google/wiki40b huggingface dataset:
סופיה, ארכידוכסית אוסטריה

ביוגרפיה

סופיה נולדה ב-5 במרץ 1855 בטירת לאקסנבורג שבווינה, האימפריה האוסטרית. אביה היה פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ואמה הייתה אליזבת, נסיכת בוואריה אשר כונתה "סיסי". מיד לאחר שסופיה הוטבלה, הפקיעה אותה סבתה מצד האב סופי, נסיכת בוואריה מסיסי, בטענה שסיסי צעירה מכדי לטפל בה. שנה לאחר מכן ילדה סיסי בת נוספת, גיזלה, ארכידוכסית אוסטריה, וחמותה נהגה גם בה בצורה דומה. לסיסי הותר לראות את הילדות רק באישור מיוחד של חמותה, ותמיד כאשר זו האחרונה נוכחת בחדר. סיסי ביקשה מפרנץ יוזף שידבר עם אמו בעניין, אולם עבר זמן רב בטרם הוא הצליח לשכנע אותה להחזיר לאשתו את בנותיה. 
לאחר שהן הוחזרו לה, החלה סיסי לקחת את הילדות למסעותיה ברחבי האימפריה. באביב 1857, היא יצאה עמם לטיול בהונגריה - ארץ שאותה העריצה. כאשר הן שהו בבודפשט, חלו לפתע שתי התינוקות וסבלו משלשולים ומחום גבוה. גיזלה הצליחה להתגבר, אולם ב-29 במאי, לאחר אחת עשרה שעות של מאבק במחלה, נפטרה סופיה בזרועות אמה. מותה נבע ככל הנראה מהתייבשות, וייתכן שהמחלה שתקפה אותה הייתה טיפוס הבטן. גופתה של סופיה הוחזרה לווינה, ונקברה בקריפטה הקיסרית. המוות השפיע קשה מאוד על סיסי, אשר ראתה בעצמה אשמה במותה של בתה. היא שקעה בדיכאון, התמוטטה לעיתים קרובות, ונעלה את עצמה בחדרה במשך ימים שלמים. לעיתים היא הייתה יוצאת לנסיעות ממושכות רק כדי להימנע מלחשוב. המוות גם גרם לה להזניח את גיזלה, וכן את בנה היחיד רודולף.
אלברכט השני, מלך גרמניה

חייו

אלברכט נולד ב-10 באוגוסט 1397 לאלברכט הרביעי, דוכס אוסטריה ויוהאנה סופיה מבוואריה, בתו של אלברכט הראשון, דוכס בוואריה ורעייתו מרגרט מבריג.
בשנת 1404 מת אביו, ואלברכט עלה לשלטון במקומו כאלברכט החמישי, דוכס אוסטריה. בתחילה שימשו דודיו וילהלם, דוכס אוסטריה ולאופולד הרביעי, דוכס אוסטריה כעוצרים, אולם לאחר מותו של לאופולד בשנת 1411, תפס אלברכט את השלטון.
עם הקמת תנועתו האנטי-קתולית של יאן הוס בצ'כיה, החמיר מצבם של היהודים עקב האשמות בכך ששיתפו פעולה עימה. בשנת 1420 הגיעה הקהילה לשעת שפל חמור ביותר, עת יהודי מפרנסי העיר אנס שבאוסטריה עילית הואשם בעלילת שווא של חילול לחם הקודש. עלילה זו גרמה לכך שאלברכט פקד לאסור את כל יהודי אוסטריה. 210 יהודים הועלו על המוקד בפומבי והשאר גורשו מאוסטריה בחוסר כל. בכך הייתה אוסטריה הראשונה בין מדינות מרכז אירופה שגירשה את תושביה היהודים.
בשנת 1422 התחתן אלברכט עם אליזבת מלוקסמבורג, בתו של זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ורעייתו ברברה מצליה. בשנת 1423 סייע אלברכט לחותנו במהלך המלחמות ההוסיטיות, ובתמורה הכריז עליו זיגמונד כיורשו, והעניק לו את התואר מרקיז מורביה.
בשנת 1437 מת חותנו זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואלברכט הוכתר למלך הונגריה, קרואטיה ובוהמיה, וב-18 במרץ 1438 אף נבחר למלך הרומאים.
ב-27 באוקטובר 1439 מת אלברכט בעיר נסמיי במהלך מסע כנגד הטורקים, ומכאן והילך שלטו יורשיו באימפריה הרומית הקדושה עד לפירוקה בשנת 1806.
חגי פינסקר

חגי פינסקר (22 ביוני 1925 - 22 בינואר 2007) היה מוותיקי הרדיו בישראל והמנהל הראשון של הטלוויזיה הישראלית.
פינסקר נולד ב-22 ביוני 1925 בירושלים. ראשית הקריירה שלו ברדיו הייתה בקול ירושלים בתקופת המנדט והמשכה ב"קול ישראל". תקופה מסוימת עבד בשעה העברית ברשת הבי.בי.סי. באנגליה. בשובו ארצה יזם ברדיו תוכניות חדשות בלוח השידורים בנושאי חברה ופוליטיקה - "זאת בעייתך", "יש שאלות" ו"פנורמה". חגי פינסקר הכניס לשידורי הרדיו את יומני החדשות "היום הזה" ו"בחצי היום", שכללו כתבות לצד דיווחי חדשות.
חגי פינסקר הביא לרדיו שדרנים צעירים, ביניהם חיים יבין, ירון לונדון, יעקב אחימאיר, חיים גיל, יוסי שריד, דליה יאירי, דן שילון ושלום קיטל.
כעיתונאי דגל פינסקר בזכות הציבור לדעת את כל האמת, לא רק את מה שהממשלה הייתה מעוניינת לפרסם, ולא היסס לשדר כתבה גם כשהשר הנוגע לעניין סירב להגיב על תוכנה. בשנת 1969 מינה אותו שמואל אלמוג, שהיה אז מנכ"ל רשות השידור, למנהל הראשון של הטלוויזיה, אך עימותים עם חלק מן העובדים הניעו אותו לעזוב את התפקיד לאחר שנה ולנסוע ללונדון בשליחות רשות השידור.
בשנת 1976 חזר ארצה ותפס את מקומו של משה חובב כמנהל "קול ישראל". גם בתפקידו זה התעמת עם עובדיו על רקע ניסיונו להביא לרפורמה ארגונית.
לאחר פרישתו מרשות השידור שימש בתפקידי ייעוץ בנושאי רדיו וטלוויזיה, בין השאר בסוגיית מעמדה של תחנת גלי צה"ל ובמכרז הראשון להפעלת ערוץ 2.   
בתקופת עבודתו בטלוויזיה נאבק על דמותה ועל אמות המידה הגבוהות שתבע להפעלתה. בין השאר הוביל את המאבק לשידורים בשבת, שבמסגרתו התייצבו הן הוועד המנהל והן הנהלת הטלוויזיה נגד הממשלה והניסיונות לכפייה דתית.
מנישואיו הראשונים יש לו בת אחת ששמה ענת, מנישואיו השניים יש לו בת ששמה גליה. מאשתו השלישית איתה התחתן בגיל 70 יש לו ילדה נוספת ששמה מירשול שמה מורכב משמות אמו (מרים) ואם אשתו (שולמית).
ג'בל קתרינה

גאולוגיה

ג'בל קתרינה הוא הורסט גדול שהתרומם בתנועה אנכית לאורכו של העתק ואדי סבעיה שברמת קתרינה בתקופת הנאוגן. רמת קתרינה מורכבת מסלעים געשיים שונים שנוצרו בתקופות שונות בעידן הפרקמבריון. סלעים אלו כוללים בין היתר: טוף, אגלומרט פצצות געשיות ושפכי לבה. הסלעים הגעשיים באזור זה עברו תהליכי סדיקה ובלייה נרחבים ועל כן יש דרדרות קרקע נרחבות באזור ההר. תכונה זו מביאה לחלחול רב של המים ובכך משפיעה על משטר המים באזור.

אקלים

הגשמים מעטים ונדירים יחסית באזור ההר הגבוה בסיני, אך בפסגות יורד לעיתים שלג. בחורף, בסמוך לפסגת ההר, הטמפרטורה המרבית הממוצעת עומדת על 5° צלזיוס והטמפרטורה המזערית הממוצעת היא ‏3°- צלזיוס. טמפרטורות שמתחת לאפס מעלות אינן נדירות בהר בתקופת החורף. בקיץ, עומדת הטמפרטורה המרבית הממוצעת על 23° והטמפרטורה המזערית הממוצעת היא 12°. המשרע היומי הממוצע בין הטמפרטורות הוא כ-10°.

צמחייה

השלג היורד בפסגות ההר בכל שנה מחלחל ברובו בגלל אופי המסלע ואינו מוסיף לכמות המים הזמינה. על כן, הצומח בהר מאפיין צמחייה עמידה ליובש. בין הצמחים המצויים באזור ההר: לענת המדבר (בעיקר בוואדיות), סילון קוצני וגפוף קוצני. במדרונות מוכי הרוח צומח מתלולן הערבות וליד משטחי סלעיים צומח בן חרצית גזור. בוואדי שאק מוסא היורד מן ההר מצוי ריכוז של הפרח בכור אביב סיני.

המסורת הנוצרית

על פי המסורת הנוצרית, הומתה קתרינה הקדושה על ידי הרומים באלכסנדריה, בתחילת המאה השלישית, לאחר עינויים מאחר שסירבה לחזור בה מאמונתה הנוצרית. שנים רבות לאחר מכן, כך אומרת המסורת הנוצרית, נשאו מלאכים את גופתה והניחו אותה על ראש ההר. באותה עת חלם אחד מנזירי "מנזר הסנה" (שמו הקדום של מנזר סנטה קתרינה) כי על ראש ההר מצוי אוצר. הוא עלה על ההר ומצא את הגופה. מאז נקרא המנזר על שם קתרינה. בכנסיית המנזר מצויה תיבת כסף שלטענת הנזירים מצויים בה גולגלתה וכף ידה השמאלית של קתרינה הקדושה. על ראש ההר נבנתה על ידי הנזירים קפלה אליה עולים מפעם לפעם נזירים ועולי רגל. סביב הקפלה מצויות חריתות בסלע וכתובות רבות של עולי רגל מתקופות שונות.

דרכי גישה ותצפית

קיימת דרך גמלים המגיעה מצפון, מדיר אל ארבעין (מנזר נטוש המוקף בוסתן ענק) דרך ואדי אל ארבעין, או דרך ואדי ג'רג'ניה. קיימת גם דרך לרכב, שנסללה על ידי צה"ל, המגיעה מדרום, מואדי רֻתִיג.
מההר קיימת תצפית לכל מרחבי דרום סיני: בצפון - עד מצוק א-תיה, במערב - עד מפרץ סואץ ואף להר ג'בל ע'ריב שבצדו המערבי של המפרץ, בדרום - גוש ג'בל אום שומר ובמזרח - מפרץ אילת, האי טיראן ופסגות ההרים שבערב הסעודית.
נמרוד רשף

ביוגרפיה

נולד בתל אביב. גדל והתחנך בבת-ים.

תיאטרון וטלוויזיה

נמרוד רשף החל להופיע כשחקן בטלוויזיה בשנת 1993 בסדרה "קשר משפחתי" בערוץ ה1.
ב-1997 הופיע בסדרה "צה"ל 1", בערוץ 2 ובדרמות המקור "אבא שחור לבן" ו"לוויתן בחוף שרתון" ששודרו בערוץ 2, בדרמה "תלוי בירח" בערוץ 3 ובסדרה הקומית "זבנג!". הוא הנחה בערוץ הילדים בין השנים 1996–2001. השתתף בתוכניות "זאפ לראשון", הנחה את רצועות השידור "חמשמח" ואת התוכנית "המהדורה", לצד ליאון רוזנברג, בערוץ הראשון. שיחק בהצגות והופיע בשלושה מופעי הפסטיגל. נמרוד רשף הוא בנו של שחקן התיאטרון והקולנוע פולי רשף.

מוזיקה והפקה

נמרוד רשף הוא סולן להקת שב"ק ס' תחת הכינוי "נימי נימ", והשתתף בהקלטת האלבומים "בעטיפה של ממתק", "בום קרנבל" ו"פרה פרה". היה חבר בלהקת "בויאקה".
בשנת 2001, רשף הקים אולפן הקלטות וחברת הפקות בשם "יאגא", אשר עסקה בהפקת אלבומי ראפ ואירועי היפ הופ ורגאיי, ביניהם "עיר הבירה" ו"היפ פופ בפארק" (בפארק הירקון).

איורים, קריקטורות ואמנות פלסטית

רשף הוא גם מאייר ויוצר קומיקס. בשנת 1993 פרסם קומיקס סאטירי שהיה מבוסס על סדרת הטלוויזיה "בוורלי הילס 90210" במעריב לנוער. בשנת 2004, יצר רשף את "כלא 6", סדרת קומיקס שהתפרסמה בעיתון זבנג!. פרסם קומיקס ב"המכשף האחרון". כמו כן פרסם את סדרת הקומיקס המצליחה "אדי בלאגן" שהתפרסם בעיתון ערוץ הילדים ובשנת 2005 עמודי הקומיקס אוגדו לספרו הראשון, "אדי בלאגן". באותה שנה גם החל להוציא לאור את סדרת הקומיקס "עוזי: אגדה אורבנית", שהמשיך להתפרסם עד לשנת 2014. בנוסף, יצר רשף את הקומיקס מיצי קיצי מיאו, עבור מעריב לילדים ואת ספר הקומיקס לילדים "ממי". בשנת 2010 יצר ספר המשך ל"אדי בלאגן" בשם "אדי בלאגן: הרפתקה במצרים".
החל מינואר 2015, נמרוד רשף נבחר לכהן כיו"ר אק"י- איגוד אמני הקריקטורה והקומיקס בישראל ופועל רבות עבור התחום ויוצריו.
רשף הוא קריין מבוקש ומדובב בסרטי קולנוע ("סינבד" ו"גארפילד") ובסדרות טלוויזיה דיבב את ווילג'ק ב"רובוטריקים ארמדה", רוקט ב"גלקטיק פוטבול" וקישו ב"טוקיו מיו מיו".
בניחוח חדש

עלילה

הסיפור נפתח במלחמת ששת הימים. אברהם, גיבור הסיפור, הוא ילד קטן היוצא עם סבתו לרחוב לחלק לצנחנים עוגיות. הוא נתקל בחייל המילואים החילוני גיורא, האומר לו שהוא דומה לבתו הקטנה, שאליה הוא מתגעגע. גיורא מבקש מאברהם לשלוח למשפחתו מכתב שלא הספיק לשלוח ואברהם מסכים.
לאחר מספר שנים אברהם מחליט, בניגוד לדרך החרדית שעליה התחנך, להתגייס לצה"ל ולהתנדב לחטיבת הצנחנים. אביו מנתק עמו את הקשר. כדי להתקבל לצנחנים אברהם משקיע מאמצים רבים, אך אף מפקד לא רצה לקבל אותו למחלקה שלו, מלבד גדי, מפקד מחלקה. אברהם משובץ בגדוד 202 ועובר הכשרה כלוחם. מפקדו גדי תומך בו מאוד. בצבא נתקל אברהם בקשיים. הוא אינו מקובל בקרב חבריו עקב אורח חייו החרדי. הוא נוהג לצטט פסוקים וללמוד גמרא בזמנו הפנוי. במהלך פעילות מבצעית בגבול הצפון, נתקל מארב בפיקוד סמל המחלקה במחבלים ואברהם מצטיין בקרב. חברו הטוב ביותר של אברהם, כפיר, מזמין אותו לקיבוץ בשבתות שבהן הנסיעה הארוכה לירושלים עלולה לגרום לו לחלל את השבת. כפיר מכיר לאברהם את בת דודתו לילך. הם מתקרבים זה לזו ואברהם מציגה בפני משפחתו. בהמשך מגלה אברהם שאביה של לילך הוא לא אחר מאשר הצנחן גיורא שביקש ממנו בילדותו לשלוח את המכתב, ונהרג לאחר מכן במלחמה. 
הקשר בין לילך ואברהם מתהדק. מהרמזים בספר ניתן שהם מקיימים יחסי אישות. אברהם מתקשה להשלים עם החטא והוא מחליט, בכאב גדול, לנתק את הקשר. לילך נפגעת מאוד. לאחר זמן מה פורצת מלחמת לבנון הראשונה, במהלכה נהרג גדי בקרב עם מחבלים ואברהם נפצע. לאחר שהשתחרר מבית החולים הוא מבקש את סליחתה של לילך.
הספר נגמר בסוף פתוח.
אפרים לוצאטו

אפרים לוצאטו (1729–1792) היה רופא ומשורר יהודי-איטלקי.

חייו

נולד ב-1729 לרפאל לוצאטו, שהיה גם הוא רופא, בן למשפחת לוצאטו הידועה, בכפר סאן-דניאל (San Daniele) במחוז פריולי-ונציה ג'וליה (Friuli) שליד גוריציה. ב-1742 החל ללמוד רפואה באוניברסיטת פדובה והוסמך כרופא ב-1751. באוניברסיטה עסק גם בשירה העברית והאיטלקית, וחי חיי סטודנט איטלקי מודרני, כולל קשרים עם נשים, שתיית יין והשתתפות בערבי זמרה ומשחק. לאחר תום לימודיו היה רופא בפדובה ואחר כך בקהילות היהודיות בערים ליבורנו, גוריציה, טריאסטה ואחרות. בערים אלה חיבר את שיריו ובהם גם "שירים לעת מצוא" לכבוד אירועים בחייהם של נכבדי הקהילה המקומיים.
ב-1763 עבר ללונדון, שם שימש במשך כשלושים שנה רופא בית החולים של הקהילה הפורטוגזית. ב-1768 הוציא בלונדון את ספר השירים "אלה בני הנעורים", שבו אסף את השירים שכתב באיטליה. לפי העדויות גם בלונדון לא הקפיד על שמירת מצוות מדוקדקת. הוא כתב שירים בכל הזדמנות, לרבות על צדם השני של מרשמים שנתן, אולם רוב השירים שכתב בלונדון לא התפרסמו. ב-1792 החליט לחזור לאיטליה, ובשל מחלתו נסע לשם דרך לוזאן שבשווייץ, שם קיווה להיוועץ ברופא אנדרה טיסו. אולם מחלתו התגברה והוא מת בלוזאן באותה שנה.
מקצת משיריו נתפרסמו בעיתון המשכילים "המאסף", ויצחק סטנוב הוציא לאור את רוב שירי "אלה בני הנעורים" במהדורה חדשה בשם "קול שחל" (ברלין תק"ן; בשער מופיע מקום הדפוס "איזמיר"). סטנוב כמנהגו הרשה לעצמו לשנות ולהשמיט חלק ממילות השירים, ועל כך יצא מאיר הלוי לטריס בביקורת נוקבת והוציא בעצמו מהדורה חדשה של "אלה בני הנעורים". "אלה בני הנעורים" יצא במהדורות נוספות במשך השנים, אחת מהן עם מבוא מאת יעקב פיכמן (תל אביב תש"ב); לאחרונה במהדורת צילום בתשנ"ד (1994).
דברי ימי קירנדיה (סדרת משחקים)

מעשיות ושדים

המלך ויליאם ואשתו נרצחו על ידי ליצן החצר המרושע מלקולם, ובנם ברנדון הוחבא בידי סבו, המכשף המלכותי קאלאק. קלאק גידל את ברנדון בהיחבא, מבלי ליידע אותו בנוגע לעברו ולסכנה מצד מלקולם. יום אחד, כאשר מגלה מלקולם את מיקומו של קאלק, הוא הופך אותו לפסל. ברנדון, שבאותו זמן לא היה בביתו, חוזר ומגלה את קאלאק מאובן, ומוצא שהעץ הקסום שעליו חיו שניהם פונה אליו ומספר לו על מוצאו ועל מעשי מלקולם.
לאחר מכן, יוצא ברנדון למסע בו הוא מנסה למצוא את מלקולם ולקחת ממנו את אבן הקיירא המכיל את כל האנרגיה של הממלכה.

יד הגורל

שנים לאחר מעללי הסיפור הראשון, קוסמת בשם זנתיה יוצאת להציל את ממלכת קירנדיה הנמצאת בסכנה, כיוון שהיא הולכת ונעלמת מהעולם באופן הדרגתי.

נקמתו של מלקולם

מלקולם שהשתחרר מעונשו (אותו קיבל במשחק הראשון), יוצא לנקום בברנדון וקאלק. למרות שאיבד את יכולותיו בקסם, הוא מנסה להסתמך על שכלו לשם השגת הנקמה. (במשחק זה, משחק השחקן דווקא את מלקולם)
אנטולי מושיק

ביוגרפיה

מושיק נולד וגדל באוקראינה. בשנת 2010 הוא עלה לארץ עם בת זוגו מרינה אוכמן, אלופת ישראל בהרמת משקולות. ארבע שנים לאחר עלייתו לארץ קיבל מושיק תעודת זהות ישראלית, ומאז הוא משתתף בתחרויות כנציג מדינת ישראל.

הישגים

לאחר שעלה לארץ זכה מושיק במדליית ארד באליפות אירופה 2011 בהנפה, אלא שזמן קצר לאחר מכן נאלץ להחזיר את המדליה לאחר שנתפס בשימוש בחומרים אסורים.
באליפות אירופה בהרמת משקולות שנערכה בתל אביב בשנת 2014 סיים מושיק במקום העשירי, כאשר התחרה בקטגוריית משקל של עד 85 ק"ג.
באליפות העולם ב-2014 סיים מושיק במקום ה-18.
שנה לאחר מכן (2015) חזר מושיק להתחרות באליפות אירופה שנערכה בטביליסי שבגאורגיה מול יריבים במשקל של עד 94 ק"ג והתקדם למקום התשיעי בקטגוריה זו.
בזכות תחרות זו עמד מושיק בתנאי הסף של הוועד האולימפי הישראלי לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), כאשר הוא נדרש לסיים בין שנים עשר הראשונים, וכן הוא שיפר את תוצאתו מאליפות אירופה הקודמת שבה סיים עם 330 ק"ג בסיבוב השני ומאליפות העולם שנערכה בקזחסטן, שבה סיים עם 347 ק"ג במקום ה-19. אך הישג זה לא הספיק להשתתפות באולימפיאדה.
פילושמיות

פִילוֹשמיות (באנגלית: Philosemitism, נקרא גם: יודופיליה - Judeophilia) היא חיבה ועניין רב של אדם כלפי יהודים או כלפי המדינה, התרבות וההיסטוריה היהודית והאמונה בהשפעות החיוביות של היהדות ובני העם היהודי בקרב העמים. הפילושמיות מילאה תפקיד מכריע באפשרות התפתחותה של הציונות  וכן בתמיכה המתמשכת רבת השנים של ארצות הברית במדינת ישראל. רעיונות פילושמיים קיבלו חיזוק משמעותי בעולם המערבי לאחר השואה.
הרעיון בדבר פילושמיות (שהיא היפוכה של ה"אנטישמיות") ליווה את ההיסטוריה היהודית לאורך שנות גלותם ושנות מאבקם לאמנציפציה ולתחייה לאומית, והוא מוצהר על ידי הוגי דעות כגון הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה במאה ה-19, שנודע כמתנגד נחרץ ומובהק של האנטישמיות. החיבה אל היהדות והיהודים יכולה להשתקף בגילוי עניין ואהדה כלפי תנועות פוליטיות יהודיות, כמו הציונות, כלפי מדינת ישראל וברצון להכיר את השפות, התרבות וההיסטוריה היהודית. היא באה לידי ביטוי בעתות מצוקה כמו פרעות, עלילות דם, שואה, מלחמות מגן, על ידי התגייסות לטובת היהודים הנרדפים או הנאבקים על קיומם, בהגנת ערכי היהדות וספריה וכו'. בעתות שלום היא מיתרגמת גם בהתנדבות זרים במפעל הקיבוצי או במפעלי רווחה ואחרים בישראל, הזדהות עם תנועות אידאולוגיות יהודיות משמאל ומימין, התגייסות לניסיונות של תחיית התרבות היהודית במקומות בהן היא חוסלה (כמו בחצי האי האיברי או בארצות אירופה מסוימות אחרי השואה) או בהירשמות לקורסים בנושאים יהודיים כמו: יהדות, קבלה, עברית ושפות יהודיות.
גישה פילושמית יכולה לנבוע מרקע אידאולוגי מגוון: דתי, מוסרי, הומניסטי, סוציאליסטי, רציונליסטי, גזעני, או רקע פסיכולוגי- של יחסים בינאישיים של היכרות עמוקה, חברות או אהבה עם יהודים.
מבקר הספרות היהודי פולני ארתור סַנדָאוּאֶר הציע כי הן בבסיס האנטישמיות והן בבסיסה של הפילושמיות ישנה עמדה יסודית (שאותה כינה "אַלוֹשמיות") הרואה ביהודים זרים ואחרים.
גם בנוגע לעמים ותרבויות אחרות, במידה כזאת או אחרת, קיימים מושגים המתייחסים לגישות עוינות או אוהדות של הזרים כלפיהם. דוגמה מובהקת קיימת אצל היוונים המדברים על זרים "פילוהלנים" ו"אנטיהלנים", חלוקה שבאה לידי ביטוי, בין השאר, בעת מאבק העם היווני בעד עצמאות במאה ה-19.
כדורגל בהולנד

כדורגל הוא ענף הספורט הפופולרי ביותר בהולנד. התאחדות הכדורגל ההולנדית היא הגוף המנהל את הענף במדינה. הליגה העליונה במבנה ליגות הכדורגל בהולנד נקראת Eredivisie (בתרגום חופשי מהולנדית: ליגת הכבוד), והמנצחת מבין 18 הקבוצות המתחרות בה מוכתרת כאלופת הולנד בכדורגל. מתחתיה נמצאות מספר ליגות נוספות, כדוגמת הEerste Divisie (הליגה הראשונה). בנוסף מקיימת ההתאחדות ההולנדית מספר גביעים נוספים כדוגמת הגביע ההולנדי ומגן יוהאן קרויף.

היסטוריה

מועדון הכדורגל ההולנדי הראשון הוא "הארלמשה", אשר הוקם בשנת 1879 בידי פים מולייר, אז בן 14 בלבד. הכדורגל החל לצבור פופולריות בהולנד בשנות התשעים של המאה ה-19 ובשנותיה הראשונות של המאה ה-20 ומוקמים מועדונים רבים כספרטה רוטרדם (1888), אייאקס אמסטרדם (1893, נסגר כעבור 3 שנים והוקם מחדש ב-1900) ופיינורד (1908).
ב-8 בדצמבר 1889 הוקמה התאחדות הכדורגל ההולנדית (KNVB), ובשנת 1904 היא הצטרפה להתאחדויות לכדורגל של צרפת, בלגיה, דנמרק, ספרד, שוודיה ושווייץ בייסוד הפדרציה הבינלאומית לכדורגל. הולנד אף נבחרה פעם אחת לארח את אליפות אירופה בכדורגל, כאשר אירחה את טורניר יורו 2000 במשותף עם בלגיה. משחק הגמר של המפעל נערך באצטדיון פיינורד ברוטרדם.
ג'אמפ קאט

ג'אמפ קאט (באנגלית: Jump cut, מילולי: "קפיצה בחיתוך") היא טכניקה בעריכת סרטים, בה עוברים בין שני קטעי סרט של אותו הנושא, הלקוחים ממיקומי מצלמה שונים במעט, דבר הגורם למעבר בין הקטעים לקפוץ.
טכניקה זו גורמת למעבר בין הקטעים לעבור בצורה לא המשכית ולא נקייה, דבר הנראה בעין כקפיצה (לכן "קפיצה בחיתוך"). מסיבה זו סוג זה של עריכה נחשב הפרה של עריכת המשכיות הקלאסית, אשר נועדה לתת מראה של רצף במרחב ובזמן ולעבור בין שני הקטעים בצורה שאינה מורגשת. לעומת זאת, הג'אמפ קאט מושך את תשומת הלב. אם רוצים להימנע מג'אמפ קאט משתמשים בכלל 30 המעלות.
ז'ורז' מלייס נחשב כאבי הג'אמפ קאט לאחר שגילה אותו במקרה ולאחר מכן השתמש בו כדי לדמות אשליות. כיום נהוג להשתמש בסגנון עריכה זה בקליפים קצביים או לסמל מעברי זמן חדים בסרטים, כגון טיימר של פצצה הסופר אחורנית ובמקום בעריכה רגילה להתקרב מרחוק בזום עד הפצצה חותכים ויוצרים קפיצות מצילום רחוק לבינוני לקרוב, דבר הגורם לאי-נוחות ולמתח.
סוחר רחוב

סוחרי רחוב הם סוחרים שמוכרים את סחורתם ברחוב, ללא חנות או דוכן קבוע בשוק. יש ביניהם בעלי דוכנים ניידים או קבועים, ואחרים הפורשים סחורתם על הקרקע. בשונה מרוכלים, לרוב אין הם ניגשים לבתי או משרדי הלקוחות אלא ממתינים ללקוחות שיגיעו אליהם.
מגוון מוצרים נמכרים על ידי סוחרי רחוב, בין השאר מזון בדוכנים שהם מזנונים קטנים, תכשיטים, חפצי אמנות ואומנות, סדקית וסחורה פיראטית.
בישראל דוגמה לסוחרי רחוב המוכרים מאכלי רחוב הם מוכרי תירס חם, אשר דוכנם כולל דוד מים גדול עם קלחי התירס. באזורי בילוי של ילדים ונוער ובמסיבות נמצאים לעיתים סוחרי רחוב בעלי דוכן שערות סבתא או תפוחים מסוכרים. בחופים מצויים סוחרי שלגונים, המוכרים את סחורתם מתוך ארגז קלקר, עמו הם מהלכים בחוף.
תכשיטים נמכרים על ידי סוחרים המציבים דוכן או פורשים על הקרקע את מרכולתם באזורי תיירות כגון הטיילת באילת, בפסטיבלים כגון פסטיבל הסרטים ובאירועים שונים, למשל אירועי יום הסטודנט. במקומות אלו נמכרים לעיתים גם מוצרי אמנות ואומנות ואף ביגוד. בחלק מהמקומות נדרש רישוי להצבת דוכן או תשלום למארגני האירוע בגין הצבתו. מגוון דומה של סחורות נמכר באירועי מדרחוב (הלחם של מדרכה ורחוב), שחלקם מתקיימים בקביעות, כמו למשל מדרחוב נחלת בנימין בתל אביב, המתקיים בימי שלישי ושישי.
בשנות ה-90 נמצאו בשולי שווקים סוחרי רחוב מקרב עולי ברית המועצות לשעבר שמכרו באופן מאולתר, ללא דוכנים, מוצרים אופייניים שנמצאו ברשותם כגון "בבושקות", עבודות רקמה וסריגה, כלים שונים ועוד.
ישנם סוחרי רחוב המוכרים מוצרים מזויפים, בין השאר סיגריות, בשמים, משקאות חריפים, תקליטורי מוזיקה וסרטי די.וי.די., גאדג'טים ומכשירי חשמל. בעיר התחתית בחיפה, שבה מצוי גם נמל חיפה, ישנו אזור המפורסם בסוחרי רחוב מסוג זה, המכונים "ימאים" משום שזהו לכאורה עיסוקם ואת הסחורה הנמכרת הביאו עמם כביכול מארצות הים.
סחורות פיראטיות מהוות בכל העולם איום כלכלי, אך בישראל נוסף גם איום ביטחוני כיוון שנטען כי מוצרים כגון תקליטורי מוזיקה וסרטי די.וי.די. פיראטיים מיוצרים בשטחים וקנייתם מזרימה כספים לארגוני הטרור.
ישראלים צעירים הנוסעים לטיול ממושך בחו"ל מתפרנסים לעיתים כסוחרי רחוב. התופעה נפוצה בין השאר בקרב מטיילים ביפן ובארצות הברית.
יקיר אהרונוב

ביוגרפיה

אהרונוב נולד בחיפה בשנת 1932, כבן בכור להלל ולדולה אהרונוב. הוא למד בבית ספר תיכון בקריית חיים, ובנעוריו למד נגינה בכינור והיה שחמטאי נלהב. שירת בצה"ל בחיל התותחנים, וסיים את שירותו בדרגת סגן-משנה.
ב-1952 החל ללמוד לתואר ראשון בטכניון. תחילה למד מתמטיקה, ועם פתיחת הפקולטה למדעים עבר ללמוד פיזיקה. בטכניון פגש לראשונה את פרופ' דייוויד בוהם, שהגיע לטכניון בשנת 1955 וכיהן במשך שנתיים כפרופסור אורח. בהמשך היה פרופ' בוהם מנחה הדוקטורט שלו, אותו עשה אהרונוב באוניברסיטת בריסטול באנגליה וסיימו ב-1960. במסגרת הדוקטורט גילה אהרונוב, בשנת 1959, תופעה במכניקת הקוונטים, לפיה חלקיק טעון מושפע משדות אלקטרומגנטיים באזורים אליהם החלקיק אינו מגיע כלל. תוצא זה נקרא כיום על שמם - "אפקט אהרונוב-בוהם". ג'ון מדוקס, העורך של כתב העת Nature, כתב במאמר מערכת כי לאהרונוב מגיע פרס נובל לפיזיקה על תגליתו. 
עם סיום לימודיו היה עמית מחקר באוניברסיטת ברנדייס, ולאחר מכן היה במשך שש שנים חבר הסגל האקדמי בישיבה יוניברסיטי.
משנת 1973 עד שנת 2000 היה פרופסור מן המניין לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב ומופקד הקתדרה לפיזיקה תאורטית על שם אלכס מגוי ובמקביל באוניברסיטת דרום קרוליינה. בהמשך הפך לפרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2009 הופקד על קתדרה של מבקרים במכון פרימטר לפיזיקה תאורטית שבקנדה, ובשנים 2006–2008 היה חבר סגל אוניברסיטת ג'ורג' מייסון בווירג'יניה. בשנת 2008 הצטרף לסגל אוניברסיטת צ'פמן בקליפורניה, אוניברסיטה פרוטסטנטית. 
אהרונוב חוקר עם פרופסור לב ויידמן מערכות קוונטיות המתפתחות באופן סימטרי בזמן (גם לעבר וגם לעתיד) ובמדידות חלשות (מדידות שלא אמורות להרוס את המצב הקוונטי ובכך לעקוף את בעיית הקריסה של פונקציית הגל), תאוריה המכונה "הפורמליזם הדו-וקטורי". 
עם תלמידיו הבולטים נמנים פרופסור דייוויד אלברט מאוניברסיטת קולומביה, הפרופסור לב ויידמן מאוניברסיטת תל אביב ופרופסור אבשלום אליצור. 
נוסף על אפקט אהרונוב-בוהם נקראו על שמו אפקט אהרונוב-כשר (1984) והפאזה הגאומטרית של אהרונוב-אננדן (1987).יחד עם דניאל רורליך כתב את הספר Quantum Paradoxes: Quantum Theory for the Perplexed. 
בשנת 1959 נישא לנילי פסיכולוגית חינוכית, עבדה באבחון ייעוץ וטיפול, היא מחברי הוועד המנהל של, עוצמה - פורום ארצי של משפחות נפגעי נפש. אחיו, דב אהרונוב, הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה למתמטיקה בטכניון אחייניתו, דורית אהרונוב, היא פרופסור בבית הספר להנדסה ולמדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים.
אהרונוב קיבל פרסים רבים על עבודתו, בהם פרס ישראל ופרס וולף. בנובמבר 2010 קיבל את המדליה הלאומית למדעים של ארצות הברית, אות הוקרה המוענק למדענים אזרחי המדינה או תושביה הקבועים.
צ'ישפיש

צִ'ישְפִּיש (תעתיק: Čišpiš, ביוונית: Τεΐσπης; ‏ 675-640 לפנה"ס), בנו של האחמניש וצאצאו היה כורש הגדול. יש ראיות לכך שכורש הראשון ו-Ariaramnes היו שניהם בניו. כורש הראשון הוא סבו של כורש הגדול, ואילו Ariaramnes הוא סבא רבא של דריווש הראשון. על פי ממצאים מהמאה ה-7 לפנה"ס, הוא כבש את עיר העילמית אנשאן לאחר שהשתחרר משלטון מדי, והרחיב את ממלכתו שהייתה כפופה לשלטון עילם. הוא הוחלף על ידי בנו השני, כורש הראשון.
Au cœur du stade

רקע והפקה

אלבום ההופעה צולם והוקלט ביוני 1999 והופץ על גבי תקליטור כבר באוגוסט באותה השנה. אלבום ההופעה הופק על ידי קלוד למאי שהפיק לדיון גם את אלבום ההופעה הקודם שלה Live à Paris, שיצא שלוש שנים קודם לכן.
איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי העניק לאלבום ההופעה את תואר הפלטינה הכפולה על מכירות של למעלה מ-639,200 עותקים במדינה.
מכשיר פיננסי

בתחום החשבונאות ושוק ההון, מכשיר פיננסי הוא כינוי כולל לחוזים כספיים שמטרתם השגת מימון למנפיק והשגת תשואה לרוכש. לדוגמה, מניה המונפקת על ידי חברה יוצרת תזרים מזומנים נכנס, ורוכש המניה זוכה לתשלומי דיבידנד.
המונח מוגדר בתקן חשבונאות בינלאומי 32 כחוזה היוצר נכס פיננסי בישות אחת והתחייבות פיננסית או מכשיר הוני בישות אחרת. כל מונח בפני עצמו, נכס פיננסי, התחייבות פיננסית ומכשיר הוני, מוגדרים אף הם בתקן.

מכשיר פיננסי מורכב

מכשיר פיננסי מורכב הוא מכשיר פיננסי הכולל שני מרכיבים: מרכיב הוני ומרכיב התחייבותי. דוגמה למכשיר מעין זה הוא אג"ח להמרה (איגרות חוב שניתן להמירה למניה של הישות המנפיקה), בתנאים מסוימים. אם התנאים מתקיימים, הישות המנפיקה נדרשת לחשב את מרכיב ההתחייבות על בסיס איגרת חוב דומה ללא מרכיב ההמרה. המרכיב ההוני (המייצג את אופציית ההמרה) הוא ערך שייר. חישוב זה יבוא לידי ביטוי בספרי החברה המנפיקה, ואילו בספרי החברה הרוכשת יוצג נכס אחד כרגיל.
אריאל טואף

ביוגרפיה

טואף הוא בנו של הרב אליהו טואף שכיהן כרבה הראשי של רומא והיה אחד ממנהיגיה של יהדות איטליה. אחותו היא מרים דלה-פרגולה, עורכת בטאון יהודי איטליה קול האיטלקים.  דודו היה הגיניקולוג הפרופסור שלמה יונה רנצו טואף.
טואף כיהן עד לשנת 2007 כראש המחלקה לתולדות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן. ב-24 במרץ 2009 הוענק לו תואר פרופסור אמריטוס. הוא נחשב למומחה בינלאומי ליהדות איטליה בימי הביניים ובעת החדשה המוקדמת.

השערורייה סביב "פסח של דם"

ספרו, "פסח של דם" מספר ברובו על רציחתו של הילד הנוצרי סימון (יש אומרים סימונינו) מטרנטו במרץ 1475. יהודי העיר הואשמו ברצח ובשימוש בדמו לעשיית המצות. בעקבות הרצח הועלו על המוקד 13 מיהודי העיר. טואף טוען בספרו שלא ניתן לפסול את האפשרות שההאשמות נגד כמה מהיהודים היו מבוססות.
הטענות, שהתפרשו כעלילת דם חדשה, עוררו זעם רב בקהילה היהודית ברחבי העולם. בתגובה הודיע טואף על הפסקת הפצת הספר עד לבדיקה מחודשת. לדבריו, התכוון רק להצביע על סגנון דיבור שהיה רווח באותה עת, ושהיה עשוי לעורר את החשדות על היהודים ולהביא לעלילות מסוג זה.
לאחר פרסום הספר יצא טואף לאיטליה. באיטליה הוציא טואף לאור בתחילת 2008 מהדורה מחודשת של הספר ובה חזר בו מטענותיו וקבע שאין יסוד לטענה שיהודים הרגו נוצרים לצורך שימוש בדמם.