google/wiki40b huggingface dataset:
אלימות מילולית

אלימות מילולית או בריונות מילולית היא אמירה שלילית הנאמרת לקורבן (או על הקורבן), לעיתים תוך מניעת אפשרות של הקורבן לתגובה כלשהי.

מהות

אלימות מילולית יכולה להתבטא בקללות, אמירות מעליבות, קריאה בשמות מעליבים ועוד. גם כאשר האדם צועק על הקורבן, מתעמר בו, נותן לו פקודות, מאיים עליו, בז לו, משפיל אותו או מתעלם ממנו, הדבר מהווה אלימות מילולית; רבים מתקשים לזהות זאת כאשר מעשים אלו מגיעים מאדם קרוב שמהווה דמות סמכות או שמעמדו גבוה יחסית לקורבן, כגון בן משפחה בוגר יותר, מעסיק במקום עבודה וכדומה. אם האדם שמשתמש באלימות מילולית לא מתנצל מיד ונסוג מאמירתו השלילית, אלא ממשיך בכך, עלול להיווצר קשר אלים מילולית בינו לבין הקורבן.
אלימות מילולית עשויה להתרחש במגוון מצבים בחיי היומיום. למשל, בבתי ספר יש תלמידים המשתמשים לעיתים קרובות באלימות מילולית, למשל כבריונות (שלרוב כוללת גם מרכיב פיזי), כדי להשיג מעמד גבוה יותר מהקורבן ולחבור לאחרים כנגד הקורבן. במערכות יחסים זוגיות, לעיתים אחד מבני הזוג מגיב באלימות מילולית כאשר הוא מאוים ממצבי "נפרדות" בין בני הזוג, כלומר מחשבות, רצונות ורגשות שונים שלו ושל הקורבן.
ההשפעה של אלימות מילולית מתמשכת על הקורבן עלולה להיות רחבת היקף וחמורה. הקורבן עלול לחוש כאב רגשי, אכזבה, עוגמת נפש או תחושת אשמה, הוא עשוי לחוות דחק ומתח מתמיד, ואף לפתח דיכאון או הפרעה פוסט-טראומטית.

יחס החברה לאלימות מילולית

אלימות מילית היא די נפוצה ולרוב לא מתייחסים לאלימות מילולית, באותה חומרה שבה מתייחסים לאלימות פיזית, בין השאר כי אין הוכחה גלויה לקיומה, בשונה מאלימות פיזית חמורה, המותירה סימני חבלה על גוף הקורבן. שופט בית המשפט העליון, עוזי פוגלמן, כתב על עבירות של אלימות מילולית: "להשקפתי, לא בנקל ייקבע כי בסוג מעין זה של עבירות נשקפת מסוכנות המצדיקה מעצרו של נאשם עד תום ההליכים וקביעה זו ראוי שתישמר לנסיבות חריגות וקיצוניות במיוחד". לעומתו, השופט אורי שהם כתב: "פרסומים מכפישים ובוטים כלפי עובדי ציבור ומתלוננים אחרים הם בגדר אלימות מילולית הניצבת ברף חומרה גבוה ביותר, ואין להמעיט בחומרת המעשים רק משום שאין מדובר באלימות פיזית". השופט נעם סולברג כתב בעניין: "לא למותר לזכור ולהזכיר כי פגיעה בשמו הטוב של אדם ובפרטיותו הריהי כואבת עד מאד – מרה כלענה, חדה כחרב – לא אחת יותר מאשר פגיעה פיזית, והיא מסוגלת לזעזע את עולמו של כל אדם.".
תוכנית מעבורות החלל

תהליכי פרישה

ב־14 בינואר 2004 הציג נשיא ארצות הברית דאז ג'ורג' בוש את החזון לחקר החלל. לפי החזון, מעבורות החלל היו צריכות להתמקד בהשלמת בניית תחנת החלל הבינלאומית עד ל־2011 ולאחר מכן לפרוש.

חוק ההרשאה של נאס"א לשנת 2008

ב־15 באוקטובר 2008 חתם נשיא ארצות הברית דאז, ג'ורג' בוש, על חוק ההרשאה של נאס"א לשנת 2008 שאושר בקונגרס והוסיף משימה נוספת לתוכנית מעבורות החלל - משימת STS-134 - שתביא אל תחנת החלל הבינלאומית את ה־Alpha Magnetic Spectrometer.

חוק ההרשאה של נאס"א לשנת 2010

ב־11 באוקטובר 2010 חתם נשיא ארצות הברית ברק אובמה, על חוק ההרשאה של נאס"א לשנת 2010 שאושר בקונגרס והוסיף עוד משימה לתוכנית מעבורות החלל - משימת STS-135 - שנועדה להשלים את בניית תחנת החלל הבינלאומית.

פרישה

ב־24 בפברואר 2011 נחתה דיסקברי ממשימת STS-133 ופרשה משירות, ב־16 במאי 2011 חזרה אנדוור ממשימת STS-134 ופרשה משירות וב־21 ביולי 2011 נחתה אטלנטיס ממשימת המעבורת האחרונה - STS-135 - ופרשה משירות.

מחליף

החללית אוריון יועדה להיות מחליפתה של המעבורת כחלק מתוכנית קונסטליישן אך התוכנית בוטלה ב־2010. למרות ביטול התוכנית, נאס"א הודיעה ב־24 במאי 2011 כי פיתוח החללית אוריון יימשך תחת השם Multi-Purpose Crew Vehicle. בספטמבר 2011 הודיעה נאס"א כי היא החלה בתכנון המשגר החדש (במקום ארס 1 וארס 5 שבוטלו עם תוכנית קונסטליישן) שישא את חלליות ה־MPCV.
בנוסף לחללית אוריון מפתחת חברת ספייס איקס את חללית הדרגון שתשמש לטיסות מאוישות ובלתי מאוישות גם אל תחנת החלל הבינלאומית. טיסת הבכורה של החללית בוצעה בהצלחה בדצמבר 2010. החללית נישאה ותינשא על גבי משגר הפאלקון 9 שפותח גם הוא על ידי חברת ספייס איקס.

עלויות

במהלך התכנונים המוקדמים של תוכנית מעבורות החלל, נאס"א העריכה כי פיתוח התוכנית יעלה כ־7.45 מיליארד דולרים (כ־43 מיליארד בדולרים של 2011) ועוד כ־9.3 מיליון דולרים (45 מיליון בדולרים של 2011) לכל שיגור. העלות המוערכת לשיגור מטען למסלול לווייני נמוך היה 260 דולר לכל ק"ג (1,400 בדולרים של 2011) בהנחה שכל יכולת הנשיאה של המעבורת (30,000 ק"ג) נמצאת בשימוש וש־50 משימות משוגרות כל שנה.
העלות הכוללת בסך הכל, מוערכת נכון ל־2011 בכ־196 מיליארד דולרים (של 2011).
תקציב נאס"א לשנת 2005 הקצה כ־30% (5 מיליארד דולר) מהתקציב של שנה זו לתוכנית מעבורות החלל וב־2006 ירד הסכום ל־4.3 מיליארד דולר. סכומים רבים בתוכנית שימשו לא רק לשיגור המעבורות. בין 2004 ל־2006 למשל, נאס"א הוציאה כ־13 מיליארד דולרים על תוכנית מעבורות החלל אף על פי שהמעבורות היו מקורקעות בעקבות אסון הקולומביה ורק שלוש משימות שוגרו במהלך שנים אלו. בשנת 2009 הקצה תקציב נאס"א 2.98 מיליארד דולר ל־5 טיסות, כולל 490 מיליון דולרים ל"תיכלול התוכנית", 1.03 מיליארד לתפעול מרכזי הבקרה ו־1.46 מיליארד לתחזוקת המעבורות.
הר פירמיד (אלברטה)

היסטוריה

על פסגת ההר הוקם מגדל תקשורת, ורכבת שירות למגדל התקשורת נבתה על הפסגה הצפונית של ההר. הרכבת ומגדל התקשורת נהרסו בשנת 2004.

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'יימס הקטור בשנת 1859. 
ההר נקרא בשם "פירמידה" בשל צורתו (פרמידה).

הטיפוס על ההר

הראשונים שטיפסו על ההר היו ג'ורג' ב. קיני (George B. Kinney) וקונרד קיין (Conrad Kain) ב-11 ביולי 1911.
זלמן נחמיה גולדברג

קורותיו

נולד במינסק לפריידל לבית זייצ'יק ולרב אברהם גולדברג, מחניכי ישיבת נובהרדוק. סמוך ללידתו נגזרו על אביו עשר שנים בסיביר משום שהחזיק ישיבה במינסק, לאחר מאמצים שנמשכו כשנה שוחרר וגורש לריגה שבלטביה. כעבור שנתיים וחצי, כשהיה בן חמש, עלו בני המשפחה לארץ ישראל עם סרטיפיקט שקיבלו בעזרת הרב אברהם יצחק הכהן קוק, והתיישבו בירושלים. הוא למד בתלמודי התורה "מאה שערים" ו"עץ חיים" ובגיל עשר החל ללמוד בישיבת תפארת צבי. בגיל ארבע עשרה נכנס לישיבת חברון. כעבור מספר חודשים, בחשוון ה'תש"ז, עבר לישיבת פוניבז' בבני ברק, בעצת החזון איש. בשנת תשי"א שב ללמוד בישיבת חברון. בחודש אלול תשי"ד נישא לרחל, בתו של הרב שלמה זלמן אוירבך. מתגורר בשיכון חב"ד בירושלים.
הרב גולדברג מפורסם כפוסק וכמוסר שיעורים, בין היתר בישיבת אור עציון בישיבת כרם ביבנה וכן שיעור שבועי קבוע בכולל ארץ חמדה. ציבור השומעים העיקרי שלו הוא אברכים לומדי רבנות ודיינות. יש לו ידע מקיף בתחום הטכנולוגי, הרפואי והמשפטי. בעבר העביר שיעורים בישיבת קדומים, אשר הקימה מכון להוצאת כתביו לאור. בימי שישי הוא מעביר שיעור לתלמידים מישיבת בית אל. 
הרב גולדברג משתייך לזרם הליטאי, ונחשב מקורי בדעותיו ובפסקיו יחסית למקובל בזרם זה. בין השאר הורה שיהודי שומר תורה ומצוות יכול, תחת סייגים, לחתום על כרטיס אד"י. הוא מטיל פתיל תכלת מסוג ארגמון קהה קוצים בציציותיו, וכן מתפלל בבית כנסת של חסידות חב"ד. בשנת 1998 נתמנה לדיין בבית הדין הרבני הגדול.
הרב גולדברג נתן הסכמה לספר "תורת המלך" הדן בהלכות הריגת גויים, אך בהמשך חזר בו וטען כי הספר מכיל דברים ש"אינם נכונים מכח הדין וגם אין להם מקום בשכל האנושי".
בשנת 2014 נתן הסכמה לפסק דין של בית הדין הרבני בצפת, שבו הותרה מעגינותה אישה שבעלה שקע בתרדמת שבע שנים קודם לכן. לאחר שפורסם הדבר חתם שהוא חוזר בו.
בנק החקלאות לישראל

היסטוריה

יו"ר הבנק מיום הקמתו ועד שנת 1971 היה פרופ' חיים הלפרין. בתקופה זו נתן הבנק הלוואות בסכום כולל של כ-900 מיליון ל"י. בשנת 1962 נמנה הבנק עם עשרת המוסדות הישראליים שייסדו את חברת "כלל". הבנק מכר את חלקו ב"כלל" בשנת 1969, כדי למנוע מכלל להיות חייבת בביקורת של מבקר המדינה. הבנק, תחת הנהגתו של חיים הלפרין, נטל חלק בהוצאת האנציקלופדיה לחקלאות.
הלפרין היה גם מנכ"ל הבנק, עד 1967, עת החליפו דוד קלדרון. בשנת 1984 מונה ישראל ראוך למנכ"ל הבנק, במקומו של קלדרון.
בתחילת שנות ה-80 שקלה הממשלה למכור את הבנק, וגורמים אחדים התעניינו ברכישתו, אך המהלך לא הגיע לכלל מימוש. בסוף שנות ה-80 נקלעה החקלאות בישראל למשבר (ראו: הסדר חובות המושבים ומשבר הקיבוצים), והלווים של הבנק לא עמדו בהחזר חובותיהם. כתוצאה מכך נקלע הבנק להפסדים כבדים. עקב כך בשנת 1993 הגביל בנק ישראל את רישיונו של בנק החקלאות כך שיוכל לעסוק רק בגביית החובות מלקוחותיו. בחודש מרץ 2005 בוטל רישיונו של הבנק לחקלאות. במועד זה היו חובות המגזר החקלאי לבנק 250 מיליון ש"ח. הבנק עתר לבג"ץ נגד ההחלטה לשלול את רישיונו, אך עתירתו נדחתה. בספטמבר 2005 החליטה ועדת השרים לענייני הפרטה, בראשות שר האוצר, אהוד אולמרט, להפריט את הבנק באמצעות מכירת נכסיו. הבנק המשיך לצבור הפסדים כבדים, ובשנת 2008 הוחלט על פירוק מרצון שלו.
בניין ההנהלה הראשית של הבנק תוכנן על ידי האדריכלים שולמית ומיכאל נדלר והוקם בצומת הרחובות חשמונאים וקרליבך בתל אביב. במסגרת פירוק הבנק נמכר הבניין בשנת 2009 תמורת 28.5 מיליון ש"ח. בשנת 2016 נפתח אולם תצוגה של חברת רכבי היוקרה "לקסוס" בקומת הקרקע.
גארי מרשל

ביוגרפיה

גארי קנט מארשל נולד בברונקס שבניו יורק, ב-13 בנובמבר 1934.
אימו ממוצא גרמני, אנגלי וסקוטי הייתה רקדנית סטפס ואביו ממוצא איטלקי היה במאי קולנוע. למרשל שתי אחיות: פני - שחקנית ובמאית ורוני - מפיקת תוכניות טלוויזיה.
מרשל החל את הקריירה בעולם הבידור ככותב בדיחות עבור קומיקאים כמו ג'ואי בישופ ופיל פוסטר.
בשנת 1961, הוא עבר להוליווד, שם חבר לג'רי בלסון והשניים החלו לכתוב עבור תוכניות טלוויזיה. הם כתבו עבור תוכניותיהם של דיק ואן דייק, ג'ואי בישופ ודני תומאס.
סדרת הטלוויזיה הראשונה שלהם כמפיקים יוצרים הייתה "היי, בעל הבית" (באנגלית: "Hey, Landlord") אשר שרדה עונה אחת בלבד (1966 - 1967).
מרשל יצר את קומדיית המצבים "ימים מאושרים" שזכתה להצלחה רבה ושודרה במשך 11 עונות (בתאריכים 15 בינואר 1974 – 12 ביולי 1984). בשנת 1984 ביים וכתב את הלהיט הקולנועי "הפלמינגו קיד" (באנגלית: "The Flamingo Kid").
מאמצע שנות השמונים החל מרשל לביים מספר להיטים קופתיים כגון: "חופים", "אישה יפה", "אלוהים היקר", "יומני הנסיכה", "יום האהבה", ואת "סילבסטר בניו יורק".
ב-19 ביולי 2016, מרשל נפטר בבית חולים ברבנק בקליפורניה, בגיל 81 כתוצאה מסיבוך של דלקת ריאות לאחר שסבל משבץ. הוא נקבר בהוליווד הילס בלוס אנג'לס.
בנו, סקוט מרשל, עוסק בבימוי קולנוע גם כן.

פרסים והוקרה

בשנת 1996 קיבל מרשל את פרס לוסי לקידום נשים בסרטי קולנוע כהוקרה לתרומתו בתפיסת הנשים במדיום הטלוויזיוני.
בשנת 1997 נכנס להיכל התהילה הטלוויזיוני על תרומתו לטלוויזיה.
בשנת 2014 קיבל את פרס לורל על כתיבה לטלוויזיה שהוענק לו מגילדת הכותבים של אמריקה.
ב-23 בנובמבר 1983, קיבל מרשל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד עבור עבודתו בתעשיית הטלוויזיה.
יובל וגנר

ביוגרפיה

וגנר נולד ב-6 בפברואר 1965, בנו של דן וגנר, שנפצע בתאונת אימונים אחרי מבצע קדש, והכיר את אמו של וגנר, אחות במקצועה, במחלקת שיקום. גדל ברמת השרון, למד בתיכון רוטברג. ב-1983 התגייס לקורס טיס, אותו סיים ב-1986 כטייס במגמת מסוקי קרב. טס בטייסת הלהטוטים MD 500 דיפנדר ובהמשך בטייסת 160 - טייסת מסוקי קרב AH-1 קוברה.
ב-18 במרץ 1987, במהלך טיסת אימונים התרסק המסוק עקב תקלה טכנית דרומית לבית שאן. וגנר נפצע קשה ונשאר משותק מהצוואר ומטה ומרותק לכיסא גלגלים לצמיתות. ב-1988, לאחר שנת שיקום, חזר לשירות פעיל ביחידת ממד"ס, עבר קורס תכנות של ממר"ם ושירת במגוון תפקידי פיקוד, ניהול וייזום פרויקטים. החל מ-2004 ועד שחרורו מהצבא בסוף 2014, עסק בניהול פרויקטים.
החל מ-2012 וגנר עורך ומשדר תוכנית שבועית ברדיו אינטרנט "נגישות פלוס ברשת".
וגנר גרוש, מתגורר בהוד השרון עם שלושת ילדיו.

עמותת נגישות ישראל

ב-1999 ייסד וגנר יחד עם רני בנימיני את עמותת נגישות ישראל, העוסקת בקידום הנגישות ושילוב אנשים עם מוגבלות ומשפחותיהם בחברה בישראל. העמותה מקדמת מודעות, יוזמת חקיקה ומייעצת בהנגשת מקומות. כמו כן, היא מטפלת בכאלף תלונות בשנה על קשיים בנגישות, נגישות ישראל הוקמה בעידודו של עזר ויצמן, נשיא המדינה דאז. אירוע ההשקה התקיים בבית הנשיא.
גארי קגלמאכר

קריירה

גארי קגלמאכר, נולד וגדל בעיר מונטווידאו שבאורוגוואי למשפחה ממוצא גרמני. כבר בגיל צעיר הצטרף למועדון המקומי דאנוביו. בשנת 2007, כשהוא בן 19, עבר קגלמאכר לשחק בקבוצת המילואים של ריאל מדריד, ריאל מדריד קסטיליה מהליגה השלישית בספרד. לאחר עונת השאלה מוצלחת במהלכה שיחק ברוב המשחקים של הקסטיליה, המשיך קגלמאכר בקבוצה לעונה נוספת. קגלמאכר המשיך לשחק בקביעות בהרכב של הקסטיליה ובסוף עונת 2008/09, ערך את הופעתו היחידה בלה ליגה כשפתח בהרכב הקבוצה הראשונה של ריאל בהפסד 1–2 לאוסאסונה. בקיץ 2010 הושאל קגלמאכר לבירסחוט מליגת העל הבלגית במדיה רשם 27 הופעות ליגה במהלכן כבש שלושה שערים. לאחר עונת ההשאלה, חתם קגלמאכר לארבע שנים בבירסחוט.
אף על פי שחתם לארבע שנים, לאחר עונה אחת עזב קגלמאכר את בירסחוט וחתם במונקו מהליגה הצרפתית השנייה. במהלך שתי עונות במונקו, הפך קגלמאכר לשחקן בהרכב הראשון של הקבוצה ורשם במדיה 51 הופעות בהן כבש שלושה שערים. בעונת 2013 הושאל קגלמאכר לואלנסיין ולאחר מכן, ב-30 ביוני 2014, חתם לשלוש שנים במינכן 1860 מהבונדסליגה השנייה. ב-8 במרץ, כבש קגלמאכר את שער הבכורה שלו במדי מינכן 1860 בהפסד 2–3 לסנדהאוזן.
ב-22 ביוני 2016 חתם קגלמאכר במכבי חיפה. ב-24 באוקטובר כבש את שער הבכורה שלו במכבי חיפה, בניצחון 2–0 על מכבי תל אביב. אחת הסיבות לעזיבתו של המאמן רוני לוי במהלך ההכנות לעונת 2016/2017 הייתה מחלוקת שהתגלעה בינו לבין המנהל הספורטיבי טור-כריסטיאן קרלסן לגבי העמדה שבה יש להציב את קגלמאכר. קרלסן ייעד לקגלמאכר את תפקיד הקשר האחורי ואילו לוי סבר כי יש להציבו בעמדה הגנתית. לאחר מינויו של רנה מלנסטיין כמחליפו של לוי הוצב קגלמאכר בקישור האחורי, אולם לאחר מספר מחזורים הוסט לעמדת המגן הימני ובהמשך מילא אף את תפקיד הבלם.
באוגוסט 2017 חתם במועדון הבלגי קורטרייק תמורת 250 אלף אירו.

קריירה בינלאומית

בצעירותו נמנה קגלמאכר עם סגל נבחרת אורוגוואי עד גיל 20 במדיה ערך ארבע הופעות.
יוסף הדר

יוסף (יוסקה) הדר (הדריך) (16 בדצמבר 1926 – 26 באוגוסט 2006) היה מלחין, מנצח מקהלות ומורה למוזיקה ישראלי. יוצר חשוב בזמר העברי, שהלחין עשרות שירים, בהם בולטים במיוחד הם שירי הרועים,  שרווחו בשנות ה-50.

ביוגרפיה

יוסף הדר (במקור: הדריך) נולד בדצמבר 1926 בתל אביב ליפה ויחיאל הדריך, שעלו מפולין. משנות ילדותו בגבעתיים, שמע בבית מוזיקה אירופית קלאסית, שהשפיעה על טעמו המוזיקלי.
בסוף מלחמת השחרור הלחין את השיר "אל העין" למילותיו של חברו אוריאל אופק. בין שיריו הידועים ביותר: "ערב של שושנים" ו"תפוח חינני", שאת מילותיהם כתב המשורר משה דור ופורסמו בעיקר על ידי צמד הדודאים, וכן גם "בהר הגלבוע" בביצוע צמד הפרברים ו"שובה אלי" בביצוע צמד הגיטרות. את "ערב של שושנים" ביצעה לראשונה מרים אביגל. הדר הקליט עם אביגל גם שירי ילדים רבים.
חלק משיריו בוצעו על ידי זמרים ידועים בחו"ל, בהם הארי בלפונטה, מרים מקבה, ננה מושקורי ולהקת לוס פאראגוויוס.
הדר שימש גם כמעבד וכמנצח על מקהלות ילדים ובוגרים, ושימש כמורה למוזיקה במשך שנים רבות. ערך גם קייטנות קיץ לילדים, שרבים מהם הביאו עמם כלי נגינה לקייטנה וניגנו בניצוחו לחוף הים.
בשנת 1974 עבר להתגורר עם משפחתו בערד, בה הקים מקהלה עירונית, לימד בבית הספר התיכון המקומי והשפיע רבות על חיי התרבות בקהילה.
הדר הוא יקיר העיר רמת גן לשנת תשנ"ח-1998; חתן פרס אקו"ם ("נוצת הזהב") למפעל חיים למלחין לשנת 2000, על מפעל חייו בתחום הזמר העברי והחינוך המוזיקלי בישראל; וחתן אות הוקרה על תרומתו לתרבות הזמר העברי מטעם אוניברסיטת בר-אילן וגלי צה"ל (2006).
הדר נפטר ב-26 באוגוסט 2006 בעקבות מחלה ממושכת, בביתו באבן יהודה, שבה התגורר בחמש השנים האחרונות לחייו.
הותיר את אשתו דליה, שלושת ילדיו: גוני, גלי וגיל, ונכדים.
ארכיונו שמור בספרייה הלאומית.
היינץ פישר

ביוגרפיה

פישר נולד ב-9 באוקטובר 1938 בעיר גראץ במזרח אוסטריה. את חינוכו העל-יסודי הוא קיבל בגימנסיה, וסיים את לימודי התיכון בשנת 1956. לאחר מכן למד לימודי משפטים באוניברסיטת וינה, ולבסוף קיבל דוקטורט בשנת 1961. בתחילת שנות ה-60 היה מתנדב בקיבוץ שריד. חוץ מעיסוקו בפוליטיקה הוא העסיק עצמו בקריירה אקדמאית והיה לפרופסור במדע המדינה באוניברסיטת אינסברוק בשנת 1993.
פישר היה חבר הפרלמנט האוסטרי (הנציונלראט) מ-1971 ואף שימש כאחד מיושבי ראש שלו בשנים 1990–2004. כמו כן כיהן כשר המדע בין השנים 1983–1987 בקואליציה שהונהגה על ידי קאנצלר אוסטריה דאז, פרד זינובאץ.
בשנת 2004 הודיע כי יתמודד על משרת הנשיא הקודם שנפטר, תומאס קלסטיל. הוא נבחר לתפקיד ב-25 באפריל 2004 כנציג האופוזיציה בראשות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, השיג 52.4 אחוז מסך הקולות נגד המועמדת השנייה, בניטה פררו-ולדנר אז שרת החוץ מטעם הקואליציה השמרנית של מפלגת העם האוסטרית.
פישר נשבע לנשיאות ב-8 ביולי 2004 וקיבל את המשרה מידי נשיא הפרלמנט שהחליף את תומאס קלסטיל, שנפטר ב-6 ביולי אותה השנה. מאז שנבחר לתפקיד גברה האהדה כלפיו. ב-2010 נבחר לתקופת כהונה שנייה ברוב גדול של 78.9% מן הקולות.
למרות שהוא זוכה לתמיכה באוסטריה, חברו לשעבר באוניברסיטה, נורברט לסר, טוען כי פישר נמנע מלהביע את דעתו בנושאים שנויים במחלוקת או מלהביע ביקורת על נושאים כאלו. דוגמה נפוצה לכך היא תמיכתו שבשתיקה בברונו קרייסקי שהתנגד לשמעון ויזנטל - צייד הנאצים.
פישר מגדיר עצמו כאגנוסטיקן. הוא נשוי משנת 1968 למרגיט, בת להורים יהודיים, ולהם שני ילדים מבוגרים. תחביבו העיקרי הוא טיפוס הרים וכן הוא משמש כנשיא האגודה האוסטרית של חברי הטבע.
בנובמבר 2008 החליטה אוניברסיטת תל אביב להעניק לו תואר דוקטור לשם כבוד.
בשנת 2016 לא יכול פישר להתמודד על התפקיד שלישית, שכן לפי החוק האוסטרי מותר להיבחר לנשיא לשתי קדנציות בלבד, בנות שש שנים כל אחת. לכן סיים את כהונתו ב-8 ביולי 2016 אז תמו בדיוק 12 שנים לכהונתו. יחליף את מקומו לאלכסנדר ואן דר בלו שניצח בבחירות הנשיאותיות של אוסטריה ב-4 בדצמבר 2016.
סטיבן טוויטי

ביוגרפיה

טוויטי נולד בספרטנבורג וגדל בצ'סני שבקרוליינה הדרומית. ב-1985 סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הדרומית בה למד במסגרת מלגה להכשרת קציני מילואים של הצבא והתגייס לצבא ארצות הברית. 
שירת כמפקד מחלקה רובאית, מפקדת מחלקת סיור וקצין מבצעים בגדוד הראשון של חטיבה 327 בדיוויזיה המוטסת ה-101. במהלך מלחמת המפרץ שירת כקצין מבצעים של הגדוד השלישי בחטיבה השביעית של דיוויזיית החי"ר השלישית. פיקד על פלוגה בגדוד השלישי של חטיבת החי"ר ה-15 בדיוויזיית החי"ר ה-24. מילא תפקידי מטה במטות המשולבים ובמפקדת הקורפוס החמישי ונטל חלק בכוח הייצוב. שימש סגן מפקד הגדוד הראשון בחטיבה 26 של הדיוויזיה המוטסת ה-101, וקצין מבצעים של חטיבה 2 בדיוויזיית החי"ר הראשונה. שימש עוזרו של מפקד כוחות נאט"ו באירופה. 
ביוני 2001 מונה למפקד הגדוד השלישי בחטיבת החי"ר ה-15. הוא פיקד על הגדוד במהלך מלחמת עיראק, על הצטיינותו בלחימה זכה הגדוד בעיטור היחידה הנשיאותי וטוויטי עוטר בכוכב הכסף על גבורתו. ביוני 2003 מונה לקצין אג"ם של דיוויזיית החי"ר השלישית. באוגוסט 2005 מונה למפקד הכוח החטיבתי הרביעי של דיוויזיית הפרשים הראשונה ולחם עמו במלחמת עיראק, בתקופת פיקודו עבר הכוח ב-2008 תחת פיקוד הדיוויזיה המשוריינת הראשונה. 
שימש עוזרו של סגן מפקד פיקוד צפון של ארצות הברית, ראש מטה כוחות הצבא של פיקוד מרכז, סגן מפקד הדיוויזיה המשוריינת הראשונה וסגן ראש מטה כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. שירת כסגן ראש המטה וקצין אג"ם של פיקוד כוחות צבא ארצות הברית. 
באוגוסט 2014 מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת הראשונה בפורט בליס. ביולי 2016 מונה למפקד הארמייה הראשונה. באוגוסט 2018 מונה לסגן מפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית.
טוויטי בעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת מרכז מישיגן ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה וביטחון לאומי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.
גיא שרעבי

קריירה

שרעבי גדל במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב ובשנת 1986 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, עמה זכה באליפות הראשונה בתולדותיה בשנת 1990, ובגביע הטוטו בשנת 1992. בסך הכל רשם 202 הופעות בכל המסגרות במדי בני יהודה, בהן כבש שמונה שערים. 
בשנת 1994 הוחתם שרעבי בקבוצת הפועל תל אביב, ולאחר שנה מונה לקפטן הקבוצה. שרעבי שיחק שלוש שנים בהפועל תל אביב, בהם שותף ב-76 משחקי ליגה. בשנת 1997 עבר למכבי עירוני אשדוד, ולאחר עונה אחת עבר למכבי נתניה מליגת המשנה, עמה עלה בחזרה לליגת העל, ובסך הכל שיחק שנתיים במדיה. עונתו האחרונה של שרעבי כשחקן הייתה בקבוצת הפועל ירושלים, ובשנת 2001 פרש ממשחק פעיל.
בשנת 1992 רשם שרעבי שתי הופעות במדי נבחרת ישראל, הראשונה במשחק ידידות מול נבחרת קפריסין, והשנייה במשחק ידידות מול נבחרת איסלנד.
כיום שרעבי משמש כמאמן במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב.
הסגת גבול (יהדות)

האיסור במקרא

נכתב במקרא: "לא תסיג גבול רעך אשר גבלו ראשונים בנחלתך אשר תנחל" (ספר דברים, פרק י"ט, פסוק י"ד.) רש"י בפירושו למקרא מסביר שמדובר באדם המרמה את שכנו על ידי סימון הגבול בין קרקעותיהם באופן לא נכון. איסור זה הוא מקרה פרטי של איסור גזל, ובכל זאת כאשר מדובר בקרקעות בארץ ישראל ייחד לו המקרא איסור מסוים. לא רק זאת, אלא שנכתב במקום אחר במקרא על מסיג גבול: "ארור מסיג גבול רעהו" (ספר דברים, פרק כ"ז, פסוק י"ז.) 
פרק שני במסכת בבא בתרא, פרק "לא יחפור", עוסק בנושאים אלו בהרחבה.

הרחבת האיסור

בסיפרי קיימת הרחבה של איסור זה לתחומים נוספים: 
מנין לעוקר תחומין של שבטים שעובר בלא תעשה? תלמוד לומר (משלי כג) אל תסג גבול עולם.
מנין למחליף דברי רבי אליעזר בדברי רבי יהושע, ודברי רבי יהושע בדברי רבי אליעזר - לומר על טהור טמא ועל טמא טהור, שהוא עובר בלא תעשה? תלמוד לומר לא תסיג גבול.
מנין למוכר קבר אבותיו, שעובר בלא תעשה? תלמוד לומר לא תסיג גבול רעך. יכול אפילו לא נקבר אדם בו מעולם? תלמוד לומר בנחלתך אשר תנחל. הא אם קבר בו אפילו נפל אחד ברשותו, אינו עובר בלא תעשה.
— ספרי על ספר דברים, פרק יט, פסוק יד
גם בקרב הפוסקים ניכרת גישה מרחיבה ביחס לאיסור זה. בספר הרוקח נכתב כי "כל המקפח מחיתו של חברו הוא בכלל מסיג גבול רעהו." בהמשך לכך פסק מהרשד"ם כי דינו של עני המהפך בחררה נובע מאיסור זה של הסגת גבול. בעקבות מקורות אלה נכתב בפוסקים כי קיימת מסורת פרשנית שהפסוק "ארור מסיג גבול רעהו" נסוב על מגוון רחב הרבה יותר של מקרים מאשר הפסוק "לא תסיג גבול רעך", ולעומתו הוא כולל מקרים רבים של פגיעה באדם אחר. בהתאם נפסק כי הסגת גבול בקרקע מחוץ לארץ ישראל אף היא נכללת בפסוק "ארור מסיג גבול רעהו".
איסור הסגת גבול משמש כמקור הלכתי יסודי בהקשר של זכויות יוצרים, כפי שמשתקף באינספור הסכמות שניתנו למדפיסים של חיבורים תורניים, במסגרתן הרבנים המסכימים השתמשו באיסור הסגת גבול כדי לאסור על מתחרים פוטנציאליים להעתיק את החיבור ולהפיצו, ולפגוע בכך בפרנסת המדפיס הראשון.
BumiLangit

אולפני BumiLangit

אולפני BumiLangit הם חטיבת הסרטים של BumiLangit, שמטרתה להפיק סרטים המבוססים על דמויות החברה ויוצרת את היקום הקולנועי של BumiLangit.
חוק הגנת הדייר

פיצויים ותיקונים בנכס

בעל הבית הוא שחייב על פי החוק בהחזקת הבית במצב תקין. החוק מונה רשימה של תיקונים אותם חייב בעל הבית לבצע. הוצאות התיקונים נחלקות. מחציתן משלם בעל הבית ומחציתן - הדייר. מדובר בתיקונים יסודיים החשובים לשמירת הבית:
תיקון ביסוס שהתערער וגרם לסדקים בקירות או לשקעים ברצפה.
תיקון פגמים בקונסטרוקציה של הבניין:
תיקונים בקירות חיצוניים: סדקים, ציפוי וחידוש ציפוי, תיקוני קיר, מעקות ותחתית מרפסות, נגרות ומסגרות חוץ.
תיקונים בחדרי כניסה ומדרגות: שקיעת רצפה ותיקון מדרגות, קירות, תקרות, מעקות, נגרות ומסגרות, סיוד וצביעה, תיקון מתקן תיבות המכתבים.
תיקונים בגג: בידוד, זיפות, הלבנה או צביעה, מערכת הניקוז, מרזבים ופחחות, מעקה הגג, סיכוך ומבנה.
תיקונים בחצר: מתקני אשפה, קירות תומכים וגדרות, דרכי גישה לבית ולמקלט, מערכת הניקוז.
תיקוני אינסטלציה: צינורות מים ראשיים ואביזריהם, מערכת הביוב בחצר.
תיקוני חשמל: תיקון קווי החשמל מהקו הראשי למונה הראשי של הדייר.

אזכור לחוק בחוזי שכירות

כיום, ברישא של כל חוזה שכירות הנחתם בין משכירים לשוכרים נכתב סעיף מפורש המכריז כי חוק להגנת הדייר אינו חל על אותו החוזה.
יבגני פלושנקו

יבגני פלושנקו (מרוסית: Евге́ний Ви́кторович Плю́щенко​)​ הוא מחליק אמנותי רוסי המתחרה בקטגוריית גברים יחידים. 
הוא אלוף אולימפי (טורינו 2006 וסוצ'י 2014), שלוש פעמים אלוף עולם (2001, 2003 ו-2004), שבע פעמים אלוף אירופה (2000, 2001, 2003, 2005, 2006, 2010 ו-2012), ארבע פעמים  אלוף הגראנד פרי ועשר פעמים אלוף רוסיה. פלושנקו מחזיק בשיא מספר המדליות האולימפיות הרב ביותר בהחלקה אומנותית, וכך גם המחליק השוודי גיליס גראפשטרם (Gillis Grafström).

חיים אישיים

יבגני פלושנקו נולד ב-3 בנובמבר 1982 בברית המועצות. ב-1994 הוא עבר להתגורר בסנט פטרבורג. ב-18 ביוני 2005 הוא התחתן עם מריה ארמק, סטודנטית לסוציולוגיה באוניברסיטת סנט פטרבורג. ב-15 ביוני 2006, נולד לשניים בנם הבכור איגור. בפברואר 2008 הם התגרשו באופן רשמי. ב-12 בספטמבר 2009 פלושנקו התחתן עם יאנה רודקובסקאיה, שעבדה כמפיקה מוזיקלית של הזמר הרוסי דימה בילאן. לשניים נולד בן, אלכסנדר, בינואר 2013.

קריירה בהחלקה אומנותית

אמו של פלושנקו רשמה אותו לחוג החלקה אומנותית על הקרח כבר בגיל ארבע. בגיל 14 היה פלושנקו לאלוף העולם לנוער הצעיר ביותר.
יריבו המקצועי העיקרי של פלושנקו בתחילת הקריירה היה אלכסי יגודין, ובשנת 2000 פלושנקו הביס אותו באליפות אירופה.

פציעות

פלושנקו סבל מפציעות חמורות במהלך הקריירה שלו, כאלו שכמעט השביתו את הקריירה מספר פעמים. 
בשנת 2006 הודיע פלושנקו על פרישתו מספורט תחרותי עקב פציעת ברכיים. כעבור כשנה, לנוכח האכזבה מהכישלונות של מחליפיו בספורט הזוכה למעמד לאומי ברוסיה, הודיע על שובו לזירת ההחלקה כדי להשאיר את רוסיה על המפה באחד מענפי ספורט החורף החשובים ביותר. 
פלושנקו נאלץ להתמודד עם פציעה חמורה בגבו ובשנת 2013 עבר פלושנקו ניתוח במרכז הרפואי רמת אביב בישראל ובעקבות הצלחת הניתוח הודיע על היעד הבא שלו: השתתפות באולימפיאדת החורף 2014.
באולימפיאדת החורף 2014, פלושנקו השתתף בשתי קטגוריות: גברים יחידים וקבוצות. הוא זכה במדליה האולימפית הרביעית שלו, זהב בקטגוריית "קבוצות", אך לאחר עלייתו לזירת ההחלקה לחימום שלפני השתתפותו בקטגוריית גברים יחידים, הודיע על פרישתו מהתחרות וזמן קצר לאחר מכן גם על פרישתו מהספורט התחרותי.
סיפל (אי)

גילוי האי

האי מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במסגת מבצע קפיצה לגובה בשנים 1965–1959.

מקור השם

שמו של האי (וההר הגבוה שבו) ניתנו לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1967. 
האי וההר נקראים על שמו של חוקר אנטארקטיקה פול אולמן סיפל (Paul Allman Siple), שהיה חבר במשלחת החקר של אדמירל בירד.
המרכז לניתוח מבצעי (בלארוס)

המרכז לניתוח מבצעי שתחת נשיא בלארוס (בבלארוסית: Аператыўна-аналітычны цэнтр пры Прэзідэнце Рэспублікі Беларусь) אחראי לאבטחת סודות מדינה ואבטחת התקשורת הנשיאותית והממשלתית של בלארוס, הארגון נחשב לארגון תיאום מודיעיני בין זרועות הביון במדינה: הקד"ב והמודיעין הצבאי הבלארוסי, בנושאי מודיעין טכנולוגי ופיתוח תשתיות תקשורת.
המרכז הוקם על ידי הנשיא אלכסנדר לוקשנקו ב-2010 כארגון ביון ממשלתי האחראי על מודיעין אותות, אף שזהו תפקיד המוטל בעיקר על הקד"ב. הארגון נחשב ליורש הוועדה הטכנית הממלכתית של ברית המועצות, שהוקמה ב-18 בדצמבר 1973. הארגון אחראי להסדרת שוק ספקיות האינטרנט בבלארוס ואחראי על השליטה בתשתיות האינטרנט במדינה, תוך אבטחת שרתי האינטרנט הממשלתיים. נוסף לכך, מתפקד הארגון כארגון חקירות הבודק את הרקע של עובדי התעשיות הביטחוניות בבלארוס ואנשי הוועדה הממלכתית לתעשייה צבאית.