google/wiki40b huggingface dataset:
שמואל וילנסקי

הרב שמואל וילנסקי שנודע בכינויו ר' שמואל חרקובר (~ה'תר"ע, 1910 - י' בכסלו ה'תש"ך, 11 בדצמבר 1959) היה ראש ישיבת "בית התלמוד" בארצות הברית.

ביוגרפיה

נולד בחרקוב לרב נחום מאיר הלוי וילנסקי. למד בישיבת שער התורה אצל הרב שמעון שקופ. למד כמה שנים בישיבת ראדין והיה לתלמיד מובהק של הרב נפתלי טרופ. למד זמן קצר בישיבת סלובודקה וסמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה עבר ללמוד בישיבת מיר שבה התרכזו אז בחורים מבוגרים רבים ששמם התפרסם בעולם הישיבות בליטא. כמו כמה מחבריו היה מעביר שיעורים לבחורי הישיבה הצעירים.
עם תחילת השואה, נמלט מווילנה יחד עם רבים מתלמידי הישיבה ברכבת הטרנס-סיבירית לאורכה של ברית המועצות לולדיווסטוק, ממנה לקובה שביפן ומשם לשאנגחאי באמצעות אשרות הכניסה שהנפיק הקונסול היפני בקובנה חסיד אומות העולם צ'יאונה סוגיהארה. בהמשך הגיע לארצות הברית.
הוא יסד יחד עם רבי אריה לייב מאלין, רבי לוי קרופני ורבי חיים ויסוקר, ידידיו מישיבת מיר, את ישיבת "בית התלמוד" בברוקלין, בראשה עמד עד פטירתו ביום י' בכסלו ה'תש"ך, 11 בדצמבר 1959. ארונו הועלה לקבורה בישראל ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
עשור לאחר פטירתו לוקטו כמה עשרות משיעוריו לספר נר שמואל
טרווויס פסטרנה

טרוויס אלן פסטרנה (באנגלית: Travis Pastrana; נולד ב-8 באוקטובר 1983) הוא אופנוען, נהג מרוצים ופעלולן אמריקאי שזכה באליפויות ומדליות זהב ב-X Games רבות במספר ענפי ספורט אתגרי, הכוללים סופרקרוס, מוטוקרוס, פריסטייל מוטוקרוס ומרוצי ראלי. הוא מריץ תוכנית שנקראת "קרקס נייטרו" והחל מ-2011 הוא מתחרה בנאסקאר.
ברברה אנגלקינג

קורות חיים

ברברה אנגלקינג, ילידת ורשה, היא בתה של רישרדה אנגלקינג (Ryszard Engelking) ובוגרת המחלקה לפסיכולוגיה, 1988, באוניברסיטת ורשה. ב-1993 אושרה עבודת הדוקטור שלה במדעי הרוח. מחקריה עוסקים בהשלכות השואה כפי שזו משתקפת בזיכרונותיהם של ניצולי השואה וכן בגטו ורשה וברצח יהודי ורשה.
היא מכהנת כפרופסור במכון לפילוסופיה וסוציולוגיה בפולין (Institute of Philosophy and Sociology).
משנת 2012 היא מכהנת כחברה במועצת אושוויץ הבין-לאומית, הייתה סגנית הנשיא ומ-2014 היא נשיאת המועצה.
אנגלקינג זכתה בפרס מחקרי על שם יאן קרסקי על ספרה על גטו ורשה. 
אנגלקינג נשואה למיהאי בוני (Michał Boni)
יחסי סנגל–צ'ילה

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת סנגל לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין סנגל לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-1962.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בסנגל נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן. גם אזרחי סנגל שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
ניקולאיה אלכסנדרו

קורות חייו

ניקולאיה אלכסנדרו היה בנם של בסאראב הראשון ושל אשתו, מרגרטה.
ככל הנראה הוטבל לראשונה לדת הרומית-קתולית תחת השם אלכסנדר. מאוחר יותר הוטבל ככל הנראה לדת הנוצרית אורתודוקסית ונוסף לו השם "ניקולאיה".

היחסים  עם הונגריה

ניקולאיה אלכסנדרו המשיך במדיניות אביו, אם כי נאלץ כבר ב-1344 להכיר בחסות ממלכת הונגריה על ארצו, לאחר שנשא אשה קתולית (ממשפחת לצקוביץ' או אולי לצקפי). מלך הונגריה שלח אליו מספר פעמים את הבישוף דמטריוס של אוראדיה עם משימות דיפלומטיות ומיסיונריות. 
בין השנים 1345-1353 השתתף במערכה המוצלחת המאורגנת של ידי בית אנז'ו מהונגריה נגד המונגולים-טטרים שפלשו ממזרח לקרפטים. בהזדמנות זו שטחים הנקראים "אזור הספר הטטרי" (părţile tătăreşti) שבין הנחל מילקוב ובין הים השחור סופחו לוולאכיה. שיתוף הפעולה במלחמה בטטרים שיפר ככל הנראה את מערכת היחסים עם מלך הונגריה. 
בנסיבות אלה, ב-10 בפברואר 1355 אישר לו לאיוש הגדול את הזכות להחזקת הבאנאט של סוורין, שבזמנו הוענק לאביו. 
ב-28 ביוני 1358 העניק המלך ההונגרי, לפי השערת ההיסטוריונים תוך הסכמה עם ניקולאיה אלכסנדרו (ק.ג'ורסקו) את הפריווילגיה המסחרית הראשונה בוולאכיה לסוחרים הסקסונים טרנסילבנים מהעיר השכנה, ברשוב.
בשנותיו האחרונות כנראה שוב הפסיק ניקולאיה אולכסנדרו לכבד את החסות המלכותית ההונגרית, דבר המוזכר בטרוניות של לאיוש הגדול כלפי יורשו, ולדיסלב (ולאיקו).

המדיניות בתחום הדת

בעוד מלך הונגריה, קארוי רוברט, הוקיע את ניקולאיה אלכסנדרו ואת אביו ככופרים חסידי ה"סכיזמה", הקנצלריה של הכס הקדוש ברומא, החשיבה את שניהם כנאמנים לכנסייה הקתולית.
במסמך מאוקטובר 1345, האפיפיור קלמנס השישי שיבח את "הגבר האציל אלכסנדרו בסראטי"  עבור מסירותו הקתולית. האפיפיור ציין שאחדים מה"וולאכים הרומנים" מטרנסילבניה, ולאכיה ומסירמיום הגיעו לדעת את דרך האמת  על ידי אימוץ האמונה הקתולית". אחרי נישואיו  לקלרה מדובוקה (כיום - היישוב "דביקה" במחוז קלוז') הכיר ניקולאיה אלכסנדרו בסמכות הבישופות הקתולית של טרנסילבניה לגבי כל הקתולים הילידים והזרים בוולאכיה.  
מצד שני, למרות הקשר המשפחתי עם הדת הקתולית (דרך אמו מרגיטה, בתו אליזבטה הנשואה להונגרי קתולי ואשתו השנייה, קלרה) תרם תרומה חשובה לחיזוק הכנסייה והדת הנוצרית-אורתודוקסית בוולאכיה.
עוד בצעירותו בנה ניקולאיה אלכסנדרו יחד עם אביו את הכנסייה הנסיכית בבירה קמפולונג, הידועה כ"כנסיית נגרו וודה". בשנת 1359 הקים באישור הפטריארך מקונסטנטינופול קליסטוס הראשון את הארכיבישופות המטרופוליטנית הראשונה של "אונגרו-וולאכיה" עם המושב שלה בעיר הבירה קמפולונג. כארכיבישוף מטרופוליטני ראשון מונה יקינטוס מוויצ'ינה (?- 1372). השליט, שבשנותיו האחרונות הוסיף לשמו גם את השם "ניקולאיה", תרם תרומות למוסדות כנסייתיים רבים בארצו - כמו מנזר טיסמאנה, ובחו"ל, בעיקר למנזר קוטלומוז על ההר אתוס.
לאחר מותו ב-16 בנובמבר 1364 הובא ניקולאיה אלכסנדרו לקבורה בתוך כנסיית המנזר נגרו וודה בעיר קמפולונג.
נסיכות דיסני

נסיכות אורחות

ישנן גיבורות ראשיות בסרטי דיסני, אפילו כאלה בעלות תואר מלכותי, שלא נכללות בזיכיון הרשמי מהסיבות הבאות: הן לא שיווקיות, הסרט בו הן הופיעו נכשל מסחרית (למשל הנסיכה קידה מאטלנטיס: האימפריה האבודה), הן צעירות מידי (למשל סופיה מהנסיכה סופיה הראשונה), או בגלל שאינה דמות אנושית (למשל נלה ממלך האריות), או במקרה של אנה ואלזה מהסרט לשבור את הקרח, הסרט כל כך הצליח מסחרית שהן זכו לזיכיון נפרד משלהן. הדמויות הבאות נכללו או נכללות כיום בהוצאות מסוימות של זיכיון נסיכות דיסני, אך לא כלול בו באופן רשמי: עליסה (עליסה בארץ הפלאות), טייגר לילי (פיטר פן), העלמה מריאן (רובין הוד), נלה (מלך האריות), אזמרלדה (הגיבן מנוטרדאם), מגארה (הרקולס), ג'יין (טרזן), קידה (אטלנטיס: האימפריה האבודה), לילו (לילו וסטיץ'), אנה ואלזה (לשבור את הקרח), סאלי (הסיוט שלפני חג המולד), וונלופי וון-שווייץ (ראלף ההורס), מלודי (בת הים הקטנה 2: השיבה לים), ג׳יזל (מכושפת), הנסיכה אילונווי (הקדירה השחורה) וג׳ודי הופס (זוטרופוליס).

קבלה וביקורת

ביקורת רבה נמתחה על הזיכיון, הן מצד מבקרים והן מצד לקוחות. עיקר הביקורת בא מצד פמיניסטיות.

רבגוניות אתנית

הצגתן של נסיכות בעלות זהויות אתניות שונות התקבלה בספקנות וביקורת מצד התקשורת ובעלי דעה שונים. הנסיכה סופיה למשל, גיבורת הסדרה הנסיכה סופיה הראשונה, הוצגה בשגגה כנסיכת דיסני הלטינית הראשונה. התגובות כללו ביקורת על עצם הצגתה כלטינית, בעיקר לאור היעדר מאפיינים שיציגו אותה ככזו. הנושא יצר סערה זוטא ויצר דיונים בעיקר בבלוגוספירה. בסופו של דבר נאלץ מנהל ערוץ דיסני ג'וניור לפרסם הבהרה לפיה סופיה אינה ממוצא לטיני. לאור הביקורת על היעדר נסיכה לטינית החליטו אולפני דיסני להוציא סדרת בת לנסיכה סופיה, אלנה מאוואלור, במרכזה נסיכה ממוצא לטיני. הסדרה עלתה לאוויר בחודש יולי 2016. תגובות דומות ניתן היה לראות עם יציאתו לאקרנים של הסרט "הנסיכה והצפרדע" שבמרכזו טיאנה, נסיכה אפרו-אמריקנית. ביקורת דומה נשמעה גם על הסרט "לשבור את הקרח" שכלל מאפיינים רבים של בני האינואיט, אך הגיבורות, אלזה ואנה, הן אירופאיות.
האחיות וצ'אוסקי

ביוגרפיה

שתיהן נולדו בשיקגו, אילינוי שבארצות הברית למשפחה בה האב, רון וצ'אוסקי, אתאיסט ממוצא פולני-נוצרי. האם לין (לבית לאקינביל) נוצרית-קתולית לשעבר ממוצא בריטי, שכיום מאמינה בשמאניזם. האחיות מגדירות עצמן ללא השתייכות נוצרית ספציפית.
שתיהן נשואות לנשים.
לאנה צמחונית. תמכה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 במועמד המפלגה הדמוקרטית ברני סנדרס.

קריירה

בשנת 1995 השתתפו בכתיבת התסריט לסרט "המתנקשים" בכיכובם של סילבסטר סטאלון ואנטוניו בנדרס.
הסרט הראשון שביימו היה "קשורות" משנת 1996, אך הסרט המצליח ביותר שלהן היה "המטריקס" מ-1999, שהיה הראשון בטרילוגיית מטריקס (שכוללים גם את "מטריקס Reloaded" ו"מטריקס רבולושנס") בכיכובו של קיאנו ריבס כניאו. הסרט הראשון בסדרה זכה בפרס סאטורן לבמאיות הטובות ביותר.
בעקבות ההצלחה המסחרית של הטרילוגיה, כתבו והפיקו את סרט הקומיקס "ונדטה" מ-2006. ב-2008 ביימו יחדיו את הסרט "ספיד רייסר" (Speed Racer).
ב-2012 הן ביימו את הסרט "ענן אטלס" בהתבסס על ספרו של דייוויד מיטצ'ל, שזכה לביקורות מעורבות ולהצלחה נאה בקופות.
ב-2015 יצא לאקרנים סרטן "עלייתה של ג'ופיטר", שנקטל על ידי המבקרים.
ביוני אותה שנה יצאה סדרת טלוויזיה ראשונה בהפקתן בשם "סנס8", דרמת מדע בדיוני, ברשת נטפליקס.
רב נטרונאי גאון

רב נטרונאי בר רב הילאי היה אחד מגאוני סורא בשנים ד'תרי"א - ד'תרט"ז בלוח העברי (853-858). 
בנו של הגאון רב הילאי בר רב מארי. חמישים ושש שנה לאחר מות אביו הגיע לגאונות, רק לאחר ששמונה גאונים אחרים ישבו על כיסאו של אביו בזה אחר זה. הגיע לגאונות בגיל זקנה מופלג ובכל זאת הוא הגאון הפורה ביותר עד ימיו. היה קשור עם יהודי התפוצות, בעיקר עם יהודי ספרד. תשובות רבות שלו עסקו בענייני תפילה, ברכות וקריאת התורה. עשרות מתשובותיו בנושאים אלו אף נכנסו לסידורו של רב עמרם גאון.
במיוחד רבתה השפעתו על יהודי ספרד, אשר מאז תקופתו העמיק הקשר שלהם עם גאוני בבל. הוא היטיב להכיר את אורח חייהם והפנה אליהם תשובות רבות. בין התשובות שלח לקהילת אליסאנו, היא לוסנה (Lucena) שבספרד, סדר מאה ברכות שאדם חייב לברך בכל יום, ובזאת התווה את היסוד לסידור התפילה שחיבר לאחר מכן רב עמרם גאון. כמאה וחמישים שנה אחר פטירתו כבר הייתה נפוצה בקרב היהודים בספרד האגדה כי "מסורת מאבותיהם, כי מר רב נטרונאי בקפיצת הדרך בא אליהם מבבל וריבץ תורה וחזר, וכי לא בא בשיירה ולא נראה בדרך". ואמנם בתשובה של רב האי גאון שהופנתה לחכמי קירואן הוא מתייחס למסורת זו וכותב "שמא אדם רמאי נזדמן להם ואמר אני נטרונאי".
הוא הקפיד לעקור מנהגים החשודים בקראות, אך עם זאת  לא כפה על שואליו לנהוג כמנהגו. יחסו למינים שחזרו בתשובה היה מקרב, אך את צאצאיהם הורה לרחק במקום חשש ממזרות. חיבר פירושים למסכתות שונות, ולעיתים אף היו כתוצאה מתשובות שהשיב למבקשים פירוש למסכת פלונית. יוחס לו קובץ הלכות, על אף שחלק מהתשובות בקובץ זה שייכות לגאון פומבדיתא הקדמון, רב נטרונאי בר רב נחמיה.
תשובות הגאון קובצו בידי ירחמיאל ברודי ויצאו לאור במהדורה ביקורתית.
נווה מבטח

היסטוריה

בתחילה היה היישוב מעברה זמנית ל-60 משפחות עולים ניצולי השואה מפולין, הרחבה על אדמת מושב ביצרון הסמוך תחת השם "ביצרון ג'". המעברה הייתה מורכבת מפחונים אשר סופקו על ידי הסוכנות היהודית. מכיוון שלא היה יישוב בפני עצמו, התושבים העתידים הצטרכו לפדות את תלושי המזון שקיבלו מהסוכנות במרכז ביצרון. תושבי ביצרון קיבלו העדפה בחלוקת אספקת המזון, ופעמים רבות חזרו אנשי המעברה בידיים ריקות. הם החליטו להתנתק מביצרון ובשנת 1950, זמן מועט לאחר הנחת המעברה, הוקם מושב נווה מבטח.
המושב נבנה על חלק מאדמות הכפר הנטוש בשית. אדמות אלו היו מעובדות על ידי קבוצת יבנה, אשר השתמשה בהן לגידול שדה בצל נרחב. חברי הקיבוץ סירבו לוותר על האדמות החקלאיות לטובת הקמתה של התיישבות חדשה, מה שגרם לתסיסה ואף לתגרות בין חברי שתי הקבוצות. בסופו של דבר הקצתה המדינה את השטח לבניין המושב. קרקע המושב חולקה לשישים חלקות משק בין שישים משפחות המייסדים. בנוסף לאדמה, סיפקה הסוכנות היהודית למתיישבים פרות, סוסים, זרעים ושאר צורכי חקלאות.
לאחר שנה וחצי החלו להקים בתי קבע, כל משפחה לעצמה ובכוחות עצמה. בשלב מוקדם זה עוד לא הונחו תשתיות. תשתיות הכבישים, המדרכות, החשמל והמים נבנו מאוחר יותר בהדרגה, בעיקר על ידי סולל בונה על חשבון קצבאות התושבים.
יחד עם הקמת המושב נבנה גם בית כנסת אשר בהמשך הורחב וקושט על ידי התושבים; בבית-הכנסת נהוג נוסח ספרד. מגדל מים נבנה בשנות ה-60, וגם הוא קיים ומשמש עד היום. בנוסף נבנו גם בית-ספר וגן ילדים אך שניהם פורקו לאחר שהחלו התושבים להשתמש בבתי-הספר של המועצה ובגן הילדים בביצרון. בתחילת חודש ספטמבר 2007 הסתיימה בנייתו של גן ילדים חדש במושב, גן צאלון.
בשנות התשעים היקצה מינהל מקרקעי ישראל לחקלאים, מגרשים להרחבה לבנים ממשיכים. כשליש מהחלקות הצהובות נמכר לתושבי חוץ, וכך הכפיל המושב את מספר תושביו. כיום המושב מונה 60 נחלות חקלאיות,5 משקי עזר, ו-60 יחידות דיור בהרחבה.

תשתיות חקלאיות

בתחילת דרכו היה המושב משק חולבות ומטילות, המתמקד בגידול פרות ומספוא. כיום מגדלים במושב בעיקר ירקות, שלחין ומטעים נשירים מכל הסוגים. קיים במושב פרדס גדול, משתלה לעצי נוי, והתחלה של חממות לגידול ירקות.

מפעל המים של המושב, המורכב משתי בארות, מספק את רוב תצרוכת המים, הן לחקלאות והן לתצרוכת ביתית; מבחינה זו המושב הוא אוטרקי.

מקור שם המושב

המושב מוקף בבסיסים צבאיים, דוגמת בסיסי חיל האוויר מחנה מרים ותל נוף. בשל קרבה זאת שררה תחושת ביטחון על מייסדיו, ולכן כשהוקם המושב בשנת 1950 הוחלט על שמו "נְוֵה-מִבְטַח". ההשראה לשם זה מקורה במזמור מ' פסוק ה': 
אַשְׁרֵי-הַגֶּבֶר אֲשֶׁר-שָׂם יְיָ מִבְטַחוֹ
הקו הפתוח

רקע

על פי מדיניות המרכז, התלמיד זכאי לזכויות הבסיסיות של האדם והאזרח, ובהן הזכות לפרטיות, לכבוד, לשותפות בהחלטות הקשורות לגורלו, לקבלת מידע, להבעת דעה, לייצוג, לשימוע ולהליך הוגן.
בשל תלותו של הילד במבוגר אשר איננו הורה שלו, התלמיד חשוף לאפשרות של פגיעה בזכויותיו ובצרכים הבסיסיים שלו. הקו הפתוח נועד להיות כלי עבור מערכת החינוך לאתר פגיעות בזכויות התלמיד, ולטפל בהן בתוך המערכת.

שלבי הטיפול בפניות

בסמכותו של הקו הפתוח לקבל כל פנייה הנוגעת למצוקה או לתלונה של תלמיד. הקו הפתוח יכול גם לסרב לטפל בפנייה, אם לדעתו היא הוגשה שלא בתום לב או לצורך השתמטות ממילוי חובות.
במסגרת בדיקת הפנייה בסמכותו של הקו הפתוח לפנות ישירות לכל אדם במערכת החינוך (מנהלים, מפקחים, מנהלי מחוזות, בעלי תפקידים ברשויות המקומיות ובעלי תפקידים במטה), לשם קבלת מידע בעל פה ובכתב (כולל מסמכים) או לשם הבהרה של שיקול דעת בפעולות שננקטו.
במסגרת טיפול בפנייה יכול הקו הפתוח לפעול לתיקון עוול, או פגיעה בזכויות תלמידים ובשלומם. הטיפול נעשה בשיתוף מנהל בית הספר, המערכת הפיקוחית או כל גורם אחר במערכת החינוך. לעיתים מטופלות פניות התלמיד או הוריו ישירות על ידי הקו הפתוח ולעיתים אלו מופנים לטיפול על ידי גורמים במערכת החינוך ומחוצה לה. הקו הפתוח רשאי להורות על שינוי או ביטול דרכי טיפול ותגובה, אם אלה פוגעים בזכויותיהם או בשלומם של התלמידים, על פי החוק או על פי נוהלי המשרד, ולהציע דרכי טיפול ותגובה חלופיות בהתאם לצורך. בסמכותו של הקו הפתוח לתת ייעוץ לגורמים שונים במערכת החינוך (מטה המשרד, בתי-ספר, הרשויות המקומיות) בנושאים מערכתיים שונים, נהלים, מדיניות וארגון, הנגזרים מתלונות ספציפיות.
בהיבט המערכתי, הקו הפתוח מפנה לבעלי התפקידים השונים במשרד מסקנות מערכתיות העולות מהטיפול בפניות. בנוסף הקו מציע הצעות לתיקון מדיניות, נהלים, דרכי אכיפה ובקרה הקשורים לזכויות התלמידים ולשיפור תפקוד מערכת החינוך.

ציבור הפונים לקו

"הקו - הפתוח" רואה את התלמידים והוריהם כלקוחותיו העיקריים וכמושא הטיפול המרכזי.
"הקו - הפתוח" נותן שירות גם לאנשי חינוך: מנהלים, מפקחים, יועצים ומנהלי מחלקות חינוך ברשויות, בנושאים הקשורים בזכויות התלמידים ובמצוקותיהם.
.1 השירות שנותן "הקו – הפתוח" מיועד לתלמידים במערכת החינוך כולה: גני –הילדים, בתי – הספר היסודיים, בתי –הספר העל –יסודיים ובוגרים. "הקו-הפתוח" מקבל פניות מכל מגזרי האוכלוסייה בארץ; פנייה ישירה של התלמיד עצמו או של כל אדם אחר המייצג אותו .
.2"הקו – פתוח" מספק מידע וייעוץ לאנשי חינוך בנושאים של קידום זכויות הילד / התלמיד. המידע מועבר טלפונית או בפרסומים מיוחדים .
.3"הקו – הפתוח" מקיים הרצאות וסדנאות לאנשי חינוך ולגורמים נוספים בנושאים הקשורים בזכויות הילד תוך שימוש בנתונים ובאירועים שהגיעו לטיפולו.
.4"הקו- הפתוח" פועל בתיאום עם הנהלת משרד החינוך הן לשם הטיפול בפניות התלמיד והן לשם מתן משוב למערכת על תופעות בשדה הדורשות התייחסות מחודשת מתוך מגמה לשיפור מתמיד של מימוש זכויות הילד /התלמיד.

צוות נותני השירות

בצוות "הקו – הפתוח ", משולבים אנשי חינוך מתחומים שונים, בעלי הכשרה וניסיון מגוונים במערכת החינוך ( הוראה, ייעוץ, פסיכולוגיה, פיקוח וניהול ), זאת כדי להבטיח שירות מתאים הן לצרכים המגוונים של הפונים, והן למערכת החינוך .
פיצוצייה

פיצוצייה (בעברית: "יְמָמִית") היא חנות "מיני כלבו" המשלבת בין קיוסק ישראלי קלאסי לבין חנות נוחות בסגנון אמריקאי. פיצוציות כאלו מצויות בכל רחבי ישראל, וממוקמות בדרך כלל על צירי תנועה ורחובות ראשיים בערים. בפיצוצייה נמכרים על פי רוב מוצרים עמידים כגון פיצוחים, ממתקים, חטיפים, משקאות, עיתונים, סיגריות וצרכי עישון, משקאות חריפים (אלכוהול), וכן מוצרי מזון כגון חלב עמיד, עוגות, קפה וכדומה. פיצוציות רבות כוללת גם תחנות לוטו או טוטו. ייחודה של הפיצוציה הוא בפעילות מסביב לשעון, אם כי יש פיצוציות שעובדות רק בחלק מהיממה.
המונח "פיצוצייה" לסוג זה של חנות נטבע על ידי דני קוגלביץ', שבסוף שנות השמונים פתח חנות בשם "הפיצוצייה" בתל אביב. קודם לכן נקראו חנויות דומות "קיוסק" או "פיצוחייה", בשל המתקן לממכר פיצוחים שתפס מקום מרכזי בקיוסקים אלה. בהמשך נפתחו סניפים נוספים של "הפיצוצייה" המקורית, וכן חנויות דומות תחת שמות ובעלות אחרים, אך השם "פיצוצייה" אומץ בסלנג הישראלי כמעין שם גנרי לחנויות מסוג זה.
"הפיצוחיה" היא סדרת דוקו-דרמה בערוץ 8, שצולמה בסניף הפיצוצייה בתל אביב ועוקבת אחר שגרת הלילה בחנות והלקוחות הקבועים הפוקדים אותה.
בעשור הראשון והעשור השני של המאה ה-21 החלה תופעה של הפצת סמים סינתטיים, שלא הופיעו בפקודת הסמים המסוכנים באמצעות הפיצוציות. סמים אלה זכו לכינוי "סמי פיצוציות", על שם דרך הפצתם, וזכו לפופולריות. בעקבות עליית התופעה הוצאו סמים אלה אל מחוץ לחוק.
ברודצ'רץ'

עלילה

בעקבות מציאת גופתו המתה של דניאל לטימר בן ה-11 מתחת לצוקים של העיירה ברודצ'רץ', מגיע לעיירה המפקח אלק הארדי (דייוויד טננט) כדי לחקור את העניין. לעזרתו באה גם הבלשית אלי מילר (אוליביה קולמן) שהייתה אמורה לקבל קידום אילולא הרצח, ובין היתר היא חברתה של משפחת לטימר. החקירה גורמת לחשיפת סודות שונים, בין היתר בגידתו של מארק לטימר עם בקה פישר, ומציאתו של הרוצח- ג'ו מילר.
העונה השנייה עוסקת בשתי עלילות- האחת, משפטו של ג'ו מילר אשר מצהיר שהוא כופר באשמת הרצח, והשנייה עוסקת בחקירה שבגללה עבר אלק הארדי לברודצ'רץ', מכיוון שלא הצליח לפתור אותה, וכעת רמזים חדשים צצים והתיק נפתח מחדש.

כתיבה

צ'יבנאל החל לכתוב את התסריט לסדרה לאחד שעבודתו בסדרה קמלוט הסתיימה. ב-2011 החל לגבש את הרקע של כל אחת מהדמויות בסדרה ואת העלילה עצמה, כשהוא משתמש לשם כך בלוח מחיק. הוא תכנן את הסדרה כטרילוגיה, אך בנה את העונה הראשונה כך שעלילתה תעמוד בפני עצמה למקרה והסדרה לא תצליח ולא תוזמן עונה שנייה. הסדרה הושפעה משתי סדרות טלוויזיה אמריקאיות: טווין פיקס ו-Murder One.
לאחר שכמעט סיים את גיבוש הדמויות והעלילה, החל לכתוב את התסריט עצמו. לאחר שבועיים, הוא סיים לכתוב כמה מהפרקים הראשונים. בשלב הזה, הוא עוד לא החליט מי יהיה הרוצח. שבועיים לאחר מכן כשקם משנתו הבין שהחשוד העיקרי צריך להיות ג'ו מילר, בעלה של אלי מילר. כיוון שהפך את ג'ו לחשוד העיקרי, מיקד צ'ינבאל את הסדרה באלי, ושיפר את הנרטיב של הסדרה, כך שהיא עסקה בשתי משפחות - המילרים והלטימרים. בעקבות כך שכתב את התסריט הראשוני ובנה מחדש את הסדרה. עם זאת, צ'ינבאל בנה את התסריט כך שהוא יוכל לבחור דמות אחרת כרוצח, במקרה וזהות הרוצח תודלף לעיתונות במהלך הצילומים.
רק כמה מהפרקים נכתבו לפני תחילת הצילומים. צ'יבנאל המתין לסיום תהליך הליהוק, ולאחר שצפה בשחקנים שנבחרו משחקים שיפר או שינה את התסריט כך שינצל את היתרונות של כל שחקן.

ליהוק

כשכתב צ'יבנאל את דמותו של הכומר פול קוטס היה לו בראש את השחקן ארתור דארוויל, והוא אכן היה הליהוק הראשון של הסדרה. התפקיד של אלי מילר היה השני שלוהק, והשחקנית אוליביה קולמן שמגלמת אותו הייתה הבחירה הראשונה של צ'יבנאל, והתפקיד הוצע לה בלי שעשתה אודישן אליו. התפקיד השלישי שלוהק היה של אלק הארדי, שגולם על ידי דייוויד טננט, ואף הוא קיבל את התפקיד ללא אודישן.
עבור כל שאר התפקידים נערכו אודישנים, שנמשכו מספר שבועות. למרות שצ'יבנאל כבר החליט מי יהיה הרוצח כבר שהחל הליהוק, זהות הרוצח לא סופרה לאלו שביצעו את האודישנים. התפקידים של מארק לטימר (אביו של הילד שנרצח) וקרן ווייט (עיתונאית עבור עיתון ארצי שבאה לברודצ'רץ' כדי לסקר את האירוע) לוהקו לאחר קולמן, דארוויל וטננט, ולאחריהם לוהק התפקיד של בת' לטימר, תפקיד שגולם על ידי ג'ודי ויטאקר.
מתיו גראבל לוהק לתפקיד של ג'ו מילר, בעלה של הבלשית מילר והחשוד הראשי ברצח דני לטימר. גראבל ביצע אודישנים יחד עם שחקנים רבים נוספים עבור תפקיד זה, אך כבר בשלב מוקדם היה בחירה מובילה לתפקיד. המפיקים ידעו שזו תהיה בחירה חשובה: מי שייבחר לגלם את התפקיד יצטרך לשחק באופן דרמטי מאד בפרקים האחרונים של הסדרה, כך שהם חקרו על תפקידים קודמים של גראבל וצפו בכמה שיותר הופעות שלו.
היסטוריה של סינגפור

לאחר המלחמה

אחרי שובם של הבריטים נכשל ניסיון של הקומוניסטים לגרשם בכוח. ב-1955 העניקו הבריטים לאי אוטונומיה. ראש הממשלה הראשון היה היהודי דייוויד מרשל.
ב-1963 הצטרפה סינגפור לברית עם מלזיה. חילוקי דעות הובילו לעצמאות סינגפור ב-1965. סינגפור הקטנה והדלה במשאבים, ארץ של פליטים שרובם הגיעו מסין ומיעוטם ממלזיה ומהודו, לא הייתה מעוניינת בפירוד, שלמעשה נכפה עליה בידי המלזים, אך תחת הנהגתו של לי קואן יו, ששלט באי עד 1990, היא הגיעה לשגשוג כלכלי מזהיר והותירה מאחור את שכונתיה העניות. על אף שבתחילה כרת ברית עם הקומוניסטים, פנה לי קוואן יו ימינה בסופו של דבר והעלה את ארצו על מסלול קפיטליסטי. גם אחרי פרישתו המשיכה מפלגתו ה-PAP להחזיק בשלטון וכמעט בכל מושבי הפרלמנט. אחד ממנהיגיה הבולטים הוא בנו, שאחרי ששנים רבות שימש סגן ראש הממשלה, מונה ב-2004 לראש ממשלה.
כיבוש מלחה

כיבוש מלחה במלחמת העצמאות היה קרב קשה על הכפר הערבי אל-מאלחה ממערב לירושלים (שכונת מלחה כיום), שבו נפלו 18 חיילי האצ"ל.

רקע היסטורי

לקראת תום ההפוגה הראשונה התרכז המטכ"ל באזור המרכז בתכנון מבצע גדול להרחבת השליטה במרכז הארץ (מבצע דני) והורה לכוחות באזור ירושלים כי תפקידם העיקרי הוא להגן על העיר אבל איפשר ליזום כמה מבצעי התקפה מקומיים.
מפקד המחוז דוד שאלתיאל בחר להתקיף בגזרה הדרומית -מערבית כדי להרחיב את פרוזדור היציאה מירושלים.
בליל 10 ביולי 1948 כבשה פלוגת יהונתן (פלוגת הגדנ"ע של המחוז) את חירבת חמאמה (רכס הר הרצל) בפעולה נהרג מפקד הפלוגה עודד חי. התקפות הנגד של הערבים נהדפו. בליל 12 ביולי 1948 נכבשה גבעת בית מזמיל (כיום - קריית היובל).
עם כיבוש בית מזמיל התקרבו הכוחות לכפר מלחה (או בערבית - אל מאלחה). בכפר זה היה ריכוז גדול של אוכלוסייה ולוחמים ערבים והוא שימש חוליית חיבור בין בית ג'אלא ועין כרם.

כיבוש מלחה

שאלתיאל הטיל את משימת כיבוש מלחה על פלוגת אצ"ל בצירוף שתי מחלקות מפלוגת יהונתן. על פלוגת יהונתן הוטל לכבוש את חלקו המזרחי של הכפר ואת בית הספר ועל האצ"ל היה לכבוש את מרכז הכפר ואת גבעת "אל ראס" החולשת עליו מדרום בין מלחה לפסי הרכבת.
ההתקפה החלה אור ל-14 ביולי 1948 בהרעשה של מרגמות האצ"ל מקטמון ומרגמות צה"ל מבית וגן. לאחר ההרעשה החלה ההסתערות. הערבים גילו התנגדות שבמהלכה נהרג לוחם האצ"ל יהודה סלונימסקי. לבסוף נשברה ההגנה הערבית והם נסוגו לבית ג'אלא ולבית צפאפה. בידי התוקפים נפלו שבויים ושלל רב שהועבר למחסני האצ"ל. במקביל כבשו כוחות פלוגת יהונתן את הר אורה-"מיס קרי", והקו מלחה-מיס קרי הפך לקו ההגנה הדרומי של ירושלים, אל מול הכוחות המצריים שישבו מעבר לנחל שורק, על הר התעלה.

הקרב בגבעת אל ראס

גבעת אל ראס (בעברית - הראש) הייתה גבעה סלעית במרחק של כ-200 מטר דרומית למלחה. הכוחות הגיעו למקום באיחור ולא הספיקו להתחפר באדמה הסלעית והחשופה.
כוחות הלגיון הערבי פתחו למחרת בהפגזה קשה ובהסתערות על גבעת אל ראס. אנשי האצ"ל לא הספיקו להתחפר והשטח בינם ובין מלחה כוסה באש ולא ניתן היה לעזור להם. חלק קטן הצליח להימלט אבל רוב הכוח נלכד על הגבעה. הפצועים הוכנסו למערה שהייתה במקום אבל תוך זמן קצר שטף כוח של הלגיון את הגבעה. הם נכנסו למערה ודקרו למוות בכידונים את כל הפצועים פרט לאחד שהתחזה למת.
הלגיון המשיך בהתקפתו לעבר מלחה אך נהדף. תוך מספר שעות הגיעה תגבורת מבסיס האצ"ל בקטמון והחלה התקפת הנגד. כוחות הלגיון נסוגו וגבעת אל ראס נכבשה שוב. במערה נמצאו גופותיהם של 17 חיילי האצ"ל.
All You Need Is Love

רקע והשראה

ב-18 במאי 1967, חתמו הביטלס על חוזה כנציגי בריטניה ב-"Our World", שיועבר בשידור חי באמצעות לוויין, ב-25 ביוני. הביטלס התבקשו לספק שיר עם מסר שניתן יהיה להבין בקלות על ידי כולם. הלהקה התחייבה לבצע את הבקשה בזמן שהם שוקלים לעשות ספיישל טלוויזיוני, Magical Mystery Tour, ועבודה על שירים עבור סרט האנימציה Yellow Submarine, אשר הם היו מחויבים חוזית ל-United Artists לספק ארבע הקלטות חדשות. "All You Need Is Love" נבחר עבור Our World בגלל משמעותו החברתית העכשווית ונבחר מעל ל-"Your Mother Should Know" שפול מקרטני כתב. בהצהרה למגזין Melody Maker, בריאן אפשטיין, מנהל הלהקה, אמר על "All You Need Is Love": "זה היה שיר מעורר השראה והם באמת רצו לתת לעולם מסר, הדבר הנחמד הוא שאי אפשר לפרש אותו בצורה לא נכונה, זה מסר ברור שאומר שאהבה היא הכל".
משמרת הקוץ

משמרת הקוץ היא המשמרת השביעית מבין עשרים וארבע משמרות כהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל בתקופה שקודם בניית בית המקדש הראשון.
משמרת זו מוזכרת בתנ"ך בספר דברי הימים יחד עם קביעת המשמרות; "ויצא הגורל..לְהַקּוֹץ הַשְּׁבִעִי" (דברי הימים א כד ז). 
לדעתו של המלבי"ם האות ה של הקוץ נכללת במקור השם ואינו ה סימנית.

אחר חורבן בית שני

לפי דעתו של החוקר שמואל קליין, בעקבות חורבן בית שני עברו כל עשרים וארבע משמרות הכהונה -ומשמרת הקוץ בתוכן- לעיירות בגליל -הן בגליל העליון והן בגליל התחתון.
לדעתו, התיישבו בני משמרת זו בעיילבו אשר בגליל התחתון. ויש אומרים כי הר קוץ הסמוך לעיילבו נקרא על שם משמרת זו].
רבי אלעזר הקליר מקונן על המצב הרוחני החלש של בני ישראל וביטול משמרה זו באומרו;
זכרה זמן אשר נעשה ונשמע השיבו
ועתה, ענות אמן לא אבו 
לענה ורוש שבעו ורוו 
והוקצו והולעבו כהני עילבו
— קינות לרבי אלעזר הקליר
מחנה יהודה (ירושלים)

מחנה יהודה היא שכונה יהודית במרכז ירושלים, והיחידה בגוש הנחלאות השוכנת מצפון לרחוב יפו. השכונה נוסדה בשנת 1887 (תרמ"ז) ונקראה על שם יהודה נבון, אחיו הבכור של אחד ממקימי השכונה, יוסף נבון, שמת בדמי ימיו. מאחר ששוק מחנה יהודה הסמוך נטל את שם השכונה, סוברים רבים בטעות כי הוא מהווה חלק ממנה, ולא היא: גבולות השכונה הם: רחוב יפו מדרום, רחוב יוסף נבון ממערב, רחוב דוד ילין מצפון ורחוב יוסף בן מתתיהו ממזרח.
שכונת מחנה יהודה הוקמה ביוזמת שלושה עסקנים: יעקב פרוטיגר, מנהל בנק פרוטיגר ומיסיונר לשעבר; היזם היהודי שלום קונסטרום; והעסקן יוסף נבון. השלושה היו שותפים בכמה פרויקטים עסקיים בירושלים, בהם גם הקמת שכונת 'סוכת שלום' הסמוכה למחנה יהודה.
אחד המבנים הבולטים בשכונת מחנה יהודה הוא בית הכנסת 'זהרי חמה', השוכן בדרומה, על רחוב יפו. בית הכנסת ידוע בשעון השמש הענק הקבוע בחזיתו.
מוסדות מפורסמים בשכונה זו הם ישיבת שפת אמת בה קבורים גם שניים מאדמו"רי גור וישיבת מאור עיניים. הרב שמחה בונים אלתר, אדמו"ר גור, היה גר בשכונה ברחוב אלפנדרי.