google/wiki40b huggingface dataset:
אייטן אמין

ביוגרפיה

אייטן אמין נולדה באלכסנדריה, מצרים. היא למדה ביקורת קולנוע באוניברסיטה האמריקאית בקהיר. סרטיה הקצרים הראשונים עסקו בשחקנית וברקדנית מדיהה כאמל (مديحة كامل). היא הפיקה את סרט קצר "הגבר שלה", המבוסס על סיפור קצר של הסופרת המצרית אהדאף סוויף  העוסק בקנאה ונקמה של האישה הראשונה באישה השנייה של בעלה. הסרטון הוקרן במספר פסטיבלי קולנוע בינלאומיים. היא החלה לעבוד כעוזרת במאי ב-2008. אמין פרצה לתודע הציבורית בשנת 2011 עם סרטה "אביב 89" אשר הוצג בפסטיבל קאן. הסרט עוסק בשתי נערות בחוויות של שתי חברות בקיץ בסוף שנות ה-80.

הקריירה הקולנועית

הסרט הידוע ביותר של אמין הוא "תחריר 2011: הטוב, הרע, והפוליטיקאים". היא הייתה בקהיר במהלך ההפגנות המחאה ב־25 בינואר והמהפכה המצרית. העניין שלה בהפגנות הוביל אותה לצלם ולביים את "תחריר 2011". שלושה במאים (אמין, תמאר עזאת ואחמד עבדאללה) מציגים פרספקטיבות שונות על המהפכה במצרים ומספקים סקירה מקיפה של המתרחש בכיכר תחריר. חלקה של אמין בסרט הוא "הרע". סרט הזה הזניק את הקריירה הקולנועית שלה. תחריר 2011 זכה בפרס פרס קולנוע למען השלום עבור הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בברלין בשנת 2012. הסרט הראשון שלה בארוך מלא, וילה 69 (2013), מלווה משפחה עוברת לגור עם קרוב משפחה מבוגר. ב־2017 אמין ביימה סדרת טלוויזיה.
שרון מימר

קריירת משחק

מימר גדל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, וכשעלה לבוגרים עבר לשחק בהפועל אזור מליגה ב'. בשנת 1993 הוחזר להפועל תל אביב על ידי המאמן משה סיני שהיה מאמנו בקבוצת הנוער, ובסך הכל שיחק מימר ארבע וחצי שנים בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, במדיה כבש ארבעה שערים בליגה ושער אחד בגביע המדינה. בקיץ 1997, כשהגיע לקבוצה המאמן אלי כהן, שוחרר מימר מהמועדון. עד פרישתו שיחק במספר קבוצות בליגת העל ובליגה הלאומית, והוא סיים את הקריירה בקבוצת הפועל בני לוד בשנת 2011.
לאחר פרישתו שיחק מימר בליגה בכדורגל חופים, וזכה באליפות במדי עירוני ראש העין. בשנת 2012 זכה באליפות המדינה בכדורגל באולמות עם מכבי נחלת יצחק.

קריירת אימון

בעונה שלאחר פרישתו, מונה מימר לעוזר מאמן הפועל ראשון לציון תחת מאמנו האחרון, ניסן יחזקאל, והמשיך לשמש בתפקיד גם תחת אייל לחמן עד שהאחרון פוטר מתפקידו בנובמבר 2013. לאחר פיטוריו של לחמן, מונה מימר לראשונה למאמן ראשי ומילא את התפקיד גם בעונת 2014/2015. בתחילת עונת 2015/2016 מינה בעלי ראשון לציון איל ברקוביץ' את אופיר חיים למאמן הקבוצה, ומימר עזב את המועדון ומונה לעוזרו של ברק בכר, מאמן הפועל באר שבע.
בינואר 2016 מונה מימר למאמן הפועל כפר סבא לאחר פיטוריו של פליקס נעים. עם כניסתו לתפקיד השיגה הקבוצה חמישה ניצחונות רצופים, שלושה בליגה ושניים בגביע. מימר כיהן שנה בתפקיד, וב-23 בינואר 2017 פוטר מתפקידו.
ב-6 בפברואר 2017 מונה מימר למאמן בית"ר ירושלים עד לתום העונה. מימר העפיל עם הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה, ואת  עונת 2016/2017 סיימה הקבוצה במקום השלישי והבטיחה את השתתפותה במוקדמות הליגה האירופית. ב-25 במאי 2017 סיכם מימר לעונה נוספת בקבוצה, אך פוטר כשבוע לפני תחילת העונה.
ב-17 בספטמבר מונה מימר למאמן מכבי פתח תקווה, במקומו של קובי רפואה שהתפטר, ובתום העונה סיים את תפקידו במועדון.
ב-31 באוקטובר 2018 מונה מימר למאמנה של הפועל חיפה. ב-13 באפריל 2019 התפטר מתפקידו, לאחר רצף של 11 משחקים ללא ניצחון.
המלין

היסטוריה

בתחילת המאה ה-9 הוקמה במקום כנסייה לשימושם הפרטי של אצילים מקומיים. ב-851 הוקם במקום מנזר. כפר שהתפתח סמוך למנזר הפך לעיירה במאה ה-12. במאה ה-15 וה-16 הייתה העיר שותפה משנית לברית ערי ההנזה. במאה ה-16 ידעה העיר פריחה כלכלית כעיר מסחר, שנקטעה במלחמת שלושים השנה כאשר הייתה יעד לכיבושים חוזרים. חלקים גדולים ממרכז העיר ההיסטורי, שנבנו במאה ה-16 ואף קודם לכן, עודם עומדים על תילם כיום. במהלך המאות ה-17 וה-18 חוזקה הגנת העיר והיא הוקפה במבצרים, והייתה העיר המבוצרת ביותר בנסיכות הנובר, שאף כונתה "גיברלטר של הצפון". צבא צרפת הנפוליאונית נכנס לעיר ללא קרב לאחר ניצחונו בקרב יינה והחריב את חומותיה ומגדליה.
בראשית המאה ה-20 הייתה העיר מרכז של תעשיית הרכב.
במלחמת העולם השנייה נכלאו בכלא המלין אסירים פוליטיים. כ-200 מהם נרצחו במאסר, ומספר גדול יותר מתו בצעדת מוות שכפו עליהם הנאצים לקראת סוף המלחמה. העיר נפלה לידי כוחות ארצות הברית ב-7 באפריל 1945, לאחר קרב שנמשך כיומיים. לאחר המלחמה החזיקו כוחות הכיבוש הבריטיים בכלא המלין פושעי מלחמה נאציים, בעיקר מפקדים ממחנה ברגן-בלזן. בתקופת המלחמה הקרה שימשה המלין בסיס גדול של הצבא הבריטי.
בשנת 113 נבנה בית הספר התיכון בהמלין שקיים עד היום.

אוכלוסייה

אוכלוסיית העיר מונה כ-58,500 נפש, נתון שנותר יציב מאז 1998. כ-50% מן התושבים הם פרוטסטנטים, כ-35% קתולים, והיתר חסרי-דת או בני דתות אחרות. כ-9% מן התושבים הם מהגרים וצאצאיהם.
המלך היל

עלילה

הסדרה עוסקת בחיי היום יום של משפחת היל שגורמים לדמויות לפקפק בערכיהן, כשהם פוגשים דמויות בעלות סולם ערכים שונה, דוגמת שכניהם מלאוס, משפחת סופסואסינפון ואפילו בנם המתבגר בובי. נושאים שעולים בתוכנית הם חברות, משפחה, גבריות ותפקידי המינים. פרקים מסוימים עסקו במעמד האישה, חינוך מיני, הטרדה מינית, ופטריוטיות אמריקאית.
טימותי אדמס

ביוגרפיה

אדמס נולד וגדל בניו ג'רזי כאמצעי מבין חמישה ילדים. הוא סיים תואר מאוניברסיטת ניו ג'רזי והיה שותף בבעלות על חברה לפני הצטרפותו לעסקי השעשועים.
הופעתו הראשונה כשחקן הייתה בשנת 1995 בסרט "מת לחיות 3", ואחרי זה שיחק בשנים 1997–1999 באופרת הסבון "Sunset Beach", במהלך השתתפותו בסדרה הוא תפס את עינו של צלם דוגמנות, החל לעבוד כדוגמן, והופיע על שער המגזין "Men's Health".
בשנת 1999 שיחק בסרט הדרמה "חמש ילדות יפות", ובשנת 2003 שיחק בסרט "בחורים רעים 2". בשנים 2003-2002 כיכב באופרת הסבון השוודית-אמריקאית "שדרת האוקיינוס" ברשת TV4, בתפקיד הראשי של תומאס אוקיף'. 
הוא דיבב את דמותו של מאמן הכושר ברוסי קיבוץ במשחקים Grand Theft Auto IV ו-Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony.
מ-1991 ל-1995 היה נשוי למגישת הטלוויזיה דייזי פואנטז שהייתה חברתו מימיי התיכון.
אריברט, נסיך אנהלט

ביוגרפיה

אריברט נולד ב-18 ביוני 1866 בוורליץ, לפרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו-קתן ואנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתם של אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ואמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן.
ב-6 ביולי 1891 התחתן אריברט עם מריה לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין, בתם של כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין והלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת בקפלת סנט ג'ורג' שבטירת וינדזור. בן דודה של מריה לואיזה, וילהלם השני, קיסר גרמניה, היה פעיל מאוד בהסדרת השידוך.
עם זאת, הנישואין היו בלתי מאושרים ולא הניבו צאצאים. שנים לאחר מכן נטען שאריברט היה למעשה הומוסקסואל ואף נתפס במיטה עם משרת, על ידי מריה לואיזה או על ידי אביו. בדצמבר 1900 עשה אביו שימוש בזכותו כדוכס אנהלט, וביטל את הנישואין. הנסיכה מריה לואיזה, ששהתה אז בביקור רשמי בקנדה, שבה מיד לבריטניה. בזיכרונותיה היא התייחסה לשבועת הנישואין שלה כמחייבת והיא מעולם לא נישאה שנית. יחד עם זאת, היא מתייחסת בזיכרונותיה בזעם לנישואיה וברור שהיא סלדה מבעלה לשעבר.
ב-21 באפריל 1918 מת אחיו אדוארד, דוכס אנהלט, ובנו יואכים ארנסט, דוכס אנהלט עלה לשלטון במקומו, אולם מכיוון שהיה קטין, שימש אריברט כעוצר הדוכסות. ב-12 בנובמבר 1918 התפטר יואכים ארנסט מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
לאחר המלחמה התגורר אריברט במינכן, עד למותו ב-24 בדצמבר 1933.
הקלטה והשמעה של קול

הקלטה והשמעה של קול נעשים באמצעות ציוד חשמלי או מכני, המאפשר הקלטה והשמעה של גלי קול כגון, דיבור, שירה, מוזיקה אינסטרומנטלית, או אפקטים קוליים. שני הסוגים העיקריים של טכנולוגיית הקלטת קול הם הקלטה אנלוגית  והקלטה דיגיטלית .
הקלטה אנלוגית מתבצעת באמצעות מיקרופון, שמסוגל לזהות שינויים בלחץ אטמוספירי (גלי קול אקוסטיים) ולהקליט אותם כגלי קול בציוד כמו פטיפון (אשר חורט חריצים על גבי תקליטים) או קלטת שמע מגנטית, בה הגלים החשמליים שנקלטים במיקרופון מומרים לתנודות אלקטרומגנטיות. גלי קול אלקטרוניים יכולים גם להיות מוקלטים ממכשירים כגון גיטרה חשמלית או סינתיסייזר, ללא שימוש באמצעים אקוסטיים ללכידתם.
הקלטה דיגיטלית של צליל משתמשת באותה טכנולוגיה כמו הקלטה אנלוגית בתוספת הדיגיטיזציה של גלי הקול, ומאפשרת לאחסן את ההקלטה באופן דיגיטלי, ולנגן אותה במגוון רחב יותר מכשירים.
לפני הפיתוח של מכשירים שמסוגלים להקליט קול, היו קיימים מערכות מכניות, כגון תיבות נגינה ובהמשך פיאנולות, שאפשרו רישום והשמעה של מוזיקה אינסטרומנטלית.

היסטוריה

הקלטת הצליל הראשונה והשמעתה בוצעה באמצעות הפונוגרף המכני שהומצא על ידי תומאס אדיסון בשנת 1877. ההקלטה, ההפצה והמכירה של הקלטות קול הפכו במהרה לתעשייה בינלאומית גדולה, כאשר ההקלטות הפופולריות ביותר מכרו מיליוני יחידות. הפיתוח של טכניקות ייצור המוני גרמו לכך שבתחילה צילינדרים שימשו כמדיה העיקרית בה צרכנים במדינות המתועשות הקליטו וניגנו קול משנות ה-80 של המאה ה-19 עד העשור השני של המאה ה-20.
במהלך העשור השני של המאה ה-20 המכירות של תקליט ה-78 סל"ד החלו לעקוף המכירות של הצילינדר ולאחר מלחמת העולם הראשונה הצילינדר הפך מיושן. תקליטים ודיסקים הפכו למדיום העיקרי להקלטות של קול עד סוף המאה ה-20.
הקלטת קול נותרה תהליך מכני במהותו עד 1920 כאשר מספר התפתחויות פורצות דרך בתחום האלקטרוניקה גרמו למהפכה מהותית בתחום תעשיית ההקלטות. בשנות השלושים המוקדמות ציוד אלקטרוני להקלטה והשמעה של קול הפך לסטנדרט בתעשייה. 
תקופה זו גם ראתה את הופעתה של מערכת ההקלטה המגנטית הראשונה, מקליט התיל המגנטי . מקליטי תיל מגנטיים היו בשימוש נרחב בתקופה שבין בין מלחמות העולם.
ההמצאה הבולטת הנוספת בתחום של הקלטת קול בתקופה ההיא הייתה מערכת הקלטת קול על סרט צילום , אשר חוללה מהפכה בתעשיית הקולנוע בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20, והביאה את עידן הסרטים המדברים.
לאחר מלחמת העולם השנייה תעשיית המוזיקה עברה מהפכה של ממש בעקבות הפיתוח של הסרט המגנטי והרשמקול. הטכנולוגיות הללו, אשר היוו את הבסיס לכל ההקלטות המסחריות משנות ה-50 עד שנות ה-80, הומצאו בגרמניה בשנות ה-30 והפיתוח שלהם הושלם על ידי מהנדס השמע האמריקני ג'ק מולין  וחברת אמפקס בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20.
תקליט הויניל אשר הושק לראשונה בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20, ושני הפורמטים העיקריים - תקליט ה-7 אינץ' ותקליט ה-12 אינץ' החליפו את תקליט ה-78 סל"ד במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20.
הפיתוח העיקרי הבא הייתה קלטת השמע שחברת פיליפס פיתחה במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20. בעקבות פיתוח זה יצא בסוף שנות ה-70 התקן המוזיקה ה"אישי" הראשון מסוגו - הווקמן של סוני, אשר סייע רבות לעלייה במכירות של הקלטות מוזיקה.
המצאת ההקלטה הדיגיטלית  והתקליטור בשנת 1983 הביאו שיפורים מסיביים לאיכות הצליל של הקלטות אודיו שבוצעו על ידי צרכנים.
אחת מההתפתחויות המהפכניות ביותר בתחום הקלטת הקול בעשורים האחרונים הייתה המצאת פורמט ההקלטה האלקטרוני MP3 יחד עם הפיתוח של נגני שמע דיגיטליים המסוגלים לנגן קבצים בפורמט זה, כמו ה-iPod של אפל.
אילונה פהר

ביוגרפיה

פהר למדה אצל ינה הובאי במשך שש שנים באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. בין מוריה לכינור בשנותיה המוקדמות היו עוד יוזף בלוך, יוזף שמילוביץ (גם הוא תלמיד של ינה הובאי) ואימרה פוגאני. בין שתי מלחמות העולם הופיעה בנגינה בכל רחבי אירופה, הן כסולנית עם תזמורות, בייחוד עם וילם מנגלברג ותזמורת הקונצרטחבאו באמסטרדם, והן ברסיטלים.
פהר חייתה בבודפשט עד 1942, אז נשלחה עם בתה לילי למחנה ריכוז. השתיים הצליחו להימלט בשנת 1944 והצטרפו לפרטיזנים הונגרים וצ'כוסלובקים עד השחרור בידי הצבא האדום. בהמשך חזרה להופיע על בימת הקונצרטים, אך הוגבלה למזרח אירופה שבגוש הסובייטי.
בשנת 1949, לאחר קום מדינת ישראל, הופיעה בקונצרט חגיגי לציון שנה להקמת מדינת ישראל. היא לא קיבלה תשלום על הופעתה, אך ניתן לה כרטיס נסיעה לישראל, ובהמשך לביקורה זה, עלתה אליה עם בעלה ובתה.  בתקופה הראשונה לחייה בישראל הרבתה להופיע בקיבוצים, אך הטלטולים בדרכים ובעיות הפרנסה היו קשים לה, ובעצתו של בונה הכינורות משה ויינשטיין (אביו של בונה הכינורות אמנון ויינשטיין) ויתרה על ההופעות והחלה בחיים חדשים כמורה לכינור, בדירתה הקטנה בחולון. במשך השנים נהגה לדווח לוויינשטיין על התקדמות תלמידיה, והוא המליץ לה על תלמידים הראויים לתשומת לבה. במשך 25 שנים יצא שמה כמורה רבת השראה, קפדנית ומטילת מרות, אבל גם מחוננת בחוש הומור. עם 250 תלמידיה נמנים כמה מן הכנרים המפורסמים ביותר בעולם, בהם פנחס צוקרמן, שלמה מינץ, אייל שילוח וחגי שחם, נגני מוזיקה קאמרית כגון שמואל אשכנזי (תלמידה הראשון) ודוד ארליך, הכנר והוויולן יהונתן בריק וכן רון אפרת, כנר ראשי בפילהרמונית של רוטרדם והמנצח יואל לוי. נוסף להוראה באקדמיה ע"ש רובין בתל אביב, קיימה פהר כיתות אמן בכל רחבי העולם. לעיתים קרובות שימשה כשופטת בתחרויות כינור בינלאומיות במינכן ופרייבורג שבגרמניה, בתחרות שפּוֹהר (Spohr).
הפסנתרן והמורה אריה ורדי, שבין תלמידיו פסנתרנים בעלי שם עולמי, גם הוא תושב חולון, אמר כי "היכולת ליצור מוטיבציה אמיתית בתלמיד היא תכונתו של המורה הגדול, ותכונה זו מאפיינת במיוחד את אילונה פהר.

הכרה והנצחה

פהר זכתה בדיפלומה ומדליית זהב של אקדמיית ליסט בבודפשט. כן הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן למדע ותואר אזרחית כבוד של חולון, שהייתה עיר מושבה מאז בואה לישראל. עירית חולון אף קראה רחוב על שמה.
בשנת 1982 הופק סרט על אודותיה, בבימויו של גדעון גנני: Teacher of Genius: A Portrait of Ilona Feher (מורה של גאונות: דיוקנה של אילונה פהר).
אחדים מתלמידיה, ביניהם חגי שחם ואיתי שפירא, הקימו לזכרה את "קרן אילונה פהר".
מיוג'ין-שו

ההתפרצות של 1952-3

ההתפרצות הגעשית מ-1952 עד 1953 הייתה אחת הגדולות בהיסטוריה הכתובה ולוותה בהופעתו ובשקיעתו החוזרת של אי, שבאחת הפעמים התנשא לגובה של כעשרה מטרים מעל פני הים, לפני ששקע שוב לאחר התפרצות געשית עזה בספטמבר 1953. ב-24 בספטמבר 1953 הושמדה ספינת המחקר של המחלקה ההידרוגרפית של סוכנות הבטיחות הימית, ה"קאיו-מארו מספר 5" ו-31 איש (כולל תשעה מדענים שחקרו את ההתפרצות) שהיו על סיפונה נהרגו. עקב כך פיתחה המחלקה את ה"מאנבו" (דג שמש), ספינה בלתי מאוישת המופעלת בגלי רדיו, ועשתה בה שימוש במחקר של אזורי ים מסוכנים כדוגמת הרי הגעש התת-ימיים.
הייתה זו הפעם הראשונה שפעילות געשית אובחנה תוך שימוש בערוץ SOFAR‏ (Sound Fixing and Ranging).

הסקר של 1998-9

בשנים 1998 ו-1999 ערכה מחלקת ההידרוגרפיה סקירה מקיפה של קרקעית הים סביב מיוג'ין-שו, כשהיא עושה שימוש בספינות המחקר החדישות "שויו" ו"מאנבו 2", הדור השני של ספינת "מאנבו". כתוצאה מסקרים אלו מופתה הטופוגרפיה של קרקעית הים סביב למיוג'ין-שו בפעם הראשונה.
"מאנבו 2" ערכה סקירה של האזור הימי ברדיוס של 3 מייל ימיים (כ-4.5 קילומטרים) ממיוג'ין-שו. ה"שויו" ערכה סקירה של האזור הימי ברדיוס של 10 מיילים ימיים (כ-18.5 קילומטרים), אך מחוץ לרדיוס של שלושה מיילים ימיים. "מאנבו 2" פעלה בעזרת הוראות מתוכנות מראש ומדדה את העומק ואת טמפרטורת המים. מדידת העומק בוצעה תוך שימוש בגלאי הד מסוג "PRD-601" במרווחים של 0.2 מיילים ימיים (כ-370 מטרים). "שויו" ערכה סקירה מקיפה הכוללת סקירה גאולוגית וגאופיזית של קרקעית הים. ה"שויו" ביצעה מדידת עומק תוך שימוש בגלאי הד "Seabeam 2112" במרווחים של חצי מייל ימי (כ-930 מטרים).

מבנה

בתחילה הניחו שמיוג'ין-שו הוא חרוט מרכזי של הר געש כפול יחד עם סלעי באיונייז (סלעים שגובהם 9.9 מטרים מעל פני הים), כחלק מהר הגעש מטיפוס סומה (Mita, 1949). כתוצאה מהסקר מצאו החוקרים שגם מיוג'ין-שו וגם סלעי באיונייז הם חרוטים בסומה של הר געש כפול. בסיסו של הר געש כפול זה מצוי בעומק של 1,400 עד 1,500 מטרים מתחת לפני הים וגודלו הוא 30 על 25 קילומטרים מזרח-מערב, צפון-דרום. הסומה היא מעגלית כמעט לחלוטין וגודלה 7 על 9 קילומטרים וגובהה 1,4000-1,000 מטרים. קוטרה של קרקעית הקלדרה הוא 5.6 קילומטרים ועומקה כ-1,110 מטרים. החרוט המרכזי מצוי 328 מטרים מתחת לפני הים וקרוי "טאקאנה-שו".
החרוט של מיוג'ין-שו נוצר לאחר היווצרות הקלדרה, בחלקה הצפון מזרחי של הסומה של הר הגעש הכפול. ההר הוא חרוט בודד וגובהו 550 מטרים, כשפסגתו מצויה כיום 50 מטרים תחת לפני הים. סביב הפסגה נתגלה זרם של בועות ובמכשירים הסייסמוגרפיים נרשמו רעידות אדמה זעירות המעידות על כך שהר הגעש עדיין פעיל, אם כי ברמה נמוכה.
זרים ברכבת

עלילת הסרט

פגישה של שני זרים ברכבת אשר דנים ברעיון של "החלפת רציחות" - האחד מבצע רצח למען חברו ולהפך. לגאי, שחקן טניס, יש אישה שממררת לו את החיים. לברונו, אבא רודה ושתלטן. המשטרה לעולם לא תקשר בין הרציחות, המניעים והרוצחים האמיתיים. הזרים נפרדים לשלום כשגיא אינו חושב פעם נוספת על אותה שיחה מוזרה, עד שגופתה של אשתו נמצאת לאחר שנחנקה למוות.
מיקל גונסאלס

קריירת מועדונים

גונסאלס נולד במונדרגון שבחבל הבסקים, ספרד. הוא גדל במחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד. בעונת 2004/2005 הוא החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ריאל סוסיאדד ב', ששיחקה בליגה הספרדית השלישית. ב-19 בספטמבר 2005 ערך גונסאלס את הופעת הבכורה שלו בריאל סוסיאדד בהפסד הליגה בתוצאה 2–5 למיורקה, ובהמשך העונה ערך שתי הופעות נוספות. במהלך שלוש השנים בהן שיחקה ריאל סוסיאדד בליגת המשנה הספרדית לאחר 40 שנים בליגת העל, הפך גונסאלס לשחקן הרכב, ובעונת 2009/2010, בה סיימה ריאל סוסיאדד במקום הראשון בליגת המשנה ועלתה לליגת העל, שיחק גונסאלס ב-35 משחקים והבקיע שער אחד, נגד ויאריאל ב'. בעונת 2010/2011, בה ריאל סוסיאדד סיימה במקום החמישי בליגה, שיחק גונסאלס ב-32 משחקים, מתוכם פתח בהרכב ב-30, אך בחודש ינואר 2011 איבד מחשיבותו בהרכב עם הגעתו של הבלם הנורווגי ודים דמידוב ופריצתו של תוצר מחלקת הנוער איניגו מרטינס. בעונות הבאות חזר גונסאלס להרכב הפותח לצדו של מרטינס. בעונת 2012/2013, בה סיימה ריאל סוסיאדד במקום הרביעי בליגה וחזרה לליגת האלופות לאחר עשור, פתח גונסאלס בהרכב ב-34 משחקי ליגה.
ב-29 באוגוסט 2017 עזב לראשונה בקריירה את סוסיאדד, והצטרף לריאל סרגוסה מליגת המשנה.
ג'ולי הלדמן

ביוגרפיה

הלדמן נולדה וגדלה בברקלי, קליפורניה. בתם של אלוף ארצות הברית בטניס לנוער (1936), ג'וליוס הלדמן והמייסדת והמוציאה לאור של המגזין העולמי לטניס, גלאדיס הלדמן .
בטורניר ההדגמה שנערך באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה הלדמן ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב בטורניר לזוגות מעורבים, מדליית כסף בטורניר לזוגות נשים ביחד עם רוזה מריה דרמון מצרפת ובמדליית ארד בטורניר ליחידות ובטורניר הראווה של המשחקים היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בטורניר לזוגות נשים ומדליית כסף בטורניר ליחידות.

הנצחה

ב-2001 הונצחה הלדמן ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
ג'ן ריצ'רדס

רקע

ריצ'רדס נולדה במיסיסיפי ומתגוררת בצפון קרוליינה. היא סיימה תואר ראשון בפילוסופיה בשימר קולג', ולמדה באוניברסיטת אוקספורד.
ב-2013, ריצ'רדס, הקימה את אתר האינטרנט, We Happy Trans, במטרה לייצר מרחב בו אנשים טרנסג'נדרים יוכלו לשתף חוויות חיוביות, הן לשם העצמה והן כדי להגיע לקהל רחב יותר ולהראות לציבור שקהילת הטרנס היא קהילה ככל הקהילות, עם האתגרים וההצלחות שלה. 
בשנת 2015, היא הופיעה בתוכנית הראליטי של קייטלין ג'נר, אני קייט, כחלק מקבוצת התמיכה הטרנסית שליוותה את קייטלין בתהליכים שהתוכנית תיעדה. ב-2016, היא כיכבה והייתה במאית שותפה ומפיקה שותפה בסדרת הרשת  Her Story, אשר היה מועמד לפרס אמי. ריצ'רדס גם הייתה מפיקה שותפה בסדרה More Than T, וכתבה את התסריט לסדרה Trans 10.
ריצ'רדס הצטרפה לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה נאשוויל ב-2017. היא הטרנסג'נדרית המוצהרת הראשונה להופיע בתוכנית ברשת CMT ‏(Country Music Television), ומשחקת את הדמות הטרנסג'נדרית הראשונה ברשת. ריצ'רדס גם הופיעה בסרט משנת 2017, Easy Living.
ביוני 2017, ריצ'רדס כתבה והופיעה בסרטון וידאו שכלל מכתב פתוח ובו שחקנים טרנסג'נדרים מבקשים ייצוג יותר הולם בקולנוע ובטלוויזיה. הסרט הוצג על ידי ScreenCrush והליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (GLAAD).
הארם (סוגה)

הארם (ביפנית: ハーレムもの) הוא ז'אנר של אנימה ומאנגה. הז'אנר מאופיין בכך שהגיבור/ה של העלילה מוקף/ת בכמה או אפילו במספר רב של דמויות אחרות מהמין האחר, שנמשכות/ים אליו/ה. בפועל, הגיבור בסיפורים הללו הוא בדרך כלל זכר, ולכן רוב הדמויות בסדרות בז'אנר זה הן בדרך כלל נשים.
הז'אנר הארם הפוך (Reverse Harem) הוא הז'אנר המקביל הנקבי לז'אנר הארם.

מבנה העלילה

גיבור/ת העלילה, אשר לו/ה בדרך כלל אין כישרונות רבים, מוקף/ת בדרך כלל בשלושה או יותר דמויות אחרות מהמין האחר, שנמשכות/ים אליו/ה. אחרת, עלילת הסיפור עוסקת במשולש אהבה. העלילה הנפוצה ביותר בז'אנר היא כאשר מרבית הדמויות בעלילה הן נשים, למשל קבוצת נערות המלווה נער מסוים. בסדרות מסוימות הדמויות הנשיות מתחרות זו בזו על החיבה של הדמות הראשית. סדרות בז'אנר לא חייבות תמיד להיות רומנטיות - לעיתים העלילה עוסק בנער המוקף בשלוש נערות ולאף אחת מהן אין עניין רומנטי בנער. סדרות בז'אנר מתמקדות לעיתים רבות במצבים הקומיים בהם הדמויות מכניסות עצמם למצבים מביכים.
הדמות הגברית בסדרות הארם היא בדרך כלל בחור ביישן, חיובי מאוד, בדרך כלל רגיל למדי, עם מראה "ממוצע". ככלל, מחבר היצירה לרוב נותן לגיבור הראשי תכונות לא מושכות ויוצר עבורו דימוי של מפסידן על מנת שהקורא יכול להזדהות בקלות רבה יותר עם הדמות הראשית.

אטימולוגיה

המונח עצמו נגזר מהמילה הערבית "הרמון", שמשמעותו "דבר אסור", "מקדש של נשים" או "אסור לגברים".
ספר הג'ונגל (מחזמר)

העלאת המחזמר

המחזמר הוצג לראשונה בתיאטרון בית ליסין בתל אביב בשנת 1996, שם עלה 211 פעמים בפני כ-300,000 צופים. המחזמר הופק בשיתוף בשיתוף חברת טמיר הפקות בע"מ, וזכה בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית המחזמר של השנה לשנת 1996. שירי המחזמר יחד עם גרסה מקוצרת של סיפור העלילה (המסופר על ידי אבי יפה בתור פאקלי הסנאי) הופצו בקלטות וידאו על ידי קלסיקלטת. בסוף נובמבר 2013 הוציאה קלסיקלטת DVD המכיל את הגרסה המלאה של המחזמר משנת 1996.
ב-2002 חזר פעם נוספת לבמות ל-30 הצגות בפני כ-50,000 צופים ונערכו אודישנים בערוץ הילדים לילדים המועמדים לשחק את תפקיד מוגלי.
בין ה-17 באפריל 2002 לסוכות 2003 הועלה המחזמר בספארי ברמת גן (בהפקת מיקי פלד - סולן הפקות), שם צפו בו כ-200,000 איש נוספים. בהפקה זו השתתפו רקדניות מהסטודיו של סיגי ניסן. לאחר מכן המחזמר חזר לאולמות בכל רחבי הארץ מסוכות 2003 ועד קיץ 2004, ובהפקה זו השתתפו הרקדניות מהסטודיו של לימור שולב.
בחנוכה 2013 עלה המחזמר בהפקת בית הספר למשחק בית צבי ל-50 הצגות (בשיתוף טמיר הפקות בע"מ, שהפיקו את ההפקה הראשונה של המחזמר) בבימויו של חנוך רוזן ובהשתתפות תלמידי מחזור נ"ב, בוגרי בית צבי וילדים.
ביולי 2014 הועלה המחזמר שוב בספארי ברמת גן (בהפקת מיקי פלד - סולן הפקות).

עלילה

ריקשה, זאבה טובת לב מוצאת תינוק קטן שהוצף בסירה טרופה והיא מאמצת אותו יחד עם גוריה הקטנים. לגור האדם שהיא מוצאת היא קוראת מוגלי.
מוגלי גדל בג'ונגל יחד עם חבריו באלו הדוב, בגירה הפנתר, פאקלי הסנאי ועוד חיות.
אחרי ששמעו שהנמר האכזר שירחן חזר לג'ונגל, יועצים למוגלי חבריו שיילך לכפר של בני האדם. מוגלי חושב שהם לא חברים שלו - ובורח מהם. בדרכו הוא נתקל בנחש ערמומי בשם קא שרוצה להפנט אותו. למזלו של מוגלי, שירחן הטיגריס רואה את מוגלי ורב עם קא על הטרף. תוך כדי ששירחן וקא רבים אחד עם השני, פוגשת את מוגלי חבורת קופים שנועלים אותו בכלוב. למזלו של מוגלי באלו הדוב מתחפש לקוף ורוקד עם הקופים, ומוגלי ובאלו בורחים מהם. כאשר שירחן מוצא את מוגלי ובאלו, מוגלי זורק על שירחן ענף בוער ושירחן בורח מהג'ונגל.
אחרי כל ההרפתקאות שעברו עליו מוגלי מבין כמה חיי הג'ונגל מסוכנים עבורו, והוא הולך עם ילדה בשם באנה (שבאותו זמן טיילה בג'ונגל) לכפר בני האדם ונפרד לשלום מחבריו.
המוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית

פעילות

המוזיאון נפתח בשנת 1964 כ"מוזיאון להיסטוריה וטכנולוגיה", ושינה את שמו ואת ייעודו לשם הנוכחי בשנת 1980.
במוזיאון שלוש קומות תצוגה ושתי קומות משרדים. בקומות הקרקע נמצאות מסעדת המוזיאון וחנויותיו.
בקומה הראשונה נמצאת התערוכה העיקרית של המוזיאון "אמריקה בתנועה" - המציגה את התפתחות התחבורה בארצות הברית מאז 1876 ועד ימינו. התערוכה מציגה מספר רב של מכוניות ואמצעי תנועה אחרים.
בקומה זו נמצאת גם תערוכת "עזרי הטלוויזיה" - המציגה אביזרים מתוכניות טלוויזיה רבות כגון המטבח של ג'וליה צ'ילד והכיסאות של ארצ'י באנקר ואידית מן הסדרה הכל נשאר במשפחה.
בקומה השנייה מוצגים בגדי נשות הנשיאים שנלבשו בטקסי השבעת הנשיא החל משמלתה של מרתה וושינגטון וכלה בשמלתה של הילרי קלינטון.
כמו כן מוצג בקומה זו דגל המשמר הגדול (בו 15 כוכבים - מספר מדינות ארצות הברית באותה עת) שהתנוסס על מצודת מקהנרי במלחמת 1812, ועליו נכתב השיר "הדגל זרוע הכוכבים". דגל זה התנוסס במקור באולם הראשי של המוזיאון, אך הועבר לקומה זו על מנת להגן עליו. במקומו מתנוסס באולם הראשי של המוזיאון הדגל אשר עטף את הפנטגון לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001.
בקומה השלישית נמצאת תערוכת "העול הנפלא" המתארת את נשיאי ארצות הברית, וכן תערוכת "תרבות ההמונים" המציגה בין השאר את נעלי האודם שלבשה ג'ודי גרלנד בסרט הקוסם מארץ עוץ.
דב פרוסק

דב (בולק) פרוסק (3 ביולי 1910 - 1 בספטמבר 1995) היה שחקן ומאמן בהפועל תל אביב, ומייסדן של מחלקות הכדורסל והכדורעף בקבוצה.
איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי

רקע

איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי הוקם בשנת 1958. בשנת 2016, שונה השם Associação Brasileira dos Produtores de Discos לשם Pro-Música Brasil. בנוסף לכך, ישנם מצעדי "Brasil Hot 100 Airplay" אשר בהם מדורגים שירים ואלבומים שונים.
חלק משותפי האיגוד הם סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, יוניברסל מיוזיק גרופ, וורנר מיוזיק גרופ וכולי.

תעודה על מכירות

איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי מפעיל מערכת של הענקת פרסים לאלבומים שמכרו מספר רב של עותקים. המערכת החלה ב-1958, כאשר סינגלים ואלבומים שנמכרו בסכום מסוים זכו לתואר של זהב, פלטינה ויהלום. בשונה מאיגודי תעשיות נוספים כדוגמת איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי, איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי וכולי, איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי מעניק את תוארי הזהב, פלטינה ויהלום באופן שונה לאמנים בינלאומיים ולאמנים מברזיל.
דגם ירושלים המודרנית

דגם ירושלים המודרנית הוא מודל המדמה את העיר ירושלים המודרנית ומוצב בבניין העירייה.

אודות

דגם העיר ירושלים המודרנית הוא המדמה גודל שטח של 17 קמ"ר מהכניסה לעיר דרך רחוב יפו ועד לעיר העתיקה בקנה מידה של 1:500. בניית המודל החלה משנת 1978 על ידי סטודנטים מהטכניון ביוזמת ראש העיר טדי קולק ומהנדס העיר אמנון ניב, וזאת על מנת שיהווה כלי עזר לגורמי התכנון בקבלת החלטותיהם. גורמי התכנון יכולים להציג את הפרויקטים השונים הן באמצעות מפה תלת ממדית והן באמצעות שילוב האלמנטים האדריכליים בתוך המודל. המודל מציג גם את הפיתוחים העתידיים של ירושלים. גודל המודל הוא 40 מ"ר, והוא גדל בהתאם להתפתחות העיר. המודל מתוחזק על ידי עמותת בית המודל המתחזקת אותו על בסיס שוטף.

מיקום

בתחילה המודל שכן "בבית המודל" שבשכונת תלפיות, אך החל משנת 2000 הועבר המודל אל מרתפי עיריית ירושלים ונבנה באופן המקל על ביצוע ביקורים במקום .