google/wiki40b huggingface dataset:
קריית האמנים צפת

קריית האמנים צפת נוסדה עם שחרור צפת, במלחמת תש"ח. בעידודה של עיריית צפת התחילה קבוצת אמנים לשקם חורבות בשכונה הממלוכית חארת אל-ואטה (התחתונה, הנמוכה), על גבול הרובע היהודי ההיסטורי, לבנות גלריות ולפתוח תערוכות. גרעין אמנים זה משך לקריה עשרות אמנים נוספים. צפת הייתה לביתם של חלק מן האמנים, ויתרתם רק יצרו בקריה בהשראת רוח העיר, נופיה, מבניה ודמויותיה. הסדנאות הגלריות והתערוכות היו למוקד משיכה תיירותי לאורך תקופת פריחתה של הקריה בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20.
את המיתוס האמנותי הצפתי המרוחק מזרמים של מרכזי אמנות אחרים בארץ ייחדה נוכחותה העקבית של אסכולת פריז היהודית.
משנות ה-70 ואילך ירדה קרנה של הקריה. דור המייסדים הלך לעולמו, חלק מהאמנים לא הסתגל לשינויי אופנות אומנותיות, התמסחרות, הצטרפות אמנים שאינם מן הדרג הראשון, תשתיות שהוזנחו ושינויים דמוגרפיים - כניסה של אוכלוסייה חרדית לקריה, כל אלה הולידו הליך גסיסה מתמשך.

הקמה

שבעה חברו לגרעין האמנים המייסד של הקריה: שמשון הולצמן, אריה לרנר ואשתו הציירת חנה לרנר, אריה מרזר, יצחק פרנל, משה קסטל ומנחם שמי ואלו נעזרו בתמיכתו ועידודו של ראש העיר הראשון של צפת לאחר שוך קרבות תש"ח, משה פדהצור. במקביל לקבלת 'מסגד השוק' לצורך פתיחת 'התערוכה הכללית' להצגת מבחר מיצירותיהם של אמני הקריה הוקמה 'עמותת קריית-האמנים'. "כל האמנים אשר התיישבו בצפת של 1949 היו ממילא חברים באגודת האמנים בתל אביב, וכך התגבש קריטריון קבלת חברים חדשים המחייב כל מועמד להיות חבר באגודת האמנים הארצית כתנאי לקבלתו. חוק מכביד נוסף קיים בתקנון, המחייב כל חבר בקריית האמנים להיות בעל נכס בגבולות הקריה".

הווי

הוקם 'מועדון מלוא' אשר שימש מקום התכנסות לאמנים התושבים, לאמנים אורחים מהמרכז ולכל מי שביקש אווירה בוהמית ובילוי לתוך הלילה. המועדון הופעל על ידי ועד נשים, שהרוב בו היו נשות האמנים, והמיעוט - אמניות בזכות עצמן. תפקידן היה לארגן תוכנית לערבי שישי ושבת, לערבי חגים ומסיבה מיוחדת התקיימה מדי שנה לרגל "סיום העונה" שהתקיימה בסוף סוכות, טרם שובם של חלק מהאמנים לתל אביב. הפעילות החברתית עזרה להשכיח את המצב הכלכלי הלא מזהיר - שנות הצנע. האמנים חובבי החיים הטובים נהגו לשלם עבור ארוחותיהם במסעדות ובתי המלון ביצירות אומנות. כך נאספו בידי המלונאים והמסעדנים של צפת אוספי אמנות נאים.

תערוכות

תערוכת אסכולת פריז בקריית האמנים צפת שנות ה־50 וה־60 של המאה העשרים הוצגה ב-2014 במוזיאון הכט בחיפה באצירתו של סורין הלר. התערוכה בחנה את זיקתה של קריית האמנים בצפת לאסכולת פריז. התערוכה הציגה מגוון עבודות של יוצרים מרכזיים שפעלו במקום זה בשנות ה־50 וה־60 וסיפרה פרק ייחודי בתולדות האמנות בארץ.
תערוכת תור הזהב בציורי צפת. הוצגה במשכן לאמנות עין חרוד ב-1987 באצירתו של גדעון עפרת
'התערוכה הכללית' במסגד השוק בצפת מציגה מאז שנות ה-50 מבחר מעבודות אמני הקריה
פטון (טנק)

פטון הוא הכינוי שניתן לסדרת טנקים אמריקאית, שיצורה החל בשנות ה-40 המאוחרות של המאה ה-20 ונמשך עד לשנות ה-80 של המאה ה-20. הטנקים נקראים על שם הגנרל ג'ורג' פטון. טנקי הפטון שירתו בצבאות רבים בכל העולם, וגרסאות מתקדמות של הטנקים משרתות עד היום. במשך שנים היה הפטון הטנק המוכר והנמכר ביותר במערב. טנקים רבים מדגמי פטון השונים שירתו בצה"ל תחת השם מגח.
כתב קרולינגי

כתב קרולינגי או המינוסקול הקרולינגי הוא גופן כתב יד שפותח והופץ במהלך המאה השמינית ככתב תקני לכתיבה והעתקה של ספרי קודש נוצריים וספרי חוקים ותקנות, באופן שיהיו קריאים על ידי מלומדים בכל רחבי אירופה. זאת בניגוד למצב ששרר קודם לכן, כאשר לכל אזור היה כתב יד שונה, לעיתים בלתי-קריא על ידי אלו שלא התחנכו באותו מקום. פיתוח הכתב מיוחס לקיסר קרל הגדול, במסגרת הרנסאנס הקרולינגי והוא מבוסס על כתבי יד מאירלנד וצרפת. הכתב שימש ככתב תקני באימפריה הרומית הקדושה בין 800 ל-1200 לערך. כיוון שספרים עתיקים הועתקו בכתב זה סברו ראשוני הרנסאנס באיטליה שזה היה הכתב המקורי של האימפריה הרומית ולפיכך ייחסו לו כבוד רב.

מקור הכתב

לפי איינהרד, הביוגרף של קרל הגדול,  הוא זימן לבירתו באאכן את אלקואין - ראש המנזר של יורק, אנגליה -  במטרה ליצור תקן לכתיבה מסוגננת. אלקווין ביצע רוויזיה גדולה בכל סגנונות הכתיבה והטקסטים ובסופה, בין 782 ל-796, פיתח יד (hand - ביטוי שמשמעותו סגנון קליגרפי) חדשה וקרא לה על שם פטרונו. עם זאת, ניסיונות לבצע האחדה בין כתבי יד מרובינגים, גרמאנים ואחרים, קדמו למהלך זה.
הדוגמה המוקדמת ביותר לשימוש נרחב בכתב הקרולינגי מצויה בספר הבשורות הכרוך מסוף המאה ה-8 הנקרא "האוונגליון של עדה" (Ada, משום שהוא מוקדש לאחותו של קרל, עדה מטריר).
בעוד שכתבים בלטינית החלו להכתב מאז בכתב הקרולינגי בכל רחבי האימפריה הפרנקית, הרי שכתבים בשפות אחרות המשיכו להכתב בכתבי יד מקומיים (כגון באלפבית גותי, אנגלו-סקסוני או סלאבי). עם זאת, במהלך מאות השנים הבאות עברו יותר ויותר שפות מקומיות לכתיבה ב"אות לטינית" כלומר באותיות הכתב הקרולינגי.

מאפיינים

המאפיין העיקרי של הכתב הוא בהירות וקריאות. האותיות שוות בגודלן וכוללות מבנים המבוססים על קשתות-מעגל וקווים ישרים ואלכסוניים בזווית של 45 מעלות. בכתב זה הוסדר השימוש באות גדולה והונהגו רווחים בגודל קבוע בין המילים. הכתב כלל מעט ליגטורות (צירופי אותיות ליחידה גרפית), עם יוצאים מן הכלל בולטים - הסימן & כקיצור ל-et והליגטורה הנפוצה æ. באופן כללי, צורת האותיות מזכירה מאד את צורת האות המודרנית, כולל נטייה לויתור על S ארוכה לטובת S רגילה ושימוש ב-V מחודדת במקום באות דמוית U. עם זאת, כמה אותיות נראות שונות מהאות המודרנית. הכתב כולל "e פתוחה" לציון "אפסילון לטיני", Rr בצורה המזכירה לעיתים את כתיב המספר 2 Ꝛꝛ, ו-y המזכירה את האות גמא.
הכתב הציג לראשונה את סימן השאלה בצורתו המוכרת (?) ואת האות W.
קרום חיצוני

קרום חיצוני (באנגלית: Outer membrane) הוא קרום העוטף את שכבת הפפטידוגליקן בחיידקים גראם-שליליים ואינו קרום התא שעוטף את החיידק ואברוניו. הקרום החיצוני, בשונה מקרום התא, הוא דו-שכבתי א-סימטרי, כלומר בחלקו הפנימי קבועה שכבה של פוספוליפידים, בדומה לקרום התא, אולם בחלקו החיצוני קבועות מולקולות אמפיפיליות מסוג LPS ו-LOS שמשמשות בתור אנדוטוקסינים וכן חלבוני תעלה מסוג פורינים שמונעים דיפוזיה של אנזימים בקטריוליטיים, דוגמת ליזוזים.

הרכב הקרום החיצוני

הקרום החיצוני הוא, כאמור, קרום דו-שכבתי א-סימטרי. בחלקו הפנימי מורכב משכבת פוספוליפידים ואילו בחלקו החיצוני קבועות מולקולות אמפיפיליות מסוג LPS ו-LOS וכן חלבוני תעלה מסוג פורינים שמאפשרים דיפוזיה של מולקולות הידרופיליות במשקל נמוך מ-700 דלטון לחלל הפריפלזמי. אותם הפורינים אף מונעים "זליגה" של מרכיבי הפריפלזמה אל מחוץ לתא החיידקי. על פני חלקו החיצוני של הקרום החיצוני נמצאים קולטנים רבים שחלקם מהווים אתרי הצמדות לבקטריופאג'ים.
הקרום החיצוני מעוגן אל קרום התא בנקודות הדבקות (Adhesion sites) ואל הדופן הפפטידוגליקנית על ידי ליפופרוטאינים ייעודיים, דוגמת Braun's lipoprotein. הליפופרוטאינים נעזרים בקשרים קוולנטיים על מנת לבצע את פעולת העיגון. שלמות ויציבות הקרום החיצוני תלויים בקשרים הידרופוביים שנוצרים בתיווך יוני מגנזיום וסידן בין קבוצות הזרחה, על גבי מולקולות LPS, לבין מארג החלבונים הקבועים בקרום החיצוני.

פתוגניות

המבנה הייחודי של הקרום החיצוני תורם רבות לפתוגניות של חיידקים גראם-שליליים בשל נוכחות מולקולות LPS ו-LOS, שמשמשות בתור אנדוטוקסינים. חדירתו של ליפיד A לרקמה עמוקה, או למחזור הדם עלולה להוביל להרעלת דם (Septicemia) ולתגובה חזקה של מערכת החיסון כנגדו היות שהוא מהווה אימונוגן חזק מאוד כלפי המערכת. הרעלת דם באה לידי ביטוי בעלייה חדה בחום הגוף, צניחת לחץ הדם וקרישה תוך-כלית מפושטת (DIC). מצב זה מסכן חיים ודורש התערבות רפואית מיידית.
נוכחות הקרום החיצוני תורמת רבות לשרידותם של חיידקים גראם-שליליים. יחד עם הקפסולה הם מהווים מחסום פיזי מפני חדירת אנטיביוטיקות שעלולות לפגוע בדופן ובקרום התא. זאת הסיבה לכך שקשרים הידרופוביים, שתורמים ליציבות ולשלמות הקרום החיצוני, מהווים אתר מטרה אידיאלי לאנטיביוטיקות רבות.
The Look of Love

רקע

תחילה השיר היה קרוי בשם "Slammer" והוא נכתב והופק על ידי מדונה עצמה ופטריק לאונרד. מדונה ביקשה בעצמה מלאונרד עזרה בלפתח את השיר על מנת שהאופי שלה ואישיותה כפי שמוצגים בסרט יובאו לידיי ביטוי.  
היא כתבה את המילים ואת הלחן בהשראת הדמו שהכין לאונרד. מדונה אמרה כי השחקן ג'יימס סטיוארט השפיע עליה בכתיבת השיר בעקבות השתתפותו בסרט "חלון אחורי".

ניתוח מוזיקלי והצלחה

בליווי כלי הקשה השיר נפתח עם קו סינתיסייזר לצלילי בס נמוך וקולות רקע אטיים ולאחר מכן מדונה מתחילה לשיר את המילים. השיר זכה להצלחה במצעד האירופאי כאשר הגיע שם בשיאו למקום ה-17, בין היתר הצליח בבריטניה שם הגיע למקום ה-9, בהולנד שם הגיע למקום ה-8 ובאירלנד שם הגיע למקום ה-6. 
בצפון אמריקה השיר לא זכה להצלחה כאשר לא נכנס בכלל למצעד האמריקאי הרשמי ולמצעד הקנדי הרשמי. גם באוסטרליה וניו זילנד השיר לא הופיע במצעדים הרשמיים של מדינות אלה.
חוג עין ורד

חוג עין ורד הייתה קבוצה של  נאמני ארץ ישראל השלמה של תנועת העבודה, שנקראה על שם מושב עין ורד בו התקיים כינוס היסוד של הקבוצה. 
באפריל 1976 התקיים בעין ורד כינוס של אנשי ההתיישבות העובדת, בעיקר חברי מפלגת העבודה ואוהדיה, שקראה להתיישבות רחבה ביהודה ושומרון, על רקע דיבורים על פינוי קדומים. בין הדוברים בכינוס היו אריאל שרון, מאיר זורע, דן לנר ואריה נחמקין. בכינוס השתתפו גם חברי קיבוצים, הגם שראשי התנועות הקיבוציות הסתייגו מקיום הכינוס. משתתפים בכינוס המשיכו לאחריו בפעילות למען ההתנחלות, וזכו לכינוי "אנשי כנס עין ורד". 
בפברואר 1977 התקיים כנס שני בעין ורד ובאפריל, על רקע הבחירות המתקרבות, התקיים כנס של החוג בבאר טוביה בו נאם משה דיין. דני צדקוני כינה את החוג "תרגיל מוצלח של הימין הישראלי לחדור לתנועת העבודה הישראלית ולקעקע אותה בתוך בסיסה". 
אנשי עין ורד המשיכו להתכנס גם לאחר המהפך, ולקרוא להתנחלות ביהודה ושומרון. אנשי החוג פעלו במשותף עם התנועה למען ארץ ישראל השלמה וגוש אמונים, ובין השאר השתתפו בהוצאת בטאון "זאת הארץ" של התנועה למען ארץ ישראל השלמה. בסוף 1978 יצאו אנשי החוג בקריאה נגד פינוי יישובי חבל ימית והשתתפו בברית נאמני ארץ ישראל. בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים השתתפו אנשי עין ורד עם יובל נאמן בהקמת התחייה. 
עם אנשי החוג נמנו: יוסף טבנקין, משה טבנקין, אהוביה טבנקין, מאיר הר ציון ואפרים בן חיים. 
במאי 1979 הקימו אנשי "שלום עכשיו" את "חוג פלמחים" כמשקל נגד לחוג עין ורד.
מארטן דה רון

קריירת מועדונים

דה רון התחיל את הקריירה המקצועית שלו בספרטה רוטרדם. ב-27 במרץ 2010 דה רון ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 3-0 נגד טוונטה. עד לסיום העונה רשם שלוש הופעות בליגה. בעונת 2010/2011 הפך לשחקן הרכב בקבוצה ורשם 27 הופעות בעונה זו. ב-26 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 1-2 נגד אלמרה סיטי.
באפריל 2012 חתם ל-3 שנים בהירנביין. ב-9 במרץ 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית בניצחון 1-2 נגד פ.ס.וו. איינדהובן.
ביולי 2015, דה רון חתם באטלנטה מהסרייה א'.
ב-4 ביולי 2016 דה רון חתם במידלסברו, העולה החדשה מהפרמייר ליג תמורת 12 מיליון פאונד. ב-5 בנובמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בצורה דרמטית בדקה ה-91 במשחק הליגה נגד מנצ'סטר סיטי. המשחק נגמר בתיקו 1-1.
ב-10 באוגוסט 2017 חזר דה רון לאחר שנה לאטלנטה.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, דה רון שיחק בנבחרת הנוער של הולנד והשתתף עימה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2010.
ב-13 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1-3 נגד לוקסמבורג במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
השערת רימן

במתמטיקה, השערת רימן היא השערה שהציע בשנת 1859 המתמטיקאי ברנהרד רימן, מגדולי המתמטיקאים של אותה עת. לפי ההשערה, החלק הממשי של כל האפסים (הלא טריוויאליים) של פונקציה מרוכבת הידועה בשם "פונקציית זטא של רימן" הוא . השערה זו, הקשורה קשר עמוק להתפלגות של המספרים הראשוניים, היא מן הבעיות הפתוחות הבולטות ביותר בתורת המספרים ובמתמטיקה בכלל, וכלולה ב7 בעיות המילניום של מכון קליי. ההשערה הוצגה לראשונה ב-1859 במאמרו של רימן על מספר הראשוניים מתחת לגודל נתון.

המתמטיקה של השערת רימן

פונקציית זטא של רימן היא פונקציה מרוכבת המוגדרת עבור מספרים מרוכבים s בעלי חלק ממשי גדול מ-1 על ידי , ועבור ערכים אחרים באמצעות המשכה אנליטית. לאחר ההמשכה, הפונקציה מרומורפית בכל המישור, עם קוטב פשוט בנקודה s=1, ואפסים פשוטים בנקודות . אפסים אלו נקראים "האפסים הטריוויאליים", משום שהם נובעים מיד מן הנוסחה להמשכה האנליטית של הפונקציה. 
השערת רימן עוסקת באפסים של פונקציית זטא, למעט אלה שבערכים השליליים הזוגיים. ההשערה קובעת שכולם נמצאים על "הישר הקריטי" . 
רימן פרסם את השערתו במאמרו העוסק בהתפלגות המספרים הראשוניים, ולהשערה קשר עמוק להתפלגות זו. בשנת 1896 הוכיחו ז'אק אדמר ושארל דה לה ואלה פוסן, כל אחד מהם באופן עצמאי, שלפונקציה אין אפסים על הישר , ותוצאה זו לבדה הספיקה להם כדי להוכיח את משפט המספרים הראשוניים. מכאן נובע גם שעל כל האפסים להימצא ב"רצועה הקריטית" . בשנת 1900 כלל המתמטיקאי הנודע דויד הילברט את השערת רימן ברשימת 23 הבעיות שלו כבעיה השמינית, רשימה שהיוותה אתגר למתמטיקאים במהלך המאה ה-20, ואחדות מהבעיות שבה עודן מחכות לפתרון. הוא אמר אודות הבעיה: "אם אתעורר לאחר שינה בת חמש-מאות שנה, שאלתי הראשונה תהיה: האם הוכיחו כבר את השערת רימן?".
הלגה פון קוך הוכיח ב-1901 כי השערת רימן שקולה לגרסה החזקה הבאה של משפט המספרים הראשוניים:   כאשר .
השערת רימן שקולה לכך שההתפלגות הסימן של פונקציית מביוס  היא אקראית כמו בהטלת מטבע, כלומר לטענה ש-. 
השערת רימן שקולה לכך שקבוע דה ברויין-ניומן אינו גדול מאפס.

השערת רימן המוכללת

פונקציית זטא של דדקינד עבור שדה מספרים  היא ההמשכה האנליטית של 
, כאשר  עובר על האידיאלים של חוג השלמים , ו-, הנורמה של . אם  הוא שדה המספרים הרציונליים, מתקבלת פונקציית זטא של רימן. גם במקרה הכללי, הטור המתאר את פונקציית זטא מתכנס עבור , וקיימת עבורו המשכה לפונקציה מרומורפית בכל המישור המרוכב, עם קוטב פשוט יחיד ב-.
השערת רימן המוכללת גורסת כי לכל שדה מספרים , האפסים של פונקציית זטא של דדקינד המתאימה מקיימים .

מקומה של השערת רימן במתמטיקה המודרנית

השערת רימן היא אחת ההשערות החשובות ביותר במתמטיקה המודרנית. אחת הסיבות לכך היא שישנם מאות או אלפי מאמרים מתמטיים שמוכיחים משפטים בהנחה שהשערת רימן נכונה. עם זאת, הוכחת תוצאה באופן אבסולוטי, שאינו תלוי בהשערת רימן, היא הישג מוערך גם אם התוצאה המותנית בהשערה הייתה ידועה קודם לכן.
חמצן דו-פלואורי

הכנה

חמצן דו פלואורי הופק לראשונה בשנת 1929 באלקטרוליזה של אשלגן פלואורי מותך וחומצה הידרופלואורית בנוכחות כמות קטנה של מים. כיום מפיקים את החומר בתגובה של פלואור עם נתרן הידרוקסיד

תגובות

החומר הוא מחמצן חזק בשל דרגת החימצון הלא יציבה של אטום החמצן במולקולה (2+). בטמפרטורה שמעל 200°C חמצן דו פלואורי מתפרק לחמצן ופלואור.
OF₂ יגיב עם מתכות ויתקבלו תחמוצות ומלחי פלואוריד, תגובה עם זרחן נותנת PF₅ ו POF3, עם גופרית יתקבל SO₂ ו SF4.
חמצן דו פלואורי יגיב כמחמצן אפילו עם הגז האציל קסנון
בתגובה עם מים מתקבלת חומצה הידרופלואורית (HF)
אלן קינג

ביוגרפיה

קינג נולד ב-1927 בברוקלין, ניו יורק, להורים יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית, ברנרד (בנימין) קניברג ומיני לבית סולומון. שמו המקורי היה אירווין אלן (יצחק מאיר) קניברג, והוא היה הילד הצעיר ביותר במשפחה מרובת ילדים. גדל בויליאמסבורג, ניו יורק ולאחר מכן במנהטן. בגיל 14 הופיע לראשונה בתחרות קומיקאים במסגרת תוכנית חובבים ברדיו ("שעת החובבים של מייג'ור בואוס") וזכה בפרס, אף כי לא במקום הראשון. בגיל 15 נשר מהלימודים והחל להופיע בבתי מלון ובמועדוני לילה בארצות הברית ובקנדה, במקביל לניסיון לפתח קריירת איגרוף מקצועני. במהרה נטש את האיגרוף והחל להתמקד בהופעות כקומיקאי, אך גם שימש לעיתים כשומר סף במועדונים בהם הופיע.
קינג החל בפעילותו כתלמידו של הקומיקאי היהודי מילטון ברל, אך ככל שהתבגר, החל ליצור סגנון הופעה ייחודי, ובעקבותיו הלכו לאחר מכן קומיקאים רבים ובהם בילי קריסטל, ג'רי סיינפלד, ביל קוסבי ואחרים.
ב-1955 הופיע קינג בסרטו הראשון - Hit the Deck, בתפקיד קטן, ולאחר מכן הופיע בשורה ארוכה של סרטים, תחילה קטנים ולאחר מכן יותר ויותר מרכזיים, בהם "קזינו" (1995) ו-Mind the Gap‏ (2004), שהיה סרטו האחרון.
הקריירה של קינג נסקה בעקבות הופעותיו בסדרת תוכניות אירוח טלוויזיוניות, בין השאר אלה של אד סליבן, פרי קומו, גרי מור ובייחוד ג'וני קרסון. הוא הופיע בתיאטרון ואף הפיק מספר הצגות תיאטרון. ב-1961 היה המנחה של מסיבת ההכתרה של הנשיא ג'ון קנדי, וב-1972 היה אחד המנחים של טקס קבלת פרסי אוסקר. ב-1988 זכה קינג בפרס ההומור היהודי האמריקאי מטעם "הקרן הלאומית לתרבות יהודית", שנוסדה ב-1960. הוא היה הראשון שקיבל פרס זה ולאחר מותו שינתה הקרן את שם הפרס וקראה אותו על שמו.
ב-1991 היה המארח של תוכנית אירוח הומוריסטית משלו - "Alan King: Inside the Comedy Mind".
בשנות חייו האחרונות הפך קינג לפילנתרופ, ובין השאר הקים את "המרכז הרפואי על שם אלן קינג" בירושלים.
קינג נישא ב-1947, בגיל 20 בלבד, לג'נט לבית ספראנג, ונישואיהם החזיקו מעמד עד ליום פטירתו, כעבור 57 שנים. נולדו להם שני בנים ובת.
לירון בטיטו

ביוגרפיה

בטיטו נולד וגדל בבאר שבע. התגייס לצה"ל, ושובץ בגדוד צבר בחטיבת גבעתי. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד צבר ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול בגדוד. לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד צבר, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בדצמבר 2003, בעודו בתפקיד זה, חיסל את המחבל שהרג את מפקד פלוגת החוד בגדוד, חגי ביבי, וסגנו. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד צבר בין השנים 2008–2009, בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה. לאחר מכן שימש כמפקד מחזור האימון המתקדם בבא"ח גבעתי.
ביוני 2012 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד "עוטף אילת", וסיים את תפקידו בשנת 2014. באוגוסט 2014 מונה למפקד גדוד רותם, ושימש בתפקיד עד 14 בספטמבר 2016. ב-27 באוקטובר 2016 מונה למפקד בא"ח גבעתי, וסיים את תפקידו ב-23 ביולי 2018. ב-15 באוגוסט 2018 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה.
בטיטו מתגורר במיתר, נשוי ואב לארבעה.
ג'ון יוסטון

ילדותו

נולד בשם ג'ון מרסלוס יוסטון בנבדה שבמיזורי לשחקן הקנדי וולטר יוסטון.

כתסריטאי

יוסטון החל את הקריירה הקולנועית שלו כתסריטאי ויצר סרטים בעיקר ממחזות וספרים ידועים. בשנת 1941 יוסטון היה מועמד לאוסקר לכתיבת תסריט מעובד עבור הסרט "הנץ ממלטה". הוא זכה בו לבסוף בשנת 1948 עבור "האוצר מסיירה מדרה".
בין סרטיו כתסריטאי: הנץ ממלטה (1941), האוצר מסיירה מדרה (1948), קי לארגו (1948), מלכה אפריקאית (1951), מולן רוז' (1952), ליל האיגואנה (1964).

כשחקן

הוא שיחק במספר סרטים, המפורסמים שבהם: הקרדינל של אוטו פרמינגר, שזיכה אותו בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה, וצ'יינהטאון של רומן פולנסקי.
בין סרטיו כשחקן: מיירה ברקינרידג' (1970), צ'יינהטאון (1974).

כבמאי

יוסטון זכה לביים את אביו וולטר יוסטון ובתו אנג'ליקה יוסטון בסרטים האוצר מסיירה מדרה והכבוד של פריצי.
בין סרטיו כבמאי: הנץ ממלטה (1941), האוצר מסיירה מדרה (1948), קי לארגו (1948), מלכה אפריקאית (1951), מולן רוז' (1952), יוצאי הדופן (1961), ליל האיגואנה (1964), אנני (1982).
בשנת 1985, כשהיה בן 79, היה מועמד לאוסקר על הבימוי של הסרט הכבוד של פריצי. אמנם יוסטון לא זכה בפרס, אך הפך לבמאי הכי מבוגר אי פעם שהיה מועמד לפרס האוסקר.

חייו הפרטיים

בנוסף לעיסוקו כקולנוען עסק גם בציור ובשנת 1982 צייר את התווית של שאטו מוטון רוטשילד, יקב שעם בעליו פאולינה דה רוטשילד הוא ניהל רומן בשנות ה-40 של המאה העשרים.
יוסטון התחתן חמש פעמים, נשותיו היו דורותי הארווי, לסלי בלאק, אוולין קיז, אנריקה סומה וסלסט שיין. כל נישואיו הסתיימו בגירושין חוץ מנישואיו עם סומה שנפטרה. בין ילדיו, הבמאי דני יוסטון והשחקנית אנג'ליקה יוסטון. בנוסף לרוטשילד היו לו רומנים עם השחקניות אוליביה דה הבילנד, סוזן פלון, זו סאליס, נורה אדינגטון, סוזן טיירל ואשת-החברה מריאטה פיבודי טרי. 
ב-1980 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו - "ספר פתוח".

מותו

יוסטון קבור בבית הקברות פוראבר שבהוליווד, קליפורניה.
The Jacksons (אלבום)

הפקה

קנת' גמבל וליאון האף, מנהלי חברת התקליטים פילדלפיה רקורדס, הפיקו את האלבום. השיר "Enjoy Yourself" הגיע לעשירייה הפותחת במצעד הפזמונים, הישג אותו לא חוותה הלהקה במשך שנתיים. באלבום זה קיבלו חברי הלהקה אפשרות להקליט ולבצע חומרים מקוריים שנכתבו על ידם, דבר שנמנע מהם במוטאון והיה אחת הסיבות לעזיבתם. האחים הלחינו את השירים "Style of Life" ו-"Blues Away". השיר "Show You the Way to Go" הגיע למקום הראשון במצעד הרית'ם אנד בלוז בבריטניה. האלבום עצמו הגיע למקום השישי וה-36 במצעד אלבומי הפופ והרית'ם אנד בלוז, בהתאמה.
אף על פי שבתקופת מוטאון מכרה הלהקה למעלה מ-10 מיליון עותקים מאלבומיה, "The Jacksons" היה האלבום הראשון שזכה למעמד אלבום זהב על ידי ה-RIAA מכיוון שמוטאון לא חשפה את נתוני המכירות שלה עד לשנת 1976.
פרדריק רוסיף

חייו

נולד בצטיניה, מונטנגרו, ונמלט ליוון במשך מלחמת העולם השנייה, אחרי המלחמה עשה דרכו לצרפת.
ב-1970, הוא הפיק את סרטו הלא דוקומנטרי היחיד, Aussi loin que l'amour, סלבדור דאלי השתתף בסרט כשחקן.
ב-1963, סרטו Mourir a Madrid, על מלחמת האזרחים הספרדית, היה מועמד לאוסקר עבור הסרט הדוקמנטרי הטוב ביותר.
עקרון המשלימות

עקרון המשלימות (Complementarity) הוא כלל אשר קבוע באמנת רומא, ומגדיר את סמכותו של בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג ICC. כלל זה מסדיר את היחסים בין קיום הליכים בבית הדין הבינלאומי לבין קיומם בבתי המשפט המדינתיים. הכלל קובע כי ההליך יתנהל בבית הדין הבינלאומי כאשר המדינה המעורבת אינה מסוגלת או אינה רוצה לנהל הליך כראוי.
מאז משפטי נירנברג מתקדמת הקהילה הבינלאומית אל עבר כינונה של אחריות פלילית בינלאומית בגין פשעי מלחמה חמורים ופשעים נגד האנושות. במהלך המאה העשרים נחתמו אמנות רב-צדדיות שהובילו להתפתחות המשפט הפלילי הבינלאומי, בהן: האמנה למניעת פשע של רצח עם ולהענשת מבצעיו, האמנה נגד עינויים ונגד יחס ועונשים אכזריים, בלתי אנושיים או משפילים וכו'. לצד אמנות אלה, הוקמו מספר טריבונלים משפטיים על ידי מועצת הביטחון במטרה לאכוף נורמות אלה (כגון בתי הדין הפליליים הבינלאומיים לפשעים שבוצעו ביוגוסלביה לשעבר וברואנדה). טריבונלים דומים הוקמו עקב שיתוף פעולה בין האו"ם ובין ממשלות מקומיות, כגון הטריבונל המיוחד שהוקם בסיירה לאון, בטימור המזרחית ובקמבודיה.
בנוסף לאלו הוקם בית המשפט הפלילי הבינלאומי, שבשונה מבתי הדין המיוחדים שהוקמו לצורך טיפול בפשעים ספציפיים, שמשמש טריבונל קבוע, שבו ניתן יהיה להעמיד לדין את אלה האחראים לפשעים החמורים ביותר בעיני האנושות. בעקבות הקמתו עלה צורך להסדיר את סמכותו ביחס לסמכותם של בתי המשפט המדינתיים בסעיף 17 לאמנת רומא, נקבע מנגנון שכיום פועלים על פיו והוא מנגנון ה"משלימות" (Complementarity). על פי עיקרון זה פועל בית המשפט הפלילי הבינלאומי כמנגנון משלים בלבד למערכת המשפט המדינתית. אם מדינת האזרחות של הנאשם ממצה עמו את הדין וההליך נעשה בתום לב, נשללת סמכות השיפוט של בית המשפט הבינלאומי הפלילי. "מיצוי הדין" מתייחס למצב בו הנאשם מועמד לדין או נחקר על ידי המדינה, בגין עבירות שמהותן זהה למהות הפשעים לפי אמנת רומא.
מיצוי הדין עשוי לכלול מחד גיסא הגשת כתב אישום נגד הנאשם והעמדתו לדין, ומאידך גיסא, חקירה שבסופה יוחלט שלא להעמידו לדין. במצב הדברים האחרון, כל עוד המדינה חקרה בכנות את נסיבות האירוע, וכל עוד החלטתה שלא להעמיד את הנאשם לדין אינה תוצאה של חוסר יכולתה או חוסר רצונה להעמידו לדין, אז נשללת סמכות השיפוט של בית המשפט הפלילי הבינלאומי. כך, עקרון המשלימות משמש כהגנה מפני תביעה פלילית בבית המשפט הפלילי הבינלאומי.
הרברט גילה

קריירה מוקדמת

גילה נולד ב-8 במרץ 1897 בבאד גאנדרסהים, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס גילה לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-55, עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. בהמשך המלחמה הועבר גילה לרגימנט הארטילריה ה-30, ובמהלך המלחמה אף הועלה לדרגת אובר לוטננט.
לאחר המלחמה השתחרר גילה מהצבא, ופנה למסחר וניהול אחוזות. בשנת 1934 הצטרף גילה לוואפן אס אס, ובשנת 1938 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט דר פיהרר.

מלחמת העולם השנייה

במהלך הפלישה לפולין והמערכה על צרפת פיקד גילה על הגדוד ה-1 ברגימנט הארטילריה אס אס ה-5, וב-30 בינואר 1941 הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר. במהלך מבצע ברברוסה היה גילה קצין מטה בדיוויזיית הפאנצר אס אס ה-5, וב-1 באוקטובר 1941 הועלה לדרגת אוברפיהרר. ב-8 באוקטובר 1941 קיבל גילה על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וזמן קצר לאחר מכן מונה למדריך ביחידות הארטליריה. ב-1 במאי 1943 הועלה גילה לדרגת בריגדפיהרר, ומונה למפקד דיוויזיית הפאנצר אס אס ה-5. גילה פיקד על הדיוויזיה בקרב חרקוב השלישי, ועל פעולותיו בקרב קיבל ב-1 בנובמבר 1943 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-9 בנובמבר 1943 הועלה גילה לדרגת גרופנפיהרר. במהלך קרב קורסון-צ'רקאסי לחם גילה עם חייליו בחירוף נפש, ובמהלך הבריחה מהכיס, ספגה הדיוויזיה שלו אבדות קשות בנפש וציוד. אולם גילה לחם תוך דוגמה אישית, נלחם לצד חייליו, והיה בין האחרונים שיצאו מהכיתור, ועל כך קיבל ב-20 בפברואר 1944 תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקובל, וגילה הצליח לשמור על העיר במשך 22 ימים של כיתור רוסי, ולאחר מכן הצליח לחלץ את כוחותיו, ועל כך ב-19 באפריל 1944 קיבל תוספת יהלומים לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-6 באוגוסט 1944 מונה גילה למפקד קורפוס הפאנצר אס אס ה-4, ופיקד עליו בדיכוי מרד ורשה. בדצמבר כותר באזור בודפשט שבהונגריה קורפוס אס אס הררי התשיעי בפיקודו של קרל פפר-וילדנברוך, והוחלט על פתיחת מבצע קונרד במטרה לשחררו. קורפוס הפאנצר הרביעי הועבר דרומה ונכלל במסגרת הארמייה השישית שהייתה חוד החנית של המבצע. הקורפוס נכנס ללחימה בקרבת בודפשט ב-1 בינואר 1945 כנגד ארמיית הטנקים הרביעית, כשהוא זוכה להצלחות ומתקדם באופן מוצלח לשבירת האויב. התקדמות הכוח נבלמה לבסוף רק 28 ק"מ מהעיר, בהמשך החודש נעשו עוד שני ניסיונות לשבירת הצבא האדום וכיבוש בודפשט, אך למרות הצלחות נקודתיות נכשלו הכוחות הגרמנים.
אחרי כישלון מבצע קונרד הארמייה השישית נסוגה לאזור אגם בלטון והקורפוס השתתף ונתן חיפוי למתקפת אגם בלטון. אחרי כישלון המתקפה יחידות הארמייה השישית החזיקו בקווים עד המתקפה הסובייטית במבצע וינה ב-15 במרץ 1945. הקורפוס ניצל אך בקושי מכיתור תודות להתגוננות האמיצה של דיוויזיית פאנצר אס אס התשיעית "הוהנשטאופן". בסוף החודש נסוג הקורפוס לכיוון וינה, וב-9 במאי נכנע גילה לכוחות צבא ארצות הברית.

לאחר המלחמה

בשנת 1948 שוחרר גילה מהשבי. לאחר שחרורו התגורר גילה בשטמן והיה חבר בתנועת אנשי האס אס לשעבר HIAG, וב-26 בדצמבר 1966 מת והוא בן 69 שנים.