google/wiki40b huggingface dataset:
ממצא ארכאולוגי

ממצא ארכאולוגי הוא עצם שנוצר או עוצב בידי אדם, כגון כלי או חפץ אומנותי, ואשר קיים בו עניין ארכאולוגי. השימוש במונח "ממצא" מתייחס לרוב לעצמים שהתגלו במהלך מחקר ארכאולוגי, בדרך כלל חפירה. המונח משמש הן לכינוי עצם יחיד, והן לכינוי כלל העצמים שנמצאו באתר או בשטח מסוים.
בראשיתה, הייתה הארכאולוגיה בעיקר ניסיון לגלות ממצאים ועד היום הממצאים הם בין הנתונים הבסיסיים במחקר הארכאולוגי. 
דוגמאות לממצאים ארכאולוגיים הם כלי אבן, חרסים, כלי נשק ותכשיטים. פריטים "טבעיים", שלא נוצרו או שונו בידי האדם, מסווגים לפעמים בקטגוריה נפרדת (ecofacts, להבדיל מממצאים ארכאולוגיים, artifacts). עם זאת, ארכאולוגים רבים מרחיבים את הגדרת המונח "ממצא ארכאולוגי" וכוללים בה כל פריט שקשור להתנהגות האדם בעבר, ובכלל זה עצמות בעלי חיים, שרידי צומח, אפר מדורות וכן הלאה, אף אם לא נוצרו בידי אדם. 
בממצא הארכאולוגי יש חשיבות רבה להקשר בו הוא התגלה: מיקום גאוגרפי (שעשוי להעיד על קשרים בין תרבויות), מיקום סטרטיגרפי שמעיד על גיל הפריט וקשריו לפריטים אחרים, והקשרו האדריכלי באתר החפירה (שמעיד על השימוש שנעשה בממצא). כך, מהווים הממצאים את אחד הנדבכים העיקריים עליהם מבוססת הפקת המידע במחקר הארכאולוגי.
Gott ist mein König, רי"ב 71

Gott ist mein König (בעברית: אלוהים הוא מלכי), רי"ב 71, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך. הוא הלחין אותה בהיותו במילהאוזן, לכבוד טקס שנערך בכנסייה לכבוד מינוי מועצת העיר, ב-4 בפברואר 1708.

היסטוריה ומילים

מ-1707 עבד באך כנגן עוגב בכנסיית דיוי בלאסי (Divi Blasii) והטקס עצמו נערך בכנסייה המרכזית בעיר, כנסיית מריה הקדושה. מספר הנגנים היה גדול מאשר בקנטטות אחרות שלו מאותה תקופה, כיוון שהיא בוצעה באירוע חגיגי והוא פיזר אותם בעמדות שונות ברחבי הכנסייה.
זוהי הקנטטה היחידה שנדפסה בימי באך ושרדה עד ימינו, דבר שמראה על חשיבותה ועל המעמד לו זכתה כבר בזמן ביצועה.
לא ידוע מי חיבר את הטקסט שמבוסס על מזמור ע"ד מספר תהלים ועל פסוקים נוספים מהתנ"ך, משולבים עם טקסט עצמאי. הטקסט פונה בבית האחרון ישירות אל יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהעיר מילהאוזן שהייתה עיר חופשית קיסרית, הייתה כפופה ישירות לסמכותו.

הקלטות

היצירה בוצעה והוקלטה על ידי מנצחים ידועים, בהם ניקולאוס הרנונקור (ב-1976), טון קופמן (ב-1994) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
שניר שוקר

קריירה

שוקר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל רעננה. בעונת 2008/2009 הצטרף לאימוני הקבוצה הבוגרת, כשבמקביל הוא הבקיע 20 שערים בקבוצת הנוער שעלתה לראשונה בתולדותיה לליגת העל לנוער. ב-26 בינואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, כשנכנס כמחליף וכבש את שער הניצחון (2–1) במשחק נגד הפועל רמת השרון במסגרת הליגה הלאומית. בסיום העונה עלתה הקבוצה הבוגרת לראשונה בתולדותיה לליגת העל. ב-22 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 1–2 להפועל באר שבע, ולאחר שערך 25 הופעות בעונת 2009/2010 ירדה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.
לאחר שעזבו את רעננה שחקנים רבים, קיבל שוקר הזדמנות בהרכב הפותח ובעונת 2010/2011 רשם 31 הופעות ושער אחד, כאשר ברוב המשחקים הוא השלים 90 דקות. בעונת 2012/2013 הבקיע שלושה שערים בליגה, בנוסף לשני שערים בגביע המדינה, וסייע לקבוצתו לחזור לליגת העל. ב-12 באפריל 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 4–2 נגד מכבי פתח תקווה. בעונת 2015/2016 כבש שלושה שערים בליגת העל והיה שותף לעונה הטובה ביותר בתולדות הפועל רעננה, עת העפילה לראשונה לפלייאוף העליון. בתחילת עונת 2016/2017 נפצע ונותח בברכו, ולאחר שחזר לשחק במרץ 2017 שותף עד תום העונה בשבעה משחקים כמחליף וכבש שני שערים. בעונת 2017/2018 ערך 15 הופעות וכבש שער אחד.
אריק בייאי

קריירה

בייאי נולד בעיר בינגרויל שבחוף השנהב, ובשנת 2011, כשהיה בן 17, עבר לספרד. בחודש דצמבר הצטרף לאקדמיית הנוער של אספניול, כשאת אשרת העבודה שלו במדינה קיבל רק בחודש אוקטובר של השנה הבאה. את הופעותיו הראשונות בקבוצות הבוגרות של אספניול ערך בייאי בעונת 2013/14 עם קבוצת אספניול ב' ששיחקה באותה העונה בליגה השנייה.
ב-5 באוקטובר 2014 ערך בייאי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של אספניול, כשעלה כמחליף בדקות הסיום של ניצחונה הביתי של אספניול 2–0 על ריאל סוסידאד. זמן קצר לאחר הופעתו הראשונה בקבוצה, קודם בייאי לסגל הקבוצה הראשונה של אספניול.
ב-25 בינואר 2015 חתם בייאי על חוזה לחמש שנים וחצי בויאריאל, ששילמה עבורו 5.7 מיליון אירו. ב-22 בפברואר ערך בייאי את הופעת הבכורה שלו במדי ויאריאל בניצחון הביתי 1–0 על אייבר. ב-19 במרץ 2015 ערך בייאי הופעת בכורה אירופית, כשפתח בהרכב בהפסד 1–2 של ויאריאל לסביליה במסגרת הליגה האירופית.
ב-8 ביוני 2016 חתם בייאי לארבע שנים במנצ'סטר יונייטד ששילמה עבורו 38 מיליון אירו. ב-7 באוגוסט, ערך בייאי את הופעת הבכורה שלו במדי מנצ'סטר יונייטד בניצחון 2–1 על לסטר סיטי במסגרת מגן הקהילה. ב-14 באוגוסט, ערך ביילי את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בניצחון קבוצתו 3–1 על בורנמות'. בייאי קיבל את תואר איש המשחק בשני משחקיו הרשמיים הראשונים בקבוצה. עד מהרה הפך לשחקן הרכב ביונייטד. ב-19 באוגוסט 2017 כבש את שער הליגה הראשון שלו במדי היונייטד, כאשר כבש את השער הראשון של קבוצתו במסגרת המחזור השני מול סוונסי סיטי.

קריירה בינלאומית

ב-29 בדצמבר 2014 נכלל בייאי בסגל 23 השחקנים של נבחרת חוף השנהב לגביע אפריקה לאומות 2015. ב-11 בינואר 2015 ערך בייאי את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת חוף השנהב, במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת ניגריה. בייאי שיחק בכל ששת המשחקים של גביע אפריקה לאומות 2015, שבסיומו זכתה נבחרתו בגביע.
הגלובוס הירוק

אות הגלובוס הירוק, המוגדר גם "פרס האוסקר הירוק" של ישראל, מוענק משנת 2003 ברציפות מדי לשנה לאנשים או ארגונים על מצוינות בפעילות למען איכות הסביבה ובריאות הציבור. את מפעל הגלובוס הירוק מוביל "חיים וסביבה" - ארגון הגג של ארגוני הסביבה בישראל, הכולל כ-130 ארגונים.

אודות הפרס

הגלובוס הירוק מוענק מדי שנה בטקס חגיגי בחודש יוני, סביב יום איכות הסביבה העולמי שחל ב-5 לחודש. הגלובוס הירוק אינו מוענק כפרס כספי אלא ניתן בצורת פסלון. הפרס מחולק במספר קטגוריות בסיסיות, אך ועדת השופטים רשאית להוסיף או לגרוע קטגוריות. אותות הגלובוס הירוק מוענקים במספר קטגוריות: לארגון ולמאבק סביבתי מקומי שהגיעו להישגים בולטים במיוחד; לפעיל מתנדב ולעובד ציבור שבלטו בהישגיהם בקידום הסביבה; קיימות עירונית; פעילות סביבתית במגזר העסקי; חינוך סביבתי; לאישיות ציבורית על פעילות משמעותית ומחויבות לסביבה לאורך זמן; תחבורה בת-קיימא; ומפעל חיים או תרומה מיוחדת לסביבה בישראל.
החל משנת 2014 טקס הגלובוס הירוק מתארח במשכן הכנסת, כחלק מיום הסביבה הרשמי שמציינת הכנסת. יום זה כולל, מעבר לטקס, דיונים מיוחדים בוועדות הקבועות, כינוס חגיגי של השדולה הסביבתית-חברתית ודיון מיוחד במליאה במסגרתו מקודמות הצעות חוק סביבתיות.
פרדיננד קוסאק

תחילת דרכו

קוסאק נולד ב-23 במרץ 1856 בעיר בורגשטיין שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. בשנת 1877 הוא התגייס ליחידות המילואים של הצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1881 הוא הועבר ליחידת הנדסה בלמברג ושרת שם עד 1884. בינואר 1883 הועלה לדרגת לוטננט. ב-1886 מונה לשליש גדודי, וב-1887 הועלה לדרגת אובר-לויטננט. ב-1890 הועבר למשרד התכנון הצבאי וב-1892 השתתף בבניין המבצר ביוזפשטט. ב-1893 הועלה לדרגת האופטמן ומונה למפקח הצבאי של מחוז קרקוב והחזיק בתפקיד במשך שנה אחת. ב-1894 הפך להיות מורה באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטט. ב-1898 מונה למפקח על הביצורים במחוז פשמישל, וב-1899 הועלה לדרגת מיור. ב-1900 מונה למורה בבית הספר לקצינים של הקורפוס השלישי, וב-1903 קודם לדרגת אוברסט-לויטננט ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-91. ב-1904 מונה להיות מנהל התכנון בקרקוב, וב-1906 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1908 הוא מונה למפקד המצודה בסרייבו, וב-1901 מונה למפקח על בניין המבצרים באזור. ב-1911 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד הבריגדה ה-50.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, מונה קוסאק למפקד הדיוויזיה ה-27. הדיוויזיה שלו נכללה כחלק מהקורפוס השישי אשר היה חלק מהארמייה הרביעית. הוא השתתף בקרב גליציה, ובכלל זה בקרב קומרוב וקרב רווה. בדצמבר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת לוטננט פלדמרשל. במהלך שנת 1915 הוא השתתף במתקפת הקרפטים, מתקפת גורליצה-טרנוב והנסיגה הגדולה. בהמשך הועברה הדיוויזיה שלו תחת הארמייה השנייה, אשר במסגרתה לחמה בהדיפת מתקפת ברוסילוב ב-1916, ומתקפת קרנסקי ב-1917. במאי 1918 קודם לדרגת גנרל חיל הרגלים ומונה למפקד הקורפוס הראשון. הקורפוס שלו לחם בחזית האיטלקית כחלק מהארמייה ה-11. הוא לחם בקרב הנהר פיאווה וקרב ויטוריו ונטו. קוסאק פרש מהצבא עם סיום המלחמה, ונפטר בעיר גראץ ב-29 במאי 1932 בגיל 76.
הדיוויזיה ה-91 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-15 בינואר 1944, והועמדה תחת פיקוד ברונו אורטלר. במרץ 1944 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיה מוטסת, וזמן קצר לאחר מכן היא הוצבה בנורמנדי. ב-6 ביוני 1944 צנחו בשטח הדיוויזיה לוחמי הדיוויזיה המוטסת ה-101, ובמהלך הקרבות נהרג מפקד הדיוויזיה וילהלם פאליי. הדיוויזיה לחמה במהלך המערכה בנורמנדי, ובאוגוסט 1944 הושמדה הדיוויזיה. בנובמבר אותה שנה הוקמה הדיוויזיה מחדש, אולם עד מהרה שונה שמה לדיוויזיה ה-344.
הומוסקסואליות בהלכה

ההלכה היהודית אוסרת על יחסי מין בין שני גברים, אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וכן אוסרת על יחסי מין בין שתי נשים, אם כי ברמה פחותה. ההלכה אינה עוסקת בנטייה המינית עצמה או בזהות ההומוסקסואלית.

יחסי מין בין שתי נשים

יחסי מין בין שתי נשים אינם מוזכרים כלל בתורה, וייתכן שזה נובע מהעובדה שיחסי מין לסביים אינם נחשבים על פי ההלכה כביאה. בתלמוד הבבלי יחסי מין אלו מכונים "נשים המסוללות זו בזו", והם מוגדרים על ידי רב הונא כ"זנות", ועל ידי רבא כ"פריצותא בעלמא" (סתם פריצות), אך למרות זאת גם שם הם לא נאסרים במפורש. בעקבות הספרא פסקו הרמב"ם והשולחן ערוך שמעשה "נשים המסוללות זו בזו" הוא איסור שנכלל בפסוק "כמעשה ארץ מצרים אשר ישבתם בה לא תעשו", דהיינו שהמצרים היו עושים שאיש נושא איש ואישה נושאת אישה ואישה נישאת לשני אנשים, ונחלקו הפוסקים ביחס לתוקפו של האיסור: יש הסבורים שהאיסור הוא מהתורה והוא לאו שבכללות, יש הסבורים שהאיסור הוא מדרבנן ודרשת הספרא לפסוק היא רק אסמכתא, ויש הסבורים שאם המעשה נעשה בדרך נישואים ובקביעות האיסור מהתורה, אך אם המעשה נעשה בדרך זנות ובאקראי האיסור מדרבנן.

נישואים חד-מיניים


ההלכה אוסרת ומתייחסת לנישואים חד-מיניים במספר מקומות. על פי הספרא המקור לאיסור בתורה הוא בפסוק "כמעשה ארץ מצרים אשר ישבתם בה לא תעשו", דהיינו שהמצרים היו עושים שאיש נושא איש ואישה נושאת אישה. במסכת חולין (צב ב) מובא שאף בני נח נצטוו על כך "שאין כותבין כתובה לזכרים". יחס שלילי נוסף לנישואים חד-מיניים מובא בויקרא רבה (כג ט): "רב הונא בשם רבי יוסי אמר: דור המבול לא נמחו מן העולם אלא על ידי שכתבו גומסיות (שטרות נישואין) לזכר ולנקבה", דהיינו שדור המבול נענש משום שסידרו נישואין בין שני זכרים ובין שתי נקבות.
ערפילית ראש הסוס

מידע כללי

הערפילית מורכבת מענני אבק כהה וגזים מסתחררים. הזוהר האדום שבה נוצר כתוצאה מגז מימן, מיונן על ידי מערכת של חמישה כוכבים הנקראת σ באוריון מתחת לחגורת אוריון הממוקמת מאחורי הערפילית. הערפילית אפילה בשל האבק הסמיך שבה. ניתן לראות סילוני גז הנפלטים מהערפילית בשל השדה המגנטי החזק שבה. בבסיס הערפילית ישנן נקודות בוהקות שהן כוכבים צעירים בהיווצרות. 
הערפילית נמצאת בקבוצה הכוכבים אוריון. בישראל, היא ניתנת לצפייה בחורף בשעות הערב. היא נמצאת בחגורת אוריון הנראית כשלושה כוכבים זה אחר זה, ליד אלניטק - הכוכב התחתון מהשלושה. בהירות הערפילית נמוכה והצפייה בה מצריכה שימוש בטלסקופ טוב באתר שאין בו זיהום אור.
מיסטיק פיצה

תקציר עלילה

עלילת הסרט מתמקדת סביב התבגרותן של שתי אחיות: קאט ודייזי, וחברתן ג'וג'ו. שלושתן עובדות כמלצריות בפיצריה בשם "מיסטיק פיצה" הנמצאת בעיר מיסטיק שבמדינת קונטיקט בארצות הברית. מיסטיק היא עיר דייגים לחוף האוקיינוס האטלנטי והיא עצמה מהווה למעשה אחת מגיבורות הסרט.
קאט ודייזי מתחרות אחת בשנייה, הן בעבודה, והן בחיים הרומנטיים. קאט התקבלה ללימודים באוניברסיטת ייל ועובדת כל הזמן על מנת לחסוך ללימודים אלה, ואילו דייזי מעדיפה לבלות ולבזבז את משכורתה. הסרט מציג את הבדלי התרבויות בין משפחתה של קאט - ממוצא פורטוגזי לבין מעסיקתה - משפחה ממוצא אנגלי.

צילומי הסרט

שמו של הסרט מבוסס על שמה של פיצריה בעיר מיסטיק שבקונטיקט, שכותבת התסריט אימי הולדן ג'ונס ראתה. בעקבות הפצת הסרט זכתה הפיצרייה להצלחה רבה והפכה לאתר תיירות פופולרי בעיר.
סרט זה היווה קרש קפיצה לשני שחקנים ידועים. בסרט זה הייתה הופעתו הראשונה של השחקן מאט דיימון. תפקידו כלל למעשה שורה אחת בלבד: "Mom, do you want my green stuff?", אולם סרט זה הביא ל"גילויו" כשחקן. גם לשחקנית ג'וליה רוברטס הקנה "מיסטיק פיצה" את פרסומה הראשוני. דמותה בסרט זו, בו היה שערה צבוע אדום, היווה "קרש קפיצה" עבורה. צבע שער זה הפך לימים לאחד מסימני ההכר של ג'וליה רוברטס. עבור תפקידה בסרט הרוויחה השחקנית 50 אלף דולר בלבד.
כפר ילדים ונוער אהבה

כפר ילדים ונוער "אהבה" הוא כפר נוער הנמצא בכפר ביאליק הסמוך לקריית ביאליק, ומופעל על ידי "כפר ילדים ונוער אהבה אגודה לטובת הכלל (ע"ר)"
הילדים השוהים ב"אהבה" הם בגילאים 6-18, ילדים אלו הוצאו ממשפחותיהם בגלל סיכון וחוויות טראומטיות קשות.
הכפר כולל פנימיית ילדים, בית ספר לחינוך מיוחד, פנימיית יום לילדים מהקהילה הקרובה ובית חם לבוגרי המקום מעל גיל 18.

אוכלוסיית הילדים

כפר הנוער אהבה השתנה יחד עם החברה הישראלית במהלך השנים. עם הווסדו, ב-1914 בברלין, נתן מחסה לילדים יהודים יתומים. עם העברתו לארץ ישראל, ב-1935, עבר לנווה שאנן בחיפה והחל לקלוט במסגרת עליית הנוער ילדים שעלו מגרמניה. בשנת 1936 עבר למבנה הקבע בקריית ביאליק. במהלך השנים שינה יעודו לקליטת ילדים ממשפחות נפגעי המלחמות השונות. מ-1960 מטפל הכפר בילדים המגיעים משכבות מצוקה בישראל. ילדים שחוו עוני חמור, מקרי סעד שונים או ילדים ממשפחות מפורקות. חלקם אף סובלים מפגיעות רגשיות, המשפיעות על תפקודם החברתי והלימודי.
כפר הנוער אהבה מטפל רק בילדים המופנים על ידי עובדים סוציאליים (באמצעות השרות לילד ונוער במשרד הרווחה), בגילאים 6-18. גיל הקליטה הוא 6-12.
מאתיים ילדי הכפר גרים ב-15 דירות. בכל דירה מתגוררים הילדים עם משפחה ביולוגית שאמורות לספק להם בית חם בשילוב סמכות וגבולות.

התוכנית החינוכית

ב"אהבה" ישנו מרכז טיפולי נרחב הכולל: עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, פסיכיאטר, מטפלים באמנויות בתחומים שונים (אמנות פלסטית, דרמה, מוזיקה, תנועה, וביבליותרפיה) ומטפלים בעזרת בעלי חיים.
המערכת הלימודית בבית ספר לחינוך מיוחד במקום מעודדת את הילדים לסיים שתים עשרה שנות לימוד. חלק מהילדים אשר שוהים במקום יוצאים ללמוד בבתי ספר רגילים כבר מגיל צעיר ואף משלימים את הבגרויות במלואן.
קיים מרכז פעילות חברתית שמאפשר לילדים לפתח כישורים מיוחדים כמו ספורט, שירה, אמנות ועוד.

היסטוריה

בשנת 1914 הקימו מספר נשים ציוניות בית תמחוי עבור ילדים יהודים טעוני טיפוח בברלין, בכתובת Auguststrasse 14-16. לאחר שנתיים התוכנית התרחבה, והמקום החל לשמש גם כמקלט עבור ילדים יהודים. החל מ-1922 המקום הפך להיות פנימייה לילדים ונקבע השם "בית אהבה". גברת ביאטה (בְּאַטָה) ברגר מונתה למנהלת המקום.
בשנת 1924 הגיעה ברגר לישראל, ורכשה 12 דונם בעמק זבולון. אך רק לאחר עשר שנים הגיעו קבוצות ראשונות של ילדים וצוות מגרמניה לישראל, והתגוררו בדירות זמניות בחיפה עד לבניית מבני מוסד "אהבה" בכפר ביאליק בשנת 1935.
ב-1940 נפטרה ברגר ובמקומה התמנה יוסף ישובי למנהל הכפר. תחת ניהולו אוכלוסיית הכפר גדלה ל-180 ילדים בשנת 1945. משנת 1948 ועד 1960 הכפר התרחב, ילדים ונוער הצטרפו לכפר דרך ארגון עליית הנוער. בשנת 1956, לאחר פרישתו של המנהל ישובי לגמלאות, החליפה אותו בתפקיד סגניתו, הני אולמן. 
החל משנת 1960 הכפר הפך להיות פנימייה לילדים בסיכון גבוה, ילדים שהוצאו מהבית בגלל בעיות סוציואקנומיות קשות או מקרי סעד שונים.
בשנת 1991 הכפר שינה את שיטת קבוצות הגיל לעבודה בשיטת משפחתונים. בשיטה הזו, זוגות נשואים חיים בכפר עם ילדיהם הביולוגיים ומגדלים עוד 13 ילדי פנימייה. כמו כן, בתקופה זו נהרסו מבני הכפר הישנים ונבנו בניינים חדשים לרווחת ילדי הכפר.
בשנות האלפיים הכפר המשיך להתרחב והוקמו בו פנימיות יום טיפוליות ופרויקט 18+ לבוגרי הכפר ללא תמיכה משפחתית. כמו כן, בתקופה זו נהרס בית האוכל המיתולוגי של הכפר ונבנה במקומו אולם כנסים חדש ומתקדם.
החל משנת 2008 הכפר מפעיל מרכז חירום לילדים ונוער בסיכון באזור הצפון, מנהל המוסד הוא יואב אפלבוים בעבר ניהלה את מוסד אהבה, עפרה מאירסון, רעייתו של רפאל איתן ואמה של עורכת ערבי הזמר גליה צור.
אתל קתרווד

ביוגרפיה

קתרווד נולדה באנה, שבצפון דקוטה וגדלה בססקאטון שבססקצ'ואן. היא הצטיינה בענפי ספורט שונים ביניהם בייסבול, כדורסל ואתלטיקה.

שיאנית עולם

באליפות ססקצ'ואן באתלטיקה שנערכה בשנת 1926 השוותה קתרווד בקפיצה לגובה את השיא הקנדי, בתוצאה של 1.51 מטר ושבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה ברג'יינה ב-6 בספטמבר, במסגרת יום העבודה אותה שנה היא שברה את השיא העולמי בקפיצה לגובה והעמידה אותו על 1.58 מטר, שיפור לשיא של פיליס גרין מבריטניה (1.552 מטר).
באליפות קנדה באתלטיקה שנערכה בשנת 1927 זכתה קתרווד במדליות זהב בקפיצה לגובה ובהטלת כידון. שנה לאחר מכן, היא זכתה שוב באליפות קנדה בקפיצה לגובה ובהטלת כידון והגנה על תואריה.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) נערכו לראשונה תחרויות אתלטיקה לנשים. קתרווד זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא עולם חדש של 1.595 מטר, לפני חביבת הצופים ושיאנית העולם לין כיסולף מהולנד (1.56 מטר) ומילדרד ויילי מארצות הברית (1.56 מטר). לצערה לא נערכה תחרות בהטלת כידון במשחקים אלו.
באליפות קנדה שנערכה בשנת 1930 זכתה קתרווד בשתי מדליות זהב קפיצה לגובה ובהטלת כידון. שנה לאחר מכן, היא זכתה במדליית זהב בהטלת כידון ובמדליית ארד בקפיצה לגובה. עקב פציעות רבות היא פרשה מספורט תחרותי.

חייה האישיים

לאחר המשחקים האולימפיים ב-1929 נישאה קתרווד בחשאי לג'יימס מק'לארן. נישואים אלו נמשכו זמן קצר עד לגירושיהם ברינו ביולי 1932. מספר חודשים לאחר מכן, היא עברה עם אחותה לסן פרנסיסקו, קליפורניה ושם נישאה בשנית לביירון מיטשל ממנו התגרשה בשנת 1960.
בשנת 1987 נפטרה קתרווד בגראס ואלי שבקליפורניה.
קודי קאש

ביוגרפיה

קאש נולד בסנטה מוניקה שבקליפורניה. הוא ממוצא סקוטי. הוא גדל בחווה באוג'אי שבקליפורניה עד גיל 13, אז עבר לקמרילו שבקליפורניה. שני הוריו של קאש היו פעילים בתחומי אומנות שונים. אביו היה שחקן ותסריטאי עבור הצגות בכורה מקומיות, ואימו במאית וצלמת. הצלחתו של קודי בתחום המשחק, כמו גם הצלחתו של אחיו הגדול מקס קאש בתחום זה, הובילה את המשפחה כולה לעזוב את אוג'אי ולהעתיק את מקום מגוריה לקמרילו שנמצאת במיקום טוב יותר.

קריירה

לאחר הופעות אורח רבות בטלוויזיה הגיעה הפריצה הגדולה שלו כשלוהק לתפקיד קבוע בקומדיית המצבים Normal, Ohio, שבוטלה לאחר מספר פרקים. קאש גילם את תפקידו של תלמיד תיכון טקסני בסדרת הטלוויזיה הקומית-דרמטית של הנוער האוסטרלי "Out There". הוא גילם את דמותו של זאק יאנג, בנה של מארי אליס יאנג, בסדרת הטלוויזיה הקומית-דרמטית של ABC, עקרות בית נואשות. לאחר היעדרות קצרה מהסדרה הוא חזר להופיע בעונות השלישית והשביעית כמעריצה הסודי של גבריאל סוליס. הוא גם המספר בכמה ספרים מוקלטים. ב-2010 השתתף בסרט האימה מכתב שרשרת.
ארווין סקלה

קריירה

הקריירה המקצוענית שלו בכדורגל החלה במועדון הצמרת האלבני פלמורטרי ולורה ומאוחר יותר בקבוצת אס קיי טירנה. בשנת 1995 עבר לשחק בגרמניה, בקבוצות אוניון ברלין (בין השנים 1995-1998), ארצגבירגה אווה (1998-1999) וקמניצר (1999-2000) לפני שעבר לשחק בוולדהוף מנהיים, שהחמיצה את העלייה לבונדסליגה בעונה שלאחר מכן בנקודה אחת בלבד. הוא עבר לשחק באיינטרכט פרנקפורט (2001-2004), ארמיניה בילפלד (2004-2005) ובקייזרסלאוטרן (2005-2006). 
אחרי העונה המאכזבת ב-2005-2006 (ירידה לבונדסליגה השנייה), ארווין סקלה שוחרר מחוזהו בקייזרסלאוטרן, והצטרף למועדון האיטלקי אסקולי בהעברה חופשית. הוא חתם באיטליה לעונה אחת וערך את משחק הבכורה שלו באסקולי, ב-9 בספטמבר 2006. למרות זאת, סקלה לא הצליח לפרוץ להרכב הראשון של הקבוצה ושוחרר מיד לאחר תחילת מועד ההעברות של ינואר 2007, עת שחתם באנרגי קוטבוס מגרמניה לשנתיים וחצי. בקוטבוס הציג יכולת טובה ולאחר שנתיים בהן הבקיע 9 שערים עזר את הקבוצה ב-30 ביוני 2009. במשך חודשים רבים חיפש סקלה קבוצה, אך אף אחת מהקבוצות באחת מהליגות הבכירות באירופה לא גילו בו התעניינות ולכן לאחר ארבעה חודשים ללא קבוצה, נאלץ לחתום בטוס קובלנץ, קבוצת תחתית מהבונדסליגה השנייה. אך עזב את הקבוצה בפברואר 2011 לטובת מועדון הכדורגל של ווינדק, גרמניה. לאחר חודש בלבד בקבוצה, במרץ באותה שנה עבר לקבוצת ארקה גדיניה בעיר גדיניה שבפולין שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל.
ארווין סקלה זומן לראשונה לסגל נבחרת אלבניה בשנת 2000, בה רשם 75 הופעות בהן הבקיע 12 שערים.
בנציון בולי

ביוגרפיה

בנציון בולי נולד בבלגרד לידידיה בולי נשיא הקהילה הספרדית וללאה. הוא רכש השכלה יסודית ותיכונית בעירו, ויצא ללימודי מסחר בווינה. לאחר שובו ניהל את עסקי הבנקאות של אביו, ופתח מפעל טקסטיל. היה חבר מועצת המנהלים של מספר בנקים בבלגרד, וכן של הבורסה לניירות ערך. ב-1912 נכנס לחיים הפוליטיים, הצטרף למפלגת העם הרדיקאלית של סרביה, ונבחר לחבר הפרלמנט הסרבי מטעמה. בכך היה ליהודי הראשון שנבחר לפרלמנט הסרבי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה כיהן בפרלמנט הסרבי הגולה כחבר ועדת הכספים, ופעל רבות ועל חשבונו לסייע לפליטים סרביים ויהודים שנטשו את ביתם מחמת הקרבות. הקים שני בתי מחסה לפליטים בניש ובסקופיה. לאחר כינון ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים עזב את החיים הפוליטיים וחזר לעסקיו הפרטיים. ב-1920 התמנה ליושב ראש איגוד יצרני הטקסטיל בבלגרד. בהמשך, נבחר לנשיא הקהילה הספרדית בעיר. לאחר פרעות תרפ"ט ארגן מגבית בקרב הקהילה היהודית והכספים נשלחו לארץ ישראל לסיוע לנפגעי הפרעות. זכה למספר עיטורים על פועלו לקידום הבנקאות והמסחר בבלגרד.
נפטר בווינה ב-1933 והובא לקבורה בבבית הקברות היהודי בבלגרד. הוריש את כל הונו לאוניברסיטת בלגרד ולקהילה היהודית. פארק בפאתי בלגרד נושא את שמו.
אליהו רפאל היישריק

הרב אליהו רפאל היישריק (נולד ב-5 בינואר 1950) הוא רב ודיין ישראלי, מהדיר תורת הראשונים. חבר בית הדין הרבני הגדול.

ביוגרפיה

נולד בתל אביב לקלמן אריה ובטי היישריק, חסידי גור. למד בישיבת קול תורה ובישיבת פוניבז'. נישא לעדנה, בתו של הרב משה הרשלר, חיבר במשותף עם חותנו את הספר "תורת ריבית" העוסק באיסור ריבית ובהיתר עסקה. בתקופה זו כיהן כראש כולל מכון רגנשברג להלכה והוראה. לאחר פטירת חמיו הקים את "מכון הרב הרשלר" ועומד בראשו, במסגרת המכון ההדיר מכתבי-יד והוסיף הערות לכרכים אחדים מסדרת חידושי הרמב"ן על הש"ס שבהוצאת המכון.
פרסם מאמרים רבים בתחום הלכה ורפואה, במסגרת כתב העת "הלכה ורפואה" שבהוצאת מכון רגנשברג, ובכתבי עת תורניים-רפואיים אחרים; ומאמרים בדיני ממונות בכתב העת "הלכה וכספים" שבהוצאת המכון ובכתבי עת תורניים אחרים.
הרב היישריק מתגורר בשכונת בית וגן בירושלים וחבר מכון אריאל בשכונה.
ב-2 במאי 1995 נבחר לכהן כדיין ובהמשך כאב"ד בבית הדין הרבני בבאר שבע ומאוחר יותר בתל אביב. כדיין פרסם מאמרים הלכתיים בדיני ממונות ובדיני אישות לצד פסקי דין רבים. משנת 2014 שימש כדיין זמני בבית הדין הרבני הגדול, וביולי 2016 מונה לדיין קבוע בבית הדין.
מיון אקראי

במדעי במחשב, מיון אקראי (בנוסף מיון טיפש, מיון איטי, מיון קוף ובאנגלית bogosort ) הוא אלגוריתם מיון מאוד לא יעיל המבוסס על ניסוי וטעייה.

האלגוריתם מאוד לא שימושי למיון, אך שימושי למטרות לימוד, לדוגמה השוואה עם אלגוריתמים יותר שימושיים.

אם ננסה למיין חפיסת קלפים על ידי מיון זה היינו בודקים כל פעם אם החפיסה ממוינת, אם לא - נזרוק את החפיסה לאוויר, נרים את הקלפים בסדר אקראי. נחזור על התהליך עד שהחפיסה ממוינת.

תיאור האלגוריתם

הדרך שהאלגוריתם ממומש מיוצגת בפסאודו קוד כך: 
כל עוד החפיסה לא מסודרת 

סדר את החבילה באקראיות
while not isInOrder(deck):
   shuffle(deck)

ריצה וסיום

בהנחה שכל האיברים שונים, מספר ההשוואות הממוצע ישאף ל ומספר ההחלפות הממוצע יהיה . 

הסיבה להפרש בין מספר ההשוואות המצופה למספר ההחלפות המצופה הוא שמגלים שלא כל האיברים ממוינים רק אחרי מספר השוואות, ללא תלות במספר האיברים הכולל, בעוד שמספר ההחלפות תלוי במספר האיברים.
ארמון גלריוס בגמיזגראד (רומוליאנה)

בתקופת גלריוס

גלריוס היה בנו המאומץ וחתנו של דיוקלטיאנוס, והוא השתתף יחד עמו בטטררכיה, שיטת שלטון ברומא העתיקה אשר חייבה את השליטים לפרוש לאחר עשרים שנות שלטון פעיל. בדומה לדיוקלטיאנוס, אשר התכונן לקראת פרישתו ובנה את ארמון דיוקלטיאנוס בספליט, כיום בקרואטיה, ערך גם גלריוס תוכניות לבניית ארמון מבוצר בו יעביר את ימיו לאחר סיום תפקידו הציבורי. לאחר שגלריוס הביס את המלך הסאסאני נרסה בשנת 297, הוא התפנה לבניית הארמון, ולשם כך בחר באתר קרוב למקום הולדתו בדאקיה. הוא כינה את האתר על שם אימו רומולה ובמקום נמצאה כתובת אבן הנושאת את השם "פליקס רומולה". את עבודות הבנייה ביצעו אנשי הלגיון החמישי אותו הנהיג גלריוס במלחמתו נגד הפרסים.
עם מותו של קונסטנטיוס כלורוס בשנת 306 היה גלריוס לאיש החזק באימפריה הרומית, ותוכניות האתר שהיה בשלבי הקמה שונו כדי להלום את מעמדו הרם. בין היתר הוקם בדרומו של המתחם מקדש גדול ליופיטר והושם דגש רב על עיטוריו ופארו של המבנה. עוד בנה גלריוס מאוזוליאום בצורת תל לעצמו ולאימו על גבעה ממזרח לאתר.

לאחר מות גלריוס

לאחר מותו של גלריוס בשנת 311 המשיך הארמון והתקיים, אך הוא איבד את אופיו המלכותי, וחלק מאגפיו הותאמו לשימושים חדשים. אולם הכס הוסב לבזיליקה נוצרית באמצע המאה ה-5, וחלק ממגדלי השמירה הפכו לבתי מלאכה. האתר היה לכפר אך במחצית המאה ה-5 נגרם למקום נזק והוא נשרף, ככל הנראה מידי ההונים. במחצית השנייה של המאה ה-5 ובמהלך המאה ה-6 רומוליאנה נבנתה מחדש, אך לא שבה לזוהרה הקודם. בתקופת הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון נערכו באתר עבודות בנייה מקיפות וחומרי בנייה מהמבנים הישנים שימשו לבניית מבנים חדשים. בין היתר הוקמה במקום בזיליקה חדשה אשר העיבה על הקיימת בגודלה ובזכות הפסיפסים שבה. האתר נזנח בתחילת המאה ה-7 בשל פלישות האווארים והסלאבים, אך בחלקו המזרחי קם יישוב קטן בימי הביניים.