קשיי למידה

קושי בלמידה הוא תוצאה של כל תופעה, הפוגעת ביכולת של האדם לרכוש ידע או מיומנויות חדשים. קושי כזה יכול לבוא לידי ביטוי בעקומת הלמידה של האדם ולהנמיך במידת מה את ההישגים האקדמיים שלו. קשיי הלמידה יכולים לבוא לידי ביטוי בכל תחומי הלימוד או רק ביכולות או במקצועות לימוד ספציפיים.
המונח "קשיי למידה" אינו מתייחס רק לבעיות מוגדרת בספרות הפסיכו-רפואית, ולפיכך הוא מתאר מגוון מצבים העשויים להתקיים בפועל, אשר באים לידי ביטוי בהנמכה של התפקוד האקדמי או צורך במאמץ מוגזם ביחס למטלות בעלות אופי אקדמי. קושי בלמידה אינו מהווה סיבה, אלא תוצאה של גורם אחד או יותר. מכיוון שיכולים להיות גורמים רבים המובילים לקשיי למידה, ישנה חשיבות לאיתור מוקדם ואבחון מדויק לצורך מתן מענה הולם ומניעת נזקים משניים. כמו כן, ישנם גורמים לקשיי למידה אשר יכולים להשפיע במקביל גם על תחומי חיים אחרים.

השלכות והתמודדות

בחברה המערבית המודרנית יש להשכלה חשיבות בהשפעתה על מעמדו הכלכלי והחברתי של האדם. הצלחתו של כל ילד תבוא לידי ביטוי בהשתלבותו בשוק העבודה בגיל מאוחר יותר, בהסתגלותו החברתית ובהתאמתו הרגשית כבוגר. עם זאת, קשיי למידה עלולים לפגוע בתפקודו של האדם במסגרת החינוך הפורמלי ובכך לפגוע בסיכוייו לרכוש השכלה. קשיי למידה יכולים להשפיע על התפקוד האקדמי ברמות שונות. לעיתים הפגיעה בציונים בבחינות תהיה כה קלה עד שקשה לאתר אותה ולהציע אבחנה בשלב מוקדם; מקרי ביניים יכולים להשתלב במערכת החינוך הרגילה ולהסתייע בהוראה מתקנת; והמקרים החמורים ביותר מופנים למסגרות של חינוך מיוחד. 
במערכות החינוך, קשיי למידה יכולים להוביל לציונים נמוכים של התלמיד. כמו כן, במקרים רבים קשיי הלמידה פוגעים בתוקף של דרכי המדידה והערכה בחינוך פורמלי, כך שאינן מייצגות את הידע והמיומנויות של התלמיד באופן מהימן. זאת משום שקשיי הלמידה יכולים למנוע מהתלמיד להביא את יכולותיו באופן מלא. 
דבר זה יכול להקשות על הקבלה ללימודים גבוהים, משום שהקריטריונים המרכזיים המשמשים את האוניברסיטאות למיון המועמדים הם ברוב המקרים הישגי התלמיד בשלבים הקודמים במערכת.
למרות שברוב המקרים קשיי הלמידה באים לידי ביטוי ראשוני בילדות, השלכותיהם עלולות ללוות את האדם לאורך כל חייו. זאת משום ששנות בית הספר הן השנים שבהן האדם מפתח את אישיותו ואת יסודות הידע שלו, ומכין עצמו להשתלבות בעולם העבודה ואף האקדמיה. לכן, להתנסות הארוכה של האדם עם המוסדות החינוכיים מגן הילדים ועד בית הספר התיכון, ישנה השפעה רבה על עתידו. 
כאשר בית-הספר אינו יכול לספק לאדם סביבת לימודים הולמת וגם לא עזרה או פתרונות להם הוא זקוק, הציפיות מהתלמיד עלולות לרדת. עם זאת, הורדת רף הדרישות לא תגרום לשיפור התפקוד של האדם, ואף עלולה להוביל לנשירה הדרגתית ממקצועות לימוד שונים.
בחברה המערבית השאיפה עבור כל אדם היא שיגדל להיות אדם בריא ועצמאי התורם לחברה ומעשיר אותה. לכן יש לחברה אינטרס לעשות ככל שביכולתה על מנת להעניק לכל אדם את ההזדמנות להשתלב בחברה על הצד הטוב ביותר. 
לחלוקה נכונה של תשומות ההשכלה יש השלכות חשובות לריבוד חברתי, ניעות חברתית ועל מוקדי כוח בפוליטיקה ובכלכלה.
כדי להתמודד עם הגורמים השונים לקשיי למידה ולמנוע מהם לפגוע בסיכויו של האדם לרכוש השכלה, יש צורך באבחון מוקדם ומדויק אשר יהווה בסיס לבנייה של תוכנית טיפול אישית על פי המאפיינים והצרכים האישיים של כל אדם.

אבחון מוקדם ומדויק

איתור מוקדם של הקשיים, אבחון מדויק של הגורמים להם ומתן מענה מתאים בגיל צעיר, יכולים לאפשר לאדם לממש את הפוטנציאל הטמון בו, למנוע נזקים משניים, ולתרום לאיכות חייו.
לעומת זאת, אבחון שגוי יכול להוביל למתן טיפול בלתי מתאים, ואף לפגוע בערכו העצמי של הפרט. במקרה זה המקור האמיתי לקשיים ממשיך להתקיים ולהנמיך את התפקוד באופן ישיר או משני. במקביל, הזמן  והכסף המושקעים בטיפול הבלתי מתאים לא יובילו לשיפור משמעותי בפועל. מעבר לכך, ישנה סכנה שבמקרים מסוימים טיפול בלתי מתאים לא רק ישמר את המצב הקיים, אלא אף יחמיר אותו.
בעקבות זאת, מרגע שאותר קושי כלשהו בתפקודי הלמידה, יש להפנות לאבחון מתאים לצורך בירור מקור הקשיים וקבלת אבחנה מבדלת. בגילאי הילדות הקושי הראשוני מאותר בדרך כלל על ידי הורי הילד, הגננת או המורה. בגילאים מבוגרים יותר, הקושי יכול להיות מורגש ומתואר גם על ידי האדם עצמו. 
המטרה של התהליך האבחוני היא לדעת האם תופעה שחושדים בקיומה אכן קיימת. בהתאם לכך, ההפניה הראשונית לאבחון מתבצעת כאשר עולה חשד לקושי כלשהו, לצורך אימות או שלילת החשד. לפיכך אין צורך לדעת בוודאות שגורם כלשהו הוא האחראי לקושי כדי לפנות לאבחון. במקרה שהגורם המפנה טעה באיתור המקור לקושי, האבחון שולל את החשד ומאפשר את האיתור של הגורמים האמיתיים בדרכים אחרות. במקרה שהגורם המפנה צדק באיתור המקור לקושי, האבחון נותן לכך אישור רשמי המוכר על ידי הרשויות ומהווה בסיס לבנייה של תוכנית הטיפול. במידה ואיש המקצוע המאבחן חושד שהגורם לקושי אינו כלול בתחום ההתמחות וההכשרה שלו, עליו להפנות לאבחון נוסף אצל הגורם המתאים.
לאחר בירור מקור הקשיים, לעיתים יש צורך באבחונים או בדיקות נוספות לצרכים שונים, למשל לצורך מעקב, בדיקת יעילות הטיפול או קבלת זכאות לתמיכה מגופים ממשלתיים על פי חוק (בישראל, למשל, משרד החינוך או ביטוח לאומי).

התאמת התוכנית הטיפולית

התוכנית הטיפולית לקשיי למידה צריכה להיבנות על ידי אנשי המקצוע המתאימים ולהתבסס על המאפיינים האישיים של כל אדם. לצורך כך האבחון מהווה כלי המאפשר התאמה מהירה ויעילה יותר של הטיפול לגורמים הספציפיים שאותרו בו. 
יעילות ומהירות ההשפעה של הטיפול המתאים ביותר יכול להשתנות בהתאם לגורמים של קשיי הלמידה. למשל, משקפי ראייה יכולים לתת מענה מלא ומיידי ללקויות ראייה קלות. לעומת זאת, ההשפעה של הוראה מתקנת עבור לקות למידה מצטברת עם הזמן; כמו כן, היא יכולה להוביל לשיפור משמעותי בתפקוד האקדמי, אך היא לא תמיד מובילה לתפקוד הנורמטיבי המצופה מבני גילו של הלומד בעלי אותה רמת המשכל. 
היבט נוסף הוא אפקט הפלצבו, שבו מצבו של האדם יכול להשתפר רק משום שהוא סבור שהוא מקבל טיפול הולם. לאפקט הפלצבו אין נזק כשלעצמו, כל עוד אין לו תופעות לוואי בלתי רצויות או עלות גבוהה מידי, וכל עוד אינו מחליף את הטיפול המתאים או פוגע ביעילותו].
באופן כללי במהלך הטיפול יש לשמור על חוויה חיובית המאפשרת התפתחות ולמידה. במקרה והאדם מביע מורת רוח מהטיפול שנבחר, יש לברר ממה היא נובעת, ולא להמשיך טיפול אם הוא פוגע ברווחתו הרגשית.
במקרה של ספק כלשהו לגבי יעילות הטיפול ניתן להתייעץ עם אנשי מקצוע ולקבל מספר חוות דעת. כמו כן, יש לערוך בדיקות מעקב תקופתיות ולערוך שינויים על פי צורך.

גורמים לקשיי למידה

ישנם מספר גורמים העשויים לפגוע ביכולת הלמידה או ההתפתחות הקוגניטיבית של האדם באופנים שונים וברמות חומרה שונות. ישנם גורמים המובילים לפגיעה קלה בלבד הניתנת לטיפול באופן פשוט, וישנם גורמים המובילים להנמכה משמעותית ביכולת הלמידה והטיפול בהם מורכב יותר. חלק מהגורמים מוכרים כלקויות ואבחנות ברורות במדריכי אבחנות רשמיים (כגון DSM) וחלקם אינם כאלו ונתפסים כבעיה קלה בלבד.
כמו כן, בעוד שישנם גורמים המשפיעים על יכולת הלמידה הכללית בכל תחומי הלימוד, קיימים גם גורמים הפוגעים במיומנות או תחום תוכן מסוימים. חלק מהגורמים משפיעים רק על התחום האקדמי, וחלק מובילים לקשיים והנמכה בתפקוד גם בתחומי חיים אחרים, כמו בניית קריירה או השתלבות בחיי החברה.
כל גורם המוביל לקשיי למידה צריך להיות מאובחן ומטופל על ידי אנשי המקצוע המתאימים לו, תוך התייחסות לאפשרות של קיומם של שני גורמים או יותר במקביל.

מצבים רפואיים

קשיי למידה יכולים להיגרם גם כתוצאה ממצבים רפואיים הקשורים לתפקוד הגוף, להורמונים, לאיכות התזונה והשינה ועוד. רבים מגורמים אלו אפשר לשלול על ידי בדיקות שיגרתיות במסגרת קופת החולים, כגון מדידת לחץ דם ודופק, ובדיקת דם הכוללת בדיקה של בלוטת התריס, ברזל, ויטמין D, ויטמין B₁₂, רמת סוכר ועוד. 
במקרה של חשד לקשיי למידה או הפרעת קשב רצוי לשלול גורמים רפואיים אלו לפני שפונים לאבחון. לצורך כך ניתן להסתייע ברופא המשפחה או בנוירולוג.

פגיעה במשכל

אחד הגורמים המשפיעים ביותר על יכולת הלמידה הוא המשכל הכללי, שהוא המנבא הטוב ביותר להישגים אקדמיים. פגיעה באינטליגנציה משפיעה על יכולת החשיבה של האדם. על כן לרוב היא מתבטאת בכל תחומי הלימוד ואף משפיעה על תפקודו של האדם בתחומי חיים אחרים. מנת משכל נמוכה באופן קיצוני מובילה למצב של פיגור שכלי.

חסכים ומצב סוציו-אקונומי נמוך

אחד החסמים השכיחים לנגישות להשכלה גבוהה הוא מצב סוציו-אקונומי נמוך. זאת בעקבות המיעוט במשאבים שמשפחות עניות יכולות להקדיש עבור חינוך ילדיהם, בפרט בתקופות רגישות. למשל - תשלום על שיעור פרטי במקרה הצורך, על תוכנות מחשב, או ספרות חיצונית.
מצב זה מחמיר על רקע ההבנייה לפיה ראשי המשפחות העניות נוטים להיות ללא השכלה פורמלית (באמצעות לימודי תעודה או לימודים באקדמיה). כתוצאה מכך, ככל שהרקע המשפחתי (השכלת ההורים ומצבם הכלכלי) ממלא תפקיד מרכזי בקביעת סיכויי ההצלחה של התלמיד לזכות באסמכתאות לידע זה כגון בתעודת בגרות, כך נוצרת חברה בעלת ניעות חברתית נמוכה.
במקרים שבהם קשיי הלמידה נובעים מגורמים סוציו-אקונומיים, ניתן לפנות לעובדים סוציאלים לסיוע.
ייתכנו גם מצבים בהם מצב סוציו-אקונומי נמוך והשכלה נמוכה בקרב אוכלוסיות מסוימות ישמשו לסטיריאוטיפיזציה שלילית על ידי מומחים לקשיי למידה. כך, מומחים ואנשי חינוך עלולים לזהות ילדים מאוכלוסיות כאלו 'כבעייתיים', ובכך למעשה לתרום בלא-משים להנצחת כשלונותיהם החינוכיים וההשכלתיים בבחינת 'נבואה המגשימה את עצמה'.

גורמים נוספים

לקויות שונות על הספקטרום האוטיסטי יכולות לפגוע בלמידה.

איתור ואבחון בגיל הרך

גילאי הגן הם תקופה מצוינת לעבודה עם ילדים. זאת משום שהם עדיין נמצאים בתחילת ההתפתחות היסודית וניתן להגיע עמם לשיפור משמעותי. לצורך כך יש לאתר את הקשיים בשלב מוקדם ככל הניתן.
כאמור, בעיות התפתחותיות מלוות את האדם לאורך כל חייו, מהלידה ועד לבגרות. כתוצאה מכך, פעמים רבות ניתן לראות את הביטויים הראשוניים שלהם כבר בגילאי הילדות. עם זאת, במקרים רבים בעיות אלו באות לידי ביטוי בהנמכה של תפקודים מסוימים על הרצף הנורמאלי. כלומר, ישנם תפקודים קוגניטיביים, מוטוריים ורגשיים רבים, אשר באופן תקין נמוכים יותר בגילאי הילדות ומפתחים עם השנים.
משום שקיימים הבדלים בין אישיים בקצב ההתפתחות התקין של ילדים שונים, לעיתים יהיה קשה להבחין בין לקות או הפרעה כלשהי לעיקוב התפתחותי נורמלי בגילאי הגן ובכיתות הראשונות של בית ספר יסודי. 
עם זאת, הבדל זה יתגלה באופן טבעי עם השנים. זאת משום שאם הקושי נגרם מעיכוב התפתחותי תקין, התפקוד ישתפר מאליו לכשיבשילו הכישורים והתפקודים הנדרשים. להבדיל, במידה והקושי נגרם מלקות או הפרעה הוא יתמיד ואף יחמיר ללא מענה הולם. 
מצב זה מעלה קושי בנתינת אבחנה מוקדמת ומדויקת. שכן מצד אחד קיים חשש לתת אבחנה שגויה במקרה של עיכוב תקין ומצד שני קיים חשש למנוע או לעקב את מתן הטיפול במקרה שהילד נזקק לו. 
כאשר יש ספק בנוגע למתן אבחנה מסוימת, מומלץ להתחיל בעבודה בכל מקרה ולא לבזבז זמן יקר. זאת משום שבהשוואה לשנים שיבואו אחרי כן, בשנות הגן קל מאוד להגיע להתקדמות.
כדי להתמודד עם מצב זה, במקרים גבוליים נהוג שלא לקבוע אבחנה מפורשת עבור ילדי גן, אלא להסתפק בהעלאת חשד בלבד. דבר זה מאפשר מעקב למניעת החמרת המצב והתחלה של טיפול מונע באופן שלא יגרום נזק במידה שהאבחון שגוי. לדוגמה, פעילויות רבות המכוונות להכנה לכיתה א' כמו פיתוח מוטוריקה עדינה והעשרת אוצר מילים יכולות לתרום הן לילד תקין והן לילד בעל בעיה התפתחותי. 
אפשרויות נוספות נבחנות רק כאשר רמת התפקוד של הילד אינה מאפשרת לו להשתלב בפעילויות היומיומיות של בני גילו, או כאשר הוא מהווה סיכון לעצמו או לסביבה.