תובלה צבאית

תובלה צבאית היא מערך יחידות צבאיות או אזרחיות הנותנות שירותי הובלה או תחבורה ליחידות צבאיות אחרות כפתרון למשימות החורגות מהשגרה. בצה"ל אחראי מרכז הובלה תחת אגף לוגיסטיקה במטכ"ל, לארגון ההובלה היבשתית בזמן שגרה ובזמן חירום: מערך כלי הרכב בצה"ל, הובלת טנקים, ציוד מכני כבד, מזון, ציוד וחלפים, הסעת חיילים ולוחמים, גיוס/הלאמת כלי רכב בעת חירום.

היסטוריה

בימים עברו, בטרם הוכנסה לשימוש ההובלה המכנית, השתמשו להובלת ציוד ומשאות בבני אדם ובבהמות משא. שימוש בבני אדם כבהמות משא אינו אפקטיבי, הן בשל המשא הנמוך שאדם יכול לשאת (20–30 ק"ג) והן בשל המרחק הקצר שהוא יכול לגמוא ביום. במסע ארוך אדם יישא למעשה רק את הצידה שהוא זקוק לה, ולא יוכל לשאת משאות נוספים. עם בהמות המשא נמנו בעלי החיים הגדולים שאולפו על ידי האדם: גמלים, סוסים, פרדות, חמורים ועוד. ככל שהחיה גדולה יותר היא יכולה לשאת משא במשקל רב יותר. 
במלחמת האזרחים האמריקנית השתמשו בשדרות של קרונות משא. הקרונות היו בני 4 גלגלים ונגררו על ידי 4 סוסים או 6 פרדות. הם יכלו לשאת משא בין 2,000-1,200 ק"ג. כדי להצעיד 100,000 חיילים במשך 10 ימים ללא אספקה ברכבות או סירות נדרשו 10,000 קרונות ו-60,000 פרדות.]
השימוש בבהמות משא לצורכי הובלה צבאית נמשך למעשה עד המאה ה-20 ובמקומות מסוימים ממשיך גם כיום. צה"ל השתמש עדיין ביחידות גמלים, בשנות ה-70, לצורך הובלה ברחבי הנגב וסיני. אולם, הדבר בא עד מהרה לסיומו, כאשר הוחל בשימוש מסיבי במסוקים.

אמצעי הובלה

לצורך מתן פתרונות לוגיסטיים משתמשים באמצעי הובלה שונים. כאמור, האמצעי הנפוץ ביותר עד מיכון הצבא בהובלה יבשתית היו בהמות המשא. בימינו האמצעי הנפוץ אלו הן המשאיות. כשמדובר במסות גדולות של ציוד או אנשים ניתן להשתמש ברכבת - אם תוואי הרכבת עובר סמוך לאתר מוצא הציוד ולאתר היעד. כאשר ההובלה היא למרחקים גדולים או כאשר יש לתת פתרונות לוגיסטיים ליחידות מבודדות משתמשים במטוסים ובצורה דומה, כאשר יש להתגבר על מכשולי מים משתמשים בספינות או אניות למיניהן.

הובלה ברכבת

אחת השיטות היעילות להובלה יבשתית היא באמצעות הרכבת. ברכבת ניתן להוביל כמויות גדולות של כלי מלחמה במרוכז. הסובייטים בנו את מסילות הברזל שלהם ברוחב שונה מזה של הגרמנים, על מנת למנוע חדירת רכבות גרמניות לתחומם]. השימוש המסיבי ברכבות לצרכים צבאיים החל במלחמת האזרחים האמריקנית בעיקר במדינות הדרום. יש לציין שקרונות הוסבו לטיפול בפצועים ולעיתים כל הרכבת הייתה הופכת לבית-חולים נייד. כן שריינו קרונות והפכו אותם לכלי הגנה ואף להתקפה. קרון משוריין תמיד הוצב בחזית הקטר.
 המגרעת העיקרית של הרכבת היא פגיעותה. מסילת ברזל שנפגעה חייבת בתיקון ואי אפשר לעקוף את המפגע כמו שהדבר נעשה בכביש. מגרעת נוספת: התוואי הנוקשה. רכבת יכולה לנוע רק בתוואי שהונחה בו מסילת ברזל. הנחת מסילת ברזל היא מבצע מסובך וממושך ואי אפשר לנקוט בו כאמצעי טקטי, תוך כדי לחימה. לכן נמנע צה"ל משימוש ברכבות בזמן חירום או מלחמה, אך בזמן רגיעה הוא מעדיף להשתמש ברכבת ולא במשאיות, כשמדובר במסות, כפי שהדבר נעשה לאחר מלחמת ששת הימים או לאחר מלחמת יום הכיפורים, שהשלל מסיני, נאסף בתחנת הרכבת באל-עריש והועבר ישירות לתחנת הרכבת בצריפין.
תפעול הרכבות נעשה על ידי חברת רכבות אזרחית. מבחינה זו הצבא הוא לקוח, בעל עדיפות כזו או אחרת.
באחריות מרכז הובלה: הובלה לנקודת המוצא, העמסה, פריקה בנקודת היעד והובלה ליעד.

שגרת ההובלה הצבאית

ליחידות הצבאיות מקצים כמות ימי הובלה שנתית. היחידות נדרשות לתכנן את פעילותן בהתאם ולהודיע זמן ידוע מראש מתי הן מתכוונות לנצל ימי הובלה וכמה. מרכז הובלה יאשר או ידחה את הבקשה. אם יאשר - יקצה משאיות ונהגים מיחידת התובלה או יזמין משאיות מהשוק האזרחי. למרכז הובלה גם הסמכות לגייס משאיות למילואים. בדרך כלל זה נעשה רק בזמן חירום, וגם זאת מתוך שאיפה לצמצם למינימום את הנזק לשוק האזרחי. מרכז הובלה מנסה להגיע לאופטימום הפעלה, כלומר שילוב מספר פעילויות למשימה אחת. למשל, ריכוז אספקה למספר יחידות באותה גזרה או התחלת משימה במקום שבו הסתיימה משימה קודמת ללא חזרת המשאית ליחידתה, וכדומה.
אם משימה אורכת יותר מיום אחד באחריות היחידה המזמינה כלכלת הנהג/ים והלינה.
באחריות מרכז הובלה או פיקוד ההדרכה לתרגל בשגרה את סגל יחידות ההובלה בתורת ההובלה: ניווט רכוב, פיקוד ושליטה על שיירות, מעבר בצמתים, שינוי משימות בזמן אמת, תיקון תקלות, מעבר בשטחים מוכי אש, נוהלי שטחי העמסה ופריקה, תרגילים שלדיים וכיוצא באלה. הכשרת ואימון נהגים לסוגי המשאיות השונים.
כמו כן, באחריות המרכז לתחזק את צי משאיות החירום אם באחסנה יבשה ואם באחסנה רגילה.

התובלה בזמן חירום

בנוסף לשגרת עבודת ההובלה, מרכז הובלה מתפקד גם כמרכז היסעים. כלומר, פיקוד ושליטה על כלל השיירות, קביעת כיווני התנועה בצירים ראשיים. קביעת לוחות זמנים למעבר שיירות בצירים ובצמתים. איוש נקודות תורפה כצמתים, שטחי העמסה ופריקה ודומים במפקדים בכירים, מפעיל ביוזמתו יחידות תובלה בהתאם לתוכניות שנקבעו מראש (כלומר, יחידות התובלה דוחפות את כלי הרכב ואינן ממתינות ליחידות שימשכו. מדובר בעיקר במשימות בעת גיוס ראשוני), מגיב בזמן אמת לנסיבות השטח, נעזר בחילות אחרים לתת פתרונות לוגיסטיים ליחידות מבודדות: חיל אוויר, חיל ים וכו'.
מרכז הובלה מבצע גם משימות הובלה חיוניות בשוק האזרחי לאחר שרוב המשאיות האזרחיות ונהגיהן גויסו לשירות מילואים, תוך תיאום עם מנהלת משק לשעת חירום.