google/wiki40b huggingface dataset:
אהרון אשל

קורות חייו

אהרון אשל נולד וגדל ברעננה. היה בתנועת מחנות העולים וחבר גרעין נח"ל להשלמת קיבוץ משגב עם. והתגייס עם גרעינו לנח"ל בשנת 1952. עבר הכשרת לוחם וקורס מ"כים חי"ר שלאחריו שירת כמדריך טירונים. בינואר 1954 התנדב לצנחנים. בצנחנים שימש סייר במחלקת הסיור הגדודית. בהמשך עבר קורס קציני חי"ר ועם סיומו מונה למפקד מחלקה בגדוד הצנחנים 890, בפלוגה עליה פיקד מאיר הר ציון, ולחם בפעולות התגמול. בהמשך שימש קצין מבצעים חטיבתי ומפקד מחלקה בקורס המ"כים של הצנחנים. כמו כן השתתף במבצע כנרת. לאחר מכן מונה לסגן מפקד הפלוגה המסייעת של הגדוד, והקים את מחלקת התול"ר הראשונה בצה"ל. לחם במלחמת סיני, והשתתף בקרב המיתלה. לאחר המלחמה מונה למפקד פלוגה א' בגדוד. ב-1960 מונה לסגנו של אברהם ארנן, מפקד סיירת מטכ"ל. בשנת 1962 שימש מדריך בבה"ד 1. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של חטיבה 80, חטיבת מילואים של הצנחנים. לאחר מכן שהה בשליחות המדינה באתיופיה ועסק באימון והדרכת קציני הצבא האתיופי. עם שובו ארצה מונה למפקד פלוגה בבית הספר לקצינים. כמו כן שימש כמפקד גדוד מילואים 115. בשנת 1969 מונה לסגן מפקד חטיבה 247. לאחר מכן שימש כמפקד בסיס האימונים החטיבתי של הצנחנים. בתפקידו זה הקים ומיסד את גדוד 450, קורס המ"כים של הצנחנים. בשנת 1972 שימש כסגן מפקד חטיבת הבקעה וכיועץ למבצעים מיוחדים ברצועת עזה. בשנת 1974 מונה למפקד חטיבת הערבה ולאחר מכן פיקד על חטיבה מרחבית אילת. בשנת 1978 השתחרר מצה"ל ובמילואים שימש כמפקד חטיבה 655 במרחב שלמה.
בשנים 1980–2000 שימש מפקד שירותי הכבאות של עיריית תל אביב יפו בדרגת טפסר בכיר.
נשוי לנירה ואב לארבעה. היה ממקימי אנדרטת "חץ שחור" ליד קיבוץ מפלסים והשתתף בצוות המתכנן של שיקום בית הצנחן. ב-2012 זכה באותי יקיר העיר רמת גן.
ליטערארישע בלעטער

ליטעראַרישע בלעטער ("לִיטֵרָרִישֶה בְּלֶטֶר"; יידיש: 'כתב עת ספרותי') היה כתב עת לענייני ספרות, תיאטרון ואמנות ביידיש שיצא בוורשה בתקופה שבין מלחמות העולם, בין 1924 ל-1939.
במסגרת כתב העת ראו אור 730 גיליונות, כשבכל גיליון שנים-עשר עמודים הכוללים דברי ספרות, ביקורת על ספרות ואמנות.
עם  יציאתו היו לעיתון היו כאלפיים מנויים, אבל תוך כשנה הוכפל מספר המנויים, ועל פי ההערכה קראו אותו כ-20,000 איש בקביעות.
המודל של מייסד כתב העת היה כתב העת הספרותי הפולני החשוב Wiadomości Literackie, שהופיע גם כן בין 1924 עד 1939, אבל בתוכן ובאידאולוגיה היה שונה לגמרי – בנייה ופיתוח של אומת יידיש.
העורכים הראשונים של כתב העת היו ישראל יהושע זינגר, פרץ מרקיש, נחמן מייזיל ומלך ראוויטש, אך מאוחר יותר העורך היחיד היה נחמן מייזיל.
עורכי כתב העת בחרו לא להיצמד לקו פוליטי מסוים, והודות לכך משך אליו כותבים מכל הזרמים שהיו אז ביהדות פולין.
בכתב העת פרסמו סופרים חשובים כמו יצחק בשביס זינגר, יוסף אופטושו, יעקב גלאטשטיין, חיים גראדה, ה. לייוויק ועוד רבים מטובי ספרות יידיש
למרות ההצלחה נקלע כתב העת לקשיים כלכליים וב-1925 הוא נעשה חלק מבית ההוצאה של בוריס קלצקין.
Union Jack

היסטוריה

ההרכב הוקם ב-1993 והשניים התמקדו בעיקר באסיד טראנס וטכנו. ב-1995 יצא אלבומם הראשון, "There Will Be No Armageddon", אשר מתוכו בלטו השירים "Two Full Moons And A Traut", "Cactus" ו-"Red Herring". שירים אלו היו פופולרים ביותר במועדוני הטראנס ובמסיבות הטבע של שנות ה-90 המוקדמות. סגנונם המוזיקלי שם דגש על מוזיקת טראנס הניתנת לניגון הן במועדונים והן בשמיעה ביתית. הדבר בא לידי ביטוי בשילוב טראנס, מוזיקה אתנית ואמביינט אל תוך שיריהם, על מנת לייצר צליל רך ורקיד. 
ב-2008, אחרי הפסקה בת 7 שנים בה ההרכב לא הופיע ולא הופק חומר חדש, ההרכב חבר למפיק Paul Brogden על מנת ליצור את הטראק "Papillon" ולחברת התקליטים POB/Seismic Records. לאחר מספר הופעות, בהן הופעה בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי Ultra Music Festival, חזר ההרכב לאולפן ההקלטות לעבוד על אלבום חדש. 
ב-2009 ההרכב הוציא את האלבום - Pylon Pigs, שכלל חומר חדש שהופק לאחר 11 שנות הפסקה. 
ב-2011 ההרכב הוציא את האוסף "Retrospective" שמסכם את פעילותו של ההרכב. האוסף חומרים משני אלבומי האולפן ב-3 חלקים - Retrospective 1,2,3. בחלק השלישי מופיעים מספר מיקסים חדשים של חומרי ההרכב שלא נמצאים באלבומי האולפן.

אלבומים

1995 There Will Be No Armageddon -  הופק על ידי Platipus Records.
2009 Pylon Pigs - הופק על ידי Paul Brogden, חבר ההרכב החדש וחברת התקליטים POB/Seismic Records
2011 Retrospective - אוסף

סינגלים

1993 “Two Full Moons And A Trout” / “Lollipop Man”
1993 “Cactus” / “Morning Glory”
1995 “Red Herring” / “There Will Be No Armageddon”
1997 “Cockroach” / “Yeti”
2009 “Pylon Pigs Club EP”
2009 “Papillon”
2010 “Funnelweb”
2010 “Triclops”
2011  The Complete “Two Full Moons And A Trout” (Remixes)
2011 “Red Herring” (Remixes)
2012 “Papillon” (Remixes)
2012 “Gibbon” / “Baboon"
2014 "Spasm"
בית הקברות הצבאי בבית ג'ן

בית הקברות הצבאי בבית ג'ן שוכן בכפר הדרוזי בית ג'ן שבשמורת הר מירון בגליל העליון. הוא אחד מבתי הקברות הצבאיים הקטנים במדינת ישראל ומן האחרונים שנוסדו בה.

בית הקברות

בית הקברות הוקם בכפר הקטן בשנות ה-90, לאחר שרבו חללי הכפר שנהרגו בשירותם בזרועות הביטחון של ישראל. קודם להקמתו נקברו החללים במרתפי קבורה בכפר על פי המסורת הדרוזית.
בית הקברות שוכן על מדרון ההר התלול הגובל מצפון בכביש הגישה לכפר. שתי חלקות אופקיות נחצבו בצלע ההר. הנמוכה והקטנה מביניהן משמשת כרחבת טקס ואילו החלקה הגבוהה הוכשרה כחלקת הקבורה. מדרגות מעפילות מן הכביש אל שתי החלקות. כניסה נוספת אל חלקת הקבורה הוכשרה מן המדרון שלצדה.
חללי הכפר הועברו אל חלקת הקבורה ונקברו בה בשלוש שורות. בסך הכל קבורים במקום 45 נופלים. בנוסף הוצבו בחלקה אבני מצבה לזכר שמונה חללים נוספים שלא הועברו למקום. שלושה מהנופלים הקבורים במקום עוטרו בעיטורי משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר.
כנהוג בבתי הקברות הצבאיים הדרוזיים בישראל נושאות אבני המצבה כיתוב בעברית ובערבית.
רחבה נוספת נחצבה במפלס הכביש ממערב לבית הקברות ובצמוד אליו. ניצבת בה אנדרטה הנושאת את שמות כל חללי הכפר. גם הכיתוב על גבי האנדרטה הוא בעברית ובערבית.
Spline

במתמטיקה, Spline (תרגום: שגם) הוא פונקציה נומרית המוגדרת על ידי מקטעים המהווים פולינומים, ובעלת רמה גבוהה של חלקות במקומות בהם מתחברים שני מקטעי פולינום (נקודות המכונות קשר ובאנגלית knot).
בחישובי אינטרפולציה, אינטרפולציית spline מועדפת לעיתים קרובות על אינטרפולציה פולינומית  מפני שהיא מניבה תוצאות אינטרפולציה דומות ובו בעת נמנעת מבעיית חוסר היציבות הנובעת מתופעת רונגה . בגרפיקה ממוחשבת, עקומות פרמטריות עם קואורדינטות הנתונות על ידי ספליינים הם פופולריים בגלל הפשטות של הבנייה שלהם, קלות ודיוק של הערכת הקירוב, היכולת שלהם לשערך צורות מורכבות באמצעות התאמת עקומת ועיצוב עקומות אינטראקטיבי.
השימוש הנפוץ ביותר של splines הם cubic splines, כלומר, מסדר 3—בפרט cubic B-spline, המקבילה לעקומת בזייר מרוכבת רציפה C2. 

אטימולוגיה

המונח Spline אומץ על שם רצועה גמישה של מתכת המשמשת בדרך כלל מעצבים לסייע בציור עקומה מעוגלת.
פוטו רומן

עלילה

המספרת היא תיכוניסטית המתעניינת בכתיבה ורוצה להיות סופרת, היא כותבת על חברתה לכיתה לינה, הרוצה לשפר את המראה שלה, ובעידודם של  אלכס המורה להתעמלות וסימה, חברותו הקוסמטיקאית היא נהיית יפה יותר.
היא מרגישה בודדה ובעקבות כך היא מתחילה לשגות בדמיון שלה, בכתיבתה היא מערבת דמיון ביחד עם מציאות.
החבר שלה אודי מתגייס לצנחנים, לאחר מכן לאט היא מתחילה לשכוח ממנו ומתקרבת לרוני, נער מחיפה.
עלילת הסרט נעה בין מציאות ריאליסטית לדמיון.

ביקורת

מבקר הקולנוע מאיר שניצר אמר על הסרט שהסצינות שלו "מדשדשות ובלתי מחדשות" ושמשחקם של השחקנים אינו משכנע.
דאגה

דאגה היא חשש מפני מצב שלילי שעלול לבוא.
טענה נפוצה שנאמרה על ידי ליברט ומוריס בשנת 1967 מציעה שחרדה נגרמת כתוצאה משני מרכיבים: דאגה ורגשנות. רגשנות מיוחסת לתסמינים פסיכולוגים כמו זיעה, דופק לב מואץ ולחץ דם גבוה. דאגה מיוחסת כהפרעה שלילית שמסיחה את הדעת מפתירת הבעיה.
לדוגמה, כאשר תלמידים נהיים מודאגים בזמן מבחן, הם לעיתים יחזרו ויאמרו לעצמם שהם ייכשלו, או שהם אינם זוכרים את החומר למבחן או שהמורה שלהם יכעס עליהם. מחשבות אלו משתמשות בחלק מהמוח שאמור להיות בשימוש בחלקים מהמבחן ולכן נוצר ליקוי בביצוע המבחן.
דאגה מיוחסת גם כדאגה למצבו של אדם אחר. לדוגמה, אם יכולה לומר "אני מודאגת" אם בנה לא מגיע לביתו בזמן שהוא היה צריך להגיע אליו. דאגה יכולה להיות מיוחסת גם לפעולות מסוימות או לחוסר בפעולות מסוימות. לדוגמה, "אני מודאג כי הוא לא אוכל ירקות".
יאנגון

מיקומה של העיר

העיר ממוקמת על גדת נהר יאנגון, בקרבת מפרץ מארטאבאן.

כלכלה

כלכלת העיר מתבססת על ייצוא אורז, עץ לביד, נפט, כותנה ועפרות מתכת. בעיר נמצאים בתי זיקוק לנפט.

היסטוריה

במקום בו נמצאת היום העיר, היה קיים כפר דייגים החל מהמאה השישית. בשנת 1753 הפך המלך אלאונגפאיה את העיר לבירת המדינה. בשנת 1852 נכבשה העיר על ידי הבריטים.
העיר נפגעה על ידי צונמי בשנת 1930 ונהרסה שוב במלחמת העולם השנייה, לאחר שנכבשה על ידי כוחות יפניים ב-8 במרץ 1942.

השכלה

בעיר ממוקמת אוניברסיטת ראנגון שנוסדה בשנת 1920.
Home (פסקול)

רקע

ביוני 2012, נודע כי ריהאנה תככב בתפקיד ראשי בסרט האנימציה "בית" לצד השחקן האמריקאי ג'ים פרסונס. בספטמבר 2012, פוקס המאה ה-20 ואולפני ההנפשה של דרימוורקס הודיעו כי הסרט ייצא לאקרנים ב-26 בנובמבר 2014. ב-2014, דיווח מגזין וראייטי כי בנוסף לדיבוב, יצרה ריהאנה אלבום קונספט לסרט שייצא ב-17 במרץ 2015. מאוחר יותר התברר כי הפסקול של הסרט יכלול גם שירים של הזמרות צ'רלי XCX, ג'ניפר לופז וקיאסזה. בהצהרה לחדשות MTV ריהאנה אמרה: 
"אני חושבת שמוזיקה חשובה לכל סרט. אני חושבת שזה נותן את הטון, באותו הרגע. זה יוצר את הרגישות, את המתח, לא משנה איזה סרט זה, במיוחד סרט אנימציה. נהניתי מאוד ליצור שירים לסרט הזה. עבדתי בשיתוף פעולה הדוק עם טים ג'ונסון, הבמאי, רק כדי לוודא כי מבחינת הלחן, ומבחינה מוזיקלית השירים תואמו בדיוק למה שהוא היה צריך שהקהל ירגיש באותו רגע."
ג'ורג' ויליאם פאלמר

ג'ורג' ויליאם פאלמר (באנגלית: George William Palmer; ‏ 23 במאי 1851 – 8 באוקטובר 1913) חבר לשעבר בפרלמנט הבריטי.

חייו הפרטיים

ג'ורג' ויליאם פאלמר נולד בעיר רדינג, אביו היה ג'ורג' פאלמר ראש העיר רדינג, ואמו אליזבת שרה אשר הייתה בתו של רוברט מטייראד. כמו כן היה ג'ורג' חבר במשפחת פאלמר, אשר הייתה הבעלים של "הנטלי ופאלמר" (Huntley & Palmers), חברה ליצור ביסקוויטים בעיר רדינג אשר באנגליה.

חייו הפוליטיים

כמו אביו, פנה ג'ורג לחיים הפוליטיים והיה לראש העיר רדינג, ולנציג העיר בפרלמנט הבריטי.
ג'ורג ויליאם פאלמר שירת כחבר המפלגה הליברלית בפרלמנט הבריטי מטעם מחוז רדינג משנת 1892 ועד להפסדו בבחירות של שנת 1895.
בשנת 1898 קיבל ג'ורג חזרה את מקומו בפרלמנט הבריטי בבחירות הביניים בעקבות מותו של חבר פרלמנט מכהן, והחזיק בתפקיד עד להתפטרותו בשנת 1904 מסיבות בריאות.
ג'ורג' ויליאם פאלמר החזיק בבעלותו את האחוזה "בית מרלסטון" בכפר באקלברי אשר במערב מחוז ברקשייר באנגליה.
התעמלות לכפות רגליים

התעמלות לכפות רגליים היא משחקים ופעילות גופנית שאדם מבצע בכפות רגליו במטרה לחזק את שרירי כפות הרגליים והרגליים, לשפר את תנועתם בעת הליכות ופעולות ספורטיביות, לתת תמיכה טיפולית בדליות בורידים, לטפל בכאבים בגב ועוד. 
פעילויות אלו מומלצות גם כדי לשפר בעיות של פלטפוס, במיוחד של ילדים, וכן ביצועי הליכה של מבוגרים בגיל הזקנה.
Tenet (סרט)

הפקה

הפקת הסרט הוכרזה כבר בינואר 2019 כשעוד לפני שהחלה כתיבת התסריט אולפני האחים ורנר כבר שריינו את תאריך יציאתו לאקרנים: 17 ביולי 2020. במרץ כבר הוכרז על סבב ליהוקים ראשון, שכלל שחקנים כמו ג'ון דייוויד וושינגטון, רוברט פטינסון, ואליזבת דביקי. פטינסון חשף כי התסריט נשמר בחשאי וכי הוא קרא אותו רק פעם אחת והיה נעול בחדר בעת הקריאה.
ההכנות לצילומי הסרט החלו במאי 2019 והצילומים נערכים בשבע מדינות שונות כולל הממלכה המאוחדת, אסטוניה, הודו ומקומות נוספים. הסרט מצולם באמצעות מצלמות פילם 70 מילימטר ובמצלמת IMAX.‏ במאי 2019, נחשף שם הסרט Tenet והוכרז על שחקנים נוספים שהצטרפו לצוות: דימפל קפאדיה, אהרון טיילור-ג'ונסון, קלמנס פואזי, מייקל קיין וקנת בראנה.
ב-22 במאי נודע כי המלחין לודוויג גוראנסון (Ludwig Göransson) יעבוד על פסקול הסרט, במה שהופך את הסרט הזה לראשון בבימויו של נולאן מאז "יוקרה" שפסקולו נעשה בלי הנס צימר, שליווה את נולן במרבית סרטיו. בנוסף יהיה זה הסרט הראשון שלא יערוך לי סמית', בשל עבודתו על הסרט 1917. במקומו נשכרה ג'ניפר ליים להחליפו כעורכת הסרט.
ביוני 2019 הצילומים החלו בטאלין שבאסטוניה.
21 גרם

העלילה

עלילת הסרט אינה ליניארית. להלן סיכום ליניארי, כרונולוגי של העלילה: 
ג'ק ג'ורדן (בניסיו דל טורו) הוא אסיר לשעבר, באמצעות אמונתו הדתית החדשה התאושש מהתמכרותו לסמים ואלכוהול. פול ריוורס (שון פן), הוא פרופסור למתמטיקה, עם בעיית לב קשה, אשר נשאר לו זמן קצר לחיות אלא אם ישיג השתלת לב. אשתו של פול מבקשת ממנו תרומת זרע כדי שתוכל ללדת את ילדיו למרות מצבו. כריסטינה פק (נעמי ווטס), גם היא החלימה מהתמכרותה לסמים, וכעת חיה בפרברים עם בעל ושתי בנותיה. אלה שלושה סיפורים נפרדים, אשר בערב אחד מתקשרים, כאשר ג'ק דורס והורג ללא כוונה בתאונת פגע וברח את בעלה ובנותיה של כריסטינה, ליבו של בעלה נתרם בהסכמתה לפול.
עקב מות בעלה ובנותיה, כריסטינה חשה אבודה וחוזרת להשתמש בסמים. פול נחוש להתחיל בחיים חדשים, אך חש היסוס בקשר לרעיון של אשתו בניתוח והפריה מלאכותית כמאמץ אחרון להיכנס להיריון.
במהלך התייעצות עם הרופא, פול מגלה כי אשתו עברה הפלה אחרי שנפרדו בעבר. ובזעם פול מסיים את הקשר.
פול מסתקרן מי האדם אשר תרם לו את ליבו, הוא שוכר בלש פרטי, ומגלה כי הלב שייך לבעלה של כריסטינה ומתחיל לעקוב אחריה.
ג'ק מוכה אשמה בעקבות התאונה, למרות ניסיונות אשתו להסתיר את אשמתו ואת התאונה, ג'ק אומר לה כי חובתו בשם האלוהים להסגיר עצמו למשטרה ונכנס לכלא, הוא טוען כי ישו בגד בו ומנסה להתאבד בכלא ללא הצלחה. הוא שוחרר לאחר שכריסטינה ויתרה על זכותה להגיש נגדו תלונה, עקב טענתה כי היות ג'ק בכלא לא יחזיר לה את בעלה ובנותיה. כשג'ק חוזר לביתו אינו  מצליח לחיות חיי משפחה תקינים, ועוזב את משפחתו.
פול מוצא הזדמנות להיפגש עם כריסטינה, ולבסוף מגלה כיצד השניים מחוברים וזקוקים זה לזו, ומתחילים לפתח מערכת יחסים. כריסטינה מתחילה לחוש רצון לנקום בג'ק, ומדרבנת את פול לרצוח אותו.
פול רוכש בלש פרטי אשר יגלה לו היכן ג'ק נמצא, הבלש אומר לו כי הוא חי במוטל, ובנוסף פול רוכש מהבלש אקדח.
פול וכריסטינה נוסעים למוטל בו ג'ק מתגורר, במטרה להורגו. פול אינו מסוגל להרוג את ג'ק, שכן הוא בעצמו מבולבל, ודורש מג'ק להיעלם ולא לשוב לעולם. 
פול חוזר למוטל ומספר לכריסטינה כי הרג את ג'ק. מאוחר יותר, כאשר כריסטינה ופול ישנים, נכנס ג'ק לחדרם, מלא בייסורים פנימיים ורגשות אשם ודורש מפול להורגו. כריסטינה מתחילה להכות את ג'ק עם מנורת עץ כמה פעמים, פול מקבל התקף לב, ויורה בעצמו על מנת לא למות מחנק.
ג'ק וכריסטינה ממהרים לבית החולים. ג'ק אומר למשטרה כי הוא זה שירה בפול, אך שוחרר. העימות בין ג'ק לכריסטינה נשאר לא פתור (הם נפגשים בחדר המתנה, אך לא מוצג האם הם משוחחים). כריסטינה מגלה בבית החולים כי היא בהריון. לאחר מותו של פול, נראה כי כריסטינה כשהיא בהריון מפול, נכנסת ושוהה באחד מחדר בנותיה, מה שבעבר לא יכלה לעשות עקב מצבה הרגשי, וג'ק חוזר למשפחתו.
הנס שפר

קריירת מועדונים

נולד בקלן שבגרמניה. שיחק בפ.צ. קלן במשך 17 עונות ברציפות, החל משנת 1948, עד לפרישתו בשנת 1965. שפר זכה עם הקבוצה באליפות גרמניה בשנת 1962, טרם הקמת הבונדסליגה, וכעבור שנתיים, בעונת הבכורה של הבונדסליגה, זכה שפר באליפות השנייה שלו עם הקבוצה. בשנת 1965 פרש שפר ממשחק פעיל, לאחר שכבש 254 שערים ב-394 הופעות, והפך לסמל בפ.צ. קלן. בשנת 1963 זכה שפר בתואר כדורגלן השנה בגרמניה.

קריירה בינלאומית

שפר החל לשחק בנבחרת גרמניה המערבית בשנת 1952. במונדיאל 1954 שפר סייע לנבחרת מערב גרמניה לזכות בטורניר, לראשונה בתולדותיה, כאשר הוא כובש ארבעה שערים. במונדיאל 1958, בו סיימה גרמניה המערבית במקום הרביעי, ובמונדיאל 1962, בו הודחה גרמניה המערבית ברבע הגמר, שימש שפר כקפטן הנבחרת. לאחר מונדיאל זה, פרש מהנבחרת. סך הכל צבר שפר 39 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, 16 מתוכן כקפטן, וכבש 15 שערים.
טרם פטירתו בנובמבר 2017, בגיל 90, היה שפר הכדורגלן החי המבוגר ביותר שזכה במונדיאל כלשהו.
אנדרו פוזדר

אנדרו פרנקלין "אנדי" פוזדר (נולד ב-11 ביולי 1950) הוא איש עסקים אמריקאי. מאז שנת 2000 הוא משמש כיו"ר ומנכ"ל חברת CKE המפעילה מספר רשתות מזון מהיר בארצות הברית. ב-1978 סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, במהלך הלימודים שימש סגן עורך מגזין הביקורת המשפטית של האוניברסיטה. במהלך שנות ה-80 נחשב פוזדר לאחד ממובילי המאבק נגד זכות ההפלה במדינת מיזורי.
לחברת CKE שהוא מנהל 3700 סניפי מזון מהיר בארצות הברית ו-40 במדינות נוספות, והיא מעסיקה כ-75 אלף עובדים. החברה שילמה במהלך כהונתו מיליונים לעובדים בגין הפרת זכויותיהם החוקיות, וספגה ביקורת גם בגין פרסומות סקסיסטיות. כמו כן התבטא כנגד העלאת שכר המינימום.
פוזדר היה תורם מרכזי לקמפיין הבחירות של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית, וריכז גם את גיוס התרומות לקמפיין באזור קליפורניה.
פודזר נישא לליסה הנינג בשנת 1973 והתגרש ממנה בשנת 1987, לשניהם שני ילדים. ב-1987 נישא בשנית עם דיאנה ל. דשר. כיום יש לו שישה ילדים. הוא מתגורר עם רעייתו בפרנקלין שבטנסי. פוזדר מתואר כנוצרי קתולי אדוק.
לאחר ניצחונו של דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016 הוא מינה את פוזדר למזכיר העבודה בממשלו. ב-15 בפברואר 2017 ויתר פוזדר על המינוי לנוכח קשיים באישורו בסנאט.
בורקה (נפת רמאללה ואל-בירה)

היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות הכפר היה מיושב כבר מהתקופה ההלניסטית, דרך התקופה הביזנטית, התקופה המוסלמית הקדומה ועד לתקופה העות'מאנית. השרידים הארכאולוגיים כוללים מבנים ישנים ובורות מים. 
במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 66 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 320 תושבים, כולם מוסלמים. בשנת 1945 חיו בכפר 380 תושבים.

גאוגרפיה

ואדי שיבן זורם למרגלות היישוב.
משה זילברמן

ביוגרפיה

זילברמן נולד בבלארוס. בתקופת מלחמת העולם השנייה ברח מהגרמנים ועבד במכרות כבול. לאחר מכן המשיך לאוזבקיסטן ולסיביר, שם עבד כמסגר במפעל לפגזים. בשנת 1946 עבר עם משפחתו לפולין. הוא למד באוניברסיטת ורוצלב, בה קיבל תואר שני בפיזיקה, ובמקביל עבד כמרצה בבית ספר לטכנאי בנין.
ב־1957 עלה לישראל והתיישב בבאר שבע. זילברמן החל לעבוד כמורה לפיזיקה ולאחר מכן מונה כסגן מנהל בבית הספר תיכון עירוני מקיף א', שנחשב אז מוסד מרכזי בעיר. בשנת 1965 ייסד את תיכון עירוני מקיף ג' וניהל אותו 13 שנים. אחד מתלמידיו במקיף ג' היה אילן רמון, לימים האסטרונאוט הישראלי. זילברמן היה מורהו לפיזיקה, ולאחר שרמון נהרג באסון מעבורת החלל קולומביה נשא דברים בלווייתו.
בשנת 1978 נבחר למקום השני ברשימת אש"ל בראשותו של אליהו נאוי, שהייתה מזוהה עם מפלגת העבודה, ובבחירות נכנס למועצת העיר. בשנים 1979‏-1986 שימש סגן וממלא מקום ראש העירייה ומ־1986 עד 1989, לאחר פרישתו של נאווי, כיהן כראש עיריית באר שבע. 
במשך תקופת כהונתו לא הצליח להפוך לדמות פופולרית. הוא בחר שלא להתחרות מול יצחק רגר, מייסד קניון הנגב. במקומו רץ בנ"ץ כרמל, חבר מועצה ותיק של מפלגת העבודה.
אחרי פרישתו מהעירייה נטש את הפוליטיקה ועבד כמרכז צוות מדענים במשרד החינוך. זילברמן שימש כיו"ר עמותה בבאר שבע לסיוע לעולים נזקקים. בשנת 1999 זכה זילברמן באות יקיר באר שבע.
זילברמן נפטר ב-9 בנובמבר 2011, בגיל 84.
אדולף צוקור

חייו

נולד בעיירה ריצ'ה שבהונגריה בשנת 1873 להורים יהודים, ובשנת 1889 היגר לארצות הברית.
לאחר שהתגורר בניו יורק, עבר למערב התיכון, ופתח עסק לסחר בפרוות.
התחיל לעסוק בתעשיית הקולנוע האמריקאית בשנת 1903, במיזם לרכישת אולמות קולנוע, לצד בן דודו, מקס גולדשטיין, והמפיק מרקוס לב.
בשנת 1912 ייסד יחד עם דניאל פרוהמן את חברת הסרטים "השחקנים המפורסמים" ("Famous Players Film Company"), והפעיל אולפנים במנהטן. בשנת 1913 הפיק את הסרט "האסיר מזנדה" ("The Prisoner of Zenda").
בשנת 1916 התמזגה החברה שייסד עם חברת הסרטים של ג'סי לסקי, תוך יצירת חברת פרמאונט, אשר צוקור שימש כנשיאה עד שנת 1936, אז מונה ליושב ראש מועצת המנהלים שלה.
נחשב חלוץ בתעשיית הקולנוע האמריקאית, בכך שאיחד בחברה אחת ייצור, הפצה והקרנה של סרטים.
פרש מפרמאונט בשנת 1959, ונפטר בלוס אנג'לס בשנת 1976, בגיל 103.
פוהרבישצ'ה

תולדות היישוב

יישוב במקום מושבה של העיירה נזכר לראשונה בשנת 1148, ובתחילת המאה ה-13 נקרא היישוב בשמו הנוכחי. במאה ה-16 הוענקו ליישוב זכויות עיר.

יהודי פוהרבישצ'ה

בשנת 1897 נמנו בעיירה 2,494 יהודים. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, בשנת 1919, נערכו ביישוב שני פוגרומים קטלניים. ב-18 במאי רצחו חיילי הצבא האדום כ-400 יהודים בעיירה, ובין ה-18 ל-21 באוגוסט רצחו אוקראינים כ-350 יהודים נוספים בה, ופצעו כ-100. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי.
ב-21 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הוציאו בה להורג תוך מספר ימים כמה עשרות יהודים, בסיוע שוטרים אוקראינים. ב-18 באוקטובר 1941 ריכזו שוטרים אוקראינים וגרמנים כ-1,300 מיהודי העיירה, ורצחו אותם בבורות ירי ביער סמוך. בימים שלאחר מכן נרצחו כ-400 יהודים נוספים שהסתתרו בעיירה ובכפרי הסביבה.
כ-200 יהודים מסביבת העיירה, ויהודים שהצליחו להימלט מהאקציה בה, רוכזו בגטו קטן שהוקם ביישוב, בו הועסקו בעבודות כפייה, וסבלו מרעב ומקור. ביוני 1942 נרצחו כל יושבי גטו זה.
מקהילת פוהרבישצ'ה שרדו את השואה בין 16 ל-18 יהודים.
סוזן ברדן

ביוגרפיה

ברדן היא בוגרת האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. מתחילת שנות השמונית של המאה העשרים היא מופיעה בסדרות טלוויזיה ובסרטי קולנוע. תפקידה הידוע ביותר הוא בדמות אסתר סאמרסון במיני-סדרה "בית קדרות" משנת 1985, עיבוד לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. ב-1989 גילמה את גברת מתיוס בפרק "The Third Floor Flat" בסדרה "פוארו". היא שיחקה בתפקידים ראשי בסדרה "You, Me and It" מ-1993, בסדרה "The Vet" ב-1995 ו-1996, ובסדרה הקומית לילדים "Microsoap" בשנים 1998 עד 2000. ב-2007 הופיעה בדמות שרה בסדרה "Fear, Stress and Anger".
על במת התיאטרון הופיעה ברדן בפסטיבל התיאטרון של צ'יצ'סטר. ב-2006 שיחקה בתפקיד לידיה קרוטוול במחזה "In Praise of Love" מאת טרנס רטיגן . בשנה שאחר כך גילמה את מריה במחזה "הלילה השנים עשר" ואת ליידי מקדאף ב"מקבת'". ב-2009 הופיעה בתפקיד גברת אלוינג במחזה רוחות מאת הנריק איבסן בתיאטרון ארקולה בלונדון.
ברדן כיכבה במספר תסכיתי דרמה עבור ה-BBC, ולצדו של ביל ניי הופיעה בקומדיות "Charles Paris" מאת סיימון ברט .
בית הכנסת מגן אברהם

בית הכנסת מגן אברהם (בערבית: كنيس ماغين أبراهام) הוא בית הכנסת הוותיק ביותר בלבנון. בית הכנסת אינו פעיל עוד, אולם הוא עדיין עומד על תלו ברובע ואדי אבו ג'מיל במרכז ביירות, במקום שבו היה בעבר הרובע היהודי של העיר.

היסטוריה

בית הכנסת נבנה בשנת 1925 ונקרא על-שם בנו של אברהם ששון מכלכותה אשר תרם לבניית בית הכנסת. עקב קשיים במימון הבנייה, נרתם ראש הקהילה היהודית בלבנון, יוסף פארחי, לעזרה, וסייע ברכישת תשמישי הקדושה ועיצוב פנים בית הכנסת. בחצר בית הכנסת פעלו שורה של מוסדות חברתיים של הקהילה: 'ביקור חולים' - מרפאה, טיפת חלב, תלמוד תורה, סניף של אגודת בני ברית ועוד.
בשנות הארבעים של המאה העשרים השתמשה התנועה הציונית בבית הכנסת כתחנת מעבר לעולים בלתי-לגאליים.
עם פרוץ מלחמת האזרחים בלבנון, ביירות חולקה ל"מזרח" ו"מערב", ובית הכנסת נשאר במערב, בשליטת המיליציות של אש"ף ששמרו עליו ועל יהודי האזור פן ייפגעו בקרבות (בית הכנסת עצמו הופקע על ידיהם לצורך אחסון ציוד ותחמושת). בשנת 1976, עקב התמשכות הקרבות, החליט יוסף פארחי להעביר את ספרי התורה לז'נבה. הוא הפקיד אותם בידי אדמונד ספרא, בנקאי יהודי ממוצא לבנוני, ששמר אותם בכספות הבנק שלו. רוב הספרים הועברו מאוחר יותר לבתי כנסת ספרדיים בישראל.
ב-1982 פלשה ישראל ללבנון במסגרת "מבצע שלום הגליל" שהתפתח למלחמת לבנון הראשונה. בקיץ 1982 מטוס ישראלי שהפציץ את ביירות הטיל פצצה על בית הכנסת והחריב את גגו. במקביל, חזבאללה, שהיה אז בראשית פעילותו החל בגל של התקפות על היהודים. שבעה עד שנים עשר ממנהיגי הקהילה היהודית בלבנון נחטפו ונרצחו. 
רוברט פיסק, מהעיתונאים הבודדים שנשארו בביירות תחת המצור, דיווח על פגישה עם יהודי לבנוני שבנו עבר לישראל והתגייס לצה"ל - "אולי הוא עכשיו מפציץ אותי", אמר האיש.
משנת 1991 לא נותרו ברחוב ואדי אבו ג'מיל בביירות אלא שני יהודים בלבד. בלבנון כולה נותרו 60 יהודים בלבד, והקהילה חדלה להתקיים למעשה.
בתום מלחמת האזרחים החליט ראש ממשלת לבנון רפיק אל-חרירי לשקם את בית הכנסת ולהקיף אותו בגן, אולם התוכנית לא יצאה לפועל. בית המדרש הסמוך נהרס וכן מספר מבנים אשר היו שייכים בעבר ליהודי העיר.
כתובת (ארכאולוגיה)

כתובת היא מונח המתייחס לכל מסמך, סימן, מספר או אות שנכתבו, גולפו, עוצבו, או נחרטו על חומרים בעלי שרידות יחסית כגון אבן, שיש, מתכת, עץ. חקר הכתובות הוא תחום במדעי הארכאולוגיה הנקרא אפיגרפיה.
חקר כתובות נבדל מחקר מסמכים שנכתבו על נייר, עור, גוויל, או פפירוס; מחקרם של טקסטים אלה נקרא פלאוגרפיה.