google/wiki40b huggingface dataset:
שנאת הפסד

שנאת הפסד (באנגלית: Loss Aversion) בכלכלה ובתורת ההחלטות, מתייחסת לנטייתם החזקה של אנשים להעדיף הימנעות מהפסדים מהשגת רווחים. כמה מחקרים טוענים כי מהבחינה הפסיכולוגית, עוצמתם של הפסדים כפולה מזו של רווחים. הראשונים שהציעו את המושג שנאת ההפסד היו הפסיכולוגים הישראלים עמוס טברסקי ודניאל כהנמן. שנאת הפסד מובילה לשנאת סיכון כאשר אנשים מעריכים רווח אפשרי, שכן אנשים מעדיפים להימנע מהפסדים מעשיית רווחים. במיוחד, לטענת כהנמן וטברסקי כאשר יש הימור עם רווחים והפסדים סימטריים או דומים, אנשים ימנעו מההימור או יבחרו בהימור עם רווחים והפסדים קטנים יותר.
ההסבר שהציעו כהנמן וטברסקי לשנאת הפסד מבוסס על אסימטריה בתגובה הרגשית. לראייתם, אדם המפסיד 100 דולר, יחוש חוסר שביעות רצון בעוצמה חזקה מזו שיחוש אדם שיזכה ברווח לא צפוי של 100 דולר. 
יש לשים לב לעובדה, שהשאלה האם העִסקה ממוסגרת כהפסד או כרווח, היא בעלת חשיבות רבה מאד בחישוב זה: האם תעדיף לקבל הנחה של חמישה דולר, או להימנע מתשלום של חמישה דולר נוספים? לאותו השינוי במחיר כאשר הוא ממוסגר אחרת ישנה השפעה משמעותית על התנהגות הצרכנים. העובדה שכלכלנים מסורתיים רואים את אפקט הבעלות (endowment effect) ואת התופעות האחרות של שנאת הפסד כבלתי רציונליים לחלוטין, היא זאת שהופכת אותם לכה חשובים בתחום השיווק והתנהגות הצרכנים. ההשפעה של שנאת הפסד בתחום השיווק הודגמה במחקר על תגובת צרכנים לשינויים במחיר פוליסת ביטוח. המחקר מצא כי לעלייה במחירים יש השפעה כפולה על מעבר לקוחות, מאשר לירידה במחירים.

שאלות אודות קיומה של שנאת הפסד

לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 החלו מחקרים להטיל ספק בקיומה של שנאת הפסד. במספר מחקרים שבחנו את השפעת הפסדים תחת תנאים של סיכון ושל חוסר ודאות, לא נצפתה כל שנאת הפסד.]
במחקרים רבים  שנעשו בתחום במאה ה20 וה21 לא עלה שיש שנאת הפסד בצורה מוחלטת אלא רק הימנעות מהפסדים גדולים שעלולים לסיים את המשחק כלומר בפועל עלה שנאת שונות ושנאת סיכון.
ישנם מספר הסברים לממצאים אלו: הראשון, שנאת הפסד לא קיימת בתגמולים בסדרי גודל קטנים; השני, שהכלליות של דפוס שנאת ההפסד היא נמוכה משחשבו בעבר. לחלופין טוען גל, כי התופעות שיוחסו בעבר לשנאת הפסד מוסברות בצורה חסכנית יותר על ידי אינרציה מאשר על ידי א-סימטריית רווח/הפסד. עם זאת, שנאת הפסד עשויה להיות בולטת יותר כאשר אנשים מתחרים. Gill and Prowse סיפקו ב-2012 ראיות ניסוייות לכך שאנשים הם שונאי הפסד סביב נקודות ציון שנוצרו על ידי הציפיות שלהם בסביבה תחרותית עם מאמץ של ממש.
שאלה נוספת שעלתה, במידה וישנה שנאת סיכון ושונות בלבד הדבר אינו מסביר עליה של ביצועים בעת הפסדים.
יחיעם והוכמן חקרו את הנושא בסדרת ניסויים בהם ההנחה הייתה כי הפסדים מעוררים את המערכת הסימפתטית, ועל ידי כך מגבירים ערנות למשימה.
המחקר כלל סדרה של ניסויים שבדקו את הקשר בין הדופק, התרחבות האישונים והמערכת העצבים האוטונומית לרמת ההצלחה במשימה. נמצא שבעת הפסדים של המשתמש התגלו סימני עוררות גבוהים יותר מאשר בעת זכייה. גם במחקר  של Gehring & Willoughby (2002) נמצא השפעה גבוהה יותר של הפסדים על האונה הפרונטלית  במוח מאשר זכיות. 
הסבר שהוצע לתגובה של המערכת הסימפתטית הוא הישרדותי- מניעה של הפסדים גדולים יותר.
פסגת ולס

גילוי הפסגה

הפסגה מופתה לראשונה על ידי סקר בריטי בשנת 1980, ובשנית בשנת 2008.

מקור השם

הפסגה נקראת על שמו של האל הסלאבי של החוכמה והידע ולס.
בישול (בירה)

בישול הוא תהליך ייצור משקאות אלכוהוליים המשלב התססה של עמילנים. תהליך זה משמש בייצור בירה, סאקה ורוטב סויה. ניתן גם להתייחס למונח בהקשר של הפקת תמד או יין, אם כי מדובר בשימוש חריג יחסית.

בישול בירה

קיימות עדויות לבישול בירה מתקופות קדומות: ממצאים ארכאולוגיים מלמדים על בישול בירה במצרים העתיקה. תיאורי סוגים שונים של בירה קיימים בכתבים שומריים. כיום, בישול בירה נעשה הן באופן פרטי (כתחביב) והן במבשלות תעשייתיות. 
בישול בירה נעשה על ידי מתכון פשוט, תוך שימוש בלתת של דגנים - בדרך כלל שעורה, חיטה (בבירת חיטה) או שיפון (האחרון דורש זהירות בתהליך הייצור, פן תיווצר הרעלה שיפונית). לתת נוצרת בתהליך ההלתתה שבו הדגנים מונבטים ומיד לאחר מכן מיובשים בכבשנים ולעיתים גם נקלים. תהליך ההנבטה יוצר מספר אנזימים, בעיקר α-עמילאזות ו- β-עמילאזות הממירים את העמילן בדגן לסוכר. הלתת הופכת לכהה (הצבע תלוי ברמת הקלייה) והדבר משפיע גם על טעם וצבע הבירה.
לואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו

ביוגרפיה

לואיג'י ויטוריו נולד ב-25 בספטמבר 1721 בפריז, לויטוריו אמדאו הראשון, נסיך קריניאנו ולמריה ויטוריה מסבויה, בתם של ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה וז'אן בטיסט דה אלבר דה לינה.
לואיג'י ויטוריו גדל בפריז, שם חי אביו כאיש חצר המלוכה, אך גם מהמר נמרץ. אביו צבר הרבה חובות בפיימונטה, ונתבע על ידי אחיותיו, שבנדוניה שלהן הוא הימר, ומשום כך הוא ברח לצרפת, שם חי חיים מפוארים, מה שאילץ את לואיג'י ויטוריו למכור נכסים משפחתיים משמעותיים בצרפת, ומאוחר יותר חזר לואיג'י ויטוריו לפיימונטה.
ב-4 במאי 1740 התחתן לואיג'י ויטוריו עם כריסטינה הנרייטה, רוזנת הסן-רוטנבורג, בתם של ארנסט לאופולד, רוזן הסן-רוטנבורג ואלאונורה מלוונשטיין-ורטהיים, ממנה נולדו לו 8 ילדים. אחת מבנותיו הייתה מריה תרזה לואיזה מסבויה, נסיכת למבל, שהייתה ידידה קרובה של מארי אנטואנט, ונערפה במהלך המהפכה הצרפתית בטבח ספטמבר בשנת 1792.
בשנת 1741 מת אביו ויטוריו אמדאו הראשון, נסיך קריניאנו, ולואיג'י ויטוריו ירש את תאריו.
בספטמבר 1778 מתה אשתו כריסטינה הנרייטה, רוזנת הסן-רוטנבורג, וב-16 בדצמבר אותה שנה מת לואיג'י ויטוריו בטורינו, ובנו ויטוריו אמדאו השני, נסיך קריניאנו ירש את תאריו.
אנימטריקס

טיסתה האחרונה של האוזיריס

הצוות של הרחפת אוזיריס מנסה להזהיר את ציון, עירם של בני האנוש, מפני ההתקפה הצפויה של המכונות. חלק זה נכתב על ידי האחיות וצ'אוסקי, ובויים על ידי אנדי ג'ונס.

הרנסאנס השני - חלק 1

מבוסס על הקומיקס המקדים "Bits and Pieces of Information", ומתאר סיפור רקע העוסק באופן שבו החלה המלחמה בין בני האנוש למכונות. בנוסף מציג לנו כיצד הואפלו ונחרכו השמיים, את עלייתן של המכונות, ואיך בני האנוש השתעבדו. חלק זה נכתב על ידי האחיות וצ'אוסקי, ובוים על ידי מאהירו מאדה.

הרנסאנס השני - חלק 2

המשך האירועים אשר מוביל ליצירת האב טיפוס של המטריקס.

סיפורו של ילד

העלילה של חלק זה מתמקדת בנער בשם מייקל. ניאו יוצר עמו קשר ומציע לו להימלט מהמטריקס. למחרת קבוצה של סוכנים רודפת אחריו בבית ספרו עד אשר מייקל מחליט לקפוץ מהגג ובעקבות כך הוא מתעורר מהמטריקס בעולם האמיתי. דמותו של מייקל מופיעה גם בסרט מטריקס רילודד (בגילומו של קלייטון ווטסון). חלק זה נכתב על ידי האחיות וצ'אוסקי, ובוים על ידי שנישירו ווטנבה.

תוכנה

בחלק זה שני לוחמים נלחמים זה בזה בסימולטור כאשר אחד מהלוחמים מחליט לבגוד בחברו ולחזור למטריקס. החלק בוים על ידי יושיאקי קוואהג'ירי.

שיא עולמי

עלילת החלק עוסקת באצן שמצליח לצאת מהמטריקס בעת שניסה לשבור שיא בריצה. החלק בוים על ידי טקשי קויקה.

מעבר

עלילת החלק מתמקדת בנערה צעירה המחפשת את החתול שלה ברחבי עיר גדולה ומגלה באג במטריקס. החלק בוים על ידי קוג'י מורימוטו.

סיפור בלשי

עלילת החלק מתמקדת בחוקר פרטי אשר נשכר לעקוב אחר ההאקרית טריניטי. החלק בוים על ידי שנישירו ווטנבה.

חינוך ממוחשב

עלילת חלק זה מתמקדת בקבוצה של מורדים המנסה לתכנת מחדש את המכונות. החלק בוים על ידי פיטר צ'אנג.
מלכודת לפרקליט

עלילה

עלילת הסרט עוקבת אחר קווין לומקס (ריבס), עורך דין צעיר בדרום ארצות הברית אשר מעולם לא הפסיד בבית המשפט. לאחר שקווין מצליח להפריך עדות נאנסת במשפט ובכך לזכות את מרשו הוא מקבל הצעה לעבוד עבור פירמת עורכי דין גדולה בניו יורק. על אף הפצרותיה של אמו הנוצרית האדוקה, החוששת כי קווין יושחת על ידי העיר הגדולה, קווין מסכים ועובר עם אשתו הצעירה מרי-אן לניו יורק.
בעליה של הפירמה, ג'ון מילטון, מנסה לשאוב את קווין יותר ויותר לעולמו המושחת והלא מוסרי. קווין מתפתה לעולם התענוגות והמין של מילטון, וזה מקדם אותו במהירות בסולם הדרגות. אט-אט מתחיל קווין לחוות פנטזיות מיניות על כריסטבלה, עורכת דין יפהפייה במשרד, ומתחיל להזניח את אשתו. במקביל, חוקר פדרלי מנסה לגייס את קווין כמקור על עסקיו המפוקפקים של מילטון. לאחר סירוב ראשוני קווין מגלה עניין כשהחוקר מגלה לו שהנאשם אותו זיכה במשפט האונס התגלה עם גופת ילדה במכוניתו. לפני שקווין יכול לגלות עוד מכונית דורסת את החוקר בפתאומיות.
קווין מתבקש להגן על אלכסנדר קולן, מיליונר המואשם ברצח אשתו ובתו. האליבי של קולן היא הפילגש שלו, והשניים טוענים כי שהו יחדיו בעת הרצח. בעת שקווין מכין את המאהבת למתן העדות המכריעה הוא מגלה שהיא משקרת. קווין מתעמת עם מילטון בנושא וזה מוסר לו שההחלטה בידיו, וקווין מחליט לבסוף להעלות את המאהבת בכל זאת דוכן העדים, ביודעו שתתן עדות שקר.
לאחר המשפט קווין מגלה את מרי אן בכנסייה קרובה, ערומה ופצועה. היא טוענת שמילטון אנס אותה, אך קווין לא מאמין לה מאחר שבשעת האונס ראה את מילטון בבית המשפט. קווין מאשפז את מרי אן במוסד לחולי נפש, שם מבקרת אותה פאם, אחת המזכירות המשפטיות בפירמה של מילטון. כשקווין מחוץ לחדר פאם מתגלה במראה כמעין שד. מרי אן מרחיקה את פאם מעליה, שוברת את הראי ומשתמשת בחתיכת זכוכית כדי לחתוך את עורקיה ולהתאבד למול עיני קווין חסר האונים.
אמו של קווין, אשר באה לבקר ולסייע למרי אן, מגלה לו כי מילטון הוא אביו, ושזה פיתה אותה כשביקרה פעם אחת בניו יורק. קווין מבין כי דבר מה אינו כשורה והולך להתעמת עם מילטון. השניים נפגשים בדירתו של מילטון, וזה חושף עצמו בפני קווין כשטן עצמו - וקווין בנו. הוא מבקש מקווין להצטרף למטרתו ולקיים יחסי מין עם כריסטבלה, גם היא בתו של השטן, ואחותו למחצה של קווין, ובכך להביא לעולם את האנטי כריסט. קווין מסרב ובמקום זה יורה בעצמו ומסכל את תוכניותיו של השטן.
במקום למות מוצא עצמו קווין בחזרה באולם המשפט בו הגן על האנס, רגע לפני שהביא לזיכויו. הוא לא זוכר לחלוטין את כל אשר אירע וחווה, אבל מחליט שלא להגן על האנס. הסרט מסתיים כאשר כתב טלוויזיה מציע לקווין להיכנס לעסקי הבידור והתקשורת, ולאחר שקווין מסכים מתגלה כמילטון.

ביקורות

הסרט זכה לביקורות חלוקות. המבקר ג'יימס בררדינלי טען שהסרט מכיל בתוכו שלושה רבדים, הראשון הוא מותחן, השני הוא הצהרה מוסרית, והשלישי הוא חקירתה של הדמות הקולנועית.]
עוד נטען על ידי המבקר רונלד ברגמן כי הסרט הוא כישלון מוחלט. התימרותו לשוות מימד עמוק לבנאליות של עולם המשפטים האמריקאי המלא בתככים ומזימות, מיותר ובלתי מוצלח.]
חץ 3

עקרון הפעולה של הראש הקרבי

עקרון הפעולה של חץ 3 מבוסס על פגיעה פיזית ישירה בטיל המטרה והשמדתה על ידי אנרגיה קינטית מבלי להיזדקק לחומר נפץ, להבדיל מהחץ 2, שראש הקרב שלו נושא מרעום קרבה המשמיד את טיל המטרה באמצעות מטען של חומר נפץ ורסס. האנרגיה הקינטית במפגש עם המטרה גדולה מספיק להשמדת המטרה ללא צורך בחומר נפץ. מאידך, נדרש דיוק רב להשגת פגיעה ישירה. הראש הקרבי של חץ 3 מסוגל לתמרן באמצעות נחיר גמיש (הנעה וקטורית) - כלומר נחיר פליטה מתכוונן אשר מסוגל להטות את הדחף.
עיר מתוכננת

עיר מתוכננת היא יישוב מכל סוג שהוא (עיר, מושב או כפר) שבנייתו נעשתה על-פי תכנון מראש, בניגוד ליישובים שנבנו בשעת הצורך או ללא תכנון מראש - בנייה ורנקולרית. ערים מתוכננות נבנות לרוב בשטחים שאינם מיושבים בשעת מעשה, כך שהתכנון מקיף את כל חלקי היישוב. יש ולאחר אסון (כמו מלחמה או רעידת אדמה) הגורם לחורבן העיר או רובה, מעדיפים פרנסי העיר לבנות עיר חדשה ומתוכננת, מאשר לשחזר את העיר כפי שהייתה קודם האסון.

ערי בירה מתוכננות

לעיתים, מדינות מקימות ערים מתוכננות כדי שישמשו עיר בירה, כמו: קנברה בירת אוסטרליה, וושינגטון די. סי. בירת ארצות הברית, גאבורון בירת בוטסואנה, בלמופן בירת בליז, ברזיליה בירת ברזיל, סנקט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, ניו דלהי בירת הודו, נייפידאו בירת מיאנמר, ולטה בירת מלטה, אבוג'ה בירת ניגריה, איסלאמאבאד בירת פקיסטן ואסטנה בירת קזחסטן.

ערים מתוכננות בישראל

מספר ערים בישראל נבנו כערים מתוכננות, ביניהן: אשדוד, מודיעין-מכבים-רעות, כרמיאל, שוהם, ערד וחריש.
חלוצי רוצ'דייל

קואופרטיב "אגודת חלוצי רוצ'דייל הישרים" (באנגלית: Rochdale Society of Equitable Pioneers) שהוקם בשנת 1844 ברוצ'דייל (Rochdale) שביורקשייר, אנגליה, נחשב לאבי התנועה הקואופרטיבית. על אף שלהקמתו קדמו קואופרטיבים אחרים, קואופרטיב רוצ'דייל היווה את הבסיס להקמת התנועה הקואופרטיבית המודרנית, ו"עשרת עקרונות רוצ'דייל" נחשבים למשפיעים עליה עד היום.

התפתחות

הקואופרטיב הוקם ב-1844, בהובלת פועלים, חסידי רעיונותיו של רוברט אואן. בעת הקמתו מנה הקואופרטיב 28 חברים. בתחילה מכר הקואופרטיב מוצרי מזון בסיסיים בלבד, והופעל בהתנדבות על ידי חבריו. בהמשך הצטרפו חברים נוספים לקואופרטיב, והוקמה מאפיה בבעלותו שסיפקה לחם לחברים. ב-1950 הוקמה טחנת קמח של הקואופרטיב, שהיוותה את התפתחותו לתחום התעשייה. ב-1960 הוקמה מטוויה. עם השנים מספר החברים גדל ובנוסף על החנות המקורית הוקמו חנויות נוספות וכן מחלקה סיטונאית אשר סיפקה את הסחורה לחנויות הקואופרטיב השונות.
בהמשך הקים הקואופרטיב לחבריו קופות גמל, קרן ביטוח, בתי ספר, קרן מלגות לילדי חברים ועוד שירותים נוספים לחבריו.

השפעה

הניסיון הקואופרטיבי ברוצ'דייל מוזכר בספרו של בנימין זאב הרצל אלטנוילנד כאחד ממקורות ההשראה למערכת הקואופרטיבית של 'החברה החדשה' היהודית בארץ ישראל, ובאופן ספציפי להתיישבות הכפרית בה המכונה 'כפר חדש'.
"חלוצי רוטשדייל הישרים הרבו לעבוד בעדכם,  זאת אומרת:  הם הרבו לעשות בעד כל בני האדם בעת אשר עיניהם היו אך לטובת נפשם.   בלכתכם היום לחברות הקונים אשר לכם,  ושם תוצע לפניכם הסחורה המשובחת שבסחורות במחיר שפל,  לחלוצי רוטשדיל עליכם להודות." ~ מתוך תרגום נחום סוקולוב, 'תל אביב'.
מחוז

אוסטריה

באוסטריה, מחוז כולל בשטחו מספר ערים. בכירי המחוז לא נבחרים לתפקידם על ידי הציבור, אלא ממונים על ידי מושל המדינה. ערים עצמאיות, שלא כפופות למחוז כלשהו, מתפקדות כמחוז עירוני. עיר הבירה וינה, שנחשבת למדינה ולמחוז עירוני, מחולקת ל-23 מחוזות קטנים, שבכיריהם נבחרים לתפקידם בבחירות.

אנגליה

באנגליה, מחוז הוא השיטה הבולטת ביותר של שלטון מקומי. המחוזות עוסקים בגביית מסים (לרבות מס הכנסה מעסקים), בתכנון, בדיור, בבריאות ובתחומים נוספים. המחוז הראשון, מחוז עיר הבירה לונדון, הוקם בשנת 1965.

בלגיה

חלק מהערים בבלגיה מחולקות למחוזות.

גרמניה

גרמניה מחולקת ל-439 מחוזות, שכוללים ערים וכפופים למדינות. 116 ערים גדולות נחשבות למחוז עירוני עצמאי. בנוסף, קיימים גם מחוזות ממשלתיים (פדרליים). במזרח גרמניה הוקמו מחוזות משנת 1952.

הודו

הודו מחולקת ל-602 מחוזות, שהוקמו בתקופת הכיבוש הבריטי. המחוז עוסק בשירותים הממשלתיים ובגביית מיסים.

הונג קונג

הונג קונג מחולקת ל-18 מחוזות, ובראש כל מחוז עומדת מועצה מחוזית.

טורקיה

טורקיה מחולקת מאז 1941 לשבעה מחוזות (יחיד bölge, רבים bölgeler). למחוזות אין משמעות אדמיניסטרטיבית והם משמשים לצרכים סטטיסטיים בלבד.

מלזיה

מלזיה מחולקת למדינות, וכל מדינה מחולקת למחוזות.

נאורו

נאורו מחולקת ל-14 מחוזות.

ניו זילנד

בניו זילנד, מחוז הוא שטח שאינו כולל עיר.

סרביה

סרביה מחולקת ל-29 מחוזות, בנוסף לעיר בלגרד.

פולין

פולין מחולקת ל-379 מחוזות (powiat), מתוכם 65 מחוזות ערים. כל מחוז מתחלק לרשויות מקומיות (Gmina).

פורטוגל

פורטוגל מחולקת ל-18 מחוזות, ובכירי המחוז ממונים על ידי הממשלה.

פקיסטן

פקיסטן מחולקת ל-130 מחוזות, שהוקמו בתקופת הכיבוש הבריטי. בכירי המחוז נבחרים על ידי התושבים.

פרו

פרו מחולקת ל-1747 מחוזות, שמרכיבים פרובינציות ואזורים.

קנדה

באונטריו, מחוז כולל שטח שבבעלות המדינה, ולא בבעלות פרטית. המחוזות הראשונים הוקמו בשנת 1858, והם כוללים שירותי רווחה לתושבים. במערב ובצפון קנדה, הממשלה הפדרלית הקימה חמישה מחוזות, בשנים 1876 ו-1882.

קניה

קניה מחולקת לפרובינציות, וכל פרובינציה מחולקת למחוזות.

תאילנד

תאילנד מחולקת לפרובינציות, וכל פרובינציה מחולקת למחוזות.
מסכת

מַסֶּכֶת היא ספר המרכיב את המשנה והתלמוד, כאשר המשנה והתלמוד מחולקים לנושאים שונים ובכל מסכת נידון נושא אחד או שניים.

שורש המילה

מקובל להניח כי משמעותה של המילה נולדה מהמילה המקראית מסכת -מארג של חוטים, "וַיֹּאמֶר אֵלֶיהָ אִם תַּאַרְגִי אֶת שֶׁבַע מַחְלְפוֹת רֹאשִׁי עִם הַמַּסָּכֶת" (ספר שופטים, פרק ט"ז, פסוק י"ג) "והמסכת הפרוסה הרי זו מצטרפת" (תוספתא נגעים פ"ה).  ובהשאלה: מארג של נושאים רבים בהקשר רציף.
אמנם, בספר "מעשה רוקח", מובאים עוד כמה פירושים למילה על דרך הפשט והרמז.

מדרשי מסכת

קיימים מדרשים הערוכים בצורת מסכת, שמותם: מסכת גן עדן, מסכת גיהנום, מסכת חיבוט הקבר.
אצטדיון פאנאתינאיקו

היסטוריה

האצטדיון שימש ביוון העתיקה כאתר המשחקים הפאן-אתנאיים, שנערכו לכבוד האלה אתנה. בתקופה הקלאסית של יוון היה האצטדיון בנוי עץ. בשנת 329 לפנה"ס הקים ליקורגוס את אצטדיון השיש, והוא הורחב על ידי הרודס אטיקוס בשנת 140 לספירה, על מנת שיוכל להכיל 50,000 צופים.
שרידי האצטדיון העתיק נחשפו בשנת 1870 והאצטדיון שוקם מחדש בשנת 1895 על מנת לשמש כאצטדיון אולימפי במשחקים האולימפיים הראשונים בעת המודרנית בשנת 1896. שיקום האצטדיון נערך במימונו של ג'ורג' אברוף (ועל כן פיסלו מוצב בכניסה לאצטדיון), על פי תוכניות של האדריכלים אנאסטאסיוס מטאקסס וארנסט זילר, ויש בו מושבים ל-80,000 צופים. האצטדיון נבנה על פי מידותיו העתיקות, ולא בהתאם לסטנדרטים מודרניים שטרם נוסחו בעת שיקומו.
האצטדיון ממוקם בין הגבעות של ארדטוס ואגרה.
כיום משמש האצטדיון לטקסים רשמיים ולחגיגות הנערכות לאחר ניצחונות של קבוצות יווניות. בשנת 1997 שימש האצטדיון לטקס הפתיחה של אליפות האתלטיקה העולמית.
במהלך אולימפיאדת אתונה שנערכה בשנת 2004 שימש האצטדיון את תחרויות הירי בחץ וקשת, וכן שימש כנקודת הסיום של ריצות המרתון לגברים ולנשים.
בשנת 2011 נערך באצטדיון טקס פתיחת "הספיישל אולימפיקס", הטורניר האולימפי לבעלי מוגבלויות שכליות שהתקיים באתונה.
מנואל נורייגה

ביוגרפיה

בתחילת דרכו, בראשית שנות ה-70 ועד שנות ה-80, היה נורייגה בן ברית של הממשל האמריקני ושל ה-CIA. לקראת סוף שנות ה-80 הידרדרו היחסים בין נורייגה לבין ארצות הברית בשל הפרות בוטות של זכויות אדם בידי המשטר, וב-1989 הודח הגנרל ונלקח בשבי, תוך כדי הפלישה האמריקנית לפנמה. נורייגה הוחזק כשבוי מלחמה ונלקח לארצות הברית, שם הורשע בבית דין פדרלי באשמות הברחת קוקאין, פעילות פשע מאורגן והלבנת כספים, ונידון (ב-16 בספטמבר 1992) לתקופת מאסר של 40 שנה שמאוחר יותר הופחתה ל-30 שנה, והומתק לבסוף לכ-17 שנה בשל התנהגות טובה.
נורייגה נכלא בכלא פדרלי במיאמי שבפלורידה. במקביל, התקיים בפנמה נגדו משפט בהיעדרו על הפרות זכויות אדם בתקופת כהונתו, והוא נשפט למאסר של 20 שנה.
בשנת 2007 שוחרר מריצוי המאסר בארצות הברית.
באפריל 2010 הוסגר נורייגה לצרפת, שם הואשם בהלבנת הון ונשפט לשבע שנים בפועל.
בדצמבר 2011 הוסגר נורייגה מצרפת לפנמה ונכנס שם לכלא. הוא עבר התקף של שטף דם במוח, נותח ושוחרר מן הכלא כדי לעבור ניתוח נוסף, ואולם זמן קצר לאחר שחרורו הוא מת במאי 2017.
יאן אובלק

קריירת מועדונים

אובלק נולד בשקופיה לוקה שבסלובניה בשנת 1993. בשנת 1999 הוא החל לשחק במחלקת הנוער של לוצ'אן המקומית. בשנת 2003 עבר לאולימפיה ליובליאנה. אובלק החל לשחק ככדורגלן מקצועי בגיל 16 בלבד, ובעונת 2009/2010 ערך 33 הופעות ליגה, מתוך 36 משחקים בהם שיחקה קבוצתו, וסייע לאולימפיה לסיים במקום הרביעי בליגה.
ב-14 ביוני 2010 אובלק חתם בקבוצת הפאר הפורטוגזית בנפיקה ליסבון. בתחילת עונת 2010/2011 הושאל השוער לביירה מאר, ובפגרת החורף של אותה עונה עבר לאולהאננסה. בשתי הקבוצות לא זכה אובלק להופיע בליגה. בעונה שלאחר מכן הושאל אובלק לאוניאו לייריה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-15 בינואר 2012, במשחק התיקו 2-2 מול נסיונאל מדיירה.
לקראת עונת 2012/2013 הושאל אובלק לריו אבה. במדי הקבוצה ערך 31 הופעות בכל המסגרות. בשנת 2013 שיחק אובלק שני משחקים בקבוצת המילואים של בנפיקה, בנפיקה ליסבון B.
באוגוסט 2013 האריך אובלק את חוזהו בבנפיקה, עד שנת 2018. במהלך עונת 2013/2014 קיבל אובלק מספר הזדמנויות לשחק. באותה עונה, אובלק הופיע ב-16 משחקי ליגה, וב-14 מהם לא ספג שערים. בכך סייע לבנפיקה לזכות באליפות פורטוגל. בנוסף הופיע אובלק בשלושה משחקי הגביע הפורטוגזי ובשלושה משחקי גביע הליגה הפורטוגזית. בשני המפעלים שיחק במשחקי הגמר ולא ספג שערים, ובכך סייע לקבוצתו לזכות בגביעים. בנוסף, באותה עונה הגיעה בנפיקה לגמר הליגה האירופית, בו הפסידה לסביליה בדו-קרב בעיטות עונשין. אובלק עמד בשערה של בנפיקה באותו משחק, וב-120 דקות לא ספג שערים.
ב-16 ביולי 2014 סוכמה בין בנפיקה לאתלטיקו מדריד העברתו של אובלק לקבוצה מבירת ספרד. במסגרת העסקה שילמה אתלטיקו לבנפיקה 16 מיליון אירו עבור העברת השחקן, מה שהפך את אובלק לשוער היקר בהיסטוריה של הלה ליגה ולשוער השמיני היקר בכל הזמנים.

נבחרת סלובניה

אובלק זומן לראשונה לנבחרת סלובניה עד גיל 21 באוגוסט 2009, בגיל 16 בלבד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה ב-9 בספטמבר של אותה שנה, במשחק נגד נבחרת צרפת עד גיל 21.
ב-11 בספטמבר 2012 ערך אובלק את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סלובניה הבוגרת, בהפסד 2-1 לנורווגיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
סודיום טריפוספט

הפקה ומאפיינים

סודיום טריפוספט מופק על ידי חימום תערובת מדויקת של דיסודיום פוספט, Na₂HPO₄, ומונוסודיום פוספט, NaH₂PO₄, תחת תנאים מבוקרים בקפדנות.
בדרך זו מופקים כ-2 מיליון טון בשנה.
ה-STPP הוא מלח חסר צבע, השימוש העיקרי בו הוא כתוסף לחומרי ניקוי. החומר מרכך מים משום שהוא יוצר קשר קואורדינטיבי יציב עם יונים של סידן ומגנזיום. לאניון הטריפוספט כמה זוגות אלקטרונים לא קושרים היוצרים קומפלקס יציב עם קטיוני המתכת וכך נמנע קישור שלהם לקבוצה האניונית של הדטרגנט.
החומר משמש כתוסף מזון ומספר E שלו הוא E451. הוא משמש כחומר משמר לבשר, עופות ודגים וכן כאמולסיפייר ומשמר לחות. מנהל המזון והתרופות האמריקני מגדיר את החומר "מוכר כללית כבטוח"
איליתיה

איליתיה (ביוונית: Εἰλείθυια) במיתולוגיה היוונית, היא בתם של זאוס והרה ואחותם של ארס, הפיסטוס והבה.
איליתיה היא אלת הלידות. לא מסופר עליה הרבה במיתוסים ודמותה אינה ידועה כמעט.
במיתולוגיה מסופר כי כאשר אישה כורעת ללדת, איליתיה ממהרת למקום ועוזרת לה.

תליון הזהב

לאחר שלטו, טיטאנית יפת תואר, התעברה מניאופיו של זאוס אף אי, עיר או אזור ביוון כולה לא הסכים לקבל את לטו מפני שפחדו מקנאתה וכעסה של הרה, אשתו של זאוס.
האי דלוס ריחם על לטו ונתן לה ללדת אצלו את ילדיה.
הרה ראתה זאת וכדי להקשות על לטו היא חטפה את בתה איליתיה, אלת הלידות, על מנת שלא תוכל להגיע ולעזור ללטו בלידתה.
האלות האחרות ראו זאת ולא ידעו מה לעשות, הן לא ידעו איך ללדת ורצו שלטו תלד את עוברה כראוי.
האלות החליטו לקרוא לאיריס, אלת הקשת בענן, שפיתתה את איליתיה אל האי דלוס בעזרת תליון זהב.
איליתיה עזרה ללטו בלידתה וכך נולדו התאומים ארטמיס ואפולו.
גרסה אחרת מספרת שאליתיה לא הצליחה לברוח מהרה ולכן לטו ילדה בייסורים רבים את ארטמיס, אלת הציד, שקפצה מגוף אימה ועזרה ליילד את אחיה התאום אפולו.
תא גזים

תא גזים הוא מבנה או מתקן אטום אשר אליו מחובר מנגנון להזרמת גזים רעילים לצורך המתה של בני אדם או בעלי חיים.

תא גזים כאמצעי לרצח המוני בשואה

תא גזים היה האמצעי העיקרי בתוכנית הפתרון הסופי של הנאצים להשמדת יהודי אירופה במהלך השואה. בתאי גזים נעשה שימוש בשואה גם כנגד נכים ומפגרים גרמנים.
תא גזים הוא תא ארוך שמספיק ל-100 עד 300 אנשים בערך ובגגו מספר פתחים מרובעים. לאחר שהאנשים היו מוכנסים עירומים, ולאחר מקלחת במים חמים שסייעה לפתיחת הנקבוביות בעור, עובדי מחנה ההשמדה היו פותחים את הפתחים העליונים בגג וזורקים דרכם את הגז, מסוג ציקלון בה. הגז היה גרגירי עד שבא במגע עם האוויר והפך לגז חנק. מתאי הגזים היו הגופות נלקחות על ידי הזונדרקומנדו לשריפה במשרפות (בתחילה היו זורקים אותן לבורות אך בשל מצוקת מקום הוחל בשריפת הגופות).
תאי גזים היו דגם משופר של שיטת ההשמדה בחנק שהייתה מקובלת במחנה חלמנו בו הריגת הקורבנות התבצעה במשאיות גז.
תאי הגזים הגדולים ביותר נמצאו בבירקנאו (אושוויץ) - בתכנון האדריכל וואלטר דאיאקו, ונמצאו גם בטרבלינקה, בלז'ץ, סוביבור, מיידנק.
במחנות טרבלינקה, בלז'ץ, סוביבור נעשתה ההריגה בגז על ידי עשן פלטה של מנועי טנקים סובייטים שהוזרם לתוך תאים דחוסים בהמוני יהודים.
לקראת סיום מלחמת העולם השנייה הוקמו תאי גז גם במחנות ריכוז בגרמניה כדוגמת דכאו ובוכנוולד וכן במחנה הריכוז נאצוויילר שטרוטהוף בצרפת (אולם שם לא נעשה בהם שימוש המוני).
לאחרונה אף נתגלו על ידי קבוצה של ארכאולוגים שביצעה בשנים האחרונות חפירות במקום בו עמד מחנה ההשמדה טרבלינקה, עדויות ראשונות לתאי הגזים שהיו במחנה ושימשו את הנאצים להרוג מאות אלפי בני אדם.
בספטמבר 2014 נמצאו תאי הגזים במחנה ההשמדה סוביבור על ידי קבוצת ארכאולוגים ].

תא גזים כאמצעי לביצוע עונש מוות

מספר מדינות בארצות הברית השתמשו בתא גזים כדי לבצע הוצאות להורג של פושעים שהורשעו, בעיקר רוצחים. חמש מדינות (ויומינג, קליפורניה, מרילנד, מיזורי ואריזונה) עדיין מאפשרות, תאורטית, הוצאה להורג בתא גזים אך כולן מאפשרות גם זריקת רעל כאמצעי חילופי לביצוע הוצאה להורג. בית משפט פדרלי בקליפורניה אף הכריז על תא הגזים כ"עונש אכזרי ויוצא-דופן", ועל כן לא סביר שיעשה בו שימוש במדינות אלו בעתיד. האדם הראשון שהוצא להורג בתא גזים היה ג'י ג'ון ב-8 בפברואר 1924 בנוואדה, והאחרון היה האזרח הגרמני הרמן להגראנד שהוצא להורג בחודש מרץ 1999 במדינת אריזונה. על פי עדויות, תאי גזים שקופים משמשים לביצוע הוצאות להורג גם בקוריאה הצפונית.

תא גזים כאמצעי להרג בעלי חיים

תאי גזים משמשים להרג של בעלי חיים עודפים בתעשיית המזון מהחי, כמו אפרוחים זכרים בתעשיית הביצים או להקות של עופות שנפגעו ממחלה. בתעשיית הפרוות משתמשים בתאי גזים להרג בעלי חיים, מכיוון ששיטת הרג זו אינה פוגעת בשלמות הפרווה. תאי גזים משמשים גם להרג חתולים וכלבים במכלאות ולהרג או להרדמה של בעלי חיים במעבדות לניסויים בבעלי חיים. ההרג נעשה בדרך כלל על ידי גזים שגורמים לחנק, כמו פחמן חד-חמצני, ארגון (יסוד) או תערובת של ארגון ופחמן דו-חמצני. בישראל, שיטה זו רווחת פחות, בשל הרתיעה שהדבר מעורר, בעקבות השימוש בתאי גזים בשואה.
מרתון קזבגי

מסלול

הזינוק לתחרות הוא בעיר קאזבגי.  המסלול כולל ריצה חצי קילומטר צפונה ופונה דרומה על הגשר העובר מעל נהר טרגי. המשך ריצה דרומה לאורך הרכס עד לכפר סיאוני. בכנסיית הכפר פונים צפונה אל עמק סנו ואל הכפר סנו. רצים בחזרה אל קאזבגי וממשיכים אל 8 הק"מ האחרונים - טיפוס אל כנסיית השילוש הקדוש. נקודת הסיום היא נקודת ההתחלה – קאזבגי. רוב רובו של המסלול עובר בדרכי עפר ורק חלקו הקטן עובר על גבי כביש.

היסטוריה

המרתון הוא יוזמה של גולן לובנוב מישראל והפרויקט הושק בחודש פברואר 2010. 
ב-4 בספטמבר 2010 התקיימה תחרות המרתון הראשונה ובה השתתפו כ-150 רצים מכל העולם. 
ב-10 בספטמבר 2011 התקיימה תחרות המרתון השנייה ובה השתתפו כ-300 רצים. במרתון קאזבגי השני השתתפו שגרירי אנגליה ושווייץ בגאורגיה. 
המרתון התקיים מדי שנה עד המרתון השביעי והאחרון בשנת 2016, במסגרתו השתתפו 456 משתתפים.
מאז לא התקיים מרתון נוסף עקב קושי במימון המרתון.