google/wiki40b huggingface dataset:
אמיתי עציוני

ביוגרפיה

עציוני עלה מגרמניה הנאצית בשנות ה-30 לארץ ישראל עם הוריו אשר התיישבו בכפר שמריהו. הוא למד בכפר הנוער בן שמן ועזב את לימודי התיכון בגיל 16 וחצי כדי להתגייס לפלמ"ח. לפי עדותו, הוא ונערה שהייתה חברה בפלמ"ח, הטמינו פצצה במתקן הרדאר הבריטי בחיפה.
מאחר שלא השלים את לימודי התיכון, לא יכול היה עציוני להתקבל ללימודים סדירים באוניברסיטה. עם זאת, הוא התקבל לתוכנית מיוחדת שייסד מרטין בובר באוניברסיטה העברית להכשרת מורים לעולים חדשים. בשנת 1958 עציוני קיבל תואר דוקטור בסוציולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם השלים את מחקרו בתוך 18 חודשים בלבד. 
הוא היה פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת קולומביה במשך 20 שנה וכיהן כראש המחלקה לסוציולוגיה בחלק מתקופת עבודתו במוסד זה. בשנת 1978 הוא הצטרף כחוקר אורח למכון ברוקינגס בוושינגטון די. סי. ובשנים 1980-1979 שימש כיועץ בכיר לבית הלבן. בשנת 1980 קיבל מעמד של פרופסור אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בבירת ארצות הברית, שם הוא מכהן כמנהל המכון למחקרי מדיניות קהילתנית. הוא עומד בראש הרשת הקהילתנית. בשנת 1995 כיהן כנשיא האגודה האמריקאית לסוציולוגיה.

מחקריו

עציוני חיבר 24 ספרים, מהם רבים תורגמו לשפות רבות בעולם. בשלושה מספריו, עציוני קידם את רעיון השלום בעידן הגרעיני. מחקריו האחרונים עוסקים בבעיות החברתיות בדמוקרטיות מודרניות ומקדמים פתרונות קהילתנים לאינדיבידואליזם הפושה במדינות אלה. עציוני אף עסק בתנועות חברתיות היכולות לקיים דמוקרטיות ליברליות ובביקורת על הכרסום בערך הפרטיות והסכנה לזהות האישית הנשקפת מן השימוש הגובר בטכנולוגיות מעקב מודרניות.
עבודותיו של עציוני אף מהוות תרומה משמעותית לחקר סוציולוגיה ארגונית. הרעיון המרכזי בעבודתו הוא כי זכויות ושאיפות הפרט צריכות להיות מוגנות, אולם הן צריכות להתקיים בסביבה קהילתנית.
חוס הידינק

קריירה

הידינק אימן בעבר קבוצות כדורגל ידועות כמו ריאל מדריד, ולנסיה, פ.ס.וו. איינדהובן וצ'לסי ואת נבחרות הולנד, אוסטרליה, קוריאה הדרומית ורוסיה.
רשימת ההישגים של הידינק כמאמן כוללת זכייה ב-6 אליפויות הליגה ההולנדית, 4 זכיות בגביע ההולנדי, זכייה בגביע אירופה לאלופות עם קבוצת פ.ס.וו. איינדהובן, זכייה בגביע הבין-יבשתי עם ריאל מדריד וזכייה בגביע ה-FA עם צ'לסי.
כמו כן רשם הידינק הצלחה רבה כמאמן נבחרות. במונדיאל 1998 העפיל עם הולנד עד לחצי הגמר וסיים את הטורניר במקום הרביעי, כך גם עם קוריאה הדרומית במונדיאל 2002, שאותו אירחה יחד עם יפן. במונדיאל 2006 הגיע עם אוסטרליה עד לשלב שמינית הגמר, שממנו הודחה אוסטרליה רק בתוספת הזמן משער בפנדל שנוי במחלוקת של איטליה. הידינק העלה את רוסיה לחצי גמר יורו 2008 לאחר שניצח את נבחרת הולנד החזקה 3:1. אולם, במשחק חצי הגמר רוסיה הובסה על ידי נבחרת ספרד בתוצאה 0 - 3.
בפברואר 2009 מונה למאמן צ'לסי. בסיום העונה זכה הידינק עם צ'לסי בגביע ה-FA.
בפברואר 2010 מונה הידינק למאמן נבחרת טורקיה עד שנת 2012. במרץ 2010 חתם על חוזה למספר חודשים בנבחרת חוף השנהב, במטרה לאמן אותה במסגרת מונדיאל 2010, אך לבסוף הודיעה התאחדות הכדורגל של חוף השנהב שהינדיק לא יאמן את הנבחרת. 
בפברואר 2012 חתם הידינק על חוזה לשנה וחצי בקבוצת אנז'י מחצ'קלה הרוסית.
ב-13 ביוני 2013 האריך הידינק את החוזה בקבוצה בעונה נוספת. ב-22 ביולי 2013 התפטר הידינק מאימון הקבוצה. 
במרץ 2014 מונה הידינק לקדנציה שנייה כמאמן נבחרת הולנד. הוא חתם על חוזה לשנתיים. ב-29 ביוני 2015 התפטר מאימון הנבחרת.
ב-19 בדצמבר 2015 מונה הידינק למאמן צ'לסי האנגלית עד לתום העונה, זאת אחרי פיטוריו של ז'וזה מוריניו. הידינק חתם על חוזה עד לתום העונה. ב-10 בספטמבר 2018 מונה למאמן נבחרת סין הצעירה.
טל רבין

ביוגרפיה

טל רבין נולדה בשנת 1962 במדינת מסצ'וסטס בארצות הברית וגדלה בירושלים. אביה, מיכאל רבין, הוא מדען מחשב נודע שמחקריו היוו פריצת דרך בתחומי החישוביות והקריפטוגרפיה. כילדה, אהבה לפתור חידות ולשחק במשחקי חשיבה. ניכר כי תחום עיסוקו של אביה היווה השראה עבורה, והם אף כתבו מאמר במשותף.

קריירה

את התואר הראשון קיבלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1986. לאחר מכן המשיכה ללמוד באוניברסיטה העברית לתואר שני (1988) ושלישי (1994) תחת הנחייתו של פרופ' מיכאל בן אור. בין השנים 1994–1996 ביצעה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת MIT בתמיכת הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית. לאחר מכן הצטרפה לקבוצת הקריפטוגרפיה במרכז המחקר תומאס ג'יי ווטסון של IBM, וב-1997 מונתה לראש קבוצה זו.
המחקר של רבין מתמקד בקריפטוגרפיה ובאבטחת רשתות, בפרט בתכנון של אלגוריתמי הצפנה יעילים ומאובטחים יותר. בנוסף היא חוקרת פרוטוקולים מבוזרים מאובטחים ואת היסודות התאורטיים של ההצפנה, ועוסקת גם בתורת המספרים ובתאוריה של אלגוריתמים ומערכות מבוזרות. הייתה שותפה לכתיבתם של קרוב ל-100 מאמרים אקדמיים, אשר צוטטו בלמעלה מ-7,000 מאמרים שונים. בנוסף, רשומים על שמה חמישה פטנטים בארצות הברית.
מחקרה מתמקד בדרכים שבהן ניתן להפוך את התקשורת באינטרנט לבטוחה יותר. עבודותיה הבולטות בתחום זה מתמקדות בתכנון מנגנוני חתימות דיגיטליות המשמשים בין היתר להעברת תקשורת מאובטחת ברשת. חלק ניכר מעבודתה בנושאים אלו נעשה בשיתוף עם החוקרים רוסריו ג'נרו (Rosario Gennaro) והוגו קרבצ'יק (Hugo Krawczyk).
הייתה חברה בוועדות תוכנית של כנסים כגון TCC, Crypto, PKC ו- Eurocrypt. היא חברה בוועדת Computing Community Consortium (בתרגום חופשי - איגוד קהילת המחשוב), בוועד המנהל של SIGACT - ארגון המקדם מחקר בתחום מדעי המחשב התאורטיים, ובוועדת העורכים של המגזין Journal of Cryptology, כתב עת מדעי מוביל בתחום הקריפטוגרפיה.
רבין פועלת למען קידום אוכלוסיית הנשים בתחומה המקצועי. היא יזמה ומארגנת בקביעות את הסדנה Women in Theory, המכוונת לנשים הלומדות לתארים מתקדמים בתאוריה של מדעי המחשב ומתקיימת באופן דו-שנתי.
רבין עוסקת גם בהנגשת תחום ההצפנה לציבור הרחב. ב-2011 הרצתה והשתתפה בפאנלים במסגרת World Science Festival, אירוע מדעי לציבור הרחב שנערך בניו יורק. ב-2014 השתתפה ב- WNYC Science fair, אירוע דומה שנערך אף הוא בניו יורק.

משפחתה

אביה, מיכאל רבין, הוא פרופסור למתמטיקה ומדעי המחשב, חתן פרס ישראל ופרס טיורינג. אמה, רות רבין, עבדה בפרקליטות המדינה, הייתה מנהלת המחלקה הבינלאומית. דודתה, פרופ' מרים בן-פרץ, היא חוקרת חינוך והוראה, כלת פרס ישראל, ודודהּ, פרופ' חיים רבין, היה בלשן וחוקר הלשון העברית והלשונות השמיות. אחותה, פרופ' שרון רבין-מרגליות, היא פרופסור למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה.
טל רבין היא אם לשתי בנות.
זוחלין

בהלכות טומאה וטהרה, זוחלין הוא אחד מהדברים הפוסלים מקווה טהרה. "זוחלין" הוא כינוי למי מקווה, שאינם "אשבורן" (מכונסים ועומדים במקום אחד) אלא זורמים או זוחלין על מקומם ואינם שוקטים; מכיוון שמקומם אינו עשוי בצורה שמחזיקה אותם על מקומם.

ההלכה

נחלקו הראשונים האם פסול זוחלין הוא מהתורה או מדברי חכמים.
שיטת רש"י וראשונים רבים היא שהמקור הוא בתורת כהנים: "אי מה מעיין מטהר בזוחלין אף מקוה מטהר בזוחלין ת"ל אך מעין ובור מקוה מים יהיה טהור (ויקרא יא) המעיין מטהר בזוחלין והמקוה באשבורן".

שיטת הריב"ש

שיטת הריב"ש היא, שפסול קטפרס הוא שם אחר לפסול הידוע של "זוחלין" במקוואות, שאם המים אינם נחים אלא זוחלין ממקומם, המים פסולים לטבילה, שכן "יכול מה מעיין בזוחלין אף מקווה בזוחלין, תלמוד לומר אך מעיין, מעיין בזוחלין ואין מקווה בזוחלין" (תורת כוהנים פרשת שמיני). דעה זו מוזכרת גם בתוספות, והוא דוחה אותה מההוכחה שגם במעיין קיים פסול "קטפרס" אף על פי שאין בו את פסול "זוחלין".
ההסבר על הפסול של זוחלין, מובא בפוסקים אחרים המפרשים ש"זוחלין אינם חיבור", מים שאינם נמצאים על מקומם בקביעות אינם נחשבים למחובר זה לזה, וממילא אין שיעור של ארבעים סאה למים, שהרי כל טיפה טיפה עומדת בפני עצמה ואינה מחוברת לחברתה.
התוספות חולק על שיטה זו של הריב"ש, והוא מוכיח שפסול זוחלין אינו קשור לקטפרס, שכן במעיין יש פסול "קטפרס", למרות שמעיין מטהר כידוע אף בזוחלין.

אקטואליה

אחת מהבעיות הנפוצות לפסול "זוחלין", הוא בור ההשקה: לפעמים המים שבבור ההשקה גבוהים יותר מהמים שבבור הטבילה, ואז נוצרת בעיה של זוחלין, שהמים שבבור ההשקה יוצאים ממנו אל בור הטבילה או ההפך, ואז הם פסולים לטבילה, שהרי אסור שמי המקווה יהיו "זוחלין" למקום אחר, כך שלא רק שבור ההשקה אינו מעלה, אלא הוא עלול לגרום חסרונות ופסולים בבור הטבילה.

זריעה בזוחלין

כמו כן, אחת מהבעיות החמורות העומדות בפני אלו המכשירים את המקווה בבור זריעה, היא דעת הפוסקים האומרים, שמכיוון שמים ש"זוחלין" (אינם "אשבורן" מכונסים בהשקט במקום אחד) אינם נחשבים למים כשרים, אז גם כאשר מכשירים מים שאובים או טמאים במים "זוחלין", הזריעה לא תועיל. הסברא בזה היא, שכדי להכשיר מים שאובים, יש להקפיד שיחול בשעת ההכשרה על המים הכשרים שם הלכתי של "מקווה" (מים שנקוו וכונסו ואינם זוחלין ממקומם), ולכם ברור שמים שאינם נשבים למקווה אינם מערבים מקווה.
לבעיה זו מצא החזון איש פתרון, שיפתחו את ברז לתוך תחתית מי הבור הגשמים הקרוי "בור זריעה", כך שהמים השאובים "נזרעים" התוך החלק התחתון של המקווה שהוא אינו נחשב ל"זוחלין", ורק הלק העליון נחשב לזוחלין. אך גם פתרון זה אינו מושלם, מפני שיש הסוברים ש"זחילה" בחלק ממי הבור משפיעה על כל מי הבור. ולכן כיום נהוג לזרוע את המים בבור הזריעה, לפני שנפתח החור המעביר את המים למקווה, כך שיש לפחות רגע אחד שבו המים נמצאים בבור הזריעה ואינם נחשבים ל"זוחלין", וברגע זה נזרעים המים השאובים במי הגשמים שב"בור הזריעה" ושוב הם כשרים.
הצ'יוואווה מבוורלי הילס

עלילה

קלואי היא כלבת צ'יוואווה, יהירה ומפונקת, החיה עם בעליה האוהבת ויויאן בשכונה יוקרתית בבוורלי הילס. את ימיה מבלה קלואי בבוטיקים מפוארים ובספא. היא רגילה למותרות החיים ואינה מתייחסת לפאפי, כלבלב צ'יוואווה המאוהב בה נואשות. פאפי, שלא שכח את מקורותיו המקסיקניים ואת המאצ'ואיזם הנלווה למוצאו, מנסה בכל כוחותיו לחזר אחרי קלואי ולגרום לה להתאהב בו, אבל קלואי אינה מבחינה בקיומו. יום אחד נאלצת ויויאן לנסוע למסע עסקים ומגייסת את אחייניתה, רייצל, שתשמור על קלואי בזמן שהיא נעדרת. אבל כשרייצל חסרת האחריות מחליטה לנסוע ברגע האחרון לסוף שבוע במקסיקו ולוקחת את קלואי יחד איתה, קלואי הולכת לאיבוד. לבדה ברחובות המחוספסים של מקסיקו, קלואי משוטטת חסרת אונים, עד שהיא פוגשת בכלב רחוב קשוח ואימתני רועה גרמני, שמו דלגאדו, שסולק מכוחות המשטרה אחרי שאיבד את חוש הריח שלו. הוא מנסה לעזור לצ'יוואווה המפונקת מבברלי הילס לשרוד ברחוב ולמצוא את דרכה הביתה. במקביל, רייצל המבוהלת מגייסת את סם, הגנן המסור של וויויאן, והבעלים של פאפי המתגעגע והמודאג, אשר ממהר לחצות את הגבול למקסיקו יחד עם כלבו, הנחוש למצוא ולהשיב הביתה את אהובתו. פאפי מגייס צוות הצלה הזוי, הכולל בנוסף לרייצל וסם, שלושה כלבים, עכברוש אחד ואיגואנה עצבנית. יחד הם מוצאים את קלואי ומשיבים אותה לביתה.

סרטי המשך

לאחר הצלחת הסרט הראשון, חברת דיסני החליטה ליצור 2 סרטי המשך שיוצאו לחנויות (בשיטת direct-to-DVD).
ב-1 בפברואר 2011 יצא הסרט הצ'יוואווה מבוורלי הילס 2, וב-12 בספטמבר 2012 יצא הסרט השלישי הצ'יוואווה מבוורלי הילס 3.
שני סרטי ההמשך לא דובבו לעברית.
משרד הפנים הסרבי

משרד הפנים הסרבי (בסרבית: Mинистарство Унутрашњих Послова, בראשי תיבות: MУП) הוא המשרד הממשלתי האחראי לביטחון פנים, הגנת הגבולות ומופקד למעשה על המשטרה הלאומית.
הוקם לראשונה ב-1804 אך פורק והוקם מספר פעמים עד שהוקם לבסוף בינואר 1811 והמשיך להתקיים עד הקמת ממלכת יוגוסלביה. משרד הפנים הסרבי במתכונתו הנוכחית הוקם מחדש ב-2002.
שרה אהרוני

ביוגרפיה

שרה אהרוני נולדה במעברת רמתיים ב-1953 בכפר סבא. גדלה והתחנכה בשכונת נווה נאמן בהוד השרון. לאחר נישואיה למאיר אהרוני התגוררה בבאר שבע. במשך 20 שנה שימשה מורה ומחנכת, מתוכן מנהלת בית ספר יסודי בבאר שבע ורכזת שכבה בחטיבת ביניים אלון בכפר סבא. ארבע שנים הייתה שליחת חינוך מטעם הסוכנות היהודית בקהילה היהודית בלימה, פרו. שימשה יו"ר חוג היוצרים כפר סבא והשרון. מתנדבת בקהילה בכפר סבא.
יחד עם בעלה, מאיר אהרוני, כתבה והוציאה לאור סדרת ספרי מידע על ישראל, ארבעה מהם באנגלית. כתבה שישה ספרי ילדים.
בעלת אות הוקרה מקרן מיראז' כסופרת האהובה ביותר על העדה האיראנית בישראל.
זוכת פרס סטימצקי כסופרת מצטיינת לשנת 2016 על ספרה "אהבתה של גברת רוטשילד".
ישראל מהרשק

ישראל מהרשק (9 באפריל 1900 – 15 ביוני 1948) היה חלוץ איש העלייה השלישית, ממייסדי קיבוץ אשדות יעקב, שליח ההסתדרות ב"החלוץ" בליטא ולטביה, ומיוזמי ההתיישבות בנגב.

תולדות חייו ופועלו

ישראל מהרשק נולד בריגה שבהאימפריה הרוסית. עד גיל 17 למד ב"חדר", שמע שיעורים בתלמוד מפי מורה מיוחד, והשלים את ידיעותיו בגימנסיה. כבר בגיל צעיר היה פעיל בתנועת צעירי ציון.
ב-1917 יצא לרוסיה להמשיך את לימודיו ופעילותו בתנועת צעירי ציון. לאחר זמן קצר נאלץ להפסיק את לימודיו וגויס לצבא האדום, בו שירת בלנינגרד. על גדודו הוטל לאסוף מחוצות העיר את גוויות המתים, חללי טיפוס וכולרה. בעבודה זו דבקה בו מחלת הטיפוס. מהרשק חזר לריגה רצוץ ומדולדל בגופו. לאחר שנח בבית והחלים שב לפעילות ציבורית.
ב-1920 היה מזכיר הסניף הריגאי של צעירי ציון. באותה שנה עלה לארץ ועבד עם זאב ברזילי במזכירות מועצת פועלי תל אביב.
מהרשק היה בין אנשי חבורת "אחדות", שגרעינה יוצאי לטביה. תחילה עבדה הקבוצה בבנין בשכונת בורוכוב. ב-1922, כשהסתיימה העבודה בשכונת בורוכוב, עזב מהרשק את מזכירות מועצת פועלי תל אביב ועבר עם חלק מהקבוצה לירושלים, לבית הכרם, שם הקימה את ראשוני בתי השכונה מטעם המשרד לעבודות ציבוריות של ההסתדרות.
ב-1924 הגיע מהרשק עם קבוצת אחדות לגשר שבעמק הירדן והחל לעבד שם את האדמה. מהרשק היה אחד מהשניים או השלושה שבמשך כעשור ניהלו את המשא ומתן המפרך עם פיק"א על אופי ההתיישבות של המקום.
פעמיים היה שליח "החלוץ" בליטא מטעם ההסתדרות והקיבוץ.
מהרשק היה פעיל מרכזי במרכז החקלאי וריכז במסגרתו את הוועדה לנוער עולה ובניר שיתופי, ומיוזמי המפעל ההתיישבותי בנגב. כך כתב חיים גבתי ב"ישראל מהרשק: קובץ לזכרו":
זכות מיוחדת הייתה לו להיות בין היוזמים הראשונים לכיבוש הנגב. רבים היו המאמצים שהשקיע בהקמת שלוש המצפות בנגב, - היתד הראשונה שתקענו בחבל ארץ זה. לאחר שחלפה תקופת הגישושים והניסיונות במצפות והתברר הצורך בהרחבת ההתיישבות בנגב והקמת רשת יישובים רבים בשטחים שבידינו, היה מהרשק האיש שקרא את כולנו, את המרכז החקלאי ואת המוסדות המיישבים לאזור כוח לביצוע מפעל-ההשקאה בנגב, ששימש יסוד ובסיס לעליית אחת-עשרה הנקודות במוצאי יום-כיפור תש"ז ולהמשך הפעולה הזאת כעבור חדשים מספר. תוכנית ההשקאה הראשונה שהוכנה ביזמתו והובאה בפני המוסדות נתנה את הדחיפה העיקרית למפעל התיישבותי זה שקבע את גורל הנגב.
— חיים גבתי, ישראל מהרשק: קובץ לזכרו
על שמו של מהרשק קרוי המבנה באשדות יעקב איחוד המכיל את הספרייה ואת חדר המוזיקה.
ישראל מהרשק הוא סבו של מפקד סיירת מטכ"ל לשעבר, ח"כ עמר בר-לב.
שטח כאוטי

שטח כאוס או שטח כאוטי (באנגלית: chaos terrain; או chaotic terrain) הוא מונח באסטרוגאולוגיה המתאר סוג של פני שטח המאופיינים בשילוב לא סדיר של רכסים, בקעים, ומישורים, המעורבבים וצמודים אחד לשני. שטח כאוס הוא מאפיין בולט בכוכבי הלכת מאדים וחמה, באירופה (הירח של צדק), ובכוכב הלכת הננסי פלוטו. בשטחים מעין אלה משתמשים במילה "כאוס" כחלק משם האתר (לדוגמה: "כאוס אוראום" על מאדים).

סיבות להיווצרות כאוס

הגורמים להיווצרותם של שטחי כאוס עדיין לא ברורים. מספר כוחות אסטרולוגיים שונים הוצעו כגורמים של כאוס.

אירופה

על פי מחקר של אוניברסיטת טקסס באוסטין משנת 2011 נטען כי אזורי הכאוס בירח אירופה מצויים מעל אגמים נוזליים מתחת לקרח המכסה את פני השטח, אירועי פגיעה וחדירת גופים מבעד לקרח אל תוך האגמים, הם גורם אפשרי לאזורי הכאוס.

מאדים

משערים שאזורי הכאוס של מאדים נוצרו מהשתחררות של כמויות אדירות של מי קרח אל פני השטח. אזורי הכאוס מופיעים במקומות רבים על מאדים, וניתן לראות כי דבר מה הזיז את פני השטח בפתאומיות.
חוקרים סבורים כי אזורי כאוס נוצרו לפני זמן רב. באמצעות ספירת מכתשים (יותר מכתשים בכל אזור נתון פירושו אזור ישן יותר), מדענים הגיעו למסקנה שהאזורים נוצרו לפני 2.0 עד 3.8 מיליארד שנה.
מקס קריצמן

מקס קריצמן (1914–2003) היה עורך-דין, ייצג את חברי האצ"ל ברבים מהמשפטים בתקופת המנדט.

קורות חייו

קריצמן נולד בארצות-הברית, עלה לארץ בשנת 1921, התחנך בבית הספר תחכמוני בתל- אביב והצטרף לתנועת הנוער בית"ר. אחד המורים שהשפיעו על קריצמן במיוחד היה מרדכי רזיאל, אביו של דוד רזיאל, שרבים מחברי האצ"ל דיברו עליו בהערצה. מורה נוסף שהשפיע עליו היה משה זילברג, לימים שופט בבית המשפט העליון. בלימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, התוודע לפרופ' יוסף קלאוזנר שהיה מקור השראה לתנועות הימין הציוני.
את השכלתו המשפטית רכש קריצמן בבריטניה, קיבל תואר אקדמי והוסמך כבאריסטר. עם חזרתו לארץ הצטרף קריצמן למשרדו של מקס זליגמן מאחר שביקש להתמחות בפלילים, וזליגמן נחשב עורך דין בולט בתחום.
הבריטים זיהו את קריצמן כמקורב לאצ"ל, כפי שמופיע ברשימות המעצר שבאו בעקבות הלשנתו של יעקב חילביץ. אמנם קריצמן לא הופיע כחבר האצ"ל ברשימת ההלשנה של חילביץ, אולם רשימת המעצר כללה לא רק את השמות שמסר חילביץ אלא גם שמות נוספים שהבריטים ראו בהם בעלי קשר לארגון. מלבד מעצר זה במרץ 1944 לזמן קצר, נעצר בשנית בנובמבר 1944 בגל המעצרים שאחרי רצח הלורד מוין למשך כשישה חודשים, ובשלישית נעצר באוגוסט 1947 למשך כשלושה חודשים.
כמו זליגמן, גם קריצמן עשה את עבודתו זו לייצוג חברי האצ"ל בהתנדבות, ואף סייע בהעברת מידע מבין כותלי הכלא אל מפקדת הארגון. קריצמן היה שותף בייצוג מיכאל אשבל ויוסף שמחון שנידונו למוות ודינם הומתק למאסר עולם על- ידי מפקד הצבא, במשפטם של 31 חברי הארגון שנתפסו בחוף בת- ים לאחר פעולה, במשפטו של דב גרונר שנידון למוות, במשפטם של ארבעת חברי הארגון שנידונו למוות במשפט 'ליל ההלקאות' ובמשפטם של חברי הארגון שהיו שותפים לפריצת כלא עכו ונידונו למוות. קריצמן היה שותף לייצוג חברי הארגון בעוד משפטים רבים.
בשנת 1972 ייצג מקס קריצמן את קוזו אוקמוטו המחבל היפני שהיה שותף לטבח בנמל התעופה בלוד ב-30 במאי 1972 וטען שאינו שפוי.
יעקב קרייזר

טרם המלחמה

יעקב קרייזר נולד ב-4 בנובמבר 1905 בעיר וורונז' שברוסיה למשפחה יהודית. לאחר סיום בית ספר מקצועי בעירו בשנת 1923 התנדב לצבא האדום. באותה שנה התקבל לבית ספר לקציני חיל רגלים במוסקבה. לאחר סיום בית ספר לקצינים שירת בתפקידי פיקוד שונים בדיוויזיית הרובאים המוסקבאית ה-1, בה הגיע לתפקיד של מפקד רגימנט. בשנת 1939 מונה למפקד דיוויזיית הרובאים ה-172. בשנת 1941, כמה חודשים לפני פלישת הגרמנים לברית המועצות מונה למפקד דיוויזיית הרובאים המוסקבאית הממונעת ה-1.

במלחמה

בתחילת יולי 1941 הדיוויזיה הממונעת בפיקודו של קרייזר עיכבה במשך 12 ימים את התקדמותו של ארמיית הפאנצר השנייה בפיקודו של הגנרל היינץ גודריאן באזור מינסק שבבלארוס. לחימתה העיקשת של הדיוויזיה איפשרה לצבא האדום להביא תגבורות מן העורף ולייצב קו הגנה על נהר הדנייפר.
בלחימה בפיקודו הנועז הצליחו חייליו להשתלט על מאה טנקים גרמנים, 12 מטוסי קרב, עשרות נגמ"שים וציוד צבאי רב. הגרמנים אשר ידעו שהעומד כנגדם הוא יהודי ניסו להמריד את חייליו, כשפזרו מהאוויר עלונים שבהם נכתב: "מדוע אתם נשמעים ליהודי הזה, יענקל, קומו והשתחררו מהאיש ומבני עמו שהם אויבי האנושות".
על פעולה זו הוענק לקרייזר (אשר גם נפצע בקרב זה) עיטור הגבורה הגבוה מכולם בצבא הסובייטי: "גיבור ברית המועצות", והוא הועלה לדרגת גנרל-מיור.
באוגוסט 1941 מונה קרייזר לפקד על הארמייה ה-3, על אף שלא פיקד על קורפוס קודם לכן. הארמייה השתתפה בקרב סמולנסק ובקרבות להגנת מוסקבה. ב-1942 סיים קרייזר קורס מקוצר (בשל המלחמה) של האקדמיה הצבאית של המטה הכללי ומונה למפקד ארמיית העתודה ה-1, אשר לאחר מכן הפכה לארמיית המשמר ה-2, איתה השתתף בכיתור הכוחות הגרמנים בסטלינגרד. בפברואר 1943 הועלה יעקב קרייזר לדרגת גנרל-ליטננט. החל מאוגוסט 1943 ועד סוף המלחמה פיקד קרייזר על הארמייה ה-51, אשר השתתפה בשחרור אוקראינה המזרחית, חצי האי קרים, בלארוס והמדינות הבלטיות.
היה פעיל בוועד היהודי האנטי-פשיסטי.

לאחר המלחמה

בסיום המלחמה הועלה יעקב קרייזר לדרגת גנרל-קולונל.
לאחר המלחמה מילא תפקידי פיקוד ומטה שונים בצבא הסובייטי, היה מפקד מחוזות צבאיים (תפקיד הדומה לאלוף פיקוד בצה"ל) באזור סיביר ובמזרח הרחוק של ברית המועצות.
בשנת 1962 הועלה לדרגת גנרל של ארמייה והיה ליהודי הראשון והאחרון בצבא הסובייטי שהצליח להגיע לדרגה בכירה זו.
בתחילת שנת 1969 פרש למעשה משירות צבאי פעיל ובסוף שנה זו ב-29 בנובמבר - נפטר.
נקבר במוסקבה בבית העלמין נובודוויצ'י.
לאחר מותו נקראו על שמו רחובות בערים: וורונז', סימפרופול וסבסטופול.

עיטורים

יעקב קרייזר עוטר בעיטורים הבאים: תואר גיבור ברית המועצות, 5 עיטורי לנין, 4 עיטורי הדגל האדום, עיטור סובורוב מדרגה ראשונה, עיטור קוטוזוב מדרגה ראשונה, עיטור בוגדן חמלניצקי מדרגה ראשונה, עיטור סובורוב מדרגה שנייה
AirDrop

macOS

במחשבי מקינטוש אשר מותקנת בהם מערכת macOS בגרסת MacOS 10.7 ומעלה, AirDrop זמין דרך הסרגל הצידי של תוכנת Finder – תוכנה המציגה את הקבצים השמורים במחשב. במחשבי מקינטוש אשר מותקנת בהם גרסת OS X 10.8.1 ואילך, ניתן לגשת אליו גם דרך תפריט "Go" בשורת התפריטים ולאחר מכן לחיצה על האפשרות "AirDrop", או באמצעות לחיצה על המקשים R+⌘ Command+⇧ Shift בו-זמנית.
חיבור ה-Wi-Fi חייב להיות מופעל על מנת ש-AirDrop יוכל לזהות את המכשיר השני. גם במכשיר השני שירות ה-AirDrop חייב להיות מופעל בתוכנת ה-Finder כדי לאפשר את העברת הקבצים. עם זאת, הקבצים אינם מתקבלים באופן אוטומטי; על המשתמש המקבל את הקבצים לאשר את ההעברה. הדבר נעשה כדי לשפר את האבטחה והפרטיות של השירות.

אבטחה ופרטיות

AirDrop משתמש בהצפנת TLS דרך רשת עמית לעמית בחיבור Wi-Fi שנוצר אוטומטית על ידי אפל לצורך העברת הקבצים. מכשירי ה-Wi-Fi של התקני המקור והיעד מתחברים זה לזה ישירות מבלי להשתמש בחיבור אינטרנט או בנקודת גישה ל-Wi-Fi.
אנשים רבים דיווחו על מקרים בהם מתקבלים קבצים לא רצויים מגורמים זרים כאשר הגדרת הפרטיות ב-AirDrop נקבעה ל"כולם"; תופעה זו מכונה בשם "Cyber Flashing". למשתמשים יש שליטה מלאה בהגדרות של AirDrop והם יכולים להחליט מי יכול לשלוח להם קבצים, האפשרויות הזמינות הן: "כולם", "אנשי קשר בלבד", או "כבוי".
ולדיקווקז

היסטוריה

לפני הקמת העיר שכן במקום הכפר האינגושי זאור (מערבית זוהור: ניצחון) העיר נוסדה בשנת 1784 על ידי הרוסים לאחר חתימה על הסכם גאורגייבסק בדבר צירוף גאורגיה המזרחית לרוסיה, במטרה לחזק את שליטתם באזור. שמה האוסטי של העיר הוא ככל הנראה שיבוש שמו הקדום של הכפר זאור. ב-1799 נבנה הכביש הראשי היוצא מהעיר ומוליך מרוסיה לגאורגיה, וב-1875 נבנתה מסילת הברזל מרוסטוב על הדון לבאקו החולפת דרך העיר. ב-1860 קיבלה ולדיקווקז מעמד של עיר וב-1863 הוכרזה כבירת חייל טרק של הקוזקים. בפברואר 1919 נכבשה העיר על ידי צבא המתנדבים של הגנרל אנטון דניקין, אך במרץ 1920 חזרה לשלטון הקומוניסטי. בין השנים 1921-1924 שימשה כבירת הרפובליקה האוטונומית ההררית. בין 1924 ל-1936 הייתה העיר לבירת החבל האוטונומי של צפון אוסטיה, ומ-1936 בירת הרפובליקה האוטונומית של צפון אוסטיה. בנובמבר 1942 ניסו הכוחות הגרמניים לכבוש את העיר, אך מתקפתם נהדפה וולדיקווקז סימנה את הנקודה הדרום-מזרחית ביותר אליה הגיעו. בין 1931 ל-1944 ובין 1954 ל-1990 נקראה העיר אורג'וניקידזה על שם המהפכן הקומוניסטי סרגו אורג'וניקידזה. בין 1944 ל-1954 נקראה בשמה האוסטי ג'אוג'יקאו.
מספר קנודסן

מספר קנודסן  (אנגלית: Knudsen Number) הוא שמו של גודל חסר ממדים מתחום מכניקת הרצף, המגדיר את היחס בין המהלך החופשי של החלקיקים במערכת פיזיקלית מסוימת לסקלה המייצגת של המערכת. למעשה, מגדיר מספר קנודסן את התנאי לפיו ניתן להתייחס למערכת פיזיקלית כאל רצף ולהתעלם מההטרוגניות שלה.
המספר קרוי של שמו של מרטין קנודסן, פיזיקאי דני.

השימוש במספר קנודסן

הלכה למעשה, קובע מספר קנודסן את דיוק החישובים כאשר מתארים מערכת מסוימת באמצעות כלים שפותחו במכניקת הרצף או במכניקת הזורמים כמו משוואות נאוויה-סטוקס. ככל שמספר קנודסן יהיה קרוב יותר ל-1, כך ההנחות שנעשות כאשר משתמשים בכלים אלו יהיו פחות נכונות, והתוצאות שנקבל בעזרתן יהיו מדויקות פחות. במקרים בהם מספר קנודסן שווה בקירוב או גדול מ-1, יש צורך לעשות שימוש בכלים פיזיקליים אחרים כמו מכניקה סטטיסטית.
ג'יימי גרץ

ביוגרפיה

גרץ נולדה בשיקגו למשפחה יהודית-קונסרבטיבית ולמדה בסטודיו למשחק בניו יורק. 
בשנת 1981 שיחקה לראשונה בתפקידים קטנים בסרטים "בכיוון הנכון" לצד גארי קולמן, ו-"אהבת בוסר", של הבמאי פרנקו זפירלי. בשנת 1982 החל לגלם את הדמות הראשית של מאפי טפרמן לצידה של שרה ג'סיקה פרקר בסדרה "המרובעים", ששודרה ב-CBS. בשנת 1983 קיבלה תפקיד אורח בסדרה "על טעם ועל ריח". בשנת 1985 קיבלה את תפקידה המשמעותי הראשון בסרט הנעורים "מיסצ'יפ" לצידה של קלי פרסטון. בשנת 1986 שיחקה לצד קווין בייקון ולורנס פישבורן בסרט "קוויקסילבר". בשנת 1989 שיחקה בסרט הפשע "עריקים" בכיכובו של קיפר סאת'רלנד. בשנת 1992 שיחקה בסרט "ג'רזי גירל". בשנת 1994 היא שיחקה בפרק של הסדרה "סיינפלד", בשנת 2000 היא שיחקה במספר פרקים של "אלי מקביל" כמושא אהבתו של ג'ון קייג', היא הייתה אחת המועמדות לתפקיד רייצ'ל בקומדיית המצבים "חברים", היא שיחקה במספר רב של סרטי קולנוע ובין היתר בסרט הדרמה "הבנים האבודים" לצד דיאן ויסט. ב-2006 שיחקה בקומדיה "ראש בראש עם משפחת שטיין" לצד ג'רמי פיבן. בשנת 2009 היא השתתפה בתפקיד אורח בסדרה הדרמה "הפמליה" של רשת HBO.

חיים אישיים

מאז 1988 היא נשואה למיליארדר האמריקאי-יהודי אנתוני "טוני" רסלר, ולהם שלושה בנים.
חזיריים

אנטומיה

למשפחת החזיריים גודל גוף בינוני בצורת חבית ומשקל המגיע עד ל-350 ק"ג. עורם עבה ובעל שיער דליל. עיניהם קטנות וממוקמות במרום הגולגולת. האוזניים בינוניות ומחודדות, לעיתים בעלות שיער. האף, שהוא בר־תנועה, ומצויד בדיסקית סחוס עגולה ושטוחה מלפנים בה פתחי הנחיריים, משמש לנבירה באדמה ולכן הוא גרמי בקצהו. במינים אחדים מצויים קרניים. לחזירים ארבע אצבעות ככל מכפילי הפרסה — השלישית והרביעית, הגדולות במקצת, אינן מחוברות יחד כפרסה ואף מתרחבות בהליכה על קרקע בוצית.

התנהגות

החזיריים אוכלי כל. מזונם כולל פטריות, עלים, שורשים, פירות, חלזונות, תולעים וביצים. הם מחפשים ומוצאים את מזונם באמצעות אפם הגמיש וגפיהם הקדמיות. הדעות הקדומות הנפוצות על המשפחה, על היותם גרגרנים ומלוכלכים, אינן נכונות: החזיריים אוכלים את הנחוץ להם בלבד ו"מתלכלכים" רק בעת אמבטיות הבוץ החביבות עליהם.
רוב המינים חברותיים וחיים לצד האדם, אולם במקרים רבים הם גורמים נזק רב ליבול וכן מעבירים מספר מחלות.
המכונה הניסיונית קטנת המידות של מנצ'סטר

המכונה הניסיונית קטנת המידות של מנצ'סטר (באנגלית: The Manchester Small-Scale Experimental Machine) או בשמה המקוצר SSEM, המכונה "בייבי" (Baby), הייתה המחשב הראשון מסוג Stored-Program. היא נבנתה באוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר על ידי פרדריק ס. ויליאמס, טום קילבורן וג'ף טוטיל, והופעלה לראשונה ב-21 ביוני 1948.
המכונה לא נועדה להיות מחשב פעיל אלא נבנתה כמצע ניסוי למכשיר שפופרת ויליאמס , צורה מוקדמת של אכסון זיכרון המחשב. המכונה נחשבה קטנה ופשוטה בהשוואה לשאר המכונות שנבנו באותו זמן, אף על פי שהכילה את כל האלמנטים ההכרחיים למחשב אלקטרוני מודרני. מיד לאחר שהודגמו יכולות הביצוע של המכונה, פרויקט חדש החל באוניברסיטה במטרה לפתח אותה למחשב שימושי, "מנצ'סטר סימן 1". מנצ'סטר סימן 1 הפך במהירות לאב טיפוס של "פרנטי סימן 1", המחשב הרב-תכליתי המסחרי הראשון.
ל-SSEM היה אורך מילה של 32 ביט וזיכרון של 32 מילים. כיוון שהיא נועדה להיות מחשב ה-Stored Program הפשוט ביותר, הפעולה החשבונית היחידה שהיא ידעה לבצע הייתה חיסור.