צבי פלדה

ביוגרפיה

צבי פלדה נולד ב-28 באוגוסט 1935, בעיר פולטוסק בפולין, בשם Hersz Jacob Falda. הוריו היו יוסף (בעל חנות ומסגר) ואסתר פלדה. כשהחלה מלחמת העולם השנייה, גורשה משפחתו (שכללה אז גם את אחותו, כיום חנה שילוח) לסיביר. חיי המשפחה, ששהתה במחנה עבודה עד סיום המלחמה, היו קשים (במיוחד עם הולדתו של האח הקטן, אברהם), כשהאב עבד כחוטב עצים.
לאחר סיום המלחמה, נדדה המשפחה דרך כמה מדינות באירופה, מאחר שחזרתם לפולין נמנעה, בשל החשד שהם קומוניסטים. אנשי תנועת הבריחה סייעו להם להגיע למחנות עקורים, ורק שם, בגיל 13, התחיל פלדה ללכת לבית ספר. אביו נשלח לתקופה מסוימת לכלא, לאחר הלשנה של מבריחים.
ממחנות העקורים, עברה המשפחה לאיטליה, משם הפליגו על גבי האונייה נגבה, שהביאה אותם ארצה באפריל 1949.
המשפחה שוכנה במעברת בנימינה, אך זמן קצר לאחר מכן, עברה למנשייה, ביפו, שם שיפץ האב בית נטוש ואף בנה סככה לבית מלאכה. פלדה למד בבית ספר יסודי עממי יפו ואחר כך בתיכון גימנסיה גאולה. בהיותו תלמיד התגלה כשרונו כשחקן בהצגות בית-הספר ובחופשים עבד במאפיית מצות דננברג, כדי לעזור בפרנסת המשפחה.
פלדה שירת בצה"ל כחייל סדיר בחטיבות גבעתי וגולני והשתתף במלחמת סיני. בהמשך, שירת במילואים כאיש מטה, כולל במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.
בשנת 1957 החל פלדה ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים כלכלה ויחסים בינלאומיים. תוך כדי לימודים פגש את אשתו לעתיד, נאלי (ילידת 1940, להוריה יעקב ולאה מהרצליה) והם התחתנו ב-28 באוקטובר 1958 וגרו בשכונת רסקו. במהלך לימודיו, שימש פלדה כמורה להתעמלות בבית ספר בבית שמש.
בתחילת שנות ה-60 עברה המשפחה לרמת-גן. בירושלים נולדה בתו הבכורה, ליאת וברמת גן נולדו גם עירית ויובל.
פלדה עבד כשנתיים ככלכלן אזרח עובד צה"ל במפקדת קצין חימוש ראשי בתל השומר ואחר כך כרמ"ד תקציבים במרכז ציוד לחימה וחלפים בצריפין.
כשיצא פלדה ל"חיים האזרחיים" הצטרף ב-1961 לחברת אמקור כעוזר למנהל הכספים, ובתוך שנתיים הפך לכלכלן הראשי של קונצרן אמפא. באותה תקופה, לבקשת שמעון פרס, אסף כספים מתעשיינים בארץ, למימון הקמת הכור הגרעיני בדימונה.]
אחרי 17 שנה באמקור, במפגש אקראי עם משה זנבר, שבאותה העת שימש ממונה על התקציבים באוצר ולימים הפך לנגיד בנק ישראל, נסללה בעבור פלדה הדרך להיות עוזרו האישי של שר האוצר, פנחס ספיר.
פלדה נפטר ב-2 בנובמבר 2018 ונקבר בבית העלמין כפר נחמן, רעננה.

בחברת צלון

ב-1970, פלדה מונה למנכ"ל חברת צלון בבת ים, חברה בבעלות דב ביגון, שעיסוקה בייצור ויצוא של תריסי גלילה (תְּרִיס וֶנֶצְיָאנִי) מאלומיניום. בשנת 1974 זכה פלדה בתואר "יצואן מצטיין", בשל גידול בהיקפי היצוא של צלון: בתוך שנתיים, תחת ניהולו של פלדה, עבר המפעל לרווח, וליצוא בהיקף של שבעה מיליון דולר (בעיקר לארצות הברית, אירופה ולמזרח הרחוק). בתקופת היותו מנכ"ל, עבדו בחברה כ-250 עובדים והחברה שגשגה והגדילה את קו מוצריה, שכללו גם "צלונית לרכב", שהמציא פלדה.]
בעת שקיבלה החברה הזמנה גדולה מאוד של צלונים לייצוא לאוסטרליה, קיבל פלדה אישור מיורם ארידור להקים בית מלאכה בבתי כלא, ולהעסיק אסירים בייצור צלונים. בשל יוזמתו ופעילותו להקמת מרכזי ייצור בבתי הסוהר במדינת ישראל זכה פלדה בשנת 1981 בפרס התעשייה.
בשנת 1989 עזב פלדה את חברת צלון.

בחברת קריסטל

משנת 1990 ובמשך כשנתיים כיהן פלדה כמנכ"ל חברת קריסטל מוצרי צריכה, עד למכירתה בשנת 1993. חברת "קריסטל" נוסדה בשנת 1955 על ידי אלחנן פרידמן. בתחילת דרכה עסקה בייצור מכונות כביסה ותנורים, במפעל שהיה ממוקם במתחם הבורסה ברמת גן. המפעל נהרס בשנת 1993 לאחר שהחברה הפסיקה לייצר ועברה ליבוא מוצרים, שחלקם עדיין תחת שם המותג "קריסטל". על שטח המפעל הוקם מגדל המשרדים בית הקריסטל.

בחברת גמא אלומיניום

פלדה יזם והקים באזור התעשייה הדרומי באשקלון בתחילת שנות ה-90, את חברת "גמא אלומיניום" ושימש כבעל המניות היחידי בחברה וכמנכ"ל שלה. החברה ייצרה סרטי אלומיניום (צביעה בתנור ללא שריטות, עם כיפוף) וייצאה אותם לחו"ל, כולל לסין.
החברה נרכשה על ידי חברת הוליס-Holis‏, שרכשה גם את חברת אורגון וגם את חברת צלון.
פלדה שימש בחברת האם הוליס כמשווק של מוצריה בעולם.

בהתאחדות התעשיינים

פלדה ליווה בהתנדבות את ענף התעשייה יותר מ-40 שנה בתפקידי מפתח בהתאחדות התעשיינים בישראל, כשהוא מייצג את התעשיינים. היה חבר נשיאות התאחדות התעשיינים, משנת 2006 ויושב ראש ועדת תובלה אווירית, ימית ויבשתית של התאחדות התעשיינים, החל משנת 2006. פלדה היה גם חבר דירקטוריון אגף המתכת ויושב ראש ועדת סחר חוץ.
פלדה נודע כאחד הגורמים המגשרים והמפשרים בסכסוכי העבודה בנמלי הים, ולא פעם שימש איש קשר כמעט יחיד בין פקידי האוצר לבין ראשי הוועדים. פלדה ונשיא לשכת הספנות המנוח, ראובן צוק, זכו לכינוי "צמד המנקים".
פלדה היה בעבר חבר הנהלה באיגוד המשתמשים בהובלה ימית. בשנות השמונים והתשעים של המאה העשרים, התעשיינים היו מאוד פעילים באיגוד. מאוחר יותר היה גם בין מובילי הפרישה ממנו. כיום (2018) התאחדות התעשיינים היא זו שמייצגת את ישראל באיגוד המשתמשים האירופי, ה-ESC.
פלדה היה פעיל גם באיגוד תעשיות מתכת, חשמל ותשתית, ובשנת 2006 קיבל מהאיגוד אות הערכה לתעשיין הפעיל באיגוד ובהתאחדות.
בין השנים 2009–2013, כיהן פלדה כחבר מועצת המנהלים של מכון היצוא הישראלי וכחבר ועדת הביקורת של המכון, וקיבל על כך תעודה.
פלדה כיהן כיו"ר לשכת המסחר ישראל-אוסטרליה, כיו"ר לשכת המסחר ישראל-פולין וכיו"ר לשכת המסחר ישראל-תאילנד.
כציון על כלל פועלו, זכה פלדה לקבל בשנת 2013 את אות יקיר התעשייה 2012.

בספורט

מצעירותו, פלדה היה אוהד מושבע של קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב, והלך לצפות במשחקיה, הן במגרש הביתי והן במשחקי חוץ. הוא היה גם שחקן כדורסל חובב.
פלדה כיהן בהתנדבות שנים רבות כגזבר מכבי תל אביב, בתקופת כהונתו של אלדד בוקשפן כיושב ראש אגודת הכדורגל מכבי תל אביב.
לאחר מכן, בתקופה בה כיהן עו"ד רמי הורביץ כמנכ"ל קבוצת הכדורסל מכבי רמת גן, כיהן פלדה, כגזבר המועדון.
פלדה גם היה חבר בנשיאות תנועת מכבי העולמית. כמו כן, כיהן כיושב ראש הנהלת כפר המכביה וכחבר מועצת המנהלים שלה, בהתנדבות. במסגרת זו תרם רבות להצלחת המכביות, גייס תורמים ועודד ספורטאים.

ארגון יוצאי פולטוסק

פלדה היה שנים רבות חבר הנהלת עמותת ארגון יוצאי פולטוסק בישראל.