פוליטיקה של ארצות הברית

ממשל מדיני ומקומי

הישות הפדרלית, שנוצרה על ידי החוקה, היא המאפיין הבולט של המערכת הממשלתית האמריקנית. למרות זאת, כל אדם מחוץ לעיר הבירה, וושינגטון, נתון ללפחות שלושה גופי שלטון: הממשלה הפדרלית, המדינה, או שלטון מקומי, בדרך כלל של מחוז. בתוך ישות מאוגדת, כמו עיר, האדם נתון גם לשלטון המקומי וייתכן גם למחוז. לכל רמה יש את השיטה הפוליטית שלה (הכפופה למעצורים ברמות גבוהות יותר).
ריבוי הסמכויות השיפוטיות משקף את ההיסטוריה של ארצות הברית. הממשלה הפדרלית נוצרה על ידי המושבות הראשונות שהתבססו והתווסדו בנפרד ומשלו על עצמן ללא תלות באחרות. בתוך המושבות האלו היו מחוזות ועיירות ברמות שונות של התפתחות ומכאן צרכים מנהליים שונים. במקום לשנות את מערכות החוק של המדינות לשלטון יחידי, המוסכמה הפרלמנטרית הייתה להשאיר את השלטון העצמי של המדינות. בעוד ארצות הברית התרחבה, היא קיבלה מדינות נוספות, שעוצבו על פי המדינות שהתקיימו כבר.

ממשל מקומי

ישנם 87,000 שלטונות מקומיים בארצות הברית, הכוללים 3,034 מחוזות, 19,498 רשויות מקומיות, 16,500 עיירות, 13,500 אזורי בית-ספר, ו-35,000 אזורים מיוחדים אחרים. במידה רבה יותר מהרמה הפדרלית או המדינתית, השלטונות המקומיים משרתים ישירות את צורכי העם, ומספקים הכל החל ממשטרה ומכבי אש לקודים הגיינים, תקנות בריאות, חינוך, תחבורה ציבורית, ודיור.

ממשל מחוזי

המחוז הוא תת-חלוקה של המדינה, ולרוב – אך לא תמיד – מכיל שתי עיירות או יותר וכמה כפרים. העיר ניו יורק כל כך גדולה עד שהיא מחולקת לחמישה רבעים, כל אחד מהם מחוז בפני עצמו. מצד שני, במחוז ארלינגטון, וירג'יניה, מעבר לנהר הפוטומק מוושינגטון, די.סי, יש גם אזור עירוני וגם פרברי, הנמשל על ידי מינהל מחוז מאוחד. בערים אחרות, ממשל העיר והמחוז התמזגו, ויצרו ממשל עיר-מחוז חזק ויציב.
ברוב מחוזי ארצות הברית, עיירה או עיר אחת מצוינת כעיר המחוז, ובה פקידי הממשל נמצאים, ומועצת הממונים או המפקחים נפגשים. במחוזים קטנים, המועצה נבחרת על ידי המחוז בשלמותה; במחוזים גדולים יותר, המפקחים מייצגים אזורים מיוחדים או עיירות. המועצה גובה מיסים בשביל הממשל המקומי והמדיני; לווה ומקצה כסף; קובעת את שכר עובדי המחוז; משגיחה על הבחירות; בונה ומתחזקת כבישים וגשרים; ומספקת תוכניות רווחה לאומית, מדיניות ומחוזיות. במחוזים קטנים מאוד, גם הכוח המבצע וגם הכוח המחוקק יונח בידיו של נציב בודד, שנעזר במועצה המפקחת על המיסים והבחירות. בכמה ממדינות ניו אינגלנד, למחוזות אין תפקוד שלטוני כלשהו והם פשוט שיטה של חלוקת האדמה.

זכות הצבעה

חוקת ארצות הברית קובעת שזכות ההצבעה לא תישלל בשל מוצא אתני, צבע עור, מין, או בשל גילם של אזרחים המבוגרים מ-18 שנים. מעבר לכך המחוקקים במדינות השונות זכאים גם להסדיר את זכות ההצבעה של הבוחרים האמריקנים. לדוגמה, מדינות מסוימות אוסרות על פושעים מורשעים להצביע בבחירות במשך תקופה קצובה או ללא הגבלה זמן. מספר האמריקנים אשר איננו זכאי להצביע בשל הרשעות נאמד בסביבות 5.3 מיליון בני אדם. לנשים בארצות הברית הוקנתה בשנת 1920 זכות הבחירה כאשר הוכנס התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית.

קבוצות לחץ פוליטיות

בארצות הברית ישנן קבוצות אינטרס מיוחדות שונות שמנסות להשפיע על החלטות המתקבלות על ידי הרשויות בנושאים מסוימים. קבוצות האינטרס משתמשות בשיטות מגוונות כדי לנסות להשיג את מטרותיהן, בהן: שדלנות, קמפיינים תקשורתיים, תרגילי ייחצנות, כמו גם עריכת סקרים ומחקרים. חלק מהקבוצות נתמכות על ידי חברות או אנשי עסקים בעלי ממון רב אשר מנסים להשפיע במידה ניכרת על התהליך הפוליטי בדרכים שונות. ישנן לדוגמה קבוצות אינטרס של חברות שונות אשר מנסות לקדם או לשמר את המצב בו החברות בארצות הברית ישלמו מיסים נמוכים ושזכותם של העובדים לשבות תוגבל, בעוד שמנגד ישנם גם איגודים מקצועיים שונים הפועלים לקבוע בחוק שכר מינימום לעובדים ופועלים לשמר את ההסכמים הקיבוציים באופן שבו לא יקפחו זכויות העובדים. כמו כן קיימות גם קבוצות אינטרס פרטיות מסוימות המייצגות את האינטרסים של קבוצות אתניות מסוימות המנסות להשפיע על החלטות שעשויות להיות בעלות השפעה רבה על אותה הקבוצה. 
עם הזמן, כמות הכספים אותם משקיעות קבוצות האינטרסים בארצות הברית ממשיכה לגדול באופן משמעותי, שכן הקמפיינים הנשיאותיים בארצות הברית הפכו ליותר ויותר יקרים עם השנים. אמריקנים רבים סבורים כיום כי קבוצות האינטרס הללו הן כה עשירות וכה בעלות עצמה, עד שאזרחים מן השורה אינם יכולים לעשות הרבה כדי לנטרל את השפעותיהן.