google/wiki40b huggingface dataset:
זיגפריד ורוי

זיגפריד ורוי (בגרמנית: Siegfried & Roy) הם צמד בדרנים גרמנים-אמריקאים, שהתפרסמו בשל מופעי הקרקס שלהם, שכללו אריות לבנים וטיגריסים לבנים. המופע שלהם "Siegfried & Roy at the The Mirage Resort and Casino" במלון מיראז', היה הפופולרי והנצפה ביותר בלאס וגאס בשנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000. 
זיגפריד פישבאכר (Siegfried Fischbacher) נולד ב-13 ביוני 1939 ברוזנהיים, בוואריה, ולמד בצעירותו לבצע קסמים; רוי הורן (Roy Horn) נולד ב-3 באוקטובר 1944 בנורדנהם, אולדנבורג, ולמד לעבוד עם חיות אקזוטיות שבמחיצתן גדל. שניהם גדלו בגרמניה והיגרו לארצות הברית. הם נפגשו ב-1959 כאשר עבדו בעבודות סיפון ומלצרות על ספינת נוסעים ומשא. זיגפריד החל לבצע קסמים עבור הנוסעים, ולבסוף הותר לו לערוך מופע משלו בספינה, כאשר רוי משמש כעוזרו. 
באחד ממסעותיהם הבריח רוי מגרמניה את הצ'יטה צ'יקו. הצמד יצר תוכנית מופע גדולה, והחל להציג בלאס וגאס, נבדה. ב-1972 זכו בפרס "המופע הטוב ביותר של השנה". ב-1990 נשכרו על ידי מנהל מלון מיראז' המפורסם בעיר, סטיב ויין, לחוזה יוקרתי וארוך טווח.
לאורך השנים הופיע הצמד כ-5,750 פעמים, רובן במלון מיראז'. ב-1999 הכשירו קוסם נוסף למופעם, דארן רומאו, ולימדו אותו את סודות המקצוע. באותה שנה קיבלו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד, כהוקרה על תרומתם לעולם הבידור. בשנת 2000 דורגו במקום התשיעי ברשימת 100 הסלבריטאים הרווחיים ביותר בארצות הברית. הם הופיעו במספר תפקידי אורח בסרטי קולנוע ידועים העוסקים בלאס וגאס, בהם "אושן 11" (2001) ו"קזינו" (1995).
ב-3 באוקטובר 2003 נפצע רוי באורח קשה בצווארו על ידי הטיגריס מונטקור במהלך מופע של הצמד. רוי עבר תקופת שיקום ממושכת, בה חזר ללכת ולדבר, אך המופע במלון הופסק, ו-267 אנשי הצוות של המופע פוטרו. מלון מיראז' הפסיד כ-50 מיליון דולר ממכירת כרטיסים בעקבות הפסקת המופע, לצד ירידה משמעותית ברווחים ממתן שירותי אירוח וקזינו במלון. לאחר הפסקת המופע התקשה צוות המלון למצוא מופע בסדר גודל ופופולריות דומה שיחליף את זיגפריד ורוי. 
בפברואר 2009 הופיע הצמד בפעם האחרונה, במופע בן 10 דקות כחלק מהתרמה למרכז לבריאות המוח בלאס וגאס. ב-2010 הודיע הצמד על פרידה סופית מעסקי הבידור. 
זיגפריד ורוי תומכים מ-1997 בבית הספר הגבוה לקוסמים בקייפטאון, דרום אפריקה, ומממנים קרן סיוע ללומדים בו.
יחי ההבדל הקטן

תקציר עלילה

הסרט עוקב אחר אנריקו אוליברי, ראש אופוזיציה במהלך בחירות באיטליה (המגולם על ידי טוני סרווילו). בראשית הסרט סובל ראש האופוזיציה ניסיון הפיכה בתוך מפלגתו שלו, בשל ירידתו בסקרים, והוא מחליט לברוח לפריז ולתת למפלגתו להסתדר בלעדיו. ראש לשכתו, אנדריאה בוטיני, מחפש אחריו ומגיע לאחיו, השוהה בבית חולים לחולי נפש. ראש הלשכה מגלה כי האח הוא תאום זהה לראש האופוזיציה (האח מגולם אף הוא על ידי סרווילו), ומחליט (בעצה אחת עם אשתו של ראש האופוזיציה) להציג את האח התאום כאוליברי.
האח התאום פוצח בנאומים סוחפים וסיסמאות פוליטיות, ותוך זמן קצר משנה את מפת הסקרים ואף זוכה בבחירות.
סנדרו רמירס

קריירה

סנדרו הצטרף למחלקת הנוער של לאס פאלמס מעיר הולדתו. ב- 2009 עבר למחלקת הנוער של ברצלונה.
ב-10 ביוני 2013 הוא קודם לברצלונה ב' וערך את הבכורה שלו ב-17 באוגוסט 2013 בהפסד החוץ 2-1 נגד מירנדס.
סנדרו הבקיע את שער הבכורה שלו ב-15 בספטמבר 2013 בניצחון הביתי 2-0 מול ריאל מדריד ב'. הוא סיים את עונת 2013/2014 עם 31 הופעות ו-7 שערים, וסיים עם קבוצתו במקום השלישי של הליגה הספרדית השנייה.
סנדרו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-31 באוגוסט 2014, כאשר החליף את פדרו רודריגס בדקה ה-69 במשחק נגד ויאריאל. הוא הבקיע את השער היחיד במשחק 12 דקות מאוחר יותר וקבע את תוצאת המשחק, 1-0 לברצלונה. ב-21 באוקטובר נכנס כמחליף במשחק ליגת האלופות נגד אייאקס אמסטרדם, והוא הבקיע את השער השלישי בניצחון ברצלונה 3-1. ב-16 בדצמבר הבקיע שער בכורה בגביע המלך, בניצחון 8-1 על וסקה. בהמשך העונה היה עדיין שייך לברצלונה ב', ולעיתים ערך הופעות בקבוצה הבוגרת. בעונה זו זכתה ברצלונה בטרבל - זכייה באליפות ספרד, בגביע המלך ובליגת האלופות.
בקיץ 2015 קודם באופן מלא לקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-2 בדצמבר כבש שלושער בניצחון ברצלונה 6-1 על ויינובנסה בגביע המלך.
ב-7 ביולי 2016 חתם כשחקן חופשי לשלוש שנים במאלגה. ב-3 ביולי 2017 חתם רמירס לחמש שנים באברטון. ב-31 בינואר 2018 הושאל רמירס לסביליה עד לסוף העונה. ב-30 באוגוסט 2018 הושאל רמירס לעונה אחת לריאל סוסיאדד. ב-3 ביולי 2019 הושאל לריאל ואיאדוליד.
מרצ'ין קמינסקי

קריירת מועדונים

קמינסקי שיחק כנער בלך פוזנאן, ובעונת 2009/10 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה אז בליגת העל הפולנית. בעונת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, זכה קמינסקי עם לך פוזנאן באליפות, על אף שערך בשורותיה רק ארבע הופעות ליגה. בעונת 2010/11 לא שיחק קמינסקי כלל בליגה. החל מעונת 2011/12 קמינסקי החל לשחק בהרכב הקבוצה בקביעות. בעונה זו סיים עמה במקום הרביעי בליגה. בעונת 2012/13 קמינסקי הבקיע שלושה שערי ליגה וסיים עם הקבוצה במקום השני בליגה, אך בליגה האירופית הודח עם קבוצתו לאחר סיבוב המוקדמות השלישי על ידי א.י.ק סולנה. בעונת 2013/14 הודחו קמינסקי ולך פוזנאן מהליגה האירופית בסיבוב המוקדמות השני על ידי ז'לגיריס וילנה, ובליגת העל הפולנית סיימו שוב במקום השני, כשקמינסקי מבקיע שני שערי ליגה. בעונת 2014/15 הודחו קמינסקי ופוזנאן מהליגה האירופית שוב בשלב המוקדמות, והפעם על ידי שטיארנן. בסיום עונה זו, זכו לך פוזנאן וקמינסקי באליפות ליגת העל הפולנית. קמינסקי הבקיע שני שערים בעונה זו. ביולי 2015 ניצח קמינסקי עם פוזנאן במשחק הסופר קאפ הפולני את לגיה ורשה במשחק שהסתיים בתוצאה 3-1. קמינסקי הבקיע את השער השני לפוזנאן. בעונת 2015/16 הודחו פוזנאן וקמינסקי ממוקדמות ליגת האלופות על ידי פ.צ. בזל, והמשיכו אל הליגה האירופית, שם עברו את וידאוטון בשלב הפלייאוף האחרון, ונכנסו לשלב הבתים, בו סיימו במקום השלישי אחרי אותה פ.צ. בזל ופיורנטינה, והודחו מהמפעל. בליגה הפולנית, סיימו קמינסקי ופוזנאן במקום השביעי, כשקמינסקי תורם שער ליגה אחד. 
בקיץ 2016, לאחר 11 שנים בלך פוזנאן, עזב קמינסקי את הקבוצה וחתם בשטוטגרט, שעונה קודם לכן נשרה אל הבונדסליגה השנייה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2016/17, קמינסקי הבקיע שער אחד ב-23 הופעות, וסייע לשטוטגרט לעלות בחזרה לבונדסליגה מהמקום הראשון. בעונת 2017/18 קמינסקי היה חלק מעונה מוצלחת של שטוטגרט, שסיימה במקום השביעי בבונדסליגה עם 36 ספיגות בלבד, שזו ההגנה השנייה בטיבה. קמינסקי לא שיחק בקביעות, אך שיתף פעולה בהגנה עם בנז'מן פבאר, הולגר באדשטובר, אנדראס בק ודניס אאוגו.
בקיץ 2018 הושאל קמינסקי לעונה לעולה החדשה לבונדסליגה, פורטונה דיסלדורף. קמינסקי רשם עונה טובה, בה ערך 27 הופעות וסיים עם קבוצתו במרכז הטבלה. בתום עונת ההשאלה, חזר קמינסקי לשטוטגרט, שבינתיים ירדה לבונדסליגה השנייה.

קריירה בינלאומית

בדצמבר 2011 ערך קמינסקי את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת פולין, בניצחון 1-0 על בוסניה במשחק ידידות. בשנת 2012 זומן לסגל הפולני ליורו 2012, אך לא שותף בטורניר זה כלל. פולין הודחה מיורו 2012 שנערך על אדמתה כבר בשלב הבתים עם שתי נקודות בלבד. בשנת 2018 קמינסקי נכלל בסגל הפולני המורחב למונדיאל 2018, והיה מיועד להחליף בסגל הפולני את קמיל גליק שנפצע, אך בסופו של דבר גליק היה כשיר למונדיאל, וקמינסקי נופה מהסגל הסופי.
סינתזה אורגנית

סינתזה אורגנית (באנגלית: Organic synthesis) היא תחום חקר בכימיה אורגנית וסינתזה כימית, העוסקת בייצור של תרכובות אורגניות. הסינתזה האורגנית ניצבת בדרגת מורכבות גבוהה יחסית, והיא בעלת עושר וגיוון עצום בהשוואה לשיטות סינתטיות קלאסיות. סינתזה אורגנית מיושמת הן בקנה מידה קטן במסגרת המעבדה הכימית, והן בקנה מידה גדול במסגרת מפעלי הייצור והתעשייה הכימית.

יצירה או שינוי של השלד הפחמני

תגובות שמביאות לשינוי באורך השלד הפחמני (בהיבט של קיצור או הגדלת מספר קשרי הפחמן-פחמן), או בתגובות שקשורות לשינוי מבני בשלד הפחמני, כגון, תגובות שחלוף או ציקליזציה (סגירת טבעת).

מספר שלבי הסינתזה והניצולת

ככל שהתוצר המבוקש מורכב יותר במבנהו ניצב הכימאי האורגני בפני בעיות וגם אפשרויות רבות יותר, הנובעות בין השאר ממספר רב יותר של שלבי סינתזה. יחד עם זאת עשוי לגדול מספר התגובות הצדדיות הבלתי רצויות הנובעות מחשיפתם של אתרים שונים במולקולה להתקפה על ידי גורמים המשמשים בשלב כלשהו.
נשימה סרעפתית

נשימה סרעפתית או נשימת בטן היא נשימה שרובה נעשית בעזרת כיווץ הסרעפת ופחות על ידי הרחבת כלוב הצלעות שבבית החזה.
אוויר נכנס לריאות כאשר נפח בית החזה גדל ויוצר הפרש לחצים שלילי בין הנוזל שבין קרומי הצדר (pleura) לבין האוויר החיצון. הפרש הלחצים גורם לריאות להתרחב ולאוויר להיכנס לתוכן. את בית החזה מגדירות הצלעות והסרעפת ולכן נפח בית החזה יכול להשתנות עקב תנועת צלעות או סרעפת. אוויר יוצא מהריאות ללא מאמץ שרירי, כאשר בית החזה והריאות חוזרים לצורתם שלפני השאיפה הודות לאלסטיות שלהם.
שריר הסרעפת מהווה את הגבול התחתון של בית החזה. במצב מנוחה לסרעפת מבנה קמור, קרי היא בולטת בדמות חצי כדור לתוך כלוב הצלעות. כיווץ הסרעפת גורם להשטחה של המבנה הקמור ולהגדלת נפחו של בית החזה ובאותה עת, לדחיסה כלפי מטה של אברי הבטן הדוחפים את קיר הבטן הקדמי לכיוון קדימה. תנועה הנראית כ"הוצאת הבטן".
נשימה סרעפתית עמוקה יותר מנשימה צלעית (נשימה המדגישה הנעת צלעות לשם הגדלת נפח בית החזה). כמות גדולה יותר של אוויר מתחלפת בכל נשימה וחלקים גדולים יותר בריאות מתאווררים. היא נחשבת לבריאה יותר והדרכת השימוש בה נעשה דרך קבע לחולים הסובלים מתת-איוורור של הריאות ולחולים הנחשבים מועדים לפגיעה כזו, למשל לאחר ניתוח בהרדמה כללית.
נטייתם של אנשים להימנע משימוש בנשימה סרעפתית מוסברת לעיתים בהרגלים נרכשים, כגון חיקוי מבוגרים המורגלים בנשימה צלעית, הימנעות מנשימה סרעפתית הגורמת להבלטת בטן (המנוגדת לאידיאל היופי של הבטן "השטוחה") ואף המצאות מתמשכת במצבי דחק המלווים בנשימות רדודות.
הרכבת התחתית של רומא

סקירה

אף על פי שמערכת הרכבת התחתית של רומא קטנה יחסית למערכות אחרות באירופה כמו הרכבת התחתית של לונדון והרכבת התחתית של פריז המפעילות קווים רבים ואלפי תחנות, המערכת ברומא נבנתה בצורה חכמה שאפשרה את פרישתם של שלושה קווים בלבד על פני שטח עצום.
קווים  ו-, הקווים הראשונים והוותיקים ביותר במערכת, מצטלבים במרכז רומא בתחנת הרכבת התחתית שנמצאת מתחת לתחנת רומא טרמיני – תחנת הרכבת הגדולה ביותר באיטליה – ויוצרים צורת  ביניהם. קו  חוצה את העיר מדרום לצפון ומתפצל בצפון. וקו  חוצה את העיר ממזרח למערב. יוצא מן הכלל הוא קו  שמתחיל את מסלולו בפרברים המזרחיים של העיר ומגיע עד למרכז העיר. הקו מתחבר בסוף מסלולו באזור מרכז העיר לקו .

היסטוריה

הקו הראשון שנפתח ברומא לא היה קו A אלא דווקא קו B. השירות החל ב-10 בפברואר 1955 עם פתיחתו במתכונת מצומצמת של קו B בין תחנת רומא טרמיני לדרום-מזרח העיר. עשרים שנים קודם לכן, בשנות 1930, החל התכנון של הקו לרגל התערוכה העולמית ברומא (שתכננה להתקיים ב-1942), אך מלחמת העולם השנייה עצרה את הבנייה.
הקו הבא בתור היה קו A שהוא הקו השני שנבנה ברומא. האישור לבנייתו ניתן בשנת 1959.
העבודה על קו A החלה בשנת 1964 באזור טוסקולנה (Tuscolana), אך סבלה משורה של עיכובים שנגרמו על ידי סדר הארגון הכושל של חברת הרכבת.] מעל לכל, שיטת ה"חפור וכסה" שהוכיחה את עצמה לטובה ברכבת התחתית של לונדון גרמה ברומא לבעיות תנועה חמורות בכבישים שבדרום-מזרח רומא. העבודה על הקו הושעתה והחלה שוב חמש שנים לאחר מכן, תוך שימוש במנהרות, אשר פתרו חלקית את בעיות התנועה, אך גרמו לתביעות רבות לפיצוי בגין תנודות שנגרמו על ידי המכונות. העבודה הופרעה לעיתים קרובות על ידי ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו במהלך החפירות, בעיקר ליד כיכר הרפובליקה .
קו A נכנס לשירות בפברואר 1980. בסוף שנות התשעים הוארך מאוטאביאנו, ברובע פראטי, לבטיסטיני ממערב.
קו C הקו השלישי במערכת נפתח בשנת 2014 כאשר עומס התנועה הרב בצפון מזרח רומא לא הותיר ברירה אלא לפתוח קו נוסף. הקו החדש תרם לחיבור הפרברים למרכז העיר.

שעות

השירות מתחיל בשעה 5:30 בבוקר ומסתיים בסביבות 23:30. בימי שישי ושבת השירות מסתיים מאוחר יותר, בסביבות 1:30 בלילה.
כאשר המטרו נסגר, מחליפים קווי הלילה את שירות הקווים. קווי הלילה נוסעים במסלול זהה למסלול קווי הרכבת התחתית ועוצרים באותן התחנות. קו A מוחלף על ידי אוטובוס קו N1, קו B מוחלף על ידי אוטובוס N2 / N2L, וקו C מוחלף על ידי קו N28.

תוכניות פיתוח

על פי התוכניות של חברת הרכבת התחתית יורחב קו C כך שיגיע עד לצפון העיר. קו A יוארך ב-2 קילומטרים ו- 2 תחנות נוספות. וקו B יוארך למסלול נוסף לכיוון מזרח. בנוסף מתוכננת בקרוב פתיחתם של 2 קווים נוספים. הראשון קו D כבר עבר את שלבי התכנון וכעת הוא בבניה. ואילו השני קו E נמצא כעת רק בשלבי תכנון ראשוניים.
גאורג-וילהלם פוסטל

קריירה מוקדמת

פוסטל נולד ב-25 באפריל 1896 בציטאו, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-134 (הסקסוני המלכותי ה-10), ולחם בשורותיו במהלך המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל פוסטל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פוסטל ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בדצמבר 1935 הועלה פוסטל לדרגת מיור, וב-1 בינואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-109.

מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה בפולין לחם פוסטל עם גדודו כחלק מהדיוויזיה ה-35, ולאחר מכן הועבר עמו לחזית המערבית. בינואר 1940 מונה פוסטל למפקד גדוד ברגימנט הרגלים ה-433, וב-30 באפריל אותה שנה מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-364. במהלך המערכה על צרפת לחם עם גדודו כחלק מהדיוויזיה ה-161, וב-5 ביולי 1940 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-364. במהלך מבצע ברברוסה לחם פוסטל עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה ה-161 במסגרת הקורפוס ה-8, וב-1 בדצמבר 1941 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-28 בפברואר 1942 קיבל פוסטל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-9 באוגוסט אותה שנה הוא קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בינואר 1943 הועלה פוסטל לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-320, וב-28 במרץ אותה שנה הוא קיבל על פעולותיו במהלך הלחימה באוקראינה תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בספטמבר 1943 הועלה פוסטל לדרגת גנרל לוטננט, וב-24 באוקטובר 1943 הוא מונה כמפקד זמני של קורפוס הפאנצר ה-47, ופיקד עליו למשך 10 ימים. בתחילת 1944 לחם פוסטל עם כוחותיו בקרב קורסון-צ'רקאסי, וב-28 במרץ 1944 הוא קיבל על פעולותיו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-16 ביולי 1944 מונה פוסטל למפקד הקורפוס ה-30, ובאוגוסט 1944 לחם עמו במבצע יאשי-קישינב כחלק מהארמייה השישית, וב-30 באוגוסט נפל בשבי הצבא האדום.

לאחר המלחמה

בשנת 1949 נידון פוסטל ל-25 שנים בכלא עם עבודת כפייה, וב-20 בספטמבר 1953 מת במחנה עבודה בשאכטי, כתוצאה משחפת.
WatchOS

ממשק המשתמש

מסך הבית מורכב מאייקונים עגולים של יישומים. הניווט בו אפשרי באמצעות התמקדות והתרחקות בעזרת הכתר הדיגיטלי בשעון והחלקה על מסך המגע של השעון. יישומים רבים הם גרסאות ממוזערות ומופשטות של מקבילותיהן ב-iOS.
לפני שחרור WatchOS 3, פני השעון סיפקו גם תצוגה מסכמת של היישומים בשעון באמצעות החלקות. עם העדכון לגרסה השלישית, נוסף מרכז בקרה חדש, דומה לזה שב-iOS. 
פעולות ואפשרויות נוספות מופיעות במכשיר אם המשתמש מפעיל לחיצה חזקה יותר, הודות לטכנולוגיית 3D Touch.
פאדי סלביס

קריירה

סלביס החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי כפר כנא, ובגיל 16 הצטרף להפועל תל אביב. כעבור שנתיים עבר להפועל נוף הגליל, וב-5 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1–1 נגד מכבי אום אל-פחם במסגרת גביע הטוטו. ב-16 באפריל 2012 ערך סלביס את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית, בתיקו 1–1 נגד הכח עמידר רמת גן, ובעונת 2012/2013 ערך חמש הופעות נוספות בליגה הלאומית.
לקראת עונת 2013/2014 חתם סלביס במכבי כפר כנא מליגה א' צפון. ב-18 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 3–2 על אחווה עראבה, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, ובסך הכל כבש ארבעה שערים בעונה זו.
בסיום העונה התפרקה מכבי כפר כנא, וסלביס חתם בהילאל אל-קודס מליגת העל הפלסטינית. באוקטובר 2014 שב לכדורגל הישראלי וחתם בקבוצת צעירי כפר כנא מליגה ג'.
בקיץ 2015 חזר סלביס לקדנציה שנייה בהילאל אל-קודס וזומן לסגל נבחרת פלסטין. ב-31 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0–0 נגד לבנון, ובסך הכל ערך חמש הופעות במדי הנבחרת.
בהמשך שיחק סלביס באל-בירה, בג'בל מוכאבר ובמרכז בלאטה, ובקיץ 2019 חזר לכדורגל הישראלי וחתם בקבוצת הפועל בני זלפה מליגה א'.
סרט תיעודי מונפש

סרט תיעודי מונפש או אנימציה דוקומנטרית הוא סגנון קולנועי המשלב תיעוד דוקומנטרי והנפשה.
הדוגמה המוכרת הראשונה לשימוש בסגנון זה, הוא סרטו בן 12 הדקות של וינדסור מקיי משנת 1918 "The Sinking of the Lusitania", המספר על הטבעת אוניית הנוסעים הבריטית "לוסיטניה" על ידי צוללת גרמנית במלחמת העולם הראשונה. לאירוע לא היה כל תיעוד מצולם ולכן היה צורך בהנפשה.
מאז שנות ה-20 של המאה ה-20, נעשה שימוש בטכניקת הנפשה בסרטי הדרכה חינוכיים, כגון סרט מונפש על תורת היחסות של איינשטיין (1923), ועל אבולוציה (1925) של דייב ומקס פליישר. אולפני דיסני השתמשו בסגנון בסרטים "ניצחון דרך האויר" (1943), "איך מצטננים" (1951) ו"ידידנו האטום" (1957). סרטו המונפש של ג'ון הובלי "Of Stars and Men" משנת 1964 זכה בפרס בקטגוריית הסרט התיעודי בפסטיבל הסרטים של סן פרנסיסקו. בשנת 2004, זכה הסרט "ריאן", סרט תיעודי מונפש בבימויו של כריס לאנדרת', בתחרות האוסקר בקטגוריית סרט האנימציה הקצר.
פסטיבל הסרטים התיעודי הבינלאומי באמסטרדם לשנת 2007 עסק בסרטים המשלבים קטעי אנימציה.
הסרט התיעודי המונפש הראשון באורך מלא הוא סרטו של ארי פולמן, ואלס עם באשיר (2008), העוסק בטבח סברה ושתילה. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר ב-2009, והיה מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנה זו.
איתי רזיאל

ביוגרפיה

רזיאל הוא בוגר בית הספר לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב במגמת הפקה (2001), וב-2006 התחיל לימודי תואר שני בתחום זה. מתחילת שנות ה-2000 עוסק בצילום בתעשיית הטלוויזיה והקולנוע בישראל. צילם בסרטים, תוכניות מציאות, פרסומות, קליפים ועוד.
רזיאל השתתף במספר פרויקטים של האחים ברק ותומר היימן. הוא צילם את סרטיהם "אאוט אוף פוקוס" (2007) ו"מיסטר גאגא" (2015) - על הכוריאוגרף אוהד נהרין; "אביב" (2003) - יומן מסע עם הזמר אביב גפן; "בובות של נייר" (2006) - סיפורן של מלכות דראג מהפיליפינים העובדות בשכונה חרדית בבני ברק; ו"שחור על לבן" (2007) - תיעוד מסע לאתיופיה עם עידן רייכל ולהקתו.
רזיאל קיבל על עבודתו ב"בובות של נייר" שני פרסי צילום: פרס הצלם הטוב ביותר של פורום היוצרים הדוקומנטרים ב-2006, ופרס עדשת הזהב של איגוד העובדים בקולנוע ובטלוויזיה ב-2005.
בהמשך החל רזיאל לעסוק גם בבימוי. הוא ביים סרט קצר בשם "מקודשת" (2008) בהשתתפות בקי גריפין וגיא אריאלי. כן היה במאי-שותף עם דוד אופק בסדרת הדוקו-דרמה "בלי בושה" (2011, עבור yes הטלוויזיה בלוויין), אותה גם צילם. כמו כן צילם יחד עם אופק את הסדרה הדוקומנטרית ״זוגות״ ששודרה בערוץ 8 ובשידורי קשת בערוץ 2.
במהלך 2015-2018 ביים וצילם את הסרט התיעודי "הקרב שאינו נגמר" - סרטם של איתי רזיאל ורודריגו גונזלס בהפקת "שנהר הפקות". הסרט עוסק בתקופה בה גונזלס היה לוחם מילואים במלחמת לבנון השנייה ובפוסט טראומה אותה חווה בעקבות כך. הסרט שודר בספטמבר 2018 בערוץ 10 וספג ביקורות חיוביות.
הפרויקטים טלוויזיוניים נוספים בהם השתתף רזיאל - ״סליחה על השאלה״ (כאן 2018), ״היום בעוד שנה״ (קשת 2018), "תום יער עושה בגרות" (yes 2018), "חנוך לוין - חיים שכדוגמתם לא ראינו מעולם" (ערוץ 1 - 2017), אחותי ג׳קי (הוט 2017), (הוט 2017) swaggerz
מוקצה מחמת מצווה

'מוקצה מחמת מצווה' הוא דין בהלכות מוקצה, ועניינו הוא שחפץ שייחדו אדם לשימוש של מצווה אשר מחמת כך החפץ נאסר בהנאה, במקרה זה נהפך החפץ ל'מוקצה' ונאסר בטילטול בשבת ודינו כמוקצה מחמת גופו.

טעמו ומקורו

מקורו איסור מוקצה זה הוא מדברי התלמוד במסכת שבת, שם אמרו שאף לדעת רבי שמעון שמקל במוקצה, מכל מקום מודה רבי שמעון במוקצה מחמת מצווה:
א"ר חייא בר אבא א"ר יוחנן אין מוקצה לרבי שמעון אלא כעין שמן שבנר בשעה שהוא דולק הואיל והוקצה למצותו הוקצה לאיסורו
— תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף מ"ה, עמוד א'
טעם הדבר שחפצי מצווה נחשבים מוקצה, הוא מאחר שחפצים אלו אסורים בהנאה, נמצא שאין לו שום שימוש המותר בשבת, והאדם מקצה את דעתו משימוש בחפץ.

דוגמאות

כל חפץ המיוחד לשימוש של מצווה, כגון: סכך, דפנות, וארבעת המינים, וכן קישוטי הסוכה, נחשבים 'מוקצה מחמת מצווה', וכל זמן שאסור להשתמש בהם לשימוש אחר, החפץ נחשב 'מוקצה', ונאסר אף בטלטול בשבת ויום טוב.
קורט מאייר

קריירה מוקדמת

קורט מאייר נולד ב-23 בדצמבר 1910 בירקסהיים. בשנת 1930 הצטרף מאייר למפלגה הנאצית, ובשנת 1931 הצטרף לאס אס. בשנת 1934 הצטרף לדיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה, ובספטמבר 1936 מונה למפקד גדוד הנ"ט הדיוויזיוני, עמו השתתף בסיפוח אוסטריה וצ'כוסלובקיה.

מלחמת העולם השנייה

במהלך הפלישה לפולין לחם מאייר עם גדודו כחלק מרגימנט האס אס לייבשטנדרטה אדולף היטלר במסגרת הקורפוס ה-13, ואף נפצע במהלך הקרבות, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עמו מאייר במסגרת הקורפוס הממונע ה-16. במהלך הקרב על יוון לחם מאייר עם גדודו במסגרת הקורפוס הממונע ה-40, ולמרות התנגדות קשה של הדיוויזיה היוונית ה-20, הצליח לנתק את דרך הנסיגה של הקורפוס היווני ה-3, ועל כך ב-18 במאי 1941 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
במהלך מבצע ברברוסה לחם מאייר עם גדודו כחלק מדיוויזיית האס אס ה-1 במסגרת הקורפוס הממונע ה-14, ובשנת 1942 קיבל מאייר את עיטור הצלב הגרמני בזהב. בשנת 1943 לחם עם גדודו בקרב חרקוב השלישי, ולאחר מכן מונה למפקד רגימנט בדיוויזיית האס אס ה-12. במהלך הלחימה סביב חרקוב, רצחו חיילי יחידתו של מאייר אזרחים רוסים רבים. קיימת עדות שכנגד פציעת שני קציני אס אס, הרגו חייליו ב-17 בפברואר 1943 872 אזרחים, ביניהם נשים וילדים, מתוכם 240 נשרפו חיים בכנסייה.
עם פלישת בעלות הברית לנורמנדי ב-6 ביוני 1944, דיוויזיית האס אס ה-12 ודיוויזיית הפאנצר ה-21 היו הקרובות ביותר לראש הגשר של בעלות הברית, אולם כתוצאה מאי הסכמתו של היטלר לשליחת כוחות השריון, הדיוויזיה נשלחה לחזית רק כמה שעות אחרי הנחיתה הראשונית. הדיוויזיה ספגה אבידות כבדות כתוצאה מהפצצות מטוסי בעלות הברית בשעה שהתקדמה לעבר חופי הנחיתה. ב-14 ביוני, נהרג פריץ ויט כתוצאה מהפצצה של בעלות הברית, ומאייר ירש אותו כמפקד הדיוויזיה.
הדיוויזה השתתפה בקרבות לבלימת הכוחות הקנדיים. הכוחות הקנדיים הסבו לדיוויזיה אבדות כבידות, היא נכשלה במשימתה לשבור את הכוח הקנדי והקרב הגיע למצב של תיקו. בשלב זה, שיעור האבידות בקרב הדיוויזיה הגיע ליותר משישים אחוזים.
פשעי מלחמה נרחבים בוצעו על ידי חברי הדיוויזיה באותו קרב. חיילים קנדיים הוצאו להורג אחרי שנפלו בשבי. על פי החיילים הקנדיים ששרדו את השבי, חיילי הדיוויזיה היו מלאי זעם ומתוסכלים על כשלונם בקרב. אחרי המלחמה התגלה שמאייר הוציא פקודה לחייליו שמורה להם "לא לקחת שבויים".
ב-19 ביולי הצליחה הדיוויזיה בפיקודו לעצור את התקדמות בעלות הברית במבצע גודווד, ובהמשך השתתפה בניסיון לחלץ את הכוחות הגרמנים שהיו לכודים בכיס פלאז. כשנכשל הניסיון, התחילה הדיוויזיה בנסיגתה למעבר נהר הסן, ובמהלכו נפל מאייר בשבי.

אחרי מלחמת העולם השנייה

לאחר המלחמה נשפט מאייר על הריגת אזרחים ברוסיה וחיסול שבויים נורמנדי, ונידון למוות. לאחר טענות רבות נגד התביעה, הומתק דינו למאסר עולם. בשנת 1951 הועבר מאייר לכלא צבאי בגרמניה, ובשנת 1954 שוחרר מהכלא. לאחר שחרורו התגורר מאייר בעיר האגן, והיה חבר באגודת HIAG - ארגון של חברים לשעבר בואפן אס-אס. ב-23 בדצמבר 1961 מת מאייר מהתקף לב, והוא בן 51 שנה. בהלווייתו השתתפו 15,000 איש, שבאו לחלוק לו כבוד אחרון.
מוזס נגמוטו

ביוגרפיה

נגמוטו נולד בשנת 1947 בכפר וים במאזור ברביס שבמזרח גיאנה, אז גיאנה הבריטית (כיום מחוז איסט ברביס קורנטיין). הוא בן למשפחה טאמילית הודו-גיאנית. אביו היה נגמוטו ראמהסוואמי, דייג, ואמו - גנגאמה לבית צ'ונו. הוריו ניהלו חנות לדגים. הם שלחו את בנם ללמוד בבית הספר היסודי הסקוטי "אוקלין סקוטס סקול" אחר כך בבתי הספר התיכוניים "רוז הול" ו"מקיף קורנטיין".
בשנות ה-60 של המאה ה-20 התחיל נגמוטו קריירה של מורה ולימד בשנים 1967-1964 בתיכון קורנטיין שבו למד קודם לכן. פוטר אחרי שלימד שיעור על תורת האבולוציה של דרווין. בהמשך הקים עם שותף את התיכון הפרטי ד'אדווארדס-"רוסיניול" שבו לימד כלכלה ואזרחות בריטית (חוקה). אחרי שגילה שחיתויות של המנהל רב איתו קשות וקיים בית ספר אחר בתוך מקדש הודי בסביבה. 
עזב אחרי ריב קשה עם המנהל. אחרי זמן מה עזב את ההוראה לטובת עבודה עיתונאית בעיתון המפלגה הפרוגרסיבית Mirror Newspaper שהעורכת הראשית שלו הייתה ג'נט ג'אגן. מאוחר יותר היה לעורך דין.
בשנת 1992 הוא נבחר לאספה הלאומית של גיאנה כנציג של המפלגה הפרוגרסיבית של העם PPP ובהמשך כיהן כשר ההסברה וכשר הממשל המקומי. הוא שירת בתפקידים אלה בימי הנשיאים צ'די ג'גן, סם הינדס, ג'נט ג'ייגן ובהרט ג'גדאו. הוא התפטר מן המשרד בשנת 2000 ונשאר חבר בפרלמנט עד 2011. 
בקונגרס באוגוסט 2008 נבחר נגמוטו במקום החמישי חמישי בבחירות לוועד המרכזי של מפלגת PPP. היו שמועות כי הוא יהיה מועמד מפלגת PPP לבחירות לנשיאות ב-2011. הוא התפטר מן המפלגה שאליה הצטרף עוד ב-1964, ובאותה שנה חבר למפלגת האופוזיציה "הברית למען שינוי" 
מטעם מפלגה זו המורכבת מבני אתניות שונות, כולל פליטי PPP, נבחר מחדש לפרלמנט. הוא נימק את עזיבתו את PPP בכך שהיה צריך לבחור בין מפלגה שהפכה למושחתת ולטובת ארצו.  
בעקבות ניצחון האופוזיציה בבחירות הכלליות במאי 2015 הושבע  נגמוטו ב-20 במאי 2015 כראש ממשלה וסגן נשיא ראשון
הוא הרכיב ממשלה בת 16 שרים.
נגמוטו משתדל להיאבק בקיטוב האתני-גזעי בחברה הגיאנית.

פעילותו הספרותית

מוזס נגמוטו חיבר ב-2001 את הרומן Hendree's Cure  ("הריפוי של הנדרי") המתאר את עולם הדייגים הטמילים שחיו בכפר ווים בקורנטיין, גיאנה, בנשים 1950-1960.

חייו הפרטיים

נכמוטו נשוי החל משנת 1971 לסיטה, שהייתה אהבתו הראשונה בבית הספר. להם 4 ילדים:אנג'לה, מריה, אדלה ומוזס ארנסטו וכמו כן 5 נכדים.
הר רובסון

גאוגרפיה

הר רובסון מתנשא בחדות מעל סביבתו. בצידו הדרומי עולה ההר הפרש גבהים של 2,975 מטרים מעל אגם קיני לפסגת ההר. 
חלקו הצפוני של הר רובסון מכוסה קרחונים. 
קרחון רובסון ממלא את האוכף בין הר רובסון והר רספלנדנט. בראשית המאה ה־20 הקרחון, שהיה ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, הזין הן את אגם ברג והן את אגם אדולפוס (המצויים משני צידי קו פרשת המים, ולכן מי הקרחון זרמו הן לכיוון האוקיינוס הארקטי (דרך נהר סמוקי) והן לכיוון האוקיינוס השקט (דרך נהר רובסון)). מאז, עקב התחממות כדור הארץ, נסוג הקרחון, וכיום הוא מזין את נהר רובסון בלבד.

מקור השם

הר רובסון נקרא על שם קולין רובסון, סוחר פרוות שעבד בשביל החברה הצפון מערבית וחברת מפרץ הדסון, בראשית המאה ה־19. ההר לא נקרא על שמו של ראש ממשלת קולומביה הבריטית ג'ון רובסון (בניגוד לסברה הפופולרית). אנשי האומות הראשונות - הטקסקוואקלט והסקוופמק קראו להר בשם "יה־האי־האס־קון" שמשמעו "הר הדרך הספירלית".
גבינה טבעונית

גבינה טבעונית היא גבינה על בסיס צמחי שאינה מכילה רכיבים מהחי.
בדומה לחלב צמחי, גבינה טבעונית אינה מכילה לקטוז וכולסטרול, וניתן להכינה מסויה, קשיו, שקדים, שמרי בירה, שומשום, אורז, שמן קוקוס ועוד.
הסיבות לצריכת גבינה טבעונית רבות, וביניהן: טבעונות, תזונה אגטריאנית (צמחונות ללא שימוש בחלב ומוצריו), סיבות בריאותיות, סיבות סביבתיות, סיבות דתיות, סיבות מוסריות, אלרגיה לחלב, רגישות ללקטוז, העדפת טעם ועוד.
גבינה טבעונית, כמו גבינה מחלב חיות, ניתנת להכנה כגבינה רכה, חצי קשה וקשה.