google/wiki40b huggingface dataset:
בזיליקת סן מרינו

היסטוריה

במקום בו שוכנת הבזיליקה ניצבה קודם לכן כנסייה כפרית המכונה בלטינית "פלביס" (Plebis) ובאיטלקית "פייווה" (Pieve). כנסייה זו שהוקדשה למרינוס הקדוש, ניצבה במקום כבר במאה ה-4, והעניקה את שמה לכיכר הקתדרלה המכונה "פיאצלה דומוס פלביס" (piazzale Domus Plebis - כיכר בית הכנסייה הכפרית"). הכנסייה נזכרה לראשונה במסמך משנת 530 ושוב ב-855; ואילו המסמך הראשון שעסק בה באופן ישיר הוא מ-31 ביולי 1113.
בתחילת המאה ה-19 היה מצבה של הכנסייה מדורדר, והיא נהרסה ב-1807. ב-24 ביולי 1825 החליטו פרנסי העיר על הקמתה של כנסייה חדשה, והעבודות החלו כשנה לאחר מכן. ב-1835 הושלמה הקמתה של הכנסייה החדשה, וב-5 בפברואר 1838 הוא נחנך, אך הקדשתו נעשתה רק ב-1 ביולי 1855. ב-21 ביולי 1926 העלה האפיפיור פיוס האחד עשר את הכנסייה למעמד של בזיליקה משנית. ב-29 באוגוסט 1982 ביקר האפיפיור יוחנן פאולוס השני בבזיליקה.

המבנה

הבזיליקה שוכנת בקצה הצפוני של העיר, על מורדותיו הצפון-מערביים של הר טיטאנו, וחולשת על העיר כולה ועל כיכר החירות (Piazza della Libertà) הסמוך לה. היא הוקמה בסגנון נאו קלאסי, וכנסיית פטרוס הקדוש (Chiesa di San Pietro) צמודה אליה ממזרח. מגדל הפעמונים שמימין הוקם במאה ה-17 בסגנון רומנסקי ושרד מהכנסייה הקודמת. בחזית המבנה ניצב פרונאוס שבו שמונה עמודים עם כותרות קורינתיות, ומעליהם ארכיטרב ואפריז הנושא את הכיתוב הלטיני:
בפרונאוס כיור הטבלה ושלושה שערים המובילים אל אולם הבזיליקה שבו שלוש ספינות. שישה-עשר עמודים הנושאים כותרות קורינתיות ערוכים בצורת חצי עיגול באפסיס. בכנסייה שבעה מזבחים והמזבח המרכזי מעוטר בפסל מרינוס הקדוש. מתחת למזבח שמורים שרידיו של הקדוש שהתגלו ב-3 בספטמבר 1586, וחלק מהם נתרמו ב-1595 לאי ראב בקרואטיה, מקום מוצאו של הקדוש. חלק מגולגולתו של הקדוש שמור בתיבת כסף וזהב המונחת מאז 1602 לימין המזבח; ומשמאלו כתרם של מושלי סן מרינו מהמאה ה-17. עוגב הכנסייה הוא מ-1883.
משפטי טרבלינקה

שני משפטים הנוגעים למחנה הריכוז טרבלינקה נערכו שני עשורים לאחר מלחמת העולם השנייה, שניהם בדיסלדורף שבגרמניה. משפטים אלו, המכונים "משפטי טרבלינקה", שייכים לסדרה של משפטים שהחלו בשנות השישים כגון משפט אייכמן (1961) ומשפטי אושוויץ בפרנקפורט (1965-1963). המשפטים הביאו לתודעה הציבורית את הבנת היקף הפשעים שנערכו במבצע ריינהרד על ידי בירוקרטים ומרצחים נאצים, ובהם נהרגו יותר משני מיליון יהודים, ו-50,000 צוענים. בשנים שלאחר מכן, נערכו משפטים דומים לאנשי סגל מחנות בלז'ץ (1963-1965), סוביבור (1966) ומיידנק (1981-1975).

משפט הירטרייטר

משפט שקדם למשפטי טרבלינקה והוביל לידיעת העולם על הזוועות שהתחוללו במחנה היה משפט הירטרייטר (Hirtreiter), שנערך בבית המשפט בפרנקפורט על המיין בשנים 1950–1951. בשנת 1946 נעצר ונחקר יוזף הירטרייטר  בנוגע לרציחתם של גרמנים שסבלו מפגמים גופניים, כמומים מולדים או מחלות כרוניות וכן מקשיים נפשיים, במרכז ההמתה בהדמאר , בו נרצחו אזרחים גרמנים כחלק מתוכנית T4 - אותנסיה. אף על פי שלא היה ניתן להוכיח את מעורבותו בפשיעה בהדמאר, הירטרייטר הודה שעבד במחנה ליד הכפר הפולני מלקיניה, שבו נרצחו יהודים בתאי גזים. חקירות נוספות העלו שהוא אכן הוצב בטרבלינקה והיה אחראי על הפשטת האסירים ולקיחת רכושם לפני רציחתם בגז. הוא הורשע בסיוע לרצח המוני של יהודים וכן ברציחתם של יותר מ-10 בני אדם, בהם תינוקות. ב-3 במרץ 1951 נידון הירטרייטר למאסר עולם, אך שוחרר ב-1971.

משפט טרבלינקה השני

משפט טרבלינקה השני, המכונה גם "משפט שטנגל", נערך מ-13 במאי עד 22 בדצמבר 1970, חמש שנים לאחר משפט טרבלינקה הראשון. במשפט זה, מפקד מחנה טרבלינקה פרנץ שטנגל, שהוסגר שלוש שנים לפני כן מברזיל, הועמד לבסוף לדין. שטנגל סייע ברצח מוגבלים ונכים במסגרת תוכנית האותנסיה ועוד לפני הצבתו בטרבלינקה, היה מפקדו הראשון של מחנה סוביבור. תחת פיקודו התנהלו מרבית הרציחות בטרבלינקה. הוא נידון למאסר עולם ונפטר בכלא ב-28 ביוני 1971, בעודו ממתין למשפט ערעור.
Heard 'Em Say

רקע

וסט ואדם לוין שיתפו פעולה בפעם הראשונה כשמארון 5 הזמינה את וסט להשתתף ברמיקס לשיר This Love. מאוחר יותר התפתחה בין השניים ידידות בעת שישבו השניים ביחד בטיסה לרומא בדרך לטקס פרסי המוזיקה של MTV. בזמן שהשמיע שירים שלו על ההתאמצות לסיים את השנה השנייה כסטודנט באייפוד עבור לוין, הגיע וסט לגרסת הדמו לשיר Heard 'Em Say, הרצועה הראשונה באלבום הקרב. וסט כתב את הפזמון לשיר ולבסוף החליטו השניים שלוין יבצע את הפזמון בשיר. בתחילה וסט היסס מעט, אך נהייה המום כששמע את הכישרון והאיכות בקולו של לוין, לאחר ששמע אותו שר בחזרות של מארון 5 מאחורי הקלעים בטקס פרסי הגראמי ה-47.
סאווין

תולדות היישוב

ראשיתו של הכפר ביישוב בבעלות מלוכה, ובשנת 1456 עבר לבעלות הכנסייה. בהמשך עבר הכפר לבעלות של מספר משפחות אצולה פולניות, ובאמצע המאה ה-17 שב להיות בבעלות מלכותית.
במחצית השנייה של המאה ה-19 הוקם בכפר מפעל גדול לייצור זכוכית בידי שניים מתושביו היהודים. מפעל זה העסיק רבים מיושבי הכפר.

יהודי סאווין

בשנת 1880 נבנה בכפר בית כנסת ראשון, ובשנת 1925 נבנה בו בית כנסת נוסף, ובשנים אלה נמנו במקום 611 יהודים. צביון הקהילה בכפר היה חרדי, הגם שבין מלחמות העולם התקיימה בו פעילות ציונית.
עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים בספטמבר 1939, מונה בו יודנרט, ויהודיו גויסו לעבודות כפייה ונצטוו לענוד סרט זרוע. מעת לעת פשטו על הכפר שוטרים גרמנים, וביצעו מעשי שוד והתעללות ביהודיו.
בין 1940 ל-1942 הובאו ליישוב כ-1,700 יהודים שגורשו מקרקוב ומערים נוספות, והקהילה המקומית התגייסה לעזרתם. במאי 1942 רוכזו יהודי היישוב, ושולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה סוביבור. רק בודדים מיהודי הכפר הצליחו לשרוד את השואה במקומות מסתור. בזמן הכיבוש הגרמני פעל בעיירה מחנה עבודה, בו הוחזקו בין 700 ל-800 מיהודי הסביבה.
יעקב ויינשטיין

יעקב ויינשטיין (נולד ב-15 בספטמבר 1950), הוא יועץ השקעות, אשר הקים את בית ההשקעות "אפיקים", והיה מנהל ההשקעות הראשי של מגדל שוקי הון, וכיום הוא משמש כיועץ ומנהל קרנות בינלאומיות.

ביוגרפיה

ויינשטיין נולד בתל אביב לדוד, יליד רוסיה, ופנינה, ילידת ישראל. ויינשטיין עשה את שירותו הצבאי בחיל הקשר, והשתתף במלחמת יום הכיפורים. לאחרשרותו הצבאי סיים את לימודיו לקראת תואר ראשון במדעי המדינה, באוניברסיטת תל אביב.
באוקטובר 1971 הוא החל לעבוד כמנהל השקעות בבנקים מסחריים בישראל והמשיך עד לאוקטובר 1976. בנובמבר 1976 הוא מונה למנכ"ל "בטוחה", חברה לניהול השקעות בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אשר הייתה חלק מקבוצת כלל. במהלך תפקידו הפך ויינשטיין את החברה, שהייתה עד אז חברה קטנה עם מעט לקוחות, לחברה גדולה ומשמעותית בשוק ההון הישראלי שניהלה נכסים בהיקף של מעל מיליארד ש"ח.
באפריל 1984 ייסד ויינשטיין את בית ההשקעות אפיקים, יחד עם קבוצת כלל, ובשנת 1990 קנה את כל אחזקותיה של חברת כלל בחברה. בשנת 2002 ניהלה אפיקים קרנות בשווי של כ-300 מיליון ש"ח, אולם בשנת 2005 כבר ניהלה החברה קרנות בשווי 3.1 מיליארד ש"ח, ובעקבות כך הוכתר על ידי גלובס כברוקר הטוב בישראל, וכאחד מ-20 המנהלים הטובים בישראל. באפריל 2006 מכר ויינשטיין את החברה למגדל שוקי הון מבית מגדל חברה לביטוח, ומונה למנהל השקעות ראשי בחברה.
באפריל 2014 עם סיום חוזה העסקתו במגדל, החל לנהל ולייעץ לקרנות בינלאומיות, ובספטמבר 2015 הקים את קרן קרוקסטון (Croxton fund), אשר משקיעה בעיקר בחוזים עתידיים ובאופציות.
ביולי 2017 קיבל ויינשטיין רישיון לניהול השקעות מטעם ה-"Financial Conduct Authority", הגוף המפקח על ניהול השקעות בבריטניה, ובאוגוסט אותה שנה מונה למנהל השקעות הראשי של קרן ספרה גלובל מקרו, מקבוצת ספרה ניהול קרנות.
דולות'

כלכלה

כאתר תיירות במערב התיכון, מציעה העיר את האקווריום היחידי המורכב כולו ממים מתוקים, הנקרא "Great Lakes Aquarium". מעצם היותה עיר נמל, רבים מתושבי העיר והאזור מתפרנסים מעיסוקו. הנמל ממשיך לשמש כנקודת מעבר חשובה עבור שליחת מחצבים, פחם ותוצרי חקלאות.
ויויאן צ'רויוט

ביוגרפיה

צ'רויוט נולדה ליד קייו שבמחוז ריפט ואלי. היא מתאמנת בהדרכתו של ריקי סימס.

תחילת הקריירה

בשנת 1999 זכתה צ'רויוט במדליית כסף באליפות העולם במרוצי שדה לנוער. אותה שנה באליפות העולם באתלטיקה לנוער היא זכתה במדליית ארד בריצת 3000 מטר.
בשנת 2000 זכתה צ'רויוט במדליית זהב באליפות העולם במרוצי שדה לנוער.

2007

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן באוגוסט 2007 זכתה צ'רויוט במדליית כסף בריצת 5,000 מטר בתוצאה של 14:58.50 דק דקות, אחרי מסרט דפאר מאתיופיה (14:57.91 דקות) ולפני בת ארצה פריסקה ג'פלטינג צ'רונו (14:59.21 דקות).

2008

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה צ'רויוט במקום חמישי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:46.32 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 14:57.27 דקות.

אלופת עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה באוגוסט 2009 זכתה צ'רויוט במדליית זהב בריצת 5,000 מטר בתוצאה של 14:57.97 דקות, לפני בת ארצה סילביה צ'ביווט-קיבט (14:58.33 דקות) ודפאר (14:58.41 דקות).

2010

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחא קטר, במרץ 2010 זכתה צ'רויוט במדליית כסף בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:51.85 דקות, אחרי דפאר (8:51.17 דקות) ולפני סנטייהו אג'יגו מאתיופיה (8:52.08 דקות).
באליפות אפריקה באתלטיקה שנערכה בסוף יולי אותה שנה זכתה צ'רויוט במדליית זהב בריצת 500 מטר בתוצאה של 16:18.72 דקות, לפני האתיופיות דפאר (16:20.54 דקות) ואג'יגו (16:22.32 דקות).
במשחקי חבר העמים שנערכו בדלהי, הודו באוקטובר אותה שנה זכתה צ'רויוט במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:55.12 דקות, לפני בנות ארצה צ'ביווט-קיבט (15:55.61 דקות) ואינס צ'נונג' (16:02.47 דקות).

2011

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית באוגוסט 2011 זכתה צ'רויוט בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:55.36 דקות, לפני צ'ביווט-קיבט (14:56.21 דקות) ודפאר (14:56.94 דקות) ובכך הגנה על תוארה, ובריצת 10,000 מטר בתוצאה של 30:48.98 דקות, לפני סלי קיפייגו (30:50.04 דקות) ואלופת העולם היוצאת לינט מסאי (30:53.59 דקות). היה זה ניצחון משולש של קנייה השני, לאחר ניצחונן של הנשים הקנייתיות בריצת המרתון בבוקר אותו היום.

מדליית כסף אולימפית

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה צ'רויוט בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:04.73 דקות, אחרי מסרט דפאר אתיופיה (15:04.25 דקות) ולפני שיאנית העולם טירונש דיבאבה מאתיופיה (15:05.15 דקות) ובמדליית ארד בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:30.44 דקות, אחרי טירונש דיבאבה (30:20.75 דקות) וסאלי קיפייגו מקניה (30:26.37 דקות).

מדליות זהב וכסף אולימפיות

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה צ'רויוט במדליית כסף בריצת ה-10000 מטר בשיא קניה חדש של 29:32:53 דקות, אחרי אלמז איינה שקבעה שיא עולם חדש של 29:17.45 דקות ולפני האלופה היוצאת טירונש דיבאבה 29:42.56 דקות, שתיהן מאתיופיה. בריצת 5000 מטר קבעה שיא אולימפי חדש של 14:26.17 דקות וזכתה במדליית זהב.
פרס אופיר לאיפור הטוב ביותר

שיאים

שיאניות הזכייה הן אלינור גיגי אדוני, אורלי רונן ואתי בן נון שזכו פעמיים בפרס אופיר לאיפור הטוב ביותר.
גלעד אלפסי

גלעד אלפסי (נולד בה'תשל"ד, 1974) הוא שחקן, מחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי המתמקד ביצירה בסוגת התיאטרון היהודי. חתן פרס שר החינוך ליוצרי תרבות יהודית ע"ש אורי אורבך, בקטגוריית התיאטרון היהודי.

ביוגרפיה

גלעד אלפסי נולד בירושלים, בוגר הישיבה התיכונית נתיב מאיר וישיבת ההסדר הר עציון. למד במגמת המשחק בבית הספר לקולנוע "מעלה" (1998-2000), בין השאר בהנחיית השחקן שולי רנד. במהלך השנים כתב, ביים ושיחק בהפקות רבות, חלקן בעלות אופי ניסיוני.
בשנת 2000 הקים את "תיאטרון תאיר" והיה לסירוגין מנהלו האמנותי עד לשנת 2011.
לאחר שעזב את תיאטרון תאיר הקים בשנת 2013 יחד עם הבמאי אייל סלע (גולדברג) את "תיאטרון במה", מיזם המאגד יוצרים שונים מתחום התיאטרון ל"שיח תאטרוני אחר", אולם מיזם זה נסגר בשנת 2015.
בשנת 2016 הקים את תיאטרון גלעד אלפסי, בו הוא משמש כמנהל אמנותי ובמאי. התיאטרון מתמקד בסוגיות חברתיות ותרבותיות והוא מעלה באופן שוטף מספר הצגות בהן אבאל'ה (2016), תבכה ילד תבכה (2016) התקלות ועבד לעם קדוש.
לצד העבודה במסגרת התיאטרון, משמש גלעד אלפסי כיוצר עצמאי וכמנהל אמנותי של מספר פרויקטים, בהם פסטיבל "יוצרים תהילים בעיר דוד", פסטיבל "נאמן למקום" ועוד.
בשנת ה'תשע"ח (2017) זכה בפרס שר החינוך לתרבות יהודית, בקטגוריית התיאטרון.
Thru Your Phone

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קארדי בי, בני בלנקו, ג'ורדן ת'ורפ, ג'סטין טרנטר, אלי טמפוסי ואנדרו וואט והופק על ידי וואט ובני בלנקו. מגזין הבילבורד השוו את השיר לשיר "Bust Your Windows" של ג'זמין סאליבן.
מילות השיר מתמקדות בנקמה אשר נוצרה בעקבות בגידה דרך הטלפון של אחד מבני הזוג במערכת היחסים.

הצלחה

למרות שלא יצא כסינגל, קיבל השיר את מעמד הזהב בארצות הברית, על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, עקב מכירות של למעלה מ-500 אלף עותקים במדינה. בשנת 2019, הוענק לו תואר הפלטינה, על מכירות של מיליון עותקים במדינה.
ביוטיוב זכה השיר להצלחה רבה גם כן, כאשר צבר למעלה מ-28 מיליון צפיות בסך הכל.
מאיר איש-שלום

מאיר איש-שלום (פרידמן) (10 ביולי 1831 – 26 בנובמבר 1908, כ"ט בתמוז ה'תקצ"א – כ"ט בחשון ה'תרס"ט) היה מחשובי חוקרי היהדות, מוציא לאור של חיבורים תורניים בעריכה מדעית ומחבר פירושים לספרים שונים.

חייו

איש-שלום נולד בעיר קרשנא במחוז קאשה שבהונגריה (קאשוי בהגייה אידית; כיום קושיצה בסלובקיה), למשפחה ענייה ולאב שלא ידע ספר. כבר משמלאו לו 9 שנים עזב את בית הוריו ונדד ממקום למקום ללמוד תורה. בהיותו בן 13 הלך ללמוד בישיבה בעיר אונגוואר שבראשה עמד רבי מאיר א"ש. בישיבה הגה בתורת הנגלה, ואט אט החל גם לעסוק בקבלה ובחסידות, להתענות תעניות רבות ולייחל לגילוי אליהו הנביא. 
בין כך וכך, עזב את הישיבה ובדרך נדודיו פגש כמה רבנים משכילים והושפע מדבריהם. לאחר מכן נשא אישה ועבד בעבודת אדמה, והמשיך ללמוד וללמד תורה, אך אשתו מתה בפתאומיות בעת לידתה יחד עם תינוקה, אז חזר לנדודיו. כשהיה בן 37 התחיל את לימודיו באוניברסיטה שבווינה. 
כשנוסד בית המדרש הכללי בווינה על ידי אהרן ילינק בשנת 1864 התמנה למורה בתנ"ך ובמדרשים ולאחר פרק זמן לימד בכל התחומים. לאחר 29 שנים בשנת 1893 כשהוקם בית המדרש לרבנים בווינה, בו הרצה באופן קבוע, איש-שלום קבל את התואר פרופסור. במשרה זו שימש איש-שלום לצד ידידו אייזיק הירש וייס ויחד העמידו תלמידים רבים, בהם שניאור זלמן שכטר. 
ב-1865 ייסדו איש-שלום ו-וייס ירחון לענייני מחקרים בספרות התלמודית בשם "בית המדרש", אולם הוצאת כתב העת פסקה לאחר ארבע חוברות בשל מיעוט כותבים וקוראים. ב-1881 ייסדו שניהם את הירחון "בית תלמוד" לאותה מטרה; כתב עת זה יצא לאור בעריכתם בחמישה כרכים במשך תשע שנים. במשך השנים הצטרף איש-שלום לאחד החוגים הציוניים וכן ייסד "אגודה להרחבת שפת עבר".
איש-שלום היה מחבר פורה כשעיקר עיסוקו היו מדרשי חז"ל בין בהלכה ובין באגדה. במבואותיו והערותיו על החיבורים שהוציא הוא מתגלה כידען עצום, דקדקן שלא מפספס שום פרט, חוקר מהשורה הראשונה וגם תלמיד חכם מהסגנון הישן. סמלי הדבר שבשעותיו האחרונות הגיה את מהדורתו ל"ספרא דבי רב" אפילו כשהוא כבר חולה אנוש. הוא הוציא וההדיר ביופי חיצוני ופנימי כמעט את כל מדרשי ההלכה וחלק ממדרשי האגדה. בכולם הוא מעיר, מציין, מגיה ומבאר. את כל שינויו הוא עשה בזהירות מופלגת, ואינו בוש לפרסם בספריו על טעויות שאירעו לו בחיבורים אחרים. חלק גדול מהמהדורות החדשות של הספרים אותם ההדיר, מסתמכות ברובן על עבודתו.
אחת משאיפותיו הייתה להוציא מהדורת תלמוד בהוצאה מדעית, אך מחוסר באמצעים כספיים הוציא לאור רק את מסכת מכות. בנוסף לכל אלו, עסק איש-שלום במחקר התנ"ך, היסטוריה יהודית, שירה, פיוט ועוד.
זיכרון דברים

זיכרון דברים הוא חוזה הנפוץ בקרב הציבור כתחליף ראשוני לחוזה מסודר, ומטרתו לסכם משא ומתן ראשוני בנוגע לעסקה הנרקמת בין הצדדים. מבחינה משפטית, המושג זיכרון דברים מתאר מצב עובדתי, בו מחד הצדדים הגיעו להסכמה על פרטים מסוימים ומאידך ברור לצדדים שבהמשך יערך חוזה סופי.
לעיתים זיכרון הדברים הוא חוזה לכל דבר, אשר כפוף לדיני החוזים ומחייב את החותמים עליו ככל חוזה אחר, על פי סעיף 24 לחוק. זיכרון הדברים נכתב בדרך כלל על ידי אנשים מן היישוב, חסרי השכלה משפטית, ומכאן נובעת גם הסכנה שבשימוש בו, שכן מצד אחד הוא מחייב, ומצד שני לעיתים קרובות אינו מסכם את העסקה המתבצעת במלואה, ומשאיר מקומות רבים לחילוקי דעות ופרשנויות שונות.
בהיות זיכרון הדברים חוזה לכל דבר, הוא נתון לפרשנות בית המשפט על פי חוק החוזים, כאשר בית המשפט מנסה לפרש את החוזה בהתאם לרצון הצדדים, כפי שנראה היה בזמן כריתת החוזה. אי קיומו של זיכרון הדברים מטופל על ידי בתי המשפט כהפרה של כל חוזה אחר, וכרוכה בפיצוי הצד הנפגע.
שני מבחנים עיקריים עומדים בפני בית המשפט על מנת לקבוע את תקפותו של זיכרון הדברים: מבחן גמירות הדעת ומבחן המסוימות.

מסוימות

מבחן המסוימות קובע כי הפרטים החשובים והעקרוניים הנוגעים לחוזה צריכים להיות מצוינים בו. כך למשל, נושאים כגון תיאור נשוא החוזה, מחיר ומיקום חייבים להופיע. בית המשפט קבע בעבר כי חסרונו של תיאור הנכס (במקרקעין למשל, מדובר בכתובת מדויקת, או לחלופין מספר חלקה) הוא עילה לקביעת חוסר תקפותו של ההסכם.

שימוש נבון בזיכרון דברים

על מנת לעגן את ההסכמות שנוצרות בזמן משא ומתן, ללא מתן התחייבות, יש להוסיף סעיף המסייג את ההסכמות ומתנה את ביצוע הכתובת בזיכרון הדברים בחתימה על חוזה מלא. למשל "מסמך זה מתאר את ההסכמות בין הצדדים, אך אינו מחייב אלא ישמש בסיס להסכם סופי שייחתם בעתיד". לחלופין, ניתן לקבוע מנגנון פיצוי מוסכם, למקרה שאחד הצדדים מבקש שלא לקיים את ההסכם.
אבי גיל (קצין)

ביוגרפיה

גיל התגייס לצה"ל בשנת 1990, התנדב לחטיבת הצנחנים ושובץ בגדוד 890. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 890 ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד, בתקופת דרור וינברג. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1. בהמשך מונה למפקד פלנ"ט צנחנים בין השנים 1999–2000, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר לימודים בפו"ם, מונה לקצין אג"ם של חטיבת הצנחנים.
בשנת 2003 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר צנחנים, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, את תפקידו סיים בשנת 2005. בהמשך מונה למפקד יחידת דובדבן, ושימש בתפקיד בין השנים 2005–2007. במהלך פיקודו על היחידה קיבל נזיפה ממפקד פיקוד המרכז, יאיר נוה, על הדרך שבה טיפל בארבעה לוחמים ביחידה, שסירבו לקחת חלק בפעילות המבצעית. לאחר מכן שימש כנספח צה"ל במארינס בין השנים 2007–2009.
ב-22 בנובמבר 2009 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אפרים, בתפקידו שירת עד שנת 2011. בשנת 2011 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הדרום, ושימש בתפקיד בין היתר במבצע עמוד ענן, את תפקידו סיים בשנת 2013. ב-14 ביולי 2013 מונה למפקד בה"ד 1, ושימש בתפקיד בין היתר במבצע צוק איתן, בתפקידו שירת עד 18 באוגוסט 2015. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ג (2016-2015). ב-16 במרץ 2016 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת עידן, במקביל מונה ביוני 2017 למפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, ושימש בתפקידיו עד 31 בינואר 2018. ב-18 במרץ 2018 מונה למפקד עוצבת געש.
שנת שמיטה

ביהדות, שנת שמיטה הוא שמה של השנה השביעית במחזור של שבע שנים. בשנה זו מצווה עם ישראל לקיים את מצוות השמיטה - לשבות מחלק גדול מהמלאכות בשדות חקלאיים בארץ ישראל ולהפקיר את הפירות לכל המעוניין לקוטפם. שנת השמיטה מלווה גם במצוות שמיטת כספים ובמצוות הקהל. במשנה ישנה מסכת העוסקת בשנת השמיטה והלכותיה - מסכת שביעית.

שנת השמיטה הראשונה

אף על פי שבני ישראל צוו על השמיטה כבר במתן תורה, מכיוון שהשמיטה היא מצווה התלויה בארץ, כפי שנאמר "כִּי תָבֹאוּ אֶל-הָאָרֶץ, אֲשֶׁר אֲנִי נֹתֵן לָכֶם--וְשָׁבְתָה הָאָרֶץ, שַׁבָּת לַ-ה'" (ספר ויקרא, פרק כ"ה, פסוק ב'), לא ניתן היה לקיים אותה לפני הכניסה לארץ ישראל. על פי המדרש, השמיטה הראשונה שישראל קיימו נעשתה בשנה ה-21 לכניסתם לארץ ישראל, מכיוון שנדרשו 14 שנה של הכרת הקרקעות, לפני שהתחילו את מחזור השמיטה. על פי חשבונו של הרמב"ם היא חלה בשנת 2510 לבריאת העולם.

חישוב שנת השמיטה

חישוב שנת השמיטה יכול להעשות באופן תאורטי, על פי החשבון של מספר השנים בלוח העברי וחלוקתו לשבע ללא שארית, במידה ונמצא כי הפעם הראשונה של שמירת השמיטה על ידי עם ישראל לאחר כניסתם לארץ התלכדה עם תאריך זה. עם זאת, הרב זוין מציין כי ישנן שתי בעיות עיקריות בחישוב השמיטה.

חישוב שמיטות ויובל

הבעיה הראשונה בחישוב שנת שמיטה נעוצה במחלוקת הלכתית-עקרונית בין התנאים, כיצד לבצע את החישוב של שמיטה ויובל ביחד. האם לכלול את שנת היובל בשמיטה, כך שבכל 98 שנים יהיו 14 שמיטות כדעת רבי יהודה, או לא לכלול את שנת היובל בכלל השמיטות, שיצא שבכל מאה שנים יהיו 14 שמיטות בדיוק, כדעת חכמים, שלה נוטה דעת הרמב"ם בניגוד לדעת הגאונים. הרב זוין מציין שעל כל פנים לאחר חורבן בית שני ברור כי ההלכה הייתה כמו רב יהודה (למרות היותו בדעת מיעוט), על פי פסיקת הגאונים, בעלי התוספות, רש"י ושאר ראשונים.

לאחר חורבן בית שני

הבעיה השנייה בחישוב שנת השמיטה נעוצה במחלוקת חישובית-היסטורית בין פרשני התלמוד הראשונים. המחלוקת נוגעת לשנה המדויקת של חורבן בית שני, שעל פי המסורת נחרב במוצאי שביעית - כלומר בשנה הראשונה למחזור השמיטה. המחלוקת היא מחלוקת בין פרשנים התלמוד הראשונים: רש"י (שלחשבונו נחרב הבית בשנת ג' אלפים תתכ"ט לבריאה - 3829 לבריאה) ובין רבינו תם ושאר פרשנים ראשונים כמו הרמב"ן, הר"ן, התרומה ועוד (שלחשבונם נחרב הבית בשנת ג' תת"ל לבריאה - 3830 לבריאה). 
מחזור השמיטה לשיטת רבינו תם והרמב"ם, ושעל פיו נוהגת הרבנות הראשית לישראל מסונכרן עם התאריך העברי של בריאת העולם המקובל ביהדות, כך שלמשל שנת ה'תשס"ח (5768) שהייתה שנת שמיטה, יצאה בדיוק  השמיטה ה-824 לפי התאריך העברי של בריאת העולם.

שנות שמיטה החל מהעלייה הראשונה

ה'תרמ"ב • ה'תרמ"ט • ה'תרנ"ו • ה'תרס"ג • ה'תר"ע • ה'תרע"ז • ה'תרפ"ד • ה'תרצ"א • ה'תרצ"ח • ה'תש"ה • ה'תשי"ב • ה'תשי"ט • ה'תשכ"ו • ה'תשל"ג • ה'תש"ם • ה'תשמ"ז • ה'תשנ"ד • ה'תשס"א • ה'תשס"ח • ה'תשע"ה

שנות השמיטה הבאות

ה'תשפ"ב • ה'תשפ"ט • ה'תשצ"ו • ה'תת"ג • ה'תת"י
רוברט הארליק

תרומתו לדילוגי אותיות בתורה

הארליק הוא מתומכי המחקר של דורון ויצטום, אליהו ריפס ורוזנברג, אודות מסרים המוצפנים בדילוגי אותיות בתורה. הוא בדק בעצמו את הצופן זמן רב, השתכנע בנכונותו, ואף תרם לו הוכחה: הוא הציע לבדוק האם מלבד הדילוג המינימלי, בו היה ידוע מראש כי רשימתו של ויצטום הצליחה בפסוקי התורה, ואילו רשימתו של מקי הייתה מוצלחת בספר "מלחמה ושלום", ישנו מקום נוסף בו נמצאת התכנסות בין השמות לבין התאריכים, והפעם בדילוג גדול יותר. כלומר מה תהיינה התוצאות של "דילוג מינימלי מספר 2", "דילוג מינימלי מספר 3", וכן הלאה. תוצאת בדיקתו גלתה כי הרשימות של ויצטום הוכיחו את עצמן שנית, ואף עד הניסיון העשרים נמצאו תוצאות מרשימות. רשימתו של מקי, לעומת זאת, הלכה וכשלה ולאחר הניסיון השלישי כבר לא הייתה כל משמעות סטטיסטית לתוצאות. הארליק הרצה על הנושא בפני משתתפי הכנס הבינלאומי לזיהוי תבניות שהתקיים בהונג קונג בשלהי 2006. וביוזמתו אף הרצו שם גם חוקרים נוספים של דילוגי אותיות בתורה.
מזצ'אט

היסטוריה

האזור אוכלס עוד מהעת העתיקה. בשנת 1067 הוקם שם מנזר וכן כפר בשם Csát אשר חולק לשני חלקים: Szabadcsát, היכן שחיו אנשים חופשיים, ו-Lakcsát, היכן שחיו צמיתים.
האזור נהרס בעת פלישת האימפריה המונגולית להונגריה, ושמו הוזכר שוב רק בשנות ה-30 של המאה ה-14. לאחר קרב קרסטש במאה ה-16 האזור היה עזוב פעם נוספת, אך אנשים התיישבו בו שוב כשמחוז בורשוד היה תחת משטרו של הנסיך גאבור בתלן.
בשנת 1686 כוחות האימפריה שרפו את העיר, אבל ממסמך משנת 1698 היא מצוינת כעיר היכולה להחזיק שוק, ועל כן הייתה לה חשיבות כלשהי. המקומיים לקחו חלק בהפיכה נגד בית הבסבורג בשנים 1848-1849, וכתוצאה מכך כוחות האימפריה האוסטרית שרפו את העיר. לאחר 1867 העיר שגשגה: רכבות הגיעו לעיר, טחנות קמח הוקמו ובנקים נפתחו.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, העיר איבדה 176 מאזרחיה. פסל הוקם לזכרם. במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה, התושבים היהודים הוגלו. ב-7 בנובמבר 1944 כוחות ברית המועצות השתלטו על האזור.
במהלך העשורים שלאחר מכן מזצ'אט שגשגה, על אף שלא הייתה מרכזית עוד כבעבר בשל הקמתה של העיר טיסאויווארוש. ב-1 בינואר 1991 היא הוכרזה שוב כעיר.
קרב ניוז'ואנג

רקע

לאחר כיבוש העיר האיצ'נג שבחצי האי ליאודונג על ידי הדיוויזיה השלישית היפנית ב-13 בדצמבר 1894, ניסו הכוחות הסיניים לכבוש אותה בחזרה ארבע פעמים, אך כל הניסיונות נכשלו. ב-10 בינואר 1895 כבשה הארמייה היפנית השנייה את העיר גאיז'ואו, המרוחקת כ-31 קילומטרים מניוז'ואנג, וכך נקבעו קווי ההגנה של הצבא הסיני. הצבא היפני, לעומתו, עמד בפני ברירה לנוע צפונה ולתקוף את בירת המחוז מוקדן, או להמשיך מזרחה, לכיוון הבירה בייג'ינג.

הקרב

לאחר ניסיון הנפל האחרון לכבוש מחדש את האיצ'נג, נשלחה תגבורת בת 20,000 חיילים לעיר הנמל ניוז'ואנג. כוח נוסף, בסדר גודל דומה, נשלח גם לעיר ליאויאנג, הצפונית להאיצ'נג, וב-1 בפברואר קיבל המשנה למלך ליו קוניי את הפיקוד על כל הכוחות באזור.
הסינים פתחו במתקפה על האיצ'נג ב-16 בפברואר, ובה השתתפו כ-16,000 חיילים, אך ההתקפה נהדפה במחיר 150 הרוגים בצד הסיני. אולם, בעקבות הידיעה על נפילת ווייהאיוויי ב-12 בפברואר, נאלץ הפיקוד הסיני להפסיק את המתקפה. נפילת עיר הנמל החשובה פגעה פגיעה קשה במורל החיילים הסינים, ואלה החלו לערוק. 
היפנים פתחו במתקפת נגד על ליאויאנג ועל ניוז'ואנג ב-28 בפברואר. בחסות הרעשה ארטילרית התקדמו כוחות הרגלים על פני חזית רחבה. המגינים הסינים החלו לסגת בצורה בלתי מאורגנת לכיוון העיר ג'ינז'ואו, וכמעט ולא העמידו התנגדות להתקדמות היפנית. מספר יחידות, תחת פיקודו של לוטננט גנרל קאצורה טרו, רדפו אחרי הסינים הנסוגים, והגיעו עד לשערי ליאויאנג ב-3 במרץ, בעוד הכוח העיקרי של הצבא היפני, שכלל את הדיוויזיות החמישית והשלישית, הגיע לניוז'ואנג ב-4 במרץ. 
לאחר הרעשה ארטילרית שנמשכה כשעתיים, עזבו המגינים הסינים את ביצורי העיר ללא התנגדות, ונכנסו אל תוך העיר, שם פתחו בלוחמה עירונית, שלעיתים הגיעה לכדי קרבות פנים אל פנים. הלחימה פסקה עד שעות הלילה, ורבים מהחיילים הסיני נמלטו מבעד לקווים היפנים ואל האזורים הכפריים. כ-600 חיילים סינים נכנעו בתוך העיר, וכבעבר, הותירו הסינים מאחוריהם מצבורי נשק, תחמושת ואספקה, שנפלו שלל לידי היפנים. 
בימים שלאחר נפילת העיר, כבשו הכוחות היפנים גם את המוצבים שהגנו על פתח הנמל, ובכך חיסלו כל התנגדות.

תוצאות הקרב

כיבוש ניוז'ואנג סימן את סוף הלחימה ביבשת אסיה במהלך מלחמת סין-יפן הראשונה. היפנים ביצעו עוד נחיתה במחוז ג'יאנגסו, צפונית לשנגחאי, ב-24 במרץ, והגיעו למרחק של 80 קילומטרים מהתעלה הגדולה. מצב זה הוסיף לחץ על ממשל צ'ינג בשולחן המשא ומתן, וכך היה גם כיבוש פנגהו הסמוך לטייוואן. הסכם שימונוסקי, שסיים את המלחמה, נחתם ב-17 באפריל.