יוהני אהו

ילדות וצעירות

יוהני אהו נולד תחת השם יוהנס ברופלט בשנת 1861 בלפינלהטי במזרח-מרכזה אל פינלנד, במחוז צפון-סבוניה. הוא היה בנם הבכור מבין עשרת הילדים של הפסטור הלותרני הנריק גוסטף תאודור ברופלט ושל קרולינה פרדריקה אמלי לבית סנלמן. אמו הייתה בת למשפחה פייטיסטי. האב נחשב למטיף בחסד אך נודע בצניעותו וברתיעתו מכבוד ומעמדות שליטה גם במישור הכנסייתי וגם בזירה הציבורית. בשנת 1884 המשפחה עברה לגור בויירמה, שם התמנה האב לפסטור של היישוב איסאלמי.
בילדותו כתב יוהנס שירים בשוודית בהשפעת רונברג, אך מאוחר יותר עבר לכתוב בפינית.
בשנים 1872-1880 למד בבית הספר התיכון של קואופיו, עיר שנהגו לכנותה "מבצר התרבות הפינית", מפני שהשפעת התרבות השוודית בה הייתה פחותה בהרבה מאזורים אחרים בפינלנד. כבר באותה תקופה 
נהג לכתוב תחת שם העט "יוהני אהו", כש"אהו" היא מילה שמובנה בשפה הפינית - מעין "אחו", ייתכן לקוחה מה"קאלוואלה או ה"קנטלטאר", אוסף שירת העם של אליאס לנרוט, בעל הניחוח הרומנטי. 
לאחר מכן הוא למד בשנים 1880-1884 שפות קלאסיות, היסטוריה וספרות באוניברסיטת הלסינקי. כתלמיד הצטרף יוהני אהו לחוג הספרותי של ארוויד יירנפלט. הוא התאהב באשתו של יירנפלט, אליזבט, שהייתה 22 שנה מבוגרת ממנו והתכתבה איתו. היא עודדה אותו להמשיך בכתיבה יצירתית ולפתח את כישוריו.
כבר סיפוריו המוקדמים הצטיינו בשפתם העשירה ובשליטה מצוינת בגוונים השונים של השפה המדוברת.

פעילותו הספרותית והעיתונאית

אהו הפסיק בסופו של דבר את לימודיו ללא תואר, כדי להקדיש את עצמו לכתיבה. כתב בעיתונים פיניים שונים.
בשנת 1886 הוציא לאור יחד עם אחיו פקה ברופלט את העיתון "קסקי סואומי", בשנים 1889-1887 כתב בעיתון "סאבו" בקואופיו ובשנת 1889 הצטרף למייסדי העיתון "פייוולהטי" (Päivälehti), שופר הקבוצה הליברלית "פינלדנד הצעירה" (Nuori Suomi). התנגד לשמרנות החוגים הדתיים וכאחד החברים החשובים בקבוצת "פינלנד הצעירה" לקח חלק במאבקים הפוליטיים והחברתיים בני זמנו, תוך התנגדות לכיבוש הרוסי וחתירה לקידום השפה הפינית. 
בשנת 1884 פרסם את "הרכבת",יצירה הומוריסטית, אחת מהטובות שכתב. הסופרת מינה קאנט שקראה את כתב היד התלהבה כל כך שהשוותה את אהו עם גוגול ואמיל זולא. 
בספרים "בת הכומר" (1885) ו"אשת הכומר" פיתח אהו פילוסופיה אישית של החופש תוך ביטויים של מרד נגד מגבלות המחויבויות של חיי היום יום. 
באותה שנה, 1885, כתב הסופר את המאמר "כמה רישומים על הספרות הריאליסטית",(Realistisesta kirjallisuudesta sananen) שבו קרא לאובייקטיביות בתיאורים של המציאות.
לדבריו, ספרות ריאליסטית צריכה לשקף את יתרונות המציאות ואת חסרונותיה במידה שווה ועליה להתבסס
על "התנאים הריאליים" תוך הימנעות מצביעתם בוורוד. בשם הספרות הריאליסטית קם אהו נגד הספרות האידיאליסטית 
.
ברומן שלו משנת 1889, "Helsinkiin " תיאר יוהני אהו את ימיו של סטודנט שעבר מעיירה קטנה לכרך הגדול ואת היסחפותו אחרי חיי התענוגות החדשים והמחלוקות הלשוניות שהסעירו את החוגים האינטלקטואליים. 
שהות בפריז בשנים 1889 ו-1890 ככתב בתערוכה העולמית העמיקה את היכרותו עם הספרות הצרפתית, במיוחד עם הזרם הריאליסטי והנטורליסטי.
הפרוזה שלו הושפעה מביירנסטרנה ביירנסון, הנריק איבסן, לב טולסטוי ואמיל זולא
ובקובצי הסיפורים הקצרים שלו - "לסטויה" ("שבבים") מזהים את השפעתו של אלפונס דודה ב"מכתבים מהטחנה" (1869). סיפורים אלו נסבו סביב נושאים מגוונים - מאלגוריות פוליטיות ועד קטעים מחיי היום יום. 
ראשון הסיפורים הקצרים והידוע שבהם היה "כאשר אבא הביא הביתה מנורה" (Siihen aikaan kun isa lampun osti), שתיאר את ההד שעוררה ההמצאה בקרב אנשי הכפר. בימינו הפכה כותרת הסיפור הזה לאמרה שמשתמשים בה כשמכניסים טכנולוגיה חדשה כלשהי. 
בפריז כתב יוהני אהו ב-1890 את הסיפור "Yksin" (לבד), רומן מפתח שהכה בהלם את קהל הקוראים הפינים. המחבר סיפר בו על לילה שבילה עם זונה. בנוסף, הסיפור הרס את חג המולד של המלחין סיבליוס שזיהה באשה שבה התאהב נואשות המספר, את ארוסתו שלו, אַיינו יירנפלט. אולם סיבליוס שכח מהר את הכעס ואת הקנאה שהתעוררו בו בעקבות קריאת הרומן ומאוחר יותר, הוא ואהו היו ידידים טובים ושכנים בירוונפה, בה בנה המלחין וילה בשם "איינולה" (ממלכתה של איינו).
בספרים מאוחרים יותר כמו הרומנים Kevät ja takatalvi, Panu'' וJuha ניכרת מגמה נאו-רומנטית. 
עלילת הרומן ההיסטורי "פאנו" (1897) מתרחשת בקרליה הרוסית שם ביקר הסופר יחד עם אשתו בשנת 1892. גיבור הספר הוא השמאן פאנו, חסיד אחרון של הפגאניות בקרליה של המאה ה-17. נגדו נאבק הכומר המקומי שדתו המונותאיסטית אינה חפה מצלילים מושחתים.
הרומן "יוהה" על משולש אהבה נחשב לפיסגה של כתיבתו ועובד מאוחר יותר לארבעה סרטים. 
בשנים 1903-1893 היה אהו חבר במערכת העיתון Uusi Kuvalehti. בשנת 1897 בני הזוג אהו וסולדן-ברופלט התיישבו בירוונפה, וייסדו שם מושבת האמנים "טוסולה" אליה הצטרפו אחדים מחשובי תור הזהב של התרבות הפינית, כמו פקה הלונן ויאן סיבליוס, י.ה. ארקו וארו ירנפלט. שם נהנה אהו מטיולים בחיק הטבע, טיפוס על ההרים, סקי, ציד ובמיוחד דיג. בשנת 1907 הסופר שינה רשמית את שמו ל"יוהני אהו". החל משנת 1906 הוענקה לו קצבה מלכותית לכל שנות חייו. אחרי מלחמת האזרחים הפינית (1918-1917) שמר אהו על עמדה צנטריסטית ליברלית שהתנגדה לבולשביזם ואולם גם לשמרנות ה"לבנים" שניצחו במלחמה.

חייו הפרטיים

אהו היה נשוי לציירת ונדלה אירנה סולדן-ברופלט (1945-1863), הקרויה וני, בתו של המנהל הראשון של המטבעה של פינלנד, אוגוסט פרדריק סולדן.לזוג נולדו שני ילדים: הייקי טאווטי אהו (1961-1895), במאי קולנוע ותסריטאי, ואנטי יוהני אהו (1900-1960).
יחד עם אשתו כתב אהו בשנת 1894 את "הספר הפיני המאוייר לילדים ולנוער".
מקשר עם אחותה של אשתו, מטילדה, נולד לסופר עוד בן בשם נילס ביירן סולדן (1953-1902) במאי קולנוע.
יוהני חלה בשנת 1921 בדיפתריה ונפטר בהלסינקי בגיל 59.

תרגומים

יוהני אהו תרגם מצרפתית - מספרי גי דה מופאסאן, אלפונס דודה, אמיל זולא - ומשוודית - מספרי סלמה לגלרלף

תרגומים לעברית

הרומן שלו "יוּהָה" תורגם לעברית בידי רמי סערי, ויוצא לאור בסדרת "צפון" של הוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2012.