google/wiki40b huggingface dataset:
דג קטן

עלילה

הסרט מגולל את סיפורה של טרייסי הארט (קייט בלאנשט), מכורה לסמים לשעבר שכיום בעלת עסק למשחקי וידאו. טרייסי מנסה ללא הצלחה לקבל הלוואה מהבנק במטרה להגדיל את העסק. חברה מהעבר, ג'וני (דסטין נגוין), מציע לה עזרה על ידי השקעה בבורסה. טרייסי מתרצה אך מגלה שלמעשה ג'וני עדיין עוסק בסחר סמים ורק כך הוא יוכל לעזור לה. לבסוף טרייסי מסכימה ונוסעת עם ג'וני ועם אחיה, ריי (מרטין הנדרסון). כשהם מגיעים למקום המפגש הם נתקלים בליונל (הוגו ויבינג), אביה החורג של טרייסי, שנורה על ידי סטיבן (ג'ואל טובאק), סוחר סמים נוסף.

פרסים ומועמדויות

הסרט זכה לביקורות מהללות, בעיקר על הופעתם של השחקנים הראשיים (קייט בלאנשט, נוני הייזלהרסט והוגו ויבינג). הסרט דורג עם 85 אחוז ביקורות חיוביות על פי האתר "Rotten Tomatoes".
הסרט היה מועמד ל-13 פרסים של המכון האוסטרלי לסרטים ב-2005. הסרט זכה בחמש קטגוריות; השחקן הראשי הטוב ביותר (הוגו ויבינג), השחקנית הראשית הטובה ביותר (קייט בלאנשט), שחקנית המשנה הטובה ביותר (נוני הייזלהרסט), העריכה הטובה ביותר והסאונד הטוב ביותר.
גבעת קווירינאלה

גבעת קווירינאלה (או, על פי השם הלטיני: גבעת קווירינאליס – Collis Quirinalis; באיטלקית: גבעת קווירינאלה colle Quirinale) היא אחת משבע גבעות רומא. הגבעה נמצאת צפון-מזרחית למרכז רומא ההיסטורית. כיום נמצא על הגבעה ארמון הקווירינאלה - מעונו הרשמי של נשיא איטליה. בעבר הייתה הגבעה תלולה יותר, אולם עבודות בנייה במהלך השנים העלימו את קצוותיה. כיום, הנקודה הגבוהה ביותר שעל הגבעה מצויה בגני ארמון הקווירינאלה - 50 מטרים מעל פני הים, ובניין משרד האוצר של ימינו - 60 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה

על פי המסורות של רומא העתיקה, הייתה הגבעה מקום מושבו של שבט הסבינים, ועליה התגורר המלך טיטוס טאטיוס. הגבעה נקראה על שמו של אלם של הסבינים - קווירינוס, לכבודו הוקם מקדש בראש הגבעה. עם זאת, ישנם אזכורים של שמות נוספים עבור חלקי הגבעה: "גבעת לטיאריס" לחלקה הדרומי (collis Latiaris), "גבעת מוקיאליס" לחלקה המרכזי (collis Mucialis), ו"גבעת סאלוטריס" לחלקה הצפוני (collis Salutaris), כאשר חלקה המזרחי נקרא "גבעת קווירינאליס". ישנה סברה אחרת לפיה מקור שם הגבעה במילה "אלון" בלטינית ("quernus" - "קוורנוס"), בשל העצים שצמחו על הגבעה.
קברים שהתגלו בגבעה מעידים על היותה מקום יישוב החל מהמאה השמינית לפנה"ס. 
בשנת 446 לפנה"ס הוקם על הגבעה מקדש לסנקוס, ככל הנראה במקום בו עמד מקדש קדום יותר. בתקופת אוגוסטוס הייתה הגבעה חלק מהרובע השישי של רומא, אזור שכונה מאוחר יותר "אלטה סמיטה" (Alta Semita). אוגוסטוס אף הקים על הגבעה מקדש לאל מרס.
הקיסר קונסטנטינוס הראשון הקים על הגבעה את מרחצאות קונסטנטינוס - המרחצאות האחרונים שנבנו בתקופת האימפריה. לא נותרים שרידים של מרחצאות אלה.
במהלך ימי הביניים נבנו על הגבעה מנזר פטרוס הקדוש ודומיניק, ובסמוך לו נבנה הטורה דלה מיליציה. במהלך המאה ה-19 שונה אופי השכונה, הורחבו רחובותיה, נהרסו מבנים רבים וזאת על מנת לתת לה אופי מודרני המתאים לאופייה של רומא כבירת איטליה (מגמה שנמשכה באזורים אחרים של רומא במהלך השלטון הפשיסטי).
תעוז

היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים מתימן, על יסודות הכפר הערבי בית סוסין, שתושביו נמלטו במלחמת העצמאות, במהלך מבצע בן נון ב', ולא הורשו לחזור לבתיהם.
הרב הראשון של היישוב שהיה אז כפר, היה הרב יוסף שמן. הוא כיהן במשרתו משלהי שנת ה'תש"י ועד אמצע שנת ה'תשי"ז. הרב הנוכחי הוא הרב יעקב יעקב, המשמש גם כרבם של יוצאי קוצ'ין בישראל.
בשלב מאוחר יותר, בעקבות בעיות ביטחוניות שנבעו מסמיכות המושב לגבול עם ירדן, עזבו חלק מהמתיישבים המקוריים ובמקומם התיישבו עולים מקוצ'ין. בשנת 1958 סירב המושב לקלוט משפחות נוספות של יוצאי קוצ'ין מחשש שהדבר יביא להפרת האיזון הדמוגרפי.
תעוז הוא אחד מחמשת המושבים שמהווים עד היום מרכז לקהילה הקוצ'ינית. בינואר 1957 החלו העבודות לחיבור המושב לרשת החשמל הארצית. המושב אומץ על ידי יחידה של משמר הגבול שקיים פעילויות משותפות עם המושב.
שטחו כ-1,500 דונם.

מקור שמו של היישוב הוא מהפסוק בספר תהילים:
"לְךָ זְרוֹעַ, עִם-גְּבוּרָה; תָּעֹז יָדְךָ, תָּרוּם יְמִינֶךָ"
— ספר תהילים, פרק פ"ט, פסוק י"ד
מפסוק זה נגזר גם שם המושב הסמוך תרום.
אלמה בן זאב

ביוגרפיה

בן זאב היא בתה של עורכת הקולנוע יעל פרלוב, אחייניתה של נעמי פרלוב ונכדתו של במאי הקולנוע דוד פרלוב. למדה במגמת תיאטרון בתיכון א' לאמנויות תל אביב בתל אביב, בקורס כתיבה יוצרת בבית הספר "מנשר לאמנות" בתל אביב ושלושה חודשי השתלמות למשחק בלונדון. את שירותה הצבאי עשתה בתיאטרון צה"ל. היא בוגרת סטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב.
קריירת המשחק שלה התחילה ב-2002, כאשר שיחקה בסרט קצר "אסור שבת" במסגרת פרויקט ילדים יוצרים סרטים" בערוץ הילדים. והפריצה הגדולה הייתה ב-2004 כשגילמה את מור ירון בסדרת הנוער "ראש גדול", במשך 3 עונות עד 2007, (וזכתה על משחקה בסדרה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר בסדרת ילדים ונוער"). בשנת 2006 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "מעורב ירושלמי" (קשת, ערוץ 2). בנוסף היא שיחקה ב-2008 בסרט של אלון מיטלפונקט "בשידור חי" בתפקיד כריזמה.
בשנת 2015 החלה לשחק בסדרת הנעורים של ערוץ 10, ״להתבגר״ בתפקיד צהלה, אחותה הגדולה של נעמה (מור פולנוהר). בשנת 2016 שיחקה תפקיד אורח בסדרה הקומית "הרוסים" בערוץ 10, שיצר בעלה לב ברודינסקי לצד ארם רבינוביץ'.

חיים אישיים

ב-22 באוקטובר 2015 התחתנה עם לב ברודינסקי.
תאג' א-דין א-סובכי

חייו

תאג' א-דין א-סובכי נולד בקהיר בשנת 1327 לספירה. בצעירותו התחנך ורכש השכלה אצל אביו, איש הדת המפורסם תקי א-דין א-סובכי. בהיותו בן 11 העתיקו הוא ומשפחתו את חייהם לדמשק, אשר לימים הפכה למוקד הידע וההשכלה העיקרי עבור תאג' א-דין.
בדמשק זכה תאג' א-דין ללמוד אצל גדולי אנשי הדת בדורו, כגון א-ד'הבי ואבן א-נקיב.
בהגיעו לגיל 18 החל תאג' א-דין לעסוק בהוראה, ובשנות העשרים המאוחרות של חייו החל לעזור לאביו במשרתו כשופט העליון של דמשק. בחלוף הזמן, הוא מונה באופן רשמי כמחליפו של אביו, ולמשך שארית חייו המשיך לאייש את משרת השופט העליון של דמשק. בין שאר התארים שלהם זכה תאג' א-דין היו קאדי, מופתי, ופרופסור, הן בקהיר והן בדמשק. כמו כן, הוא היה נואם מפורסם במסגדים
תאג' א-דין א-סובכּי נפטר בשנת 1370, בהיות בן 44.

כתביו

במהלך 43 שנות חייו הספיק תאג' א-דין לחבר מספר רב של ספרים, בהם ספרי הלכה, ביוגרפיות, חיבורים בתחום הדקדוק הערבי ועוד.
בעיני רבים, הן בעולם האסלאמי והן מחוץ לו, חיבורו "טבקאת א-שאפעיה" (בערבית: طبقات الشافعية), אשר עוסק בחכמי דת מהאסכולה השאפעית, נחשב כלא פחות מיצירת מופת.
הסתגלות אבולוציונית

דוגמה

בהשוואה ליתר היונקים, לגמלים אדפטציות בולטות לסביבות מחיה לא שגרתיות: לגמל החד דבשתי יש סדרת תכונות אדפטיביות למדבריות חמים, לגמל הדו דבשתי למדבריות קרים, וללמה ולאלפקה לאזורים הרריים בעלי אוויר דליל. אדפטציות אלו הן ברובן אדפטציות של שינוי מבנים אנטומיים (עפעפיים המגנים טוב מפני החול), מיקרו אנטומיים (מבנה כדוריות הדם האדומות) ופיזיולוגיים (טמפרטורת גוף גמישה). אולם קיימים גם שינויים התנהגותיים כחלק מאדפטציות אלה - במקום בלא צל, הגמל החד דבשתי יעדיף לרבוץ כאשר גבו אל השמש.

התאמה מבנית

התאמה המייצרת, משנה או מעלימה איבר מסוים בגוף נקראת הסתגלות מבנית. דוגמה נפוצה להסתגלות מבנית היא צבע העור או הפרווה. אצל האדם, בעוד שעורם ושערם של בני מוצא אפריקני או אינדיאני עשיר בפיגמנטים, ועל כן כהה, עורם של בני מוצא אינואיטי או נורדי דל בפיגמנטים. הדבר נובע מהתאמה מבנית של העור לתנאי הסביבה: האדם עתיר הפיגמנטים חי באזורים עתירי שמש ברוב עונות השנה והיה עליו להגן על עצמו מפני קרינת השמש והתופעות להן היא גורמת (דוגמת מלנומה), בעוד שהאדם דל הפיגמנטים חי באזורים דלי שמש והיה עליו להבהיר את עורו על מנת שיוכל לספוג את הקרינה המועטה ולנצלה למגוון הליכים ביולוגים (בעיקר ייצור ויטמין D). אצל אורגניזמים שונים הצבע משמש למגוון תפקודים, כגון הסוואה, אזהרה, משיכת בני זוג, ויסות טמפרטורה וכו'. דוגמאות נוספות להתאמה מבנית הם: הפיכת הסנפיר בדגים לגפיים עם העלייה ליבשה או גידול קרום דאיה אצל הסנאי הדואה.

התאמה פיזיולוגית

בהסתגלות מטבולית משתנים, נעלמים או מופיעים תהליכים מטבוליים בגוף האורגניזם. דוגמה נפוצה להסתגלות מסוג זה היא ארס הנחש: באמצעות פיתוח ארס בעל השפעה כימית מזיקה, יכול הנחש להגן על עצמו מול אויבים ולהמם את טרפו. דוגמאות נוספות להסתגלות זו הן: שימור טמפרטורת גוף קבועה אצל יונקים או יצור ריר לתנועה אצל תולעים שטוחות.

התאמה התנהגותית

חלק ממרכיבי ההתאמה לסביבה הם התנהגותיים. על ידי שינוי שעות הפעילות של טורפי לילה דוגמת התנשמת, הם חשופים לתחרות מועטה מול טורפים אחרים. דוגמאות נוספות להסתגלות התנהגותית הם: עונות יחום אצל חתוליים ויצירת מבנים חברתיים אצל חרקים חברתיים כגון דבורים או טרמיטים.
מתחילים סיפור

ביקורת

גבריאלה אביגור־רותם כתבה בביקורת בעיתון הארץ: "ספרו של הסופר והמורה לספרות עמוס עוז מדבר אל קוראיו בקול אישי חם ואכפתי, וחולק עמהם התבוננויות רגישות בשבע התחלות של סיפורים ובשלוש התחלות של רומנים... ספרו של עוז אינו מכוון אל האקדמיה — אלא אל "הקהל הטבעי" של קוראי הספרים ואפילו אל מי שכמעט אינם קוראים ספרים — אולי בשל מה שעוללו להם, בנעוריהם, חלק מן המורים לספרות... זהו ספר־התענגות לכל אוהב־ספר, ספר פיתוי לכל הרחוק־מספר, וספר־לימוד לכל מי שמנסה — אף על פי כן ולמרות הכל — לחבר ספר".
עמדת הסברה קולית

עמדת הסברה קולית או עמדת הדרכה קולית הוא עמדה נייחת המיועדת לספק הדרכה קולית למבקרים באתרי תיירות ותצפיות נוף. העמדה מוצבת באתר באופן קבוע, והיא מופעלת על ידי המבקרים באתר על מנת לקבל הדרכה קולית על האתר, על הנוף הנשקף ממנו וכן הסברים נוספים על פי אופיו של האתר. שימוש בעמדה מאפשר קבלת הדרכה קולית תוך צפייה בלתי מופרעת בנוף או באובייקט הנצפה.

מבנה העמדה

העמדה כוללת מבנה פיזי בעיצובים שונים המשמשת כפלטפורמה עבור הציוד האלקטרוני, וכממשק עבור המשתמש. המבנה נועד לספק הגנה לציוד הפנימי הן בפני ונדאליזם והן בפני פגעי מזג האוויר. הממשק כולל לחצני הפעלה שנועד לאפשר למשתמש להפעיל את המערכת, לשנות את שפת ההדרכה וכן לבחור הסבר מסוים אם קיימים מספר נושאי הדרכה. המערכת האלקטרונית כולל יחידת זיכרון דיגיטלי, מגבר, מערכת בקרה ורמקול. ההספק החשמלי הנדרש להפעלת העמדה יכול להגיע ממקור חשמל רגיל, ממקור סולארי או ממקורות אנרגיה אחרים.

נגישות

בתצורתו הבסיסית מתאימה עמדת ההסברה לאוכלוסיית לקויי הראייה והעיוורים בכך שהוא מספק מידע קולי למי שאינו יכול לעשות שימוש במידע חזותי. קיימות ערכות הנגשה נוספות כמו מגבר השראה לכבדי שמיעה, מכשיר step-hear לעיוורים וכדומה. כמו כן, מערכת הדרכה יכולה להכיל הסבר עבור ילדים או מוגבלים קוגניטיבית. בדרך כלל, המבנה הפיזי של העמדה מתאימה לנגישות של כיסאות גלגלים.
חפרפרת (ריגול)

חפרפרת (באנגלית: Mole) הוא כינוי למרגל מטעם מדינה זרה, המשרת בשירות המדינה או בארגוני הביטחון של המדינה שאחריה הוא מרגל ונאמנותו נתונה להם למראית עין.
יש המשתמשים במונח החפרפרת כדי לציין כל סוכן של מדינה זרה, הפועל במסגרת מנגנון ממשלתי של המדינה שאחריה הוא מרגל. לעומתם, יש הרואים כחפרפרת רק את מי שהיו למרגלים עוד בטרם נחשפו למידע מסווג במסגרת עבודתם בשירות המדינה שאחריה הם מרגלים (בשונה ממי ששוכנעו לרגל רק לאחר שנחשפו למידע שכזה).
הדוגמאות הידועות ביותר של חפרפרות הם כנראה חברי חמישיית קיימברידג', אשר גויסו לריגול על ידי הק.ג.ב. - ארגון המודיעין הסובייטי - בעת לימודיהם באוניברסיטת קיימברידג', והיו לאחר מכן לחברים בדרגים הגבוהים של הממשל הבריטי ופעלו כמרגלים בתוכו.
עקב הקושי להחדיר חפרפרות למנגנון הממשל של מדינה זרה ומשך הזמן הארוך הנחוץ לשם כך, ועקב הסתרתו של מידע על פעילות זו, נדירים המקרים שבהם ידוע על חפרפרות שהצליחו להתמקם בדרגים הגבוהים של ממשל המדינה שבה ריגלו.
חפרפרות ידועות יותר בעבודת ארגוני משטרה במסגרת חדירתם לתאי פשע. בהקשר זה מכונה החפרפרת "סוכן סמוי". הכינוי של ארגוני המאפיה לסוכן שכזה הוא "עכברוש" (Rat).
הביטוי חפרפרת משמש גם לתיאור כל אדם העובד במסגרת ארגון פלוני ומבקש להשיג בו מידע חסוי שאותו יעביר אל הארגון שאליו נתונה נאמנותו בפועל.
המונח חפרפרת נזכר לראשונה בספרו של סר פרנסיס בייקון תולדות שלטונו של המלך הנרי השביעי (History of the Reign of King Henry VII) (1626). בעת המודרנית הופיע הביטוי בספריו של ג'ון לה קארה. לה קארה טען בראיון עיתונאי ב-1976 כי זה היה ביטוי של הק.ג.ב.
דמויות של חפרפרות הופיעו בסרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ורומנים, ובכללם סרטים בסדרת ג'יימס בונד והסדרה "24" והרומן הישראלי "בוגד".
טל גלעד

ביוגרפיה

בנו של מיכאל גולדמן-גלעד, ניצול שואה אשר סיפורו האישי היווה השראה לסרט המכה ה-81. למד בבית הספר היסודי "הס" בחולון ואחר-כך בתיכון לאמנויות ע"ש תלמה-ילין, במגמת התיאטרון. אחרי השירות הצבאי עבד במשך שנים אחדות כקופירייטר, למד תכנות מחשבים ועבד כמפעיל מחשב. במקביל כתב טור אישי ובמדור הסאטירי "צו השעה" יחד עם יוסף ג'קסון ותמי טוראל במגזין "לאשה".
ב-1991 החל לכתוב לטלוויזיה, תחילה בתוכניות ילדים ובתוכנית הבידור "מוצ"ש" בערוץ הראשון. ב-1995 הצטרף לצוות הקבוע של כותבי תוכנית הסאטירה "החרצופים", עם אפרים סידון, עופר קניספל, חגי לפיד ואבי כהן. בחרצופים כתב בכל עונות התוכנית, עד ירידתה מהמסך בשנת 2000.
במהלך השנים כתב בקביעות גם לתוכנית הבידור "זהו זה", לתוכניות של אלי יצפאן, אדיר מילר, ולעוד תוכניות בידור וסאטירה. כמו כן כתב לתוכניות ילדים רבות ולמופעי במה של טוביה צפיר, חנה לסלאו, צביקה הדר, יצפאן וסוויסה, ננסי ברנדס, בנות פסיה ושלישיית "מה קשור".
כתב את הצגת הילדים "צי-פי, חברה מכוכב אחר" עם ציפי שביט ואת ספר הילדים "ג'ק במסע המרתק" (בהוצאת כתר), שזכה לפופולריות רבה בקרב ילדים ואף הומלץ במצעד הספרים של שנת תשס"ה. בשנת 2004 ערך והשתתף בכתיבת ספרו של יחיאל ספרא "טריוויה עד הבית". 
בשנים האחרונות עוסק בנוסף לכתיבה גם בהרצאות ומופיע כשחקן-מנחה במופעים של תיאטרון "פיגארו" בנתניה. בשנים 2009 - 2013 שימש כתסריטאי ראשי ב"מהדורת השבט", תוכנית הסאטירה השבועית של אתר לאטמה. בין השאר כתב את "סרטון המשט" (We Con the World), שזכה למיליוני צפיות בארץ ובעולם.
אריאל אדרי

ביוגרפיה

אביו וסבו נמנו עם תלמידיו ומקורביו של הרב שלום משאש. שירת כלוחם בחיל התותחנים, לאחר מכן שירת כרב צבאי. למד בישיבת מרכז הרב והיה תלמידם של הרב אברהם שפירא, הרב צבי טאו והרב מרדכי שטרנברג. התמנה על ידי הרב שפירא לר"מ בישיבת מרכז הרב. לימד גם בישיבת ההסדר מדברה כעדן במצפה רמון. בשנת תשנ"ח (1997) היה בין הרבנים שעזבו את ישיבת מרכז הרב בהנהגתו של הרב טאו כדי לייסד את ישיבת הר המור.
הרב אדרי חיבר ספרי הלכה וערך חלק מכתביו ההלכתיים של הרב שלום משאש. כמו כן היה שותף לעריכת חלק מספרי חידושיו על התלמוד של הרב שאול ישראלי.
הרב אדרי מכהן כרב בשכונת הר חומה בירושלים. מייסד בית הדין לממונות ובית ההוראה "חומת שמואל" הפעילים בשכונה.
בשנת תש"ע התמנה לדיין בבית הדין הרבני האזורי באשקלון. בשנת ה'תשע"ו עבר לבית הדין הרבני בתל אביב. בחודש חשוון תשע"ז עבר לבית הדין הרבני בבאר שבע, והוא משמש בו אב בית דין.
יואש רובין

שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל שובץ רובין בחטיבת גולני. בגולני עבר רובין מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש במספר תפקידי פיקוד. בשנת 1983 פיקד על פלחה"ן גולני, והוביל אותה בעת הלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כמפקד גדוד רותם, לאחר שהועלה לדרגת אל"ם מונה למפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה. בשנים 1992-1991 פיקד על חטיבת הנגב. לאחר מכן שימש כנספח צה"ל בתאילנד. עם שחרורו מצה"ל עבד בסיב"ט.
דוכסות סקסוניה-גותה

היסטוריה

בשנת 1601 מת יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, ובנו יוהאן ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר עלה לשלטון במקומו.  עם פרוץ מלחמת שלושים השנים הצטרף יוהאן ארנסט לפרוטסטנטים, ואף השתתף בקרב ההר הלבן. בשנת 1620 מונה אחיו וילהלם לעוצר במקומו, ולאחר שנהרג יוהאן ארנסט בהונגריה בשנת 1626 עלה וילהלם לשלטון במקומו. בשנת 1640 פוצלה הדוכסות בין שלושת האחים; וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר, אלברכט הרביעי, דוכס סקסוניה-אייזנך, וארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה.
ארנסט קיבל את אזור גותה, ובשנת 1643 החל בבניית טירה למגוריו. ארנסט פעל בחוכמה, ועל אף שהפחית את המיסים, הצליח ליצור כלכלה חזקה ויציבה בדוכסות. ארנסט הגביל את העינויים בדוכסות, והפחית כמעט לחלוטין את ציד המכשפות. כמו כן אסר ארנסט על האלכימיה בדוכסות, וחוקק עונש מוות על רצח. כמו כן שיפר ארנסט את החקלאות, המסחר, החינוך, והאמנות ברחבי הדוכסות, וספרייתו הייתה מהגדולות בגרמניה.
לאחר מותו של פרידריך וילהלם השלישי, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ללא יורשים בשנת 1672, חולקה דוכסות סקסוניה-אלטנבורג בין דוכסות סקסוניה-ויימאר לדוכסות סקסוניה-גותה, אולם, ארנסט  קיבל את החלק הגדול יותר, מכיוון שהיה צאצא של אליזבת סופיה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג בתו של יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג שציווה שהיא תירש את הנחלה בהיעדר יורשים זכרים.
בשנת 1675 מת ארנסט בגותה, ושבעת בניו שלטו בדוכסות במשותף. בשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת בניו; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד.

לאחר מכן

בשנת 1825 מת פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, ובעקבות כך התעוררה מחלוקת ירושה בין הדוכסויות השונות בתורינגיה: ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, היה זכאי לרשת את הדוכסות מכוח נישואיו לאחייניתו של הדוכס האחרון, אך כיוון שהיה בהליכי גירושין ממנה, התנגדה המשפחה להעברת דוכסות גותה לחזקתו. ב-1826 התקבלה פשרה שלפיה יחולקו מחדש הדוכסויות; ארנסט ויתר על זאלפלד שהייתה ברשותו קודם לכן והועברה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, וקיבל את גותה בלבד, ללא אלטנבורג, שהועברה לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, שנאלץ להעביר את נחלותיו לדוכסות סקסוניה-מיינינגן.
טריפ רע

היבטים קליניים

מספר תגובות יכולות לקרות תוך כדי מצב של הרעלה בעזרת סם הלוצינוגני. צרכני סמים יכולים לחוות תחושות כלליות של פרנויה ושל פחד. יש שעלולים לחוש התקף חרדה - מצב שבו האדם חווה פחד קיצוני, ולעיתים גם עם הרגשת ניתוק מהסביבה ופחד מפני שיגעון ומפני אי חזרה למציאות. הטריפ הרע יכול להתבטא גם בדיכאון עמוק עם סיכון אובדני.
הסובלים מ"טריפ רע" יכולים לבצע פעולות העלולות לפגוע בעצמם או בסובבים אותם. הפעולות יכולות להתבטא במחשבות אובדניות או אפילו בניסיון התאבדות כתוצאה מהגברת תחושות פרנואידיות והדיכאון. הסובלים יכולים לחשוב שמותם הולך ובא או אפילו שהיקום כולו הולך להתמוטט.
חלק יכולים לחוות אי התמצאות או בלבול. התפישות הנורמליות של זמן, מרחב ואפילו אישיות יכולים להשתנות, דבר שיגרום לפחד. חלק יכולים להחמיר את מצבם על ידי ניסיון ל"היאבק" בחוויה הפסיכדלית. יכולות להיות הזיות של חרקים הזוחלים לתוך או מתוך גוף ואף של הימצאות במקומות מלוכלכים כמו ביוב.

אי-הוודאות שבחוויה

ההשפעות של סמי ההזיות (או סמים הפסיכדליים) משתנות מאוד מאדם לאדם ומחוויה אחת לשנייה.
חלק מהאנשים שנמצאים תחת השפעת הסמים שוכחים שהם לקחו סמים והם בטוחים שהעולם המופרע שהם חווים הוא אמיתי לחלוטין ושהוא ישאר ככה לתמיד.

טיפול

טיפול הבחירה בהתקפי הפאניקה והאי שקט על רקע שימוש בסמים הלוצינוגנים הוא ההמצאות בחדר שקט, עם מעט גרויים חיצוניים, שיחה שקטה ותומכת, מרגיעה ולא שיפוטית. גם על פי סטניסלב גרוף (Stanislav Grof) יש להפחית את הגירויים הסביבתיים ולפשט את הסביבה. גרוף סבר שניתן ולנצל את ההזדמנות שנוצרה לפתירת הקונפליקט או המשבר הנפשי שהתעורר בעקבות השימוש בסם.
תרופות פסיכיאטריות המשמשות לטיפול כוללות בעיקר דיאזפאם (ואליום) 30-10 מ"ג או בנזודיאזפינים אחרים אם המטופל נמצא באי שקט או פאניקה קיצונית . תרופות אנטי-פסיכוטיות אינן נדרשות בדרך כלל אלא כשבולטים סימנים פסיכוטיים בעוצמה גדולה. יש להימנע מתרופות בעלות השפעה אנטיכולינרגית מכיוון שסמי ההזיות הנמכרים "ברחוב" הם מעורבבים עם סמים אנטיכלוינרגיים. מרבית ה"טריפים הרעים" חולפים תוך 24 שעות אחרי הצריכה.
טימותי לירי סבר כי מקורם של חלק מהחוויות במודעות מוגברת לרמה נמוכה של סוכר בדם, היכולה להיפתר בעזרת צריכת סוכר זמין.]
אפרים זאב גרבוז

הרב אפרים זאב גרבוז (תרס"ג, 1903 - י"ט בתמוז תשי"ט, יולי 1959) היה מנהל רוחני של ישיבת אוהל תורה בירושלים, מחבר הספר "הר אפרים".

תולדותיו

נולד בעיירה להישין בפלך מינסק באימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה, כיום בלארוס), לצבי אריה ויהודית גרבוז. בצעירותו התייתם בתוך שנה מאביו ומאמו ואומץ על ידי הרב יצחק ביגון, מחבר הספר "שדה יצחק". למד בישיבה בקרילוב אצל הרב יחזקאל טרסנר, מחבר הספר "דברי יחזקאל", שאותו החשיב לרבו המובהק. משם עבר ללמוד בישיבת סלובודקה והיה מקורב לסבא מסלובודקה ולראש הישיבה הרב משה מרדכי אפשטיין. בתקופת לימודיו בישיבה למד בחברותא עם הרב אהרן כהן ויחדיו השלימו את לימוד כל מסכתות הש"ס.
בכ' באלול תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל עם גרעין תלמידי ישיבת סלובודקה והיה בין קבוצת התלמידים הראשונים שייסדו את ישיבת חברון בעיר חברון. עם הקבוצה נמנו הרב צבי קופשיץ, הרב אהרן כהן, הרב זבולון גרז, הרב אהרן מילבסקי, הרב דוד חדש והרב צבי פוחוביץ. 
נישא למרים בילה, בת הרב אברהם נח פאליי, מהדמויות הרוחניות הבולטות של ישיבת חברון. חותנתו, חיה רבקה, היא בת הרב אריה ליב, רבה של גרינקישאק שבליטא. בצעד יוצא דופן, בשל רמתו הלימודית הגבוהה, הקצתה הנהלת הישיבה לרב גרבוז מלגה חודשית קבועה כדי שימשיך את לימודיו בישיבה גם לאחר נישואיו. בתקופה זו הוא ריכז סביבו קבוצות תלמידים וקידם אותם בלימודם. 
באמצע שנות ה-30, עם הקמת ישיבת אוהל תורה על ידי הרב שמואל יצחק הילמן, מונה הרב גרבוז למנהלה הרוחני. 
בשנת ת"ש (1940) הוציא את הספר "הר אפרים" על מסכת הוריות. בהמשך הוציא את ספרו "ספירי אפרים" על הספרי זוטא. גולת הכותרת של מפעלו התורני הוא הספר "הר אפרים" על המכילתא, עם הפירוש "קו המידה". בשנת תשי"ח (1958) הוציא לראשונה מכתב יד את פירושו של רבי שלמה סיריליו לירושלמי למסכת שקלים והוסיף לו את פירושו "הר אפרים".
נפטר בשנת תשי"ט ממחלת לב.

משפחתו

בנו הוא הרב אברהם נח גרבוז, ראש כולל הר אפרים. חתניו: הדיין הרב שמואל דביר, הרב שמעון אשר כהן, שהיה ראש ישיבת חורב בירושלים, והרב שמעון וייזר, שהיה ר"מ בישיבת שעלבים. אחד מנכדיו הוא הרב איתמר גרבוז ראש ישיבת אורחות תורה.
דניאל אינגס

ביוגרפיה

אינגס למד בבית ספר דאונטסי בווילטשייר ואחר למד באוניברסיטת לנקסטר בתחום לימודי תיאטרון וסיים את התואר ב-2008. את הכשרתו המקצועית רכש אינגס בבית הספר למשחק של תיאטרון בריסטול אולד ויק ובתיאטרון הלאומי לנוער. הוא הופיע במחזות, סרטים קצרים ותוכניות טלוויזיה. תפקידיו הבולטים ביותר הם בדמות ג'ייק בקומדיה "Pete versus Life" של ערוץ 4, וקלווין בדרמה הקומית "Psychoville" של ה-BBC. ב-2011 שיחק אינגס בעונה הראשונה של הסדרה הקומית של ערוץ Sky 1 "בית הקפה".
בשנים 2014 ו-2015 הופיע אינגס בתפקיד "מנהל מחלקת הפלט", מאט טאוורנר בסדרה המוקומנטרית "W1A" של ערוץ BBC2. ב-2016 ו-2017 גילם את דמותו של קומנדר מייק פרקר בסדרת הדרמה של נטפליקס "הכתר". ב-2018 החל להופיע בתפקיד הבעל של הדמות הראשית בגילומו של אלן קאמינג בסדרת הדרמה המשטרתית "אינסטינקט".
שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ

ילדותה

שארלוט נולדה ב-19 במאי 1744 במירוב שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שטרליץ, כבתו הצעירה של הדוכס קרל לודוויג פרידריך ממקלנבורג, נסיך מירוב, ואליזבת אלברטינה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתו של ארנסט פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן. שארלוט קיבלה חינוך פשוט, ורק בשנת 1760 לימד אותה אחיה את דרכי ההתנהגות בקרב האצולה הגבוהה.

חייה כמלכה

ב-8 בספטמבר 1761 התחתנה שארלוט עם ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת בקפלה המלכותית בארמון סנט ג'יימס. ג'ורג' ושארלוט הכירו זה את זו לראשונה ביום חתונתם. שבועיים לאחר מכן הוכתרו שניהם במנזר וסטמינסטר. באופן יוצא מן הכלל, לא הייתה לג'ורג' מעולם פילגש, זאת בניגוד לסבו ולבניו, וחיי הנישואים שלו היו מאושרים. הזוג הביא לעולם 15 ילדים, 9 בנים ו-6 בנות. ב-1762 רכש ג'ורג' את בית בקינגהאם, שמאוחר יותר היה לארמון בקינגהאם, כמעון למשפחתו. בתי מגוריו הנוספים היו ארמון קיו וטירת וינדזור. ארמון סנט ג'יימס שימש לצרכים רשמיים. הוא לא ניהל מסעות רבים ובילה את כל חייו בדרום אנגליה. בשנות התשעים של המאה ה-18 בילו המלך ובני משפחתו בווימות' (Weymouth), שהייתה אז מקום נופש פופולרי על שפת הים.
שארלוט לא התערבה בפוליטיקה, והשקיעה את כל זמנה בחינוך ילדיה ובטיפול בהם. שארלוט הייתה מאוד קשורה לנכדתה הנסיכה שארלוט מוויילס, שהייתה הנכדה היחידה שהייתה לה בחייה. בשנת 1811 התדרדרה בריאותו של בעלה, ושארלוט טיפלה בו כמיטב יכולתה. בשנת 1814 הוכרז בקונגרס וינה על הקמת ממלכת הנובר תחת שלטון בעלה ג'ורג' השלישי, ושארלוט הוכתרה כמלכת הנובר.
בשנת 1817 מתה נכדתה שארלוט במהלך הלידה של בנה בכורה, וכתוצאה מכך התדרדרה בריאותה של המלכה שארלוט, וב-17 בנובמבר 1818 מתה שארלוט בארמון קיו מוקפת בכל ילדיה.
ממלכת הולנד הנפוליאונית

היסטוריה

בשטח הולנד של ימינו התקיימה מאז המאה ה-16 הרפובליקה של שבע ארצות-השפלה המאוחדות, שמשטרהּ הקונפדרטיבי עירב אלמנטים של דמוקרטיה ואוליגרכיה. בהשפעת המהפכה הצרפתית הוקמה בה הרפובליקה הבטאווית קצרת הימים והבלתי-יציבה, שהייתה למעשה גרורה של צרפת.
כדי להעצים את שליטתו בהולנד, הכריז נפוליאון בונפרטה ב־5 ביוני 1806 על הפיכת הרפובליקה לממלכה, ועל אחיו הצעיר ממנו לואי כעל מלכהּ, לוֹדֶוֶוייק הראשון בהולנדית. הממלכה נקראה על שם מחוז הולנד, הגדול והחשוב במרכיבי הפדרציה, שמשמש היום בעברית כשמה של המדינה המודרנית (ששמה בהולנדית Nederland, שמשמעו ארצות השפלה).
ממלכת הולנד השתרעה על פני השטח של הולנד של ימינו, פרט למחוזות לימבורג וזיילנד (שהיו אז בשליטת צרפת). בשנת 1807 סופחו לשטח הממלכה פריזיה המזרחית (כיום בגרמניה) ויפר (Jever), אך בעקבות פלישה אנגלית ב־1809, נאלצה הולנד למסור את השטחים שמדרום לנהר הריין לצרפת.
אף על פי שהמלך לואי קיבל את תפקידו כעושה דברו של אחיו נפוליאון, הוא לא ציית להוראות אחיו, אלא ניסה לשרת את האינטרסים של ההולנדים. לואי סירב להעמיד חיילים לרשות צרפת, והעלים עין מהסחר שקיימו סוחרי הולנד עם בריטניה, יריבתו המרה של נפוליאון, בניגוד למאמציו של הקיסר להטיל עליה חרם כלכלי. לואי מאס בנסיונותיו של נפוליאון להשליט עליו את מרותו והתפטר מכס המלוכה ביולי 1810. הממלכה סופחה לצרפת וחדלה להתקיים כישות עצמאית.
לאחר נפילת נפוליאון והחזרת עצמאותה של הולנד היא לא חזרה למעמדה הקודם כרפובליקה, אלא הוכרזה ב-1813 כנסיכות ריבונית, וב-1815, כחלק מהחלטות קונגרס וינה לממלכה בשם הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, שבראשה וילם הראשון מבית אוראניה-נסאו. לפני הקמת ממלכת הולנד הנפוליאונית הסתפקו בני אוראניה בתואר סטאדהאודר, שמשמעו בקירוב ממלא מקום או עוצר.

שלט האצולה

בדצמבר 1806 עוצב סמל המחולק לרבעים ובהם האריה מסמל איחוד שבעת המחוזות והנשר הנפוליאוני מסמל ממלכת איטליה. ב־20 במאי 1807 שינה המלך לואי את הסמל: הוסיף קסדה, השמיט את הכוכב של אחיו והחליף את הנשר הנפוליאוני בנשר משלו והוסיף מסביב לסמל את המוטו: Eendracht maakt macht שפירושו "האחדות יוצרת כוח" (כיום המוטו של בלגיה). מעל הסמל מופיעים שרביט ויד, המסמלים את הכתרתו של לואי על ידי נפוליאון.