ממעמקי הגיהנום

עלילה

עלילת הסרט מתרחשת ב-1888 בלונדון, בתקופת רציחותיו של ג'ק המרטש. גיבור הסרט הוא המפקח אברליין (דפ), בלש מבריק במשטרת לונדון, הניחן ביכולת על-טבעית לראות חזיונות, בעיקר כאשר הוא תחת השפעת אופיום. אברליין נקרא לחקור את רציחותיו של ג'ק המרטש, השם לעצמו למטרה זונות באזור וייטצ'אפל.
לאחר שנואש מיכולותיו של חוקר מקרי המוות המשטרתי לבחון את הגופות המרוטשות במומחיות רבה, פונה אברליין לסר וויליאם גאל (איאן הולם), מנתח ידוע המשמש כרופא למשפחת המלוכה הבריטית, וזה קובע כי הרציחות בוצעו על ידי מנתח מיומן. במקביל, אברליין מגלה כי בין קורבנות הרצח מכנה משותף - כולן מאותו חוג חברות-זונות. הוא נעזר במרי קלי (גרהאם), אחת מהזונות, ומגלה כי מעט לפני תחילת הרציחות נחטפה חברה נוספת - אן קרוק. קרוק נישאה בחתונה קתולית לה היו עדות חברותיה הזונות, לאלברט, אשר הציג עצמו כצייר אמיד בפני הזונות, והשניים אף חבקו ילדה. אברליין מגלה כי סוכני "המדור המיוחד" של משטרת לונדון חטפו את אן, אלברט ובתם ומנסה להתחקות אחר עקבותיהם.
אברליין מגלה כי התינוקת נלקחה לבית יתומים וכי קרוק נלקחה לבית חולים לחולי נפש, לאחר שעברה לובוטומיה. על אף מצבה המעורער, מצליח אברליין להסיק מדבריה של קרוק כי אהובה אלברט הוא למעשה אלברט אדוארד, בנה של המלכה ויקטוריה והיורש לכס המלוכה הבריטי. אברליין מבין מטרת הרציחות היא למנוע את היוודע דבר נישואיו הקתולים של הנסיך, בן למשפחה פרוטסטנטית, לזונה.
אברליין תחילה חושד בנסיך, אך סר גאל מסביר כי זה נדבק בעגבת, הגורמת לידיו לרעוד, ועל כן היה מתקשה לבצע הרציחות, מה גם שאיננו מנתח. הרציחות נמשכות ושתי חברות נוספות של מרי קלי נרצחות באותו לילה. אנשי המדור המיוחד מאיימים על אברליין להפסיק את כיווני החקירה שלו ולמצוא שעיר לעזאזל, ובמקביל מפקדו, המבקש לטייח את המקרה, משעה אותו מכל פעילות. אברליין מבין כי מדובר בקנוניה רחבה ונותן למרי קלי, בה התאהב בינתיים, כסף כדי לברוח מלונדון בטרם תרצח גם היא.
בעזרת חזיונותיו מגלה אברליין את מקורות האופי הפולחני של הרציחות - הבונים החופשיים. הוא פונה לסר גאל, המאשר כי מדובר ברציחות שנועדו לחקות הוצאות להורג של בוגדים באגודה הסודית. אברליין מסיק כי סר גאל הוא-הוא הרוצח, אך בטרם עולה בידו לעצרו הוא מותקף ונחטף על ידי אנשי המדור המיוחד - השותפים לקנוניה. אברליין מצליח להרגם ולהמלט, אך סר גאל הספיק לרצוח את הקורבן האחרון.
בעוד הוא בוחן הגופה, אשר בותרה בברוטליות, מגלה אברליין שזו לא מרי קלי, אלא זונה אחרת שחלקה עימה החדר, אך לא מגלה לאיש. הוא מקבל מכתב ממרי קלי, המספרת לו כי עזבה את לונדון עם בתה של אן קרוק והיא מקווה שיצטרף אליהם. אברליין מחליט שלא לנסוע, כדי למנוע צל של חשד שמרי קלי עדיין חיה, ובכך להגן על חייה.
המלכה ויקטוריה מורה "לטפל" בסר גאל, ואנשי הבונים החופשיים דנים אותו בגין סיכון האגודה הסודית. גאל עצמו החל שוגה באשליות כי הוא משרת אלוהים ורציחותיו היו קדושות. לבסוף מבוצעת בו לובוטומיה והוא מאושפז ערירי בבית חולים לחולי נפש. הסרט מסתיים במותו של אברליין במאורת אופיום.

הסרט לעומת הנובלה הגרפית

הספר מבוסס על הרומן הגרפי From Hell מאת אלן מור. מור, אשר מספר רב של יצירותיו זכו לפופולריות, התייחס רבות בביטול לעיבודים קולנועיים ליצירותיו. "ממעמקי הגיהנום" היה העיבוד הקולנועי הראשון לכתביו, וזה החליט שלא להתערב כלל בתהליך ההפקה והעיבוד, בסוברו כי ככל שהעיבודים הקולנועיים יתרחקו מהיצירה המקורית וממנו - כך ייטב.
כך אכן אירע ב"ממעמקי הגיהנום": הדמויות, תיאורן ומערכות היחסים ביניהן ועקרונות רבים בעלילה התרחקו עד מאוד מהמקור. כך, למשל, דמותו של אברליין מתוארת בסרט כאלמן צעיר ומדוכדך בעל יכולות על טבעיות והתמכרות לאופיום, בעוד שבמקור זה מתואר באופן נאמן יותר למציאות ההיסטורית, כגבר נשוי בגיל העמידה ללא יכולות על טבעיות כלשהן. גם דמותה של מרי קלי שונה עד מאוד - ולא נותר זכר לתיאורה המקורי כלסבית מופקרת (בסרט אלמנט זה הועבר לאחת הזונות האחרות). מערכת היחסים בין השניים, אשר במקור היא ידידות גרידא, שונתה אף היא והפכה לסיפור אהבה.
עמודי התווך של העלילה המקורית שונו גם כן. עלילת הסרט היא תעלומת פשע ליניארית "פשוטה", בה הבלש עוקב אחר רמזים (ולעיתים חזיונות) אשר מובילים אותו לגילוי הרוצח. לעומת זאת, העלילה המקורית הייתה סבוכה יותר מחד, ומנגד חשפה בפני הקוראים את זהות הרוצח הרבה בטרם זו התגלתה לדמותו של אברליין. דבר דומה אירע גם עם דמויות חברותיה הזונות של מרי קלי - בסרט הן מהוות מרכז ציר עלילה, בעוד שהן עצמן בורות לחלוטין לגבי זהותו של הנסיך וגורל חברתן; לעומת זאת, בעלילה המקורית חלקן קטן בהרבה מחד, אך הן שהיוו הזרז לרציחות לאחר שגילו האמת על הנסיך וחברתן וניסו לסחוט את משפחת המלוכה.
שינויים אלו הובילו לביקורת מעם חובבי ספרו של מור כלפי העיבוד הקולנועי. לאחר מספר עיבודים נוספים ליצירותיו אשר לא היו נאמנים למקור מאס מור בתעשיית הסרטים ההוליוודית כליל ולבסוף דרש שלא לאזכר את שמו ברשימת התורמים להפקות, ואף שלא לקבל כסף תמורתן.

ביקורות והכנסות

הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-19 באוקטובר 2001. על אף שבסוף השבוע הראשון להקרנתו היה לסרט המכניס ביותר בארצות הברית, היה זה עדיין סכום צנוע יחסית - 11 מיליון דולר. בשבועות הבאים הדרדרו הכנסות הסרט בהתמדה וכעבור 12 שבועות בלבד זה ירד מהאקרנים בארצות הברית לאחר שגרף הכנסות בנות 31.5 מיליון דולר - פחות מתקציב ההפקה.
הסרט לא זכה לפופולריות רבה גם מחוץ לארצות הברית, הגם שהכנסות הקרנותיו בשאר מדינות העולם יחדיו עלו על הכנסותיו בארץ מוצאו והסתכמו בכ-43 מיליון דולר. סך הכנסותיו של הסרט מהקרנתו בבתי הקולנוע הסתכם בכ-74.5 מיליון דולר.
גם בקרב המבקרים הסרט לא זכה להצלחה רבה, ורבים היו חלוקים בדעתם לגביו. כך, למשל, החמיא פול קלינטון, מבקר הקולנוע של CNN, למשחקם של דפ וגרהאם, אך לדבריו "איכשהו, זה לא מספיק... [הסרט] הוא מקוטע, ועם זאת צפוי לחלוטין. הסרט מרגיש כמו אוסף של תמונות קטנות במקום סרט שלם, 'קטעים קולנועיים' קטנים שהוחדרו להנאת הצופים". מנגד טען מבקר הקולנוע רוג'ר איברט כי הופתע מהסרט פעם אחר פעם, ושיבח אותו על הביקורת על פערי המעמדות המוצגים בו - "רציחותיו של המרטש חותכות שכבות המעמדות החברתיים אשר יועדו לבודד את החוטאים מחטאיהם". איברט העיר בנוסף כי הסרט הוא המשך לסרטיהם הקודמים של האחים יוז, אודות חיי הפשע והעוני בגטאות האפרו-אמריקאים בארצות הברית, על אף הרקע השונה.
הסרט היה מועמד לפרס סאטורן בקטגוריית סרט האימה הטוב ביותר, וג'וני דפ היה אף הוא מועמד לפרס בעבור משחקו בסרט.