google/wiki40b huggingface dataset:
קולכיס

גאוגרפיה ומקור השם

לפי כל המחברים הקלאסיים, מחוז שהיה בתחום בדרום-מערב פונטוס, במערב על יד פונטוס אוקסינוס, עד נהר כּוֹרַכּס (כנראה נהר בזיב שבאבחזיה), בצפון בקרבת רכס ההרים הקווקז הגדול, שנמצא ביניהם, נקרא סרמטיה (Sarmatians), במזרח איבריה הקווקזית וההר מוסצ'יסי (היום ברכס קווקז המשני), ודרום ארמניה. ישנו הבדל קטן בין ההיסטוריונים לגבי מידת התרחבות הממלכה מערבה: סטרבון למשל סבר כי קולכיס מתחילה בטרבזון, כאשר תלמי מצד שני, מיקם את פונטוס ליד הנהר פאסיס (כנראה נהר הריוני). ביצ'וינתה הייתה העיר האחרונה בצפון קולכיס. 
השם קולכיס הופיע לראשונה אצל אייסכילוס ופינדארוס. הסופר הראשון דיבר עליה בשם איה (קולכיס), מעונו של המלך המיתולוגי אאטי. הנהר הראשי פאסיס, שהיה לפי חלק מהסופרים שהיה הגבול הדרומי של קולכיס, אבל, סביר יותר להניח זרם דרך אמצע הממלכה מהקווקז במערב לדרום לאוקסינוס, ולאניסיטס (או אנטיסיטוס) (היום, המחוז הרוסי קוּבּאן), ההיסטוריון היווני, אריאנוס מציין הרבה אחרים לפי שם. אבל לא יותר מהר נדיר. העיקריים שבהם היו: צַ'ריאֶייס, צוֹבּוּס או כּוֹבּוּס, סינגאמֶס, טארסוּרַס, היפוּּס, אסטֶלֶפּוּס, צ'רוסוראואס, חלק מהאנשים שהוזכרו על ידי תלמי ופליניוס הזקן. העיר המובילה הייתה דיוסכוריאס או דיוסקורס, כיום סוחומי (תחת הרומאים נקראה סבסטופוליס), על חוף הים של לאוקסינוס, סאראפאנה (כיום שורפני), פאסיס (כיום פותי), פיטוס (כיום ביצ'וינתה), אפסרוס (כיום גוניו), סוריום (כיום סוראמי), ארצ'אפוליס (כיום נוֹכַּלאכֶּבּי), מאצ'יירזיס וכּוּתא או כּוּתאתיסיוּס (כיום כותאיסי), שעל פי המסורת, הוא מקום הולדתה של מדיאה. סכולקס מכרויינדה מציין Mala או Male, אשר הוא בסתירה לסופרים האחרים מציין כמקום הולדתה של מדיאה.

ימי קדם

האזור היה ביתה של תרבות הברונזה המפותחת היטב הידועה בשם התרבות הקולכית, הקרובה לשכנתה התרבות הקובנית, שהתמזג לאמצע תקופת הברונזה. לפחות בחלק מקולכיס תהליך העיור מתקדם יפה בסוף המיליניום השני לפנה"ס, מאות שנים לפני ההתיישבות היוונית. בתקופת הברונזה המאוחרות (המאה ה-15 לפנה"ס-המאה ה-8 לפנה"ס) התפתחה מומחיות בהתכה ויציקה של מתכות, שהחלה הרבה לפני שמיומנויות אלה התמקצעו באירופה. עבודת אדמה בכלים מתוחכמים פרחו, מבורכים בשפלות מושקות היטב עם אקלים מתון, קידם את צמיחה של טכניקות חקלאיות מודרניות. 
מיתרידטס השישי, מלך פונטוס השתלט על קולכיס בשנות העשרה של המאה ה-2, וזאת למרות שיושבי קולכיס נחשבו לעם יודע מלחמה. לחץ של מיתרידטס ופיתויים שיכנעו את שליטי הארץ לוותר על שלטונם למען המלך. קולכיס אורגנה כ"סאטראפיה" מלכותית. יחד עם זאת לא הצליח מיתרידטס להשתלט על החוף הסלעי של רכסי הקווקז שבין חצי האי קרים לקולכיס. ניסיונות שכנוע של תושבי האזור עלו בתוהו והוא ויתר על מאמציו לכבוש את האזור. בשלב זה הפכה קולכיס כנקודת קשר גאוגרפית של גרעין הממלכה עם הנחלות בצפון. בראש הסאטראפיה הועמד משנה למלך ("היפארכוס") בסמכות מקיפה של "דואג" ("דיויקיטיס" על פי סטראבון). התפקיד הטבעי של קולכיס כמספנה ראשית לצי התובלה בים השחור, נתמלא.
מוד פרידלנד

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
מוד קלודין מרי פרידלנד נולדה בווינה בשנת 1927 לבני הזוג אליס ויונל פרידלנד, משפחה בורגנית ואמידה. אביה, יונל שימש כסגן מנהל בנק, והוא החזיק באוספו יצירות אמנות של אמנים כטיציאן, פאולו ורונזה, קאראווג'ו ואחרים. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, בשנת 1938, פוטר האב ממשרתו בבנק. הנהלת הבנק הציע לו כפיצוי לנהל יקב בעיר ארד שבמערב רומניה.
לאחר מלחמת העולם השנייה החלה פרידלנד ללמוד אמנות. בתחילה באופן פרטי ובשנת 1948 נרשמה ללימודי פיסול באקדמיה לאמנות בבוקרשט. בשנת 1950 עלתה עם משפחתה לישראל ונשלחה למעברת "שער העלייה". משם עברה המשפחה לחדרה.
בשנת 1951 נסעה לצרפת במימון מלגה של ארגון הג'וינט, שם למדה, רישום ופיסול בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (ה"בוזאר"). עם סיום לימודיה, בשנת 1954, נסעה להשתלם בקרמיקה בווינה. בשנת 1956 חזרה לישראל והתיישבה בקריית האמנים בצפת.
בשנת 1950 נמאס עליה "לפסל את כפתורי מעילו של סטלין", כדבריה, והיא עלתה לישראל.
מיד לאחר עלייתה, חיה במושבים בפרוזדור ירושלים עד שנמצאה לה דירה בבית נטוש בעין כרם.
בשנים 1951–1954 שהתה בפריז ולמדה אמנות. בשנים 1954 - 1956 השתלמה בווינה. עם שובה לישראל, התקבלה לעבודה כמרצה באקדמיה לאמנות בצלאל בירושלים. בשנת 1964 נסעה לשליחות בגויאנה הצרפתית, מטעם הסיוע של מדינת ישראל למדינות מתפתחות.
בשנת 1970 עיצבה פרידלנד קיר דקורטיבי שיוצר במפעל "לפיד", עבור חברת "מאי" האמריקאית, שיועד לסניפה בקולורדו. הקיר הוצג בתערוכות ייצוגיות של ישראל בארצות הברית.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 עקרה מעין כרם ליפו, שם התגוררה עד מותה.
בשנת 2012 החל בית בנימיני - המרכז לקרמיקה עכשווית להעניק את "פרס מוד פרידלנד לאמנות קרמית" על שם מוד פרידלנד.
יהודה ליוואי הזקן

רבי יהודה ליוואי הזקן מוורמס (נפטר בחשוון ה'ר', 1439) היה מגדולי יהדות אשכנז בדורו ונאמר עליו כי "כל גדולי הדור חרדו מגדולתו וקדושתו".
מקובל שהיה מיוחס למשפחת דוד המלך, ושהיה סב-סבו של המהר"ל מפראג, כדי להבדיל ביניהם הוא מכונה לעיתים המהר"ל הזקן. ברם, ייחוסו של המהר"ל מפראג כנכדו של ר' ליוואי הזקן מפוקפק, וגם ייחוסו של ר' ליוואי הזקן לדוד המלך מקורו כנראה בטעות. יש המאחרים את שנות פעילותו וקובעים את תאריך פטירתו לשנת ה'ש' - מאה שנה מאוחר יותר מן המקובל. 
על מצבת קברו בפראג נחרת:
מוהר"ר יהודה ליוואי הזקן

וזאת ליהודה / לתורה ולתעודה

חכם הרזים / עוקר הרים וארזים

בקי בש"ס התלמוד ולא נמצא כמותו בכל העולם

בחריפות ובקיאות ובזיכרון

והוא מגזע הגאונים (המיוחסים לאדוננו דוד בן ישי)

ונתבקש בישיבה של מעלה

שנת חמשת אלפים ומאתים ליצירה
Ni Tú Ni Yo

רקע והפקה

באוקטובר 2016, אישר מגזין הבילבורד כי לופז עובדת על אלבומה השני בספרדית, אשר צפוי לצאת לשוק באמצע שנת 2018, באמצעות סוני מיוזיק לטין. בעלה לשעבר, מארק אנתוני, משמש כמפיק הראשי מן האלבום החדש של הזמרת. 
השיר משמש כסינגל הראשון והפותח מן האלבום. עטיפת הסינגל שהעולתה לפייסבוק, לאינסטגרם, לטוויטר ולשאר הרשתות החברתיות של הזמרת, מציגה את לופז כשהיא עומדת מול הים, לבושה בשמלה צהובה בהשראת שנות ה-60, בסגנונו של מייקל קוסטלו.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר יצא לאור בהופעת הבכורה שהזמרת קיימה בטלמונדו ב-10 ביולי 2017, ופורסם בערוץ היוטיוב שלה ב-11 ביולי. 
לופז שיתפה תמונה מתוך הקליפ שצולם כבר ב-13 ביוני, בה היא וחנטה דה סונה לובשים בגדים בסגנון הקאריביים. הקליפ צולם באיסלמורדה, פלורידה קיז. 
התלבושות של לופז בקליפ כוללות שמלה אדומה מכוסה בזהב אשר משולב עם חרוזים סגולים, ושמלה צהובה המזכירה את הציפור קנרית.
יצחק משה ארלנגר

הרב יצחק משה ארלנגר הוא מקובל ומשפיע חסידי המתגורר בירושלים, מחבר סדרת הספרים "קונטרסי חסידות".

ביוגרפיה

נולד ליוסף ארלנגר, נכדו של הרב אברהם ארלנגר. למד בישיבת מאור עיניים של חסידות רחמסטריווקא, שם נקשר לרב יוחנן מרחמסטרווקא. כבר בבחרותו עסק בתורת הקבלה. אחר נישואיו למד בישיבת שער השמים, אצל הרב יחיאל פישל אייזנבך.
הרב ארלנגר מוסר שיחות ושיעורים בכמה מדינות בעולם, בעיקר בספרי חסידות ובספרי קבלה. שיחותיו מתאפיינות ברגש. גם ספריו נכתבים כך, בהשראת ספרי בעל החובת התלמידים. הרב יצחק מאיר מורגנשטרן עולה אליו מידי שבת קודש אחר הצהריים, בסעודת השבת.]
תפילותיו של הרב ארלנגר ממושכות. הן נערכות בבית מדרש ברחוב נחום בירושלים, שם הוא עורך תפילות וטישים. מידי שבת הוא מארח על שולחנו בסעודות השבת בחורים רבים, רובם בני חו"ל מישיבות חסידיות בירושלים. הוא ידוע ביחסו החם והאישי לבחורים מבני הציונות הדתית.
תחת נשיאותו של הרב ארלנגר כוללים בירושלים ובאשדוד. הוא מלמד בישיבת שער השמים ובישיבת רחמסטריווקא, ומעביר שיחות בבית המדרש 'אש קודש' בבני ברק. בימי חול המועד ובחנוכה הרב ארלנגר נוהג לשהות בבית המדרש 'בית ועד לחכמים' שבנשיאותו באשדוד, שם הוא עורך את הטישים ואת התפילות.
דרשותיו בסעודות השבת יוצאות לאור על ידי תלמידיו בדף שבועי בשם 'רזא יקירא' המופץ בדוא"ל. שיחותיו בענייני מועדים וחינוך יוצאות לאור על ידי תלמידיו ב'בית ועד לחכמים' באשדוד.
ישיבת רשב"י

ישיבת רשב"י (שמה המקורי: ישיבת רבי שמעון בר יוחאי וישיבת מירון) היא ישיבה שפעלה בבני ברק וכיום משמשת ככולל אברכים. מייסדה וראשה היה הרב משה ברגמן וכיום עומד בראשה בנו הרב מאיר צבי ברגמן.

היסטוריה

הרב משה ברגמן נמנה בתחילת שנות החמישים על מייסדי ישיבת בני עקיבא מירון, סמוך לקברו של רבי שמעון בר יוחאי, שנקראה על שמו. לאחר שלוש עשרה שנים עבר לבני ברק, והקים שם ישיבה באותו השם. הוא רכש לצורך כך קומה בבניין מגורים בשכונת זיכרון מאיר, וכעבור שנים רכשה הישיבה את כל המבנה. בשנים הראשונות לפעילותה בבני ברק נקראה "ישיבת רבי שמעון בר יוחאי", וכעבור זמן קוצר שמה ל"ישיבת רשב"י".
הרב שך, שהיה מחותנו של הרב משה ברגמן, יזם הקמת כולל אברכים במבנה הישיבה - "כולל רשב"י". בתחילה הוא הביא למקום עשרה אברכים מהכולל של ישיבת פוניבז', שילמדו בו בשעות אחר הצהריים, ועם הזמן למדו בו אברכים רבים במסלול מלא. במשך מספר שנים דאג הרב שך להחזקה הכלכלית של המקום. בתחילת שנות ה-70 העביר הרב שך את ניהול הישיבה לידי חתנו, הרב מאיר צבי ברגמן, בנו של מייסד הישיבה, ומאז הוא עומד בראשה. כיום פועל במקום כולל האברכים. בין לומדיו בעבר נמנה הרב מרדכי גרוס.
למרות שמה, ישיבת רשב"י היא בעלת אופי ליטאי ואין לה זיקה ללימודי קבלה. כדי למנוע טעות באפיון הישיבה היו רבנים, בהם הרב יצחק הוטנר, שיעצו לרב מאיר צבי ברגמן לשנות את השם, אולם הוא העדיף לשמור על השם שקבע אביו. מדי שנה בל"ג בעומר נערכת בישיבה הילולה לזכרו של רבי שמעון בר יוחאי הכוללת הדלקת מדורה ושירי ל"ג בעומר. 
לאחר פטירתו הרב שך שופץ והורחב המבנה, ובשלט שבשער הישיבה נכתב: "ישיבת רשב"י בני ברק – ישיבתו של רבינו הגדול בעל אבי עזרי זיע"א".
המרכז האקדמי הישראלי בקהיר

המרכז האקדמי הישראלי בקהיר הוא מרכז מחקרי-תרבותי אשר פועל בקהיר משנת 1982, בחסות האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

אודות המרכז

המרכז הוקם בשנת 1982, כחלק מהסכם השלום בין ישראל למצרים, בחסות החברה המזרחית הישראלית (כיום האגודה הישראלית ללימודי המזרח התיכון והאסלאם) והאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, ומנהלו הראשון היה הפרופסור שמעון שמיר, אשר שימש בתפקיד שלוש שנים. לפי ההסכם מצרים הייתה אמורה להקים מרכז דומה בישראל, אולם עד היום טרם עשתה זאת. 
מטרת המרכז היא לקדם את שיתוף הפעולה התרבותי והאקדמי בין ישראל למצרים. בין השאר עוסקים בעזרה לחוקרים ולסטודנטים מצרים הלומדים עברית, יהדות ותולדות ישראל ובתרגום ספרות ומחקר בעברית לערבית בניב מצרי. המרכז מקיים באופן תדיר מפגשים והרצאות עם אושיות תרבות ואקדמיה ישראליות מרכזיות. במרכז קיימת ספריה גדולה המתמקדת בעיקר בהיסטוריה ובתרבות של ישראל, ביהדות, בלשון ובספרות עברית. כמו כן פועל המרכז במטרה להנציח ולתעד את תרבותם ומורשתם של קהילת יהודי מצרים. בראש המרכז עומד היום הפרופסור גבי רוזנבאום. המרכז שוכן במבנה בשכונת דוקי שברובע גיזה בקהיר, סמוך למלון שרתון קהיר.
עם פרוץ ההפיכה במצרים בחודש ינואר 2011, הוחזר לישראל ראש המרכז, הפרופסור גבריאל רוזנבאום, המנהל אותו נכון לשנת 2013, בעיקר מישראל.
ילדים בשליחות

"ילדים בשליחות" היא שמה של סדרת ספרים המספרת על עולמם של ילדי וילדות שלוחי חב"ד מכל קצות תבל, שנכתבה על ידי אלה ורזוב וחנה אוירכמן .

רקע לסדרה

​הסדרה מספרת על חיי היומיום של ילדים צעירים הפזורים ברחבי העולם, הגרים רחוק מקהילה יהודית או ממשפחתם המורחבת ופועלים לצד הוריהם בשליחות הרבי מלובביץ' לעזור לכל יהודי בגשמיות וברוחניות.
הסדרה נכתבה על ידי אלה וורזוב שליחת חב"ד במוסקבה, רוסיה, וחנה אוירכמן שליחת חב"ד בטאלאהאסי, פלורידה. במטרה להכיר לקוראים הצעירים את חייהם של ילדים כמותם, בגילם, החיים במרחקים, דומים להם אך גם שונים.
הסדרה המצולמת ממחישה את השוני והמיוחדות של כל ילד דרך תיאור שגרת יומו, סביבתו הקרובה, הנוף באזור מגוריו, השפות בהן הוא דובר, חבריו המקומיים והאתגרים הניצבים בפניו.
דרך הסיפורים ובעזרת צילומים אותנטיים מבקרים הקוראים בארצות שונות ובאתרים מגוונים ולומדים להכיר את עולמם של המספרים. בכל אחד מספרי הסדרה משולבות עובדות על המקום, ידע היסטורי ומידע גאוגרפי ואף מילון קצר המקנה מילים בשפת המקום.
סדרת "ילדים בשליחות" נכתבה על ידי אלה ורזוב וחנה אוירכמן, מצולמת על ידי הצלם ישראל ברדוגו, ומתורגמת לאנגלית.
משטרת מינסק

היסטוריה

הכוח הוקם כמנהל ראשי של המיליציה של הפועלים והאיכרים ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של בלארוס ב-30 בנובמבר 1920. ב-10 ביולי 1934 המנהל הפכה לגוף של קומיסריון הפנים העממי, שהוקם באותו יום במוסקבה.  אחת המשימות העיקריות של הנהלת הגוף במינסק הייתה לאכוף את האידאולוגיה הקומוניסטית שהטילה המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. במארס 1946 הוחלף הקומיסריון במשרד הפנים של ברית המועצות . 
בצו של משרד הפנים של בלארוס הסובייטית מ-2 ביוני 1947, הוחלט על הקמת שני מחלקות חדשות במשטרה שנועדו לחזק את המאבק בגניבת רכוש המדינה והרכוש הציבורי. 
ב-5 ביוני 1991 הוציא משרד הפנים של הרפובליקה צו שהציב את משטרת מינסק תחת סמכותו של משרד הפנים.

יחידת הסיור

יחידת המבצעים נטלה חלק בדיכוי מחאות, כולל מחאות יום העצמאות.

משטרת התנועה

יחידת משטרת התנועה הממלכתית אחראית לבטיחות בדרכים ברחובות מינסק.  היחידה משתמשת כיום בשלושה סוגים של אופנועים, כולל ב.מ.וו. גרמני, שנרכש בשנת 2017.  היחידה הייתה מעורבת בשערוריות רבות, כולל מקרה באוגוסט 2017, שבו שוטר שבר חלון רכב וגרר את הנהג החוצה לרחוב.

היחידה לחקירות פליליות

היחידה לחקירות פליליות אחראית לחקירת פשעים אלימים. היחידה בדרך כלל משתפת פעולה עם ה-FBI האמריקאי וה-FSB הרוסי כדי להילחם בפשעים מתקדמים מבחינה טכנולוגית.

יחידת הביטחון וההגנה

היחידה לביטחון והגנה מספקת אבטחה במהלך אירועים ציבוריים בבירה. מאז 2013, שוטרי המחלקה נדרשים ללמוד אנגלית.

התזמורת המשטרתית של מינסק

התזמורת של משטרת העיר מינסק פועלת כבר מ-10 באוקטובר 1964. בתקופה הסובייטית, התזמורת נסעה בכל רחבי ברית המועצות ולעיתים קרובות הופיעה במקומות שחוו קשיים, כולל צ'רנוביל ביולי 1986 ולנינאקאן ב-1989. היא הופיעה לראשונה כתזמורת בלארוסית בגרמניה בשנת 1993.
אנמיה המוליטית

פתופיזיולוגיה

באדם רגיל, תא דם אדום חי בין 90 ל-120 ימים, שלאחריהם הוא מפורק בטחול. אצל אדם רגיל, יש תיאום בין מספר התאים שנהרסים כל יום לבין מספר התאים שנוצרים.
במקרים בהם שיעור הרס תאי הדם האדומים גדל, הגוף תחילה מפצה על ידי ייצור של יותר תאים אדומים. אנמיה מתפתחת כששיעור ההרס של כדוריות הדם האדומות עולה על שיעור הייצור. בילירובין, תוצר הפירוק של המוגלובין, יכול להצטבר בדם ולגרום לצהבת. בנוסף, העודפים של הבילירובין מופרשים בשתן וגורמים לצבעו להפוך לחום כהה.
המחסור בתאי הדם האדומים מוביל לירידה בחמצן הזמין, מה שגורם להיפוקסיה. ההיפוקסיה בתורה מגרה הפרשת אריתרופואטין מהכליה. הורמון זה מגרה את מח העצם לפצות על החסר על ידי יצירת אריתרוציטים חדשים ושחרורם לדם. כיוון שמח העצם נמצא במצוקה עקב מחסור בתאי דם אדומים הוא משחרר כמויות גדולות של רטיקולוציטים, תאי דם אדומים צעירים שנמצאים בכמות נמוכה בדם באופן רגיל, מה שגורם לרטיקולוציטוזיס.
המנגנון של הרס האריטרוציטים מגוון, אבל לכל האנמיות ההמוליטיות יש מאפיינים מעבדתיים מסוימים: עליה במספר הרטיקולוציטים עולה, עליה ברמות הבילירובין הלא ישיר וירידה בכמות ההפטוהמוגלובין (חלבון שקשר להמוגלובין) ככל שההמוגלובין משתחרר. אם מח העצם לא יכול לפצות על מצב זה האנמיה תתקדם.
יוהאנה

ביוגרפיה

יוהאנה נולדה בקופנהגן שבדנמרק וגדלה בהפנרפיירדיר שבאיסלנד. היא החלה להופיע בהצגות מגיל 9, ואף הופיעה במחזות בברודוויי. ב-2008, היא הוציאה את אלבומה הראשון, "Butterflies and Elvis", וממנו הוציאה לאור את הסינגל "I Miss You".
ב-2009 נבחרה יוהאנה לייצג את איסלנד באירוויזיון של אותה שנה לאחר שניצחה בתחרות קדם-אירוויזיון שערכה איסלנד. באירוויזיון הופיעה יוהאנה עם השיר "Is It True" וזכתה במקום השני עם 218 נקודות, בהפרש ניכר של 169 נקודות מהמנצח אלכסנדר ריבאק.
בשנה זאת הוציאה יוהאנה כסינגל את השיר ששרה באירוויזיון 2009 "Is It True", שזכה במצעד האיסלנדי במקום הראשון והצליח להיכנס גם למצעדים בשוודיה, בגרמניה, בנורווגיה ובפינלנד.
שיריה של יוהאנה הם לרוב בלדות או שירי פופ קלים הכתובים בשפה האנגלית.
משתנה מציין

בהסתברות, משתנה מציין, או משתנה אינדיקטור, הוא משתנה מקרי שמציין האם מאורע מסוים התרחש. כאשר המאורע התרחש, הערך שלו הוא , וכאשר המאורע לא התרחש ערכו .
כך, נקבל כי ההתפלגות של , משתנה מציין למאורע , היא . מכך נובע כי התוחלת של  היא .
המשתנה המציין שימושי למשל כאשר מעוניינים לחשב תוחלת של משתנה מקרי מסוים שניתן לבטאו כסכום של משתנים מציינים, ואז ניתן להיעזר בליניאריות התוחלת ולהגיע בקלות לתוחלת משתנה זה, אם ידועה ההסתברות להתרחשות המאורעות שהמשתנים המציינים מייצגים.

דוגמה

להלן דוגמה לפתרון בעיה באמצעות משתנים מציינים. מוצגת הבעיה הבאה: פקיד רשלן צריך לשלוח  מכתבים ל-  יעדים. ברשותו של הפקיד  מעטפות ועליהן כתובים היעדים, כשכל מעטפה מתאימה ליעד אחד בדיוק. הפקיד מחלק את המכתבים למעטפות בצורה מקרית, כאשר ההתפלגות של המעטפה הנבחרת בכל שלב היא אחידה. יהא  מספר המעטפות שהגיעו ליעד. מה התוחלת של ?

פתרון

כאמור, נוח לפתור בעיה זאת באמצעות משתנים מציינים. נסמן  בתור המשתנה המציין המתאים למאורע שמכתב  הגיע ליעד. אזי בגלל שההתפלגות אחידה, לכל מכתב ההסתברות שהוא הגיע ליעד היא . נשים לב כי , לפיכך לפי ליניאריות התוחלת .
ג'ורת אל-ענב

גָ'וּרַת אלעִנָּאבּ (בעברית: "גוב השיזף") הייתה שכונה שנוסדה בידי כמה עשרות משפחות יהודיות דלות אמצעים ככל הנראה בשנת 1892, בגיא בן הנום, בין בריכת הסולטאן לממילא, והתקיימה במקום זה עד 1948. על חלק מן השטח שבו הייתה השכונה נמצאים כיום מתחם חוצות היוצר ופארק טדי.

היסטוריה

השכונה נוסדה בידי יהודים מקרב עדות המזרח, בייחוד מעדת המוגרבים - יהודים מצפון אפריקה, שהתגוררו עד לאותה העת בעיר העתיקה. הם רכשו את הקרקע מסוחר בהמות ערבי, שניאות למכור את חלקו הדרומי של שוק הבהמות שפעל במקום. בין המייסדים היו המשפחות אלבז, נחמיאס, תורג'מן, יפרח, כהן, שאול, שחדה משה, אזולאי, טואטי (שהיה חזן, גבאי בית הכנסת שנבנה בצמוד לבית תורג'מן, ושימש "כמוכתר") ואחרים. השכונה בשיא גודלה כללה כ-50 בתים, שבאחד מהם פעל בית כנסת ותלמוד תורה, ובתיה השתרעו הן מצדו הצפוני של מתחם חוצות היוצר של ימינו, והן מצדו הדרומי. 
ש"י עגנון מתאר את השכונה בספרו תמול שלשום:
ראה שהוא עומד קרוב לג'ורת אל ענב... ששכונה דלה זו מאוכלסת מישראל, ואין לך כל בית משבעה וארבעים בתים שבשכונה שאין בו כשני מנייני יהודים. מהם סבלים, מהם רצענים, מהם סנדלרים ומהם רוכלים.
— ש"י עגנון, תמול שלשום, עמוד 569
מתחם חוצות היוצר עצמו, נבנה מאוחר יותר בידי הבריטים כאזור מלאכה ומסחר. בשכונה היו שתי טחנות קמח שאחת מהן הייתה שייכת למשפחת ברמן, בעלי מאפיית ברמן. אוכלוסיית השכונה, ברובה, נחשבה לבעלת מעמד סוציו אקונומי נמוך.
מאז מאורעות תר"פ סבלו תושבי השכונה מפעם לפעם מהתנכלויות של ערבים, ביניהם משתתפי תהלוכת חגיגות נבי מוסא שעברה בסמוך. במהלך שנות העשרים נטשו רבות מהמשפחות יהודיות את השכונה, וזו הפכה לשכונה מעורבת ליהודים וערבים, שקנו או שכרו את הבתים מבעליהן היהודים. בשנת 1932 מדווח הסופר הערבי ג'ברא אברהים ג'ברא כי היא הייתה צפופה מאד, ואינו מזכיר בה כלל נוכחות יהודית. במפקד יהודי ירושלים שנערך בשנת 1939 בזימת הסוכנות היהודית, נמנות בה רק משפחות יהודיות בודדות. 
בשנת 1948 ננטשה השכונה ובשטחה עבר הקו העירוני, עד 1967. בתי השכונה נותרו בחלקם הרוסים באתרם המקורי, ומעם לפעם חדרו ילדים משכונת ממילא על מנת לשחק בהם ולבזוז את תכולתם שנותרה במקום. לאחר מלחמת ששת הימים ואיחוד העיר, נהרסו מרבית בתי המגורים הנטושים, ורק מתחם המסחר שוקם והוסב למרכז סדנאות אומנים, הידוע כיום בשם חוצות היוצר.
ב-1977 צולם שם הסרט "הגן" עם שייקה אופיר ומלאני גריפית.
השכונה נחשבת במחקר כ"אחות" לשכונת שמאעה והן נקראות "השכונות הנעלמות" בשל העדרן מהנוף כיום ומיעוט התיעוד והמחקר אודותיהן.
בשנת 2010 נערכו במקום חפירות הצלה לקראת הפיכת האזור לפארק עירוני (פארק טדי). יוזמה של ד"ר יובל ברוך ארכאולוג המרחב הביאה לחשיפתם של חלק מבתי השכונה שהיו מכוסים בעפר ובפסולת בניה, זאת אף על פי שרשות העתיקות אינה עוסקת בדרך כלל בממצאים המאוחרים למאה ה-17.
פאטה מורגנה

פאטה מורגנה (באיטלקית: Fata morgana) היא צורה מורכבת של מיראז' עליון הבנויה מלפחות ארבע בבואות של עצם מרוחק, זו על גבי זו, שנותנות לו מראה גבוה באופן ניכר מהמראה הרגיל שלו. בעזרת הגדלה פאטה מורגנה עשויה להיראות כצוק גבוה, מגדל או גורד שחקים, אולם ללא הגדלה גובהה הנראה לעולם אינו עולה על רוחב של אצבע כשהיד מתוחה לפנים. הואיל ולהופעתה דרושים תנאים אטמוספיריים מיוחדים, פאטה מורגנה היא תופעה אופטית נדירה באופן יחסי שמופיעה בדרך כלל למשך זמן קצר בלבד ומשתנה במהירות.

אטימולוגיה

הביטוי "פאטה מורגנה" הוא תרגום לאיטלקית של שם הדמות האגדתית מורגן לה פיי, אחותו למחצה של המלך ארתור. הקשר לדמותה של מורגן נוצר לפני מאות שנים משום שלפי מספר מקורות התופעה נצפתה באופן תדיר במצר מסינה, סמוך להר אטנה, מקום משכנה של מורגן לה פיי לפי חלק מהאגדות. סיפורים עממיים מייחסים את התופעה לכשפיה של מורגן לה פיי.
בהשאלה, הביטוי "פאטה מורגנה" מתייחס לדבר חשוב או יקר ערך שאינו קיים במציאות והוא בגדר אשליה, ותו לא. בזכות המשמעות השאולה ניתן השם "פאטה מורגנה" למגוון שירים, פזמונים, סיפורים, ספרים, מחזות וסרטי קולנוע.

הסבר פיזיקלי

פאטה מורגנה היא צורה מורכבת של מיראז' עליון. מיראז' עליון נוצר כשמתקיים היפוך טמפרטורות, כלומר השכבה הקרובה לקרקע או לפני הים קרה מהשכבה שמעליה. מקדם השבירה של השכבה הקרה גבוה יותר וכתוצאה משבירת קרני האור נוצרת בבואה ישרה או הפוכה של החלק התחתון של העצם. בבואה זו, שעקב עקמומיות כדור הארץ לא ניתן לצפות בה בתנאים רגילים, ממוקמת מעל לבבואה של חלקו העליון של העצם, שהעיוות שלה קטן יחסית. אם כך, מיראז' עליון מורכב משתי בבואות הממוקמות זו על גבי זו והעצם נראה בו מעוות וגבוה מהרגיל.
אם המבנה של היפוך הטמפרטורות מורכב, למשל כשיש כמה שכבות קרות וחמות לסירוגין או שמתקיימים מפלי (גרדיאנט) טמפרטורה חדים, יכולה להיווצר פאטה מורגנה, המתאפיינת בלפחות ארבע בבואות, חלקן הפוכות, הממוקמות זו על גבי זו. קיומה של פאטה מורגנה קשור בדרך כלל לקיומה של תעלה אטמוספירית (Atmospheric duct), שכבת היפוך טמפרטורות אטמוספירית שהגרדיאנט הגדול של מקדם השבירה בה גורם לקרניים לנוע בתוכה למרחק ניכר, גם אם העצם ממוקם מעבר לאופק. פאטה מורגנה מכילה גם חלקים של העצם שנמצאים מעבר לאופק, וייתכן אפילו מצב שהעצם כולו ממוקם מעבר לאופק ולא יכול להיראות בתנאים רגילים.
התנאים לקיומה של פאטה מורגנה הם מורכבים ונדירים. הם תלויים לא רק בטמפרטורה של שכבות האטמוספירה, אלא גם במרחק של העצם מהצופה ובגובה היחסי של הצופה. פאטה מורגנה נראית תמיד בגובה נמוך מעל האופק ורק עבור עצמים המרוחקים לפחות כמה עשרות קילומטרים מהצופה.

תצפיות בפאטה מורגנה

פאטה מורגנה היא אומנם תופעה נדירה, אך היא יכולה להיראות בכל מקום על פני כדור הארץ. התופעה נפוצה יותר באזורים קרים ובמיוחד באזורי הקטבים שבהם המצב בו שכבת אוויר קרה מאוד נשארת בסמוך לקרקע אינו נדיר. באזורים חמים יותר פאטה מורגנה אינה קשורה בהכרח למזג אוויר קר.
פאטה מורגנה יכולה להיווצר גם כשהעצם קטן, למשל סירה או ספינה. יש המפרשים תצפיות שבהן נראתה הסירה הדמיונית הקרויה ההולנדי המעופף כפאטה מורגנה. הים עצמו יכול להיראות כגל גבוה כתוצאה מפאטה מורגנה, ובאופן דומה קרחונים מרוחקים יכולים להיראות כיבשה.
כיום משערים שרוברט פירי, שטען כי ראה בשנת 1906 אי גדול באוקיינוס הקרח הצפוני, ראה בעצם פאטה מורגנה. התצפית שלו הביאה ליציאתה של משלחת ב-1913 במטרה לאתר את חבל הארץ הזה שנקרא על ידי פירי בשם ארץ קרוקר (Crocker Land). המשלחת נכשלה במשימתה, ורק בשנת 1937 התברר שחבל ארץ זה אינו קיים.
נבחרת ישראל בכדורמים נשים

עונת (2017/2018)

הנבחרת השתתפה במוקדמות אליפות אירופה 2018, בשלב המוקדמות הראשון הנבחרת סיימה במקום השלישי בבית מתוך שבע נבחרות והעפילה לראשונה לשלב ההצלבות, שם הנבחרת גברה על נבחרת פורטוגל בשני המשחקים (14:10 במשחק הראשון במכון וינגייט בנתניה, 11:9 במשחק השני באוריאס פורטוגל). בסיכום שני המשחקים הנבחרת הצליחה לראשונה בהיסטוריה להעפיל לאליפות אירופה לבוגרות, נוסף על כך נבחרת ישראל היא הנבחרת היחידה שהעפילה משלבי המוקדמות גם מנבחרות הנשים וגם מנבחרות הגברים.
אליפות אירופה 2018 התקיימה בחודש יולי בברצלונה שבספרד.
משפחה טובה

עלילה

סדרת דרמה ישראלית המציגה את משפחת באומן משכונת המושבה הגרמנית בירושלים. בפרק הראשון ההורים נח ונעמי באומן מודיעים לארבעת ילדיהם, צעירים בגילאי 20–30 אשר עברו לגור בעיר הגדולה תל אביב, על שהחליטו להתגרש אחרי 30 שנות נישואים. הפרידה נעשית ביוזמת אב המשפחה- נח, ואילו אשתו נעמי מתקשה להתמודד עם העניין. הסדרה מלווה את בני המשפחה בחיי היומיום, כשכל אחד מבני המשפחה חווה בצד המשבר המשפחתי גם משבר אישי המשנה את מסלול חייו. בכל סוף שבוע, נוסעים הילדים לירושלים לארוחת שבת. הסדרה מורכבת מאוסף סצנות ומצבים שונים בנושאי אהבה, זוגיות, כסף, לימודים, התבגרות, ילדים ועוד.
את פרקי הסדרה מלווים ציורי הבת, שירלי, שמציגה את עצמה בהם בתור עכברה. כל פרק בסדרה מסתיים בחלק של נובלה גרפית שמספר בציורים סיפור מחיי המשפחה. את ציורי הסדרה יצרה אפריל פטר.
Thalys

היסטוריה

ההחלטה להקים קו רכבת מהיר בין פריז, בריסל, אמסטרדם וקלן התקבלה ב-1987. ב-28 בינואר 1993,‏ 
SNCF,‏ NMBS/SNCB,‏ Nederlandse Spoorwegen ודויטשה באן חתמו על הסכם להפעיל במשותף את הקו תחת השם Thalys, וב-1995 הוקמה Westrail International על ידי חברות הרכבות של צרפת ובלגיה על מנת להפעיל את השירות. ב-4 ביוני 1996 יצאה הרכבת הראשונה מפריז. זמן הנסיעה לבריסל היה 2:07 ולאמסטרדם 4:47.
בשנת 1997 הושלמה הבניה של מסילת הרכבת HSL 1, המחברת בין הגבול של צרפת ובלגיה לבריסל. חיבור זה איפשר לרכבת לנסוע במהירות של 300 קמ"ש לאורך כל הדרך. ב-14 בדצמבר 1997 יצאה רכבת ה-Thalys הראשונה מפריז שנסעה על מסילת HSL 1. זמן הנסיעה מפריס לבריסל קוצר ל-1:25. באותו הזמן שירות ה-Thalys החל לפעול בקלן ואאכן בגרמניה, ובערים ברוז', שרלרואה, גנט, מונס ואוסטנדה בבלגיה.
ב-19 בדצמבר 1998 החל שירות עונתי לאתרי הסקי במרסיי ובור-סן-מוריס.
במאי 1999 נפתח קו מהיר חדש לנמל התעופה שארל דה גול, והחל שירות רכבות ישירות מבריסל לנמל התעופה, יחד עם הסכמי שותפות קוד עם אייר פראנס, אמריקן איירליינס ונורת'ווסט איירליינס. ב-28 בנובמבר 1999 החברה שינתה את שמה ל-Thalys International.
השירות בין בריסל לקלן שודרג בדצמבר 2002 כשרכבות ה-Thalys החלו לנסוע על מסילת הרכבת HSL 2 (מסילת רכבת בין לוון לאנס).
בשנת 2003 החל שירות לנמל התעופה של בריסל.
ב-2007 דויטשה באן רכשה 10% מהחברה.
ב-2009 קוצר זמן הנסיעה בין בריסל וקלן ב – 19 דקות כשנפתחה מסילה חדשה – HSL 3 המקשרת בין לייז' לאאכן. בניית המסילה הושלמה בשנת 2007, אך רכבות ה-Thalys החלו להשתמש במסילה זו רק ב-2009 מכיוון שהרכבות לא צוידו באותה תקופה במערכת האיתות ETCS (לפני כן המסילה הייתה בשימוש ה - ICE, שירות הרכבות המהיר בגרמניה).