הערוך

ספר הערוך הוא מילון שנכתב במאה ה-11 בידי רבי נתן מרומי, ובו מפורשות מילים קשות בתלמודים ובמדרשים. 
לכל אחד מערכי המילון ישנו פירוש, קצר בדרך כלל. לרוב מפנה המחבר למקור בו מופיעה מילה זו, ומצטט משפט קצר ממנו. אגב כך, מפרש לעיתים המחבר בקצרה גם את המשפט בכללו והקשרו. הפירושים מסתמכים בעיקר על ספרות הגאונים ועל פרשנות של המחבר. חשיבות נודעת לספר הערוך גם בהקשר של בירור הריאליה התלמודית, וקביעת נוסח מקורות חז"ל. בפירושיו מובאת פעמים רבות מסורת הגרסה והפירוש של רב האי גאון ורבנו חננאל.

חיבור הספר

רבינו נתן מרומי, ראש ישיבה מפורסם בעיר רומא שבאיטליה, גמר בדעתו לחבר ספר שיהווה חיבור יסוד לכל הוגי התורה, וכדבריו: "וְהֵעִירִי אֲשֶׁר בְּיָדוֹ הַכֹּל, כָּל יוֹצֵר פַּחְרָא[=ה', יוצר העולם החומרי], לְסַדֵּר סֵפֶר הֶעָרוּךְ לְכָל רוֹכְבֵי צְחוֹרָה, תֵּיבוֹת הַקָּשׁוֹת מִתּוֹרָה שֶׁבְּעַל פֶּה לְחַבְּרָהּ, כָּל אֲשֶׁר יְבַקְּשֶׁנָּה יִמְצָאֶנָּה בִּמְהֵרָה לְשִׁבְרָהּ, בְּלִי עִצָּבוֹן וְעָמָל בְּמָקוֹם שֶׁהִיא מֻבְחָרָה."
לצורך כך חיבר את ספרו הגדול "הערוך", המהווה מילון למילים הקשות והלועזיות בתלמודים ובמדרשים. את מלאכתו הגדולה השלים בשנת ד'תתס"א (1101). הספר נפוץ מייד באירופה והתקבל בהתלהבות רבה, עד שרש"י, בן דורו הצעיר של ר' נתן, כבר מצטט מפירושי הערוך במאות מקומות.

השפעת הספר

הספר התקבל מייד עם צאתו בהתלהבות רבה בכל חלקי אירופה, וכבר רש"י ורשב"ם בני צרפת מצטטים מדבריו.
פירושיו של הערוך השפיעו גם על פסיקת הלכה בנושאים מסוימים. מפורסם פירושו (ערך 'פסק' וערך 'סבר') בעניין דבר שאינו מתכוון, לפיו העושה מעשה, ויש לאותו מעשה תוצאת-לוואי האסורה על פי ההלכה, אם העושה אינו מתכוון לתוצאה זו ואינו מעוניין בה - המעשה מותר, גם אם אין ספק שאותה תוצאה אכן תתרחש ("פסיק רישא דלא ניחא ליה"). חידוש זה נדון בהרחבה בספרות הראשונים והאחרונים, ורבים מן הראשונים נחלקו עליו, אך יש שהקלו כמותו באיסור דרבנן. דוגמה להשלכה אקטואלית מדיון זה: האם מותר לעבור בשבת במקום שפועלת בו מצלמה; שהרי האדם שעובר גורם בהכרח ליצירת תמונתו על המצלמה, אבל אין לו כל עניין בדבר.
דוגמה נוספת היא דברי המשנה ברורה: "ובאמת מלבד דעת הרוקח... מצאתי עוד ראשונים שקיימי בשיטתיה, והוא הערוך בערך טרימא". ועוד רבים כיוצא בו.
ההומניסט וההבראיסט הגרמני סבסטיאן מינסטר חיבר את הספר ערוך (Dictionarivm Chaldaicum) והוציאו לאור בשנת 1527. ספר זה מבוסס על ספר "הערוך" של רבינו נתן, אותו מצא מינסטר במנזר דומיניקני ברגנסבורג, והוא מהלקסיקונים המוקדמים ביותר שיצאו לאור בשפה הארמית והלטינית. בתוכו סיכם מינסטר בסדר אלפביתי מילים בעברית וארמית ואת פירושם הלטיני, על מנת לסייע למלומדים להבין את הספרות הרבנית. במהרה הפך הספר לכלי משמעותי לתרגול הבלשנות היהודית הרבנית בידי ההבראיסטים הנוצרים.

מהדורות הספר

ספר 'הערוך' נדפס לראשונה באיטליה בסביבות שנת 1470. ככל הידוע לנו, הוא היה אחד מהספרים העבריים הראשונים שנדפסו. אחריו הודפס הספר בין השאר על ידי גרשון שונצינו, 1507-1520 בפזארו.
בהדפסה משנת 1531 מתואר המילון התלמודי על ידי המדפיס: "ספר הערוך: חיברו הרב המובהק, פטיש חזק, תנא דאורייתא [בעברית: משנן התורה], בוצינא דנהורא [הנר המאיר], הגאון רבי נתן צדיק ז"ל בן כבוד קדושת מרנא ורבנא הרב יחיאל ז"ל, בן כבוד גדולת קדושת מרנא ורבנא אברהם ז"ל מן רומי. וקבץ כל מילה חמורה (כלומר, לא מובנת) שבתלמוד בספר הזה, וסידרו באלפא ביתא למען ירוץ הקורא בו".
הרב ישעיה פיק ברלין (ה'תפ"ה, 1725 - ה'תקנ"ט, 1799) חיבר את ספר "הפלאה שבערכין" על ספר הערוך, והרב בנימין מוספיא (1606-1675) כתב את ספר "מוסף הערוך", שהוא תוספת לספר הערוך.
בין השנים 1878-1892 הוציא חנוך יהודה קוֹהוּט את ה"ערוך" במהדורת פירוש רבת כרכים (כארבעת אלפים עמודים כפולים), בשם "ערוך השלם" שהיה לאנציקלופדיה מונומנטלית, מספרי היסוד של חכמת ישראל.