google/wiki40b huggingface dataset:
הבצפר

היסטוריה

"הבצפר" הוקם בשנת 2001 על ידי איגוד חברות הפרסום של ישראל, המאגד כ-40 משרדי פרסום. הצורך שעמד לפתחם של משרדי הפרסום היה המחסור בכח אדם מקצועי ומיומן, שלמד והתמחה באופן מעשי במקצועות הפרסום. כח אדם שמוכן להשתלבות בעבודה מהיום הראשון שלאחר הלימודים, במקצועות ממוקדים כגון קופירייטינג (רעיונאות), ניהול לקוחות, ניהול מותג, ניהול אסטרטגיה ושיווק, ארט-דיירקשן, וידאורייטינג, יחסי ציבור, שיווק ופרסום בדיגיטל, במדיה החברתית, PPC ועוד.
לכן, התאגדו המשרדים בחסות איגוד חברות הפרסום, והקימו את "הבצפר של חברות הפרסום". בין בעלי המניות של הבצפר: חברת הפרסום אדלר חומסקי & ורשבסקי, מקאן תל אביב, באומן בר ריבנאי, Saatchi&Saatchi, גיתם BBDO, יהושע TBWA, ראובני פרידן IPG, שמעוני פינקלשטיין FCB, דרורי אירועטי ברמן, Publicis ועוד.
הבצפר הוקם במטרה לאייש את ענף הפרסום בעובדים, מנהלים ועצמאים. תוכניות הלימודים בבצפר עומדות בדרישות המקצועיות של תעשיית הפרסום, והוא בית הספר הרב תחומי היחיד למקצועות הפרסום בארץ.
הבצפר הוקם עם 3 מסלולים מרכזיים (קופירייטינג, פלנינג וניהול לקוח - תקציבאות). בעקבות התרחבות עולם הפרסום והביקוש ללימודים בתחום במהלך השנים נפתחו בבצפר קורסים נוספים, כגון ארט-דיירקשן, הפקת פרסומות יחסי ציבור, דוברות ועוד.
בשנת 2010, במטרה לעודד כניסת חרדים לשוק העבודה, נפתחה השלוחה החרדית של הבצפר.
בשנת 2013 עם התרחבות עולם הפרסום הדיגיטלי והצטרפות חברות פרסום דיגיטליות רבות לאיגוד חברות הפרסום, נפתחו מסלולי לימוד נוספים ממוקדי פרסום באינטרנט, כגון ניהול פרסום ושיווק דיגיטלי, PPC גוגל אדוורדס, רשתות חברתיות ועוד, ושונה שם הבצפר ל"בית ספר של חברות הפרסום והדיגיטל".
כיום הבצפר מונה מעל לעשרה מסלולי לימוד בתחום הפרסום, בנוסף להשתלמויות וקורסים עבור חברות חיצוניות במשק.
ההכשרה בבצפר שמה דגש מרכזי על לימודים מעשיים, הכוללים תרגול, סדנאות, פרזנטציות ועבודה מול לקוחות אמיתיים. מנהלי הקורסים הם בכירים בעולם השיווק והפרסום והמרצים עוסקים בעצמם בשיווק ופרסום באופן יומיומי.

השלוחה החרדית

השלוחה החרדית של הבצפר נפתחה בשנת 2010 בבני ברק. את השלוחה החרדית הקים ומנהל איש הפרסום החרדי איתן דובקין, ובה לומדים את תחומי הפרסום, השיווק, יחסי הציבור והדוברות בקורסים נפרדים לגברים ונשים בהתאמה לציבור החרדי. את הקורסים מעבירים צוות המרצים של הבצפר, בשילוב אנשי פרסום מהציבור החרדי.

תרומה לקהילה

במהלך השנים עבד הבצפר מול עמותות וארגונים רבים ציבורים וממשלתיים. במהלך שיתופי הפעולה הסטודנטים העלו רעיונות וקמפיינים עבור אותם ארגונים ועמותות בהתאם לבקשותיהם. מבין הקמפיינים שיצרו תלמידי הבצפר בולטות כמה עסקאות בעלות השפעה על הסביבה והחברה.
משיתופי הפעולה עם עמותות וארגונים שנעשו במסגרת לימודית בבצפר: קמפיין "מר קו" למען המלחמה בסמים ב-2005; שיתוף פעולה עם קרן ברל כצנלסון למניעת אלימות נגד נשים ב-2015; קמפיין בשיתוף עמותת אור ירוק למען מודעות לחבישת קסדה ב-2017; תחרות קריאייטיב הבצפר ו-Screens להעלאת המודעות ומלחמה בתופעת השימוש בסם האונס ובהטרדות המיניות בפאבים מ-2017; קמפיין עוקף חוק היובש - כיצד לפרסם משקאות אלכוהוליים מ-2015; קמפיין למען בית השאנטי כחלק מפרויקט גמר קורס אסטרטגיה מ-2011; קמפיין למען נהיגה בטוחה בשיתוף עמותת אור ירוק כחלק מפרויקט גמר קורס קופירייטינג לזכר אבנר רוז, סטודנט הבצפר שנהרג במהלך הקורס בתאונת דרכים ב-2013; קמפיין למען מנהלת תחליפי הדלקים במשרד רה"מ, לעידוד תחבורה ירוקה כחלק מפרויקט סיום קורס קופירייטינג מ-2014, ועוד.
מתקדמים למעלה

תקציר עלילת הסרט

קיץ 1972. לקראת המשחקים האולימפיים במינכן, מאמן נבחרת הכדורסל הסובייטית מתחלף. למאמן החדש מתמנה ולדימיר קונדראשין, מאמן קבוצת הכדורסל ספרטק לנינגרד. 
המשימה העומדת בפניו של קונדראשין היא להביא את הנבחרת הסובייטית להישגים ראויים בנבחרת לקראת חגיגות יובל 50 להקמת ברית המועצות.
ההישגים כולם מתנקזים לבסוף אל השניות האחרונות של משחק הגמר של טורניר הכדורסל של אולמיפיאדת מינכן.

צילומים

צילומי הסרט החלו באוגוסט 2016 במוסקבה. סצנת שחזור המשחק עצמו צולמה בימי הצילום הראשונים.

שיווק

במאי 2017 יצא הטיזר הראשון, ביוני אותה שנה פורסם הקדימון הראשון לסרט. ב-5 בינואר 2018 הסרט יצא לאקרנים בלטביה, ליטא ואסטוניה. מ-14 בינואר 2018 הסרט הוקרן גם באוסטריה, בלארוס,
בלגיה, גרמניה, קזחסטן ולוקסמבורג.
מקווארי

היסטוריה

ביולי 1810 גילה במקרה מגלה הארצות האוסטרלי, פרדריק הסלבורו, את האי בעודו תר אחר שטחים טובים לציד כלבי ים. הוא קבע את מקווארי תחת בעלות בריטית וסיפח אותו למושבה ניו סאות' ויילס. האי נקרא על שמו של קולונל לכלן מקווארי, מושל ניו סאות' ויילס בין השנים 1810 ל-1821. פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן, שחקר את האזור עבור אלכסנדר הראשון, היה הראשון לשרטט מפה של האי, הוא הגיע לאי ב-28 בנובמבר 1820, הגדיר את מיקומו והשיג דגימה מפאונת האי מציידי כלבי הים תמורת רום שהיה באמתחתו.
ב-1890 הועבר האי לטסמניה והוא הוחכר על ידי ג'וזף האץ' כדי לנצל את אוכלוסיית הפינגווינים שבו לשמן.
בין השנים 1911 ל-1914 שימש האי כבסיס ליציאת משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה בראשותו של דאגלס מוסון. בשנת 1933 הוכרז האי כשמורת טבע והועבר לניהול שלטונות הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית ב-26 בדצמבר 1947.
ב-23 בדצמבר 2004 זיעזעה רעידת אדמה בעוצמה של 8.1 בסולם ריכטר (אחת מרעידות האדמה העוצמתיות ביותר שנמדדו), רעידה זו גרמה לנזק מועט בלבד. יש המחשיבים רעידה זו כחלק מסדרת רעידות אדמה שהגיעה לשיאה ברעידת האדמה באוקיינוס ההודי אולם ישנה מחלוקת בקרב הסייסמולוגים על נכונות התאוריה הזו.

פלישת מזיקים

בשנים האחרונות מתעורר חשש שהאיזון האקולוגי באי מופר עקב התרבות יתר של אוכלוסיית הארנבים באי. הארנבים הובאו לאי לראשונה על ידי מלחים בתחילת המאה ה-19 כמקור מזון והחלו להתרבות במהירות עד לפגיעת מחלה, מיקסומטוזיס (myxomatosis), שהפחיתה את מספרם לכ-10,000 פרטים בשנות ה-80 של המאה ה-20. כיום מונה אוכלוסיית הארנבים באי כ-100,000 פרטים.
לבד מארנבים, ישנה בעיה גם עם אוכלוסיית עכברושים נרחבת באי, העלולים לגרום לבעיה סביבתית חמורה. ישנן תוכניות להשמדת עכברושים רחבת היקף באמצעות פיתיונות, דוגמת התוכנית שבוצעה באי קמפבל שבניו זילנד. וויכוח בין ממשלת אוסטרליה הפדרלית לבין ממשלת טסמניה בדבר מימון הפרויקט, שעלותו 24 מיליון דולר אוסטרלי, עיכבה את הוצאתו לפועל. אולם בסופו של דבר הוסכם על מימון משותף.

גאוגרפיה

אורכו של האי מוערך בכ-34 ק"מ, רוחבו בכ-5 ק"מ, ושטחו בכ-128 קמ"ר. האי מהווה את הפסגות הגבוהות ביותר ברכס מקווארי, שרובו תת-ימי, ונמשך מצפון ומדרום לאי. בסמוך לאי שוכנות מספר קבוצות של איונים. אחת הקבוצות, איוני בישופ וקלארק, מהווים את הנקודה הדרומית ביותר של אוסטרליה.

פאונה

פאונת האי כוללת מיני דובי ים רבים: אנטארקטי, תת אנטארקטי וניו זילנדי, וכן פיל ים דרומי. מיני פינגוינים רבים מתרבים באי, ביניהם פינגווין לבן-פנים שהאי מהווה את אתר ההתרבות היחיד שלו.
כאמור, ישנה אוכלוסיית ארנבים גדולה באי המפרה את האיזון האקולוגי. בעבר הייתה באי אוכלוסיית חתולים מזיקה, שהובאה אף היא על ידי אירופאים, עד השמדתה בשנת 2002.
בספטמבר 2006 מפולת גרמה לנזק רב לאתר התרבות הדיצנים במפרץ לוסיטניה. הרשויות סוברות שהמפולת נגרמה משילוב של גשמי אביב עזים וסחיפה שנגרמה ממחילות ארנבים. האירוע הזה הוא שדחק בממשלה הפדרלית של אוסטרליה ובממשלה הטסמנית למצוא פתרון למימון התוכנית להשמדת אוכלוסיית הארנבים, מימון שאכן הושג ביוני 2007.
יציבותם של חלק גדול מהצוקים באי מעורערת כתוצאה ממחילות הארנבים. הארנבים אינם מפאונת האי המקורית והם מוכרים כמזיקים גם באוסטרליה עצמה.
אסון ברדפורד סיטי

אסון ברדפורד סיטי התרחש ביום שבת, 11 במאי 1985, כאשר פרצה שריפה באצטדיון ואלי פארייד בברדפורד, אנגליה. האש פרצה במהלך משחק כדורגל בין הקבוצה הביתית ברדפורד סיטי ללינקולן סיטי. באותו יום, ברדפורד סיטי חגגו את זכייתם בליגה השלישית של הפוטבול ליג.
האש פרצה כאשר אחד הצופים זרק סיגריה לכוס פוליסטירן שנפלה אל מתחת ליציעים ולתוך ערימת פסולת שהצטברה במשך השנים. האש, שמקורה היה ביציע המרכזי בן 77 השנים, התפשטה במהירות. כאשר הקהל ניסה להימלט ביציאות האחוריות, הוא מצא כי דלתות היציאה היו נעולות. היציע נשרף כליל בתוך דקות בשל היותו בנוי עץ, ברזנט ואספלט. 56 אנשים נספו ויותר מ-200 אחרים נפצעו.
מסקנות חקירת האסון בראשותו של סר אוליבר פופלוול הביאו לחקיקה חדשה לשיפור הבטיחות באצטדיוני הכדורגל בבריטניה. צילומי הווידאו של מאורעות היום משמשים כיום להדרכות מודעות לאש במתחמי ספורט.
אוקו מסינג

נעוריו ותחילת דרכו

הוגו אלברט מסינג נולד בכפר במחוז ראפלה למשפחת איכרים. בשנים 1921–1926 למד בבית הספר התיכון בטרטו. בסיום התיכון החל את לימודי התאולוגיה באוניברסיטת טרטו. לימודיו כללו מעבר ללטינית גם יוונית עתיקה, עברית, שפות שמיות, אשורית, פסיכולוגיה וספרות העת העתיקה. את לימודיו סיים ב-1930 וזכה במלגה ללימודים באוניברסיטאות ברלין וטובינגן. במשך שלוש שנות לימודיו בגרמניה העמיק ידיעותיו בתנ"ך ולמד מדעי היהדות, שפה ותרבות ערבית, אמהרית, שפות פולינזיות ושפות אינדיאניות.

מרצה באוניברסיטת טרטו

בסתיו 1933 זכה במשרת מרצה לשפות שמיות ותנ"ך באוניברסיטת טרטו וכן היה העורך של כתב העת התאולוגי. בסוף שנות ה-20 ובשנות ה-30 פרסם שירה, מסות, תרגומים וגם מחקרים מדעיים. בקרב האקדמאים והאינטליגנציה נחשב מסינג כמרצה מבריק אך אקצנטרי ונודע בשל דעותיו ההומאניות והאנטי-פשיסטיות.
בשנת 1935, פרסם את קובץ השירה הראשון שלו "אל תוך מפרץ הגשמים" ("Neemed vihmade lahte"). יצירה זו זכתה לביקורות חיוביות מאוד ופירסמה אותו בקרב הקהל הרחב.
ב-1936 כתב עבודה על הדקדוק של השפה העברית ובשנת 1937 פרסם את עבודת הדוקטורט שלו בהיקף של שני כרכים שעסקה בנביא עובדיה.
מסינג נחשב כמייסד הפילוסופיה האנליטית באסטוניה.
הוא הוזמן להרצות באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1939, אך פרוץ מלחמת העולם השנייה מנע ממנו את האפשרות להגיע לארץ ישראל.

במהלך המלחמה

בזמן הכיבוש הנאצי, סירב מסינג ללמד באוניברסיטה והקדיש את כל מרצו להצלת חפצי אמנות וסממני תרבות יהודיים. איזידור לוין (Isidor Lewin)  היה תלמידו היהודי ושכנו של מסינג. מסינג החליט להסתיר אותו מפני הרשויות. הוא החביא אותו ויחד עם אשתו אחה (Eha) דאג לו למזון. על מנת לשמור בסוד את זהותו של לוין, הכין לו מסמכים מזויפים ואף מסר עדות שקר במטה הגסטפו. בכך סיכן את חייו ואת חיי משפחתו.

בכיבוש הסובייטי

הסובייטים סגרו את הפקולטה לתאולוגיה וכך נאלץ מסינג למצוא לו מעביד אחר.
בשנים 1946–1964 שימש בתפקיד המזכיר המדעי של הכנסייה האוונגלית-לותרנית האסטונית וכמרצה במכון למדעי הדת. בנוסף הוא תרגם שירה, ספרות אירופית עתיקה וספרות מזרחית מ-20 שפות שונות לאסטונית. הוא זכה באסטוניה להוקרה רבה על תרגום התנ"ך מעברית לאסטונית. רוב השירה שכתב לאחר המלחמה פורסמה רק בארצות המערב.
לאחר המלחמה, היה מסינג חבר פעיל בוועדה אשר חקרה את פשעי הנאצים באסטוניה. בשנת 1970 הוענקו לאוקו מסינג ולאשתו אותות חסידי אומות העולם.
בשנות ה-70 וה-80 היה מעורב בפרסום עבודות מדעיות בנושא פולקלור פינו-אוגרי וקווקזי. בנוסף, היה מכותבי "האנציקלופדיה של האגדות", מיזם בשפה הגרמנית בהיקף של 12 כרכים.
הרומן היחיד שכתב בסוף שנות ה-30 "שחרור רפאנוי או שחפים בבית העלמין של האלים" ("Rapanui vabastamine ehk Kajakad jumalate kalmistul") יצא לאור רק ב-1989, לאחר מותו. למרות היותו מוכר ומוערך, כעשרת אלפים דפים מכתב היד שלו עדיין לא פורסמו.
למידת PAC

בלמידה חישובית, למידת PAC או Probably approximately correct learning (בתרגום חופשי: "למידת קרוב לוודאי בערך נכון") הוא מודל לניתוח מתמטי של בעיות מתחום הלמידה החישובית. המודל הוצג ב־1984 על ידי מדען המחשב הבריטי לסלי וליאנט.‏
במודל זה הלומד מקבל דוגמאות וצריך לבחור פונקציה מכלילה ("היפותזה") מתוך מחלקה מוגדרת של פונקציות אפשריות. המטרה היא שבהסתברות גבוהה ("קרוב לוודאי"), הפונקציה הנבחרת תהיה בעלת שגיאת הכללה ("בערך נכון") נמוכה. הלומד נדרש להיות מסוגל ללמוד פונקציה בהינתן בחירה של יחס קירוב נדרש, מידת וודאות או התפלגות של דוגמאות.
המודל הורחב בהמשך כדי לטפל גם ברעש, או דוגמאות המסווגות בצורה שגויה.
מודל PAC משלב רעיונות הבאים מתורת הסיבוכיות, ובפרט הלומד נדרש למצוא פונקציה יעילה (למשל מבחינת זמן ריצה או סיבוכיות מקום החסומים פולינומית ביחס לגודל המדגם), כשהלומד עצמו נדרש לממש למידה יעילה (מספר הדוגמאות חסום פולינומית בהתאם למשימת הלמידה, ובהתאם לחסמים של יחס הקירוב וליחס הוודאות הנדרשים).

הגדרה וטרמינולוגיה

נניח כי X הוא מרחב הדוגמאות (instance space), או קידוד של כל הדוגמאות, וכל דוגמה היא בעלת אורך מוגדר. לדוגמה בבעיית זיהוי תווים X=\{0,1\}^n. רעיון (concept) הוא תת-קבוצה c \subset X, למשל כל התבניות של צורות קידוד האפשריות של ביטים המקודדים את התמונה של האות "P" ב-X=\{0,1\}^n. מחלקת רעיונות (concept class) היא קבוצה של רעיונות C מעל X.
EX(c,D) היא פונקציה המייצרת דוגמה,x, מתוך התפלגות D ונותנת לה את הסיווג הנכון c(x), כלומר 1 אם x \in c ו־0 אחרת.
נניח שיש אלגוריתם A שיש לו גישה ל־EX(c,D) והוא מקבל כקלט פרמטרים \epsilon ו־\delta שהם, בהסתברות של לפחות 1-\delta, A פולט היפותזה h \in C שיש בה טעות השווה או הפחותה מ־\epsilon עם דוגמאות מ־X הבאות מהתפלגות D. אם יש אלגוריתם כזה לכל רעיון c \in C, לכל התפלגות D מעל X, ולכל 0<\epsilon<1/2 ו־0<\delta<1/2 אז C הוא בר למידה לפי מודל PAC או "PAC learnable". ניתן גם להגיד כי A הוא "אלגוריתם לומד PAC" עבור C.
האלגוריתם רץ בזמן t אם הוא מייצר לכל היותר t דוגמאות ודורש לכל היותר t צעדים. מחלקת רעיונות היא "למידת PAC יעילה" (efficiently PAC learnable) אם היא למידת PAC באמצעות אלגוריתם שרץ בזמן פולינומי ב־1/\epsilon, 1/\delta ואורך קידוד הדוגמה.
פיוס החמישי

אודותיו

שמו החילוני מלידה היה אנטוניו גיסליירי (Antonio Ghislieri), ומאז הצטרף במסדר הדומיניקני שנת 1518 כונה מיכאלה גיסליירי (Michele Ghislieri).
פיוס החמישי היה דמות מפתח בקונטרה-רפורמציה, ישב בראש המושב השלישי של ועידת טרנט (בשנים 1562-1563) שהגדירה את הנוסח התקני של הסקרמנטים בפולחן הלטיני. עוד כחשמן היה אחד הבולטים שפעלו נגד נפוטיזם בכנסייה, שהתבטא בניסיון למינוי קרוב משפחה קטין של האפיפיור הקודם, פיוס הרביעי לחשמן.
ב-1570 פרסם את הבולה Regnans in Excelsis, שנידתה את אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה ככופרת.
ב-1571 אירגן ועמד בראש "הליגה הקדושה" שפעלה נגד התפשטות האימפריה העות'מאנית באמצעות צירוף צבאותיהן של מדינת האפיפיור, ממלכת הבסבורג, ספרד, ממלכת נאפולי, ממלכת סיציליה, הרפובליקה של ונציה, הרפובליקה של ג'נובה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה ומסדר אבירי מלטה ששיאו הניצחון בקרב לפנטו.

יחסו ליהודים

בשנת 1562, מספר שנים לפני מותו של האפיפיור פיוס הרביעי, הוא ביטל חלק מהגזירות שהוטלו על היהודים. לדוגמה, התיר ליהודים לשוב ולפתוח בנקים ב-16 מרכזים קטנים בנסיכות פארמה ופירנצה שבאיטליה. הזיכיון לפתיחת הבנקים חודש מדי שנה, עד מותו. אך מעליית פיוס החמישי חודשו הגזירות על היהודים.
בשנת ה'שכ"ט-1569, בוצע גירוש יהודי מדינת האפיפיור, בעקבות בולה אפיפיורית בשם "Hebraeorum gens" (תרגום מלטינית: "הגזע היהודי") שהוציא פיוס החמישי:
"היהודים נפלו מהמרומים בגלל חוסר אמונתם ודנו את גואלם למוות מביש. כפירתם לבשה צורות כאלה, שלמען ישועת אנשינו, נחות מנוע את מחלתם. נוסף על הלוואה בריבית, שבאמצעותה שאבו יהודים בכל מקום וייבשו את רכושם של נוצרים עניים, הם שותפים של גנבים ושודדים, וההיבט המזיק ביותר בנושא הוא שהם מפתים אנשים תמימים באמצעות לחשים מאגיים, אמונות תפלות, וכשפים אל בית הכנסת של השטן ומתפארים בכך שהצליחו לחזות את העתיד.
חקרנו בזהירות איך הכת המבחילה הזו ניאצה את שמו של ישו וכמה הם מזיקים למי שחייו מאוימים על ידי הונאתם.
בשל עניין זה ובשל נושאים קשים אחרים, ובשל חומרת פשעיהם אשר גדלה יום יום עוד ועוד, אנו מצווים, שבתוך 90 ימים, כל היהודים שבכל ממלכת הצדק הארצית שלנו – בכל הערים, המחוזות והמקומות – חייבים לעזוב אזורים אלו"
— נוסח כתב הגירוש שנחתם על ידי פיוס החמישי
מטמברה

מטמברה הוא מאכל בשר בקר מהמטבח הארגנטינאי. זוהי גלילת סטייק שריר בטן של בקר, ממולאת ירקות, ביצים קשות ועשבי תיבול. מילוי אופייני כולל גזר, פלפל, בצל, ביצים ופטרוזיליה. יש החותמים את הגלילה באמצעות תפירה או נעיצת קיסמים, כדי למנוע פתיחתה בעת הבישול.
את הגלילה מבשלים או צולים בתנור או על מחבת. בשל עוביו של נתח הבשר נדרש בישול ממושך של כשלוש שעות כדי לרככו.
זהו מאכל מסורתי בתקופת חג המולד. ניתן להגישו חם כמנה בפני עצמה או קר, כמתאבן בשר פרוס. פריסת המטמברה מציגה מראה צבעוני בזכות מילוי הירקות. מטבמרה מוגשת בדרך כלל עם רוטב צ'ימיצ'ורי. כמנה בשרית היא נחשבת שומנית ומוגשת לרוב בלווית ירקות.
מטבמרה היא מנה פופולרית בארגנטינה, אורוגוואי ופרגוואי. מאכלים דומים קיימים גם בצ'ילה (המאכל נקרא malaya), במקסיקו (suadero ,Sobrebarriga) ובקולומביה (Sobrebarriga).
בפרו נהוג להכין את המטמברה בדומה לפיצה - הבשר נצלה כאשר הצד השומני שלו מונח כלפי מטה ועל צידו העליון מפזרים עגבניות, תבלינים וגבינה.
השם מטמברה (בספרדית: Matambre) הוא הלחם של המילים "mata" ו- "hambre", מילולית - "הורג רעב", זאת משום שנהוג להגישה כמתאבן.
יין גאורגי

יין גאורגי (בגאורגית: ქართული ღვინო) הוא קבוצה של יינות שמיוצרים בגאורגיה ממספר גדול יחסית של זני ענבים מקומיים, בשיטות יצור מסורתיות. רוב היינות הם מתוקים או חצי מתוקים, וכלי הקיבול המסורתיים הם קנקנים עשויים מחימר וחתומים בשעווה. 
גאורגיה היא אחת המדינות העתיקות ביותר שמיוצר בהן יין. הגפנים מעובדים בעמקים הפוריים של דרום הקווקז מזה למעלה מ-7,000 שנים, ומסורת גידול הגפנים שזורה בזהות הלאומית של האומה הגאורגית. בגאורגיה שגורה הטענה, בהתבסס על מקורות שונים, כי היא הראשונה שייצרה יין. ישנן גם סברות כי מקור השם "wine" (יין) הוא מגאורגית. 
בין המחוזות הידועים כיצרני יין נמנים קאחתי (המחולק ל-2 אזורים: תלאווי וקווארלי), כארתלי, אימרתי, רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית ואבחזיה.

היסטוריה של היין הגאורגי

כמה מהעדויות העתיקות ביותר לייצור יין מגיעות מאזור איראן וגאורגיה, והזנים ושיטות היצור שנהוגים שם הם עתיקים ביותר. ארכאולוגים והיסטוריונים מציגים מספר עדויות להיותה של גאורגיה מולדת היין, החשובים שבהם הם כלי קיבול ליין ותוצרתו שגילם כ-8,000 שנה.  כמו כן שרדו הערות במספר כרוניקלים של נוסעים מאותה תקופה, שאינם גאורגים.
 
בחלקה הראשון של המאה הרביעית הגיעה נינו הקדושה לאזור, כשהיא אוחזת בידיה צלב העשוי מענפי גפן שזור, יחד עם בשורת הנצרות. הגאורגים, באמונתם כי מולדתם מיועדת לקדושה תאוטוקוס, הפכו את הבתולה אובייקט לסגידתם. אפילו המנון הכנסייה מתייחס ליין וגפנים, כמשקה שמימי הנשתה בעיתות עצב ושמחה, בסעודות ובחגים. 
פולחן היין מאוזכר אף במיתולוגיה הגאורגית, החל מהאלים הקדמונים אגונה (Aguna) ונונואה (Nunua) וכלה בדיוניסוס. הומרוס וסטרבו מציינים לגבי הגאורגים: "הם שרים, רוקדים, שמחים ואף אחד לא יעז לפגוע בהם". שירת אותם ימים, וכן סקירת כלי הקיבול שנמצאו בשכבות העתיקות, מלמדים על תרבות היין של אותה תקופה, התהליך והמבנה מיוחדים.  בתחילת המאה ה-10 וה-11, היה הצד הטכני של ייצור היין חלק מתוכנית הלימודים של כל תלמידי מרכז הלימוד הגדול של התקופה, אקדמיית גלאתי. המראנים (מקומות לשמירת היין בתוך קנקנים גדולים) רחבי הידיים ששרדו, תוארכו לאותה תקופה. במשך דורות נשמרו סודות תרבות היין הגאורגי, הכולל כ-500 סוגי גפנים מיוחדים, המייצרים מספר סוגי יינות המשתלבים בתבשילים ובאירועים המתאימים.

יבוא לישראל

בישראל כמות היין הגאורגי הנצרך אינה גבוהה, בסך הכול ונמצאת במגמת ירידה. מרבית צרכני היין הגאורגי הם יוצאי חבר המדינות, שם יין זה נפוץ. לעומת זאת, מרביתם של יוצאי יהדות גאורגיה בישראל אינם צרכני יין זה כיוון שאינו עומד בתנאי הכשרות.
יהושע טן-פי

ביוגרפיה

יהושע טן-פי נולד כשייע בּוּּּדשְׁטְסקי (Ши́е Буде́штский) בקישינב, לשאול-יחזקאל ולמניה (לבית בריל) בודשטסקי, משפחה דתית. למד בגימנסיה העברית-דתית "מגן דוד" שהקים הרב יהודה לייב צירלסון. עלה לארץ ישראל בשנת 1934, והצטרף לקיבוץ השומר הצעיר במגדיאל. עבד בראשית צעדיו בארץ ישראל כפרדסן, חקלאי ופועל בניין המשיך לעבוד בסביבות מגדיאל. בתקופה זו כתב את ספר השירים הראשון שלו, שיצא בשנת 1937. אחר-כך עבר לגור בתל אביב והשתתף בקביעות במוסף הספרותי של "דבר". בשנים 1937–1938 שהה בפריז לצורך השלמת לימודיו, שם התאהב בלשון הצרפתית, ולימים התפרסם בעיקר כמחבר המילון המפורסם, מילון טן-פי לצרפתית. עם עלייתו עברת את שמו ל"פייטן", כיוון שראה עצמו כמשורר כבר מגיל צעיר. לימים שינה את השם פייטן ל"טן-פי" – אנגרמה, אותו השם בהיפוך ההברות.
עבד כמורה בבית הספר של כפר ויתקין ואחרי-כן בכפר יהושע. בשנת 1942 הצטרף למערכת עיתון "הארץ" בתל אביב וכעבור שלוש שנים עזב אותה. אז ייסד את הוצאת הספרים הקטנה "ספריית השעות", שבמסגרתה הוציא לאור בעיקר ספרוני ילדים, מקור ותרגום. בין מפעליו המו"ליים גם השבועון "הד ירושלים", והשבועון המצויר לילדים "מיקי מעוז". בשנת 1948 חזר למערכת "הארץ", ובשנת 1951 הועבר לירושלים, כדי לשמש ראש מערכת העיתון בעיר. היה חבר המועצה הספרותית של אגודת הסופרים וסגן יושב ראש אגודת העיתונאים בירושלים.
יהושע טן-פי היה משורר ייחודי, שלא הצטרף לשום חבורה ספרותית. הושפע מאוד מהשירה הצרפתית בת זמנו. בין הנושאים שעליהם כתב בצעירותו – ייחודו של המשורר הצעיר ופריצתו אל העולם. "אשירה ליהושע טן-פי" היא פואמה ידועה שלו, שבה ניסח את התקדשותו לעולם הפיוט. לבד משיריו, תרגם משפות רבות, בהן יידיש, רומנית, גרמנית, צרפתית ואנגלית.
בשנת 1958 נפטרה בתו נועה שהייתה אז בת 12 (על שמה "בית נועה" בעמק המצלבה בירושלים). ואז בא שבר נורא נוסף כשנפל בנו שאול טן-פי במלחמת ההתשה בתעלת סואץ. שיריו  נעשו עמוקים יותר ומעניינים יותר, נוגעים ללב ושונים לגמרי מכל מה שכתב עד אז. את שנותיו האחרונות הקדיש לזכר ילדיו. בין דורות של משכילים וסטודנטים הוא מוכר כאמור בשל מילון טן-פי לצרפתית.
ארכיונו האישי נשמר בארכיון גנזים של אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
דיסציפלינה

דִּיסְצִיפְּלִינָה (בעברית, על פי האקדמיה ללשון העברית: תְּחוּם דַּעַת, תְּחוּם חֵקֶר) היא ענף של ידע, אשר נלמד או נחקר באורח פורמלי במערכת החינוך או באקדמיה, בו בעלי מקצוע מתמחים ובבסיסו עומדת שיטה מוסכמת.
דיסציפלינה אקדמית היא תחום-דעת שבו מבוצע מחקר אקדמי, בדרך כלל באוניברסיטאות. הדיסציפלינה מוגדרת בדרך כלל על ידי כתבי-עת אקדמיים ואגודות מקצועיות, היוצרים שיח פנימי של התחום.
דיסציפלינות אינן סטטיות, כי הן משתנות עם התפתחות הידע האנושי, ועם קבלתם של תחומים נוספים אל מאגר הידע הנלמד באוניברסיטאות. באוניברסיטאות האירופאיות הקלאסיות היו מקובלות בעבר רק ארבע דיסציפלינות (תאולוגיה, רפואה, משפטים, ואמנויות)], אך כיום המספר גדול בהרבה. דיסציפלינות רבות מחולקות לתת-דיסציפלינות (או 'ענפים'), אשר קווי התיחום ביניהם הם לעיתים קרובות שרירותיים ולא ברורים.
בתחום החינוך, כל מקצוע הנלמד בבית הספר מכונה "דיסציפלינה". מבנה של דיסציפלינה מעין זו מושתת על מספר גורמים: הנחות יסוד, מטרות, כללים, אופן ארגון החומר, ודרכי ההערכה.
תחום דעת המשלב דיסציפלינות אחדות מתואר כאינטרדיסציפלינרי - בין-תחומי. 
תחום דעת המשלב מספר רב של דיסציפלינות מתואר כמולטידיסציפלינרי - רב-תחומי.
שאול אלתר

תולדות חייו

נולד בירושלים לציפורה, בתו של הרב אברהם מרדכי אלתר (בנו של הרב משה בצלאל אלתר, אחיו של האדמו"ר האמרי אמת מגור) ולרב פינחס מנחם אלתר, ראש ישיבת שפת אמת ולימים האדמו"ר מגור. נקרא על שם סבה של אמו, הרב שאול משה זילברמן. למד בישיבת אמרי אמת בבני ברק ואצל אביו בישיבת שפת אמת. בעודו בחור סיים מספר פעמים את הש"ס.
בסיוון תשל"ז נישא לנעמי, בת הרב חיים דב רובינשטיין מחיפה. לאחר נישואיו התגורר מספר שנים בחיפה, שם כיהן כר"מ בישיבת אור שמחה. במקביל העביר שיעורים עיוניים בישיבת 'בית ישראל' באשדוד. לאחר פטירת דודו, האדמו"ר רבי שמחה בונים אלתר, עבר להתגורר בירושלים בהוראת אביו. בתמוז תשנ"ג מינה אותו אביו לעמוד בראש ישיבת שפת אמת. עד שנת תשס"ג העביר שיעורים יומיים ושיעורים כלליים בישיבה. דרך לימודו היא באופן חלקי בדרכו של החזון איש. בשנת תשע"ו נסגרה הישיבה שבראשה עמד, אך הוא ממשיך להיות מכונה "ראש ישיבת שפת אמת".
תלמידיו הוציאו סדרת ספרים בשם "ילקוט שיעורים", המבוססת על שיעוריו על הש"ס. בשבט תשע"ג הוציאו תלמידיו ספר דרשות שלו, "עברא דדשא" (מנעול הדלת, ארמית). בשנת תשע"ה, לכבוד חתונת בתו הצעירה, הוציאו תלמידיו ספר ליקוט הערות וחידושים מכתביו על ספרים שונים, בשם "לצדדין קתני", וכן "עברא דדשא" חלק ב'.
הרב אלתר חבר נשיאות בוועד הישיבות ובמפעל הש"ס.
לרב אלתר שני בנים ושתי בנות. בתו רות קפלר היא סופרת. בנו יהודה אריה לייב הוא חתנו של הרב יחזקאל מאירזון, ראש ישיבת שערי תורה.

מעמדו בחסידות גור

חלק מחסידי גור רואים ברב אלתר את רבם, ויש המתייחסים אליו כסמכות קודמת אף לאדמו"ר. תומכיו מכונים בחסידות בכינויי גנאי. הממסד מצר את צעדיהם ובמקרים אחדים נדחו ילדיהם מלימודים במוסדות החסידות.
ביולי 2019 תמך הרב אלתר במכתב בזכותו של חסיד גור אמריקאי לפנות לבית המשפט בנושא שבמחלוקת בינו לבין החסידות. מכתב זה נתפס בקרב חלק מאנשי הזרם המרכזי בחסידות כחתירה נגד סמכות האדמו"ר והדבר הוביל להחרפת המתיחות. בהמשך לא הוזמן הרב אלתר לחתונת נכד של האדמו"ר מגור, מה שסומן ככוונה לדחוק אותו לעזוב את החצר. בסוכות תש"פ (אוקטובר 2019) נערך ניסיון פיוס בינו ובין האדמו"ר מגור, אך ללא הצלחה. בעקבות זאת הוכרז בבתי הכנסת של החסידות בשבת חול המועד סוכות כי מי שישתתף באספות אנשיו, מנתק את עצמו מכל מוסדות החסידות. בתגובה קיימו אנשי הרב אלתר תפילות נפרדות בשמחת תורה.
קרום בתולים

קרום בתולים אצל האדם

קרום הבתולים נוצר בחודש החמישי להתפתחות העוברית. במהלכו הנרתיק, אשר נוצר משני מבנים עובריים אשר אינם חלולים בתחילה (sinovaginal bulbs), עובר תיעול. בסוף תהליך התיעול נשאר קרום הבתולים בפתח הנרתיק כשריד לרקמת התאים אשר מלאה את חלל הנרתיק. לקרום אין שימוש אנטומי או תפקודי ובדרך כלל יתפתחו בו פתחים קטנים זמן קצר לפני הלידה. בחברות מסורתיות ואחרות יש לו חשיבות תרבותית, חברתית וכלכלית.
צורתו האופיינית של קרום הבתולים היא כשל סהר. בקרום בתולים תקין יש חורים שמאפשרים מעבר נוזלי הווסת. מקרים שבהם קרום הבתולים אינו חדיר יתגלו עם קבלת הווסת, כאשר נוזלי הווסת אינם מתנקזים. אם הקרום אינו נפתח מאליו גינקולוג יבצע ניתוח בשם הימנוטומיה לפתיחת הקרום. ניתוח כזה עשוי להיות נחוץ גם במקרים בהם קרום עבה או קשיח במיוחד מפריע לקיום יחסי מין.
קרום הבתולים עשוי להקרע מסיבות שונות: קיום יחסי מין, החדרת טמפון או  גביעונית לנרתיק ולעיתים אף ממאמץ יתר. לאחר קריעת הקרום נשארות שאריות עור קטנות שאינן נעלמות עם הזמן. עם זאת, יש נשים שנולדות ללא קרום בתולים, וכן יש נשים בעלות קרום בתולים דק שנקרע בקלות וכמעט ללא דימום (תסמונת מאייר-רוקיטנסקי).
על אף שבחברה המערבית לא נודעת לקרום הבתולים חשיבות רבה, אישה החפצה בכך יכולה לעבור ניתוח לאיחוי קרום הבתולים (Hymenorrhaphy) כלומר תפירת שולי הקרום לשם שחזורו.