בוסטון

גאוגרפיה

שטחה של העיר בוסטון הוא 232.1 קמ"ר, מתוכם 125.4 קמ"ר שטחי יבשה, ו-106.7 שטחי מים (45.98% מהשטח).
רוב אזור המפרץ של העיר בוסטון בנוי על שטחים אשר יובשו מהים, כאשר לחומר המילוי השתמשו באדמות מהגבעות של בוסטון. רק גבעת ביקון נותרה בשלמותה ולא השתמשו בה לצורך ייבוש שטחי ים.
לכל אחת משכונותיה של בוסטון אופי שונה. אזור אלסטון הוא אזור סטודנטיאלי ברובו, ובו מתגוררים תלמידי אוניברסיטת בוסטון הסמוכה. אזור בק ביי הוא אחת השכונות העשירות בארצות הברית. הצד הדרומי של העיר (אזור סאות' אנד) הוא מרכז של הקהיליה ההומוסקסואלית בעיר. בשכנות רוקסבורי ודורצ'סטר מתגוררים בעיקר שחורים והיספנים.

רשות מקומית

בראשות העיר עומד ראש העיר של בוסטון, הנבחר בבחירות ישירות לתקופת כהונה של ארבע שנים ולו סמכויות נרחבות ביותר. מועצת העיר נבחרת כל שנתיים, כאשר נציגיה נבחרים בתשעה רבעים, וארבעה נבחרים בכל רחבי העיר. יושב ראש המועצה נבחר מבין חברי המועצה.
במסגרת סמכויותיו, ממנה ראש העיר את המועצה האחראית על בתי הספר הציבוריים של בוסטון, וכן את ועדות הערר על גופי התכנון והפיתוח של בוסטון.
בין ראשי העירייה של בוסטון נמנים: ג'יימס קרלי, שכיהן ארבע פעמים כראש העיר (1914 - 1918; 1922 - 1926; 1930 - 1934; 1946 - 1950), היה מספר פעמים אחד הנציגים של מסצ'וסטס בבית הנבחרים של ארצות הברית (1911 - 1913; 1913 - 1914; 1943 - 1947) וכן שימש כמושל מסצ'וסטס (1935 - 1937); ג'ון היינס, שכיהן בתפקיד בין 1950 ל-1960; ג'ון קולינס, שכיהן בין 1960 ל-1968; קווין וויט, שכיהן בין 1968 ל-1984; ריימונד פלין, שכיהן משנת 1984 ועד שנת 1993, ופרש מן התפקיד, בשנת 1993, על מנת למלא תפקיד של שגריר ארצות הברית לוותיקן; ונכון לשנת 2012, תומאס מנינו, אשר מוּנה במקום פלין לאחר פרישתו, כממלא מקום זמני. בבחירות שנערכו באותה השנה (1993) נבחר מנינו, שהוא ממוצא איטלקי, לכהונה נבחרת ראשונה, והיה לראש העיר הראשון שאינו ממוצא אירי. מאז נבחר מנינו ברציפות, ארבע פעמים נוספות (1997, 2001, 2005 ו- 2009), והוא ראש העיר בעל הכהונה הארוכה ביותר בהיסטוריה של העיר. בשנת 2013 נבחר מרטי וולש לראשות העיר, לאחר פרישתו של מנינו. כל אלה היו ראשי עיר חברי המפלגה הדמוקרטית.

מוסדות פדרליים

בעיר ממוקם בית המשפט הפדרלי לערעורים של המחוז הראשון של ארצות הברית (United States Court of Appeals for the First Circuit), וכן בית המשפט המחוזי הפדרלי של מחוז מסצ'וסטס. כמו כן ממוקם בעיר בנק הרזרווה הפדרלי של בוסטון.

אוכלוסייה

על פי מפקד משנת 2000, בעיר בוסטון 589,141 תושבים, 239,528 משקי בית ו-115,212 משפחות. צפיפות האוכלוסין הממוצעת היא 4,696.9 נפשות לקמ"ר.
מבין ערי ארצות הברית, רק הערים ניו יורק, שיקגו וסן פרנסיסקו צפופות יותר.

כלכלה

לאוניברסיטאות ולמכללות הרבות שבעיר השפעה רבה על כלכלת העיר - הן בשל היות המכללות והאוניברסיטאות מעסיק עיקרי בעיר, הן בתרומתם של הסטודנטים הרבים לפיתוח כלכלת העיר (בשל מספרם הרב תורמים הסטודנטים לכלכלת העיר סכום של 4.8 מיליארד דולר אמריקאי), והן בשל השפעת האוניברסיטאות והמכללות הרבות באזור בוסטון על מספר מפעלי ביוטכנולוגיה ותרופות שבאזור העיר. בין היתר פועלות באזור העיר בוסטון חברות התרופות והביוטכנולוגיה: Millennium Pharmaceuticals, Merck & Co., Millipore, Genzyme ו - Biogen Idec.
בבוסטון נמצאת הנהלת חברת ההנעלה ריבוק, הנהלת חברת הנשק ריית'און, הנהלת ג'ילט וחברות היי-טק ומחשבים רבות נוספות, וכן חברות בנקאות וביטוח - בין היתר, בעיר נמצאת ההנהלה האזורית של בנק אמריקה, וכן ההנהלה הארצית של חברת הביטוח ליברטי מיוצ'ואל (Liberty Mutual).
מרכיב מרכזי נוסף בכלכלת העיר הוא התיירות. בשנת 2004 הוציאו תיירים המבקרים בעיר סכום של 7.9 מיליארד דולר אמריקאי. העיר נחשבת לאחת מעשר הערים המתויירות ביותר בארצות הברית.
תעשיית הדפוס בעיר מפותחת ביותר, והנהלת ההוצאה הוטון מיפלין (Houghton Mifflin) ממוקמת בעיר, וכן ההוצאות לאור הוצאת בדפורד - סנט מרטין (Bedford-St. Martin's), הוצאת ביקון (Beacon Press), ו-Little, Brown and Company.
נמל בוסטון הוא אחד הנמלים העיקריים בחוף המזרחי של ארצות הברית הן מבחינת המסחר העובר דרכו והן בשל חשיבתו שאחד מנמלי הדייג הוותיקים באוקיינוס האטלנטי.

תקשורת

שני העיתונים העיקריים של הבוסטון הם בוסטון גלוב (The Boston Globe) בבעלות ג'ון הנרי ובוסטון הראלד (The Boston Herald). היומון השלישי בגודלו הוא ה"כריסצ'ן סיינס מוניטור" הנערך בבוסטון ומודפס בערים רבות בארצות הברית. עיתונים נוספים היוצאים לאור הם "הבוסטון פניקס" (The Boston Phoenix) והבוסטון מגזין (Boston magazine).
מספר המאזינים לתחנות הרדיו בעיר הוא ה-11 בגודלו בארצות הברית. בעיר פועלות 4 תחנות עיקריות המשדרות בשיטת AM, ומספר רב של תחנות בשיטת FM.
מספר צופי הטלוויזיה בעיר הוא השביעי בגודלו בארצות הברית. בעיר פועלות כל רשתות השידור העיקריות של ארצות הברית וכן מספר תחנות מקומיות.

כבישים

בוסטון מהווה נקודת הקצה של כביש בין-מדינתי 90 החוצה את ארצות הברית מערבה. כמו כן כביש בין-מדינתי 95 וכביש US 1 העוברים לאורך חופה המזרחי של ארצות הברית חוצים דרך העיר. על מנת להקל על עומסי התנועה במרכז העיר נבנתה מערכת של כבישים תת-קרקעיים שנקראת ה"ביג דיג" (החפירה הגדולה).

תחבורה ציבורית

רשות התחבורה של מפרץ מסצ'וסטס (Massachusetts Bay Transportation Authority או בקיצור MBTA) מפעילה את מערכות התחבורה הציבורית של בוסטון, ובהם את הרכבת התחתית של בוסטון שהייתה מערכת הרכבת התחתית הראשונה של ארצות הברית. נכון לראשית המאה ה-21, מערכת התחבורה הציבורית של בוסטון (רכבות תחתיות ורכבות קלות) משתרעת על כ- 90 ק"מ של מסילות. מערכת זו מכונה "ה-T" (באנגלית: "the "T). בנוסף מפעלה רשות התחבורה מערכת של אוטובוסים ומעבורות ימיות, וכן מערכת של רכבות המשתרעת על 321 ק"מ של מסילות - המגיעות צפונה לאורך עמק נהר המרימק, מערבה לווסטר ודרומה לפרובידנס שבמדינת רוד איילנד.
31.5% מתושבי בוסטון משתמשים דרך קבע במערכת התחבורה הציבורית של העיר, אולם בשל גודלו הקטן של אזור העסקים במרכז העיר, 13% מהתושבים מגיעים למקום עבודתם בהליכה ברגל.

רכבות

קווי חברת אמטרק מקשרים את בוסטון עם שיקגו, ניו יורק ווושינגטון.