google/wiki40b huggingface dataset:
אברהם ברוך ארטן

מקרקוב לאמסטרדם

נולד בקרקוב למשפחה מבוססת שהשתייכה לחסידות גור. אביו, ישראל יעקב ארטן, היה ממקורביו של האדמו"ר רבי אברהם מרדכי אלתר. בילדותו (שנת 1900) עזבה אחותו הבכורה את הבית והתנצרה, בפרשה שנודעה בשם פרשת ארטן.
עם התבגרותו הפסיק להקפיד על שמירת מצוות, עבר למינכן והחל עוסק במסחר. באחת מחופשותיו במעיינות החמים בבאדן באדן יצר קשרים אישיים עם המשורר הלאומי ביאליק. לימים, ארטן הקים וטיפח את גינתו בבית ביאליק בתל אביב.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר לאמסטרדם, שם סחר בבורסה המקומית ועסק בפעילות במועדון הכדורגל "היהודי" אייאקס אמסטרדם. בשנת 1924 החליט לעלות לארץ ישראל. בעת עלייתו היה מזוהה עם תנועת המזרחי הדתית-לאומית.

ארץ ישראל - התקופה הציונית

עם עלייתו לארץ התיישב ארטן בתל אביב. בשנת 1924 הקים את "חברת הזרעים הארץ-ישראלית" ופתח את בית המסחר הראשון לזרעים בארץ ישראל ברחוב אלנבי בתל אביב. במהלך השנים פתחה החברה סניפים בחיפה, אנטוורפן, ביירות ואלג'יר. 
בשנת 1930 הקים בנק בן סניף אחד, "בנק בלגיה-פלשתינה", ששכן גם הוא ברחוב אלנבי. הבנק נסגר עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. בשנת 1935 הקים ארטן את חברת הביטוח "ציון" ושימש כמנכ"ל שלה. החברה נמכרה בשנת 1940 ולימים התמזגה לחברת הביטוח "הראל". 
ארטן פעל גם במישור הציבורי. בשנת 1925 היה ממקימי בית הספר הדתי-יסודי לבנות "תלפיות" (שבו למדו בנותיו), ובשנת 1929 סייע להקמת גימנסיה תלפיות לצידו. 
בשנת 1932 הגיע להסכם עם קבוצת רודגס (לימים מקימי קבוצת יבנה) על נטיעת פרדס על שטח של 300 דונם שהיו בבעלותו באזור פתח-תקוה (כיום שכונת כפר אברהם). נטיעת הפרדס יצרה סכסוך אודות תחומי סמכות בין ההסתדרות הכללית לתנועת ה'פועל המזרחי'. 
ארטן תרם לעיריית תל אביב קרקעות בבעלותו לצורך הקמת "החווה החקלאית" הקיימת עד היום במתחם ראש ציפור בגני יהושע.]

ארץ ישראל - התקופה החרדית

בשנת 1940 עלה ארטן לירושלים והחל מתקרב לחוגי אגודת ישראל. הוא התיישב בשכונת בית וגן. לימים תרם ארטן חלק מקרקעותיו בשכונה לטובת הקמת ישיבת קול תורה, ועצי הברוש שבחצר הישיבה ניטעו על ידו. באותה תקופה רכש הרב יצחק אייזיק שר מידי ארטן שלושה דונם וחצי בפסגת שכונת גבעת רוקח בבני ברק והקים עליהם את ישיבת סלובודקה. 
בתחילת שנות החמישים היה ארטן ממובילי המאבק בחילון העולים החדשים ובמיסיון הנוצרי. היה ממקימי "חבר הפעילים - יד לאחים". בשנת 1952 עמד בעידודם של החזון איש והרב יצחק זאב סולובייצ'יק בראש הוועד נגד גיוס בנות לצבא ולשירות לאומי, שארגן בין היתר את הפגנת הנשים הגדולה שנערכה מול הכנסת באותה עת. 
לקראת סוף שנות החמישים הקצין ארטן את עמדותיו ביחס למדינת ישראל. היה מקורב לרב יצחק זאב סולובייצ'יק. בשנת 1959 התמנה ליו"ר ארגון "אתרא קדישא" ועמד בראשו עד תחילת שנות ה-70. בשנת 1960 היה מעורב בפרשת חטיפתו של הילד יוסל'ה שוחמכר מהוריו החילוניים. ביוזמתו של ארטן הועבר הילד בחשאי משכונת מאה שערים לידי חברו הרב בנימין מנדלזון, רב המושב קוממיות ומשם לחו"ל].  
עם זאת, ארטן נקט בעמדות לא שגרתיות ביחס ל"חברת הלומדים" החרדית. הוא התנגד לאי יציאת גברים לעבודה ולכך שנשים יעסקו בהוראה בלבד.  
נפטר בשנת 1977 בירושלים בהיותו בן 88. על שמו נקרא גן אברהם בשכונת בית וגן, שכחבר ועד השכונה נלחם ארטן על שמירתו כ"ריאה ירוקה" בשכונה והוא עצמו נטע את עציו.
לה מנדראגולה

לה מנדראגולה (באיטלקית: הדודאים) הוא מחזה איטלקי שנכתב בשנת 1517 על ידי ניקולו מקיאוולי.

תקציר העלילה

המחזה נפתח בשיחה בין קאלימאקו ומשרתו סירו. קאלמיאקו מספר כי חי שנים רבות בפריז וחשב שאין מאושר ממנו, עד שהכיר את קאמילו קאלפוצ'י. בינו לבין קאלפוצ'י התפתחה שיחה בנושא: "היכן יש נשים יפות יותר - בצרפת או באיטליה?". כך גילה קאלימאקו כי לקאמילו יש קרובת משפחה יפה מאוד בשם לוקרציה. קאלימאקו חש רצון עז להכיר אותה. כאשר הגיע לאיטליה וראה אותה, התאהב בה מיד ומאז הוא חש אי-שקט. 
בעלה של לוקרציה, ניצ'ה, הוא עו"ד עשיר אך טיפש ותמים ומציית לאשתו. קאלימאקו גילה כי ניצ'ה ולוקרציה נשואים שש שנים ועדיין לא נולדו להם ילדים. קאלימאקו מחליט לחבור לליגוריו - טיפוס מפוקפק המתפרנס ממשימות שונות ומגוונות אותן הוא עושה עבור אנשים עשירים שאינם רוצים "להתלכלך" בעצמם, שדכן בעברו - והלה הבטיח לשכנע את מר ניצ'ה ללכת עם אשתו למקום רחצה כבר בחודש מאי הקרוב. ליגוריו, תמורת סכום כסף נכבד, מסייע לקאלימאקו להשיג את לוקרציה, ומציע לקאלימאקו להתחזות לרופא מומחה, שיסייע למר ניצ'ה להביא ילדים עם אשתו. ליגוריו יועץ לקאלימאקו לספר לניצ'ה כי יש בידו שיקוי העשוי מדודאים, ועל מנת להתרפא - אשתו חייבת לשתות שיקוי זה ולשכב עם גבר; אולם הגבר הראשון שישכב איתה ימות כעבור שמונה ימים ודבר לא יוכל להצילו - משום שגופו יספוג את כל החומר, ולכן מומלץ למר ניצ'ה לא להיות הראשון אלא השני וכך לא נשקפת לו סכנה. וכך קאלימאקו עושה, ו"מתחייב" לניצ'ה כי אם יפעל לפי ההוראות, תוך שנה מהיום ניצ'ה יחבוק בן. קאלימאקו מציע שייקחו פרחח מהרחוב, אולם ברור כי הוא רוצה להיות ה"פרחח" הזה. 
ליגוריו וניצ'ה פונים למנזר, נפגשים עם האח טימותיאו ונותנים לו תרומה גדולה, כדי שישכנע את אם המנזר לתת את השיקוי ללוקרציה. טימותיאו אינו מאמין לדבר – אולם לא אכפת לו כל עוד הוא מקבל כסף. האח משוחח עם לוקרציה והיא משתכנעת לעשות זאת. 
ליגוריו מחליט שכולם יתחפשו. כדי שמר ניצ'ה לא יוכל לזהות את קאלימאקו בתור הפרחח - ילבש קאלימאקו מעיל קצר, יחזיק לאוטה ויעקם את פרצופו לבלי היכר. קאלימקאו שולח את סירו עם גביע המשקה לביתו של מר ניצ'ה. טימותיאו הולבש כדי שידמה לאדון קאלימאקו ומסכים לשתף עימם פעולה בתמורה לסכום נכבד.
לאחר שהתוכנית פעלה כצפוי, שכב קאלימאקו עם לוקרציה והשניים נהנו הנאה רבה. ניצ'ה התמים כמובן לא חושד בכלום, והם פונים אל הכנסייה. הבעל שולח את אשתו ללחוץ את ידו של קאלימאקו ולהודות לו, כי בזכותו יוולד להם בן. בנוסף הוא מזמין את קאלימאקו וליגוריו לארוחת צהריים וגם נותן להם מפתח לביתו כי הם רצויים שם תמיד, וכך יכלו לוקרציה וקאלימאקו להתייחד בלי להעלות חשד, ככל שיבקשו.
Ready for Love

רקע וכתיבה

השיר בדומה לסינגל השני מתוך האלבום "Miracle", נכתב על ידי יאן פיפר ודיג'יי מניאן והופק על ידם גם כן. בעטיפתו של הסינגל, ניתן לראות את נטלי הורלר, כשהיא יושבת על ספה בצבע שחור, ומביטה לכיוון המצלמה.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, כמה שנים לאחר שיצא.
ויליאם הנרי ואנדרבילט

קריירה

ואנדרבילט, שנולד בניו בראונסוויק, ניו ג'רזי, היה ילדו הרביעי של קורנליוס ואנדבילט ובנו הראשון (שלוש אחיותיו הבכורות היו בנות). ואנדרבילט האב טיפח את בנו מגיל צעיר והכניס אותו לעמדות ניהול בחברות הרכבת שלו. בגיל 41 היה ואנדרבילט נשיא חברת הרכבת של סטטן איילנד ובהמשך נשיא חברת הרכבת המרכזית של ניו יורק וחברת רכבת נהר הדסון. ב-1887 היה לנשיא חברות הרכבת של דרום ימת מישיגן (טולדו (אוהיו) - שיקגו - קליבלנד - בפאלו - ניו יורק) ומרכז מישיגן ודרום קנדה (דטרויט - אן ארבור ודרום אונטריו). בכך שלט כמונופול על השינוע בצפון-מזרח ארצות הברית. ב-1880 הקים ואנדרבילט את הכפר ואנדרבילט, מישיגן (בצפון-מערב ימת מישיגן), עבור עובדיו. 
בזירה הפוליטית ואנדרבילט  היה דמות שנויה במחלוקת.  כנשאל מדוע הוא מבטל קו רכבת שלא היה רווחי השיב: "הרכבות לא מנוהלות לטובתו של הציבור היקר, הן מנוהלות לטובת משקיעים המחזיקים במניות ואנשים שהשקיעו מהונם ומכספם ומצפים לקבל אחוז הוגן על השקעתם זו." (נאמר בראיון ל-Chicago Daily News ב-9 באוקטובר 1882). מתנגדיו ראו בו כמייצגם של "הברונים השודדים", כינוי גנאי לעשירים מונופוליסטים באותה תקופה.

חיים אישיים

ואנדרבילט נישא למריה לואיזה קיסם ((Maria Louisa Kissam ;(1821 – 1896). לזוג נולדו שמונה ילדים, ארבע בנות וארבעה בנים. את זמנם חילקו בין האחוזה הכפרית המשפחתית בסטטן איילנד לביתם המפואר בשדרה החמישית בניו יורק.

תרומות

ואנדרבילט תרם כאחוז מהונו עבור המטרופוליטן אופרה, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות לאוספו תרם גם אוסף ציורים חשוב, אוניברסיטת ואנדרבילט ובית הספר לרפואה של אוניברסיטת קולומביה.
וחטנג הרביעי, מלך גאורגיה

חייו

גאורגי היה בנו של אלכסנדר הראשון הגדול מאשתו דולאנדוחט. בשנות שלטונו האחרונים, הכתיר אביו את וחטנג ושני אחיו, דמטרה וגיאורגי, כשליטים משותפים של הממלכה. בשנת 1442 הפך אלכסנדר לנזיר וויתר על כיסאו לטובת וחטנג. עם תחילת שלטונו העניק וחטנג מספר מחוזות לאחיו, ששלטו במחוזותיהם כוואסלים של הממלכה הגאורגית ומלכים משותפים יחד עם וחטנג.
תקופת שלטונו הקצרה של וחטנג וחולשתו הביאה את הממלכה לקצה התפוררותה הסופית, שחלקים ממנה נקרעו על ידי אצילי הממלכה ושסבלה מאפקט שמונת הפלישות ההרסניות של טימור לנג שהתרחשו קודם לעלייתו של וחטנג לשלטון.
בתקופת שלטונו התרחשה ההתקפה השנייה של הנסיך הטורקמני, ג'אהאן שאח משבט קארא קויונלו (Garagoýunly, قراقویونلو, "טורקמני הכבשה השחורה"). וחטנג יצא לקראתו ופגש אותו באחלציחה (בדרום גאורגיה), אולם המאבק האכזרי לא הניב ניצחון. בלילה עזב ג'אהאן שאח את שדה הקרב וחזר לתבריז (تبریز).
וחטנג נפטר לאחר ארבע שנות שלטון ללא ילדים ואחיו גיאורגי השמיני ירש אותו.
משיכה מינית

משיכה מינית היא תשומת לב ארוטית או מינית המתעוררת באדם כלפי רעהו. המשיכה יכולה להיות למאפייניו הפיזיים של האדם - למראהו, לתנועותיו, לקולו או לניחוח שלו, או לתכונות אחרות שלו כגון אופיו ומצבו החברתי.  
אנשים שונים נמשכים לנתונים פיזיים שונים וייתכן שיש לכך הסברים גנטיים. המשיכה המינית לאדם מסוים היא סובייקטיבית ולא אחידה והיא תלויה בהעדפותיו של כל בן-אדם.  
האופי של האדם השני ומערכת היחסים איתו משפיעים גם הם על המשיכה המינית, ובשל כך היא יכולה להשתנות באותו מושך ונמשך לאורך זמן. המשיכה הזאת מושפעת מההתאמה בין שני האנשים ומנתונים פסיכולוגיים ותרבותיים של הנמשך, כמו גם מנתונים יותר מופשטים, לא מוחשיים שלו. 
בנוסף אדם יכול להימשך לסיטואציות מסוימות, כלומר שהסיטואציות האלו יגבירו את המשיכה כלפי אדם שמצוי בהן. אנשים רבים נמשכים לסיטואציות המערבות יחסים של שליטה, כניעות ומשמעת ולוקחים חלק בפרקטיקות של BDSM. 
בני אדם רבים נמשכים רק לבני אדם ממין מסוים, אדם שנמשך אל בני מינו נקרא הומוסקסואל ואילו אדם שנמשך למין אחר נקרא הטרוסקסואל. בן אדם שנמשך ליותר ממין אחד נקרא ביסקסואל, או פאנסקסואל. אדם שאינו חווה משיכה מינית כלל, ברמה נמוכה או לעיתים רחוקות נקרא א-מיני. 
המדיה החזותית עושה לעיתים קרובות שימוש בנטייתו של אדם לעורר משיכה: פרסומות משתמשות באנשים מושכים כדי לעורר בצופה תשוקות וחרדות, לא תמיד באופן שהוא מודע אליו. סרטים ומדיות חזותיות אחרות משתמשות באנשים מושכים כדי להניע אנשים לצפות בהם.

גורמים ביולוגיים וחברתיים

למיניות האנושית היבטים רבים. בביולוגיה, המיניות מתארת את המכניזם הרבייתי וכמו כן את המניע הביולוגי הבסיסי הנמצא אצל כל המינים המתרבים. מניע דומה הוא זה אשר מוביל לקיומם של יחסי מין ומגעים מיניים שונים. כמו כן, ישנם גם היבטים רגשיים וגופניים למיניות. היבטים אלו מתבטאים בקשר הנוצר בין יחידים, המובע באמצעות תחושות או רגשות עמוקים הנוצרים בין יחיד למשנהו. מבחינה חברתית, ישנם ההיבטים התרבותיים, הפוליטיים והחוקיים, ואילו מבחינה פילוסופית ישנם ההיבטים המוראליים, האתיים, התאולוגיים, הרוחניים והדתיים.
אי אלו היבטים הנמצאים באדם כלשהו המושכים אדם אחר מושפעים מגורמים תרבותיים, ומשתנה עם הזמן, וכמו גם מגורמים פרטניים. העדפותיו הפרטיות של כל אדם ואדם נוצרות ממגוון המורכב מגורמים גנטיים, פסיכולוגיים ותרבותיים.
מסך (תיאטרון)

בתיאטרון, מסך הוא חוצץ עשוי בד בדרך כלל, המפריד בין הבמה לבין אולם הצופים. לפני תחילת ההצגה המסך סגור, והוא נסגר בין המערכות ובסוף ההצגה.
יש להבדיל בין מסך במובן זה לבין קוליסות המהוות חלקי תפאורה, שלעיתים עשויות בדים.

היסטוריה

ביוון העתיקה לא היה מסך בתיאטרון, הוא הופיע לראשונה במאה הראשונה לפני הספירה בתיאטרון הרומי. בתיאטרון בימי הביניים  לא היה מסך ראשי, אבל השתמשו במסכים קטנים להסתרה של חלקים מהבמה. המסך החל לכבוש את הבמות בתחילת המאה ה-16 מאיטליה. גם בתיאטרון היפני המסורתי יש מסך ראשי.
כיום לא משתמשים יותר ברוב ההצגות במסך ראשי, והקהל נחשף לתפאורה עם כניסתו לאולם ההצגה.

מד להצלחת ההצגה

בסוף ההצגה נסגר המסך ונפתח שוב לשם השתחוויית השחקנים ומחיאות הכפיים של הקהל. מספר הפעמים שבהם המסך נסגר ונפתח לשם כך, הוא מד להצלחת ההצגה.
תנור מקלה

תנור מַקלֶה (טוסטר אובן, toaster-oven. על-פי האקדמיה ללשון העברית: תנורון) הוא מכשיר חשמלי ביתי המשמש הן לקליית לחם, הן לחימום מזון (בעיקר במקרים בהם תנור מיקרוגל אינו מאפשר זאת) והן למשימות צלייה קלות.
תנור מקלה הוא תנור חשמלי קטן בעל דלת ורשת או מגש פנימיים. גופי החימום בתנור ממוקמים בחלקו העליון ובחלקו התחתון, במרחק מה מן הרשת.
קליית לחם מתבצעת על ידי הנחתו על הרשת והפעלת התנור. חסרונותיו של תנור המקלה הן מרחק גופי החימום מרשת הקלייה, דבר המגדיל משמעותית את זמן הקלייה, והיותו של תהליך הקלייה ידני בניגוד למקלה אוטומטי.
היתרונות של תנור המקלה הם באפשרויות הקלייה הרחבות שלו, הכוללות תוספות על הקלי, כגבינה, ובכך שהוא ממלא כמעט את כל הפונקציות של תנור אפייה גדול, אם כי בקנה מידה קטן.
גביע סודאמריקנה

היסטוריה

גביע הסודאמריקנה החל לפעול ב-2002, לאחר החלטה של קונפדרציית CONMEBOL לעבור למתכונת של שני  מפעלים גדולים בדומה לאופ"א באירופה. הוא מילא את מקומם של ארבעת הגביעים המשניים שנערכו ביבשת מסוף שנות השמונים ועד לאותה העת: הסופרקופה סודאמריקנה, שנועד לאלופות ההיסטוריות של הליברטדורס והתקיים בין 1988 ל-1997, גביע קונמבול, שפעל משנת 1992 ועד 1999 והיה השלישי בחשיבותו בעת שנערך ושני הגביעים האזוריים, גביע מרקוסור וגביע מרקונורטה, שנוסדו עם סיום הסופרקופה ופעלו במקביל בין 1998 ו-2001. 
בגביע הראשון זכתה קבוצת סן לורנסו מארגנטינה. הקבוצה המצליחה ביותר בתולדות המפעל היא בוקה ג'וניורס מארגנטינה, עם 2 גביעים. ארגנטינה היא המדינה המובילה בזכיות בגביע - קבוצותיה זכו ב-7 תארים בסך הכל, כשאחריה נמצאת ברזיל עם 2 תארים.
מלך השערים של הטורניר בכל הזמנים הוא האורוגוואי הרנן רודריגו לופס עם 16 שערים, אותם כבש במדי ליגה דה קיטו (10) ופלמיירס (2). אדוארדו ורגאס מצ'ילה, חלוץ אוניברסידד דה צ'ילה מחזיק בשיא הכיבושים לטורניר בודד - 11 שערים, שאת כולם כבש בטורניר של שנת 2011. פייר וובו מקמרון הוא השחקן הלא דרום אמריקאי היחיד שהפך למלך השערים בטורניר.
בשנת 2003 החלה יצרנית המכוניות היפנית ניסאן מוטורס באימוץ הטורניר ושמו שונה ל-"Copa Nissan Sudamericana". בשנים 2011 ו-2012 הספונסר היה יצרנית הצמיגים ברידג'סטון, ובשנים 2013 ו-2014 שונה השם ל-"Copa Total Sudamericana". בשנת 2015 שב השם להיות Copa Sudamericana כבשנתו הראשונה, ללא חסות בשם הטורניר.
טורניר 2016 הסתיים באסון, ב-28 בנובמבר 2016 התרסקה טיסה 2933 של LaMia שבה היו שחקני הקבוצה הברזילאית שאפקואנסה שעלתה לגמר, סמוך למדיין שבקולומביה. המשחקים נדחו לאלתר, מתוך 81 נוסעים חמישה בני אדם ניצלו באסון, בהם אלן רושל, המגן השמאלי של הקבוצה ושוערי הקבוצה מרקוס דנילו פדיליה (שנפטר בבית החולים מפצעיו) וג'קסון פולמן. ‏19 שחקני הקבוצה ומאמנה נספו בהתרסקות. אתלטיקו נסיונל, שעימה הייתה אמורה שאפקואנסה להתמודד בגמר, ביקשה כי התואר יוענק לשם כבוד לקבוצה שנכחדה כמעט לחלוטין באסון. CONMEBOL נענתה לבקשה והעניקה את התואר לשאפקואנסה, ותואר מיוחד לאתלטיקו נסיונל עבור תחרות הוגנת (פייר פליי) לכבוד שנת המאה של ההתאחדות (בספרדית: Premio del Centenario Conmebol al Fair Play).
צ'אקה קאן

1953-1972

צ'אקה קאן נולדה כאיווט מארי סטיבנס בפרויקט שיכון בעל מוניטין שלילי במערב שיקגו בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית כבכורה למשפחה בת 7 נפשות לצ'ארלס סטיבנס וסנדרה קולמן. אחותה איבון סטיבנס הפכה להיות מוזיקאית מפורסמת בזכות עצמה ונודעת בשם טאקה בום. גם אחיה, מארק סטיבנס, הפך למוזיקאי וייסד את להקת הפאנק אורורה. שתי אחיותיה הנותרות זהבה סטיבנס ותמי מק'קארי הן המנהלות האישיות שלה. שלא כמו המוזיקאים בני תקופתה, קאן גדלה כקתולית. קאן מייחסת את אהבתה למוזיקה לסבתה, שהכירה לה את מוזיקת הג'אז בילדותה. קאן הפכה למעריצת מוזיקת רית'ם אנד בלוז ובגיל 11 הקימה את להקת הבנות הראשונה שלה שנקראה Crystalettes אשר כללה את אחותה טאקה. בסוף 1960 הקימה עם טאקה את ההרכב גוונים של שחור והצטרפה למפלגת הפנתרים השחורים לאחר שהתיידדה עם פעיל המפלגה פרד המפטון ב-1967. בזמן הזה, שונה שמה לצ'אקה אדוני אדופי הודרהי קאריפי על ידי שאמאן אפריקני. ב-1969 עזבה את הפנתרים השחורים ונשרה מבית הספר התיכון והחלה להופיע עם להקות קטנות בשיקגו. בתחילה הופיעה עם להקת לייף (באנגלית: Lyfe) אשר כללה את החבר שלה חסן קאן, עמו התחתנה מאוחר יותר ושינתה את שם הבמה שלה לצ'אקה קאן. קאן נתבקשה להחליף את בייבי יואי מלהקת בייבי יואי והבייביסטירים לאחר שהלה נפטר בטרם עת ב-1970. הלהקה התפרקה כשנה מאוחר יותר. במהלך 1972, כאשר הופיעה עם להקות מקומיות, נצפתה קאן על ידי שני חברים בלהקה חדשה שנקראה רופוס ובמהרה התקבלה כחברה בה. להקת רופוס הוחתמה בחברת התקליטים תקליטי ABC ב-1973.
N.W.A

היסטוריית הלהקה

בתחילת שנות השמונים הקים אריק רייט (המכונה Eazy-E), שהיה אז סוחר סמים בלוס אנג'לס, חברת תקליטים קטנה בשם "רות'לס רקורדס" (Ruthless Records). בסוף שנת 1986 הוא נפגש עם חברו מבית הספר ד"ר דרה ועם DJ Yella, שבאותה תקופה היו בקבוצת ראפ ידועה בשם "World Class Wreckin' Cru", והציע להם לעבור לחברת התקליטים שלו. אייס קיוב, שהיה אז בלהקת ראפ קטנה בשם C.I.A, היה חבר של רייט מהתיכון וכתב בשבילו שיר גנגסטא ראפ מפורסם בשם "Boyz-n the Hood". בנוסף, הצטרפו לחבורה אנשים אחרים, כגון The D.O.C מהקבוצה Fila Fresh Crew ו-Arabian Prince.
הלהקה שינתה שמה ל"N.W.A." לאחר שחברת HBO סירבה לקנות שיר של אייס קיוב, בגלל השפה הבוטה שבו. בנוסף, הלהקה נתנה לאריק רייט לשיר את אותו השיר ולהיות בראש הקבוצה.
אלבומם הראשון, N.W.A. and the Posse שיצא בסוף 1987, לא הצליח ולא זכה להתעניינות רבה. לאחר מכן MC Ren צורף לקבוצה והוחלט לצמצם את הלהקה ל-5 חברים בלבד, כששאר החברים יתעסקו בצד הטכני של יצירת השירים.
האלבום השני של ההרכב, Straight Outta Compton, שיצא ב-1988 בגרסה מצונזרת ובפברואר 1989 בגרסה המקורית, זכה להצלחה מסחררת ונחשב לאחד מאלבומי הראפ הטובים ביותר. האלבום התפרסם במיוחד בגלל שירי המחאה של הקבוצה, כגון "Fuck Tha Police", בו התלוננה הקבוצה על השוטרים באזורם שמטרידים אותם ואחרים ללא הצדקה. בעקבות השיר קיבלה הקבוצה מכתב אזהרה מסגן ראש ה-FBI.
למרות הצלחת הקבוצה, אייס קיוב עזב אותה בסוף שנת 1989, בגלל שקיבל שטען שהאמרגן היהודי שלהם גונב אותם, והחל בקריירת סולו מצליחה. עזיבתו הכעיסה את חברי הקבוצה, שהוציאו בתגובה ב-1990 מיני-אלבום מצליח בשם 100 Miles and Runnin', שם אומר ד"ר דרה, בתרגום חופשי, "זה התחיל בחמישה אבל אחד לא עמד בזה, אז עכשיו אנחנו ארבעה כי החמישי לא הצליח לעשות את זה". בכך פתחה הקבוצה מלחמת ראפ כנגד אייס קיוב, ובתגובה הוא הוציא שיר מזלזל משלו על הקבוצה, בשם no vaseline  באלבומו השני "Death Certificate", שיצא בסוף 1991. השיר נחשב בעיני רבים לאחד משירי הדיס הכי טובים בכל הזמנים בהיפ הופ.
הפרידה של אייס קיוב מהקבוצה לא פגעה בהצלחתה - במאי 1991 שיחררה הקבוצה את האלבום האחרון שלה, Niggaz4Life, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד. האלבום דיבר על הגזענות כלפי השחורים בארצות הברית. כמה חודשים מאוחר יותר ד"ר דרה עזב את הקבוצה - דבר שהביא לפירוקה.

לאחר פירוק הקבוצה

ד"ר דרה פצח בקריירת סולו מצליחה מאוד ב-1992, יחד עם הראפר סנופ דוג, ובמהרה הפך אלבומו "The Chronic" להצלחה גדולה. גם MC Ren ו-DJ Yella ניסו להתחיל קריירות סולו משלהם, אך ללא הצלחה רבה.
Eazy-E החל גם הוא בקריירת סולו, שבתחילתה ניסה לנקום בשיריו בדרה, סנופ וחברת התקליטים Death Row, בגלל פירוק הקבוצה. קריירת הסולו שלו לא הצליחה כמו זו של דרה, וב-1995 מת מברונכיטיס שנבע ממחלת האיידס שבה נדבק.
בשנת 2002 התכנסו חברי הקבוצה לאלבום מיוחד של ה-N.W.A.‎, בו ניסו לשחזר את הצלחתם, אך הקבוצה התפרקה שוב, בשל סכסוכים בין אייס קיוב לסנופ דוג.
ב-14 באוגוסט 2015 יצא הסרט שמבוסס על הצלחתם. 
בשנת 2015 הלהקה כולה נכנסה 
להיכל התהילה של הרוקנרול.
מכללת האנטר

היסטוריה והווה

בראשית דרכה הייתה המכללה פתוחה לנשים בלבד, אולם מאז המצב שונה. המכללה מציעה תארים ראשונים ותארים מתקדמים. 
עקב מספר הסטודנטים המבקשים לרכוש השכלה גבוהה במוסד אקדמאי בו שכר הלימוד נמוך ביחס למוסדות פרטיים אחרים בעיר הפך הנטר קולג' למוסד אטרקטיבי ואף התחרה באוניברסיטאות מובילות. המכללה ידעה התפתחות עצומה ופעלה גם באזורים אחרים בניו יורק כגון ברוקלין, קווינס וסטייטן איילנד. שנים לאחר מכן הפך הקמפוס בברוקלין לברוקלין קולג'.
למכללה ארבעה בתי ספר שונים: בית הספר למדעים, בית הספר לחינוך, בית הספר למקצועות הרפואה, בית הספר לעבודה סוציאלית. לומדים בה כ-15,718 סטודנטים לתואר ראשון, וכ-5,126 סטודנטים לתארים מתקדמים. סגל ההוראה מונה כ-673 פרופסורים. אחוז המתקבלים ללימודים בקולג', מתוך מגישי המועמדות, הוא כעשרים ושמונה אחוז.
בדו"ח של מגזין U.S. News & World Report בשנת 2008 דורגה המכללה במקום ה-12 לאוניברסיטאות עירוניות (שאינן פרטיות) בצפון מזרח ארצות הברית, ובמקום ה-51 מתוך 574 מוסדות להשכלה גבוה (ציבוריים ופרטיים) שמעניקים תואר שני אך לא דוקטורט.
Ogg Vorbis

Ogg Vorbis היא תבנית חופשית ונקייה מפטנטים לקידוד מקצועי עם דחיסה מאבדת נתונים של מוזיקה וצליל זורם (Streaming). התבנית עומדת ברמה אחת עם תבניות אחרות כמו MP3 ודומותיה, ואף מפגינה ביצועים טובים יותר מבחינות מסוימות. ייחודה העיקרי הוא בכך שהיא נהנית מכל היתרונות של תוכנה חופשית.
תבנית Ogg Vorbis היא חלק מפרויקט Ogg שמטרתו ליצור סדרת תבניות חופשיות בתחומי המולטימדיה ועיבוד האותות הדיגיטלי, תבניות שתהיינה נקיות מפטנטים וממחויבויות לחברה המפתחת, בתקווה שאלו יהפכו לתקן בתחומן.
כאשר ניקח אות סטריאו של KHz 44.1 (קצב דגימה סטנדרטי של צליל תקליטור), יפיק מקודד Ogg Vorbis, בגרסתו הנוכחית, פלט בנפח שבין 45 ל־500 kbit/s, בהתאם להגדרת האיכות שתיבחר. נפח זה יהיה מקורב בלבד, מכיוון ש-Vorbis מקודד בשיטה של קצב דגימה משתנה (VBR). ‏ Vorbis יוצר כרגע צליל באיכות גבוהה יותר וקבצים בגודל קטן יותר מפורמטים אחרים, בתנאים דומים.
זהו המקודד הראשון שנוצר על ידי קרן Xiph. מקודד זה משמש גם לרצועת הצליל בקובצי וידאו מסוג WebM.
השם Vorbis מתייחס הן למפרט של המקודד, והן למימוש הנפוץ שלו בתוכנה חופשית בשם libvorbis.

עלייה באהדה

יחסית לתבניות המקובלות לשמירת קובצי צליל, נחשבת Ogg Vorbis לצעירה. גרסתה היציבה הראשונה של תוכנת המקודד (Codec) החופשית של Ogg Vorbis הוצגה ב־19 ביולי 2002.
עם זאת, תבנית Ogg Vorbis נפוצה מאוד בקרב חברי קהילת הקוד הפתוח, ויש הטוענים כי לאור נאמנותה הגבוהה למקור והיותה חופשית לחלוטין, תהיה היא המחליפה הטבעית של תבנית MP3. עם זאת, מכיוון של־MP3 ותק רב כתבנית לשמירת קובצי קול דחוסים, עוד מאמצע שנות ה־90, יעברו עוד ימים בטרם תתפוס תבנית Ogg את מקומה של תבנית MP3 בשוק הרחב. כמו כן, המחסור בנגני מדיה ניידים (מבוססי חומרה) התומכים בתבנית Ogg, מעכב אף הוא את השימוש הנרחב בה.
במגזר העסקי כבר החליף ה־Ogg את תבנית ה־MP3 במקומות רבים, ולמשל, מספר רב של כותרי משחקי מחשב חדשים משתמשים ב־Ogg כתחליף ל־MP3.
לאחרונה ערך אתר ה־BBC ניסוי בהעברת מוזיקה זורמת בעזרת מקודדים של Ogg Vorbis. הניסוי הטכני הסתיים, וכעת נבחן המשך הפריסה של הטכנולוגיה.

מקור השם

וורביס הוא דמות מהספר אלים קטנים של טרי פראצ'ט. במקור נקרא כל הפרויקט "אוג וורביס". בהמשך, עקב הוספת רכיבים רבים אחרים, התייחד השם וורביס לשם המקודד, והוקמה קרן Xiph שמייצגת כיום את הפרויקט המקורי.

היסטוריה

כריס מונגומרי ("מונטי") החל לכתוב את המקודד בשנת 1993 כתחביב אישי. הפיתוח צבר תאוצה בשנת 1998 בשל העובדה שמכון פראונהאפר החל לדרוש תמלוגים על השימוש בפורמט MP3. עובדה זו גרמה להעלאת המודעות לתוכנה שמוגבלת בפטנטים. בשלב זה החל מונטגומרי לקבל מימון מחברות שונות לעבודה על הפרויקט.
במקור הרישיון של התוכנה היה LGPL, ואילו המפרט שוחרר לרשות הציבור, ללא מגבלות רישוי.
ב-26 בפברואר 2001 שונה הרישיון של וורביס (כמו של שאר תוכנות הפרויקט) לרישיון BSD מתירני יותר. גרסה 1.0 שוחררה רק ב־2004.

תאימות חומרה ותכנה

כמו כל הפיתוחים של פרויקט Ogg, גם Vorbis מופץ באופן חופשי. מפרטי Ogg Vorbis נמצאים ברשות הכלל, ספריות התוכנה משוחררות תחת רישוי דמוי-BSD והכלים משוחררים תחת הרישיון הציבורי הכללי GNU GPL. לאור זאת, מספר פריטי החומרה והתוכנה התומכים בתבנית Ogg עולה בהתמדה.

OGM

קבצים המסתיימים ב-OGM הם קובצי וידאו השייכים לפרויקט OGG. האודיו מקודד בOGG. תכונה מאפיינת קבצים אלו היא היכולת לקודד מספר ערוצי אודיו ומספר ערוצי כותרת לקובץ וידאו אחד.

ויקיפדיה

רוב קובצי הקול בוויקיפדיה מקודדים בתבנית Ogg Vorbis.
אליהו כץ

הרב אליהו כ"ץ (ט"ו בשבט תרע"ו, 20 בינואר 1916 – ח' בכסלו תשס"ה, נובמבר 2004) היה רב בסלובקיה ובישראל, שכיהן כרבן הראשי של הערים ברטיסלאבה ובאר שבע וחבר מועצת הרבנות הראשית לישראל.

קורות חייו

נולד בצ'כוסלובקיה, לרב אברהם אהרן כץ, רבה של ניטרה ולפראדל.
היה רב בעיר נייטרה. במלחמת העולם השנייה ברח להונגריה מאימת הנאצים.
לאחר מלחמת העולם השנייה כיהן כרב ואב"ד של קהילת ברטיסלאבה בשנים 1968-1948. לימד בישיבת בודפשט והקים את ישיבת דומונקוס. בשנת 1968 עלה לישראל. כיהן כרבה של באר שבע במשך כ-35 שנים. היה חבר במועצת הרבנות הראשית לישראל.
הרב כץ נודע בדרשותיו המקוריות ובגימטריה שאותה שילב בדבריו. כמו כן, כתב שירים המבוססים בחלקם על אקרוסטיכון. ערך את מחזור ליפסיא שיצא בשנת תשכ"ד והשתתף בכתיבת מספר ערכים באנציקלופדיה יודאיקה באנגלית. פרסם ספרי שו"ת, קונטרסים בעניינים שונים ומאמרים בבמות שונות בעיקר בביטאון האשל של המועצה הדתית באר שבע. 
בשנת 1995 הוענק לו אות יקיר באר שבע.
על שמו רחוב בשכונת נווה נוי בבאר שבע.
בנו, הרב אהרון כ"ץ מכהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים.
בנו, ד"ר מנחם כץ מנהל אקדמי של פרויקט פרידברג לחקר הגניזה.
A New Day Has Come

רקע והפקה

האלבום הופק על ידי וולטר אפנסייב, פייר אטסרום, כריסטיאן בי, אנדרס בג', ארנתור בירגיסון, אנדריאס קרלסון, מארק דולד, סיימון פרנגלן, הומברטו גאטיקה, ריצ'י ג'ונס, רוברט ג'ון "מאט" לנגה, קריסטיאן לונדין ואחרים.
דיון חזרה לעולם המוזיקה לאחר הפסקה בעקבות לידת בנה הבכור שנה קודם לכן. במהלך העבודה על האלבום שיתפה פעולה עם מפיקים שונים בניהם אנדרס באג ופייר אנטרום איתם שיתפה פעולה בפעם הראשונה. המפיק והחבר של דיון דייוויד פוסטר לא השתתף הפעם בעבודה על אלבום זה.

ביקורת

האלבום זכה לביקורות חיוביות רבות בקרב מבקרי המוזיקה שמצאו את המוזיקה של דיון ברחבה יותר וכמי שבחנה סגנונות מוזיקליים רחבים יותר. האלבום מכיל בעיקר מוזיקת פופ עם השפעות של מוזיקה מודרנית במיוחד בשיר הדאנס "Sorry for Love". 
אם כי האלבום מכיל גם שירים עכשוויים למבוגרים כמו "I Surrender", שיר הנושא של האלבום ו-"A New Day Has Come". כמו כן המבקרים שיבחו גם את השירים "Ten Days", "Goodbye's (The Saddest Word)", "I'm Alive","When the Wrong One Loves You Right", "The Greatest Reward" וגרסאות הכיסוי לשירים: "Nature Boy" ו-"At Last".

הצלחה

האלבום זכה להצלחה אדירה כאשר נכנס למקום ה-1 במצעדים של 20 מדינות. הוא מכר 3.3 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד ובכך הגיע למעמד פלטינה משולשת. בקנדה האלבום הגיע למעמד פלטינה משושת עם מכירות של 600 אלף עותקים. באירופה גם האלבום זכה להצלחה רבה כאשר מכר 3 מיליון עותקים ברחבי היבשת. סך הכל מכירותיו של האלבום עומדות על 12 מיליון עותקים בכל העולם.
הסינגל הראשון מהאלבום "A New Day Has Come" שוחרר במרץ 2002 והגיע לעשירייה הפותחת בקנדה ואירופה. בארצות הברית השיר הגיע למקום ה-12 ובמצעד השירים העכשוויים למבוגרים שבר שיא כאשר היה לשיר ששהה במצעד הכי הרבה שבועות במקום הראשון (21 שבועות). הסינגל הבא "I'm Alive" יצא באוגוסט אותה שנה והגיע לעשירייה הפותחת במדינות הגדולות באירופה. הסינגל האחרון מהאלבום "(Goodbye's (The Saddest Word" לא הצליח לשחזר את הצלחת השיר הקודמים והגיע ל-40 העליונים בלבד ברוב מדינות אירופה. הסינגל הרביעי "At Last", זכה להצלחה נאה ברחבי העולם.