google/wiki40b huggingface dataset:
אלברט אפוני

רקע משפחתי

אלברט אפוני נולד בווינה כבן למשפחת בעלי אחוזות הידועה כבעלת פריווילגיות עוד מהמאה ה-13.
אביו היה הרוזן גיירג אפוני, קנצלר הונגריה בשנים 1846–1848.

פעילותו הפוליטית

אלברט אפוני התחיל את דרכו הפוליטית בשנת 1872 כשנבחר לראשונה בפרלמנט ההונגרי ברשימת המפלגה של 
פרנץ דיאק ומטעם העיר יאסברן (Jászberény). עם הפסקה קצרה נשאר חבר בפרלמנט עד שנת 1918.
בשנת 1878 הפך למנהיג "האופוזיציה המאוחדת" שכללה את המפלגות שהתנגדו לדואליזם האוסטרו-הונגרי.
בשנת 1899 נכנס לממשלה הליברלית.
בשנים שלפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמנה עם ארבעת האריסטוקרטים שהשפיעו רבות על הזירה הפוליטית והמדינית ההונגרית, יחד עם הרוזנים דיולה אנדראשי, אישטוון טיסה ומיכאי קארוי.
בין 31 באוקטובר 1901-6 בנובמבר 1903 היה יושב ראש בית הנבחרים ההונגרי.
בסוף שנת 1903 עזב את המפלגה הליברלית וחזר לאופוזיציה, כחבר במפלגה הלאומית.
ב-1904 הנהיג את המפלגה העצמאית, עד לסוף מלחמת העולם הראשונה. 
בין 8 באפריל 1910 - 17 בינואר 1910 כיהן כשר החינוך והדתות. באותה שנה, 1910, הצטרף למפלגה הקושוטיסטית והחל משנת 1914 היה למנהיגה.
שוב היה שר החינוך ב-15 ביוני 1918 - 8 במאי 1918.
שמו נקשר ב"חוק אפוני" שביקש לכפות את ההוראה בשפה ההונגרית בכל בתי הספר ברחבי הונגריה רבתי, ועורר משום כך את זעם הקבוצות האתניות האחרות במדינה.
אחרי המלחמה היה ראש המשלחת ההונגרית בועידת השלום בפריז בשנים 1919-1920.לאחר מכן ניהל את המשלחת ההונגרית בחבר האומות, עד יום מותו.
פרט לעיסוקיו הפוליטיים והדיפלומטיים התעניין אפוני בתחומים מגוונים - בלשנות, ספרות, פילוסופיה ומוזיקה. דיבר בצורה שוטפת שש שפות.
נפטר ב-7 בפברואר 1933 בז'נבה בעת שחיכה לפתיחה מחדש של הוועידה לפירוק הנשק במסגרת חבר האומות.
דוכסות פירנצה

היסטוריה

רפובליקת פירנצה הייתה בשליטת בית מדיצ'י החל משנת 1434, שבה תפס למעשה קוזימו דה מדיצ'י את השלטון, על אף שבאופן רשמי נשארה צורת השלטון הרפובליקנית. בשנת 1527 האפיפיור קלמנס החמישי שהיה בן המשפחה, הובס במלחמת הליגה של קוניאק על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעקבות כך גורשו בני מדיצ'י מפירנצה. בשנת 1529 חתם האפיפיור על שלום ברצלונה עם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וקיבל את ברכתו לשחזר את שלטון בני מדיצ'י בפירנצה. העיר נכבשה לאחר מצור ממושך.
האפיפיור הגדיל לעשות, ובשנת 1532 מינה את אחיינו אלסנדרו דה מדיצ'י כ"דוכס פירנצה". מעשה זה הפך את פירנצה מרפובליקה לדוכסות שהשלטון בה מועבר באופן רשמי מדור לדור. בשנת 1537 נרצח אלסנדרו דה מדיצ'י, ובמקומו עלה לשלטון קרוב משפחתו קוזימו דה מדיצ'י. ביוני אותה שנה הוכרה ריבונותו החוקית כדוכס פירנצה על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
כאשר שמעו מתנגדי בית מדיצ'י הגולים, ובראשם פיליפו סטרוצי, על הירצחו של אלסנדרו, הם פתחו במסע נגד העיר בסיוע צבא צרפת. בסוף יולי 1537 נכנסו כוחות הגולים לטוסקנה וקוזימו, הדוכס הצעיר, שלח את צבאו לפגוש אותם ולהתעמת עמם. כוחות הגולים הובסו ליד טירת מונטמורלו וראשי מנהיגיהם נערפו בכיכר העיר של פירנצה (או בארמון ברג'לו), דבר שהעניק לדוכס הצעיר מעמד של ביטחון בשלטונו.
בריתו עם הקיסרות הרומית הקדושה אפשרה לטוסקנה מידה של עצמאות. כמו כן חיזק הדבר את שליטת בית מדיצ'י בפירנצה, שנשלטה עד מות אחרון המדיצ'ים (ב-1737) על ידי בית זה.
על מנת לבצר את שלטונו בטוסקנה פעל קוזימו להפלת כל ערי המדינה העצמאיות במרחב. העיר האחרונה ששמרה על עצמאותה עד 1554 הייתה סיינה. בשנה זו יצא קוזימו, בתמיכת הקיסר ועם צבא שכירי חרב שווייצריים לשים מצור על העיר. העיר נפלה ב-17 באפריל 1555, לאחר 15 חודשי מצור, שבמהלכם קטנה אוכלוסייתה מכ-40,000 תושבים לכ-8,000. ב-1559 נפל המעוז האחרון שהיה שייך לסיינה.
קוזימו היה שליט קשוח, הוא השקיע רבות בביצור ערי טוסקנה והקים מבצרים בארצו, סיינה וערים נוספות ובנה חומה חדשה ומבוצרת סביב פיזה. כמו כן הקים את העיר המבוצרת טרה דל סולה (Terra del Sole), ביצר את האי אלבה והקים בו מבצר.
על מנת לממן את פעילותו הצבאית הטיל על נתיניו עול מס כבד, עם זאת לא חסך בפטרונות האמנות.
בשנת 1565 פרש קוזימו מהשלטון ומסר אותו לבנו, פרנצ'סקו דה מדיצ'י, ובשנת 1569 הכתיר אותו האפיפיור פיוס החמישי כ"דוכס גדול של טוסקנה".
הפילהרמונית של ברגן

הפילהרמונית של ברגן התזמורת הפילהרמונית של ברגן היא מן התזמורות הוותיקות ביותר בעולם. היא מבצעת כ-110 קונצרטים בשנה. אולם הבית שלה הוא אולם גריג בן 1500 המושבים שבברגן, נורווגיה.

תולדות התזמורת

התזמורת נוסדה בשנת 1765 בשם Det Musicalske Selskab  ("האגודה המוזיקלית"). בהמשך שינתה את שמה ל- Musikselskabet Harmonien ותושבי ברגן נוהגים להתייחס אליה בכינוי ה"הרמוניה".
אחרי מלחמת העולם הראשונה התעורר עניין בערי נורווגיה הראשיות, ברגן וכריסטיאניה (ששינתה את שמה לאחר זמן לאוסלו בקיום תזמורות גדולות ובשנת 1919 התארגנה התזמורת ברגן מחדש להעסקת 40 נגנים מקצועיים במשרה מלאה. נכון לשנת 2006, תזמורת ברגן מעסיקה 98 נגנים.
לתזמורת מסורת ארוכה של נגינת מוזיקה עכשווית. הסימפוניה השנייה של בטהובן בוצעה בברגן בשנת פרסומה, 1804, עוד לפני שבוצעה בברלין. המלחין יליד ברגן, אדוורד גריג, עמד בקשרים קרובים עם התזמורת והיה המנהל האמנותי שלה בשנים 1800 - 1802. הוא אף ציווה חלק מעזבונו לקרן, הממשיכה לספק תמיכה כספית לתזמורת. עוד מלחינים כיהנו כמנצחים ראשיים של התזמורת, ביניהם ארוויד פלדמו, יוהאן הלוורסן, איוור הולטר, ריכרד הנברג, אולאף קילנד ופר וינגה. המלחין הראלד סוורוד הוזמן לעיתים קרובות לנצח על יצירותיו הוא, והתזמורת ממשיכה להזמין ולבצע בקביעות יצירות חדשות. מלחינים נוספים שניצחו על יצירותיהם בביצוע התזמורת הם אהרון קופלנד, קרל נילסן, יאן סיבליוס, ויטולד לוטוסלבסקי, לוקאס פוס וקשישטוף פנדרצקי. בשנת 1953 נפתח ה-Festspillene i Bergen (פסטיבל ברגן) וליאופולד סטוקובסקי התמנה לנצח על התזמורת. מנצחים אחרים בפסטיבל היו יוג'ין אורמנדי וסר תומאס ביצ'ם.
המנצח האמריקאי אנדרו ליטון התמנה למנצח ראשי בשנת 2003 ולמנהל אמנותי ב-2005. בשנת 2002 החלה התזמורת, כתזמורת הנורווגית הראשונה מאז ומעולם, להקליט את מכלול היצירות התזמורתיות של אדוורד גריג. מנהלה המוזיקלי לשעבר. המנצח הנורווגי אולה כריסטיאן רוד והתזמורת הקליטו את האחרון בסדרה של 7 תקליטורים לחברת BIS בשנת 2005. באותה שנה הקליטו אנדרו ליטון והתזמורת מוזיקה מן הבלט "רומיאו ויוליה" של פרוקופייב לאותה חברה. הייתה זו ההקלטה הראשונה של ליטון עם התזמורת.  
נגנים רבים מן התזמורת מלמדים באקדמיה למוזיקה על שם גריג שבמסגרת האוניברסיטה של ברגן.
ויקיפדיה הגרמנית

ביקורת

בדצמבר 2007 פרסם המגזין הגרמני "שטרן" תוצאות של מחקר שהשווה בין ויקיפדיה הגרמנית לגרסה המקוונת של אנציקלופדיית ברוקהאוס. הבדיקה נערכה במכון המחקר WIND בקלן, שחוקריה בדקו 50 ערכים מכל אנציקלופדיה (בתחומים כגון פוליטיקה, עסקים, ספורט, מדע, תרבות, בידור, גאוגרפיה, רפואה, היסטוריה ודת) לפי ארבעה קריטריונים (דיוק, שלמות, עדכניות ובהירות), ומצאו כי הערכים בוויקיפדיה הם מדויקים יותר עם ציון ממוצע של 1.6 בסולם של 1 עד 6, לעומת 2.3 לאנציקלופדיית ברוקהאוס (מספר נמוך = ציון טוב יותר). הסיקור של ויקיפדיה נמצא על ידי החוקרים שלם ומעודכן יותר, אולם אנציקלופדיית ברוקהאוס כתובה בשפה יותר ברורה, ואילו ערכי ויקיפדיה אחדים ספגו ביקורת מהחוקרים על היותם מסובכים מדי עבור קוראים שאינם מומחים, וערכים רבים אחרים על היותם ארוכים מדי.

מיזמים ואירועים

מפגשים וכנסים של כותבים בוויקיפדיה הגרמנית נערכים באופן תדיר. כמו כן, ארגנו כותבי ויקימדיה הגרמנית את כנס ויקימניה הראשון ב-2005 בפרנקפורט, בו השתתפו כ-400 אנשים מ-50 מדינות שונות.
ב-2006 התקיים כנס "אקדמיית ויקיפדיה" הראשון באוניברסיטת גטינגן שבגרמניה. מאז אורגן כנס דומה במקומות רבים ברחבי העולם, בהם ישראל. הכנס מתמקד בוויקיפדיה מנקודת מבט אקדמית.
ב-23 בנובמבר 2006 הגיע מספר הערכים בוויקיפדיה הגרמנית ל-500,000. ביום זה החליטו כותבי ויקיפדיה הגרמנית להכריז על "יום ראשון ללא ערכים", יום בו העורכים מחליטים שלא לכתוב כלל ערכים חדשים, ובמקום זאת להתרכז בשיפור הערכים הקיימים.
ויקיפדיה הגרמנית מקיימת תחרות כתיבת ערכים נושאת פרסים פעמיים בשנה. חבר שופטים שנבחר מתוך קהילת הכותבים קובע את הערכים המנצחים. תחרויות אלו הניבו לוויקיפדיה הגרמנית מספר רב של ערכים מומלצים, סטטוס המעיד על הערכים האיכותיים ביותר בוויקיפדיה.
ביוני 2007 הוכרז מיזם של שלוש שנים לכתיבה ושיפור ערכים בנושא משאבי טבע מתחדשים במימון של משרד החקלאות הגרמני וויקימדיה גרמניה. תקציב המיזם נעמד על €420,000.
ב-27 בדצמבר 2009 חצתה ויקיפדיה הגרמנית את רף מיליון הערכים.
לאורך השנים יצאו מספר גרסאות לא מקוונות של ויקיפדיה הגרמנית או חלקים ממנה, הן כתקליטורים והן ככרכים מודפסים.
יאקוב סווייסטרופ

ביוגרפיה

סווייסטרופ נולד בקופנהגן ועבד כמורה לילדים בספקטרום האוטיסטי.
ב-2003 החל להשתתף בתוכנית הכשרונות "כוכב להלילה" (Stjerne for en aften).
בשנת 2005 זכה במקום הראשון ב-Dansk Melodi Grand Prix, קדם האירוויזיון הדני, באירוויזיון 2005 עלה לגמר, שם סיים במקום העשירי.
באותה שנה התארח כזמר ליווי במופע שיר היובל באירוויזיון והוציא את אלבומו הראשון.
בשנת 2006 פרש מעבודתו בהוראה, על מנת להתמקד בעבודתו המוזיקלית, והוציא את אלבומו השני.
לוסי ארנז

חיים אישיים

ארנז היא בתם של הקומיקאית וכוכבת הקולנוע לוסיל בול ושל המפיק והשחקן הקובני-אמריקאי דזי ארנז. נולדה בלוס אנג'לס ולמדה במוסדות לימוד קתוליים.
ארנז היא אחותו של שחקן הקולנוע דזי ארנז ג'וניור. התחתנה לראשונה כשהייתה בת 20 עם השחקן פיל ונדרורט והתגרשה לאחר שש שנים. לארנז שלושה ילדים מבעלה השני השחקן לורנס לוקינביל.

קריירת משחק

הופיעה בתחילת דרכה כנערה לצד אמה הכוכבת הקומית לוסי בול בסדרות "המופע של לוסי" ו"הנה לוסי". ארנז עשתה את הופעת הבכורה של על בימת ברודוויי במחזמר "הם מנגנים את השיר שלנו", זכתה בפרס התיאטרון העולמי על הופעתה. בקולנוע התפרסמה בעיקר לצידם של שחקן התיאטרון הבריטי הנודע, לורנס אוליביה והזמר ניל דיימונד בחידוש לדרמה המוזיקלית פורצת הדרך "זמר הג'אז", בסרט גילמה סוכנת מוזיקלית בשם מולי בל והועמדה לפרס גלובוס הזהב. השתתפה כמו כן גם בסרטים "תלוי רק בך" ו"שבע פרוע". בשנת 1993 זכתה בפרס אמי ביחד עם בעלה לורנס לוקינביל על סרטם הדוקומנטרי "לוסי ודזי: סרט ביתי", בו לקחה חלק ביחד עם אחיה דזי ארנז ג'וניור.
ריטקרפט סקוטקר

גרסה ראשונית (1934)

בגרסה הראשונית של הדגם לא נבנתה דוושת בלם, הנהג היה מרים את הרגל מעל דוושת התאוצה (דוושת הגז) כדי להאט או לעצור, והמכונית הגיבה באמצעות בלם מכני גולמי שפעל על גלגל אחורי אחד.
ההילוכים היו בעלי מהירות אחת, לפני מצמד צנטריפוגלי. זה נתן ​​מהירות קדימה בלבד. לא היה הילוך אחורי. הנהג היה צריך להרים את המכונית ולהפוך אותה לכיוון האחר.
תאורה חיצונית לא הורכבה בדגם.
מחיר הדגמים הראשונים עמד על 70 שטרלינג.
בהמשך נבנתה גרסת 98 סמ"ק שכללה פדלים (דוושות) קונבנציונלים ותמסורת 3 מהירויות + הילוך אחורי.
מיכל (שיר)

מבנה השיר ותכניו

השיר משולב בחריזה והוא בנוי מפתיח ושני בתים.
כפי שנהגה רחל בעוד משיריה, היא פותחת את השיר בציטוט מהתנ"ך. רחל בחרה בשני חלקי פסוקים שונים המלמדים על מעין דו-קוטביות בה נמצאה נפשה של מיכל. חלקו הראשון של הציטוט מספר על אהבתה של מיכל את דוד, דבר שלא כל כך מצוי בתנ"ך - תיאור של אישה אוהבת גבר, וחלקו האחרון מתאר את תחושתה של מיכל לפיזוזו וריקודו של דוד בעת העלאת ארון הברית לירושלים, תחושת בוז. תחושות אלו יוצרים ניגוד מצד מה ומראים את עולמה הנפשי המורכב של מיכל. במהלך השיר משתמשת רחל פעמיים בניגודיות זו בה היא רואה את מיכל: "בְּעֵינֵךְ הַיָּפָה מְהוּלִים גָּאֲוָה וָרֹךְ" - "כָּמוֹךְ נְדוּנוֹתִי לָבוּז לַאֲשֶׁר אֹהַב", כאשר הגאווה והבוז שייכים לחלקו השני של הציטוט, והרוך והאהבה - לתחילתו.
במילות השיר פונה כביכול רחל אל מיכל בת שאול ומוצאת עמה אמפתיה משותפת, על אף מרחקי הזמן שביניהן. היא מתארת את מיכל בממדי מראה, קול ונפש. משל כאילו אכן הייתה אחותה ממש. אחות שרק מרחקי הזמן מבדילים ביניהם. בשיר ניתן גם לשמוע צליל חקלאי עולה בין השורות. רחל, שעסקה בחקלאות ואהבה את המקצוע, מצאה בה ניב לבטא את הקשר שנשמר על אף מרחקי הדורות: "לֹא שָׁלְטוּ בְּכַרְמֵךְ הַנּוּגֶה חֲרֻלֵּי הַזְּמָן".
מיכל, שהייתה בת של מלך (שאול) ואשת המלך (דוד), נראית בעיני רוחה של רחל כאחת שכזו לכל אורך השיר. בעיניה היא לבושה בכתונת משי מעוטרת בפסי ארגמן, וצמידי זהב מצלצלים עטויים על גופה.
בעוד שבבית הראשון נראתה מיכל בגוון המלכותי והאצילי שלה, בבית האחרון פונה רחל ומוהלת את החלק העגום שבפרשה. שם היא מוצאת את הגאווה והבוז, כמו גם את העצב הפנימי.
פגישתה של רחל במיכל "נִצֶּבֶת לְיַד הָאֶשְׁנָב" הייתה ככל הנראה לאור דברי הפסוק "וּמִיכַל בַּת שָׁאוּל נִשְׁקְפָה בְּעַד הַחַלּוֹן".
רחל, שככלל עסקה בדמויות מקראיות, מזדהה במיוחד עם מיכל בת שאול, אך בלא לפרט לקורא במה ראתה להידמות אליה. מתוך דבריה נראה שהקשר ביניהן אינו חד פעמי, שכן מבחינתה "לֹא אַחַת רְאִיתִיךְ נִצֶּבֶת לְיַד הָאֶשְׁנָב". את גורלן הניגודי המשותף היא רואה כנכפה ומאולץ, שכן "כָּמוֹךְ נְדוּנוֹתִי לָבוּז לַאֲשֶׁר אֹהַב". קשה לדעת אם התחושה המשותפת אותה ראתה במיכל הייתה קשורה אל מי ממאהביה. ייתכן גם שבגין כך התקיים המפגש על יד האשנב, מה שמאותת את תחושת העיזבון שחשה רחל מבעד לאשנב בית החולים לחולי שחפת, עת גורשה מדגניה ונותרה מוזנחת בימי מחלתה, זמן כתיבת השיר. כן ניתן למצוא מכנה משותף ביניהן בכך ששתיהן נפטרו ללא ילדים, עם העצב העמוק הכרוך בכך.
המכון הגיאופיסי לישראל

המכון הגיאופיסי לישראל הוא חברה ממשלתית שמטרתה לבצע סקרים ומחקרים גיאופיזיים לשם חיפושי נפט, מחצבים, מי תהום ואוצרות טבע אחרים. כמו כן מעניק המכון שירותים נוספים בתחומים גיאופיזיים וסייסמוגרפיים, לממשלה, לחברות ולארגונים, בראשם מעקב אחרי רעידות אדמה בישראל.

אודות המכון

המכון הוקם ב-1951 במכון ויצמן, ובשנת 1957 הפך לחברה ממשלתית. בשנות התשעים עבר המכון למשכנו החדש בלוד. בעלי המכון הם ממשלת ישראל (99.9%) ומכרות נחושת תמנע בע"מ (0.1%). שר התשתיות הלאומיות אחראי לענייני המכון ובידיו, יחד עם ראש הממשלה, הסמכויות המפורטות בחוק בענייני המכון. 
במסגרת המכון פועלת היחידה הסייסמולוגית העוסקת באיסוף נתונים ומעקב אחר רעידות אדמה בישראל.
בשנים האחרונות מבצע המכון סקרים לחיפוש מחצבים מחוץ לגבולות ישראל (למשל בקפריסין ובטורקיה), כך שבשנת 2000 מחצית מהכנסת המכון הכוללת הגיעה מחיפושים אלה. מבקר המדינה בדק האם יש בפעילות זו סטייה מהמטרות המקוריות והאם יש הצדקה שהפעילות תעשה במסגרת חברה ממשלתית.
המכון מעסיק כ-120 עובדים ומנכ"לו הוא אורי פיצ'וטו.
פיליפ סטמה

לקריאה נוספת

Gaige, Jeremy (1987), Chess Personalia, A Biobibliography, McFarland & Company, pp. 403, ISBN 0-7864-2353-6
John Roycroft: Philip Stamma, in: British Chess Magazine, 124 (2004), pp. 544-549, 603-608
רועי ילין

רועי ילין (נולד ב-11 בספטמבר 1981) הוא קיאקיסט ישראלי, חבר באגודת הספורט של הפועל תל אביב.
רועי היה חלק ממשלחות ישראל לאולימפיאדת סידני (2000), בה הגיע למקום ה-13 בקיאק זוגי למרחק 1,000 מטרים, יחד עם רמי צור, ובאולימפיאדת אתונה (2004) הגיע לגמר בקיאק יחיד למרחק 1,000 מטר, וסיים במקום התשיעי. רועי ילין סיים במקום ה-8 באליפות אירופה בקיאקים שהתקיימה במאי 2008 בקטגוריית יחיד למרחק 1,000 מטר.
אמרי מטלון

ביוגרפיה

מטלון נולד בערד והתגורר שם עד שבעקבות אהבתו לטבע עבר בגיל 14 מבית הוריו למדרשת בן-גוריון, כדי ללמוד בתיכון לחינוך סביבתי. לאחר התיכון התגייס לשירות קרבי בנח"ל, שירות אשר השאיר את חותמו עליו והדים ממנו נמצאים ביצירותיו. כשהשתחרר מהצבא התקבל לכיתת השירה של "הליקון" והחל לפרסם שירים בכתבי עת שונים ובעיתונים ובמקביל לכך החל לימודי תסריטאות בבית הספר לתסריטאות של עידית שחורי, שם סיים בשנת 2004 את לימודיו בהצטיינות. בשנים 2005–2009 למד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע וטלוויזיה במסגרת המסלול המלא וסיים את לימודיו בהצטיינות. במהלך לימודיו השתתף עם סרטו הקצר "קו תפר" בעשרות פסטיבלים ברחבי העולם וזכה בפרסים בישראל ובעולם. לאחר לימודיו החל לעבוד כבמאי ואיש תוכן בהפקות טלוויזיה שונות ובמקביל כתב עם שותפו אביעד גבעון את סרט הביכורים שלהם 'מראות שבורות'. מראות שבורות השתתף בפסטיבלים שונים ברחבי העולם וזיכה את גבעון ומטלון במועמדות לפרס התסריט הטוב ביותר בפרסי אופיר. בימים אלו נמצא מטלון בעיצומה של כתיבת סרטו השני באורך מלא "הנופים שלנו".
מטלון יצר סרטים עם נוער בסיכון באור יהודה במשך חמש שנים, הוא מעביר סדנאות משחק מול מצלמה בבית הספר "הדרך שלי" ומרצה ל"סטורי טלינג" בחוג לתקשורת במרכז הבינתחומי, הרצליה. מלבד סרטיו העלילתיים מטלון שיתף פעולה בעבודות וידאו עם אמנים פלסטיים ביניהם אחיו האמן אוהד מטלון והאמנית לי אורפז.
גודונוב (סדרת טלוויזיה)

תקציר עלילת הסדרה

המאה ה-16. בקרמלין של מוסקבה מתחילה הספירה של הימים האחרונים לשלטונו של איוואן האיום. הסדרה מתארת את עלייתו לשלטון של יורשו של איוואן, בוריס גודונוב.

הפקה

צילומי הסדרה נערכו במוסקבה ובפרבריה. לצורך צילום הקרמלין כפי שהוא נראה בתקופת המאה ה-16 נערכו צילומים בעיירה סוזדאל שבה נשתמרו עדיין מבנים מאותה תקופה.
קוסטל פנטילימון

קריירת מועדונים

פנטילימון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אארוסטר בקאו, וביום הולדתו ה-19 חתם בפוליטכניקה טימישוארה. במרץ 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד דינמו בוקרשט. במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו החליט הבעלים של המועדון לתת לפנטילימון את ההזדמנות כשוער ראשון. בעונת 2009/2010 העפיל עם קבוצתו לשל הבתים של הליגה האירופית.
ב-11 באוגוסט 2011 הושאל למנצ'סטר סיטי ושימש כשוער גיבוי עבור ג'ו הארט. ב-21 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת גביע הליגה האנגלי נגד ברמינגהאם סיטי. בעונת 2011/2012 רשם מספר הופעות בגביע הליגה האנגלי, אך לא זכה לשחק בפרמייר ליג. בקיץ 2012 התפרקה טימישוארה ופנטילימון קיבל את כרטיס השחקן שלו וחתם במנצ'סטר סיטי ל-4 שנים. ב-2 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-7 נגד נוריץ' סיטי וכעבור 5 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בניצחון 2-5 נגד צסק"א מוסקבה.
ב-16 ביוני 2014 חתם בסנרלנד. את העונה התחיל כשוער משנה לויטו מאנונה, אך בנובמבר 2014 הוחלט לתת לפנטילימון הזדמנות בהרכב לאחר שהקבוצה ספגה 10 שערים ב-2 משחקים. מאז הוא שימש את הקבוצה כשוער ראשון.
ב-19 בינואר 2016 חתם בווטפורד לשנה וחצי. ב-1 בספטמבר 2017 עבר בהשאלה לדפורטיבו לה קורוניה מהליגה הספרדית.
ב-31 בינואר 2018 פנטילימון הושאל לנוטינגהאם פורסט מהצ'מפיונשיפ. ב-3 ביולי חתם באופן קבוע בנוטיגהאם פורסט לשלוש שנים.

קריירה בינלאומית

פנטילימון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה ב-19 בנובמבר 2008 במשחק ידידות נגד גאורגיה.

חיים אישיים

פנטילימון הוא בן לשני הורים חרשים. בשנת 2013 התחתן עם אנדראה ברבסה.
בנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן

ביוגרפיה

בנדיקטה הנרייטה נולדה ב-14 במרץ 1652 בפריז, לאדוארד, רוזן פפאלץ-זימרן ולאנה גונזאגה, בתם של קרלו הראשון גונזאגה, דוכס מנטובה ומונטפראט וקתרין דה מיין.
ב-30 בנובמבר 1668 התחתנה בנדיקטה הנרייטה עם יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ממנו נולדו לה 4 בנות. בשנת 1679 מת בעלה יוהאן פרידריך, ואחיו ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו. לאחר מותו התגוררה בנדיקטה הנרייטה בעיקר בצרפת, וב-28 באוגוסט 1730 היא מתה בביתה בהנובר.
בית המשפט העליון של קנדה

בית המשפט העליון של קנדה מהווה את הסמכות העליונה במסגרת הרשות השופטת בקנדה. הוא מונה תשעה שופטים עליונים המתמנים לתפקידם בהמלצת הממשלה. נכון לשנת 2011, ארבעה מבין תשעת שופטי בית המשפט העליון הם יהודים-קנדים. בית המשפט העליון יושב בעיר הבירה אוטווה.
נשיא בית המשפט (2018) הוא רישאר וגנר.

סמכויות בית המשפט העליון

בית המשפט העליון משמש כערכאת הערעורים העליונה במערכת המשפטית הקנדית. מתחתיו מצויים בית המשפט הפדרלי לערעורים ובתי המשפט הפרובינציאלים לערעורים, בית המשפט הפדרלי, בתי המשפט הפרובינציאלים העליונים ומתחתיהם בדרגה הנמוכה ביותר בתי המשפט הפרובינציאלים אשר דנים ברוב התיקים במערכת. בית המשפט העליון מעורב בערעורים בתחומי המשפט השונים: משפט חוקתי, משפט מינהלי, משפט פלילי ומשפט אזרחי.
לפני שתיק ידון בבית המשפט העליון צריכים המבקשים להוכיח כי מיצו את האפשרויות העומדות לפניהם בערכאות משפטיות נמוכות יותר. בקשות לדיון נמסרות בכתב ונבחנות על ידי שלושה שופטים המחליטים אם התיק ראוי לדיון בבית המשפט העליון. 
לממשלה הקנדית יש זכות לפנות לבית המשפט העליון ולבקש את חוות דעתו בעניינים הנוגעים לפירוש החוקה הקנדית כולל כתב הזכויות והחירויות הקנדי. בית המשפט בקנדה יכול לפסול חוקים של הפרלמנט הנוגדים את החוקה.

מינוי שופטים

השופטים מתמנים על פי המלצת הממשלה. על פי חוק שלושה מבין תשעת השופטים של בית המשפט העליון חייבים להיות מהפרובינציה של קוויבק. על פי המסורת, שלושה נוספים הם מהפרובינציה של אונטריו, שניים ממערב קנדה, ואחד מהפרובינציות האטלנטיות.
טאצ'ירה

היסטוריה

הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19. כלכלת האזור, גם לאחר עצמאות ונצואלה, התבססה על גידול קפה (צמח) וטאצ'ירה הייתה יצואנית הקפה החשובה ביותר בוונצואלה.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. מיקומו בהרי האנדים בודד את האזור משאר חלקי ונצואלה והוא ספג השפעה תרבותית חזקה מקולומביה.
ב-1864 הפכה ונצואלה למדינה פדרלית ובמקום נוצרה מדינת טאצ'ירה. כעבור שנים ספורות המדינה סופחה לסוליה, עד שב-1881 טאצ'ירה אוחדה עם מרידה וטרוחיו ליצירת מדינת לוס אנדס. לוס אנדס פורקה בחזרה למרכיבותיה ב-1899.
באותה שנה סיפריאנו קסטרו, איש צבא מטאצ'ירה, הוביל את מהפכת השיקום הליברלית (Revolución Liberal Restauradora), שאחת ממטרותיה הייתה השתלטות של אנשי האנדים על השלטון בוונצואלה. קסטרו הדיח את הנשיא איגנסיו אנדרדה והתחיל תקופה של כמה עשרות שנים בהן שלטו בוונצואלה נשיאים מטאצ'ירה. במהלך המאה ה-20 7 מנשיאי ונצואלה הגיעו מטאצ'ירה, יותר מכל מדינה אחרת.
בסוף המאה ה-19 התגלו בטאצ'ירה מצבורי הנפט הראשונים בוונצואלה, שהפכו עם השנים למקור הכנסתה המרכזי של המדינה.

כלכלה

כלכלת טאצ'ירה מסתמכת על הפקת נפט, תעשייה, חקלאות, הכוללת בין היתר גידול בננות, קנה סוכר, קפה, שום ושעועית, גידול מקנה ותיירות.
מעדניית השדרה השנייה

מעדניית השדרה השנייה (באנגלית: Second Avenue Deli - "סקנד אווניו דלי") היא מעדנייה כשרה שהייתה ממוקמת בעבר בשדרה השנייה של רובע מנהטן בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק.
המעדנייה היא המעדנייה הידועה ביותר בעיר ניו יורק, ומדריך המסעדות זאגאט הגדיר אותה כמעדנייה הטובה ביותר בניו יורק. כיום המעדנייה ממוקמת בשדרה השלישית, בפינת רחוב 33.
המעדנייה מגישה אוכל יהודי מזרח-אירופאי כגון קניידלך, קניש, גפילטע פיש, וחמין. מטבח המסעדה כשר אולם יהודים דתיים אינם אוכלים במסעדה מאחר שהמסעדה פתוחה בשבת.

היסטוריה

המעדנייה הוקמה בשנת 1954 על ידי אייב ליבאוול (Lebewohl), ניצול שואה. בעת הקמתה היו במעדנייה 14 מושבים בלבד. בשל הצלחתה גדלה המעדנייה במהלך השנים, והגיעה ל-128 מקומות ישיבה. בשנת 1996 נסגרה המעדנייה לזמן קצר בשל הרצחו של ליבאוול ב-4 במרץ במהלך שוד, אולם נפתחה זמן קצר לאחר מכן על ידי בנו, ג'ייק ליבאוול. ב-1 בינואר 2006 נסגרה המעדנייה בשנית, לזמן קצר, בשל עליית מחירי השכירות בשדרה השנייה, ועברה לשדרה השלישית. המעדנייה נפתחה מחדש ב-17 בדצמבר 2007 בניהול ג'רמי ליבאוול, אחיינו של המיסד.
בעת שהמעדנייה הייתה ממוקמת בשדרה השנייה, שימשה המעדנייה כאתר הנצחה לתיאטראות היידישאיים שפעלו באזור בראשית המאה, והוצגו בו מוצגים רבים של השחקנית היידית מולי פיקון, תצלומים, דפי תווים ומילות שירים, ובסמוך למעדנייה, על המדרכה, הונצחו בשלטים שמות השחקנים הראשיים של התיאטראות הידישיים.
טירת פישצ'לאוסקי

היסטוריה

בנייתו הושלמה בשנת 1825 ומאז הוא משמש כבית הסוהר המרכזי של העיר מינסק וכולאים בו אסירים פוליטיים. לאורך השנים נכלאו בו אסירים פוליטיים רבים כדוגמת יאקוב קולאס, איוואן פוליחוב ופליקס דזרז'ינסקי, שהיה היחיד לאורך שנות קיומו של הכלא שהצליח לברוח מהמתחם; שני ניסיונות של אסירים אחרים הסתיימו בכישלון.

כיום

מתקן הכליאה מס' 1 של מינסק (СИЗО № 1) הוא בית הכלא היחיד בבלארוס המשמש לכליאת עצורים לפני משפט והוא בית הסוהר היחיד באירופה המוציא לפועל עונשי מוות (באמצעות כיתת יורים).
נייטרינו אלקטרוני

נייטרינו אלקטרוני (Electron neutrino, סימול: νₑ) הוא חלקיק יסוד, חלק מאבני הבסיס המרכיבים את החומר. נייטרינו אלקטרוני הוא חלק מהדור הראשון במודל הסטנדרטי (מודל המתאר מהם אבני הבניין הקטנים ביותר לחומר הידועים לנו היום). הוא פרמיון ממשפחת הלפטונים (leptons). נייטרינו אלקטרוני הוא חלקיק ללא מטען חשמלי, ללא מטען צבע, בעל ספין ½ ובעל מסה קטנה מאוד. הוא אינו מגיב עם הכוח האלקטרו-מגנטי וגם לא עם הכוח החזק אך כן מושפע מן הכוח החלש באינטראקציה חלשה מאוד מה שגורם לכך שחתך הפעולה של הניטרינו כה נמוך (הסיכוי שהוא יבצע אינטראקציה עם חלקיק כלשהו) עד כדי כך שניטרינו הנורה ממרכז השמש יכול לעבור חומר, שצפיפותו כצפיפות השמש, ועוביו של החומר בעובי של עשרות שנות אור בטרם יעשה ולו אינטראקציה אחת. בכל שנייה, עוברים מבעד לגופינו מאות מיליארדי ניוטרינים.
כל חלקיקי הניטרינו המיוצרים בשמש הם מסוג נייטרינו אלקטרוני, אך הם יכולים להפוך לנייטרינו מסוג אחר (למיואון-ניטרינו או לטאו-ניטרינו). גלאי ניטרינו מכילים מאות טונות של חומר, אולם בממוצע, רק אטומים בודדים מתוכו מגיבים לפגיעת ניטרינו במהלך יממה אחת.

תגליות

הנייטרינו האלקטרוני נחזה בשנת 1930 על ידי הפיזיקאי האוסטרי וולפגנג פאולי (Wolfgang Pauli) שניסה להסביר את אובדן האנרגיה והתנע לכאורה בתהליך של התפרקות בטא.
הפיזיקאי האיטלקי אנריקו פרמי (Enrico Fermi) בשנת 1934 הרחיב עוד יותר את תאוריית התפרקות בטא. נייטרינו אלקטרוני נפלט יחד עם פוזיטרונים בהתפרקות בטא חיובית, בעוד אנטי-ניטרינו (antineutrino) נפלט עם אלקטרון התפרקות בטא שלילית.
בשנת 1956 התגלה נייטרינו אלקטרוני על ידי קלייד קוואן (Clyde Cowan) ופרדריק ריינס (Frederick Reines) בניסויים בכור הגרעיני "סוואנה ריבר", למעלה מ-30 שנה אחרי שנחזה קיומו, משום שהתגובה שלו עם אטומי חומר שדרכו הוא עובר היא מזערית, ולפיכך היה צורך במכשור רגיש במיוחד.
ב-2015 שני חוקרים, טקאקי קג'יטה וארתור מקדונלד, זכו בפרס נובל לפיזיקה על הוכחה לכך שלחלקיקי נייטרינו יש מסה.