google/wiki40b huggingface dataset:
הלמה של קנסטר-קורטובסקי-מזורקביץ'

הלמה של קנסטר-קורטובסקי-מזורקביץ היא משפט בסיסי בטופולוגיה של סימפלקסים, המאפשר להסיק, בתנאים מסוימים, שלכמה קבוצות סגורות יש נקודה משותפת. את הלמה אפשר להוכיח מן הלמה של שפרנר, והיא מספקת הוכחה פשוטה יחסית למשפט נקודת השבת של בראואר.

הטענה

יהי \ \Delta = \langle p_0,p_1,\dots,p_n\rangle סימפלקס n-ממדי. תהיינה \ F_0,\dots,F_n קבוצות סגורות, כך שכל פאה \ \langle e_{i_1},\dots,e_{i_k}\rangle מכוסה על ידי איחוד הקבוצות \ F_{i_1} \cup \cdots \cup F_{i_k} (ובפרט הסיפלקס כולו מכוסה על ידי איחוד כל הקבוצות). אז לקבוצות \ F_0,\dots,F_n יש נקודה משותפת.
לדוגמה, בממד n=1 הטענה היא שאם שתי קבוצות סגורות מכסות (יחד) קטע, באופן שכל אחת מהן מכסה אחד מקצותיו, אז יש להן נקודה משותפת; טענה זו שקולה לכך שהקטע הוא קבוצה קשירה. בממד n=2, הטענה היא שאם שלוש קבוצות סגורות מכסות משולש באופן שכל אחת מהן מכסה את הקודקוד המתאים לה וכל שתיים מהן מכסות (יחד) את הצלע המתאימה להן, אז יש להן נקודה משותפת, וכן הלאה.

הוכחה

נניח בשלילה שתנאי הלמה מתקיימים וחיתוך הקבוצות ריק. נתבונן במשלימים \ G_i= \Delta - F_i. מן ההנחות נובע ש- \{G_i\}_{i=0}^n היא כיסוי פתוח של הסימפלקס, שהוא קבוצה קומפקטית. לכן יש לו מספר לבג \ \epsilon>0 (ע"ש). נסתכל בחלוקה סימפליציאלית של \ \Delta, שקוטרו של כל סימפלקס בה קטן מ-\ \epsilon. על החלוקה הזו נגדיר פונקציית קודקודים \ m, באופן הבא: אם x\in \langle p_{i_0},...,p_{i_k} \rangle  קודקוד בחלוקה, אז על-פי תנאי הכיסוי יש \ j \in \{i_1,\dots,i_k\} כך ש- \ x\in F_{j}, ואז נגדיר \ m(x) = j; בפרט x\in F_{m(x)} לכל קודקוד \ x של החלוקה. פונקציה זו מקיימת את תנאי הלמה של שפרנר, ולכן קיים בחלוקה הסימפליציאלית סימפלקס \ \langle x_0,...,x_n \rangle, כך שלכל אינדקס \,i מתקיים x_i\in F_i. לפי בחירת \ \epsilon, קיים \,G_{i_0} כך ש \,\langle x_0,...,x_n \rangle \subset G_{i_0}, אבל אז \langle x_0,...,x_n \rangle \cap F_{i_0} = \emptyset, וזו סתירה למסקנה ש-x_{i_0} \in F_{i_0}.
זונה כמוני

עלילה

צ'ילה עזרא נחטפה בגיל 22 מפאב בהונגריה, ונמכרה לסוחרי נשים בישראל. עשרים שנה לאחר מכן, היא מתנדבת במרפאת לוינסקי וחוגגת עשר שנות ניקיון מסמים. כשמשרד הפנים מסרב להאמין שהיא שורדת זנות ולתת לה תעודת זהות - היא מחליטה להיאבק. רגע לפני הגירוש חזרה להונגריה, יוצאת צ'ילה למסע לאיתור חוטפיה, ומציאת עדות לטראומה שחוותה, בכדי להוכיח למדינת ישראל את האמת.

תגובות

ב-2 ביוני 2019 כתבה זהבה גלאון פוסט בפייסבוק הפונה לשר הפנים אריה דרעי ומפציר בו להכיר בצ'ילה כקורבן לסחר בנשים ולבטל את גירושה מהארץ.
ב-24 ביולי 2019 נפתח קמפיין מימון המונים לצורך מימון ההוצאות המשפטיות של צ'ילה בדרך לקבלת תעודת זהות ישראלית.

הפקה

הסרט הופק על ידי חגי ארד, אלעד פלג וחברת דרומהפקות; הוא יצא בתמיכת Yes דוקו, הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה ומועצת הפיס לתרבות ולאמנות.
La Cobra

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי חימנה ברון עצמה, ביחד עם קרולינה קולון, איברה פונטס, ג'ון לאונה, לוקאס בירנצוויג, מיקי ט'אן וניקולס כותון. השיר הוא שיר רגאטון, המשלב בתוכו גם את סגנון הפופ הלטיני, שמאפיין שירים נוספים של ברון.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של חימנה ברון ב-9 במאי 2019, יום לפני צאתו של השיר כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את ברון רוקדת בלבוש מינימלי, כשמאחוריה ישנם זוגות ידיים. את הקליפ ביים חואן צ'אפה.
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-45 מיליון צפיות.
פופר (מטבע)

פופר (בספרדית: Popper) הוא כינוי מקובל בנומיסמטיקה עבור מטבעות זהב שנטבעו על ידי יוליוס פופר בתקופת הבהלה לזהב בארץ האש.
יוליוס פופר גילה חולות עשירים בזהב באי הגדול, בארכיפלג ארץ האש, המציא מכשיר להפקה יעילה של זהב מהחולות והפיק כמויות משמעותיות של זהב. פופר השתמש בחלק מהזהב שהפיק להטבעת מטבעות זהב ששימשו אותו לתשלום בטריטוריה שנשלטה על ידו בארץ האש.
בשנת 1889 הטביע פופר מטבעות באי הגדול של ארץ האש וגם בבואנוס איירס. בארץ האש ההטבעה הייתה של חמשת אלפים מטבעות בערך נקוב של גרם אחד ואלף מטבעות בערך נקוב של חמישה גרמים. הטבעה זו הייתה גסה למדי. בבואנוס איירס הטביע מטבעות מתוך 175 קילוגרמים של זהב.
מחירו של מטבע זהב פופר בערך נקוב של גרם אחד מוערך ב-650 דולרים של ארצות הברית ומטבע בערך נקוב של חמישה גרמים מוערך במחיר 3,000 דולרים.
כמה מהתבניות, ששימשו להטבעת המטבעות, שמורות ב-Museo del Fin del Mundo (מוזיאון סוף העולם) באושואיה וב-Museo Numismatico del Banco de la Nacion (מוזיאון הנומיסמטי של הבנק הלאומי) בבואנוס איירס. התאחדות HANIS (התאחדות למען היסטוריה, אנתרופולוגיה, והתחום הטבעי של איי הדרום ואנטארקטיקה) בשיתוף פעולה עם מוזיאון סוף העולם שחזרו ב-1994 את התבניות והטביעו סדרת מטבעות מוגבלת של גרם אחד. מטבעות מסדרה זו נמכרות באופן שוטף במוזיאון בצירוף תעודה המעידה על מקורן.
ג'ון קנדרו

ראשית חייו

נולד באוקספורד שבאנגליה לאב חוקר אקלים באוניברסיטת אוקספורד ולאם שעסקה בהיסטוריה של האמנות. התחנך בבית הספר דרגון בעיר הולדתו ואחר כך במכללת קליפטון בעיר בריסטול (1930–1936). בין השנים 1936 - 1939 המשיך את לימודיו המתקדמים וסיים תואר בכימיה. בחודשים הראשונים של מלחמת העולם השנייה עסק בחקר הקינטיקה של תגובות כימיות, הפך לחבר במוסד מחקרי של חיל האוויר המלכותי ועבד בפיתוח רדאר. בשנת 1940 התמנה לחוקר במטה חיל האוויר בתפקיד מפקד אגף.
במהלך שנות המלחמה קנדרו גילה עניין גובר בבעיות ביוכימיות והחליט לחקור את מבנה החלבונים.

קריסטלוגרפיה

בשנת 1945 קנדרו החל לעבוד בקבוצה של מקס פרוץ במעבדת קוונדיש בקיימברידג'. הוא החליט לערוך מחקר השוואתי בקריסטלוגרפיה של המוגלובין בין עוברים לכבשים בוגרות בעקבות הצעה של הפיזיולוג ג'וזף ברקרופט. לאחר זמן מה סבר קנדרו כי מיצה את המחקר בהמוגלובין בתנאים של אותה תקופה, ופתח בחקר מולקולת המיוגלובין שגודלה רק רבע מגודל מולקולת ההמוגלובין. המיוגלובין נמצא בתאי שריר ואוגר בתוכו חמצן. תחילה מקור התאים מהם הפיק את המיוגלובין היה לבבות סוסים, אולם, הגבישים שהושגו היו קטנים מידי עבור קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. קנדרו הבין שרקמות האוגרות בתוכן חמצן, ביונקים החיים בסביבה ימית יספקו סיכויי הצלחה גבוהים יותר. לאחר שהזדמן לו לרכוש נתח גדול של בשר לוויתן מפרו הוא מצא שגבישים של מיוגלובין לוויתן אכן היו גדולים יותר וניחנו ביכולת הבדלה טובה יותר בין פרקציות שונות לאחר הקרנת קרני האיקס. בעיה זו נפתרה לגמרי רק לאחר שפרוץ ערך השוואה בין מספר גבישים: אחד בצורתו הטבעית ואחרים גובשו רק לאחר שהושרו בתמיסות המכילות מתכות כבדות ועברו אינטגרציה של יוני המתכת במקומות ספציפיים על החלבון.
בשנת 1947 הפך קנדרו לחבר מן המניין במועצת המחקר הרפואי (MRC) והקים יחידת מחקר ללימוד המבנה המולקולרי של מערכות ביולוגיות, בהכוונתו של סיר לורנס בראג. במעבדתו בקיימברידג' קבע קנדרו את מבנה החלבון מיוגלובין הנמצא בתאי שריר ואוגר בתוכו חמצן.
בשנת 1954 קיבל קנדרו תפקיד בכיר במעבדה על שם דייווי פארדיי במכון המלכותי בלונדון. 
פרס נובל הוענק לקנדרו ולפרוץ עבור קביעת המבנה המרחבי של חלבונים באמצעות קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן.

המשך פועלו של קנדרו לאחר תגליתו המפורסמת

בשנת 1963 היה קנדרו בין המייסדים של ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי ולאחר מכן ייסד ושימש כעורך ראשי של כתב העת "הביולוגיה המולקולרית" (Journal of Molecular Biology). בשנת 1967 הוא נבחר כעמית האיגוד הביוכימאים האמריקאי, ובשנת 1974 הצליח לשכנע ממשלות של מדינות שונות באירופה להקים את מעבדת הביולוגיה המולקולרית בהיידלברג והיה לנשיאה הראשון. בין השנים 1974 - 1979 היה בחבר הנאמנים של המוזיאון הבריטי, ובין השנים 1974 - 1988 שימש כמזכיר בכיר, סגן נשיא ונשיא המועצה הבינלאומית לאיגודים מדעיים.
לאחר פרישתו ממעבדת הביולוגיה המולקולרית האירופאית, נהיה קנדרו לנשיא סט ג'ון קולג' באוניברסיטת אוקספורד והחזיק בתפקיד בשנים 1981–1987.
יוזף פלאץ

חייו

יוזף פלאץ היה בנם של יעקב פלאץ ואשתו רוזה ששם נעוריה היה רוזנטל. אבות המשפחה הגיעו לקלן בתקופת גירוש ספרד והשם פלאץ נגזר מהשם הספרדי Plaza. המצבה הישנה ביותר של בני משפחת פלאץ, שנקברו בקלן, מתוארכת ל-1610. כילד בגרמניה, בתקופת מלחמת העולם הראשונה, התנסה פלאץ בהפצצות וברעב ובמות אביו כשהיה רק בן 11 ואחותו בת 7. לאחר הבר מצווה, בגיל 14, למד שחמט מדודו וזכה לקבל לעיתים קרובות, כמתנה מאמו, ספרי תאוריה של שחמט. מאחר שחבריו למשחק השחמט, החיילים הבריטיים שהתאכסנו בביתם, לא שיחקו ברמה גבוהה, נרשם פלאץ למועדון שחמט (ב-1920 היו בקלן לבדה 33 מועדוני שחמט). 
לאחר סיום בית הספר התיכון, עבד פלאץ כמתלמד בבנק. אימו נישאה בשנית לאלמן מארצות הברית והלה שכנע את פלאץ שרופא עשוי להתפרנס טוב יותר מעובד בנק, לכן, לאחר סיום שלוש שנות החניכות בבנק, פנה פלאץ ללימודי רפואה. 
במהרה בא כישרונו לידי ביטוי והיה לאלוף השחמט של העיר ב-1926. הוא למד רפואה וסיים בהצלחה ב-1930, כשהתחיל לעבוד כרופא פנימי בהנובר, שם גם זכה באליפות העיר. בהמשך קיבל עבודה כרופא מנתח בבית החולים של העיר אופנבורג ולא נותר לו פנאי לשחמט, אך את אליפות העיר הזאת לקח בקלות, בתוצאה של 20:0. לאחר עליית אדולף היטלר לשלטון בגרמניה עבר פלאץ לשווייץ, שם נאלץ לחתום על התחייבות שלא יעסוק בשום עבודה, כתנאי לקבלת אשרת שהייה ל-3 חודשים. בתקופה זו התפרנס ממשחקי שחמט בבתי הקפה המקומיים תמורת פרנק או שניים ולמד אנגלית, כדי לקבל אישור הגירה לארצות הברית, אישור שקיבל ביום בו ביקרה אותו משטרת שווייץ כדי להודיע לו שאישור השהייה שלו פג תוקפו.
בארצות הברית עבד פלאץ כרופא, אך גם משחמט לא הניח את ידו. הוא זכה 3 פעמים באליפות מסצ'וסטס ו-4 פעמים באליפות ניו אינגלנד. באליפות הפתוחה של מערב מסצ'וסטס ועמק קונטיקט זכה 14 פעמים. הוא השתתף באליפות ארצות הברית של 1948 והגיע למקום ה-14. בשנים 1939-1940, לאחר שעבר לניו יורק פגש שם את עמנואל לאסקר שאיתו היה מיודד עוד מגרמניה, ושיחק איתו משחקי אימון.
פלאץ פרסם שני ספרים בתחום השחמט, האחד ספר זכרונות והשני ספר עם מבחר ממשחקיו.
סטטוס קוו

סטטוס קוו, (מלטינית: Status quo, המצב הקיים), מונח שנגזר מהביטוי הדיפלומטי "סטטוס קוו אנטה בלום" (status quo ante bellum) שפירושו בלטינית "המצב שהיה לפני המלחמה". בשפת הדיבור המונח מציין את המצב כפי שהוא. בדיונים פוליטיים לעיתים מניחים שיש יתרון בשמירה על המצב הקיים, יתרון פנימי שאינו נגזר מאופיו של המצב הקיים, אלא מהסכנות הגלומות בשינויים באשר הם. במונח 'שמירה על הסטטוס קוו' משתמשים לצורך תיאור התנגדות לשינויים קיצוניים במצב החברתי או המדיני. דוגמאות לשימוש במונח סטטוס קוו ניתן למצוא במאבקים החברתיים המתמשכים במדינת ישראל בין חילוניים לדתיים או במעמדה של טאיוון אל מול התביעה הסינית לריבונות על האי.

שימוש פוליטי במונח

תנועות חברתיות הן דוגמה לפעמים בהן הסטטוס קוו עלול להתערער. במקרים כאלה, הסטטוס קוו מתייחס למצב הקיים סביב נושא מסוים או לאקלים התרבותי/חברתי בחברה או באומה מסוימים. הסטטוס קוו נתפס לעיתים כשלילי, בעיקר על ידי תומכים של תנועות חברתיות, ואנשים שרוצים לשמר את הסטטוס קוו נתפסים כמתנגדים לקידמה.
פוליטיקאים מתייחסים לפעמים לסטטוס קוו. לעיתים קרובות ישנה מדיניות של עמימות מכוונת שרק מזכירה את הסטטוס קוו מאשר הופכת אותו למצב הרשמי. קלארק קר צוטט כאומר: "הסטטוס 'קוו הוא הפתרון היחיד שלא ניתן להטיל עליו וטו", כלומר לא ניתן להחליט כנגד הסטטוס קוו, אלא צריך להפעיל לטובת השינוי.
קרל מרקס ראה בדת מאורגנת כאמצעי לבעלי ההון לשמור על מעמד הפועלים מרוצה מסטטוס קוו לא שוויוני, וחינוך נראה בעיני אחרים כאמצעי לשמירת הסטטוס קוו בחברה.
סלמן חוגי עבודי

ביוגרפיה

נולד בבגדאד. למד בתלמוד תורה "מדרש תלמוד תורה", ובישיבת מדרש בית זלכה. כדי להימנע מגיוס לצבא העות'מאני במלחמת העולם הראשונה נמלט בשנת 1916 (ה'תרע"ו) עם הרב משה יהושע לבצרה, שם התארחו בבית הרב המקומי יחזקאל ששון. בתקופה זו ייסד את ישיבת "עזרא הסופר" בכפר שבו נקבר עזרא הסופר. בסיום המלחמה חזר לבגדאד והחל לשמש כראש ישיבת "תומכי תורה". מסר שיעורים גם במדרש בית זלכה. בשנת 1923 (ה'תרפ"ג) נבחר לשמש כחבר הוועד הרוחני וחבר בית הדין בבגדאד. בשנת 1928 (ה'תרפ"ח) מונה לאב בית הדין בבגדאד, ובשנת 1947 (ה'תש"ז) החל לשמש כרבה הראשי של בגדאד וראש בית הדין לערעורים. 
בשנת 1951 (ה'תשי"א) עלה לישראל ונשלח לעבוד בנטיעת עצים בקרן קיימת. אחד ממכריו שראה זאת דאג לפרסם את שמו, ובחודש פברואר 1952 (שבט ה'תשי"ב) הוא מונה לדיין בבית הדין בפתח תקווה. ובשנת 1957 (ה'תשט"ז) מונה לאב בית דין בירושלים. בשנת 1960 (ה'תש"ך) החל לשמש כנציג של מועצת הרבנות הראשית בוועדה לבחירת הרבנים הראשיים והתפטר ממנה יחד עם מספר נציגים נוספים לאחר שעמדתם לא התקבלה, ופנה לבג"ץ נגד החלטות שהתקבלו לאחר מכן. בשנת 1964 (ה'תשכ"ד) החל לשמש כחבר מועצת הרבנות הראשית, ובשנת 1965 (ה'תשכ"ה) התמנה לבית הדין הרבני הגדול לערעורים. מסר שיעורים בבית הכנסת "אוהל רחל" שבשכונת רוחמה.
הלך לעולמו בכ"ה באדר א' ה'תשל"ג, 27 בפברואר 1973, ונקבר בהר הזיתים.
יונתן דנילוביץ'

חייו ופעילותו הציבורית

דנילוביץ' נולד בדרום אפריקה, עלה לישראל בשנת 1971 והחל לעבוד בחברת אל על, שבה הגיע לתפקיד כלכל.
משנת 1978 ועד אמצע שנות השמונים היה אחד מראשי אגודת הלהט"ב (בשמה אז - "האגודה לשמירת זכויות הפרט"), אשר למעשה פעלה מביתו. בשנת 1979 הפיק את כנס ארגוני הלהט"ב היהודיים בארץ, למרות האווירה הציבורית העוינת כלפי הנושא באותה התקופה. האורחים מחו"ל השתתפו באירוע שנחשב למצעד הגאווה הראשון בישראל - בכיכר מלכי ישראל (כיום כיכר רבין), כאשר דנילוביץ' היה בין המשתתפים הישראלים היחידים. הוא הרבה מאז להשתתף בכינוסי ארגוני הלהט"ב היהודיים ובמשחקים הגאים (הידועים גם כ"אולימיפידת הגייז") בענפי המרתון והברידג'. בראשית שנות השמונים, השתתף בכנס עולמי של ארגוני הלהט"ב בווינה, וטרפד ניסיון להרחקת ישראל מהארגון.
דנילוביץ' הקים בראשית שנות התשעים את ארגון תהל"ה - ארגון תמיכה להורי להט"ב, ועמד בראשו בשנותיו הראשונות. למעשה, הייתה זו הפעם השנייה שהקים את הארגון, לאחר שחמש שנים קודם לכן נכשל הניסיון הראשון. דנילוביץ' חבר עד היום בוועד הארגון, שהישג בולט שלו היה גיוס תמיכת נשיא המדינה משה קצב לאירועי היום הבינלאומי נגד הומופוביה (ב-17 במאי 2006).
בשנת 1999 נואש דנילוביץ' ממפלגת מרצ בראשות יוסי שריד, בגלל הפרת הבטחתו שלא לשבת עם המפלגות החרדיות בממשלה, וחיפש מסגרת פוליטית אחרת לפעילותו. זו נמצאה לו במסגרת מפלגת שינוי בראשות יוסף (טומי) לפיד.
בשנת 2003 נעתר לפניית רון לוינטל והוצב במקום הרביעי ברשימת שינוי בבחירות לעיריית ת"א-יפו. הרשימה קיבלה שני מנדטים.
לאחר פילוגה של מפלגת שינוי, לקראת הבחירות לכנסת ה-17, נותר דנילוביץ' במפלגה בראשות
רון לוינטל, והוצב במקום השביעי. הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.
כיום דנילוביץ' הוא גמלאי של אל על, ומתפרנס מתרגום מקצועי. מלבד פעילותו בנושא זכויות להט"ב, הוא עוסק גם בזכויות הצרכן, הגנה על זכויות בעלי חיים ותקינות השלטון, ומתנדב בארגון "יד שרה".
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכה דנילוביץ' להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
גלינה קולקובה

ביוגרפיה

קולקובה נולדה בכפר באודמורטיה למשפחת ברוכת ילדים (2 אחים ו-7 אחיות). אביה נהרג במלחמת העולם השנייה. מגיל קטן היא החלה לעבוד ברפת. בשנת 1962 היא סיימה בית הספר למורים ואחר כך בית ספר למורי ספורט. בתקופה זו היא החלה להתאמן בסקי. בשנת 1967 היא נכללה בנבחרת ברית המועצות.
באולימפיאדת גרנובל (1968) זכתה קולקובה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בתחרות ל-5 ק"מ. לאחר שהובילה ברוב שלבי התחרות, היא נפלה ב-500 מטר לפני הסיום. ומדליית ארד, בתחרות שליחות ומקום שישי בתחרות ל-10 ק"מ.

אלופת עולם

בשנת 1970 עברה קולקובה במהלך תחרויות ארציות, ניתוח קשה. לאחר הניתוח חזרה להתאמן ובאליפות העולם שנערכה בהרי הטטרה שבצ'כוסלובקיה (באותה העת) זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.

אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת סאפורו (1972) זכתה קולקובה ב-3 מדליות זהב, בכל שלושת מדליות זהב האפשריות והייתה לספורטאית המצטיינת במשחקים.
באליפות העולם שנערכה בפאלון שבשוודיה בשנת 1974 זכתה קולקובה ב-3 מדליות זהב.
באולימפיאדת אינסברוק (1976) זכתה קולקובה ב-2 מדליות, זהב וארד. בתחרות ל-5 ק"מ היא סיימה במקום השלישי, אך התברר שהיא לקחה ספריי נגד נזלת, המכיל אפדרין האסור בשימוש וכתוצאה מכך היא נפסלה. למרות הפסילה היא קיבלה אישור להשתתף בהמשך התחרויות. היא זכתה במדליית זהב בתחרות שליחות ובמדליית ארד בתחרות ל-10 ק"מ.
באליפות העולם שנערכה בלאהטי שבפינלנד בשנת 1978 זכתה קולקובה במדליית ארד בתחרות שליחות 4x5 ק"מ ופעמיים במקום רביעי בתחרות ל-5 ק"מ ובתחרות ל-10 ק"מ. 
באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) בהיותה בת 38 זכתה קולקובה במדליית כסף בתחרות שליחות 4x5 ק"מ. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בתחרות ל-10 ק"מ ובמקום שישי בתחרות ל-5 ק"מ.
באליפות העולם שנערכה באוסלו שבנורווגיה בשנת 1982 סיימה קולקובה במקום חמישי בתחרות ל-20 ק"מ, במקום 10 בתחרות ל-10 ק"מ ובמקום 13 בתחרות ל-5 ק"מ. לאחר התחרות היא פרשה מספורט תחרותי וחזרה לכפר בו נולדה. 
כיום, היא מתגוררת באחד מכפרי האזור ומנהלת מוזיאון סקי, הקרוי על שמה.
יחסי ישראל–לטביה

היסטוריה

מדינת ישראל הכירה בלטביה לאחר נפילת מסך הברזל, ב-4 בספטמבר 1991. ישראל החליטה כי שגרירות ישראל בליטא תהיה השגרירות האמונה על לטביה, וימונה שגריר לא תושב ללטביה. במרוצת השנים פתחו שתי המדינות בשגרירויות רשמיות. ישראל פתחה שגרירות בריגה, ולטביה פתחה שגרירות בתל אביב. 
בין ה-28 ביולי עד ה-30 ביולי 2013, ביקר בלטביה נשיא מדינת ישראל שמעון פרס ונועד עם צמרת לטביה. 
בהצבעה באו"ם הקוראת לביטול הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל, לטביה הצביעה בניגוד למדיניות האיחוד האירופי שהייתה לתמוך בהצעה, ונמנעה.
פיליפ חביב

פיליפ חביב (באנגלית: Philip Charles Habib;‏ 25 בפברואר 1920 - 25 במאי 1992) היה דיפלומט אמריקאי ממוצא לבנוני אשר נודע בזכות שליחויותיו הדיפלומטיות בווייטנאם, קוריאה הדרומית, והמזרח התיכון. במאמר שהתפרסם לאחר שנודע על מותו, הוא תואר בניו יורק טיימס כ"דיפלומט המקצועי הבולט ביותר בדורו בארצות הברית".

חייו

חביב נולד בברוקלין וגדל בשכונת בנסונהורסט למשפחה לבנונית, מארונית. הוא עבד כפקיד משלוחים בטרם החל בלימודי תואר ראשון בפקולטה למדעי יערנות באוניברסיטת איידהו, אותם סיים בשנת 1942. עם סיום לימודיו הוא התגייס לצבא ארצות הברית ושירת עד לשנת 1946. הוא השתחרר בדרגת קפטן. לאחר שחרורו סיים בשנת 1952 דוקטורט בכלכלת חקלאות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. עוד במהלך לימודיו, לאחר שקרא באקראי מודעה באשר לבחינות הכניסה לשרות במחלקת המדינה של ארצות הברית ניגש לבחינה ועמד בה.
בשנת 1949 החל בעבודתו בשרות החוץ של מחלקת המדינה ונשלח, בין השאר, לקנדה, ניו זילנד, קוריאה הדרומית, סומליה, ודרום וייטנאם. בין השנים 1967–1969 שימש כסגן עוזר מזכיר המדינה לענייני מזרח אסיה והאוקיינוס השקט והיה חבר במשלחת הווייטנאמית לשיחות השלום בשנת 1968. בין השנים 1971–1974 שימש כשגריר ארצות הברית בקוריאה הדרומית. בין השנים 1974–1976 שימש כעוזר מזכיר המדינה לענייני מזרח אסיה והאוקיינוס השקט, ובין השנים 1976–1978 כתת-מזכיר המדינה לעניינים מדיניים, אותה עת שימש כמתווך הראשי בשיחות השלום בין ישראל למצרים אשר נחתמו בהסכמי קמפ דייוויד. 
בשנת 1978 פרש חביב משירות החוץ לאחר שסבל מהתקף לב שלישי וקיבל משרת הוראה באוניברסיטת מישיגן, אולם שב לפעילות דיפלומטית בשנת 1979, תחילה כיועץ מיוחד, ובשנת 1981, כשליח מיוחד של הנשיא רונלד רייגן בניסיון לפתור את משבר מלחמת האזרחים בלבנון. חביב תיווך בהשגת ההסכם מיום 12 באוגוסט 1982, שאיפשר את נסיגת אנשי הארגון לשחרור פלסטין מביירות, בעיצומה של מלחמת לבנון הראשונה. על מאמציו בלבנון הוענקה לו בשנת 1982 מדליית החירות הנשיאותית.
בתחילת 1986 נשלח חביב לפיליפינים כדי לשכנע את פרדיננד מרקוס לוותר על השלטון. בחודש מרץ 1986 מינה אותו הנשיא רייגן כשליח מיוחד למרכז אמריקה במטרה לקדם אינטרסים אמריקאים במאבק בניקרגואה.
בשנת 1992, בעודו נופש בצרפת, הוא סבל התקף לב נוסף ונפטר. בשנת 2002 התפרסמה ביוגרפיה על חביב המתמקדת במאמצי התיווך שלו בתקופת מלחמת לבנון הראשונה. בשנת 2006 הונצח חביב על בול דואר אמריקאי, בסדרה המנציחה דיפלומטים אמריקאים. בית שגריר ארצות הברית בקוריאה הדרומית, שאת בנייתו יזם, נקרא "בית חביב".
ולף הראשון, דוכס בוואריה

ביוגרפיה

ולף נולד בשנת 1037 לאלברטו אצו השני, מרקיז מילאנו ולקוניגונדה מאלטדורף, בתם של ולף השני, רוזן שוואביה ואימיצה מלוקסמבורג. בשנת 1055 מת דודו ולף, דוכס קרינתיה, וולף ירש את נחלותיו.
אף כי אביו תמך באפיפיור במסגרת מאבק האינווסטיטורה בין מדינת האפיפיור לאימפריה הרומית הקדושה, תמך ולף שנהיה שליט בקרינתיה, בקיסר היינריך הרביעי. בשנת 1070 מרד חמיו אוטו מנורטהיים בהיינריך הרביעי, אולם ולף המשיך לתמוך בקיסר, ובתמורה קיבל את דוכסות בוואריה שנלקחה מחמיו, ולאחר מכן גירש את אשתו אתלינדה מנורטהיים בציווי הקיסר.
במהלך מאבק האינווסטיטורה שינה ולף את תמיכתו, והחל לתמוך באפיפיור גרגוריוס השביעי. בשנת 1076 השלים ולף עם הקיסר, אולם בשנה לאחר מכן התחדשה המלחמה ביניהם, ובתגובה הדיח אותו היינריך הרביעי משלטונו, אם כי ולף שנתמך על ידי אביו ואצילים בוואריים, שמר על שליטתו בבוואריה.
בשנת 1089 התחתן בנו של ולף - ולף החמישי עם מטילדה, מרקיזת טוסקנה, על מנת לחזק את היחסים עם האפיפיור אורבנוס השני, אולם בשנת 1095 התגרשו השניים, ובעקבות כך התפייס ולף עם הקיסר, אשר בתמורה החזיר אותו לשלטונו בבוואריה.
בשנת 1101 יצא ולף למסע הצלב של 1101, יחד עם גיום התשיעי, דוכס אקיטן, איג דה ורמנדואה ואידה מאוסטריה, אולם הובסו על ידי קיליץ' ארסלן, הסולאטן של רום. ולף הצליח לברוח, אולם מת בדרכו לפאפוס, קפריסין, ובנו ולף השני, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו.
פונית רג'קומאר

חייו הפרטיים

פונית נשוי מ-1 בדצמבר 1999 עם אשוויני רוואנת ויש להם שני ילדים: דריתי וואנדיתה.
BLU

בישראל

המשקה משווק בישראל, החל משנת 2008, על ידי חברת "בני פאוזי שמשום", ששיווקה את המשקה XL, וכשאיבדה את הזיכיון למשקה לטובת חברת "סידס", התחילה לשווק את המשקה BLU בישראל. אחרי חצי שנה של שיווק, הצליחה "BLU" לנגוס בנתחי השוק של XL ולהתמקם במקום השני, עם נתח שוק של 26%, אחרי XL, שלה נתח שוק של 56%.
המוצר מופץ על ידי חברת "דובק", ובפרסום מטפלת חברת "סמא" מנצרת. פעילות הפרסום מתמקדת בעיקר במסיבות ובחיי לילה, בניגוד למתחרה השנייה שלה, רד בול, שמתמקדת בעיקר בספורט.
המשקה משווק בישראל בגרסאות משקה BLU רגיל, BLU נטול סוכר, ובטעמים חמוציות, למון ליים ופסיפלורה. עם הזמן הגיעו גם טעמים חדשים - מוחיטו, אבטיח ובזוקה.
אדריכלות פוסט-מודרנית

סגנון ההיי טק

אדריכלות ההיי-טק הוא כינוי לסגנון אדריכלי נוסף אשר החל להתפתח בשנות ה-60 יחד עם התפתחות הפוסט-מודרניזם. חשוב לציין כי להבדיל מהדה-קונסטרוקטיביזם, סגנון זה אינו תנועה רשמית או זרם מובהק של אדריכלות אלא חלק מההפוסט-מודרניזם. למעשה האדריכלים הנחשבים לבולטים ביותר כיום בבנייה בטכנולוגיות מתקדמות, כמו נורמן פוסטר וריצ'רד רוג'רס אינם רואים עצמם ככאלה. עם זאת, ניתן לאפיין את הסגנון בבנייה בטכנולוגיה מתקדמת, אשר משתמשת בעיקר בחומרים קלים וחדשניים לבנייה ופרטי בניין אשר התאפשרו רק לאחר התפתחות התעשייה של העשורים האחרונים.
סגנון בנייה זה מייצג את האתוס של מיס ואן-דר-רוהה שהאמין כי אדריכלות מודרנית חייבת לייצג את הטכנולוגיה של זמנה. למשנה נוספת של מיס - "אלוהים נמצא בפרטים" - השפעה רבה גם כן על התכנון עתיר הטכנולוגיה. התפתחות המחשב יחד עם תוכנות שונות מאפשרות לא רק לבנות אלא גם לתכנן מבנים ופרטים שלא ניתן היה לתכנן בעבר.
באדריכלות ההיי טק נעשה פעמים רבות שילוב בין חומרים מסורתיים לבין חומרים "טכנולוגיים" יותר ובכך מפתחים שיטות בנייה ופרטי חיבור מעניינים בין חומרים שונים בעלי תכונות שונות לטובת בנייה שחייבת בסופו של דבר להיות יציבה ופונקציונאלית.
אחת מאבני הדרך החשובות באדריכלות ההיי-טק היא מרכז פומפידו בפריז אשר תכננו האדריכלים רנצו פיאנו וריצ'רד רוג'רס ובנייתו הושלמה בשנת 1977. במבנה זה מודגשת שיטת הבנייה של הבניין ומערכות הבניין מוחצנות באופן שאף עורר את כעסם של הפריזאים בעת הקמתו.

מבנה נוסף ראוי לציון הוא מוזיאון גוגנהיים בילבאו שתוכנן על ידי פרנק גרי. צורתו של מבנה זה היא כזו שלא ניתן היה לממשו לפני הפיתוח של תוכנות תלת-ממדיות מתאימות אשר מאפשרות תכנון שכזה. בנוסף, משתמש מבנה זה בחומר חדש לחלוטין בתעשיית הבנייה, טיטניום, כדי לצפות את חוץ המבנה. יש הרואים במבנה פוסט-מודרני זה גם ביטוי לתנועת הדה-קונסטרוקטיביזם לכן ההפרדה אינה ברורה. 

לעומת זאת, יש הרואים בבניינים מוקדמים בהרבה, כגון מגדל אייפל וארמון הבדולח, כחלוצים האמיתיים של אדריכלות זו.
כרים בלערבי

ראשית חייו

בלערבי נולד ב-1990 בברלין לאב מרוקאי ואם גרמניה.

קריירת מועדונים

בשנת 2008, בלערבי הצטרף לקבוצת הנוער (מתחת לגיל 19) של איינטרכט בראונשווייג. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בעונת 2008-09, ועוד שתי הופעות במהלך עונת 2009-10.
בלערבי עזב את בראונשווייג לטובת קבוצת בונדסליגה אחרת, באייר לברקוזן. בעקבות פציעה, בלראבי החמיץ את רוב משחקי הבונדסליגה של עונת 2012-13. בשנת 2013, הוא חזר מהפציעה לקבוצה הקודמת שלו, איינטרכט בראונשווייג בהשאלה.
בלערבי חזר ללברקוזן בתחילת עונת 2014-15. ב-23 באוגוסט 2014, הוא כבש את השער המהיר ביותר בתולדות הבונדסליגה, רק ב-9 שניות, במשחק הפתיחה של הליגה, מול בורוסיה דורטמונד, הוא הוביל את קבוצתו לניצחון חוץ 2-0.

נבחרת גרמניה

בלערבי שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה (מתחת לגילאים 20 ו-21). הוא זומן לנבחרת הבכירה באוקטובר 2010.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-11 באוקטובר 2014, בהפסד חוץ לנבחרת פולין 0-2 במסגרת מוקדמות יורו 2016, כאשר הוא משחק את מלוא 90 הדקות. ב-13 ביולי 2015 הוא כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 7-0 על נבחרת גיברלטר.
אקלר

אקלר (בצרפתית: Éclair) היא פחזנית ארוכה. בצק רבוך מוזלף על התבנית בצורה מוארכת בעזרת שקית זילוף ונאפה עד שמוזהב והופך לחלול מבפנים. מסורתית, המאפה ממולא בקרם וניל (קרם פטיסייר), רפרפת (פודינג) או קצפת, ובדרך כלל מצופה בזיגוג שוקולד. מילויים אחרים כוללים פודינג בטעם קפה ורום, מילויים בטעם פירות או מחית ערמונים.

מקור האקלר

מעט ידוע על מקורו של האקלר, אבל ידוע כי מקורו בצרפת של המאה ה-19. היסטוריוני מזון רבים סבורים כי האקלר הוכן לראשונה על ידי מארי-אנטואן קארם, שף מאפים מפורסם של בית המלוכה הצרפתי.
המתכון הנודע הראשון למאפה האקלר מופיע בספר Boston Cooking School Cook Book מאת ד.א לינקולן, שפורסם ב-1884.
פירוש המילה "אקלר" בצרפתית הוא ברק. מאמינים כי המאפה נקרא כך בגלל הצורה שבה הוא בוהק כשמצופה בזיגוג של קונדיטורים.