקות) ולפני אניה בושולטה מגרמניה (1:01.42 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 28.86 שניות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2002 סיימה מוקאנו במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:11.99 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 29.64 שניות.
ישראל מפולוצק

רבי ישראל מפּוֹלוֹצק (בכתיב יידי: פּאָלאָצק, ויטבסק, ה'ת"צ (1730) בערך - ר"ח אייר ה'תקמ"ב (1788)-ה'תקמ"ד) היה מתלמידי המגיד ממזריטש ומראשי עליית החסידים בשנת תקל"ז (1777). היה השד"ר החסידי הראשון, וממקימי התשתית הארגונית לתמיכה הכלכלית ביישוב החסידי בארץ ישראל.

קורות חייו

רבי ישראל מפולוצק היה מתלמידיו של רבי דב בער, "המגיד ממזריטש". בשל כושרו הארגוני והדרשני נשלח על ידי רבו להפיץ את תורת החסידות בליטא.
בשנת תקל"ז (1777) היה מראשי שיירת החסידים שמנתה כ-300 איש, אשר יצאה מליטא ומרייסין לארץ ישראל. אליו התלוו בני משפחתו "מקטנם ועד גדולם".
בשל הוצאות הדרך הרבות נשלח רבי ישראל לחו"ל מיד עם הגיעם לארץ על מנת לדאוג להעברת כסף ותרומות לאנשי השיירה. שליחות זו הייתה בעל כורחו; על פי עדות מנהיג החבורה, רבי מנחם מנדל מוויטבסק "גם אם היו נותנים לו עשרת אלפים בחודש חליפות יציאת ארץ ישראל הקדושה היה בז לכל דבר".
רבי ישראל נסע לקושטא והצליח להשיג 3,000 'אריות' (מטבע טורקי), מהם שלח 2,750 לארץ ישראל – 2,000 לשלם לפאשה והשאר לצורכי היום יום – ואת היתר השאיר לעצמו להוצאות הדרך. באיגרת ששלח מקושטא לגבאי ארץ ישראל בוויטבסק בשנת תקל"ח (1778) מתאר רבי ישראל את נסיעתם לארץ ישראל, את תחילת התיישבותם בצפת ואת מצבם הכספי המדולדל, "כי תם הכסף ולא נשאר בלתי אם גוויתנו". איגרת זו היא מקור מרכזי להבנת הלכי הרוח של בני החבורה באותה תקופה ולתיאור תלאות הדרך שעברו בדרכם לארץ ישראל.
בחוץ לארץ עשה תעמולה ופרסום למען היישוב החסידי בארץ ישראל, והקים את התשתית לתמיכה כלכלית ביישוב החסידי בארץ ישראל. הוא שלח איגרות רבות ואף הגיע בעצמו עד למערב אירופה במטרה לאסוף כסף לחבריו בצפת. ברייסין שיתף פעולה עם רבי יששכר בער מלובביץ' ועם רבי שניאור זלמן מלאדי.
הוא התכוון לחזור לארץ ישראל, אולם בשהותו בעיר פאסטוב (חוואסטוב) חלה לפתע, ונפטר. הוא נקבר בעיר זו, בסמוך לקברו של רבי אברהם המלאך, בנו של המגיד ממזריטש.