google/wiki40b huggingface dataset:
בית משיח (שבועון)

היסטוריה

העיתון משמש ככלי ביטוי לזרם המשיחיסטי בחב"ד המאמין שהרבי הוא המלך המשיח ויש לפרסם זאת, וחלק מהם אומר כי הוא לא נפטר ועדיין חי וקיים בגוף גשמי. השבועון נוסד לאחר פטירתו של הרבי בג' בתמוז תשנ"ד, כאשר העיתון הוותיק כפר חב"ד, חדל מהעיסוק במשיחיותו של הרבי ומהכיתוב "יחי אדוננו מורנו ורבינו מלך המשיח לעולם ועד" שהופיע בשער העיתון, וסירב לתת במה לדעות הזרם המשיחיסטי. 
העיתון התחיל לצאת בסוף חודש אב תשנ"ד, תחילה הודפס העיתון כיומן מהמתרחש במרכז חב"ד העולמי - 770 בניו יורק, תחת הכותרת "מיומנו של 'תמים' בבית חיינו". במשך הזמן התרחב העיתון והחל לפרסם מאמרים, טורים בענייני השעה וחדשות. בתחילת דרכו היה העיתון מזכיר את קברו של הרבי מליובאוויטש וסיפורי מופת משם. אך בהמשך, במקביל להקצנת הפולמוס המשיחי בחב"ד, החל לנקוט בקו של התעלמות מוחלטת מהמקום.

מבנה העיתון

העיתון יוצא בשני מהדורות בשפה העברית והאנגלית.
העיתון מכיל כתבות, טורים, סיפורים וחדשות. בין מדוריו ליקוט מדברי אדמו"רי חב"ד על הפרשה ועל תאריכים מיוחדים שחלים באותו שבוע. התוועדות חסידית, הגות וואך - מדורי הגות, אימון אישי - טורים אישיים. מדור לילדים בשם "במחנה צבאות השם" המופק על ידי ארגון צבאות השם של הפלג המשיחיסטי בישראל. 
מדי שבוע מצורף מוסף לנשים ונערות - "עטרת חיה". 
מזמן לזמן מצורף לעיתון מוסף בשם "התמים" לבחורי ישיבות חב"ד (המוסף שאב את שמו ואת עיצובו מכתב העת התמים שיצא לאור בוורשה בשנים תרצ"ה-תרצ"ח). המוסף יצא לאור ברצף עד תשס"ד במתכונת דו חודשית, ומאז שנת תש"ע הוא יוצא לקראת תאריכים מיוחדים, אם כי לא בקביעות.

כתיבה עריכה והוצאה לאור

העריכה הראשית של העיתון נעשית במשרדי המערכת בארצות הברית בידי אברהם רייניץ ושלום יעקב חזן מניו יורק. בניו יורק מבוצעת גם העריכה וההוצאה לאור של חלק העיתון שבשפה האנגלית. מנכ"ל העיתון הוא מנחם מנדל הנדל מניו יורק.
עריכת חלקו המרכזי של העיתון שבשפה העברית, מתחלקת בין המערכת בארצות הברית בה נעשית העריכה הסופית והעיצוב של העיתון, לבין המערכת הישראלית הממוקמת בכפר חב"ד] בה מצויים מרבית הכותבים.
בין הכותבים הבולטים בעיתון נמנים העורך הראשי, הרב שלום יעקב חזן, העורך בפועל הרב אברהם רייניץ, החוקר שניאור זלמן ברגר, הסופר מנחם זיגלבוים, הרב שלום דובער וולפא, ישראל יהודה, שלום בער קרומבי ונתן אברהם. על כותבי מאמרי ההגות בעיתון נמנים המשפיע, הרב שלמה הלפרן (רב חסידי חב"ד בתל אביב) הרב אסף פרומר (משפיע בישיבת חב"ד בחיפה) שליח הרבי בקליפורניה הרב נפתלי אסטולין, משיח פרידמן ושניאור זלמן חביב (שליח חב"ד ברמת אביב ג').
בעבר נמנו על צוות העיתון: שבתאי ווינטרוב (דובר ארץ ישראל שלנו), הרב חיים אשכנזי (משפיע ישיבה קטנה תומכי תמימים המרכזית בישראל, ובהמשך בישיבה באור יהודה עד פטירתו), יו"ר הנהלת רשת חינוך חב"ד "אוהלי יוסף יצחק" הרב משה סלונים, הרב יוסף קרסיק רב היישוב בת חפר, הרב חיים לוי יצחק גינזבורג ועוד.
איליה גורביץ'

ביוגרפיה

איליה גורביץ' נולד בקייב. בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 היגרה משפחתו לארצות הברית. בשנת 1983 הוא זכה באליפות ארצות הברית בשחמט לתלמידי בתי הספר. 
 בשנת 1984, בגיל 12, הוא ניצח באליפות העולם לצעירים עד גיל 14. בגיל 18 הוא ניצח באליפות העולם לנוער (והקדים את אלכסיי שירוב,  שסיים במקום השני).
בשנת 1992 בתחרות ברינו גורביץ' סיים במקום השני אחרי גרגורי קיידנוב ובשיקגו הוא סיים במקום השני אחרי רומן ג'ינג'יחאשווילי.
בשנת 1985 הוענקה לגורביץ' דרגת רב אמן.
בשנת 1993 בתחרות בבוסטון הוא סיים במקום ה-5 (ניצח ג'ואל בנג'מין). בשנת 1999 בתחרות לזכר ברונשטיין הוא זכה במקום השני.
הוא הפסיק להשתתף בתחרויות ועבר לעבוד בבורסה לניירות ערך.
הרי הארץ

הרי הארץ (Harz) הוא רכס הרים בגרמניה במדינות סקסוניה התחתונה, תורינגיה וסקסוניה אנהלט, ביניהם נמצאים ההרים הגבוהים ביותר בצפון גרמניה בהם פסגת הברוקן שמתנשאת לגובה של 1,141 מטר. אורכם 110 קילומטר והרוחב בין 30 ל-40 קילומטר. בחלקם המזרחי (Unterharz) גובהם סביב 400 מטר ואילו בחלק המערבי (Oberharz) סביב 800 מטר.
הערים לרגלי ההרים בהן גוסלאר, ורניגרודה וקוודלינבורג מהוות אזורי תיירות ונופש פופולריים. באזור נוצרו אגדות רבות על מכשפות וגמדים כפי שהן מוכרות בעולם המערבי.
שרשרת ההרים נוצרה במהלך תקופת הקרבון תוך כדי התאחות היבשות כדי ליצור את יבשת העל פנגיאה באורוגנזה הקרויה על שם הרים אלו: הקימוט ההרציני. באותה עת נוצרו גם הרי האפלצ'ים.
יהושע אשר רבינוביץ

רבי יהושע אשר רבינוביץ (בערך תקנ"ח, 1798 - כ"ה באייר תרכ"ב, 1862) היה אבי שושלת פוריסוב. בנו של "היהודי הקדוש" מפשיסחה.

ביוגרפיה

בנם של רבי יעקב יצחק רבינוביץ ושיינדל פריידא בת רבי גדליה מאפטא. בילדותו חלה והיה על סף מוות. על פי המסופר במשפחה, אביו הפקיד את כל נכסיו לעניים באמרו שקיום מצווה למעלה מן הטבע היא סגולה לישועה למעלה מן הטבע, והילד הבריא. החסידים תלו את חוליו בהקפדתו של החוזה מלובלין על אביו. בילדותו נשלח ללמוד אצל המגיד מקוז'ניץ. כמו כן נסע לשרף מסטרליסק ורבי ישראל מרוז'ין. לאחר נישואיו כיהן ברבנות זליחוב, אך עזב בשל מחלוקת בין חסידי ומתנגדי העיירה. הוא כיהן כרבה של העיירה שנציה הסמוכה לפוריסוב, ובשנת תרי"ב החל לכהן כרבה של פוריסוב. הוא התפרסם על שם עיירה זו וכיהן בה כרב ואדמו"ר 10 שנים, עד לפטירתו. נקבר בבית הקברות סטרבולה בפאתי פוריסוב. קברו והאוהל שעליו שוחזרו בשנת תשע"ה.
יהודה שוקרון

ביוגרפיה

שוקרון נולד בשנת 1972 בראשון לציון. לאחר שחרורו מצה"ל, החל את לימודיו בבית הספר למשחק בית צבי. לאחר מכן עבר קורס רדיו ותקשורת ברדיו לב המדינה, בניהולו ובהדרכתו של גדעון לב ארי.
בהמשך שידר ברדיו לב המדינה במשך כשנתיים. בתקופה זו החל שוקרון להתקרב לעולם החרדי והחליט ללמוד בישיבת נתיבות עולם בבני ברק. עם התקרבותו לדת החל להופיע בהצגות ובסרטים מובילים במגזר החרדי. כמו כן הוא מופיע כחקיין וסטנד-אפיסט באירועים ובתוכניות בידור חרדיות.
בשנת 2000 החל לשדר ברדיו הדתי-חרדי קול חי. במהלך השנים שידר את התוכניות: "מגוון על הבוקר", "שירים כבקשתכם", "המצעד המזרחי-חסידי" ו"מסלסלים", וכן קריין מהדורות חדשות במחלקת האקטואליה.
בשנת 2009 הצטרף לרדיו קול ברמה שנפתח והגיש שם את "המצעד המזרחסידי" וכן קריין מהדורות חדשות במחלקת האקטואליה.
בשנת 2010 שב לרדיו "קול חי" והגיש את התוכניות "שלוש על ישראל", "ילדודס" ובהמשך את התוכנית "שניים בצהריים" יחד עם אלעד כהן. כמו כן קריין וערך מהדורות חדשות במחלקת האקטואליה של התחנה.
מאז שנת 2011 מגיש מדי יום ברדיו "קול חי" יחד עם אלעד כהן בשעה 16:00 את התוכנית "טובים השניים". בשנת 2012 פתח בקריירת שירה, והוציא לאור את הסינגל "קול ששון". בשנת 2016 הוציא סינגל שנקרא "לעולם אודך" לקראת נסיעתו לאומן לציון רבי נחמן מברסלב, וכן הוציא יהודה שוקרון דואט עם אייל עובד - 'בלב יודע'.
שוקרון מנחה בערוץ הידברות תוכניות שמחות ואירועים מיוחדים. הוא קריין את ההצגה "החיים והמוות ביד הלשון" בהשתתפות שלישיית הופה הולה.
ניקולאי מיאסקובסקי

קורות חיים

ביצירתו המוקדמת, שנכתבה בקונסרבטוריון, הושפע מיאסקובסקי בעיקר מצ'ייקובסקי ומסקריאבין. רק מקצת יצירותיו התזמורתיות מאותה העת שרדו. עם זאת, במהלך לימודיו בקונסרבטוריון שיתף פעולה עם סרגיי פרוקופייב לפחות ביצירה משותפת אחת, ששימשה את פרוקופייב בפרק השקט של הסונטה מס' 4 לפסנתר שלו. הסונטה מס' 1 של מיאסקובסקי, שנכתבה באותם הימים ומורגשת בה השפעת סרקיאבין, תוארה על ידי גלן גולד כ"אולי אחת היצירות הראויות לציון ביותר מאותה תקופה". 
מיאסקובסקי השלים את חוק לימודיו ב-1911, והחל להרצות בקונסרבטוריון. כמו כן שימש כמבקר מוזיקה חריף. במסגרת תפקידו זה היה מן המעטים שידעו להעריך את יצירתו של איגור סטרווינסקי כבר בראשית דרכו. 
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה חזר לצבא ולקח חלק פעיל בלחימה. הוא נפצע בחזית האוסטרית עת עסק בביצורי החוף של העיר טאלין, וסבל מהלם קרב. שתי הסימפוניות שכתב בתקופת המלחמה מנגודות מאד באופיין. בעת המהפכה ומלחמת האזרחים שבעקבותיה הוא כבר היה ברוסיה. באותה העת נרצח אביו, שהיה גנרל לשעבר בצבא הצאר, על ידי מהפכנים בולשוויקים. גם דודתו, אליה היה קשור, מתה באותה תקופה, וגיסו התאבד בשל משבר כספי. מיאסקובסקי עצמו שירת בצבא האדום בין 1917 ל-1921. לאחר מכן קיבל תקן בקונסרבטוריון של סנט פטרסבורג, שם התגורר בדירה אחת עם אחותו האלמנה ולנטינה ובתה. מיאסבקובסקי היה רווק כל ימיו ומתואר כאדם ביישן, סגור, רגיש ופורש מחברה. 
בשנות העשרים והשלושים מיאסקובסקי היה למלחין הבולט של ברית המועצות, וכתב את מרבית יצירתו בסגנון הקלסי המסורתי. הוא לא כתב אופרות אך כתב 27 סימפוניות (וכן שלוש סימפונייטות), שלושה קונצ'רטי, ועוד יצירות לתזמורת- 13 רביעיות מיתרים, 9 סונטות לפסנתר סולו, וכן יצירות קטנות רבות וכמה יצירות ווקליות. עם זאת, הוא היה חבר באגודה למוזיקה בת זמננו, שהייתה אמונה על טיפוח המוזיקה המודרנית. הוא גם שמר על קשריו עם פרוקופייב בעת שהותו בגלות מברית המועצות.
בשנות העשרים והשלושים יצירתיו נוגנו גם בארצות הברית ובאירופה. הוא כונה לעיתים "המצפון של מוסקבה". היו שסיווגו אותו בין גדולי המלחינים הרוסיים של זמנו. מאמצע שנות השלושים חלה ירידה בפוריותו המוזיקלית. 
על אף הסתייגותו ממשטר סטלין, מיאסקובסקי עשה כל שביכולתו להימנע מעימותים עם השלטונות. אף שכמה מיצירותיו מתייחסות לאירועי הזמן, רובן ככולן חסרות כל מימד פרוגרמטי או תעמולתי. אחת הפתיחות שכתב הוקדשה לסטלין לרגל יום הולדתו הששים. 
סגנונו המאוחר חזר לכמה מן הדפוסים החדשניים של צעירותו. הוא חשש מהוקעה על ידי השלטונות והשתדל לחמוק ממנה. אף על פי כן הוא הואשם, יחד עם כמה מלחינים אחרים, בסטייה מן הקו המפלגתי שחייב כתיבת מוזיקה 'פרולטרית' ובעלת גישה פורמליסטית. הוא סירב להשתתף בדיונים שנפתחו נגד מלחינים אלה, ועל אף ביקור של טיחון ירניקוב, שהזמין אותו לשאת נאום חרטה באיגוד המלחינים, הוא שמר על שתיקה. השלטונות הסובייטיים הכריזו עליו כאחד המלחינים המוחרמים. הוא מת ב-1950 מסרטן ורק לאחר מותו זכה לטיהור שמו. 
הוא הותיר אחריו יבול מוזיקלי של 87 יצירות שלא פורסמו בחייו. על מורשתו המוזיקלית התנהל - ועדיין מתנהל - פולמוס חריף, במיוחד בקרב מוזיקאים רוסיים.
ברינואה

היסטוריה

ההתיישבות הראשונה בברינואה הייתה בשנת 638.
במקום שוכנת קהילה של חסידי חב"ד משנת 1946, אשר הקימו שם ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש.
ישעיהו פרס

תולדותיו

פרס נולד בירושלים, בנם של חיים פרס, בלשן ממחיי השפה העברית ומבוני העיר ירושלים, ושרה, שהייתה מורה בבית הספר לבנות שייסד מונטיפיורי.
בית המשפחה בילדותו היה בעיר העתיקה בירושלים, בחצר ר' נחום משקלוב ברחוב הכרי, בצמוד לחצר רייסין. לאחר מכן, התגורר רוב חייו בשכונת זיכרון משה, בקרבת בית הספר למל, שאותו ניהל במשך כ-40 שנה. הרחוב הקטן בו גר, המחבר בין רחוב ישעיהו ורחוב בליליוס, נקרא על שמו עוד בחייו.
הוא יזם והקים גופים וארגונים שונים, בהם הסתדרות המורים (פרס היה מזכירה הראשון); ועדת השמות הממשלתית, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, והלשכה הירושלמית של בני ברית, שאותה ניהל.
פרס חיבר כמה ספרי-מסע, גאוגרפיה וטופוגרפיה, אך יצירתו הגדולה היא אנציקלופדיה גאוגרפית-היסטורית של ארץ ישראל בארבעה כרכים. 
מושב גבעת ישעיהו שבעמק האלה ורחוב בירושלים על-יד בית הספר למל נקראים על שמו.
טבח סימל

טבח סימל (ארמית: ܦܪܡܬܐ ܕܣܡܠܐ פרמתא דסמלא) היה הטבח הראשון מני רבים שבוצע על ידי ממשלת עיראק כנגד המיעוט האשורי בצפון המדינה באוגוסט 1933. המונח מתאר לא רק את הטבח בעיירה סימל, אלא את מסע ההרג שהתחולל ב-63 כפרים במחוזות דהוכ ונינוה והוביל לרציחתם של כ-3000 אזרחים אשורים.
בעקבות מתן העצמאות העיראקית, חששו האשורים לגורלם וקבוצה גדולה שלהם עברה לסוריה לבקש בה מקלט. סוריה סירבה לבקשתם והם הושבו לעיראק. בתחילת אוגוסט 1933 אירע עימות בין האשורים והצבא העיראקי.
בעקבות הקרב, טבחו כוחות עיראקיים באשורים בסימל ובכפרים אחרים.
גביעונית נאכלת

כמאכל

מלבד היותה טעימה יחסית ונחשקת בקרב חובבי פטריות, גביעונית נאכלת עשירה בוויטמינים ומינרלים ובעיקר בוויטמין C ואשלגן. הפטריה נחשבת למקור טוב במיוחד לוויטמין D. רוב הטעם העשיר והמורכב של הפטריה מתגלה בבישול ולכן לא נהוג לאכול אותה חיה. רוב תרכובות הגביעונית מסיסות בשומן ולכן נוהגים לטגן את הפטריה בשמן, חמאה או שמנת. הפטריה מומלצת גם לשימוש במתכוני רטבים מבוססים אלכוהול כדוגמת יין, והיא פופולרית במיוחד במתכוני רטבים ומרקים.
בדרך כלל הפטריה נמכרת בשוק לאחר תהליך ייבוש. תהליך ייבוש הפטריה הוא פשוט למדי ולא פוגע בטעמה. ניתן גם לכתוש את הפטריה היבשה לאבקה ולהשתמש בה לתיבול מרקים ורטבים.
תנועת ההתנגדות הצרפתית

מידע כללי

המחתרות הצרפתיות במלחמת העולם השנייה פעלו נגד הנאצים בוישי ובצרפת הכבושה במגוון דרכים. ביניהן פיצוץ מסילות רכבת, ירי בשומרים נאצים, הברחת ילדים יהודים ופיצוץ מבנים. ילדים יהודים רבים הוברחו לספרד ולשווייץ. הם נהנו מתמיכה בחזית הדיפלומטית מהאנגלים על ידי שיבוחם ברדיו ובנאומים של צ'רצ'יל בפני העם האנגלי ובתמיכה צבאית מהאמריקאים.

אקדחי "הדיליבריטור"

אקדחי הדיליבריטור היו אקדחים שהאמריקאים החדירו לצרפת. אקדחים אלו היו קטנים וכך היה אפשר להסתירם בכל מקום. התוכניות הייתה שחיילי המחתרת הצרפתים יתגנבו מאחורי שומרים נאצים, יירו בהם ויקחו את נשקם. כך גם ישנה פגיעה בגרמנים וגם ניתן להשיג נשק יותר טוב.

במהלך הפלישה לנורמנדי

במהלך הפלישה לנורמנדי פעלו המחתרות הצרפתיות בשיתוף פעולה עם בעלות הברית. הם יצרו פעולות הסחה נגד הגרמנים ועזרו לשחרר את צרפת מידי הגרמנים מיד לאחר הפלישה.

שחרור צרפת מהגרמנים

צרפת שוחררה מהגרמנים גם בעזרת המחתרות הצרפתיות שמילאו תפקיד חשוב בקרב. הם היו מיומנים בירי ובשימוש בנשק יותר מן החיילים האמריקאים והבריטים באותה התקופה]. נוסף על כך, הם היו תוספת כוח לצבא בעלות הברית במערב אירופה באותה התקופה. חוץ מזה הם ידעו רבות על הגרמנים, שיטותיהם והם הכירו את השטח בצורה טובה יותר משאר החיילים.

נשים במחתרת

נשים רבות היו במחתרות ופעלו במגוון תפקידים בהם: העברת מידע, לחימה והברחת ילדים יהודים.
סטארודוב

היסטוריה

תיעוד אודות העיר קיים מאז המאה ה-11 בתקופה זו הייתה העיר ככל הנראה חלק מסבריה . העיר נשרפה לחלוטין במאה ה-13, עם פלישת המונגולים.
במאה ה-14 הפכה העיר לחלק מהדוכסות הגדולה של ליטא, ולאחר מכן - לחלק מהאיחוד הפולני-ליטאי. במאה ה-16 ובתחילת המאה ה-17 הייתה סטארודוב חלק מנסיכות מוסקבה. בתקופת מרד חמלניצקי הייתה העיר אחד ממרכזי ההתקוממות, ובמחצית השנייה של המאה ה-17, לאחר המרד, נהנתה העיר ממידה מסוימת של אוטונומיה. עד 1781 הייתה העיר חלק מהמחוז הקוזאקי האוטונומי באוקראינה, ולאחר מכן השתייכה לאוקראינה.
בשנת 1918, בשלבים האחרונים של מלחמת העולם הראשונה, כבשו הגרמנים את סטארודוב, ובנובמבר 1918 כבשו הסובייטים את העיר.
ב-18 באוגוסט 1941 כבשו הגרמנים שוב את העיר, במהלך מבצע ברברוסה. ב-22 בספטמבר 1943 שחרר הצבא האדום את העיר.

ארכיטקטורה

סטארודוב הייתה מרכז חשוב של הממלכה הקוזאקית, ולכן היא המקום היחיד ברוסיה בו קיימות דוגמאות אותנטיות של בנייה בסגנון הבארוק האוקראיני. כנסיית הלידה בעיר נבנתה ב-1617 ושופצה בשנת 1677 לאחר שפרצה בה שרפה. כנסייה זו היא דוגמה טיפוסית של סגנון הבארוק הקוזאקי. מבנים ייחודיים נוספים הם כנסיית ההתגלות שנבנתה ב-1789 וכנסיית ניקולאוס הקדוש שנבנתה בסגנון נאו-קלאסי ב-1802.

יהודי סטארודוב

בשנות העשרים חיו בסטארודוב כ-4,100 יהודים, אך רובם היגרו מהעיר, חלקם לארצות הברית, בעשור שלאחר מכן. ערב מלחמת העולם השנייה היו בעיר כ-1,630 יהודים.
העיר נכבשה בידי הגרמנים באוגוסט 1941 ובספטמבר רוכזו רוב היהודים שבעיר בגטו. כמה מאות מהם נרצחו בירי מחוץ לגטו או מתו ממחלות בגטו. במרס 1942 נרצחו כ-800 היהודים שנותרו בגטו על ידי יחידות גרמניות ויחידות משטרה אוקראיניות.
Merry Christmas (אלבום של מריה קארי)

רקע

קארי הביעה את אמונתה באלוהים ובקשר שלה בין מוזיקה ורוחניות, והרגישה שהאלבום הוא סוף סוף דרך להציג את המיסטיקה שלה למוזיקה. לאחר שחרור אלבומה השלישי היו ספקולציות כי קארי עובדת על אלבום חדש אך עד אוקטובר 1994 לא היה ידוע בוודאות אם זה נכון. 
רק חודש לפני שחרור האלבום בילבורד הודיעו על שחרורו באופן רשמי. המבקרים היו המומים ותהו האם הצלחתה של קארי תמשיך לאור התפנית המוזיקלית. אך קארי לא הקשיבה לספקולציות והמשיכה לעבוד על האלבום. בסופו של דבר הצלחת האלבום הייתה אדירה כאשר האלבום הפך לאלבום חג המולד הנשי הנמכר ביותר בהיסטוריה בעולם.

סינגלים והצלחה

מתוך האלבום יצאו 3 סינגלים: "All I Want for Christmas Is You", שיר מקורי של קארי שהפך לשיר חג המולד הנשי הנמכר ביותר בהיסטוריה, "Joy to the World" ו-"O Holy Night" ששניהם היו גרסאות כיסוי.
השיר המצליח ביותר מהאלבום "All I Want for Christmas Is You" שבר גם שיא נוסף כאשר הפך לרינגטון הנמכר ביותר בארצות הברית. נכון לדצמבר 2015 האלבום מכר 5.5 מיליון עותקים בארצות הברית, ו-15 מיליון עותקים בכל העולם מה שהופך אותו לאלבום חג המולד הנשי הנמכר ביותר בהיסטוריה.
פררו רושה

פררו רושה (באיטלקית: Ferrero Rocher), הוא שם המותג של ממתק כדור שוקולד (פרלין) מתוצרת חברת המזון האיטלקית פררו. כל כדור שוקולד מורכב מאגוז לוז קלוי שלם עטוף בציפוי ופל שממולא בקרם אגוזים ועליו שכבת שוקולד חלב ושבבי אגוזים. קיימים פרלינים גם עם מילוי אחר. כל כדור שוקולד נעטף בנפרד בעטיפה משלו בצבע זהב או בצבע אחר, בהתאם למילוי. הוא יוצר לראשונה ב-1982.
בקנדה, הונג קונג, ברזיל ומלזיה, חבילת פררו רושה היא מתנה פופולרית בחגים, בייחוד לרגל השנה הסינית החדשה. בתרבות הסינית, צבע העטיפה מסמל עושר ומזל.
מדי שנה נמכרים בעולם יותר מ-3.4 מיליארד פרלינים של פררו רושה.]
חיפזון וזהירון

עלילה

סדרת הטלוויזיה "חיפזון וזהירון" משודרת בהוט וי או ד- יאנג.
עונה ראשונה עוסקת בזהירות בדרכים.
עונה שנייה עוסקת באורח חיים בריא.
עונה שלישית עוסקת בנושא משפחה.
עונה רביעית עוסקת בחגי ישראלי.
עונה חמישית עוסקת באמרות חכמים ועיצות לחיים טובים.
עונה שישית עוסקת בחוקרים ומגלים.
עונה שביעית עוסקת בעידוד הקריאה.
במרכז הסדרה, מככבים חיפזון וזהירון שני חברים שונים זה מזה. זהירון הוא הזהיר והמחושב מבין השניים, וחברו חיפזון, נחפז וממהר. התנהגותם השונה מדגישה את הפזיזות והרשלנות אל מול הזהירות ושיקול הדעת.
במהלך הסדרה נפגשים חיפזון וזהירון עם חברים מיוחדים, עם צ'יקו השוטר, רמזוריקו, טופי, טישו ועוד חברים כולם ביחד בהומור וחן, יוצרים חיבור קסום בין עולם הדמיון והמציאות שבשכונה, ומעניקים חוויה מהנה של לימוד בדרך ייחודית ושמחה. כל פרק יסתיים בשיר מקורי, בעל מוסר השכל הקשור לאותו הנושא בו עסק הפרק.
יחסי דרום אפריקה–הרפובליקה של קונגו

היסטוריה

הרפובליקה של קונגו פעלה כנגד האפרטהייד בדרום אפריקה. בנובמבר 1981, קונגו ארגנה כנס בשם "אפרטהייד ובריאות", שעסק בהשלכות הבריאותיות של אפליה גזעית ואי-שוויון חברתי.
באוקטובר 2005, קבוצה של אנשי עסקים מדרום אפריקה ביקרו בקונגו. כתגובה לביקור זה, בנובמבר 2005, נשיא דרום אפריקה, תאבו מבקי, הוביל משלחת פוליטיקאים ואנשי עסקים בדרום אפריקה אל קונגו, במטרה לקדם את היחסים בין המדינות. הקבוצה כללה את השרים מנדיסי מפאהלווה, ג'ף ראדבי ואת פאלו ג'ורדן. קבוצה זו נפגשה עם נשיא קונגו, דניס סאסו נגואסו.
באוקטובר 2009, ממשלת קונגו חתמה על הסכם יחד עם ממשלת דרום אפריקה בדבר חכירת 200,000 דונם של קרקע חקלאים לחקלאים דרום אפריקאים. רוב הקרקעות שהוחכרו היו משקים שפעלו בעבר על ידי ממשלת קונגו, אך עם השנים הצורך בהם פחת והשטחים היו חסרי שימוש. המזון שיופק יהיה מיועד בעיקר לשוק המקומי בקונגו.
דריק ויליאמס

ראשית חייו

דריק ויליאמס נולד בלה מיראדה שבקליפורניה. הוא סיים את לימודיו ושיחק בתיכון לה מיראדה.

קריירת מכללות

ויליאמס היה אמור לשחק באוניברסיטת דרום קליפורניה אך כישרונו התגלה על ידי המאמן של אוניברסיטת אריזונה והוא נענה להזמנה לשחק בשורותיה.
בעונת הפרשמן של ויליאמס הוא זכה להצלחה אישית רבה ועמוסת תארים כאשר הוא מעמיד ממוצע של כ-15.7 נקודות למשחק. בעונת הסופמור במכללות הצלחתו נמשכה וממוצע הנקודות למשחק שלו עלה ל-19.5.

קריירת ה-NBA

ויליאמס נבחר בבחירה שנייה בדראפט ה-NBA בשנת 2011 על ידי מינסוטה טימברוולבס.
בשבוע האול סטאר ניצח יחד עם קבוצת צ'אק את קבוצת שאק במשחק הריזינג סטארס. בקבוצה השנייה שיחק חברו לקבוצה הרכז ריקי רוביו. בנוסף השתתף בתחרות ההטבעות בה ניצח ג'רמי אוונס.
ב-28 בפברואר 2012, קבע שיא קריירה בנקודות כשקלע 27 בניצחון נגד הלוס אנג'לס קליפרס.
ב-17 במרץ 2013, שבר את שיאו בנקודות שהוביל את קבוצתו לניצחון נגד ניו אורלינס הורנטס עם 28 נקודות.
ב-26 בנובמבר 2013 הועבר בטרייד לסקרמנטו קינגס עבור לוק רישר מבאה א מוטה.

סטטיסטיקות קריירה

נכון לסוף עונת 2016/2017.
בלפיוס מונס-אנו

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1959 בעיירה קריניון תחת השם "אוניון סנט ג'וזף קריניון". בשנת 1998 הועברה הקבוצה לעיר מונס ושמה השתנה ל"אוניון מונס-אנו".
בעונת 2005/06 הגיעה הקבוצה עד לגמר הפלייאוף והפסידה לקבוצת טלאנט אוסטנד 3-1, אך התנחמה בזכייה בגביע הבלגי לאחר ניצחון בגמר מול ספירו שרלרואה. בעונת 2008/09 הגיעה שוב לגמר הפלייאוף והפסידה לקבוצת ספירו שרלרואה 3-0. בעונת 2010/11 זכתה שוב בגביע, לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת טלאנט אוסטנד 66-68.
בעונת 2005/06 הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר היורוקאפ (פיב"א) והפסידה לחימקי מוסקבה. בעונת 2007/08 הגיעה עד לגמר היורוקאפ של פיב"א אירופה והפסידה לקבוצת בארונס ריגה מלטביה 63-62.
בשנים 2009-2012 אימן את הקבוצה מאמן נבחרת ישראל אריק שיבק.
הקבוצה מארחת בהיכל מונס ארנה, המכיל 4,000 מקומות ישיבה.
מגדל בבל (אשר)

תיאור היצירה

יצירה זו היא אחת היצירות המוקדמות של הצייר אֶשֶר, ואחד מניסיונותיו הראשונים בעבודה עם פרספקטיבה. ביצירה ניתן לראות את מגדל בבל, בהתאם לסיפור המתואר בספר בראשית, פרק י"א, פסוק ט'. הצופה מביט במגדל ובבוניו מלמעלה על מנת שיוכל להתמקד ברגע בו הפסיקו הבונים, בני העמים השונים (דבר הבא לידי ביטוי בכך שחלק מהבונים הם לבנים ואחרים הם שחורים), להבין אחד את השני ונראו אובדי עצות. אֶשֶר לא התייחס ליצירה זו כאל יצירה מוגמרת, אלא כאימון בפרספקטיבה, ולא היה מרוצה מהאופן בו צייר את חומרי הבניין המונחים בסמוך למגדל. בניגוד למבנה המעגלי המתואר בציורים "מגדל בבל" של פיטר ברויגל האב וב"מגדל בבל" של גוסטב דורה, המגדל המתואר על ידי אשר הוא מבנה גאומטרי ריבועי, הדומה יותר לגורדי השחקים של ראשית המאה ה-20 ולכן מדובר במגדל ריאליסטי (בניגוד למבנים הדמיוניים של דורה וברויגל שהם דמויי הקולוסיאום שברומא.
וכך מתאר אֶשֶר את היצירה:
הפועלים שובתים ממלאכתם, שכן אין הם מבינים עוד זה את זה. הואיל ושיאה של הדראמה מתחולל בראש המגדל ההולך ונבנה, נראה המבט מלמעלה, כמבט ממעוף הציפור.
— מ.ק. אשר, יצירות גרפיות טאשן וסטימצקי, 1994
הפיגוע באנסבך

רקע

בשבוע שלפני הפיגוע היו מספר אירועים אלימים: יום לפני כן דקר פליט סורי אישה, שמתה מפצעיה, ושניים נוספים שנפצעו באורח קשה ברויטלינגן. מספר ימים לפני כן ביצע נער פיגוע ירי במינכן ורצח תשעה. בשני המקרים האלו הודיעו הרשויות כי לא מדובר במעשי טרור. מספר ימים לפני כן ביצע מחבל פיגוע דקירה ברכבת במדינה ופצע חמישה, בהם שניים במצב קשה. אז הודיעו הרשויות כי מדובר בפיגוע בעל אופי אסלאמיסטי, וארגון המדינה האסלאמית נטל אחריות לפיגוע.

הפיגוע

ב-24 ביולי 2016, בשעה 22:12, פוצץ מחבל מתאבד מטען חבלה שהוחבא בתוך תיק גב, בסמוך ל"בר היין של אויגן" (בגרמנית: Eugens Weinstube), בר-יין בעיר אנסבך שבגרמניה. המחבל פוצץ את עצמו שם לאחר שלא הצליח להיכנס לפסטיבל מוזיקה שהתקיים במקום. במקום הפסטיבל שהו כ-2,500 איש שכנראה היו מטרתו המקורית של המחבל.
כתוצאה מעוצמת פיצוץ המטען, שהכיל רסס רב של כדוריות ברזל ומסמרים, נפצעו 15 בני אדם, מתוכם שלושה במצב קשה. המחבל המתאבד היה האדם היחיד שמת בפיגוע.
פיגוע זה היה פיגוע ההתאבדות הראשון על אדמת גרמניה.

המחבל

מוחמד דליל היה פליט סורי בן 27 שהגיע מחלב לגרמניה שנתיים לפני כן כמבקש מקלט. לפי הרשויות בגרמניה, הוא הגיש בקשה למקלט לפני שנה, ונדחה. הוא היה אמור להישלח לבולגריה בקרוב, והתגורר באנסבך מאז יולי 2015. בטלפון הסלולרי שלו נמצא סרטון ובו חומרים הקושרים אותו לארגון המדינה האסלאמית. בעבר קיבל טיפולים פסיכיאטריים כשניסה להתאבד. ארגון המדינה האסלאמית קיבל אחריות לפיגוע.
רפאל חסמן

רפאל חסמן (ח' בחשוון תרנ"ה, אוקטובר 1895 – ה' בשבט תשל"ב, 21 בינואר 1972) היה עיתונאי וסופר עברי במשך עשרות שנים, בחו"ל ובישראל. חבר מערכת "הצופה" במשך עשרות שנים.

ביוגרפיה

נולד בקלם (Kelme) שברוסיה (ליטא), בנו של רב יהודה לייב חסמן, מראשי תנועת המוסר ומשגיח בישיבת חברון. בעל השכלה תורנית, חניך ישיבת שטוצ'ין (שבראשה עמד אביו) וישיבת ראדין. כמו כן רכש השכלה כללית רחבה. למד מדעי הטבע ופילולוגיה באוניברסיטת יורייב בווֹרוֹנֶז' . תקופה מסוימת עסק בהוראה. זמן מה כיהן כמזכיר לרוסית של הרב חיים עוזר גרודזנסקי וביחד איתו נמלט ליקטרינוסלב במהלך מלחמת העולם הראשונה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החל לעסוק בעיתונאות. היה מהעיתונאים היהודים הבולטים בליטא, ופרסם מאמרים ורשימות בנושאים מדיניים ובנושאי ספרות ואמנות. היה סגן עורך העיתון היומי "די אידישע שטימע" שהופיע בקובנה, וכן היה עורך השבועון הציוני "דאס אידישע ווארט". כמו כן היה סופרם הליטאי של "הארץ" בארץ ישראל ושל "דער טאג ו"פארווערטס" האמריקאים. הרצה על תורת העיתונאות באוניברסיטה העממית בקובנה.
לראשונה ביקר בארץ ישראל בשנת 1928 מטעם מערכת "אידישע שטימע", ועם שובו פרסם סדרת כתבות מרשמי מסעו. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל. במשך שנתיים עבד בעיתון "הארץ", ועם ייסוד "הצופה" בשנת 1937, עבר אליו ונמנה עם צוות ההקמה שלו. מאז ועד צאתו לגמלאות, במשך כשלושים שנה, מילא שורה של תפקידים מרכזיים בעיתון, ובהם תפקידי עריכה שונים. הירבה לכתוב מאמרי מערכת, מאמרים פובליציסטיים ופיליטונים. במשך שנים כתב וערך את המדור "בספרות העולם". בשנים האחרונות לפני צאתו לגמלאות פרסם מאמרים בענייני אמונה ומסורת, חברה ומוסר. כמו כן עסק בתרגום של ספרות יפה.
לאחר פטירת אביו, בשנת 1936, סייע בהוצאתו של הספר "אור יהל", המכיל את השיחות והמאמרים המוסריים של אביו. כמו כן, בשנות השישים הוציא לאור את ספרו של אביו "מחנה יהודה", המכיל חידושי תורה על סוגיות הש"ס, ובסופו הוסיף חידושים משלו. הוא גם השתתף בכתיבת פרקים בסדרת הספרים "יהדות ליטא" בהוצאת "האגודה לעזרה הדדית ליוצאי ליטא".
חסמן ראה במקצוע העיתונאות שליחות, וכשקיבל מן הקוראים ביטויי הוקרה על דברים שכתב, נהג לומר: "אין אני אלא שליח ציבור בכתב".
רפאל חסמן נפטר בינואר 1972 לאחר מחלה קשה. נקבר בבית העלמין קריית שאול. הניח את אשתו, פרומה לבית יודלביץ'.
ארכיונו שמור בספרייה הלאומית.
בשנת 1980 הופיע בהוצאת מוסד הרב קוק קובץ מאמריו "בלב רגש".