google/wiki40b huggingface dataset:
דוב ברל ויין

הרב דוב ברל ויין (Berel Wein; נולד בט' בניסן ה'תרצ"ד, 25 במרץ 1934) הוא רב, סופר ומרצה. כיום מכהן כרבו של בית כנסת הנשיא בשכונת רחביה בירושלים.

תולדות חייו

נולד בשיקגו כבן יחיד לאסתר בת חיים צבי רובינשטיין ולרב זאב ויין, מתלמידי הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב שמעון שקופ, שכיהן כרב 51 שנה בקהילה בשיקגו (אחיו של הרב שמעיה דוד ויין - רבה הראשון של חולון). בשנת תשט"ו 1955 נישא ליוכבד (ג'קי), ילידת ואסיקי שבליטא, בתו של הרב אליעזר לוין רבה של העיר דטרויט למעלה משישים שנה. בשיקגו נולדו ארבעת ילדיהם.
את לימודיו היסודיים למד ויין בבית ספר ציבורי, ואת לימודיו היהודיים והתורניים השלים בלימוד בחברותא עם אביו. מעט לפני בר המצווה החל ללמוד בישיבת "משנה תורה". לבקשת האב לימדו הבן אנגלית על מנת שיוכל לנאום בבית הכנסת לא רק ביידיש.
למד בישיבת בית המדרש לתורה בשיקגו שהקים סבו הרב רובינשטיין. רבותיו היו הרב חיים קרייזווירט, שאף הסמיכו לרבנות, הרב מרדכי רוגוב והרב ישראל מנדל הכהן קפלן.
את התואר הראשון עשה באוניברסיטת רוזוולט בשיקגו, במקביל ללימודים בישיבה ולרבנות בקהילה מקומית בשבתות. אחרי שהוסמך לרבנות השלים את השכלתו בלימודי משפטים בקורסי ערב באוניברסיטת דה-פול שם הוסמך לשמש כעורך דין. הוא עסק בעריכת דין בשיקגו במשך תשע שנים.
בשנת תשכ"ד 1964 התמנה לרב בקהילת בית ישראל במיאמי ביץ', פלורידה, שם כיהן שמונה שנים. בסוף שנת תשל"ב 1972 עברה המשפחה לעיר ניו יורק, שם כיהן כראש מחלקת הכשרות וסגן נשיא ה-OU, לתקופה בת חמש שנים.
בשנת ה'תשל"ז 1977 עקרה המשפחה לעיירה מונסי. שם ייסד בית כנסת קהילתי בשם בית תורה, אולפנא תיכונית לבנות בשם בת תורה וישיבה תיכונית שנקראה על שם ישיבת "שערי תורה" שנוהלה ביפו בראשית המאה ה-20 בידי סבו הרב חיים צבי רובינשטיין. ייחודה של הישיבה היה בכך שאיגדה בחורי ישיבה מזרמים שונים באורתודוקסיה היהודית וגם מגילאים שונים. הרב ויין מסר בישיבה שיעורים בהלכה, כהכנת הבחורים הבוגרים לקבלת סמיכה לרבנות אותה העניק בעצמו. למעלה ממאה מתלמידי ישיבת שערי תורה מכהנים כרבני קהילות רבות באמריקה וכן באירופה ובישראל. מתלמידיו הבולטים, הרב שלום המר, ראש ארגון "מקום משותף" ורב מרצה מוכר ברחבי העולם ובצה"ל.
לאחר שעלה ארצה, מילא את מקומו בנו הרב חיים צבי ויין, שלפני כן היה ר"מ בישיבה. שלש בנותיו נושאות גם הן בתפקידים חינוכיים.

מפעל הקלטות

בשבת ה'תשמ"ה 1985 החל בהקלטת סדרות שיעוריו בהיסטוריה שנמסרו לפני בני קהילתו בבית-הכנסת "בית תורה", ובהפצתם ברחבי ארצות הברית ואף בארץ בקרב דוברי אנגלית. מאותה העת נמסרו השיעורים השבועיים בהיסטוריה בקהילת בני תורה בכוונת מכוון באופן כזה שיתאימו לקהל רחב. בכל שבוע התקדמו הנושאים לפי סדר כרונולוגי, מבריאת העולם ועד מלחמת יום הכיפורים. הקלטות הוברחו גם לתוך ברית המועצות. 
בהמשך הוקלטו שיעורים באופן שיטתי ומסודר על הפטרות הנקראות בשבתות ומועדים. במשך השנים התפתח מפעל הקלטות לסדרות שיעורים רבות ומגוונות, כמו: חייהם של גדולי ישראל בדורות קדמונים, מעמד האשה, פרקי אבות, תפילה ועוד.

הוצאת ספרי ההיסטוריה

בשנת ה'תשנ"א 1991 הופיע ספרו הראשון בהיסטוריה "Triumph of Survival" ("ניצחון של הישרדות"). הספר עוסק בהיסטוריה יהודית בעידן המודרני בין השנים 1650–1990. לאחריו הופיעו עוד ארבעה ספרים על ימי הבית השני והחורבן, גלות אדום ועד לעידן המודרני. הספרים הפכו לספרי לימוד במוסדות חינוך יהודיים רבים בארצות דוברות אנגלית.
תעבורת רשת

תעבורת רשת (באנגלית: Web traffic) היא כמות הנתונים שנשלחת ומתקבלת אצל גולשי אינטרנט שנכנסים לאתר אינטרנט מסוים.
באתרי אינטרנט רבים מתבצע כל העת רישום של מידע רב אודות המבקרים באתר, בהם מידע אודות סך כמות המבקרים באתר, כאשר בטווח הארוך מידע זה עוזר לבעלי האתר להבין מהם החלקים או הדפים הכי פופולריים באתר, ומסייע ללמוד אם ישנן מגמות ברורות בקרב קהל הקוראים באתר או בדף מסוים על סמך נתוני תעבורת הרשת של האתר - כגון מציאת דף מסוים באתר שזוכה בעיקר לצפיות מאנשים שנמצאים במדינה מסוימת או ישוב מסוים.
ישנם חברות פרסום רבות כיום אשר משלמות לבעלי אתרים פופולריים בתמורה להצבת פרסומות במיקום בולט באתר, בתנאי שאכן תעבורת הרשת (כמות המבקרים הקבועה) של האתר גבוהה למדיי. בשל כך, לעיתים רבות בעלי אתרי אינטרנט חותרים כל העת להגדיל במידה ניכרת את תעבורת הרשת באתר על ידי שיפור מהותי של מיקומי דפי האתר בתוצאות החיפוש של מנועי החיפוש לביטויי החיפוש הנשאלים על ידי שוקי היעד של האתר (ראו קידום אתרים במנועי חיפוש).
פרנסיס וסט

חייו

וסט נולד ב-2 במאי 1940, בבוסטון וגדל במסצ'וסטס. בשנת 1966 התגייס וסט לחיל הנחתים. הוא עבר הכשרה כלוחם בחיל הרגלים והוסמך כקצין בדרגת סג"ם ולחם במלחמת וייטנאם. הוא שימש כמפקד מחלקת מרגמות בגדוד הנחתים ה-2 ברגימנט ה-9 של החיל. בהמשך שירת בסיירת חיל הנחתים. וסט הוא בוגר האוניברסיטאות ג'ורג'טאון ופרינסטון ושימש עוזרו של מזכיר ההגנה לענייני ביטחון בינלאומי בממשל הנשיא רונלד רייגן. לאחר מכן הפך לסופר. ספריו עסקו בלחימת הכוחות המזוינים האמריקנים מאז וייטנאם. בין היתר נלווה לכוחות הנחתים במלחמת עיראק.
ספרו של וסט "ללא תהילה" תורגם לעברית ויצא לאור ב-2009 בהוצאת משרד הביטחון.
עמק מוניומנט

מוניומנט ואלי (באנגלית: Monument Valley – "עמק המונומנטים"; בשפת הנאוואחו: Tsé Bii' Ndzisgaii – "עמק הסלעים") הוא אזור ברמת קולורדו בגבול הדרומי של מדינת יוטה עם צפון מדינת אריזונה בארצות הברית, בסמוך למפגש הגבולות בין ארבע מדינות המכונה ארבע הפינות. העמק מתאפיין במקבץ של גבעות בודדות המסתיימות בצוקים זקופים בנויים אבן חול המסתיימים בפסגה שטוחה קטנה בשטחה. צורת נוף זו, הקטנה מהר שולחן, קרויה הר כפתור, ובאנגלית "ביוט" (Butte), ומגיעה עד לגובה של מעל ל-300 מטרים מעל לקרקעית העמק. העמק שוכן בשטחי אומת נאוואחו, השמורה של שבט הנאוואחו. ההגעה לעמק אפשרית דרך הכביש המהיר מס' 163 שחוצה את יוטה ואריזונה.
הגבעות השונות קיבלו כינויים בהתאם לצורתם. שתי גבעות סמוכות שצורתם דומה: חלק עבה שאליו צמוד עמוד קיבלו את הכינוי "כפפת אגרוף", וההפרדה ביניהן היא לפי מיקומן: הגבעה המערבית והגבעה המזרחית. שלושה עמודים נישאים קיבלו את הכינוי "שלוש האחיות", סלע שמצד אחד נראה כמו פיל בעל חדק מכונה "הפיל". ועמוד צר וארוך בגובה של 120 מטרים מכונה "הטוטם" והוא קדוש לבני שבט הנאוואחו.

גאולוגיה

האזור הוא חלק מרמת קולורדו. קרקעית העמק בנויה מאבן טין, חלק מתצורת קטלר (Cutler Formation), או חול שנוצר מבליה של אבן הטין והושקע על ידי הנהרות המתפתלים שחצבו את העמק. מקורו של הצבע האדום הססגוני של הסלעים בתחמוצות ברזל שנחשפו בבלייה של סלעי אבן טין. מקור הצבע הכחול-אפור של הסלעים הכהים יותר בעמק בתחמוצות המנגן.
הגבעות מרובדות באופן ברור לשלוש שכבות עיקריות. השכבה התחתונה עשויה פצלים מהסוג המכונה "סלע האורגן" (Organ Rock), האמצעית עשויה אבן חול מהסוג המכונה "דה שאי" (de Chelly) והשכבה העליונה היא פצלים מתצורת מואנקופי (Moenkopi Formation). השכבה העליונה מכוסה בשכבה דקה של אבן טין מפרט קונגלומרט שינארמפ (Shinarump Member), חלק מתצורת צ'ינלה שנוצרה בטריאס עליון.
בין 1948 ל-1967 כרו בעמק אורניום. בצר המתכת מפוזר באזורים שונים של אבן הטין מפרט שינארמפ בחלק הדרומי של העמק. בחלק מהמרבצים כרו גם ונדיום ונחושת.

אזכורים בתרבות

נוף העמק שולב בסרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה, משחקי מחשב רבים, כמו גם בסרטי פרסומת. כך למשל נערכו בעמק כמה מצילומי הפרסומת לאיש המרלבורו. בין הסרטים הבולטים: מרכבת הדואר בבימויו של ג'ון פורד ובכיכובו של ג'ון ויין (השניים זכו שמקומות בעמק קרויים על שמם); 2001: אודיסיאה בחלל (העמק מופיע לאחר שדייב באומן עובר בשער הכוכב); חיסול בפסגה (The Eiger Sanction), סרטו של קלינט איסטווד מ-1975, שבמהלך הסרטתו בוצע טיפוס על הגבעה המכונה "עמוד הטוטם" תמורת תשלום למנהיגי הנאוואחו, מהלך שעורר מחולקת עזה בקרב הנאוואחו, ומאז נאסר הטיפוס עליה; בחזרה לעתיד 3 שקטעי המערבון שבו צולמו בעמק; תלמה ולואיז; פורסט גאמפ; ומשימה בלתי אפשרית 2. בין סדרות הטלוויזיה: זאב מעופף ומקגייוור. בין משחקי המחשב: Grand Theft Auto: San Andreas ו-Red Dead Redemption.
הדייג ודג הזהב

עלילה

הסיפור מתחיל בתיאורם של דייג זקן ואשתו הממורמרת שחיים בעוני מרוד במשך שנים רבות בבקתה קטנה. הזקן מפרנס את אשתו ואת עצמו בדיג שבו הוא עוסק מדי יום. יום אחד הוא מצליח לדוג דג מסתורי וזהוב. הדג מתחנן על חייו ומבטיח למלא את כל משאלותיו בתמורה לחירותו. הדייג לא ביקש דבר מהדג ושחרר אותו ללא תמורה. כשאשתו שומעת על זה היא כועסת על בעלה ודורשת ממנו לחזור לאגם ולדרוש מדג הזהב שוקת חדשה כי השוקת שלהם נשברה. הדייג נעתר לבקשתה וחוזר לבקש את השוקת. הדג ממלא את בקשתו בשמחה.
יום לאחר מכן אשתו מבקשת בית חדש והדג ממלא גם את הבקשה הזאת. לאחר מכן דרישותיה של אשתו עולות על בסיס יום-יומי. היא דורשת בית גדול יותר ואחר כך ארמון; היא דורשת לשלוט על האזור בו הם גרים ואחר כך להפוך לצארינה. בסופו של דבר היא דורשת להפוך לשליטת הים על מנת לשעבד את הדג לחלוטין. הדייג ממלא אחר ההוראות של אשתו והולך לדג לבקש למלא את דרישותיה של אשתו. הים הופך לסוער יותר ויותר עם כל בקשה חדשה של האשה התובענית. בבקשה האחרונה הדייג בקושי מצליח לשמוע את עצמו. כשהדג שומע את בקשתה האחרונה, הוא מחליט לרפא את חמדנותה ולוקח בחזרה את כל מה שהוא נתן לה ומחזיר אותה בחזרה לבקתה הקטנה ולשוקת השבורה.
אן מאקינן

אן מאריט מאקינן (בפינית: Anne Mäkinen;‏ נולדה ב-1 בפברואר 1976) היא כדורגלנית עבר פינית ששיחקה בעמדת הקישור. מאקינן, שנבחרה לשחקנית המצטיינת באליפות אירופה 2005, נחשבת לאחת מהכדורגלניות הפיניות הטובות בכל הזמנים.

קריירה

אן מאקינן נולדה ב-1976 בהלסינקי, וכבר מגיל צעיר החלה לשחק בקבוצות המקומיות של העיר. ב-8 ביוני 1991, כשהיא בת 15 בלבד, ערכה מאקינן את הופעת הבכורה שלה בנבחרת פינלנד במשחק נגד נבחרת ברית המועצות.
ב-1993 זכתה מאקינן בפרס כדורגלנית השנה בפינלנד - תואר שהוענק לה אחרי שהובילה את קבוצת הנשים של ה.י.ק. הלסינקי לזכייה בגביע המדינה. שנה לאחר מכן עברה מאקינן לקבוצת "מאלמים פלוסורה", וכבר באותה עונה זכתה עימה באליפות הליגה. 
ב-1997 עברה מאקינן לארצות הברית, שם החלה לשחק בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת נוטרה דאם. בכל ארבע שנותיה באוניברסיטה, נבחרה מאקינן לנבחרת המצטיינות של השנה, ובשנת 2000 אף זכתה בפרס הרמן, המוענק לכדורגלנית המצטיינת של ליגת הקולג'ים. עם סיום לימודיה, החלה מאקינן לשחק ב"וושינגטון פרידום" מליגת ה-WUSA, ובכך הייתה לכדורגלנית הפינית המקצוענית הראשונה אי פעם. בעונתה השנייה בוושינגטון, הגיעה מאקינן עם הקבוצה לגמר האליפות, אך זו הפסידה 2-3 ל"קרוליינה קארג'".
בתחילת 2003 עברה מאקינן ל"פילדלפיה צ'ארג'", שם שיחקה לצידן של כוכבות כמו קלי סמית' והופ סולו. ב-15 בספטמבר 2003 פורקה הליגה עקב קשיים כלכליים, ומאקינן נאצלה לעזוב ל"ניו ג'רזי ווילדקטס" מהדבליו-ליג - ליגת המשנה האמריקאית. היא שיחקה עונה אחת בקבוצה (במהלכה היא נבחרה פעם נוספת לכדורגלנית השנה בפינלנד) ואז החליטה לעבור לאומאו מהליגה השוודית.
בקיץ 2005, לאחר שזכתה עם אומאו באליפות שוודיה, נסעה מאקינן עם נבחרת פינלנד לאליפות אירופה שנערכה באנגליה. הייתה זו הפעם הראשונה בה פינלנד השתתפה בטורניר, לאחר שגברה בסיבוב המוקדמות האחרון על נבחרת רוסיה. במשחק הפתיחה של הטורניר, שיחקה פינלנד נגד אנגליה אל מול קהל של 29,092 צופים, במה שנחשב אז למשחק הנצפה ביותר בתולדות אליפויות אירופה. במשחק עצמו הפסידה הנבחרת הפינית 3-2, לאחר שספגו שער בדקה ה-91. בשני המשחקים הבאים בשלב הבתים, נגד שוודיה ודנמרק, השיגו הפיניות ארבע נקודות, והצליחו להפתיע ולעלות לחצי הגמר. בחצי הגמר פגשה פינלנד את אלופת אירופה המכהנת - גרמניה, והפסידה לה 4-1. מאקינן, ששימשה כקפטנית המחליפה של הנבחרת, נבחרה בסוף הטורניר לשחקנית המצטיינת של האליפות.
ב-9 במרץ 2006, במשחק בגביע אלגארבה נגד גרמניה, הייתה מאקינן לכדורגלנית הפינית הראשונה שמגיעה למאה הופעות בנבחרת. באותה שנה היא זכתה פעם נוספת באליפות שוודיה עם אומאו, ולאחר מכן החליטה להצטרף לעולה החדשה, באלינגה מהעיר אופסלה. היא שיחקה בקבוצה עונה אחת בלבד, ואז הצטרפה לא-אי-קו מסטוקהולם. הישג השיא שלה עם א-אי-קו היה המקום הרביעי בליגה, ובסוף עונת 2009 היא החליטה לפרוש ממשחק פעיל.
באותו קיץ היא אף השתתפה בטורניר הבינלאומי האחרון שלה עם הנבחרת - אליפות אירופה שנערכה בפינלנד. את שלב הבתים של הטורניר סיימה פינלנד במקום הראשון, כשלזכותה שש נקודות, לאחר ניצחונות על דנמרק והולנד. ברבע הגמר של הטורניר - משחקה האחרון של מאקינן בנבחרת, הפסידה הנבחרת הפינית 3-2 לאנגליה, והודחה מהטורניר. ב-18 שנים בנבחרת פינלנד, שיחקה מאקינן ב-118 משחקים (שיא לאומי שמאוחר יותר נשבר על ידי סאנה ואלקונן) וכבשה 16 שערים.
בשנת 2012 נבחרה מאקינן כחברה בהיכל התהילה של הכדורגל הפיני.
גדעון גרייף

ביוגרפיה

גרייף נולד בתל אביב. בשנת 1965, והוא בן 14 בלבד, שר בתוכנית הכשרונות הצעירים של "קול ישראל" "תשואות ראשונות". את שירותו הצבאי עשה כעורך מוזיקלי וקריין בגלי צה"ל.
בשנת 1971 שר גרייף בפסטיבל שירי ילדים מס. 2 את השיר "טל והרוח" (מילים: אפרים כץ, לחן: לאה לופנפלד). 
את ההופעה הראשונה שלו בפסטיבלי הזמר החסידיים עשה גרייף בשנת 1971 בפסטיבל הזמר החסידי מס. 3 תשל"ב, שבו שר את השיר: "שאלו שלום ירושלים" (מילים: תהילים קכ"ב, לחן: צבי בורודו). 
בשנת 1972 זכה גרייף במקום הראשון בפסטיבל הזמר החסידי מספר 4 תשל"ג, בשיר: "והביאנו לציון עירך", על-פי לחן של ראובן סירוטקין וטקסט הלקוח מן התפילה. 
מאוחר יותר עזב גרייף באופן חלקי את עולם המוזיקה, והחל ללמוד היסטוריה והתמחה בחקר השואה. הוא לימד באוניברסיטה הפתוחה, עבד ביד ושם כשלושים שנים, ובמסגרת זו של "יד ושם" פרסם ספרים ומחקרים רבים בתחום השואה.
גרייף הפיק וערך תוכניות רדיו בקול ישראל ובגלי צה"ל בנושא השואה, וזכה בשנת 1988 בפרס סוקולוב על המשדר "סאלוניקי-אושוויץ".
בטקס האוסקר 2016 זכה הסרט הבן של שאול בפרס הסרט הזר הטוב ביותר. יוצר הסרט, לסלו נאמש ציין כי ספרו של ד"ר גרייף "בכינו בלי דמעות" שימש עבורו כהשראה לסרט.
משה גיאת

ביוגרפיה

משה גיאת נולד בשכונת התקווה בתל אביב למשפחה של יוצאי תימן. מגיל 8 הופיע במשותף באירועים עם עפרה חזה, רמי דנוך ואבנר גדסי. הוא הופיע גם עם אחיו התאום אהרון, שנהרג בגיל 15 בתאונת דרכים. כצמד זכו האחים בתחרות כישרונות צעירים מטעם מעריב לנוער וארגון ויצו. הוא שרת בצה"ל בלהקת הרבנות הצבאית והפך לסולן בלהקה. כמפקד הלהקה היה מי שקיבל לשורותיה בין היתר את הזמר ציון גולן. גיאת היה לזמר הראשון ממוצא תימני שהתקבל לשירות בלהקת הרבנות הצבאית.
לאחר שחרורו מצה"ל החל ללמד מוזיקה בבתי ספר ממלכתיים-דתיים. לאחר מכן הוא הוציא את השיר "נורה נורה" שזכה להצלחה רבה, והביא לפריצתו לתודעה הציבורית.
בשנת 1982 השתתף בפסטיבל הזמר המזרחי עם שירו "חלומות".ב-1984 השתתף בסרט כאסח לצד שורה של זמרים שהופיעו בתפקיד עצמם כאהרון עמרם, חיים משה, זוהר ארגוב וחופני כהן. 
בשנת 1988 נדון לחצי שנת עבודות שירות ולקנס בגין העלמת מס שביצע.
בעקבות תהליך של התאדקות דתית, הפסיק להופיע בפני קהל מעורב. מאמצע שנות ה-90 החל לפנות לקהל המסורתי-דתי ועבר להתגורר עם משפחתו בירושלים.
גיאת היה פעיל רבות בשנות ה-80 וכונה "זמר קסטות". הוא זכה למעט הופעות בתקשורת, אך תקליטיו נמכרו רבות והוא נהג להופיע באירועים משפחתיים ובמועדוני הזמר המזרחי. בין שיריו הבולטים:"נורה נורה", "פעמון זהב", "נגילה הללויה" "יומה יומה", ו"השקיני יין". הוא הוציא מעל ל-20 אלבומים לאורך הקריירה. לאורך הקריירה הופיע בין היתר בתימניאדה ובפני קהילות יהודיות בעולם. גיאת שילב בין שירה תימנית מסורתית, שירה בעברית בסגנון עדות המזרח, מוזיקה חסידית ואף שר ביידיש.
הויכע שול (קרקוב)

המבנה ושמו

בשונה משאר בתי הכנסת בני תקופתו, בבית כנסת זה היה חדר התפילה קומה מעל הקרקע, כשקומת הקרקע נותרת עבור חנויות. דבר זה לכאורה נותן את ההסבר לשמו "בית הכנסת הגבוה". מה שגובהו בלבד לא יכול להצדיק זאת, משום שכבר בעת בנייתו היו קיימים באזור בתי כנסת זהים לגובה זה. תופעה דומה קיימת גם בבית כנסת בפראג שנושא את אותו שם - "הויכע שול" - ואף בו נמצא חדר התפילה בגובה קומה מעל הקרקע. קיימת השערה לפיה ההעדפה לקבוע את חדר התפילה בקומה הגבוהה, היא שיקול ביטחוני, מחמת הימצאותו של המבנה בגבול השכונה היהודית. השערה דומה מעלה את העדיפות להרחיק את השאון של שער הרובע היהודי (שעמד בהצטלבות הרחובות יוזפה ויעקובה) מבית הכנסת.
במבנה המקורי חלק צר במערבהּ של הקומה התחתונה היה מבואה שדרכה נכנסו אל בית הכנסת, כך שהכניסה של בית הכנסת הייתה מהצד השמאלי של הבניין. במחצית השנייה של המאה ה-17 נוספה בקומה השנייה עזרת נשים על פני שני צדדים אנכיים של בית הכנסת. בשכנות לבית הכנסת היה ביתו של יהודי עשיר בשם פליקס, ומשנפטר זה הורחב בית הכנסת על מקום דירתו שעברה לבעלות בית הכנסת.
בשנות ה-80 של המאה ה-19 נהרס חלק מהמבנה ובמקומו נבנו שתי הקומות מחדש. בתחילתה של המאה ה-20 הוסבה הקומה הראשונה לעזרת נשים, כשלצִדה אולם תפילה נוסף. אלה חוברו אל בית הכנסת שמעליהם על ידי פתחים שנפרצו בקיר המערבי. פתח הכניסה נותר לצדו השמאלי של המבנה.
במלחמת העולם השנייה המקום נהרס על ידי הנאצים, וחפצי הערך עם תשמישי הקדושה וספרי הקודש שבו נבזזו ונשדדו. לאחר המלחמה נכנסה החֶברה הפולנית לשימור עתיקות אל המבנה, שיפצה אותו והשתמשה בו. בשנת 2008 הושב המקום לידיים יהודיות והוא נפתח מחדש כבית כנסת. בקומת הכניסה קיימת חנות לספרי יהדות, ובקומת בית הכנסת מוצגים לאורך הקירות תצלומים המתארים את הווי הקהילה במקום.

ארכיטקטורה ועיצוב

הבניין נבנה בסגנון הרנסאנס, קירותיו כוללים עמודי תמך עבים ותקרתו מחולקת למספר חגורות הנתמכים בעמודים הרחבים. המבנה הוא בצורה מלבנית, כשהצד הצר פונה כלפי הרחוב. בהמשך, כאשר היה צורך להוסיף מבני לוואי, הם הוספו בחלקו האחורי (הצפוני), משום שצדיו תחמו קיר לקיר למבנים סמוכים.
בית הכנסת הוא הראשון שידוע על עיטוריו בציורים תנ"כיים. המבנה עוצב באיורי סטוקו צבעוניים של תיבת נח, עקידת יצחק ועוד. ציורי הקיר צוירו על קירותיו כבר במאה ה-17, ובמאה ה-19 הוחלפו הציורים באחרים. ציורים נוספים הצטרפו בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.
ארון הקודש שלו היה כפול בשתי דלתות מראשית המאה ה-17 ובהן סמלים פולניים ויהודים זה לצד זה: בחלקן החיצוני הופיע עיטור בדמות עיט, ואילו מבפנים היה עליהן תבליט עופרת של מנורה בת שבעה קנים.

תלמוד תורה "קובע עתים לתורה"

בסמוך למבנה, מימין לו, קיים מבנה שלראש החלון המרכזית שבו מתנוססים שני מגני דוד ומעליהן לוח קבוע שבו נכתב "ח"ק קובע עתים לתורה". המבנה הוא מסוף המאה ה-18, ובשנת 1810 נוסד בו תלמוד תורה. לאחר חמש שנים נוסף בו חדר תפילה  שנקרא "בית התפילה האורתודוקסי של ר' אהרון קלאוס". כיום הבניין משמש בית מגורים רגיל.
ליצ'י

ליצ'י במזרח הרחוק

ליצ'י נמכר טרי בשווקים סיניים ובקופסאות שימורים לאורך כל השנה. הקליפה האדומה של הליצ'י מקבלת צבע חום כהה בהקפאה, אך הטעם לא משתנה.
ע"פ דיווחים, צריכת-יתר של ליצ'י גורמת לשפתיים יבשות ודימומים מהאף ולעיתים גם לשלשולים בקרב אנשים מסוימים.
בהודו אכילה מרובה של פרי בוסר של עץ הליצ'י על בטן ריקה גרמה למוות של ילדים רבים, שסבלו מתת תזונה, בשל רעלן MCPG שיש בפרי.

ליצ'י בישראל

בסין מצויים מאות זני ליצ'י, ולעומת זאת בישראל, מגדלים רק ליצ'י מאוריציאני, שמוצאו מהאי מאוריציוס, וליצ'י פלורידאני, שמוצאו מפלורידה בדרום ארצות הברית. שני הזנים דומים מאד. לאחרונה מייבאים שתלנים פרטיים זני ליצ'י נוספים, ובהם גם כאלה העולים בטיבם על שני זני הגידול הראשיים. אך עדיין לא שוחררו זנים נוספים לגידול מסחרי.
אף על פי שמוצא העץ הוא אולי מאזורים טרופיים, ניתן לגדלו גם בתנאי הארץ, שהם תנאים סוב-טרופיים. עצים ראשונים ניטעו בארץ כבר בשנות השלושים של המאה העשרים. חלקות התצפית הראשונות ניטעו בראשית שנות השישים, והחל מסוף שנות השבעים הוחל בארץ בנטיעה נרחבת למדי של ליצ'י, ומאז הוא מצוי בשפע בשווקים. רוב מטעי הליצ'י מצויים באזור החוף, אך גם בבקעת הירדן, בדרום רמת הגולן, בעמק הירדן ובאזורים חמים נוספים.
עופות התוכי הירוק, הדררה, שהתפשטו מאוד בארץ בשנים האחרונות, מסבים ליבול הליצ'י נזקים רבים.
לינאס קלייזה

נעוריו

קלייזה החל את דרכו בכדורסל בנבחרת בית הספר מונטרוס כריסטיאן, אותה הוביל בליגת בתי הספר הליטאית ואף נבחר לבוגר (כיתה י"ב) המצטיין של השנה בשנת 2003. עם סיום לימודיו, זומן לסגל נבחרת הנוער של ליטא לקראת אליפות העולם 2003, שנערכה אותה השנה בסלוניקי. בטורניר עצמו הצטיין קלייזה והוביל את ליטא לראשונה בהיסטוריה לגמר הטורניר, בו הובסה על ידי אוסטרליה 126-92. קלייזה, שקלע בשמונה המשחקים בהם שותף 29.1 נקודות למשחק זכה בתואר מלך הסלים של האליפות.
לאחר הצלחתו הרבה בנבחרת התקבל קלייזה לאוניברסיטת מיזורי וכבר בעונתו הראשונה במכללות התבסס כפורוורד מוביל והעמיד ממוצעים של 11.1 נקודות ו-8.4 כדורים חוזרים. ביולי 2004 זומן לסגל נבחרת העתודה של ליטא לקראת אליפות אירופה, בה הוביל שוב את הנבחרת לשלבי הגמר של הטורניר, אך גם הפעם הובסה ליטא דווקא ברגע המכריע וזכתה רק במדליית הארד. קלייזה שסיים את האליפות עם 17.5 ו-5 כדורים חוזרים בממוצע למשחק, נבחר לחמישיית הטורניר.
גם לאחר שחזר למיזורי לעונתו השנייה בקולג', המשיך להציג את יכולת מצוינת ועם ממוצעים של 29.5 נקודות ו-9 כדורים חוזרים למשחק, זכה בכל התארים של טורניר האול-ביג 12 לשנת 2005.

קריירה ככדורסלן מקצועני

לאחר שנותיו המוצלחות בקולג' ובנבחרת ליטא, נרשם קלייזה לדראפט ה-NBA לשנת 2005 ונבחר במקום ה-27 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, ממנה הועבר בעסקה מידית לדנוור נאגטס שבתמורה העבירו לפורטלנד את ג'רט ג'ק. כרוקי, מיעט קלייזה לקבל דקות משחק וב-61 משחקים בהם שותף, קלע רק 3.5 נקודות והוריד 1.9 ריבאונדים ב-8.5 דקות למשחק בלבד. בעונה שלאחר מכן, הכפיל את ממוצעיו ועלה ל-7.6 נקודות ו-3.4 ריבאונדים, אך עדיין לא הרשים במשחקו.
בעונת 2007/2008 הפגין שיפור ניכר ביכולתו והפך לשחקן מחליף משמעותי בקבוצה. את העונה הסדירה סיים עם ממוצעים של 11.1 נקודות, 4.2 כדורים חוזרים ו-1.2 אסיסטים ובפלייאוף עלה ל-14 נקודות ו-6.5 כדורים חוזרים למשחק. משחק השיא שלו בעונה זו ובקריירה כולה, היה ב-17 בינואר 2008, במשחקה של דנוור נגד יוטה ג'אז, משחק בו קלע 41 נקודות והוריד 9 כדורים חוזרים והוביל את קבוצתו לניצחון 120-109. בעונת 2008/2009, חלה שוב ירידה ביכולתו וממוצעיו ירדו בהתאם ל-10 נקודות ו-4 כדורים חוזרים למשחק בעונה הסדירה ו-7 נקודות ו-3.2 כדורים חוזרים בפלייאוף ועל אף הגעתה של דנוור לגמר המערב, לא היה גורם משמעותי בקבוצה. לאחר עונה זו עזב את הנאגטס וה-NBA ויצא לאירופה.
באוגוסט 2009 חתם קלייזה על חוזה לשנתיים בשווי 8.6 מיליון אירו בקבוצת אולימפיאקוס היוונית.
ביולי 2010 חתם קלייזה, כ'שחקן חופשי מוגבל' בטורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA על חוזה ל-4 שנים בשווי 18.8 מיליון דולר. לאחר שבוע הודיעו הדנוור נאגטס שלא ישוו את הצעת החוזה של הטורונטו ראפטורס.
ביולי 2013 חתם קלייזה לשנתיים במועדון היורוליג הטורקי פנרבחצ'ה אולקר. עם זאת, בסיום עונתו הראשונה בקבוצה, הסכימו הצדדים על התרת החוזה. 
ביולי 2014 חתם קלייזה לעונה במילאנו האיטלקית.

קריירה בינלאומית

קלייזה שיחק גם בנבחרת ליטא, אותה הוביל למקום השביעי באליפות העולם 2006, לזכייה במדליית הארד באליפות אירופה 2007, למקום הרביעי באולימפיאדת בייג'ינג 2008 ולמקום ה-11 באליפות אירופה 2009.

סטטיסטיקות קריירה

נכון ל-18 באפריל 2013:
אתילן אוקסיד

אתילן אוקסיד (ethylene oxide) או אוקסירן (oxirane ) היא תרכובת אורגנית שנוסחתה C₂H₄O המולקולה היא אתר טבעתי - טבעת משולשת המורכבת מ2 אטומי פחמן ואטום חמצן. אתילן אוקסיד הוא גז שקוף ודליק בעל ריח חלש מתוק. בשל מתח הטבעת (אי יציבות שמקורה בהבדל בין זוויות המשולש לזוויות היציבות בין הקשרים הקולנטים) החומר משתתף בקלות בתגובות סיפוח הכוללות פתיחה של הטבעת המשולשת. מייצרים את החומר באמצעות חמצון של אתילן בקטליזה של כסף. בשל חוסר היציבות של החומר והפעילות הכימית הנובעת ממנה החומר רעיל, מוטגני ומסרטן. הקלות בה אתילן אוקסיד מגיב הופכת אותו גם לשימושי בייצור מגוון תרכובות אורגנית כדוגמת אתילן גליקול, דטרגנטים, ממסים ופולימרים. החומר עצמו, כגז רעיל המגיב בשלמות ואינו משאיר שאריות, משמש לחיטוי משטחים בבתי חולים ולתעשיית הציוד הרפואי שם הוא מחליף עיקור בקיטור עבור פריטי ציוד רגישים לחום. בשל הדליקות הגבוהה והנפיצות אתיל אוקסיד בור מרכיב עיקרי בחימוש תרמובארי.

מבנה מולקולרי

צורת טבעת האפוקסי באתילן אוקסיד קרובה למשולש שווה-צלעות - זווית הקשר C-O-C הקרובה ל 60 מעלות בהשוואה לזוויות קשר C-O-C של 120 מעלות באתרים יוצרת מתח טבעת של
105kJ /mol. חוסר יציבות זה גורם להחלשת הקשר פחמן-חמצן: האנרגיה לשבירת 2 קשרי C-O באתילן אוקסיד מחושבת ל 354.4 קילוג'אול למול לעומת אנרגיה של 405.85 לשבירת קשר הפחמן - חמצן היחיד באתנול .‏

כימיה

אתילן אוקסיד עובר בקלות תגובות הכוללות פתיחת טבעת עם תרכובות רבות. תגובה אופיינית היא עם נוקלאופיל במנגנון SN2 בסביבה חומצית או בסיסית.

תגובות עם מים וכהלים

תמיסה מימית של אתילן אוקסיד יציבה למדי אך תגובה תתרחש במהירות בהוספת כמות קטנה של חומצה (כדוגמת חומצה גופרתית מדוללת) תוצר התגובה: אתילן גליקול
מבצעים את התגובה בטמפרטורה של כ 60°C בעודף גדול של מים כדי למנוע תגובה של אתילן אוקסיד עם אתילן גליקול ליצירה של די אתילן גליקול או טרי אתילן גליקול 
התגובה יכולה להתבצע גם בגז כאשר הזרז הוא מלח של חומצה זרחתית. 
בסביבה בסיסית יווצר פולי אתילן גליקול (PEG)
בתגובה עם כהל יווצר אתר של אתר של אתילן גליקול למשל עם אתנול:

תגובה עם חומצות קרבוקסיליות ואמידים

תגובה של אתילן אוקסיד עם חומצה קרבוקסילית בנוכחות זרז נותנת אסטר. למשל התגובה עם חומצה אצטית:
התגובה עם אמיד

תגובה עם אמוניה ואמינים

תגובה עם אמוניה בנוכחות כמות קטנה של מים נותנת אתנול אמין או די / טרי אתנול אמין
התגובה עם אמינים דומה

דימריזציה

בנוכחות זרז אתילן אוקסיד עובר תגובת דימריזציה ומתקבל דיאוקסין
תוצר לוואי של התגובה הוא אצטאלדהיד

ייצור

התגובה לייצור אתילן אוקסיד בתעשייה ניתנת לתיאור פורמלי
     
בפועל התגובה מלווה ביצירה משמעותית של פחמן דו-חמצני ומים כך שהתגובה היא
כך שהניצולת המרבית היא 6/7 או 85.7%
מוהאג'ר

פיתוח

המוהאג'ר פותח במהלך מלחמת איראן-עיראק. בשנות ה-80 ניסה משה"מ לקבל מודיעין על המהלכים של הצבא העיראקי. ב-1981 הסתיים הפיתוח לאחר בניית ארבעה אבות-טיפוס. כבר במהלך הלחימה ביצע כ-619 גיחות והשיג תצלומי אוויר של קווי הכוחות העיראקים. ישנם דיווחים המעידים כי הוא נושא 6 משגרי רקטות מסוג RPG-7 לצורכי תקיפה, מה שייתכן מעמיד אותו לתואר ככטב"ם התקיפה הראשון בעולם שפעל במלחמה.
בהמשך לכך, איראן המשיכה בפיתוח של המערכת על מנת להגדיל את הטווח המקסימלי שלה, באמצעות יכולת טייס אוטומטי שאינו נדרש לתקשורת רדיו מתחנת שליטה ובקרה. כטב"ם זה יקרא מוהאג'ר 2. במהלך 2011 יוצרו יותר מ-200 כטב"מים מגרסת מוהאג'ר 2. מוהאג'ר 3 (המכונה "הודהוד") גרסה בעלת טווח גדול יותר. מוהאג'ר 4 פותח לאחר מכן על ידי הצבא האיראני ומשה"מ ובעל יכולות צילום טובות יותר ומוסגל להגיע לטווח גדול יותר.

פעילות מבצעית

במהלך מלחמת האזרחים באפגניסטן בשנות ה-90, כטב"מי המוהאג'ר סיפקו מודיעין על המתרחש בשטח. ב-2004 חזבאללה הטיס מוהאג'ר 4 מעל צפון ישראל למשך 5 דקות. הוא טס במהירות של 100 קשר ובגובה של 1,000 רגל ולאחר שחלף מעל העיר נהריה נפל בים. איראן מכרו 8 מוהאג'ר 4 לחזבאללה על פי פרסומים של העיתון א-שרק אל-אווסט.
ב-2010 ארצות הברית חשפה כי בוונצואלה מפעל לייצור כטב"מים אשר תואר כ"מפעל איראני". בהמשך וונצואלה פרסמה כטב"ם בשם SANT Arpía הזהה למוהאג'ר 2 למעט שהוא מכיל מגלשיים אשר שומרות על המצלמה, אמצעי בו נעשה שימוש במוהאג'ר 4. ישנם הטוענים כי וונצואלה חתמה על חוזה על סך 28 מיליון דולר לייצור מוהאג'ר 2 על אף סנקציות האוסרות על יצוא אמל"ח מאיראן.
במאי 2015, חיל האוויר הטורקי דיווח כי יירט כטב"ם מוהאג'ר שחדר לשטח האווירה של טורקיה.