google/wiki40b huggingface dataset:
דולהינוב

תולדות היישוב

האזכור הראשון לדולהינוב הוא מהמאה ה-15, ובמאה ה-16 נבנתה בו כנסייה. לאחר חלוקת פולין בשנת 1793, נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ומשנת 1921 נכלל במחוז וילנה של הרפובליקה הפולנית השנייה. בשנת 1940, תחת שלטון הסובייטים, קיבל היישוב מעמד עירוני, ובשנת 1954 הוחזר למעמד של כפר.

יהודי דולהינוב

בשנת 1667 נמנו בדולהינוב 485 יהודים, בשנת 1847 נמנו 1,194 יהודים, ובשנת 1897 נמנו בו 2,559 יהודים, כשלושה רבעים מאוכלוסייתו. ב-1925 נמנו כ-2500 יהודים. בין מלחמות העולם חיו ביישוב כ-3,000 יהודים, כמחצית מאוכלוסייתו. בשנים אלה פעלו בכפר מפלגות ותנועות נוער ציוניות, וכן אגודת ישראל והבונד. כמו כן, פעל בכפר בית ספר מרשת תרבות. עם כניסת הסובייטים לכפר בספטמבר 1939 הולאמו בו עסקים פרטיים, ושפת הלימוד בבתי הספר הייתה יידיש.
עם פרוץ מבצע ברברוסה הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים. ב-7 ביולי 1941 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד במעשי שוד ורצח של יהודים בו. ב-20 ביולי 1941 נלקחו כ-1,000 גברים יהודים מהכפר לעבודות כפייה, וכעבור חמישה ימים הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן חובת ענידת אות מזהה, הגבלות תנועה וחובת תשלום סכומי כופר, תוך לקיחת ילדים כבני ערובה.
ב-1 באפריל 1942 נורו ונשרפו כ-800 יהודים בכפר. לאחר מכן רוכזו יהודי היישוב בגטו קטן שהוקם בו. ב-27 עד 29 באפריל 1942 נרצחו כ-1,200 מיושבי הגטו מחוץ לעיר, וב-22 במאי 1942 נרצחו גם כ-300 היהודים בעלי המקצועות שהושארו בו. לאחר אקציה זו הוכרז היישוב רשמית כ"נקי מיהודים", והגרמנים ביצעו מצוד אחר יהודים שנמלטו ממנו ליערות. מספר יהודים מהכפר שנמלטו ליערות הצטרפו ליחידות פרטיזנים, ובמקרה אחד נכנסו ליישוב, ולקחו ממנו נשק וציוד.
רבי יעקב קמנצקי גדל בדולהינוב.
פול וסלי

שנותיו הראשונות

וסלי נולד תחת השם פול תומאס ווסילוויסקי (באנגלית: Paul Thomas Wasilewski) בניו ג'רזי להורים ממוצא פולני. אחותו הגדולה נקראת מוניקה ויש לו שתי אחיות קטנות בשם ג'וליה ולי. וסלי למד בתיכון בניו ג'רזי ובמהלך התיכון לוהק לשחק באופרת הסבון "Guiding Light" את דמותו של מקס ניקרסון. הוא עבר לתיכון אחר מכיוון שכך היה יכול להתאים את הלימודים לצילומים. וסלי סיים את התיכון בשנת 2000 והחל ללמוד באוניברסיטה. הוא עזב לאחר סמסטר אחד בתמיכת הוריו לאחר שהבין שהוא יכול לפתח קריירה במשחק לאחר שההצעות גברו.

קריירת משחק

וסלי שיחק בסדרות כמו "Simple Rules",‏ "American Dreams",‏ "נשות קבע" ובטרילוגיה "הנפיל" ("Fallen"). לאחר מכן הוא קיבל גם תפקידים בסדרות כמו "24", "The O.C." ו"אוורווד". תפקידו הגדול בטלוויזיה הוא בתור סטפן סאלבטור בסדרה "יומני הערפד". ב-2010 זכה וסלי בשני פרסי "Teen Choice Awards".
אתר האינטרנט BuddyTV דירג אותו במקום החמישי ברשימת הגברים הסקסיים בטלוויזיה לשנת 2009, שנה לאחר מכן דורג במקום ה-18 ובשנת 2011 כבר דורג במקום ה-38 ברשימה. ב-2012 דורג במקום ה-18 ובשנת 2013 ירד בדירוג למקום ה-30 ברשימה. בשנת 2014 דורג במקום ה-33 ובשנת 2015 דורג במקום ה-29 ברשימה.

חיים פרטיים

בשנת 2005 החל להשתמש בשם פול וסלי. כשנשאל לפשר השינוי אמר שקשה להגות את שמו הקודם. וסלי משחק הוקי קרח וסנואובורדינג.
באפריל 2011 התחתן וסלי עם בת זוגו, השחקנית טורי דה ויטו, ב-2013 השניים התגרשו. בספטמבר 2013 החל לצאת עם השחקנית פיבי טונקין. במרץ 2017 הזוג נפרד לאחר ארבע שנות זוגיות.
ב-2018 החל לצאת עם אינס דה רמון. מאוחר יותר ב-2019 התחתנו.
היטל פישר

היטל פישר (Fischer) הוא שיטה לתיאור של מולקולות תלת-ממדיות בצורה דו-ממדית, המשמשת בעיקר בביולוגיה ובכימיה אורגנית. הקשרים מיוצגים על ידי קווים ישרים, ושרשרת אטומי הפחמן מיוצגת כקו אנכי, כאשר כל אטום פחמן מיוצג כ"צומת" לאורך שרשרת זו. בשיטת פישר, אטום הפחמן הקרוי C1 נמצא תמיד בראש שרשרת הפחמנים, כלומר הוא הפחמן העליון בציור.
הקווים המאוזנים מייצגים אטומים שבולטים קדימה, כלפי הצופה, ואילו הקווים המאונכים - כיוונם אחורה, לתוך הדף. אם נחליף בין המתמירים שנמצאים מימין ומשמאל לשרשרת הפחמנים נהפוך את המולקולה לאננטיומר שלה.
השימוש בהיטלי פישר נפוץ ביותר בתחום הביוכימיה על מנת להציג חד-סוכרים, אך ניתן להשתמש בהם גם לתיאור חומצות אמינו, ולצורך תיאור מולקולות אורגניות נוספות. בשל העובדה שהיטלי פישר מציגים את הסטריאוכימיה (מבנה תלת-ממדי) של מולקולה, הם שימושיים מאוד בהבחנה בין שני האננטיומרים של מולקולה כיראלית.
היטל פישר הומצא על ידי הרמן אמיל פישר.
התרזה הקארליאנית

התרזה הקרליאנית היא אחת משתי ביצי פברז'ה שהוכנו על ידי בית פברז'ה - בית המלאכה של פטר קארל פברז'ה בשנת 1917 עבור ניקולאי השני, הצאר האחרון של רוסיה (הביצה השנייה היא צביר הכוכבים). שתי ביצים אלה לא הושלמו בשל פרוץ מהפכת פברואר והלאמת בית המלאכה.

רקע

ביצי פברז'ה נוצרו בהזמנת הצאר אלכסנדר השלישי והוענקו כמתנת חג הפסחא לאשתו הצאריצה מריה פיודרובנה מאז שנת 1885. יורשו, הצאר ניקולאי השני, המשיך את המנהג והעניק מדי שנה מתנה לאשתו אלכסנדרה פיודורובנה, ולאימו האלמנה.

תיאור הביצה

הביצה עשויה תרזה מקרליה בתוך מסגרת זהב. בכך שונה ביצה זו מביצים קודמות שייצר פברז'ה העשירות יותר בכמות הזהב והאבנים היקרות שבהן. ככל הנראה שינוי זה מקורו במחסור שממנו סבלה רוסיה במהלך מלחמת העולם הראשונה. ביצה זו היא היחידה מבין הביצים בה נעשה שימוש בחומר אורגני (עץ) כחומר גלם עיקרי. ה"הפתעה" בתוך הביצה היה פיל מיניאטורי מכני, המצופה ביהלומים ואמייל שניתן למתוח אותו באמצעות מפתח מצופה אבנים יקרות.

היסטוריה

הביצה הוכנה בשנת 1917, והייתה אמור להינתן כמתנת הצאר לאימו. בשל מהפכת פברואר נאלץ הצאר לוותר על כיסאו, ב-15 במרץ. קארל פברז'ה שלח לו חשבונית ב-25 באפריל (כשהיא ממוענת ל"מר רומנוב, ניקולאי אלכסנדרוביץ'", ולא ל-"ניקולאי, צאר רוסיה"). הצאר שילם עבור הביצה סכום של 12,500 רובלים, וזו נשלחה לאחיו של הצאר, מיכאלי השני, הדוכס הגדול של רוסיה, אולם הדוכס נמלט לפני שקיבל לידיו את הביצה, וזו נותרה בארמונו עד שהארמון נבזז במהלך מהפיכת אוקטובר על ידי הבולשביקים. לאחר המהפכה הוצגה הביצה במוזיאון רומיאנצב שבמוסקבה אולם בשנת 1927 נעלמה הביצה ונחשבה לאבודה. 
בשנת 1999 פרסמה נינתו של פטר קארל פברז'ה את התרשימים ששימשו להכנת הביצה.
עד שנת 2001 סברו כי הביצה אבדה. בשנה זו הכריז המיליונר הרוסי אלכסנדר איבנוב כי הוא רכש את הביצה מאספן פרטי באנגליה (בן למהגרים רוסיים), ותרם אותם למוזיאון הרוסי הלאומי (מוזיאון פרטי שהיה בבעלותו). ה"הפתעה" שהייתה בתוך הביצה לא התגלתה, וסוברים כי אבדה.
בשנת 2009 פתח איבנוב את מוזיאון פברז'ה בבאדן באדן שבגרמניה, ובו מוצגת הביצה.
פוליאוריאה

פוליאוריאה היא ציפוי אלסטומרי אשר ייחודו בא לידי ביטוי בשילוב תכונותיו הפיזיקליות אשר משלב שני מרכיבים על בסיס אמינים היוצרים ריאקציה מהירה ללא צורך במדללים וזרזים.

פוליאוריאה

הפוליאוריאה בולטת יותר מכל ציפוי פולימרי אחר במידת הגיוון שלה עקב היותה פורמולה פתוחה הניתנת לשינוי לפי דרישה.
הפוליאוריאה היא חומר חזק, עמיד בשחיקה, חוזק קריעה, עמיד בכימיקלים ונגיפה אבל מנגד חומר אלסטומרי, קרי בעל יכולות גישור על פני סדיקה. שילוב של חוזק מכני מצד אחד וגמישות ממצב את הפוליאוריאה כחומר היחידי שעונה על הקריטריון של חומר הגנתי וגם חומר איטומי.
בנוסף, לפוליאריאה תכונה נוספת אשר מבדלת אותה משאר הציפויים והיא העובדה כי היא מיושמת בהתזה חמה ומשמעות הדבר שהחומר מתייבש בשניות. מיד בסיום העבודה ניתן ללכת עליו, למלא מים וכדומה.

היסטוריה

טכנולוגיית התזת פוליאוריאה הוצגה לשוק בתחילת שנות ה-80 והוצגה כטכנולוגיה לחומר מהיר ייבוש ולישום בטמפרטורות נמוכות למגוון רחב של ישומיים. מאז ועד היום הטכנולוגיה התפתחה הן ברמת חומרי הגלם והן ברמת המיכון ליישום. התפתחות השוק התחילה בארצות הברית, ואחריו אסיה, עם צמיחה חזקה מאוד במהלך המחצית השנייה של 1990. בשלב ראשון, פוליאוריאה שמש מגן שכבה על קצפים פוליאוריטן בתעשיית הבידוד ועם התפתחותה המהירה של הטכנולוגיה היישומים התרחבו לאפליקציות שונות ומגוונות.

שיטת יישום

את הפוליאוריאה מיישמים על ידי מכונה מיוחדת אשר קרויה אייר לס דו ראשי אשר מחממת את החומר לפני תחילת הביצוע ולאורך כל העבודה.

החומר שהינו דו רכיבי מובל בשני צינורות אשר מובילים לאקדח ההתזה. רק באקדח ההתזה החומרים מתערבבים בדיזת ערבוב ייחודית בטמפרטורה של 80 מעלות.
הפוליאוריאה מותזת בלחץ של 170 אטמוספירות ( 2500PSI) והיחס בין חלק A לחלק B תמיד יהיה 1:1.
קרח

קרח הוא צורת המוצק של מים. הקרח הוא בעל מבנה גבישי.  בלחץ של אטמוספירה אחת, המעבר בין קרח לבין המצב הנוזלי של מים מתרחש בטמפרטורה של 0 מעלות צלזיוס.

תכונות פיזיקליות

נקודת הקיפאון של המים יורדת כשנמצאים בתוכם מומסים היוצרים תערובות אוטקטיות. בארצות קרות מנצלים עובדה זו בחורף לשם מניעת הצטברות קרח על הכבישים והמדרכות באמצעות פיזור גבישי מלח בישול על הכבישים הקפואים. המלח מתמוסס במים, מוריד את נקודת הקיפאון, ומונע התגבשות קרח עד ירידה נוספת בטמפרטורות.
לקרח למעלה מ-15 פאזות שונות. הרוב המוחלט של הקרח בכדור הארץ הוא בצורת גביש משושה המכונה Iₕ. בחלל החיצון נפוצות צורות אחרות של קרח.
אטומיות (מסדי נתונים)

במדעי המחשב אטומיות היא הדרישה שאוסף פעולות יתבצעו ביחד, אם בכלל. לדוגמה, אם ראובן מורה לבנק להעביר 100₪ מחשבונו לחשבונו של שמעון, מותר לבנק לסרב להוראה ומותר לו להענות לה. אך אסור לו רק לגרוע 100₪ מחשבונו של ראובן או רק להוסיף 100₪ לחשבונו שמעון מבלי לבצע את החצי השני של הפעולה. רצף הפעולות נקרא תנועה (או טרנסאקציה). מקור המילה "אטומיות" הוא יוונית: ἄτομος, שפירושו "לא ניתן לחיתוך" - "א" (לא ניתן) "טומי" (חתך), כמו במילה אטום. דרישת האטומיות משמשת במערכות רבות להבטחת תקינותם של הנתונים. 
דרישת האטומיות היא אחת מארבע דרישות ACID (ביחד עם עקביות, בידוד ועמידות) שהן דרישות אמינות מקובלות מבסיסי נתונים. במערכות מסדי נתונים מקובל שכל התחברות לבסיס הנתונים נעשית בתנועה נפרדת. בכל רגע המשתמש יכול לבחור לבטל (Abort) את התנועה. בסופה הוא מצהיר על התחייבות (Commit) לתנועה. משתמשים מחיבורים אחרים יראו את השינויים מהתנועה כשינוי נקודתי שנעשה ברגע ההתחייבות].
יש מסדי נתונים, כגון קסנדרה, שמחליפים את דרישות האטומיות בדרישה חלשה יותר על מנת להבטיח ביצועים טובים בסביבה מבוזרת.
מונחים קרובים קיימים גם בתחומים אחרים של מדעי המחשב: פעולה אטומית היא פעולה שמערכת ההפעלה מבטיחה שתתבצע (או לא) במלואה. לדוגמה: אם רוצים לעדכן את תוכנו של קובץ, אפשר לפתוח אותו לכתיבה, לעדכן את תוכנו ולסגור. אולם רצף הפעולות הזה אינו אטומי ולא מובטח שתוכנית אחרת לא תנסה לכתוב באמצע או תמצא את הקובץ במצב חצי מעודכן. אפשרות חליפית היא ליצור עותק זמני של הקובץ בצד ובסיום העדכון לשנות את שמו של העותק הזמני (rename) לשם הקובץ המקורי. פעולת שינוי השם היא פעולה אטומית כשלעצמה. אם היא תיכשל, יישאר העותק המקורי. אם היא תצליח, נקבל את העותק החדש.
משתנה אטומי הוא תא זיכרון אשר מערכת ההפעלה מבטיחה שקריאה ממנו תחזיר תמיד ערך עקבי ללא צורך בנעילה, למשל אם תוך כדי שינוי שני ביטים במשתנה מישהו קורא אותו הוא יקרא או אחרי השינוי או לפניו ולא כשאחד הביטים כבר השתנה והשני לא.
לוקיוס קוסוניוס גאלוס

תולדות חייו

קוסוניוס מתואר בכתובת מאנטיוכיה שבפיסידיה, מתקופתו של טראיאנוס. מהכתובת עולה כי קוסוניוס התחיל את הקריירה שלו כטריבון הצבאי של הלגיון העשרים ואחד רפאקס. כנראה בשנת 92 לספירה, מכיוון שבשנה זו הלגיון הושמד על ידי הסרמטים. לאחר מכן שימש במספר תפקידים, ובהם אחד משלושת הממונים על משפטים הכרוכים בעונש מוות, מפקד של הפרוקונסול של אסיה, קוואיסטור של הפרובינקיה פונטוס-ביתיניה, טריבון של העם, פראיטור, ממונה על ויה קלאודיה קסיה אניה קימיניה טראיאנה נובה, פרפקטוס הממונה על חלוקת התבואה, מפקד של הלגיון הראשון איטלקיה ושל הלגיון השני טראיאנה, מושל-פרוקונסול של הפרובינקיה סרדיניה וכהן הקיסרים הפלאביים. תחת שלטונו של טראיאנוס, שימש קוסוניוס כמושל של הפרובינקיות גלטיה, פיסידיה, ופפלגוניה באסיה הקטנה.
כפי שעולה מדיפלומה צבאית רומית, בשנת 116, קוסוניוס, לפי הנוהג הרווח, התמנה לקונסול ממשיך, כלומר קונסול שאינו פותח את השנה האזרחית. זאת לאחר תום תפקידו בתור מושל בדרגת פראיטור של גלטיה. אם תאם מסלול התפקידים של קוסוניוס את התבנית המקובלת תחת הקיסרים טראיאנוס ואדריאנוס, הוא כיהן כמושל בפרובינקית יהודה אחרי היותו קונסול בשנת 116, לאחר רווח של שנתים או של ארבע שנים. לפיכך קוסוניוס בא ליהודה בתור מושל מטעם אדריאנוס, בין שנת 116 לשנת 120 בקירוב. לפי סדר המושלים בפרובינקית יהודה, הוא התמנה לתפקיד בשנת 118, לאחר הדחתו של לוסיוס קווייטוס, ומשל כנראה במשך שנתיים.
שמו של קוסוניוס נמצא על גבי שבר שיש אפור-לבן, שנמצא בחפירות שנערכו בקיסריה. קוסוניוס מופיע על גבי כתובת הקדשה שנמצאה בקיסריה וממנה עולה כי הוא היה מושל פרובינקית יהודה. בכתובת כתוב: 
לוקיוס קוסוניוס גאלוס, וקיליוס קריספינוס מנסואניוס, מרקלינוס נומיסיוס סבינוס, קונסול, כהן באחת מארבע אגודות הכהנים המרכזית ברומא, לאגט של אדריאנוס, מושל בדרגת פראייטור של הפרובינקיה יהודה...
— שבר שיש אפור-לבן שנמצא בחפירות שנערכו בקיסריה, AE 2003, 1801
כתובת זו עוזרת לענות על השאלה מתי יהודה הפכה מפרובינקיה פרטורינית, קרי פרובינקיה שבראשה מושל בדרגת פראיטור לפרובינקייה קונסולרית, קרי שבראשה מושל בדרגת קונסול, שלרשותו עומדים שני ליגיונות. בשנת 117 התמנה לוסיוס קווייטוס, האיש שדיכא את מרד התפוצות, למושל יהודה למשך תקופה קצרה. לפי דברי קסיוס דיו, כיהן קויטוס בתפקיד קונסול זמן לא רב קודם לכן. וכן הוא היה המושל הקונסלרי הראשון ביהודה. אז גם נכנס לגיון שני ליהודה – צעד שמינוי מסוג זה כרוך בו. עד כה נטו לפרש זאת כצעד יוצא דופן שנבע מתסיסה מרדנית טרם מרד בר כוכבא או מעיבוי הכוחות סמוך לגבול המזרחי של האימפריה. כשהועבר קוואיטוס מתפקידו חזרה הפרובינקיה למעמד הפריאטורי שהיה לה לפניו. אולם הכתובת החדשה, שמשתמע ממנה כי לאחר לוסיוס קווייטוס הגיע ליהודה מושל בדרגת קונסול לשעבר, מראה כי השינוי במעמד מבפרובינקיה פראיטורית לפרובינקיה קונסולרית, חל ביהודה כבר תחת שלטונו של טראיאנוס, וכי בשלב זה הובא ליהודה לגיון שני. הלגיון השני טראיאנה, שאין אנו יודעים דבר על מקום הימצאו אחרי תום המלחמות הדאקיות, הגיע ליהודה כבר לפני שנת 120, השנה בה יש עדות ברורה שלגיון זה היה ביהודה לפני שהוצג דרך קבע במצרים.
קרחון אפלר

היסטוריה

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על תצלומי אוויר של צי ארצות הברית שצולמו בין השנים 1960–1964.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם צ'ארלס פ. אפלר (Charles F. Epler), שהיה אפסנאי בבסיס צי ארצות הברית של טייסת VX-6 במהלך מבצע קיפאון עמוק, שנערך בין השנים 1966–1967.
יצחק ביבאס

יצחק ביבאס (נולד ב-17 בינואר 1928 בסלוניקי, יוון) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בקבוצת הפועל תל אביב.

ביוגרפיה

יצחק ביבאס נולד בסלוניקי שביוון, עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1932 ועבר לגור בשכונת פלורנטין בתל אביב. בעודו ילד שיחק כדורגל ברחוב השכונתי שממנו יצאו עוד הרבה כדורגלנים ששיחקו לאחר מכן בקבוצות שונות. תחילת דרכו של ביבאס בהפועל תל אביב הייתה בשנת 1945, ושם שיחק תחת המאמן שלמה פוליאקוב, ועם שחקנים מוכרים מהתקופה כגון משה מלמד והשוער מאיר מליקה. ביבאס שיחק במשחקי הליגה עד שנת 1948.
עם פרוץ מלחמת השחרור התגייס ביבאס לצה"ל בחטיבת כרמלי הצפונית. תוך כדי השירות הצבאי פגש שחקנים מהפועל חיפה וביחד שיחקו בזמנם החופשי על מנת לשמור על כושר.
משנת 1951 המשיך לשחק בהפועל תל אביב בעמדת המגן השמאלי, לצידם של כוכבי הקבוצה באותה תקופה, יעקב חודורוב, רחביה רוזנבוים ואשר בלוט.
ביבאס פרש ממשחק פעיל בשנת 1956 עקב פציעה והולדת בנו הבכור, יוסי. לאחר פרישתו הצטרף לאחיו אברהם ביבאס בחברה לעמילות מכס שהקימו יחדיו שבה הוא ממשיך לעבוד עד היום. ביבאס נשוי לורדה, אב לשלושה בנים, סב ל-10 נכדים וארבעה נינים.
פטסי רדי

ראשית חייה

פסטי רדי נולדה בעיירה מטמטה (Matamata) שבאי הצפוני של ניו זילנד. היא בתם של ניל ויליאם וקתרין מרג'ורי "קיי" רדי, שניהם אנשי חינוך. שלושה מאבות אבותיה עזבו את אירלנד והיגרו לקנדה, אוסטרליה וניו זילנד. בת דודה רחוקה שלה, הזמרת הלן רדי, היא צאצאית של הענף האוסטרלי של המשפחה. פטסי רדי גדלה בעיירות טה אקאו ומינגנוי שבחבל ואיקטו עד אשר משפחתה עברה לעיר המילטון שמדרום לאוקלנד כאשר מלאו לה שש שנים, שם היא התחנכה בבית הספר היסודי הילקרסט, בחטיבת הביניים פיצ'גרוב ובבית הספר התיכון לבנות של המילטון.
ב-1976 היא סיימה את לימודי התואר הראשון במשפטים באוניברסיטת ויקטוריה שבולינגטון וב-1979 היא סיימה לימודי תואר שני במשפטים בהצטיינות.

קריירה

רדי הייתה מרצה זוטרה ולאחר מכן מרצה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת ויקטוריה. ב-1982 היא הצטרפה למשרד עורכי הדין ווטס ופרטסון (כיום מינטר-אליסון-רד-ווטס) בולינגטון, וב-1983 היא הייתה לאישה השותפה הראשונה במשרד. היא התמחתה בדיני מיסים, בדיני תאגידים ובדיני זכויות יוצרים לסרטים. בהמשך היא החלה לעבוד בבית ההשקעות בריירלי, שם היא הועסקה במשך 11 שנים והייתה מעורבת במשא ומתן על עסקאות רכישה גדולות כמו תהליך ההפרטה של אייר ניו זילנד.
רדי הייתה יושבת ראש מועצת הסרטים של ניו זילנד ושל חברת "שכר החינוך" ושימשה כדירקטורית בכמה חברות וגופים ציבוריים. היא שימשה כנציגת הכתר הבכירה בנוגע למשא ומתן על ההסדרים הקשורים להסכם ואיטנגי והייתה מעורבת בפעילות לשיפור השירות לציבור. היא כיהנה גם כסגנית יושב ראש הסוכנות לתחבורה של ניו זילנד. בעבר היא כיהנה כדירקטורית בטלקום-ניו זילנד, בקבוצת הנופש והפנאי SKYCITY, בחברת הדואר של ניו זילנד ובאייר ניו זילנד.
ב-2016 שיתפה רדי פעולה עם סר מייקל קאלן, לשעבר שר האוצר של ניו זילנד, בחיבור דוח שהוגש לממשלה הסוקר את החקיקה בנוגע לסוכנויות המודיעין של ניו זילנד. הדוח פורסם ב-9 במרץ אותה שנה, שבועיים לפני ההכרזה הפומבית על מינויה של רדי לתפקיד המושלת הכללית. הדוח כלל המלצות להרחבת הסמכויות של המשרד לאבטחת המידע הממשלתי לניטור תשדורות פרטיות של אזרחי ניו זילנד ונמתחה עליו ביקורת.
רדי הייתה גם מעורבת בכמה ארגונים חוץ-ממשלתיים, במיוחד בתחומי האומניות והשוויון המגדרי. ב-2009 היא הייתה אחת מהחברות המייסדות של "נשים עולמיות – ניו זילנד" (Global Women New Zealand) קבוצה של נשים בולטות הפעילות למען פיתוח מנהיגות.
בהענקת התארים לרגל יום הולדתה הרשמי של המלכה ב-2014 הוענק לרדי התואר גבירה עמיתה במסדר ההצטיינות של ניו זילנד על שירותיה בתחום האומנויות והעסקים. ביוני 2016 הוענק לה התואר גבירה של צדק במסדר ג'ון הקדוש. באותו חודש הוענק לה התואר גבירה עמיתה גבוהה במסדר ההצטיינות של ניו זילנד ועמיתה במסדר שירות המלכה, לקראת כניסתה לתפקיד המושלת הכללית.

המושלת הכללית של ניו זילנד

במרץ 2016 הוכרז שהמלכה אליזבת השנייה אישרה את מינויה של רדי תפקיד המושלת הכללית של ניו זילנד לתקופה של חמש שנים החל מספטמבר 2016. היא המושלת הכללית ה-21 של ניו זילנד והאישה השלישית בתפקיד לאחר קתרין טיזרד וסילביה קרטרייט. ב-28 בספטמבר 2016 הושבעה פטסי רדי לתפקיד המושלת הכללית בפני הפרלמנט של ניו זילנד.

חיים אישיים

רדי נשואה למשפטן סר דייוויד גאסקוין.
לוקה טורילי

ביוגרפיה

לוקה טורילי נולד בטרייסטה שבאיטליה. כבר בגיל צעיר החל להתעניין במוזיקה קלאסית ומאוחר יותר החל לנגן בגיטרה וקלידים. ב-1993 הקים את להקת "ת'נדרקרוס" (Thundercross), בשיתוף עם אלכס סטרופולי. ב-1994 הוציאו אלבום דמו בשם "Land Of Immortals". מאוחר יותר השתנה ההרכב, ושם הלהקה שונה ל"רפסודי" (Rhapsody). ב-2006 שונה שוב שם הלהקה, ל"רפסודי אוף פייר" (Rhapsody of fire), בעקבות בעיות הקשורות לזכויות יוצרים. במסגרת רפסודי הוציא טורילי 13 אלבומי מוזיקה. 
במקביל לרפסודי, הקים טורילי ב-1999 הרכב סולו על שמו, "לוקה טורילי". הוא הוציא במסגרת ההרכב ארבעה אלבומים וסינגל, הידוע בהם הוא "King of the Nordic Twilight", שיצא ב-1999. ב-2005 הקים את ההרכב "לוקה טורילי דרימקווסט" (Luca Turilli's Dreamquest). שנה אחר כך הוציא ההרכב אלבום וסינגל.
בסוף שנת 2011 החליט טורילי לעזוב את רפסודי אוף פייר, לאחר כ-18 שנות פעילות בה, לטובת הקמת הרכב חדש בשם "Luca Turilli's Rhapsody", יחד עם פטריס גרס (שהיה חבר ברפסודי גם הוא).

Luca Turilli's Rhapsody

מיד לאחר עזיבתו בסוף שנת 2011, החליט טורילי להקים להקת רפסודי חדשה, יחד עם הבאסיסט פטריס גרס (חבר ברפסודי) והגיטריסט דומיניק לורקין (שסייע לרפסודי בהופעות ובהקלטות). טורילי החליט להקים את הלהקה כדי ליצור מוזיקת מטאל המבוססת על פסקולי סרטים, אותה הגדירו כ"מטאל סינמטי". אל הלהקה הצטרפו הסולן אלסנדרו קונטי והמתופף אלכס לנדנבורג, כאשר טורילי אחראי גם על הקלטת הקלידים. הלהקה הוציאה עד כה שני אלבומים, בשנים 2012 ו-2015.
נץ קופר

תיאור

זהו נץ באורך 35–46 סנטימטרים ומשקו הממוצע 220–440 גרם אצל הזכרים. כמו מיני נצים אחרים הנקבות גדולות מעט מהזכרים ואורכם 42–50 סנטימטרים ומשקלם 330–700 גרם. מוטת הכנפיים של הנץ מגיעה ל-62–94 סנטימטרים. הנצים החיים במזרח יותר גדולים מהנצים שחיים במערב. הנקבות הגדולות יכולות להידמות לפרטי נץ גדול קטנים, אך צבע הנץ הגדול בהיר יותר. נץ זה דומה מאוד למין הנץ Accipiter striatus. שני המינים חופפים תחומי המחיה.
צבע הנץ אפור-כחול עם חזה לבן ובטן ואחוריים בצבע אפרסק ומפוספסים בלבן. הוא בעל זנב ארוך המפוספס באפור-כחול ובאפור בהיר וכנפיים מעוגלות, איתן הוא יכול לנוע בקלות ביער. לנץ ישנם עיניים חדות אדומות ו"כיפה" שחורה והוא בעל רגליים וטפרים צהובים.

התנהגות

הנץ מצוי באזורים שונים ברחבי אמריקה הצפונית מדרומה של קנדה עד מקסיקו. הוא מצוי בעיקר ביערות נשירים, מחטניים, יערות פתוחים, בתות וגם במדרונות הרים. בעבר חשבו שהנצים מתרחקים מיישובים עירוניים, אך לאורך השנים הם החלו להתאכלס גם בערים הגדולות, שם יש מושבות יונים גדולות מהם הם ניזונים.
הנץ פועל ביום ותוקף את הטרף מבין עלוות היער בהפתעה. הוא מחכה לטרף לא זהיר ואז מתחיל לעוף אליו בהדרגה. עם זאת מחקר הראה שדרך זו מסוכנת מאוד ובהרבה שלדי נצים התגלו בשברים בחזה, ככל הנראה מפגיעה בענפים. הטרף העיקרי הוא עופות קטנים יותר כמו קיכליים, עורבנים, נקריים, זרזירים, פזאיים, יוניים, קוקיות וחוגלות, והם יכולים לטרוף אף דורסים אחרים כמו בז אמריקני ואפילו נצים אחרים.
בנוסף על עופות הנץ ידרוס גם יונקים קטנים כמו טמיאסים, עכברים, חולדות, ארנבים, סנאיים ועטלפים. הוא יגוון גם בזוחלים ובצפרדעים. הנץ הורג את טרפו עם טפריו הננעצים בבשר ועם מקורו המעוקל והוא נצפה גם מטביע את טרפו במים. כמה נצים נראו במרדף אחרי ציפורים קטנות או עטים במהירות על מינים החיים על הקרקע.
הנץ הוא עוף מונוגמי המקנן בין העצים ובונה קן מזלזלים וענפים.
טונאטיאו

תיאור

על פי המיתולוגיה האצטקית כל שמש היא אל עם עידן קוסמי משלו, האצטקים האמינו שהם עדיין בעידן של טונאטיאו. לפי מיתוס הבריאה האצטקית, האל דרש קורבנות אדם כמחווה ובלעדיה יסרבו להעביר דרך השמים. הוא אמר כי 20,000 בני אדם הוקרבו בכל שנה לטונאטיאו ואלים אחרים, אם כי הוא חשב שמספר זה מנופח על ידי האצטקים, שרצו לעורר פחד באויביהם, או על ידי הספרדים, שרצו להכפיש את האצטקים. האצטקים היו מוקסמים מהשמש וצפו בה בזהירות, והיה להם לוח שנת שמשי דומה לזה של המאיה. ברבים מהמונומנטים האצטקים שנותרו היום יש מבנים מיושרים עם השמש.
בלוח השנה של האצטקים, טונאטיאו הוא האדון של שלוש עשרה ימים ממוות 1 ל-13 פלינט. שלוש עשרה הימים שקדמו נשלטים על ידי צ'אלצ'יוטליקיו, ושלוש עשרה הימים באים על ידי טלאלוק.
באוסקה

היסטוריה

המתיישבים הראשונים באזור באוסקה היו הסמיגאליאנים (Semigallian), עם בלטי קדום אשר שלט בדרום לטביה של היום.
בשנת 1400 החלה בנייתה של טירת באוסקה שבמערב העיירה, על ידי גרמנים מהמסדר הליבוני, ובשנת 1705 נהרסה. בשנות השבעים של המאה הקודמת שוחזר המבנה ומהווה מוזיאון בימינו.

הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  וכן אין כמעט מידע על השואה.
הקהילה היהודית בבאוסקה החלה לגדול מאוד במאה ה-19. בשנת 1850 הגיעה לשיא כאשר היוותה למעלה ממחצית אוכלוסיית העיירה כולה. עם זאת, כבר ב-1920 התכווצה לכדי שישית מגודלה בימי תפארתה.
באוסקה הייתה בית לרבנים רבים. מבין אלה היו גם הרב מרדכי אליאשברג והרב אברהם יצחק הכהן קוק, אשר שימש כרבה הראשי של העיירה בין השנים 1895–1904, אז עלה ארצה. לימים היה לרב הראשי של ארץ ישראל.
יהודים החלו לעזוב את באוסקה שנים ספורות לפני תחילת השואה. הם היגרו לאזורים נידחים מעבר לנהרות המקיפים את העיירה. הגרמנים תפסו ורצחו את מרבית אלה שלא עזבו, כך שרוב הקהילה היהודית בעיירה הושמדה במהלך המלחמה.
ב-15 באוקטובר 2017, נחנכה בבאוסקה אנדרטה לזכר הקהילה היהודית שנספתה בשואה על אדמת בית הכנסת המרכזי, שנהרס בשנת 1941.
פחח

פַּחָח הוא אדם העוסק בעיבוד, תיקון או עיצוב עצמים מפח. חלק מן הפחחים הם אומנים המייצרים כלי פח לנוי ולתעשייה; אך כיום נפוץ המונח בעיקר לגבי העוסקים בטיפול ותיקון חלקי המתכת (בדרך כלל, אבל לא רק, פח) בכלי רכב, במסגרת תת-תחום הקרוי פחחות רכב. 
פחחים בדרך כלל עוברים הכשרה הכוללת תקופת חניכות. חניכים המעוניינים להפוך לפחחים אשר מייצרים כלי פח, מתחילים מייצור צורות בסיסיות, כמו תבנית צורה לעוגיות. מאוחר יותר הם מייצרים כלים כמו תבניות ולבסוף גם צורות מורכבות כמו נברשות. חניכים המעוניינים להפוך לפחחי רכב עוברים בדרך כלל הכשרה במוסכים.
קורטני תורן-סמית

ביוגרפיה

נולדה בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, בתם של וולטר, חוקר שוק המחשבים, ולורה, תרפיסטית, ולה אחות אחת. כאשר הייתה בגן הילדים הופיעה בהצגה "שלגיה ושבעת הגמדים", אז גילתה את אהבתה למשחק. כאשר הייתה בת שבע התגרשו הוריה, והיא התגוררה עם אביה ועם אמה לסירוגין בפרוורים של סן פרנסיסקו. במקביל ללימודיה התיכוניים למדה משחק, והופיעה במחזות תיאטרון. כאשר הצטרפה לגילדת שחקני המסך האמריקנית (SAG) שינתה את שמה לקורטני תורן-סמית, כאשר היא משלבת את השם האמצעי שלה, תורן, שהוא שם נעוריה של אמה, בשם המשפחה שלה.

קריירה

בסמוך לסיום לימודיה התיכוניים לוהקה תורן-סמית לתפקיד בסרט הקולנוע "לוקאס" (1986), קומדיית נעורים טרגית, לצדם של צ'ארלי שין, וינונה ריידר וקורי היים, אז ביטלה את תוכניתה ללמוד באוניברסיטה, ועברה להתגורר בלוס אנג'לס. באותה עת גם כיכבה בסרט הקולנוע "Welcome to 18", והשתתפה בסדרת הטלוויזיה "Fast Times". בהמשך גילמה תפקידים נוספים על המסך הקטן והמסך הגדול, בהם בקומדיות הנעורים הקולנועיות: "סאמר סקול" ו"נקמת היורמים 2: יורמים בגן עדן", שתיהן ראו אור ב-1987, ובקומדיית המצבים "Day by Day" (אחד התפקידים הראשיים, לצדן של ג'וליה לואי-דרייפוס, ת'ורה ברץ' ושחקנים נוספים, ב-1988-89). ב-1990 הופיעה תורן-סמית בשישה פרקים של הדרמה הטלוויזיונית הפופולרית "פרקליטי אל איי". התפקיד שהביא לה פרסום רב היה בסדרת הדרמה "מלרוז פלייס", שם גילמה את דמותה של אליסון פרקר בשנים 1992-97. בשנת 1997 החלה להופיע באחד התפקידים הראשיים בדרמה קומית חדשה, "אלי מקביל" של היוצר דייוויד אי קלי. תורן-סמית גילמה שם את ג'ורג'יה תומאס, עורכת דין צעירה ואשתו של בילי תומאס, אהוב הנעורים של אלי מקביל (גולמה על ידי קליסטה פלוקהארט). הסדרה זכתה לפופולריות רבה ברחבי העולם, ותורן-סמית הופיעה בשלוש העונות הראשונות. ב-2000 עזבה את הסדרה, לדבריה גם בשל הלחץ להיות רזה. לאחר מכן שבה לסדרה כשחקנית אורחת. ב-1999 החלה לשמש כ"פנים" של "Almay", מותג קוסמטיקה של חברת רבלון. ב-2001 החלה לגלם את דמותה של שריל, אשתו של ג'ים, בקומדיית המצבים "החיים על פי ג'ים". כן דיבבה את אשת החתול בסרט האנימציה הקצר "Batman: New Times" ‏(2005). בשנת 2009 שיחקה בקומדיית הנעורים "מלחמת בנות הקולג'" כאמא של לוסי הייל. 
ב-2007 הוציאה לאור רומן בשם "Outside In", בהוצאת Broadway Books. הספר עוסק בצד הפחות זוהר של החיים ההוליוודיים.
בשנים 2010-2015 שיחקה בתור לינדזי מקלרוי (זוגתו של אלן) בסיטקום "שני גברים וחצי".

חיים אישיים

ב-2000 נישאה תורן-סמית לאהובה דאז, מדען גנטי בשם אנדרו קונרד. השניים התגרשו לאחר כחצי שנה. בינואר 2007 נישאה בשנית, הפעם לרוג'ר פישמן, ושנה לאחר מכן נולד לשניים בן בכור. תורן-סמית מתגוררת בלוס אנג'לס, מגדלת כלבים ועוסקת ביוגה.