google/wiki40b huggingface dataset:
אברהם בר חייא

חשיבותו בתולדות המדע

לאברהם בר חייא חלק נכבד בהפצת המדע הערבי בקרב היהודים והנוצרים, ובכך היה שותף לאחד השלבים החשובים בהתפתחות המדע באירופה. הוא היה בין הבולטים שתיווכו בין אוצר הידע המדעי בתרבות הערבית לבין מרחב העולם הנוצרי. תרומתו הייתה לא רק בחיבוריו העצמאיים בשפה העברית, אלא גם בתרגומיו מן הערבית. הוא שימש גם כמתווך לשוני עבור המתרגם הלטיני הנודע, אפלטון איש טיבולי.

תרומתו לשפה העברית

לפני אברהם בר חייא לא נכתבו ספרי מתמטיקה ואסטרונומיה בשפה העברית (חכמי ספרד בני זמנו כתבו בערבית), ולכן חידש אברהם בר חייא מונחים רבים במדע ובפילוסופיה, ובכך נמנה עם מניחי היסודות לכתיבה מדעית בעברית. על עבודתו החלוצית בהבאת המדע לשפה העברית כתב בפתח ספרו "יסודי התבונה ומגדל האמונה": "ולא ברצוני נכנסתי ולא לכבודי להחזיק לי טובה, אבל רבים מגדולי דורי שאני חייב לקבל עצתם הביאוני בכל זה, מפני שלא היה בכל ארץ צרפת מהחכמות האלו ספר כתוב בלשון עברית, ועל פיהם העתקתים מספרי ישמעאל אל לשון הקדש כהשגת ידי".
את תרומתו הייחודית לכתיבה המדעית העברית העריך גד בן-עמי צרפתי:
הוא האומן הראשון אשר הרחיב בשיטתיות את גבולות הלשון העברית, והנחיל לה מינוח מדעי, הבנוי רובו ככולו תיבות ושורשים עבריים, אשר לקחם מאוצר הלשון העברית המקורית, ומזג לתוכם את התוכן המיוחד של המונחים המדעיים הערביים; לעתים רחוקות יצר מילים חדשות משורשים עבריים על דרך תרגום שאילה, ובמקרים ספורים שאל מילים ערביות. על ידי זה הוא הניח יסוד למינוח מתמטי עברי, מדויק במשמעו וערב בצורתו, ואף בנה חלק מן הבניין הזה – וגם אם הבאים אחריו שינו בו שינויים רבים, מכל מקום יסוד המלאכה ותבניתה נשארו כפי שהניח אותם אברהם בר חייא.

הוכחה לקשר בין היקף לשטח עיגול

בספרו "חיבור המשיחה והתשבורת" הוסיף  בר חייא הוכחה לגבי היחס בין היקף לשטח עיגול. הטיעון שבה מבוסס על חלוקת העיגולים לאוסף של מעגלים קוצנטריים, פתיחתם לאורך הרדיוס והפיכתם למשולש. ניתן להפוך טיעון זה להוכחה במונחים מודרניים.
הרשי פרידמן

ביוגרפיה

פרידמן נולד במונטריאול, קוויבק, אחרון משלושה בנים, להורים ניצולי השואה שהיגרו לאחר המלחמה לקנדה. אביו היה בעל חברת טקסטיל מקומית. בעת שהיה בן עשר, נפגע אביו בתאונת דרכים ונעשה משותק, ומאז ניהלה אמו את העסק המשפחתי.
פרידמן גדל כיהודי חרדי. משפחתו של אביו הייתה משויכת לחסידויות סאטמר ובעלזא. הוא התחנך בישיבות נר ישראל בבולטימור ובית שרגא במונסי, ניו יורק.

קריירה ופעילות עסקית

בגיל 17 החל פרידמן את הקריירה העסקית שלו בחברת הטקסטיל המשפחתית של הוריו כשבמקביל למד משפטים וחשבונאות במונטריאול. עם סיום לימודיו ב-1967, החל להרחיב את העסק ולהפוך אותו למעצמה מקומית. לאחר מספר שנים בהן העסק התפתח ושגשג מכר אותו לחברת טקסטיל גדולה.

אריזות מזון

ב-1982 רכש חברת אריזות למזון מפלסטיק שעסקה באריזה לבתי עסק גדולים בארצות הברית. החברה, שהייתה על סף פשיטת רגל, הפכה לסיפור הצלחה ובתוך מספר שנים רכש פרידמן 12 חברות אריזה נוספות ואיחד אותן תחת גג אחד. בראיון לג'רוזלם פוסט משנת 2014, אמר פרידמן כי "אנחנו הכי גדולים בצפון אמריקה, אריזות של שוקולד הרשי, פפסי, נסטלה, Elle Candy, הסופגניות המפורסמות של אנטנמן, צ'יפס של מק'יין , כמו גם חברות גדולות וקטנות יותר בעולם ובשוק המקומי. אנו כנראה גם היצרנים הגדולים ביותר של אריזות לחם".

פעילות נדל"ן בישראל

לשוק הנדל"ן הישראלי נכנס פרידמן בשנת 2006 כאשר רכש את מגדלי בארי נהרדעא בתל אביב מחברת די-רום שקרסה, תמורת 80 מיליון שקל והתחייבות לשלם את חובותיה לבנקים.  בשנת 2010, רכש את המתחם ההיסטורי של בית ההבראה ארזה, תמורת 150 מיליון שקל, במקום הוקם פרויקט מגורים יוקרתי.  בשנת 2011, רכש את חברת הבניה "אזורים", הבונה בנייני מגורים בישראל, משעיה בוימלגרין , איש עסקים חב"די. החברה תכננה להקים את מגדל עלית, אך הפרויקט הופסק בשנת 2015 עקב עיכובים בקבלת היתר בנייה מהעירייה.

שוק הבשר הכשר

בשנת 2009 רכשה חברת "SHF Industries" שבבעלותו את חברת אגריפרוססורס, מפעל לייצור ואריזת בשר שבסיסו באיווה, ארצות הברית. החברה נרכשה על ידו במכירה פומבית לאחר ששנה קודם לכן נעצרה העבודה במפעל בעקבות סדרה של הפרות לכאורה של דיני עבודה והאשמות נוספות ועקב כך הגישה החברה בקשה לפשיטת רגל. החברה חידשה את הייצור במפעל תחת המותג "Agri Star בשר ועופות". לאחר הרכישה השקיע פרידמן מיליוני דולרים במיתוגה מחדש, בשכירת עובדים חוקיים והתקנת מערכות למניעת התעללות בבעלי חיים.
בראיון לסוכנות הידיעות היהודית טען פרידמן כי רכישת מפעל הבשר לא נעשתה על ידו ממניעים עסקיים וכי הוא רואה בזה סוג של חסד. לדבריו הרכישה באה לאחר שכמה רבנים ביקשו ממנו לעשות זאת כדי שלא לאפשר לחברה אחת (Alle Processing) לשלוט על שוק הבשר הכשר בצפון אמריקה, לאחר שחברת אגריפרוססורס נסגרה. לדבריו, לאחר נפילת החברה מחירי הבשר הוכפלו פי שניים וחזרו למקומם לאחר שהחברה שבה לתפקד. פרידמן ציין כי הוא אמנם לא מפסיד כסף מהחברה, אך גם לא מרוויח הרבה.
פרידמן הוא אחד מבעליה של חברת דן אנד ברדסטריט ישראל.

חיים אישיים

פרידמן נשוי לרייזי שטול מאז 1975, ולהם שישה ילדים. כל הילדים עובדים בעסקיו. משפחת פרידמן מתגוררת במונטריאול, קוויבק שבקנדה. הוא מבלה שבוע אחד בחודש בישראל, ונוהג לשהות בו במלון הילטון תל אביב.

פילנתרופיה

פרידמן הוא פילנתרופ התורם רבות למוסדות צדקה, בתי חולים וישיבות. הוא גם משקיע רבות במימון פרויקטים גדולים של הוצאה לאור של ספרי קודש והוא פטרונם הראשי של מהדורות התלמוד הבבלי, התלמוד הירושלמי, שולחן ערוך ומשנה ברורה היוצאים לאור על ידי מכון "עוז והדר". מהדורות אלו נקראות 'מהדורת פרידמן'.
בוב פק

ביוגרפיה

רוברט פק נולד בלידס שבמערב יורקשייר למשפחה ממעמד הפועלים. הוא למד בבית הספר "לידס מודרן סקול" בלונסווד . פק למד בקולג' לאמנות בלידס וקיבל דיפלומה על אמנות ועיצוב.

פרסים

ב-1986 זכה פק בפרס באפט"א לטלוויזיה על הופעתו בדמות השוטר רונלד קרייבן במיני-סדרה "Edge of Darkness".

חיים אישיים

ב-1982 התחתן פק עם השחקנית ג'יל בייקר. לבני הזוג היו שלושה ילדים, האנה (נולדה ב-1983), ג'ורג' (נולד ב-1986) ומילי (נולד ב-1990). הם היו נשואים במשך 17 שנה עד למותו ב-1999.
בנובמבר 1994 אובחן פק כחולה בסרטן. הוא נפטר בביתו בלונדון ב-4 באפריל 1999 בהיות בן 53. טקס הלוויה נערך בלונדון, וחברו השחקן איאן מקניס קרא דברי הספד. גופתו נשרפה ואפרו נמסר לבני המשפחה.
דלקת בדרכי השתן

גנטיקה

קיים קשר מוכח בין דלקות בדרכי השתן לגנטיקה, בעיקר אצל נשים החוות אירועים חוזרים של דלקות בדרכי השתן. נשים עם אירועים חוזרים של דלקות לרוב היו בעלות היסטוריה משפחתית עם אם שגם לה היו דלקות בדרכי השתן ולרוב חוו זאת בגיל צעיר יחסית (טרם גיל 15). הסיבה לכך היא ככל הנראה התיישבות עיקשת של חיידקי אי קולי בנרתיק וכן יכולת קשירה מוגברת של החיידקים לאפיתל של דרכי השתן. 
נמצאו מוטציות שונות המקודדות לרצפטור לאינטרלוקין 8, המקושרות לעליה בשכיחות של פיילונפריטיס ודלקות בדרכי השתן.

אבחנה

בדלקת פשוטה של שלפוחית השתן, תלונות על כאב בהשתנה, דחיפות או תכיפות בהשתנה לרוב יכוונו לאבחנה וללא צורך בנטילת תרבית שתן. עם זאת, מחלות מין שונות כגון זיבה, כלמידיה, מחלות מיקופלזמתיות וטריכומוניאזיס, גורמות לתסמינים דומים לאלו של דלקות בדרכי השתן. אי לכך, חשוב לאבחן מצבים אלו ולטפל בהם גם. 
בכל המצבים האחרים שאינם מוגדרים תחת דלקת פשוטה של שלפוחית השתן (כלומר מצבים של פיילונפריטיס, דלקת אצל נשים בהריון, נשים הנמצאות בסיכון למחלות מין, גברים או חולים עם קתטר למשל) יש לבצע תרבית שתן ובדיקת שתן כללית ולטפל בהתאם. אצל גברים קיימת חשיבות נוספת לכך, היות שלעיתים התסמינים הקליניים קשורים בדלקת כרונית של הערמונית, אשר לרוב איננה קשורה לזיהום חיידקי ולכן טיפול אנטיביוטי לא בהכרח יעזור.

דלקת מורכבת של דרכי השתן

הטיפול במצבים של דלקת מורכבת בדרכי השתן- Complicated UTI, צריך להיעשות באופן אינדיבידואלי. בכל אופן, מצבים קשים הכוללים למשל פיילונפריטיס קסנטוגרנולומטוטי מחייבים ביצוע ניתוח נפרוקטומי (כריתת הכליה הפגועה). במצבים של פיילונפריטיס אמפיזמטוטי אשר מתרחש אצל חולי סוכרת בעיקר, ניתן לשקול בשלב הראשון ניקוז דרך העור ובהמשך ניתוח להסרת הכליה.
בורז'

אטימולוגיה

שם העיר נובע או משם התושבים המקוריים, הביטוריגים, או מהמילה הגרמנית בורג, שמשמעותה יישוב או כפר. הקלטים קראו לעיר אווראיכון, והלטינים אוואריקום.

היסטוריה

במלחמת גאליה, הגאלים דגלו בטקטיקה של אדמה חרוכה. וכאשר עברו בבורז' התחננו בפניהם אזרחי בורז' שייחוסו על עירם. הגאלים הסכימו עקב היות העיר מבצר מוקף ביצות שקל להגן עליו. לאחר המצור על העיר נכבשה והושמה העיר על ידי הכוחות של יוליוס קיסר, ורק 800 תושבים ניצלו.
בורז' הוכרזה כעיר רומית והוקמו בה אמות מים, מרחצאות ואמפיתאטרונים. החומה של העיר, בגודל 40 הקטאר, נבנתה בחלקה מאבנים שנלקחו ממבנים ציבוריים שנהרסו במלחמה.
הקתדרלה הגותית בעיר נבנתה במאות ה-12-13 והיא אתר מורשת עולמי.
קורלאונה

היסטוריה

העיירה בעבר נשלטה על ידי הערבים, אשר הוסיפו לכלכלה ולפוליטיקה באזור, ונתנו לה את השם קוּרְלָיוּן (قُرْلَيُون), ולאחר מכן הנורמנים השיגו הכרה.
מגדל פיקוח שנבנה בין המאות ה-11 וה-12, הידוע בשם סַרַצֵנָה, עדיין עומד. הנוף הנראה מן המגדל כולל את הקסְקטָה דֶלֶּה דוּאֶה רוֹקֶה (Cascata delle Due Rocche), סטייה קלה ממסלול נהר הקורלאונה.
בעבר הוקפה העיירה בכותלי הגנה אשר חיברו בין הקסטלו סוֹפְּרָנוֹ והקסטלו סוֹטָנוֹ. הקסְטֵלוֹ סוֹטָנוֹ היה משומר יותר מהקסְטֵלוֹ סוֹפְּרָנוֹ, אך לא איפשר ביקור מאז ששימש כמפלט פרנציסקני.
קורלאונֵה היו ידועים כ"אזרחים אמיצים" בשל עמידתם בחזית ראשונה בכל מאבקי סיציליה. במחצית הדרך בין פלרמו ואַגְרִיקֵנְדוֹ, העיירה שלטה באחד מן העורקים הראשיים ולכן הייתה לאחד המקומות האסטרטגיים הטובים ביותר באי.
קורלאונה הפכה לנכס מלכותי בסביבות סוף המאה ה-14, ומאוחר יותר עמדה במבחן בנכסים של סכסוך בין משפחות של פֵדֵרִיקוֹ וֵנְטִימִילְיָה.
צמיחה דמוגרפית גדולה מאוד דווחה במאות ה-15 וה-16, עקב הופעתם של כמה מסדרים דתיים.

כנסיות

"כנסיית האם" (Chiesa Madre), המוקדשת למרטין בישוף הקדוש, התחילה בסוף שנת 1300. המראה שלה כיום הושפע מהרבה שיפוצים ושינויים.
במרכז הכנסייה ישנם מקומות ישיבה המחולקים לקפלות שונות הכוללות עבודת אמנות יקרה, אנדרטה העשויה מעץ לזכרו של סַאן פיליפּוֹ דַאגִירָה משנת 1600, אנדרטה נוספת לזכר סַאן בִּיַאג'וֹ משנת 1500 ופנל משיש משובח המתאר את טבילתו של ישו מאותה התקופה.
"כנסיית האבל" (Chiesa dell'Addolorata) משנת 1700, המוקדשת לבַּסִילִיאָן, אב המנזר והקדוש המגן סַאן לֵאוֹלוּקָה, "כנסיית סַנְטָה-רוֹזלִיָה", ולכנסייה הקטנה סַנְט-אַנְדרֵאָה (משנת 1600), יחד עם ציורים ואיורי פְרֶסְקו (ציורי קיר בצבעי מים).
ה"סַנְטוּאָרְיוֹ דֶלָּה מַדוֹנָה דֵל רוֹזָרְיוֹ דִי טַלְיָאבִיָּה" (Santuario della Madonna del Rosario di Tagliavia), מבנה דתי מהמאה ה-19, המשמש כעת כיעד לצליינים ביום העלייה לשמיים.
קורלאונה הוא שם נפוץ למהגרים של סיציליה שבאים לאליס איילנד, ומספר רב של איטלקים נקראים על שם העיירה הזו. שמות נוספים מסתעפים מקורלאונה: קוֹלֵיאוֹן, קוֹלֵיאָנוֹ, קוֹנְדוֹ, קוֹנְדוֹן וקוֹרְלֵיאוֹנֶי.
בנוסף, קורלאונה היא גם מרכז פנטקוסטליזם סיציליאני.

קורלאונה כיום

בתחילתה של שנת 1960, העיירה הפכה להיות מפורסמת (או ידועה לשמצה) בשל המאפיה שלה, בהיותה העיירה אשר בה כמה משפחות ידועות הקימו את מפקדותיהן (הקלאן דֵיי קורלאונֵזי). אחד מן המאפיונרים הידועים הוא טוֹטוֹ רינָה.
האירוע הידוע ביותר בקורלאונה הוא מאסרו של פרובנצאנו, שנחשב ל"בוס של הבוסים", למשך יותר מארבעים שנה. מאסרו הביא לחגיגות רבות. "יום החירות" ב-11 באפריל (התאריך שבו פרובנצאנו נתפס) וקריאת רחוב בשם ה-11 באפריל מראים עד כמה מאסרו השפיע על קורלאונה.

בספרים ובסרטים

שֵם העיירה אומץ כשמה של הדמות הראשית בספרו של מריו פוזו ובסרטו של פרנסיס פוֹרד קוֹפּוֹלָה, "הסנדק". בשיווקם של הספר והסרט יחד.
עוצבת לביא

היסטוריה

החטיבה הוקמה בשנת 1975 כחלק מאוגדה 194 שהוקמה לצורך חיזוק מערך חיל השריון לאחר מלחמת יום כיפור. במהלך מלחמת לבנון הראשונה גויסה החטיבה ונשלחה לרמת הגולן על מנת להחליף את יחידות אוגדה 36 שנשלחו ללבנון.
בשנת 2004 פורקה החטיבה, כחלק מצמצום כוחות בחיל השריון וסגירת אוגדה 370.
מיכאיל גרולב

מיכאיל ולדימירוביץ' גרולב (ברוסית: Михаи́л Влади́мирович Грулёв‏; 20 באוגוסט 1857 - 17 בספטמבר 1943) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית, עיתונאי וסופר. נולד כיהודי, אך כדי לקדם את הקריירה הצבאית שלו נאלץ להמיר את דתו לנצרות. עם זאת, הוא ראה בעצמו יהודי וספרו האחרון, "רשומים של אלוף-יהודי", שיצא לאור בשנת 1930, מעיד על כך. את כל ההכנסות מספר זה הוא העביר לקרן קיימת לישראל.

קורות חיים

מיכאיל גרולב נולד בעיירה רזקנה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בלטביה) במשפחה יהודית מרובת ילדים. בילדותו קיבל חינוך יהודי מסורתי בחדר. כשהיה בן 12 עברה משפחתו לעיר סבז' שברוסיה (כיום במחוז פסקוב). בסבז' התקבל גרולב ללימודים בבית הספר התיכון המקומי והיה לתלמיד היהודי היחיד בבית הספר. לאחר סיום בית הספר החליט לבחור בקריירה צבאית והתנדב לצבא הרוסי. לאחר תקופת שירות קצרה כטוראי הוא הועלה לדרגת סמל. במהלך שירותו ניסה מספר פעמים לגשת למבחני הקבלה של כמה בתי ספר לקצינים, כולן נידחו. לבסוף הוא הגיש מועמדות לבית הספר לקצינים בוורשה, כאשר הוא מסתיר את היותו יהודי. הוא עבר בהצלחה את מבחני הקבלה, אך נדחה ברגע האחרון, כאשר בראיון אצל מפקד בית הספר נשאל על אמונתו הדתית. לאחר שהבין כי בשל יהדותו לא יוכל לעולם להיות קצין בצבא - הצהיר בפני הממונים עליו כברצונו להתנצר. לאחר שהפך לנוצרי החל את לימודיו בבית הספר לקצינים בוורשה, אותו סיים בשנת 1882. לאחר 3 שנות שירות כסגן מפקד פלוגה התקבל ללימודים לאקדמיה צבאית של המטה הכללי, אותה סיים בהצטיינות בשנת 1888. 
לאחר סיום הלימודים הוא חזר לשרות צבאי שרובו עבר במזרח הרחוק הרוסי. הוא השתתף במלחמת רוסיה-יפן ועל גבורתו בקרב נהר שאה קודם בדרגה וקיבל עיטור. בשנת 1912 מיכאיל גרולב עזב את השרות הצבאי והתיישב בניצה. 
עוד בשנת 1870 גרולב התחיל בכתיבת ספרים. את ההכנסות מהספר האחרון שלו "רשומים של אלוף-יהודי" שיצאה לאור בשנת 1930 הוא העביר לקרן קיימת לישראל. גרולב נפטר בניצה בשנת 1943.
רכס רמים

יישובים ומלחמות

ליד מושב מרגליות שברכס רמים נמצא מבצר שטונף, מבצר צלבני שהוקם ב-1107. בסמוך לו ממוקמים שרידי הכפר הערבי הונין שתושביו נמלטו ללבנון במלחמת העצמאות. לאורך חלקו הישראלי של רכס רמים הוקמו בשנות ה-40 של המאה העשרים ובשנות החמישים מספר יישובים: קיבוץ מנרה ב-1943, קיבוץ משגב עם ב-1945, קיבוץ יפתח ב-1948 ומושב מרגליות ב-1951. 
במלחמת העצמאות התחוללה לחימה לאורך רכס רמים בין ישראל לצבא ההצלה של פאוזי קאוקג'י. באוקטובר 1948, בעת ההפוגה השנייה, כבש צבא ההצלה מספר נקודות מפתח לאורך הרכס, ובהן הר שנאן. צה"ל ניסה לכבוש אותן חזרה במסגרת מבצע יעל, אך נכשל. בסוף אוקטובר של אותה שנה נכבש רכס רמים כולו במסגרת מבצע חירם. ישראל נסוגה מרוב השטח לאחר החתימה על הסכם שביתת הנשק עם לבנון בתום מלחמת העצמאות. 
לאחר מלחמת לבנון הראשונה היווה כל שטחו של רכס רמים חלק מרצועת הביטחון בדרום לבנון. בתקופה זו הופגזו היישובים בצד הישראלי של רכס רמים לעיתים קרובות על ידי החזבאללה. לאחר הנסיגה מרצועת הביטחון בשנת 2000, חזר רוב שטחו של רכס רמים לידי לבנון.

טבע ונוף

חלקו הישראלי של רכס רמים מיוער ברובו ועשיר בשמורות טבע. שמורת מצוקי רמים משתרעת על פני המתלול המזרחי של הרכס. מהשמורה יש תצפית רחבה לעבר חלקו של השבר הסורי-אפריקני העובר בצפון ישראל. שמורה זו מכילה חתך גאולוגי של שכבות הסלע הבונות את רכס רמים, והיא מהווה את אחד משני המקומות היחידים בגליל העליון שבהם יש סלעים חשופים מתקופת הקרטיקון התחתון. לאורך המצוק מצויים מספר מעיינות שכבה, ובתחתית המדרון נובעים כמה ממעיינות ההעתק השופעים של עמק החולה. בשל תלילות המדרונות המזרחיים של הרכס, אין בהם ואדיות עמוקים, למעט ערוצו הקניוני של נחל קדש, המתחתר בין קיבוץ יפתח למצודת כ"ח. לאורך הרכס עובר תווי שביל ישראל, מתל חי למצודת כ"ח.
הצמחייה ברכס רמים מגוונת. מלבד יערות נטועים יש בה גם שרידי חורש ים תיכוני של אלון מצוי ואלה ארצישראלית. שאר הנוף מורכב בעיקר מבתה של סירה קוצנית ושל לוטם. מספר פרחים נדירים פורחים על הרכס, ובהם אירוס נצרתי ומיני סחלבים.
עולם החי על רכס רמים עשיר ומגוון. בין היונקים בולטים צבאים, ארנבות, שפני סלע, דרבנים ושועלים. מצוקי רמים מהווים אתר קינון למספר מיני עופות דורסים.
אוכמנית

עונת הגידול

אוכמניות נמצאות בגידול מתורבת במדינות רבות, ביניהן ארצות הברית, קנדה וצ'ילה. עונת הקטיף של פירות אלו היא בין חודש מאי לספטמבר באמריקה, ובין דצמבר למרץ בניו זילנד. את הפירות ניתן לאכסן לתקופה של שבועות ספורים במקום קריר ויבש, וניתן להקפיאם לפרק זמן ממושך יותר.

שימושים נפוצים בבישול

אף על פי שאוכמניות נפוצות לאורך כל השנה, אחת מהריבות הפופולריות ביותר היא ריבת אוכמניות, לרוב בשילוב עם פירות יער אחרים כגון אסנה. זאת הודות לצבע העמוק המופק מהן, המקנה לריבה מראה מושך יותר ללא צורך בצבעי מאכל. 
אוכמניות הן גם תוסף מקובל ונפוץ במוצרי מאפה רבים, כגון מאפין ופנקייק, על מנת להוסיף צבע ולהוסיף בטעמן המתוק חמצמץ את המתיקות של הסוכר. בשל טעמן, הן נחשבות כציפוי מתאים על עוגות גבינה קרות, לעיתים בשילוב עם פירות יער נוספים בעלי טעם חמצמץ עוד יותר כגון חמוציות.
תמיר הימן

ביוגרפיה

הימן גדל בבת ים והתגייס לצה"ל ב-1987, לחיל השריון. שירת כטען-קשר בגדוד 82 של חטיבה 7 והשתתף בלחימה בדרום לבנון כשהוצב עם יחידתו במוצב ריחן. בהמשך השלים קורס מפקדי טנקים. לאחר קורס קצינים חזר לגדוד כמפקד מחלקה ובהמשך שירת כמדריך בקורס קציני שריון. לאחר שירות כמפקד פלוגה מבצעית חזר לקורס הקצינים כמפקד פלוגה.
לאחר לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה בשנים 1996–1998 שירת כסגן מפקד גדוד 77 של חטיבה 7, עוזר קצין אג"ם בעוצבת געש, מפקד גדוד 75 של חטיבה 7 ומפקד גדוד בקורס קציני שריון. קודם לדרגת אלוף-משנה ויצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי כשבמקביל פיקד על "עוצבת ראם", חטיבת שריון במילואים. היה קצין פרויקט גדר ההפרדה בפיקוד המרכז ומפקד חטיבת אפרים. ב-2005 מונה למפקד חטיבה 460, חטיבת ההכשרות של חיל השריון, תפקיד בו שירת עד אחרי מלחמת לבנון השנייה. בהמשך מונה לקצין אג"ם פיקוד הצפון ובמהלך 2008 קודם לדרגת תת-אלוף והחליף את יואב הר אבן בפיקוד על עוצבת המפץ, אוגדה משוריינת. במקביל כיהן הימן כמפקד המרכז לאימון מפקדות בזרוע היבשה ומפקד קורס מפקדי חטיבות.
ביולי 2011 מונה למפקד עוצבת געש, אוגדת משוריינת סדירה ברמת הגולן וכיהן בתפקיד עד יולי 2013. תקופת כהונתו התאפיינה בהתמודדות האוגדה עם גלישת מלחמת האזרחים בסוריה לשטחי ישראל, כולל אירועי ירי על כוחות צה"ל, נפילת פגזי מרגמות וירי תגובה ישראלי שהשמיד עמדות צבא סוריה. בגבול הוקם בית חולים שדה לקליטת פצועים מסוריה, אוישו מוצבים נטושים ובוצעו עבודות תשתית לחיזוק גדר הגבול.
לאחר מכן שימש תא"ל הימן כראש חטיבת תורה והדרכה באמ"ץ. ב-5 בפברואר 2015 הועלה הימן לדרגת אלוף, ומספר ימים לאחר מכן ב-8 בפברואר נכנס לתפקידו כמפקד הגיס הצפוני. באוגוסט 2015 מונה למפקד המכללות הצבאיות במקביל לתפקידו כמפקד גיס.
ב-28 במרץ 2018 נכנס לתפקידו כראש אמ"ן.

חיים אישיים

הימן בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בעל תואר ראשון במדע המדינה ובכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני מהמכללה לביטחון לאומי ואוניברסיטת חיפה. הוא נשוי ואב לשניים ומתגורר בבת חפר. אחיו הוא שופט בית המשפט המחוזי בתל אביב אברהם הימן.
Britney Spears Live: The Femme Fatale Tour

רקע כללי

ב-12 באוגוסט 2011, ספירס הודיעה דרך חשבון הטוויטר שלה, שיצולם DVD לטור שלה "Femme Fatale Tour", בטורונטו, קנדה. כעבור כמה דקות מההודעה של ספירס הודיעה רשת השידור "אפיקס", שספירס תצלם DVD טורונטו. המופע, בתחילה נקרא בשם "Britney Spears: Femme Fatale", והוכרז שיצא במהדורות DVD בגרסה רגילה ובגרסה תלת ממדית, החל מחודש נובמבר החלו להופיע פרומים של המופע וכיתובים בחסות אתר השידור "EpixHD.com", וחברת ההפקה "3ality Digital", על פי דרישת רישות השידור של המופע. נשיא ומנכ"ל "אפיקס", מארק גרינברג, אמר כי "אפיקס מקדיש כולו את המאמץ כדי להביא את המעריצים קרובים ביותר של ספירס בשביל לראות את הכישרון האהוב של הכוכבת ואנחנו שמחים שהבאנו את הכוכבת האמריקאית והאיקונית לבסיס המעריצים הגדול שלה ונלהב". זהו הקונצרט הראשון של ספירס מאז הטור "The Onyx Hotel Tour", אשר שודר לראשונה ב-28 במרץ 2004. הקרנת הבכורה של המופע התקיימה ב-12 בנובמבר 2011. ב-9 בספטמבר 2011, הוכרז על ידי רשת השידור "BBC", כי הרשת "BBC Worldwide", הצליחו להשיג זכויות ההפצה ברחבי העולם של המופע מחוץ לארצות הברית. במקביל גרסת ה-2D, נהפכה לזמינה לשידור בערב חג המולד 2011, לעומת זו גרסת תלת ממדית, הפכה לזמינה רק בפברואר 2012.
ג'ימי סלייד

ד"ר ג'ימי סלייד (באנגלית: Dr. Jimmy Slyde‏; 2 באוקטובר 1927, אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית - 16 במאי 2008, האנסון, מסצ'וסטס, ארצות הברית), נולד תחת השם ג'יימס טיטוס גודבולט, היה רקדן סטפס אשר נחשב לפורץ דרך בתחומו ונודע בכינויו "מלך הסליידס". נודע בזכות סגנונו החדשני ששילב ריקוד סטפס עם ג'אז.

ביוגרפיה

סלייד נולד באטלנטה, ג'ורג'יה בשם ג'יימס טיטוס גודבולט (באנגלית: James Titus Godbolt). משפחתו עברה לבוסטון ובה גדל. הוא הושפע מביל רובינסון והחל ללמוד סטפס בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד עם סטנלי בראון בגיל 12. בתחילה, הופיע סלייד עם שותף לריקודים תחת השם "האחים סלייד". בשלהי שנות ה-40 של המאה ה-20 יצא בלווי להקה לסיבוב הופעות חיות במועדונים לצד אמני ג'אז נודעים כגון דיוק אלינגטון וקאונט בייסי. הוא נחשב לפורץ דרך בתחום הסטפס בשל סגנונו החדשני ושילוב מוזיקת ג'אז בריקוד. במהלך שנות ה-60, עקב צניחה בביקוש בשוק העבודה לרקדני סטפס, וסלייד עבר להתגורר בפריז והופיע ברחבי אירופה במשך 6 שנים.
במהלך שנות ה-80 חלה עליה בפופולריות של סלייד ברחבי ארצות הברית. הוא הופיע במספר סרטים ובכללם "מועדון הכותנה", "טאפ" וכן בתוכניות טלוויזיה שונות. ב-1989 היה סלייד מועמד לפרס טוני לרגל השתתפותו במחזמר שחור וכחול שהוצג בברודוויי.
במרוצת השנים קיבל סלייד הכרה ופרסים נוספים וביניהם תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת אוקלהומה.
ד"ר ג'ימי סלייד, המשיך להופיע וללמד בארצות הברית בשנותיו המאוחרות כאשר הדגיש את חשיבות ההתמחות בצעדים הבסיסיים תוך שימוש רב בהחלקות ("סליידס"). הוא הלך לעולמו ב-2008 כשהוא בן 80.
ג'נט לי

ביוגרפיה

לי נולדה כ"ג'נט הלן מוריסון" בעיירה מרסד בקליפורניה. בגיל 20 התגלתה על ידי אולפני MGM שחיפשו שחקנית לתפקידי בחורה כפרית, צעירה ונאיבית. בשנות הארבעים המאוחרות ושנות החמישים שיחקה לי במיוחד תפקידים אלו, בסרטים כגון "אם החורף יגיע" (1947), "נשים קטנות" (1949), "סקרמוש" (1952) ו"הודיני" (1953).
ב-1958 חרגה משורת תפקידים אלו כששיחקה בסרטו של אורסון ולס, "מגע של רשע", דמות מורכבת, אפלה ומסתורית, בעלת אופי מיני בולט. הסרט נחשב עד היום ליצירת מופת של ולס (שסרטו "האזרח קיין" מופיע ברשימות רבות כ"סרט הטוב ביותר שנעשה אי פעם").
בשנים אלו (1951–1962) הייתה נשואה לשחקן טוני קרטיס, והשניים נחשבו ל"זוג הנוצץ" של הוליווד. היו אלו נישואיה השלישיים, לאחר שני נישואי בוסר כושלים בצעירותה. לזוג שתי בנות: ג'יימי לי קרטיס וקלי קרטיס, שחקניות ידועות בזכות עצמן.
בשנת 1959 קיבלה את תפקידה הידוע ביותר - תפקיד "מריון קריין" בסרט "פסיכו" של אלפרד היצ'קוק. קריין היא נערה המועלת בכספים, ונמלטת עם הכסף למלון דרכים "בייטס מוטל". שם היא נרצחת על ידי בעל המלון, הפסיכופת נורמן בייטס, בגילומו של אנטוני פרקינס. סצנת הרצח היא סצנה מרכזית בסרט, ומן הסצנות הידועות בתולדות הקולנוע. כאשר קריין מתרחצת במקלחת, מתגנב אליה בייטס ובידו סכין ורוצח אותה במקלחת. הסצנה לא צולמה ברציפות, והיא מורכבת מקטעים בני שניות ספורות המוקרנים ברצף - קריין נהנית מן המים החמים במקלחת, צללית של יד מניפה סכין ומכה בה שוב ושוב (הסצנה צולמה מרחוק ומעבר לווילון האמבטיה, וה"סכין" היא בעצם עיתון מגולגל), וכתוצאה - מתערבל הדם אל פתח הניקוז של האמבטיה. הסצנה היא אפקטיבית ביותר, והיא בין הסצנות המצוטטות והנצפות ביותר בתולדות הקולנוע. על אף שמדובר בסצנת רחצה, לא הצטלמה לי בעירום, כי אם צולמה כשהיא לובשת בגד גוף בצבע עורה.
על תפקיד "מריון קריין" הייתה לי מועמדת לפרס אוסקר, וכן לפרס גלובוס הזהב.
לאחר תפקיד זה החלה לקבל תפקידים רציניים יותר, כגון תפקידה כנערתו של פרנק סינטרה בסרט "השליח ממנצ'וריה" (1962).
לי הופיעה עם בתה ג'יימי לי קרטיס בסרט "ליל המסכות עשרים שנה אחרי" שצולם בשנת 1998.
לי הייתה פעילה בהנהלת "מוסד הקולנוע והטלוויזיה", ארגון המספק ביטוח רפואי ושירותים רפואיים לאנשי תעשיית הקולנוע והטלוויזיה.
בשנת 1962 נישאה לרוברט ברנדט, ונישואים אלו החזיקו מעמד עד מותה. היא נפטרה בביתה בשכונת בוורלי הילס שבלוס אנג'לס ממחלת דם בשנת 2004, כשמשפחתה לצידה.
רמת אבישור

רמת אֲבִישׁוּר היא רמה נמוכה הנמצאת במזרח שפלת יהודה וממערב להרי יהודה. מרבית הרמה מצויה בשטח פארק בריטניה, והיא האזור הגבוה בפארק. 
הרמה מצויה בגובה של כ-350 מטרים מעל פני הים. 
הרמה מכוסה בחורש ים תיכוני הכולל עצי אלון מצוי, קטלב, שיחי אלת המסטיק, אלה ארצישראלית, בר זית בינוני, לבנה רפואי, אשחר ארצישראלי, לוטם שעיר, לוטם מרווני.
באזור נפוצים פרחי הכלנית והרקפת המצויות, צבעוני ההרים, וכן מצויים ברמה שרידי בוסתנים בהם גדלים עצי שקד, תאנה, רימון, זית ושיחי צבר.
על הרמה נמצאים היישובים נחושה, צפרירים, גבעת ישעיהו ולי-און שריגים.
קרויה על שם אחד מצאצאי יהודה שהתיישב באזור (דברי הימים א ב כט-ל). השם נמצא גם בשבאית (אבשור). הוראתו כנראה: האב (כלומר האל) הוא חומה ומחסה. דומה לו השם התדמורי בלשור.