google/wiki40b huggingface dataset:
גלעד ויטל

ביוגרפיה

ויטל נולד וגדל במטולה. את דרכו המוזיקלית החל בשנת 1994 יחד עם חברו ממטולה רואי לוי, כצמד מוזיקלי המנגן מוזיקה אלקטרו אקוסטית. הצמד פעל בשם שוטי הנבואה. עד שנת 1996 פעל ויטל יחד עם לוי ובאותה שנה הצטרף להרכב המפיק המוזיקלי עמית כרמלי. הלהקה הקליטה מספר שירים אך לא הצליחה בצורה מסחרית וויטל התמקד בעיקר בהופעות במועדונים קטנים בתל אביב. בשנת 1998 לאחר שצורפו להרכב אסי גבעתי, אברהם טל ועידן כרמלי הלהקה החלה פורצת לקהל הרחב והוציאה את אלבומה הראשון "שוטי הנבואה" אשר זכה להצלחה רבה ומכר למעלה מ-40,000 עותקים. ויטל אשר שימש כסולן יחד עם אברהם טל ורואי לוי המשיך יחד עם ההרכב והוציא בשנת 2004 אלבום נוסף בשם "מחפשים את דורות". האלבום השני זכה גם הוא להצלחה רבה אך פחותה מזו של האלבום הראשון ומכר 20,000 עותקים. ויטל הופיע בתקופה זו יחד עם ההרכב במספר רב של פסטיבלים כגון "שנטיפי" ו"בראשית". בשנת 2005, כחלק מהתוכנית "מפגשיר", כתב יחד עם רואי לוי ורן שם טוב חבר להקת איזבו את השיר "הוא" אשר זה בפרס עמ"י לשיר השנה.
בתקופותו כחבר שוטי הנבואה כתב ויטל מספר להיטים בהם השירים: "אין אני", "דקה בפרדס", "מה קרה לך", "מי ינצח ת'אהבה", "פנאן" ו"פרילי".
ב-2006, בעודו חבר בלהקה, הוציא ויטל את אלבום הבכורה שלו "המכנה המשותף".
באוגוסט 2007 התפרקה להקת שוטי הנבואה. ויטל ורואי לוי הקימו הרכב חדש בשם "פשוטי העם", אליהם הצטרפו הזמרת אודליה אוקנין, הגיטריסט אסף בוכמן, המתופף ליאור שולמן והקלידן שאול עשת. ההרכב הוציא מספר סינגלים אותם הפיק ויטל ושרו ויטל ולוי. ההרכב פעל עד שנת 2010 אז פורק.
בשנת 2014 חזרו ויטל ולוי להופיע יחד בשלישית, הפעם תחת ההרכב "שמעון ולוי".
בשנת 2015 הוציא ויטל יחד עם סאבלימינל את הסינגל "חלום של כל גבר" מתוך אלבומו של סאבלימינל "צבע לחיים". השיר זכה להצלחה גדולה
וירג'יל ואן דייק

קריירה

ואן דייק החל את הקריירה במחלקת הנוער של וילם II בגיל 11. לאחר שמונה שנים, בשנת 2010, עבר למחלקת הנוער של חרונינגן בה שיחק כשנה. ב-1 באפריל 2011 ערך את הופעת הבכורה הראשונה שלו בקבוצה בניצחון 4-2 על דן האג, כשנכנס כמחליף בדקה ה-72. ב-30 באוקטובר 2011 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית בניצחון 6-0 על פיינורד. בשני המשחקים שלאחר מכן, כבש צמד שערים בניצחונות על הראקלס אלמלו וטוונטה.
ב-1 ביוני 2013 חתם ואן דייק לארבע שנים בסלטיק הסקוטית תמורת 2.6 מיליון אירו. ב-17 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס בדקה ה-77 בניצחון 2-0 על אברדין במסגרת ליגת העל הסקוטית. ב-9 בנובמבר 2013 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 4-1 על רוס קאנטרי. בנוסף כבש ואן דייק את שער הניצחון סט. ג'ונסטון ב-26 בדצמבר של אותה השנה. ב-25 בינואר 2014 כבש שער בניצחון 4-0 על היברניאן במשחק הגמר של גביע הליגה הסקוטית, בו ניצחה סלטיק. באותה השנה היה אחד מבין שלושת שחקני סלטיק שנכנסו לנבחרת השנה בליגת העל הסקוטית.
ב-1 בספטמבר 2015 חתם ואן דייק בקבוצת הפרמייר ליג סאות'המפטון תמורת 13 מיליון אירו. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד וסט ברומיץ' אלביון. שבועיים לאחר מכן, בהופעה השלישית שלו בפרמייר ליג כבש את שער הבכורה בקבוצה בדקה ה-11 בנגיחה בניצחון 3-1 על סוונסי סיטי. ב-7 במאי 2016 העריך ואן דייק את חוזהו בקבוצה בשש שנים.
ב-27 בדצמבר 2017 חתם ואן דייק בליברפול תמורת 75 מיליון ליש"ט ובכך הפך לכדורגלן היקר בתולדות ליברפול ולשחקן ההגנה היקר בהיסטוריה. ב-5 בינואר 2018 ערך ואן דייק את הופעת הבכורה שלו בליברפול וכבש את השער השני בניצחון 2-1 על אברטון במסגרת הסיבוב השלישי של הגביע האנגלי. בעונת 2018/2019 הצטיין ואן דייק וזכה בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית. עם ליברפול הוא סיים במקום השני בפרמייר ליג וזכה בגביע אירופה לאלופות כשנבחר לשחקן המצטיין במשחק הגמר נגד טוטנהאם הוטספר.
זכה גם בסופר קאפ האירופי בניצחון 
 2–2 (5–4 בפנדלים) על צ'לסי. ב-29 באוגוסט בהגרלת שלב הבתים של ליגת האלופות זכה ואן דייק בפרס שחקן ההגנה המצטיין ובשחקן השנה של אופ"א כשגבר על לאו מסי וכריסטיאנו רונאלדו. ב-23 בספטמבר בטקס פרסי פיפ"א זכה להיות בנבחרת השנה, אך הגיעה מקום שני לאחר לאו מסי בתואר שחקן השנה של פיפ"א.

נבחרת הולנד

בשנת 2011 זומן ואן דייק לנבחרת הולנד הצעירה בה שיחק כשנתיים ורשם 3 הופעות רשמיות. בשנת 2015 זומן לסגל נבחרת הולנד לקראת מוקדמות יורו 2016. ב-10 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד בניצחון 2-1 נגד נבחרת קזחסטן, במשחק זה שיחק הבלם משחק שלם כשעלה בהרכב.

חיים אישיים

בשנת 2011 לקה בדלקת התוספתן ונאלץ לעבור ניתוח חירום שהיה עלול לעלות בחייו.
נמל התעופה הבינלאומי המלך חוסיין

היסטוריה

בניית הנמל החלה בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 והוא נחנך בשנת 1972. בשנת 2002 שופץ בניין טרמינל הנוסעים, וב-2004 הוקם מסוף מטען חדש ונסלל מסלול הסעה במקביל למסלול הטיסה. על-פי הסכם השלום בין ישראל לירדן, אמורה הייתה הפעילות הבינלאומית האווירית של נמל התעופה עובדה לעבור אל הנמל בעקבה, אך מסיבות שונות הדבר לא יצא אל הפועל, ובחודש מאי 2010, החליטה ממשלת ישראל על הקמת נמל תעופה חדש בתמנע שישרת את כל הטיסות אל העיר אילת וממנה.

פעילות הנמל

בנמל מסלול טיסה בודד באורך של 3,004 מטרים ובית נתיבות המשתרע על פני שטח של 2,600 מ"ר. בנוסף שוכן בנמל בית קיץ העומד לרשותה של משפחת המלוכה הירדנית, ומסוף מטען בשטח של 6,000 מ"ר השוכן בצפונו של הנמל. הנמל מסוגל לטפל בתנועה שנתית של כ-1.5 מיליון נוסעים, אך בפועל עשו בו שימוש 223,775 נוסעים בשנת 2010, מהם 153,298 איש בטיסות בינלאומיות ו-70,407 בטיסות פנים.
רויאל ג'ורדניאן היא חברת התעופה העיקרית בנמל, והיא מפעילה מספר טיסות סדירות שבועיות לנמל התעופה הבינלאומי עמאן-המלכה עאליה בעמאן. חברה בת של רויאל ג'ורדניאן - ג'ורדן אוויאיישן - פועלת גם היא בנמל ומפעילה טיסות לעמאן ולמספר יעדים בארצות ערב. בנוסף פועלות בנמל טיסות שכר לאירופה ולמצרים שמפעילים מובילים אירופיים ורויאל ג'ורדניאן.
חלק ניכר מהפעילות האווירית בנמל הוא טיסות אימונים של חיל האוויר הירדני, ונמל התעופה משמש כבסיס האם של צוות האירובטיקה "רויאל ג'ורדניאן פלקונס" (Royal Jordanian Falcons; الصقور الملكية الأردنية), הפועל בחסות רויאל ג'ורדניאן וחיל האוויר המלכותי הירדני. הצוות הוקם בשנת 1978 וברשותו חמישה מטוסי אקסטרה 300 LS.
דפנה רבן

ביוגרפיה

רבן היא ילידת חיפה ולמדה בבית הספר הריאלי. ב-1988 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת איווה בפקולטה לטכנולוגיית מזון, וב-1992 סיימה תואר שני בטכניון במחלקה לביוטכנולוגיה והנדסת מזון. עבודת הדוקטורט שלה, שהושלמה ב-2004 ונכתבה במסגרת בית הספר לניהול באוניברסיטת חיפה, זכתה בהצטיינות יתרה. נושא העבודה היה "בעלוּת וערך סובייקטיבי בסחר ובשיתוף מידע".
בראשית שנות ה-90 הקימה רבן מרכז מידע בחברת "טמבור" ולאחר מכן הפעילה במשך עשר שנים עסק עצמאי, שסיפק שירותי מידע לחברות שונות.
חברה בוועד המנהל של "המרכז לחקר האינטרנט", העוסק באספקטים שונים של חברת המידע, בטכנולוגיה המאפשרת אותה, ובחיבור בין החברה, המידע והטכנולוגיה.
חברה ב"מרכז המצוינות לינקס" העוסק בחקר הלמידה בסביבה המרושתת.
ביחד עם תלמידיה, כתבה וערכה בשיטת ויקי ספר בנושא מודיעין תחרותי. יחד עם שיזף רפאלי הפעילה את סימולציית משחק העסקים "דוכן הלימונדה".
רבן שותפה ל-"SocIos Internet of Services", מיזם אינטרנט אירופי ובו שרת מארח בארכיטקטורה פתוחה. בפרויקט זה היא מפתחת מנגנון ייחודי לתימחור מידע.
מתגוררת בחיפה, נשואה ואם לשלושה.
אנט לנגן

חייה

אנט לנגן נולדה בלברקוזן שבגרמניה. לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון, היא עברה לארצות הברית על מנת לעבור שם קורס (Radcliffe Publishing Course). כשחזרה לגרמניה היא החלה לעבוד כאחראית על בחירת הספרים שיוצאו לאור בבית הוצאות לאור, במקביל היא החלה לכתוב את ספריה הראשונים, ובשנת 2000 החלה לעבוד כעצמאית. יש לה בן ובת והיא מתגוררת בקלן שבגרמניה.

קריירה

לנגן כתבה מעל ל-60 ספרים שתורגמו ליותר מ-29 שפות. ספר הילדים הראשון שלה פורסם ב-1989. הפריצה של לנגן כסופרת באה עם כתיבת סדרת הספרים "פליקס" המתארת את קורותיו של פליקס, בובת ארנב קטנה השייכת לסופי, המטייל בעולם כולו ומספר את חוויותיו במכתבים. רבים מהסיפורים והרעיונות בסדרה לקוחים מחייה של לנגן, שנהגה לטייל בעולם עם משפחתה עוד בילדותה.
בראסרי

בְּרָאסֵרִי (מצרפתית: Brasserie) הוא סוג של מסעדה בנוסח צרפתי עם אווירה מרגיעה, שמגישים בה מנות יחידות וארוחות שונות. לרוב מוגשים ארוחות פשוטות מתפריט מצומצם המשתנה בהתאם לשעה, לעיתים עד השעות הקטנות של הלילה, לצד משקאות חריפים (בעיקר בירה). בניגוד לביסטרו, הבראסרי בדרך כלל יעניק רמת שירות גבוהה ותפריטים מודפסים. בניגוד למסעדה, הבראסרי יגיש תפריט מצומצם יחסית ויאפשר להזמין אוכל לאורך כל היום ובכל ימות השבוע, ולא רק בשעות מסוימות כפי שנהוג במסעדה. כמו כן, השירות בבראסרי יהיה פחות פורמלי מזה שהמסעדה הצרפתית מחויבת לתת, והעיצוב גם הוא יהיה פשוט יותר. מנת בראסרי קלאסית היא סטייק וצ'יפס (בצרפתית: סטייק פריט).

מקור

פירוש המילה "בראסרי" בצרפתית הוא מבשלה, ובעקיפין מתכוון גם לכל תעשיית המבשלות. משערים שהכינוי בראסרי דבק במקומות שבישלו את הבירה המוגשת בעצמם. מקורו של סגנון הגשת המזון והשתייה בפונדקי הבירה הגרמניים, ומשם התפשט לאזור אלזס-לורן ובהמשך לפריז, שם הפכו הבראסרי למקום מפגש של אנשי רוח, פוליטיקאים ואמנים. 
בפריז ישנם בראסרי הקיימים מהמאה ה-19 כגון בופנז'ה שהינו הבראסרי הוותיק בפריז (מ-1864) ובראסרי ליפ שקיים מ-1880. לה קופול קיים מ-1927 והיה הבראסרי הגדול בפריז בין שתי מלחמות העולם.
מסעדות הנושאות שם זה נפתחו גם מחוץ לגבולות צרפת – למשל רשת בראסרי לה האל בארצות הברית ובראסרי M&R, "סרגוס", "לוקאס" ועוד בתל אביב – ופעמים רבות המונח כבר אינו משמש בהקשרו המקורי אלא יותר כאמצעי למיתוג זר של מסעדה מקומית.
הקרן לסיוע ליצואנים

הקרן הממשלתית לסיוע ליצואנים היא כלי סיוע של ממשלת ישראל לעסקים יצואנים.
מטרת הקרן היא לסייע ליצואנים בעלי פוטנציאל התפתחות ויצירת מקומות עבודה חדשים לישראלים בישראל. הקרן מעמידה הלוואות בסכום של עד מיליון דולר אמריקני, בערבות מדינה של 70%, באמצעות שני בנקים מסחריים: בנק אוצר החייל ובנק מרכנתיל דיסקונט. תהליך קבלת ההלוואה כרוך בבדיקה כלכלית של גוף כלכלי מקצועי, והחלטת ועדת אשראי המשותפת עם נציגי הבנק, משרד התמ"ת והחשב הכללי.

היסטוריה

הקרן הוקמה במהלך 2006 ועד נובמבר 2008 נתנה מענה לעסקים יצואנים רק עבור ביצוע תוכנית שיווקית להשקעות בייצוא. מאז, מעמידה הקרן הלוואות למגוון צרכים שונים בהם: הון חוזר, השקעות בציוד, פעולות שיווק בחו"ל, תוך הקלה בביטחונות הנדרשים מהיצואנים לצורך קבלת ההלוואה.
עד תחילת 2010 אושרו בקרן הלוואות בסך של מעל 80 מיליון ש"ח.
מושבה

תולדות

פתח תקווה, הנחשבת כ"אם המושבות", הוקמה בשנת 1878 בידי יוצאי היישוב הישן בירושלים, לאחר ששבועות אחדים קודם לכן קמה התיישבות דומה בגיא אוני (ראש פינה) על ידי יוצאי היישוב הישן בצפת.
בשנת 1882 נוסדו בידי עולים ממזרח אירופה, אנשי "חובבי ציון", המושבות ראשון לציון, זכרון יעקב וראש פינה (שהייתה למעשה התיישבות מחודשת בגיא אוני). בשנים שלאחר מכן חידשו העולים חובבי ציון את המושבה פתח-תקוה (שנעזבה בינתיים) והקימו מושבות נוספות כמו חדרה, נס ציונה, גדרה ורחובות.
מתיישבים אלה, שנהוג היה לכנותם "איכרי המושבות", פתחו פרק חדש בתולדות ההתיישבות בארץ ישראל. הם היו הראשונים להגשים את רעיונות התחייה הלאומית ברוחם של הוגי הציונות באירופה - חיי יצירה בארץ ישראל המושתתים על חיי כפר וחקלאות. עלייתם נקראה, על כן, "העלייה הראשונה", אף כי הייתה עלייה לארץ גם קודם לכן. בסך הכל הקימו אנשי העלייה הראשונה 32 מושבות.
מפעל חלוצי זה של התיישבות לא היה סיפור הצלחה כלכלי. תנאי אקלים וקרקע קשים, חוסר ניסיון חקלאי של המתיישבים, מערכת שירותים כושלת ועוינות כללית של השלטונות העות'מאנים - כל אלה פגעו במושבות וסיכנו את קיומן, אבל מאידך הם היוו את השלד והבסיס לכל צורות היישוב שהוקמו לאחריהן. מושבים ואף קיבוצים למדו מידיעתם ומניסיונם של איכרי המושבות בענייני החקלאות, ואף השתמשו בשירותים השונים שהם סיפקו.
עשרות מושבות נוספות הוקמו בארץ בתקופות העלייה השנייה (בעיקר בגליל), השלישית (למשל בנימינה), הרביעית (רמת גן, הרצליה ואחרות), החמישית (נתניה, נהריה) וכן הלאה.
חלוקה נוספת של המושבות הייתה לפי השתייכותם: מושבות חובבי ציון, מושבות של הברון רוטשילד ומושבות פרטיות.
מרבית המושבות במרכז הארץ הפכו עם השנים לערים ועיירות עם ענפי מסחר, תעשייה ושירותים, תוך שהן שומרות על זיקה מסוימת לחקלאות.

תמיכת הברון

המושבות ניצלו מהתמוטטות כלכלית בעיקר בשל עזרתו של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. רוטשילד, שכונה "הנדיב הידוע", לקח תחת חסותו את רוב מושבות חובבי ציון. הוא השקיע בהן כספים רבים בפיתוח תשתיות ושירותי הציבור, בחקלאות מתקדמת ובתעשייה (במיוחד ביקבים). רוטשילד גם רכש אדמות נוספות והקים מושבות חדשות ברחבי הארץ, בהן מזכרת בתיה (עקרון), באר טוביה (קסטינה) ומטולה. המושבות אמנם ניצלו מהתמוטטות, ואף התבססו וגדלו היטב, אולם נאלצו לשלם באובדן עצמאותן כשהן הועברו לידי פקידי הברון לניהול. מושבות אלו נודעו כ-"מושבות הברון".
מאוחר יותר הועבר ניהול המושבות לידי פקידי יק"א, חברה שנוסדה על ידי הברון מוריס דה הירש אך כל פעולותיה בארץ - כולל ההתיישבות באזור הגליל התחתון והקמת המושבות הנוספות בשנת 1901 - כפר תבור (מסחה), יבניאל (ימה), אילניה (סג'רה), מנחמיה (מלחמיה) - מומנו ונוהלו על ידי הברון רוטשילד.

במדינת ישראל

מדינת ישראל לא הכירה במושבה כ"צורת יישוב מוכרת", ולכן רוב המושבות הוכרזו לאחר קום המדינה כרשויות מקומיות - במעמד של מועצה מקומית או עירייה. אי ההכרה במושבות כצורת יישוב, גרמה להסבתן לרשות מקומית - יצרה מציאות של עשרות כפרים המנוהלים על ידי "מועצה-מקומית". צורת מינהל זו נועדה עבור עיירות: (כנרת, מנחמיה). רק מושבות מעטות, קטנות, הוכרו ככפרים: (מצפה, אילניה, יקנעם). אך כיוון ש"מושבה" איננה "צורת יישוב מוכרת", הם נקראו מעתה מושבים, צורת היישוב הדומה ביותר למושבה.
עם השנים, רוב המושבות הקטנות התפתחו או התרחבו לכדי ערים (כמו נתניה וחדרה), או צורפו ליישובים סמוכים גדולים יותר (כמו גבעת עדה, כפר אהרון, פרדס חנה-כרכור ובית-גן).
רחוב הארבעה

מבנה

הרחוב מתחיל ברחבת סינמטק תל אביב הנקראת "כיכר השוטר ע"ש רב-שוטר שמואל ויצמן" במפגש עם רחוב קרליבך ורחוב שפרינצק, שהייתה כיכר בצורת משולש לפני הקמת הסינמטק ב-1989. תוואי הרחוב היה גבולה הדרומי של המושבה הגרמנית שרונה ועד היום נמצאים מצפון אליו מספר בתים טמפלרים. הבתים הקרובים אל רחוב הארבעה נבנו מאוחר יותר, באופן יחסי לשאר בתי המושבה, והם כבר הושפעו בסגנונם מהסגנון הבינלאומי לפיו נבנו מרבית הבתים החדשים של תל אביב בשנות ה-30, טרם נטישת המושבה. כיום הרחוב הוא חלק מרובע העסקים של תל אביב והוא מקביל לאזור העסקים של רחוב החשמונאים והוא חלק מפרויקט דרום הקריה. במסגרת פרויקט זה נבנו עד כה בקצהו המזרחי של הרחוב, בסוף שנות ה-90, שלושה מגדלי משרדים - מגדל המילניום, מגדל התיכון ומגדל פלטינום ולידם תחנת משנה של חברת החשמל. עם החברות השוכנות במתחם המגדלים נמנות החברה לישראל, כימיקלים לישראל ו-KPMG. במגדל התיכון שוכנים משרדי מבקר המדינה. במגדל המילניום שוכנת מסעדת מסה, של השף אביב משה. בקצה הרחוב מצוי "יקב טמפלרי" ליד המושבה הגרמנית-טמפלרית "שרונה" ובצמוד לשוק האוכל המקורה הגדול בישראל שרונה מרקט.
ברחוב זה שוכנים גם משרדי מבקר המדינה ומרכז השלטון המקומי בישראל.
בעבר שכנה ברחוב זה החנות המרכזית למכירת פרסומי הממשלה, עד לסגירתה של ההוצאה לאור של משרד הביטחון.

מתחם גבעון

לאורך הקטע הדרומי של הרחוב קיימת שורת מבני משרדים כחלק מ"מתחם גבעון" הנמצא בין הרחובות הארבעה מצפון, החשמונאים מדרום וקרליבך במערב. מתחם זה הוקם על ידי עיריית תל אביב-יפו בשנות ה-60 על אדמות הטמפלרים הפנויות, כדי לפתח  אזור זה כאזור מסחר ועסקים. המתחם המכונה גם "מתחם הארבעה" כולל בנייני משרדים טוריים הסובבים רחוב פנימי קטן בשם גבעון (על שם העיר התנ"כית גבעון). לאורך כל בנייני המתחם בנויה אכסדרה מסחרית הממשיכה לקרליבך ולאכסדרה הראשית של רחוב אבן גבירול ובכך מהווה רצף לשטח המסחר המקורה (באופן דומה להמשך האכסדרה של אבן גבירול באזור כיכר רבין וכיכר מסריק).
לאורך האכסדרה הדרומית של הרחוב מצויות מסעדות רבות, שבזכותן הפך הרחוב לשם דבר כרחוב של מסעדות. בשיתוף פעולה עם מסעדות אלה התחילה המסורת השנתית של פסטיבל "טעם העיר" של תל אביב. ברחבת הסינמטק ובצד זה של רחוב הארבעה נערכים אירועים תרבותיים שונים בהם טעם העיר אשר החל שם וברחבת גבעון בשנת 1996 ומאוחר יותר עבר לפארק הירקון כדי לאפשר לקהל גדול יותר להגיע.
תחנת הרכבת בתיר

היסטוריה

התחנה הוקמה כחלק מהקמת קו הרכבת לירושלים, בשנים 1892 היא שימשה כתחנת ביניים קטנה למטרות מפגשי רכבות ומילוי מים בקטרים.
בניין התחנה המקורי היה זהה למדי לבניינים שבתחנות הביניים הקטנות האחרות בקו ירושלים - לוד, סג'ד ודיר אבאן (בית שמש), וארבעתם הוגדלו בתחילת המאה ה-20 באמצעות הוספת קומה למבנה המקורי.
התחנה והבניין נשארו בשימוש גם בתקופת המנדט הבריטי, אך גג הרעפים של הבניין הוחלף בגג שטוח לקראת סוף המנדט. לאחר קום המדינה רכבת ישראל זנחה את הבניין עוד הרבה לפני סגירת הקו בשנת 1998, אבל המבנה נהרס סופית רק בעת שיקום הקו בתחילת העשור הנוכחי.
הארגון הבינלאומי לפסולת מוצקה

הארגון הבינלאומי לפסולת מוצקה (באנגלית: International Solid Waste Association - ISWA) הוא ארגון בינלאומי ללא כוונת רווח שהוקם בשנת 1970 במטרה לקדם ולפתח ניהול פסולת באופן מקצועי בכל רחבי העולם כתרומה לפיתוח בר-קיימא.
המטרה של הארגון בעולם היא לימוד ומחקר על מידע וניסיון על כל ההיבטים של ניהול פסולת ביתית, פסולת מסחרית, ופסולת תעשייתית. הארגון מאמץ מערכות מקובלות של ניהול פסולת באופן מקצועי של לימוד הציבור הרחב באמצעות פיתוח טכנולוגי ושיפור השיטות להגנה על חיי אדם ועל בריאותם ואיכות הסביבה, כמו כן גם שימור של חומרים ומקורות אנרגיה.
הארגון גם פעיל במגוון תחומים, כולל כנסים, מפגשים, תוכניות הדרכה, פיתוח מידע והפצתו, וסיוע טכני בקנה מידה עולמי. בארגון ישנם יותר מ-1,200 חברים ב-93 מדינות ועם השנים הרשת הבינלאומית הרשת למדינות נוספות עם יותר מ-80% מאוכלוסיית העולם החסרים בו ומייצג את כל ההיבטים של תחום ניהול פסולת, החל מארגונים, מוסדות מחקר ומוסדות אקדמיים, ועד לבתים פרטיים, וחברות פרטיות. מקום מושבו של הארגון הוא בווינה, אוסטריה.
בשנת 2009 נבחר איגוד ערים דן לחברות בארגון בתור הנציג הרשמי של ישראל.
ג'יימס ג'ונסון

נעורים וקריירת מכללות

ג'ונסון נולד בעיר שאיין שבוויומינג, לאב אפרו-אמריקאי ואם מסמואה. לג'ונסון חגורה שחורה מדרגה שנייה בקראטה. עד תחילת לימודיו האקדמיים בגיל 18 השתתף ג'ונסון בשבעה קרבות MMA (אמנויות לחימה משולבות) וב-20 קרבות קיקבוקס, ובכולם ניצח.
בין השנים 2007–2009 למד באוניברסיטת וייק פורסט אשר בווינסטון סיילם (קרוליינה הצפונית), ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה לצד שחקני ה-NBA לעתיד ג'ף טיג, אל-פארוק אמינו ואיש סמית'. בשתי עונותיו בקבוצה רשם ממוצעים של 14.8 נקודות ו-8.5 ריבאונדים למשחק, ובשתיהן נבחר לחמישייה השלישית של העונה במחוז ה-"All-ACC".

שיקגו בולס

בדראפט ה-NBA‏ 2009 נלקח ג'ונסון בבחירה ה-16, על ידי שיקגו בולס. בעונה וחצי הראשונות שלו בשיקגו שותף ל-11.3 דקות בממוצע למשחק בלבד, בהן קלע כ-3.8 נקודות למשחק. במהלך עונתו השנייה נשלח לקבוצת הבת של הבולס מליגת הפיתוח, איווה אנרג'י, ובשמונת משחקיו בקבוצה העמיד ממוצעים של 19.3 נקודות, 8.9 ריבאונדים, 4.3 אסיסטים ו-2.5 חסימות למשחק.

טורונטו ראפטורס

במהלך עונתו השנייה ב-NBA הועבר בטרייד לטורונטו ראפטורס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית. מאז הגיעו לקבוצה שימש ג'ונסון כשחקן חמישייה קבוע, ועד סיום עונת 2011/2012 הציג יכולת טובה עם ממוצעים של 9.1 נקודות ו-4.7 ריבאונדים בכ-26 דקות בממוצע למשחק.

סקרמנטו קינגס

לקראת עונת 2012/2013 נשלח ג'ונסון בטרייד לסקרמנטו קינגס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית. בעונתו היחידה בסקרמנטו שימש כשחקן ספסל וקלע 5.1 נקודות למשחק.

ריו גראנדה ואלי וייפרס

משלא מצא קבוצה בפתיחת עונת 2013/2014, חתם ג'ונסון על חוזה בקבוצת ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בעשרת משחקיו בקבוצה רשם ממוצעים מרשימים של 18.5 נקודות, 9.1 ריבאונדים, 4.8 אסיסטים, 1.9 חטיפות ו-3.4 חסימות למשחק.

ממפיס גריזליס

בדצמבר 2013 חזר ל-NBA כשחתם על חוזה בממפיס גריזליס, ועד סיום עונת 2013/2014 קלע במדיה 7.4 נקודות למשחק כשחקן ספסל.

החזרה לטורונטו

לקראת עונת 2014/2015 חתם על חוזה לשתי עונות בטורונטו ראפטורס. בפלייאוף 2016 העפיל עם הראפטורס לשלב גמר האזור המזרחי, לראשונה בתולדות הקבוצה.

מיאמי היט

ביולי 2016 חתם על חוזה לעונה אחת במיאמי היט, עבור כ-4 מיליון דולר. בסיום אותה עונה, בה קבע שיאי קריירה בממוצעי נקודות (12.8), ריבאונדים (4.9) ואסיסטים (3.6) למשחק, חתם על הארכת חוזה במיאמי ל-4 עונות נוספות עבור כ-60 מיליון דולר.
ארפד גוט

ארפד גוט (Arpad Gut;‏ 22 בפברואר 1877, ח' באדר תרל"ז – 24 במאי 1948, ט"ו באייר תש"ח) היה מהנדס יהודי-הונגרי שפעל בארץ ישראל בתחילת המאה ה-20 ותכנן מבנים חשובים רבים.

ביוגרפיה

נולד בעיירה קייטהאלי שבמחוז שומוג' (Somogy), בדרום-מערב הונגריה, לשמואל הכהן (מורה בבית-הספר העממי של הקהילה היהודית בעיירה) ולמרים בת שמואל טורן. למד בבית-הספר של אביו, ולאחר לימודי צרפתית ומתמטיקה עבר לגימנסיה שברחוב מארקו בבודפשט. בשנת 1897 סיים אותה בהצטיינות, ועבר ללמוד בטכניון הממלכתי ההונגרי, ובשנת 1901 הוסמך למהנדס בניין אזרחי. במשך 3 וחצי שנים עבד במפעל ההנדסי הגדול שבהונגריה, "גאנץ-דאנוביוס" (Ganz-Danubius) בבודפשט, והתמחה בייחוד בבניית גשרים, עבודות בטון מזוין וקונסטרוקציות ברזל ופלדה לבניה בממדים גדולים. בין הבניינים המפורסמים שסייע להקמתם הוא "בית המרחץ גלרט" בבודפשט. בין השנים 1908–1920 עבד עם המהנדס יֶנֶה גֶרגֶי.
בנוסף היה מורה ולימד את ילדי הכפר והסביבה תפילות ולימודי קודש.
במלחמת העולם הראשונה הגיע עד לדרגת סגן בצבא האוסטרו-הונגרי ונפל בשבי הרוסי. ישב בכלא במשך שלוש שנים עד לתום המלחמה.
בחודש מרץ 1921 עלה לארץ ישראל. עבודתו הראשונה בארץ הייתה בניית קזינו גלי אביב על שפת ימה של תל אביב. הוא פיתח שיטה מיוחדת ליציקת עמודי בטון בתוך המים. בשנת 1927 הציע לבנות בחופי תל אביב רציף לטעינת משאות ופריקתן מאוניות. בנוסף הוא בנה מספר מגדלי מים בתל אביב, שהגדול והיפה שבהם נמצא ברחוב מזא"ה.
לגוט היה פרדס מצפון לכפר אז"ר, סמוך לאוניברסיטת בר-אילן. הפרדס נוהל על ידי משפחת שוורץ וממנו שרדו מגדל מים ולידו שרידי מבנים בהם גרה משפחת שוורץ. כיום נבנית במקום שכונת מגורים על שם מאיר עמית.
גוט נקרא על ידי חברת פיק"א לבנות את הטחנות הגדולות בחיפה. כמומחה לבטון מזוין, הביא ארצה את מערבל הבטון המכני הראשון. הצטרפו אליו מהנדסים נוספים מהונגריה, ויחד בנו את מפעל "נשר" למלט ליד חיפה.
משפחת גוט הקימה את ביתה ברחוב טרומפלדור בתל אביב, ששימש מרכז ליהודי הונגריה. בתחילת שנות ה-20 נבנה "בית-הכנסת הגדול" ברחוב אלנבי. ארפד גוט נקרא לתכנן את הקונסטרוקציה לבניית הכיפה. בשנת 1921 הקים את בניין הפסג' הגדול בשדרות ירושלים מספר 6 ביפו שהיה הבניין הראשון בארץ שהוקם מבטון מזוין ועם יסודות בטון. בשנת 1930 נקרא לפקח על בניית "בית המדידות הבריטי" ברחוב יהודה הלוי בתל אביב (כיום המרכז למיפוי ישראל). בשנת 1935 בנה את מערכת הביוב התת-קרקעית של תל אביב, שהזרימה את השפכים אל הים. בשנת 1942 הוחלט במטה הכללי של הצבא הבריטי להקים גשר על נהר פרת, על מנת לאפשר תנועה מהירה של כוחות צבא בריטיים צפונה, מתוך חשש שהגנרל רומל, מפקד הצבא הגרמני במערכה במדבר המערבי ימשיך בניצחונותיו ויתקדם לעבר ארץ-ישראל. לפי תכנון של חיל ההנדסה הבריטי בניית הגשר הייתה צריכה להימשך כשנתיים. גוט הוזמן לבצע והבטיח לסיים את בניית הגשר לפני הזמן המוקצב. הגשר הועמד על כנו תוך חמישה חודשים, והוא נפתח לתנועה ב-10 ביוני 1942. כאות הוקרה לפועלו קראו הבריטים לגשר על שמו של הבונה והמתכנן: "גשר גוט". לאחר המלחמה נמכר הגשר לממשלה הסורית תמורת מיליון לירות סוריות, וזו החליפה את שמו ל"ג'יסר אל רוקה".
נקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
אשך

בני אדם ויונקים אחרים

אצל האדם ואצל חלק מהיונקים האחרים קיימים שני אשכים, התלויים בתוך שק האשכים, הממוקם מחוץ לחלל האגן ומתחת לפין. מיקומו של שק האשכים מחוץ לגוף מאפשר את תנאי הטמפרטורה הדרושים לייצור התקין של תאי הזרע.
הטמפרטורה הממוצעת בשק האשכים היא כ-34.4°C, טמפרטורה הנמוכה בכ-2.5 עד 3 מעלות מטמפרטורת הגוף הממוצעת באיברים הפנימיים (36.7°C), טמפרטורה שאינה מתאימה לייצור תאי זרע. במקרים שבהם הטמפרטורה באשכים גבוהה (למשל כאשר הגבר לובש תחתונים צמודים, בעת מחלה המעלה את חום הגוף כולו, שהות ממושכת בסביבה חמה או מסיבה אחרת) נפגע ייצור תאי הזרע ואיכותם נפגעת. בסביבה שבה הטמפרטורה נמוכה מופעל רפלקס המצמיד את שק האשכים לגוף על מנת להעלות את הטמפרטורה שלהם.
האשך מכונה גם ביצה (מוכר יותר בשם הזוגי "ביצים"), וכך הוא נקרא במקורות כמו בתלמוד. על-פי מילון בן-יהודה "מאושכן" הוא בעל אשכים גדולים מאד, "קיין" הוא בעל אשכים גדולים (בעברית תלמודית).

התפתחות עוברית

האשכים מתפתחים בבטן העובר. בהמשך ההיריון הם נמשכים מטה אל שק האשכים באמצעות מיתר. בעת הלידה אמורים שני האשכים להימצא בשק האשכים. במקרים מסוימים חלה ירידה מאוחרת של האשכים לשק האשכים, או שאשך אחד או שניהם נותרים בחלל הבטן. מצב זה מכונה "טמירות אשכים". בתקופת הילדות ועד לבגרות המינית, האשך צמוד לגוף במצבו הרגיל (אינו תלוי עד לתחתית שק האשכים), ועלול להיחשב בטעות כמקרה של אשך טמיר. ביונקים מסוימים יורדים האשכים לשק האשכים בשבועות הראשונים לאחר הלידה.

מבנה אנטומי

האשך מורכב מאבוביות דקות ומפותלות ומסיבי שריר רבים. לאחר ייצורו, ממשיך הזרע לאבוביות אלה ועובר בהן הבשלה, ומהן עובר לצינורות מרכזיים יותר ולצינור הזרע. האבוביות דחוסות בתוך כמה שכבות המקיפות אותן והן, בנוסף לשריר, מקנות לאשך את צורתו הביצית ואת מרקמו הנוקשה.
בדרך כלל קיים הבדל במיקום וגודל שני האשכים, כמו בעוד איברים רבים אחרים בגוף. אצל כ-63% מהגברים האשך השמאלי ממוקם נמוך יותר, ואצל כ-25% המצב הוא הפוך. המשקל הממוצע של האשך הימיני הוא 9.95 גרם, בעוד השמאלי שוקל בממוצע רק 9.36 גרם, כ-590 מיליגרם פחות מחברו.
תפקידם של שני האשכים זהה והם אינם מושפעים אחד מהשני.
שתי אוכלוסיות התאים העיקריות באבוביות האשך הן של תאי ליידיג ושל תאי סרטולי. תאים אלה אחראים לייצור הורמונים ולהפרשתם וגם לתמיכה באוכלוסיית תאי הזרע המתפתחים באשך.
חייר סספדס

קריירה

סספדס התחיל את הקריירה שלו באליאנסה לימה עמה זכה באליפות, אך לא היה שותף פעיל לזכייה עצמה. בשתי העונות שלאחר מכן הושאל לדפורטיבו מוניסיפל ודפורטיבו אביאסיון בהתאמה. בשנת 2006 קיבל את כרטיס השחקן שלו וחתם בספורט בויס. במדי ספורט בויס שיחק שתי עונות שאחריהן חתם באוניברסידאד סן מרטין. המועדון סיים את העונה עם אליפות, כאשר סספאדס עזב לקראת סיום העונה וחתם בעירוני קריית שמונה שהייתה הקבוצה הראשונה שלו מחוץ למדינה. לקראת סיום חלון העברות של ינואר של אותה העונה, הוא חתם בהפועל פתח תקווה. ב-13 בפברואר 2009 הבקיע את שער הניצחון של קבוצתו (0-1) נגד הפועל בני לוד. בתחילת קיץ 2009 חתם במכבי אחי נצרת, אך לקראת סיום חלון העברות שוחרר וחתם בבני סכנין ממנה שוחרר עוד לפני חודש ינואר. בינואר 2010 חזר לפרו כאשר חתם באוניברסידאד ססאר ואייחו. בשתי העונות שלאחר מכן שיחק בלאון דה הואנוצו ואוניברסידאד סן מרטין בהתאמה ולקראת תחילת עונת 2013 חתם בחואן אאוריץ'.
ב-24 במרץ 2007 סספדס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת פרו בו הפסידה נבחרתו 2-0 ליפן. סספדס השתתף עם הנבחרת בקופה אמריקה 2007 וקופה אמריקה 2015.