ג'ון רוברטס

ראשית חייו ומשפחתו

רוברטס נולד בבאפלו שבניו יורק למשפחה קתולית, ולו שלוש אחיות. אמו הייתה רוזמרי לבית פודרסקי, ואביו ג'אק (1928–2008) היה מנהל בחברת הפלדה בית לחם סטיל. כשהיה בכיתה ד' עברה משפחתו ללונג ביץ' שבאינדיאנה.
את התואר במשפטים קיבל בהצטיינות מבית הספר הרווארד למשפטים. הוא סיים ראשון בכיתתו והיה עורך כתב העת המשפטי של הפקולטה Harvard Law Review. בתחילת שנות השמונים היה עוזר לשופט העליון ויליאם רנקוויסט (לימים נשיא בית המשפט העליון). לאחר מכן מילא תפקידים משפטיים בממשל רונלד רייגן. אחרי שלוש שנים בהן היה חבר במשרד עורכי דין פרטי שב לממשל, הפעם תחת הנשיא בוש האב. הוא כיהן כסגן פרקליט הממשל בפני בית המשפט העליון וטען ב-39 תיקים שונים. בוש ניסה למנותו לשופט, אך ניסיון זה נקטע באיבו בשל תבוסת הנשיא בבחירות. רוברטס שב למשרד הפרטי כשותף. ב-2003 הגיע שכרו השנתי במשרד למיליון דולר.
ביוני 2003 אישרה מליאת הסנאט פה אחד את מינויו לשופט פדרלי בבית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה, הפעם ביוזמת הנשיא בוש הבן.
ב-1996 נשא לאישה את ג'יין סאליבן, לזוג שני ילדים מאומצים.

מינויו לבית המשפט העליון

ביולי 2005, לאחר הודעת הפרישה של השופטת סנדרה דיי או'קונור, מינה הנשיא בוש את רוברטס למחליפה. ב-3 בספטמבר, בעוד הדיונים בסנאט במינוי רוברטס אמורים להתחיל, מת נשיא בית המשפט רנקוויסט. ויומיים אחר כך, בזריזות מפתיעה, הודיע בוש שרוברטס לא יחליף את או'קונור כמתוכנן, אלא יחליף את רנקוויסט כנשיא בית המשפט. הצנחת שופט חדש היישר לתפקיד הנשיא היא דבר מקובל במסורת המשפטית האמריקנית.
ההערכות היו שרוברטס יתברר כשמרן, אולי אף במידה דומה לזו של קודמו השמרן המובהק רנקוויסט, אף שטען שעמדותיו כפרקליט ממשל רייגן אינן יכולות להעיד על השקפותיו ויש לראותן רק כביטוי לחובתו של עורך דין לשקף דעות לקוחו. על עמדתו בנושא ההפלות, השנוי במחלוקת קשה בציבור האמריקני, ניתן לקבל רמז מהעובדה שאשתו כיהנה בתפקיד בכיר בארגון הלוחם בהן (אך ארגונה, "פמיניסטיות למען החיים", לוחם גם בעונש מוות, היקר לשמרנים באמריקה).
לאור היותו משפטן דגול וראוי לכל הדעות, ומאחר שפסיקותיו כשופט פדרלי לא היו מרעישות ברובן, וממחישות לדברי אחד הפרשנים "גישה זהירה וצרה ללא הצהרות גדולות", לא היו למיעוט הדמוקרטי עילות לפסול את מינויו, ודאי שלא לחולל פיליבסטר שיתקע את הדיונים בסנאט. יוצא דופן הוא פסק דין אחד שלו כשופט פדרלי שבו אישר את החוקתיות של השמת ילדה בת שתים עשרה באזיקים והחזקתה במתקן מעצר שלוש שעות עד בוא אמה, וזאת בגין חתיכת צ'יפס בודדת שאכלה בתחנת רכבת תחתית. רוברטס ציין כי השאלה העומדת בפני בית המשפט "אינה האם מדיניות זו הייתה רעיון גרוע, אלא אם היא הפרה את התיקונים הרביעי והחמישי לחוקה".
בשימוע לפני אישור מינויו בסנאט סירב רוברטס להביע את השקפתו לגבי הסוגיות השנויות במחלוקת העומדות לפני בית המשפט, אולם הציג את תפיסת עולמו לפיה תפקיד השופט בחברה מצומצם ודומה לתפקיד השופט בספורט - ליישם את החוקים, לא ליצור אותם. ב-29 בספטמבר 2005 אישר הסנאט את מינויו ברוב 22–78. כמה מבכירי המפלגה הדמוקרטית התנגדו, בהם הילרי קלינטון וטד קנדי. גם ברק אובמה, שהיה אז סנטור צעיר, התנגד. עם אישורו הושבע רוברטס והחל בכהונתו.

החלטותיו בעניין רפורמת הבריאות

ב-28 ביוני 2012 הכריע בית המשפט העליון ברוב של חמישה כנגד ארבעה, בפסיקה שנחשבת לאחת החשובות בעשורים האחרונים, כי רפורמת ביטוח הבריאות של הנשיא ברק אובמה היא חוקתית. ההכרעה הייתה מפתיעה, משום שלאור האופן שבו התנהלו הדיונים בעל פה, ציפו המומחים כי בית המשפט העליון יבטל את הרפורמה. השאלה שעמדה על הפרק הייתה האם יש לקונגרס זכות לחייב אדם לקנות ביטוח בריאות. רוברטס, שהצטרף לארבעת השופטים הליברלים, פסק שאמנם אין לקונגרס זכות ישירה לחייב אדם להשתתף בפעילות מסחרית, והוא אינו רשאי להעניש אותו בפלילים על סירובו לקנות ביטוח בריאות, אך יש לו זכות להטיל מס על מי שמסרב לקנות ביטוח. בכך הותיר את החוק בתוקף.
לפסיקה היו גם השלכות פוליטיות מרחיקות לכת, שכן נתנה גיבוי לממשל אובמה בשנת בחירות. העובדה ששופט שמרן כרוברטס היה הקול המכריע בעד עמדת ממשל הנשיא אובמה, זכתה לתשומת לב רבה.

2015

גם בפסיקה ביוני 2015, היה רוברטס בין ששת השופטים שהצביעו בעד רפורמת הבריאות, במסגרת העתירה שהוגשה נגדו לבית המשפט העליון. העתירה נקראת "קינג נגד בורוול", ועסקה במידת חוקתיות הטבות המס הפדרליות, המיועדות עבור מדינות שלא פתחו שווקים מקוונים למכירת ביטוח בריאות משלהם. בכך אישר בית המשפט מרכיב מרכזי בחוק.