google/wiki40b huggingface dataset:
שחמט זוגות

שחמט זוגות (Bughouse, מכונה בישראל גם שחמט שוודי או זוגיות) הוא וריאציית שחמט שמשוחקת על ידי ארבעה שחקנים שמחולקים לשני זוגות, כאשר אחד מכל זוג משחק מול שחקן מהזוג היריב, כך שאחד בלבנים ואחד בשחורים. ברגע שאחד מהשחקנים מכה כלי יריב, הוא מעביר את הכלי לחברו שיכול בתורו להשתיל את הכלי במקום להזיז את אחד הכלים שעל הלוח. המשחק דומה לשחמט השתלות (שבו משחקים רק שני שחקנים).

חוקים

שחמט זוגות משוחק על ידי ארבעה שחקנים: שניים בכל זוג, אשר כל אחד מהם יושב מול יריבו. שני בני הזוג משחקים כל אחד מהם בצבע אחר. המשחק דורש שני לוחות ושתי מערכות כלים, וכן שני שעוני שחמט (נהוג לקצוב 5 או 10 דקות כדי לקבל משחק מהיר, אך לעיתים מקציבים גם 15, 30 או 60 דקות).
כאשר יש רק לוח אחד, יש הנוהגים לשחק כאשר כל אחד מהשחקנים על חצי לוח (ואז המלכות משמשות כמלכים) אך אופן משחק זה מוריד דרסטית את מספר האפשרויות.
שני המשחקים מנוהלים בנפרד. כל לוח מתנהל בקצב שלו, ואין הכרח שתהיה התאמה בקצב המסעים בין הלוחות (בשל כך חשוב במיוחד להשתמש בשעון שחמט כדי למנוע "משיכת זמן" והקפאת המשחק מצד הזוג המפסיד) חוקי השחמט הרגילים תקפים גם כאן, למעט החוקים הבאים:

ניצחון

מטרת המשחק, כמו בשחמט רגיל, היא הנחתת מט על מלך היריב. המט תקף רק אם ליריב אין דרך להשתחרר ממנו כולל השתלת כלים. ברגע שהונחת מט באחד הלוחות, שני בני הזוג ניצחו והמשחק נגמר. גם אם אחד מהשחקנים נכנע או שנגמר לו הזמן שניהם מפסידים, ואם הוסכם תיקו באחד הלוחות הוא תקף לכולם. מצב נוסף של תיקו (נדיר) הוא כאשר בשני הלוחות הונחת מט בו זמנית על ידי אנשים מזוגות שונים.

התייעצות

קיימים חוקים שונים לגבי התיעצויות בין בני הזוג: יש שאומרים שמותר לייעץ לשותף על מהלך ויש שלא, אך הכל מסכימים שמותר לבקש כלי. אין להתערב פיזית בלוח השני בשום מצב.

משחק על זמן

השימוש בשעון שחמט וקציבת זמן חיוניים למשחק, מאחר שאחת האסטרטגיות ששחקן שנמצא בנחיתות מבחינת חומר או מצב היא "משיכת זמן" ואף הקפאת המשחק, עד שייקבל פיצוי חומרי מבן-זוגו (כלי או כלים שיוכל להשתיל ולשנות באמצעותו את מאזן הכוחות על הלוח), או במקרה דרסטי יותר, עד שבן-זוגו ינצח את יריבו בלוח המקביל. העונש על נקיטה באסטרטגיה זו היא אובדן זמן על השעון שעלול להביא להפסד על זמן (כאשר הזמן בשעון של אחד השחקנים נגמר).
אחת הדרכים לנצח בשחמט זוגות היא באמצעות ניצחון בזמן, כאשר הזמן אוזל לאחד השחקנים היריבים. כאשר שחקן נמצא במצב שבו ספיגת מט במסע הבא הוא בלתי נמנע (כולל על ידי השתלה) הוא יעדיף להפסיק לשחק ויקווה שיריבו ינצח לפני שייגמר לו הזמן (בכך למעשה בן-זוגו משחק גם נגד השעון). במקרה כזה אומרים שהשחקן "עצור". ייתכן מצב שבו שני השחקנים "עצורים": אם מדובר בבני אותו זוג הם מפסידים, אך אם מדובר במצב בו שחקן אחד מכל זוג עצור, מנצח הזוג שנשאר לו יותר זמן על השעון. אם משחקים ללא שעון שחמט המשחק למעשה קופא ללא הגבלה ואפשר להסכים על תיקו.

רישום המסעים

רישום המסעים מתבצע כרגיל, כאשר השתלה מסומנת ב"@". נהוג לסמן את אחד הזוגות ב-A ואת השני ב-B ואז 1A., לדוגמה, מציין את המהלך הראשון של הלבן בקבוצה A. יש שתי דרכים לרשום את שני המשחקים: אחת לרשום את המסעים ששוחקו לפי הסדר. החיסרון הוא שקשה לעקוב אחרי המהלכים של משחק אחד. אפשר גם לרשום את שני המשחקים בנפרד, תוך ציון סדר הדברים.
חנון בן נחש

חנון העמוני היה מלך בני עמון בתקופת דוד מלך ישראל, בראשית ימי המלוכה בישראל. חנון היה בנו של נחש העמוני, וירש ממנו את מלכותו על ממלכת בני עמון שבעבר הירדן המזרחי. בימיו נכבשה ממלכת בני עמון על ידי ממלכת ישראל המאוחדת.

המלחמה בדוד

המקרא מספר שאחר מות אביו, שלח דוד המלך לחנון שני שליחים לנחמו, זאת משום שאביו עשה עימו חסד. אכן, יועצי חנון הסיתו אותו נגד דוד ושיכנעו אותו שדוד אינו מבקש לנחמו, אלא לרגל אחריו לקראת מלחמה. חנון קיבל את פרשנותם, ביזה את שליחי דוד וסילקם מעל פניו. הוא הבין שהמשמעות למעשה שלו היא הכרזת מלחמה על דוד, ומשום כך שכר כמה עמים ארמים לסייע לו במלחמתו נגד דוד.
בסופו של דבר, אחר מלחמה ארוכה ועקובה מדם, הפסידו הארמים ובני עמון והשתעבדו תחת ידי דוד למשך תקופה ארוכה מאוד.
חז"ל הסבירו מה החסד שעשה נחש העמוני עם דוד. אכן, הם ביקרו את דוד על ששלח מנחמים לחנון, חרף איסור התורה שלא לדרוש שלומם וטובתם של בני עמון, ותלו בכך את כל הצרות שבאו בעקבות בקשתו לנחם את חנון.
יחסי גרמניה–קנדה

היסטוריה

תחילת הקשר בין גרמניה לקנדה התרחש בצרפת החדשה, אזור בצפון אמריקה שנשלט ויושב בידי צרפת במהלך המאה ה-17. קבוצת גרמנים אתנים היגרו למושבה בתקופת השלטון הקולוניאלי הצרפתי בין השנים 1663–1763, והתערבבו עם האוכלוסייה הצרפתית המקומית. ההגירה הגרמנית הגדולה הראשונה לקנדה הייתה לאחר כיבושה האנגלי של נובה סקוטיה, מספר רב של שכירי חרב גרמנים ששירתו בצבא הבריטי בחרו להתיישב בשטח החדש, האוכלוסייה המקומית הייתה קתולית דוברת צרפתית, ובחירתם של הבריטים ליישב במושבות הדרומיות גרמה חוסר איזון לדמוגרפיה, לצורך זה הם החלו בתוכנית "פרוטסטנטים זרים", במהלכה גויסו הפרוטסטנטים לאזן את כמויות האוכלוסייה, רוב המתיישבים הגיעו מגרמניה, ועקב הגירה זו החלו ערים רבות בנובה סקוטיה לשאת שמות גרמניים מובהקים, כמו קינגסבורג ולוננבורג.
אחר המהפכה האמריקאית היגרו עוד גרמנים אתניים רבים לקנדה, שהיו לויאליסטים או שכירי חרב של הבריטיים שנמלטו מארצות הברית. המהגרים נשכרו כדי להגן על צפון אמריקה הבריטית, וחלק מהם החליטו להישאר במקום באופן קבוע והתיישבו בקוויבק. הקבוצה הגדולה ביותר שהגיעה היו המנוניטים, שהיו מופלים בארצות הברית עקב אמונתם. קבוצה זו משכה אחריה מהגרים נוספים מגרמניה, כ-50,000 שהגיעו במשך עשרות שנים.
היחסים בין קנדה לגרמניה הגיעו לשפל המדרגה במלחמת העולם הראשונה, ועוד יותר במלחמת העולם השנייה, בה הכריזה קנדה מלחמה על גרמניה הנאצית כשבוע אחר ההכרזה הבריטית. הכוחות הקנדיים מילאו תפקיד משמעותי בפלישה לאירופה, עם אחריות מיוחדת בשנים 1944–1945 לשחרור הולנד. ב-1948 כשביקשה בריטניה מהקנדים מטוסי תובלה לסגר על ברלין סירבה קנדה, אך תחת הנהגתו הנלהבת של ראש הממשלה הליברלי לואי סן-לורן הצטרפה קנדה לנאט"ו, למרות התנגדותם של מספר אינטלקטואלים, השמאל הקיצוני, ולא מעט קנדים צרפתים.
קנדה הקימה יחסים דיפלומטיים עם גרמניה המזרחית ב-1 באוגוסט 1975.

נציגויות

בנוסף לשגרירות באוטווה, מחזיקה גרמניה קונסוליות בטורונטו, מונטריאול, וונקובר.
דיפלומטים נוספים מוצבים בוושינגטון.

סחר

בשנת 2006 הייתה גרמניה שישית בדירוג היצוא הקנדי (0.9%), ושישית אף ביבוא לקנדה (2.8%).
ברונו שונדוב

ביוגרפיה

שונדוב נולד וגדל בספליט, והחל לשחק כדורסל במסגרת קבוצת הנוער של מועדון הכדורסל ספליט. בגיל 18, נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-35 על ידי הדאלאס מאבריקס. בשורותיה שיחק 18 משחקים ורשם כ-2 נקודות ו-0.4 כדורים חוזרים במשך שתי עונות. בעקבות מיעוט דקות משחק במאבריקס, החל שונדוב לנדוד בקבוצות NBA שונות: בשנת 2000 עבר אל אינדיאנה פייסרס ולאחר שמיעט לשחק בעקבות פציעה טורדנית בברך עבר לאחר שנתיים אל הבוסטון סלטיקס ולאחר מכן אל הקליבלנד קאבלירס ולאחר עונה אחת עבר אל הניו יורק ניקס. למרות זאת, שונדוב מיעט לשחק בקבוצה וסיים את העונה הסדירה עם ממוצעים נמוכים שהתבטאו ב-2.2 נקודות ו-2 כדורים חוזרים בממוצע ל-35 משחקים.
לאחר שלא קיבל הזדמנויות רבות במדיה של הניקס, שונדוב עזב את הקבוצה ואת ארצות הברית במטרה לקבל דקות משחק רבות בניגוד לעונות קודמות. לאחר מספר ימים של משא ומתן סיכם שונדוב בקבוצה הישראלית, מכבי תל אביב, במטרה להגדיל ולחזק את הסגל לקראת השלבים המכריעים בליגת העל הישראלית וביורוליג.
 שונדוב שיחק מספר מועט של דקות משחק וסיים עם ממוצעים של כ-4 נקודות וכ-3 כדורים חוזרים, לאחר שקבוצתו זכתה ב"דאבל" הישראלי: אליפות ישראל וגביע המדינה בנוסף לזכייתה באליפות אירופה לקבוצות (היורוליג).
לאחר שלא הרשים במדיה של מכבי תל אביב, הושאל שונדוב למועדון הכדורסל הבלגי, פפינסטר, אך שיחק במדיה שלושה משחקים בלבד לאחר שסיכם לקדנציה שנייה ב-NBA, במדי הניו יורק ניקס. בעונתו היחידה בקבוצה קלע כ-3 נקודות והוריד 2 כדורים חוזרים בממוצע למשחק.
בסיום העונה, שונדוב עזב את הקבוצה לאחר שלא מצא את מקומו בקבוצה ומיעט לשחק. שונדוב לא המשיך את הקדנציה השנייה שלו ב-NBA וסיכם בקבוצת הכדורסל מהליגה הספרדית, אסוטה אליקנטה, שונדוב עזב לאחר שתי עונות בקבוצה בעקבות ירידתה של הקבוצה לליגה השנייה וסיכם לאחר מספר שבועות בקבוצה הקפריסאית, אא"ל לימסול לעונה אחת. שונדוב עזר למועדון לזכות ב"דאבל הקפריסאי": אליפות וגביע המדינה, ולהעפלה לרבע גמר גביע האתגר
בעונת 2007/08 שונדוב שיחק חצי עונה בלאון, ובפברואר 2008 סיכם באס"ק ריגה ולאחר עונה עזב את הקבוצה הלטבית וחזר למדינת הולדתו, קרואטיה כשהחל לשחק בקבוצת הכדורסל ציבונה זאגרב, עימה שיחק רק בליגה ובגביע הקרואטי.
שונדוב היה חבר בנבחרות הלאומיות הצעירות של קרואטיה ושותף בזכייתה של הנבחרת במדליית הכסף באליפות אירופה עד גיל 21. לעומת זאת שונדוב, לא היה מעולם חבר בסגל הנבחרת הקרואטית הבוגרת.
ב-5 בינואר 2018, חתם שונדוב בקבוצת ק.ק ספליט מליגת העל הקרואטית.
חולצת הקשת בענן

חולצת הקשת בענן היא חולצת רכיבה המוענקת למנצח באליפות העולם בענפים השונים של רכיבת אופניים תחרותית. החולצה נלבשת על ידי האלוף בתחרויות השנה העוקבת ומבדילה אותו משאר הרוכבים בתחרויות השונות.
החולצה מוענקת למנצח ולמנצחת באליפות העולם במרוצי כביש, במרוצי כביש נגד השעון, באופני הרים, באופני מסלול, באופני סייקלו-קרוס ובאופני BMX.
החולצה לבנה ועליה חמישה פסים רוחביים בצבעי איגוד האופניים הבינלאומי שהם גם צבעי הדגל האולימפי.
הרוכב שלו הוענקה החולצה חייב ללבוש את החולצה בשנה שאחרי האליפות, עד האליפות הבאה, אך ורק בסוג המרוץ שבו הוא אלוף העולם: לדוגמה, אלוף העולם במרוצי כביש אינו רשאי ללבוש את החולצה במרוץ נגד השעון. 
אם אלוף העולם מוביל גם במרוץ קטעים (דוגמת החולצה הצהובה במרוץ הטור דה פראנס), עליו ללבוש את חולצת מוביל המרוץ. אותו חוק חל גם לגבי המוביל במפעל הפרו-טור השנתי הלובש חולצה לבנה. עם זאת, ב-2006, בעת שטום בונן היה אלוף העולם והוביל בסדרת הפרו-טור, הגיעו מארגני המרוצים לפשרה עם איגוד האופניים הבינלאומי ובונן לבש חולצה בעיצוב חדש שכללה אלמנטים משתי החולצות.
בהמשך הקריירה שלהם, לאחר שכבר אינם אלופי עולם מכהנים, רשאים הרוכבים שזכו בחולצת הקשת בענן לרכוב במדי קבוצותיהם הרגילות כשעל צווארונם ושרווליהם מסומנים פסי חמשת "צבעי הקשת" (למשל לאנס ארמסטרונג). כמו בשנת הכהונה כאלוף, החולצות המעוטרות בפסי הצוואר והשרוול נלבשות רק בעת שאלופי העולם לשעבר משתתפים במרוץ מאותו סוג בו זכו בתואר.

הקללה

בין אוהדי הספורט קיימת אמונה עממית המכונה "קללת חולצת הקשת בענן". על פי אמונה זו נדון לובש החולצה לחוסר מזל בשנה בה הוא לובש אותה. במקרים רבים מצליחים אלופי העולם בסוגים השונים של רכיבת האופניים גם בשנה בה הם מחזיקים בתואר ובחולצה, אך כאשר רוכב המחזיק בחולצה נפצע, נתפס בשימוש בחומרים אסורים או אינו משיג הישגים ספורטיביים כפי המצופה ממנו, מיד נשלפת על ידי אוהדי הספורט טענת "קללת חולצת הקשת בענן".
בראיון שנערך עם טום בונן, בעת שהיה אלוף העולם, הוא התייחס ל"קללת הקשת בענן" ואמר: "קללת חולצת הקשת בענן היא דבר שאיננו קיים. אם אתה מסוגל לזכות באליפות העולם, אתה יכול לנצח גם במרוצים אחרים. מה שמתלווה לחולצה הוא לחץ, ואם אתה מתמודד היטב עם לחץ, אתה יכול להתמודד עם חולצת הקשת בענן".
ישכר דב וייס

ר' יִשכר דֹב (בֶּריש) וייִס (וַיס) (כ"ב באב תרמ"ו, 23 באוגוסט 1886 – ב' בשבט ה'תשכ"ג, 27 בינואר 1963) היה עסקן ציבור, פעיל "המזרחי" ומנכ"ל משרד הדתות הראשון.

ביוגרפיה

וייס נולד בעיירה אלשו-ורצקה (ורצקי) שליד מונקאץ' שבהונגריה (באוקראינה המודרנית), בנם של רבקה מרים לבית רוזנברג ושמואל צבי בן הרב יצחק אייזיק וייס (אב"ד סבליאבה (סוואליווע) ובאחרית ימיו אב"ד במונקאץ', מחבר הספרים "בית יצחק" ו"דברי יצחק"). השתייך לחסידות ספינקה, שמייסדה והאדמו"ר הראשון שלה, רבי יוסף מאיר וייס, היה בן דוד של אביו. התחנך בחדרים ובישיבות הונגריה.
היה הפעיל הציוני היחיד במשפחתו בת שלוש-עשרה הנפשות, ובזכות עלייתו לארץ, ניצל מן השואה. בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה, שירת בצבא האוסטרו הונגרי. היה פעיל לאומי לפני קום המדינה ופעיל ציבור לאחריה.
בשנת תרע"ב נדד לעיר סטניסלבוב שבגליציה ונישא לרבקה רחל בת רבי יעקב שומר, השתקע בעיר וכיהן שם כראש הקהילה.
מגיל צעיר שאף וייס לעלות לארץ ישראל, והשתייך לתנועה הציונית. בשל התנגדות הוריו, נאלץ ללמוד עברית בחשאי, ולנדוד לסטניסלבוב. בהגיעו לשם, היה חסר אמצעים, ובלית ברירה השתמש בבית הכנסת כמחסה לילה. שם ביקש מהמתפללים שיעזרו לו במציאת שידוך, וכך הכיר את רבקה רחל ולאחר הסכמת אביה נישא לה.
בחלוף השנים, כיהן שם כראש הקהילה והקים מוסדות חינוך עבריים.
וייס היה חבר בהנהלת הוועד הלאומי היהודי במערב אוקראינה, חבר המועצה הארצית של המזרחי בגליציה המזרחית וראש המזרחי בסטניסלבוב.
בשנת ה'תרפ"ה (1924/5) הוזמן לפתיחת האוניברסיטה העברית ובאותה שנה קנה חלקת אדמה בארץ לחלק מיהודי סטניסלבוב.
וייס ייצג את המזרחי בקונגרסים הציוניים ה-15, ה-20 וה-22.
בשנת ה'תרצ"ד (1933/4) עלה לארץ ישראל לבד בתור תייר על מנת לטפל בנושא האדמות של יהודי סטניסלבוב, והחליט לא לעזוב את הארץ. שהה בארץ באופן לא חוקי עד שאשתו ובנותיו יכלו לעלות באופן חוקי. בנו ישראל, קיבל אישור עלייה בשל שיוכו לתנועת נוער ציונית. התגורר תחילה בתל אביב, ולאחר מכן בירושלים.
בשנותיה הראשונות של המדינה, כיהן וייס כמנכ"ל משרד הדתות הראשון, ולאחר מכן כיו"ר ועדת התלונות במשרד ראש הממשלה. כמו כן היה גזבר וחבר הנהלת מפעל התורה.
וייס חיבר ספר ליקוטי פירושים לפרשיות השבוע, שלאחר מותו הודפס על ידי משפחתו בשני חלקים (רק החלק הראשון יצא לאור בהוצאה מסחרית, בעריכת חתנו מאיר מדן). בנוסף, הוא פרסם מאמרים תורניים.
וייס היה אב לשלושה: ישראל וייס, לאה מדן (אשתו של הבלשן העברי מאיר מדן ואמם של הרבנים ברוך ויעקב מדן) ובלה עמירם.
יונקי צוף

בזואולוגיה יונקי צוף הם בעלי חיים הנוהגים להיזון מצוף ואבקות פרחים שונים, בניגוד לאוכלי פרחים הניזונים מכל הפרח. הצמחים יוצרים צוף מתוק וריחני (שמכיל מעט מאוד חלבונים חיוניים) שמפתה את המאביקים להגיע לפרח ובזמן שהם שותים את הצוף, אבקת הצמח נדבקת אליהם וכשהמאביק מגיע לצמח הבא הם יכולים להגיע ל שחלות הצמח. לשם כך הצמח יעדיף לפתח יחסים אינטימים עם מין אחד או שניים שיתמקדו רק בפרחים מהמין שלו והוא יחסום את הכניסה ליונקי צוף אחרים.
הצמחים בעלי הפרחים הופיעו בערך בתקופת הקרטיקון ומשכו חרקים שגם ככה עפו ליד הצמחים, ורק בהמשך התפתחו חיות גדולות יותר כמו הקוליברי, הצופית, כמה חיות כיס קטנות, או העטלפים יונקי הצוף (ממשפחות הזיזפיים או עטלפי פרי קטנים), כשרוב המאביקים הם חיות קטנות אשר יוכלו לאכול מספיק צוף. אך הצמח מפיק צוף רק בכמויות קטנות והמאביק צריך לגוון את מזונותיו או להאביק פרחים רבים.
בנוסף ישנם כמה טורפים כמו הסרטביש או כמה מינים של גמלי שלמה המוסווים היטב בפרח ויכולים לתקוף חרקים קטנים המגיעים לשם. לרוב המאביקים יש פה מוארך על ידי מקור או חדק למציצת צוף מתוך חורים מיוחדים בפרח ודבר זה הוביל לדמיון שאיננו בעל קשר ביולוגי בין כמה מאביקים כמו הצופית והקוליברי או כמה חרקים. חלק מהמאביקים גם צריכים לעופף באוויר בעודם לוגמים וזה הוביל ליצירת כנפי הקוליברי והרפרף המסוגלים לעוף במקום לפרקי זמן רבים.
זלאטקו דאליץ'

קריירת משחק

דאליץ' התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של היידוק ספליט. במהלך הקריירה שלו, דאליץ' שיחק בציביליה וינקובסקי, בבודוצ'נוסט פודגוריצה, בוולז' מוסטר ובוואראז'דין.

ראשית דרכו

את קריירת האימון התחיל לאחר שפרש מקריירת המשחק בשנת 2000 והצטרף לצוות האימון בוואראז'דין כעוזר מאמן. בחודש מאי 2005 הוא מונה למאמן הקבוצה ובעונתו הראשונה הוביל את הקבוצה למקום השלישי בליגה הקרואטית ולגמר של גביע הכדורגל הקרואטי.
בקיץ 2007, לאחר שהחוזה שלו אצל ואראז'דין הסתיים, הוא הפך למאמן של רייקה, וסיים את העונה במקום הרביעי בליגה הקרואטית. בעונת 09–2008 עבר דאליץ' לאלבניה שם אימן את דינמו טירנה וזכה עם הקבוצה בסופרקאפ האלבני. בפברואר 2009, דאליץ' התפטר מאימון מהקבוצה. לאחר תקופת האימון הקצרה באלבניה, חזר לקרואטיה וב-2009 החל לאמן את המועדון הקרואטי השלישי שלו, סלאבן בלופו.

המעבר לחצי האי ערב

בעונת 2010/2011 מונה למאמן אל-פייסלי מליגת העל הסעודית. בסיום העונה רשם המועדון את הישג השיא בהיסטוריה שלו, כאשר העפילה לפלייאוף טורניר גביע המלך הסעודי (שלב רבע הגמר). בסיום העונה נבחר למאמן העונה בליגה הסעודית, ועקף מאמנים ידועים אחרים שאימנו בסעודיה באותו זמן כמו גבריאל קלדרון, וולטר זנגה ואריק גרטס.
ב-3 במאי 2012 חתם על חוזה באל-הילאל הסעודית, תחילה כמאמן הקבוצה המשנית של המועדון, ולאחר מכן מונה למאמן הראשון. באותה שנה זכה עם הקבוצה בגביע הנסיך הסעודי - זכייתה השישית ברצף של הקבוצה.
ב-8 במרץ 2014 דאליץ' מונה למאמנה של קבוצת אל-עין מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. עם הקבוצה סיים במקום הראשון בבתים בליגת האלופות האסיאתית של אותה שנה, המוביל את הקבוצה לשלבי הנוק-אאוט לראשונה, משנת 2006. הקבוצה הגיעה עד לשלב רבע הגמר של הטורניר. במאי 2014 זכה עם הקבוצה בגביע הנשיא באיחוד האמירויות. הוא המשיך עונה נוספת על קווי הקבוצה, ובעונה זו הצליח להוביל את קבוצתו עד לשלב חצי הגמר של ליגת האלופות האסיאתית, שם הודחה על ידי אל-הילאל, קבוצתו הקודמת. בסוף השנה זכה בתואר מאמן השנה על ידי העיתונות המקומית. בעונתו השלישית בקבוצה סיימה אל-עין את שלב הבתים ללא הפסד, והתקדמה לשלב הפלייאוף. בסוף עונה זו זכה שוב בתואר מאמן השנה במדינה.

נבחרת קרואטיה

ב-7 באוקטובר 2017 מונה למאמן נבחרת קרואטיה, במקומו של אנטה צ'אצ'יץ' לאחר מספר תוצאות לא טובות. המינוי נעשה בסמוך לשלבי ההכרעה של מוקדמות מונדיאל 2018. עם מינויו הצהיר כי אם הנבחרת לא תעפיל למונדיאל 2018, יעזוב את תפקידו.
יומיים לאחר מינויו, דאליץ' ערך את הופעת הבכורה שלו על הקווים של הנבחרת בניצחון 0–2 נגד אוקראינה, שהבטיח לקרואטיה את סגנות הבית שלה ומקום בשלב הפלייאוף למונדיאל. בפלייאוף, קרואטיה פגשה את יוון אותה ניצחה 1–4 במשחק הראשון ואילו המשחק השני הסתיים בתיקו 0-0, תוצאה שהבטיחה את העפלתה של קרואטיה למונדיאל. בעקבות כך, דאליץ' חתם על חוזה חדש בנבחרת, שמשאיר אותו עד ה-30 ביולי 2020 ומשכורתו מוערכת ב-500 אלף אירו לשנה.
במונדיאל קרואטיה הוגרלה לבית עם ניגריה, ארגנטינה ואיסלנד. תחת דאליץ', קרואטיה סיימה בראשות הבית עם מאזן מושלם והעפילה לשמינית הגמר לראשונה מאז מונדיאל 1998.
בשמינית הגמר סיימה בתיקו מול דנמרק, אך עברה אותה לאחר קרב פנדלים. ברבע הגמר עלתה שוב לאחר קרב פנדלים, לאחר שסיימה בתיקו מול המארחת רוסיה, במשחק בו שתי הנבחרות כבשו בהארכה. בחצי הגמר פגשה את אלופת העולם לשעבר אנגליה, שבו גם סיימה בתיקו 1-1 בסיום הזמן החוקי, אך עלתה לגמר לאחר שער בהארכה של מריו מנדז'וקיץ'. בגמר פגשה נבחרתו את צרפת והפסידה לה בתוצאה 2–4, אך סיימה את הטורניר במקום השני, הישג השיא של הנבחרת בגביע העולם בכדורגל.
בוראק בקדיל

בוראק בקדיל (בטורקית: Burak Bekdil; נולד ב-1966) הוא עיתונאי טורקי, פובליציסט ובעל טור, מתנגד ארדואן ותומך ישראל. כתב במשך 29 שנים בהורייט, העיתון הנפוץ ביותר בטורקיה, עד סילוקו משם בדצמבר 2016, עקב עמדותיו נגד ארדואן, נגד חמאס ונגד חוקים אסלאמיים מסוימים, כמו התרת נישואי ילדות. נכון ל-2019 מופיע טורו רק בעיתונים ואתרים מערביים, מחוץ לטורקיה, בנוסף לאתר מרכז החשיבה הטורקי Sigma, שהוא היה בין מייסדיו ומכהן כיום כאחד מעורכיו.

קורות חיים

בקדיל נולד באנקרה ב-1966. סבו היה מהגר גרוזי ואמו ילידת איסטנבול. המשפחה עברה לאחר לידת בוראק, אל איזמיר, שם קיבל האב עבודה ברשות השידור הטורקית הממלכתית TRT. כשהיה בוראק בן 11 שבה המשפחה לאנקרה, בנסיבות פוליטיות - האב בחר לשדר ב-TRT, דווקא שיר אהבה מסוים שמישהו בצמרת הממשלתית החליט שהוא "שיר קומוניסטי" ועקב כך איבד את מקום עבודתו. 
בוראק בגר באנקרה ושם גם סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת METU. בעזרת מלגה מה-British Council למד גם לתואר שני בכלכלה באוניברסיטת סארי, בריטניה. ב-1987, בהיותו בן 21 החל לכתוב בהורייט.
במקביל לכתיבה בעיתון הנפוץ ביותר בטורקיה היה בשנים 1996–1999 גם ראש הדסק הטורקי של חברת ההוצאה לאור האמריקאית דאו ג'ונס וב-2000 ראש הדסק הטורקי של ערוץ הטלוויזיה הכלכלי של CNBC-e, השלוחה האירופית של CNBC האמריקאית. באוגוסט 2001 כתב כנגד השחיתות במערכת המשפט הטורקית ובעקבות זאת, במאי 2002 נידון לשנה וחצי מאסר על תנאי.
מאמריו הופיעו ומופיעים בעיתונים, כתבי עת ורשתות בכל רחבי תבל: וול סטריט ג'ורנל, אקונומיסט, בלומברג, BBC, הגארדיאן, רויטרס, אסושייטד פרס, לוס אנג'לס טיימס, אל פאיס, ניו יורק טיימס, הארץ, פייננשל טיימס, לה פיגארו, ABC, ג'רוזלם פוסט, שטרן ובעיתונים מערביים רבים אחרים.

הצרת צעדים החל מ-2014

בעקבות טוריו העוקצניים כנגד ארדואן, חמאס ועקרונות איסלאמיסטיים ברבריים כמו נישואי ילדות, כמו גם כתיבה ברורה בעד ישראל הפך בקדיל החל מקיץ 2014 למטרה עיקרית להתקפות בעיתונות האיסלאמיסטית הטורקית. תמונתו הופיעה בעמודו הראשון של העיתון האיסלאמיסטי הקיצוני Yeni Akit, כ"חייל ציוני" הפועל כנגד תעשיית הנשק הטורקית וכתריסר עיתונים אחרים בטורקיה הצטרפו למתקפה המתואמת.
ההתקפות התקשורתיות הללו על בקדיל, לרבות במדיה החברתית ומעל במות ממשלתיות לסוגיהן הפכו נרחבות כל כך ופרועות כל כך, שהוא נאלץ להפסיק לכתוב ב"הורייט" על הסכסוך הישראלי - ערבי. הוא עדיין המשיך לכתוב על נושא זה והשלכותיו, אבל רק בפורום המזרח התיכון, מכון גייטסטון ובעיתונות חוץ אחרת. ב"הורייט" הוא המשיך לכתוב בשלב זה, אבל רק בנושאים אחרים. לא הותר לו יותר, להזכיר בטוריו ולו מילה אחת מבין המלים: "יהודי", "ישראל", "פלסטין", "חמאס", "טרור" וכו'.
בדצמבר 2016 הופיע ב"הורייט" טור של בקדיל, בו תקף תוכנית של ממשל ארדואן להקים קבוצות נוער שיחוברו לכ-45,000 מסגדים ברחבי טורקיה. זה היה הקש ששבר את גב הגמל מבחינת המשטר וטור זה הפך לטורו האחרון של בקדיל ב"הורייט".
כיום הוא כותב טור קבוע במגזין ובאתר Defense News והוא גם עמית ובעל טור בפורום המזרח התיכון. מאמריו מופיעים רק בעיתונות ובאתרים מערביים, בעוד בטורקיה מתפרסם טור שלו רק באתר מרכז החשיבה הטורקי Sigma, שהוא היה בין מייסדיו ומכהן כיום כאחד מעורכיו.
מבחן בקדל

מבחן בקדל והרחבות שלו

לעיתים מוסיפים למבחן את הדרישה שלשתי הדמויות יהיה שם פרטי, ושהן לא תהיינה רק דמויות כמו "פקידת קבלה" או "מוכרת בחנות".
המבחן יושם במספר בתי קולנוע בשוודיה ובסקירות הסרטים ברשת הטלוויזיה בכבלים השוודית Viasat. על פי מחקר שנעשה על סרטי 2013, מתוך 50 הסרטים המכניסים ביותר, רק 36% עברו את מבחן בקדל, אך אלו שעברו את המבחן רשמו הכנסות גבוהות יותר מאלו שכשלו בו. מעבר לסרטי קולנוע, יושם המבחן גם על סדרות טלוויזיה, ובין הסדרות שנכשלו בו היו גם סדרות בהן ישנה נוכחות נשית בולטת, כמו סקס והעיר הגדולה והאנטומיה של גריי.
בהשראת המבחן נוסחו מבחנים גם לבחינת אפליות נוספות, כגון "מבחן רוסו" לנושא הצגת דמויות להט"ב בקולנוע, לפיו על סרט לכלול לפחות דמות להט"ב אחת, שאינה מוגדרת אך ורק על פי נטייתה המינית ושמשולבת בעלילה כך שהוצאתה מהסרט תפגע בו באופן משמעותי, ומבחן דגאנס, לפיו על סרט או סדרה שאינם בנושא גזע לכלול שתי דמויות שאינן לבנות בצוות השחקנים הראשי.
Empty

ביקורות

האלבום זכה לביקורות סבירות יחסית. אתר Allmusic העניק לאלבום שלושה כוכבים מתוך החמישה האפשריים, בטענה ש: "גם הפעם, גאד ליבס אנדרווטר לא מחדשת יותר מדי, אבל מצליחה לשלב בין רוק תעשייתי לבין מוזיקה אלקטרונית בדרכה הייחודית".
פיראס נסאר

ביוגרפיה

נסאר נולד וגדל בנצרת למשפחה ערבית נוצרית. בגיל צעיר החל לשחק תפקידי אורח בתיאטרון. בשנת 2014 גילם את ג'מאל/ג'ימי בסרטו של ערן ריקליס "ערבים רוקדים" על פי תסריט של סייד קשוע.
תפקידו המשמעותי הראשון הוא בסדרת המתח המצליחה "פאודה" כשהצטרף לעונה השנייה וגילם את המחבל הבכיר נידאל עוודאללה ("אל מקדסי").
ב-2017 החל לשחק בתיאטרון גשר במחזה "במנהרה" מאת רועי חן ובבימויו של עירד רובינשטיין את אחד משלושת התפקידים הראשיים: החמאסניק הישאם. באותה שנה שיחק בסרטי הקולנוע "נדיה (שם זמני)" של טובה אשר, "לא פה, לא שם" של מייסלון חמוד ו-"פוקסטרוט" זוכה 8 פרסי אופיר של שמוליק מעוז.
ב-2018 החל לשחק בתיאטרון גשר במחזה "רודף העפיפונים" מאת מתיו ספנגלר על פי חאלד חוסייני בבימויו של נועם שמואל בתפקיד עסאף. 
באותה שנה החל לשחק באותו תיאטרון במחזה "מקבת גרסה ללא מילים" בתפקיד מקבת' (במקביל לאבי אזולאי).
ב-2019 הצטרף לעונה השלישית בסדרת המתח "בתולות" שם גילם את מוראד.
נסאר מתגורר בתל אביב-יפו.
כריסטיאן טראמיץ

ביוגרפיה

טראמיץ נולד במינכן למפיק הקולנוע רודולף ולמוניקה טראמיץ. אחיו ניקולס (גר') שינה את שם משפחתו לגרמוס, והוא הכנר הראשי בתזמורת הסימפונית של וינה. סבו מצד האם הוא השחקן האוסטרי פאול הרביגר , בת-דודו היא השחקנית מאבי הרביגר . בני משפחה נוספים הם אליזבת אורת (גר'), כריסטיאנה  ומארזה הרביגר (גר'), בנותיהם של אטילה הרביגר  ושל פאולה וסלי .
הוא למד בתחילת דרכו תולדות האמנות, פילוסופיה ודרמה, הוא החל את הקריירה שלו בתחום המדיה שהגיש תוכנית ברדיו של מינכן.
מ-1997 ועד 2002 הופיע בתוכנית הקומדייה "Bullyparade" ביחד עם חברו מיכאל הרביג.
ב-2001 שיחק בסרט "Der Schuh des Manitu" המהווה פארודיה על סרטי מערבונים וב-2004 שיחק בסרט ההמשך שלו "Traumschiff Surprise – Periode 1".
ב-2004 גילם את הצייד ב-"7 Dwarves – Men Alone in the Wood", סרט קומדייה העוקב אחר האגדה של שלגייה ושבעת הגמדים.
ב-2006 גילם מורה לצרפתית בסרט "Französisch für Anfänger".
ב-2007 שיחק בקומדיה הרומנטית של טיל שווייגר "ארנב בלי אוזניים".
ב-2008 שיחק בסרט הביוגרפי על הזמר פאלקו.
ב-2009 שיחק בסרט האוסטרי "Das Vaterspiel".
ב-2010 גילם סוכן FBI בסרט "Jerry Cotton".
ב-2015 שיחק בקומדיה הרומנטית "Gut zu Vögeln" וגם שיחק ולקח חלק בכתיבת התסריט לסרט "Gespensterjäger – Auf eisiger Spur" המתבסס בעיקרו על ספר של קורנליה פונקה.
הוא דובב בסרטי הנפשה רבים, ובהם ב"מוצאים את נמו", "טינקרבל", שם דיבב את בובל, "צעצוע של סיפור 3", שבו דובב את קן, הוא דובב בסרט "Lissi und der wilde Kaiser" המהווה פארודיה לסרט "סיסי".
בנוסף, הופיע במספר סדרות טלוויזיה.
הוא אבא לתאומים מנישואיו הראשונים, ב-2004 התחתן עם אשתו השנייה.
מסיבת טוגה

מסיבת טוגה היא מסיבת תחפושות בה המשתתפים לובשים טוגות, העשויות בדרך כלל מסדינים לבנים, וקיימים בה אלמנטים הקשורים ליוון העתיקה ורומא העתיקה. מסיבות טוגה נפוצות בעולם המערבי, בעיקר בארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה, ומתקיימות בדרך כלל במסגרת סטודנטיאלית. לכן מסיבות טוגה נוטות להתרכז סביב שתיית אלכוהול, ומשחקי שתייה. מלבד הטוגה, משתתפי המסיבה נוהגים לחבוש זר מעלים ולנעול סנדלים בסגנון רומי.
מסיבות בסגנון רומי תועדו החל מהמאה ה-18, אך מאפייני המסיבות השתנו במאה ה-20 כאשר נערכו על ידי סטודנטים. הסרט בית החיות, שזכה להצלחה רבה, תרם לפופולריות של מסיבות הטוגה הסטודנטיאליות ברחבי העולם.
ב-2015 נרשמה בספר השיאים של גינס מסיבת הטוגה הגדולה בעולם. המסיבה התרחשה באוסטרליה, ונספרו בה 7000 משתתפים לבושים בטוגות.