קיץ אינדיאני

קיץ אינדיאני (באנגלית: Indian Summer) הוא תקופה של מזג אוויר שטוף שמש וחמים בסתיו, זמן לא רב לפני בוא החורף באזורים קרים. הקיץ האינדיאני מופיע בדרך כלל אחרי הכפור הראשון, בספטמבר, אוקטובר או ראשית נובמבר בחצי הכדור הצפוני ובמרץ, אפריל או ראשית מאי בחצי הכדור הדרומי. הוא עשוי להחזיק מעמד ימים ספורים בלבד או להימשך שבוע ויותר.

סקירה כללית

התאריכים שבהם אפשר לצפות להתרחשות הקיץ האינדיאני אינם מדויקים, בהכרח, בשל הווריאציות בדפוסי אקלים בכל אחד מחצאי הכדור. במדינת מינסוטה הצפונית בארצות הברית, למשל, מזג אוויר חמים של קיץ אינדיאני מופיע, על פי רוב, במועד מוקדם, באמצע אוקטובר ולא בראשית נובמבר. סן פרנסיסקו שבקליפורניה מהווה דוגמה לקיץ אינדיאני בחודש ספטמבר, שהוא החודש החם ביותר בשנה, חום הנמשך אל תוך חודש אוקטובר.

הגדרות

באשר למהות הקיץ האינדיאני וטיבו יש רעיונות שונים בחשיבה המודרנית, אבל ההערכה המקובלת ביותר אומרת, שכדי להכריז על הופעתו של קיץ אינדיאני, הטמפרטורה חייבת לעלות על 21 מעלות צלזיוס במשך שבעה ימים אחרי יום שוויון היום והלילה של הסתיו (22 בספטמבר).
בקנדה ובחלקן הצפון-מזרחי של ארצות הברית, הכרחית נוכחות כפור על פני הקרקע לפני גל של מזג אוויר חמים יותר, כדי שאפשר יהיה לראות בתקופה זו קיץ אינדיאני.
בכמה מחוזות, כמו דרום-מזרח ארצות הברית, נוקטים בתואר קיץ אינדיאני לתיאור הימים החמים ביותר בשנה, באופן טיפוסי בסוף יולי או באוגוסט. אלא שבכינוים המדויק יותר ידועים ימים אלה כימי הכלב, כינוי המתייחס אל הבולטות של כוכב סיריוס בתקופה זו.
המונח משמש גם מטאפורית לתיאור פריחה מאוחרת של משהו, במקרים רבים באופן בלתי צפוי, או כשכבר איננו בתוקף. אפשר להשוות את השימוש בו לזה הנעשה במונח רנסאנס במובן של "תחייה", אלא שבמקרה הזה, מדובר בתחייה זמנית בלבד.

מונחים דומים באירופה

בימים עברו באירופה, "קיץ אינדיאני" נקרא "הקיץ של סנט מרטין", כרמז ליום מרטין הקדוש, 11 בנובמבר, שאמור היה לציין את סיומו. באנגלית בריטית היה "הקיץ של סנט מרטין" המונח הנפוץ ביותר, עד שהמונח האמריקאי דחק את רגליו במאה ה-20. באיטליה, ציפו לבוא "הקיץ של סן מרטין" (Estate di San Martino) וחגגו אותו כמסורת כפרית בעלת מקורות קדומים, והוא מצוין כיום בכל חצי האי ב-11 בנובמבר. בספרד קוראים לו Veranillo de San Miguel או Veranillo de San Martín, תלוי בתאריך שבו הוא חל. הוא יכול להיקרא גם Veranillo del Membrillo ("הקיץ הקטן של החמישה-עשר"). ברוסיה הוא קרוי "קיץ של נשים" (Бабье лето). בגליסיה שבצפון ספרד קוראים לו Veraniño de San Martiño ובפורטוגל "Verão de São Martinho,", שמשמעות שניהם "הקיץ של מרטין הקדוש". בשני המקרים, חוגגים אותו באזורים כפריים ב-Magostos, "אש גדולה", רמז לכוח המגי של האש. בחגיגה, שמקורותיה קלטיים, יש תפקיד חשוב למדורות, ערמונים קלויים ויין.
בבולגריה קוראים לפעמים לתופעה "קיץ של צוענים" ובמקומות אחדים "חג מולד צועני", ביחס לחום חריג לעונה בשלהי הסתיו, או לימים חמימים בין תקופות של קור.
בשוודיה המונח הוא "brittsommar", הלקוח מ"בירגיטה" ו"בריטה", ש"יום השם" שלהן חל ב-7 באוקטובר בלוח השוודי. בתאריך זה נהגו לקיים את ה"בריט מאס", שוק פתוח רשמי של עונת הסתיו.
בגרמניה ובאוסטריה קוראים לתופעה "Altweibersommer" ("קיץ של זקנות") משום שקורי העכביש הלבנים המצויים בשפע בתקופת שנה זו נקשרו עם ה"נורנס" בפולקלור הנורדי או המכשפות של ימי הביניים. 
המונח הפיני "רוסקה" מתאר חזיון דומה בלפלנד, שמהווה, יחד עם זוהר הקוטב, שמש חצות וצבעי השלכת נקודת משיכה עיקרית לתיירים בחודש ספטמבר. 
חלופה לקיץ של מרטין הקדוש היה "הקיץ של סנט לוקאס" כיום חגו של הקדוש ב-18 באוקטובר. חלופה אחרת הייתה "קיץ של כל הקדושים", כיון שיום כל הקדושים, Halloween, חל ב-31 באוקטובר; ביטוי זה מופיע במחזה "הנרי הרביעי" של שקספיר, במערכה הראשונה, תמונה שנייה. 
קיימות תאוריות נוספות בנוגע למקור המונח.