google/wiki40b huggingface dataset:
בולשביזם

בולשביזם (ברוסית: большевики), היא צורת ההתנהלות של הקומוניסטים ברוסיה בין 1903 ל-1917. במובן הרחב זהו כינוי המשמש, לעיתים ככינוי גנאי, לכל סוג של קומוניזם וסוציאליזם.

היסטוריה

מנהיגו הראשון של הסוציאליזם הרוסי היה יוצא ארגון ה"נרודנאיה ווליה" גאורגי פלכנוב, שהביא את התאוריה המרקסיסטית לרוסיה, וייסד בז'נבה את קבוצת המהפכנים "שחרור העבודה". בעקבות עבודותיו של פלכנוב ואנשיו, שכללו תרגום של המניפסט הקומוניסטי לרוסית, החלו הרוסים להתוודע אל רעיונות הסוציאליזם והקומוניזם של קרל מרקס. לקראת סוף המאה ה-19 נוצרו ברוסיה מועדוני סוציאליסטים רבים, אשר החליטו להתמזג למפלגה אחת לשם תיאום טוב יותר של פעולותיהם. הכנס הראשון של המפלגה המאוחדת, אשר הוחלט שתיקרא "מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית", התקיים במינסק ב-13 במרץ 1898, אך לא השיג דבר, כיוון שחבריו היו מעטים, וכיוון שהוא לא קיבל שום החלטה חשובה בדמות מצע או חוקה. הוועד המרכזי, שנבחר בכנס, נעצר מיד בתום הכנס.
בשנת 1903 התקיים הכנס השני, שבו הייתה מחלוקת בין לנין לבין מרטוב. לנין רצה שהמפלגה תהיה מאורגנת פוליטית ושחבריה יהיו חייבים להיות פעילים (עקרון החברות הפעילה, על פי לנין) ושקבלת ההחלטות במפלגה תהיה שמורה לקבוצה נבחרת של מהפכנים, שיהיו הגוף הבכיר בין כנס לכנס, לגוף זה קרא לנין בשם "הוועד המרכזי". מרטוב לעומתו, רצה שהמפלגה תהיה פתוחה יותר לחברים כדוגמת המפלגות הסוציאל-דמוקרטיות באירופה. בהצבעה על מחלוקת זו הפסיד לנין למרטוב, 28 הצביעו למרטוב ו-23 ללנין. כתוצאה מכך חל פילוג במפלגה וחסידי לנין התכנסו מחדש בנפרד ובהתכנסות זו הם היו כמובן הרוב, ולכן נקראו מאז בולשביקים (סיעת הרוב). סיעתו של מרטוב נקראה, בהתאמה, סיעת ה"מנשביקים" (אנשי המיעוט).
מטרתה של סיעת הבולשביקים הייתה לתפוס את השלטון ברוסיה בכוח וליישם את משנתם "מלמעלה". בנובמבר 1917 תפסו הבולשביקים את השלטון לאחר הפיכה והחלו להקים את השלטון הסוציאליסטי-בולשביקי (הידוע גם בתור דיקטטורה של הפרולטריון), אולם זמן קצר לאחר מכן התחילה מלחמת אזרחים שבה נלחמו הבולשביקים בכוחות אנטי-מהפכניים, שנודעו בשם הקיבוצי "הצבא הלבן" בחזיתות אחדות מסיביר שבמזרח עד חצי האי קרים שלחופי הים השחור. לאחר תום המלחמה, שגבתה מיליוני קורבנות, הייתה רוסיה (שנקראה אז "הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית" ובראשי תיבות רספס"ר) לאחת המייסדות של ברית המועצות בדצמבר 1922.
הסיעה הבולשביקית הייתה זו שהניחה את היסוד למפלגה הקומוניסטית של ברית-המועצות (הסיעה האחרת, המנשביקים, נעלמה כמו שאר המפלגות שהיו ברוסיה – חלק מחבריהן הוצאו להורג, חלק אחר ברח, חלק פרש מהחיים הפוליטיים וחלק הצטרף לבולשביקים). המפלגה הייתה, בהתאם לרצונו של לנין, צנטרל דמוקרטית, משמע "חופש בדיון הפנים מפלגתי, אחדות במעשה מחוץ למפלגה", והייתה בה שרשרת פיקוד ברורה. בתקופה שלאחר לנין, ביטל סטלין את החופש בתוך המפלגה וניהל טרור קשה כלפי רבים מחבריה שביקרו אותו (גם אם עשו זאת במסגרת פנים-מפלגתית).

בולשביזם ככינוי גנאי

בשיח המקובל של המדינות הפשיסטיות החל משנות ה-20 שימש המונח "בולשביזם" כנרדף לשאיפתה של ברית המועצות לייצא את המהפכה הקומוניסטית לכל רחבי העולם. הגדרת האויב של גרמניה הנאצית הייתה במפורש "מלחמה בבולשביזם". חוגים אנטישמיים כינו את הבולשביזם "יודאו-בולשביזם".
בשיח של הליברליזם ושל מדינות המערב במלחמה הקרה ואף אחריה הוכתר בתואר "בולשביזם" כל שלטון המקיים תכונות "דיקטטורה של הפרולטריון" – שליטה ריכוזית של הממשלה במשק ומניעת שוק חופשי, החנקת יוזמה חופשית ומניעת חירויות ובפרט החופש לצבור רכוש ולעשות הון.
ההגמוניה של מפא"י כונתה "בולשביזם" על ידי הוגי הימין מזאב ז'בוטינסקי ואילך.
יונידה מאליצ'י

קריירה

יונידה מאליצ'י התחילה לשיר בגיל מוקדם, והתחילה בקריירתה בגיל 13 כאשר התמודדה בקדם-האירוויזיון האלבני "פסטיבלי י קנגס" בשיר "Planeti i fëmijëve", דואט עם הזמר אלכסנדר ראפי.בשנת 1997 היא חזרה לפסטיבלי י קנגס בדואט עם הזמר קסטריוט טריושה. קריירת הסולו שלה החלה בשנת 1999 שבה חזרה לפסטיבלי י קנגס עם השיר "Do jetoj pa ty" וזכתה במקום השני.
מאליצ'י ידועה בזכות גילום יוליה בגרסה האלבנית למחזה "רומיאו ויוליה" לצד הזמר אלבן סקונדריי. היא הנחתה את העונה הרביעית של "רוקדים עם כוכבים אלבניה" ושפטה בעונה החמישית של "The Voice אלבניה" ב-2016.
בדצמבר 2018 התמודדה מאליצ'י פעם נוספת ב"פסטיבלי י קנגס" עם השיר "Ktheju Tokës", זכתה במקום הראשון עם 228 נקודות וייצגה את אלבניה באירוויזיון 2019.
טה דאום

הטה דאום (בלטינית: Te Deum; ידוע גם כמזמור האמרוזי, או שיר הכנסייה) הוא מזמור הודיה ותפילה נוצרית קדומה, הדומה לשילוב התפילות היהודיות מודים וקדושה. המזמור קרוי על שם מילות הפתיחה שלו בלטינית: טה דאום לאודימוס, שתרגומם "מודים אנחנו לך האל".
המזמור נותר בשימוש יומיומי בכנסייה הקתולית, ורשומה בספר 'תפילות השעה' שלה. המזמור נאמר גם באירועי הודיה לאל כמו בחירת אפיפיור, מינוי הגמון, הכרזה על קדוש נוצרי, הודעה על המרה לנצרות, חתימת הסכם שלום, הכתרה מלכותית וכדומה. 
את המזמור שרים לאחר המיסה, או כתפילה העומדת בפני עצמה. המזמור משמש גם בכנסייה האנגליקנית והלותרנית באופן דומה.

מקור

המסורת הנוצרית מייחסת את כתיבת המזמור לאמברוזיוס ואוגוסטינוס כשאוגוסטינוס הוטבל לנצרות  בידי אמברוזיוס בשנת 387. המזמור מיוחס גם להילריוס מפואטייה או לניקטס, הגמון רמשיאנה במאה הרביעית. 
הפסקה בסוף המזמור המתחילה במלים סאלוום פאק פופולום טואום היא אוסף פסוקים מתהלים מתורגמים ללטינית, שנוספו מאוחר יותר לפיוט המקורי. 
המזמור מתאים לנוסח השליחים - הכרזה פולחנית על האמונה, ומשלב בין תפילה וליטורגיה, לבין הכרזת אמונים. תחילה היא קוראת בשם האל, ומיד לאחר מכן מהללת את כל המברכים והמכבדים את האל, תחילה במערכת ערוכה של יצורי השמים, עבור בנוצרים הנאמנים שכבר הגיעו לשמים, ועד להפצתה של הכנסייה ברחבי העולם. המזמור חוזר בסופו לנוסח ההתחלתי של המזמור באמירת שמו של המשיח (ישוע) ומאזכרת את לידתו, סבלו ומותו, קומו לתחיה, והאדרתו. בשלב זה המזמור פונה לכנסייה ולמתפללים עצמם, מבקש רחמים וכפרה על חטאיהם, הגנה מפני חטאים עתידיים ואיחוד עתידי עם הנבחר. 

לחנים

 מזמור טה דאום בלטינית 
טה דאום של שרפנטייה
לחנים רבים הולחנו למזמור זה ביניהם היידן, מוצרט, ברליוז, ג'וזפה ורדי, ברוקנר, פורטוונגלר, דבורק (אנטונין דבוז'ק), בריטן, קודלי, ופורט בין הידועים יותר. בעת שניצח על לחנו עבור לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ז'אן-בטיסט לולי נפצע ומת מפצעיו. 
לחנו של מארק-אנטואן שרפנטייה למזמור טה דאום, משמש כלחן הפתיחה לרבים משידורי איגוד השידור האירופי, וביניהם המוכר ביותר שידורי האירוויזיון. לחנו של ויליאם וולטון נכתב עבור הכתרת מלכת אנגליה אליזבת השנייה בשנת 1953.
הפרק הראשון במופע האופרה 'טוסקה' מאת פוצ'יני מסתיים בקטע מרגש מתוך הפתיחה של טה דאום.
ישנם גם ביצועים מודרניים, חלקם עם קטעים מתורגמים מלטינית לאנגלית ולשפות אחרות.
איגור סטרוינסקי השתמש ב-12 המשפטים הפותחים לצורך "המבול" שלו בשנת 1962.
שיר הכנסייה הגרמני גרוסר גוט, ויר לובן דיך ("האל הגדול, אנו משבחים אותך"; (גר')) הוא למעשה תרגום חופשי של טה דאום.
I Kissed a Girl

וידאו קליפ

ב-16 במאי 2008 נחשף לראשונה הקליפ, אותו ביימה קינגה בורזה, באתר המייספייס של פרי. בקליפ פרי ולצדה נשים אחרות, רוקדות לצלילי השיר בלבוש חושפני. בסוף הקליפ מתעוררת פרי לצד גבר, אותה מגלם בן-זוגה במציאות דאז, הזמר טרוויס מקוי (סולן להקת ההיפ הופ ג'ים קלאס הירוז). בכורתו הטלוויזיונית של הקליפ נערכה בתוכנית "Total Requests Live" בערוץ MTV, במקביל להופעה של פרי בתוכנית ולראיון עמה.
הקליפ שהוקרן פעמים רבות בערוץ MTV ובערוץ VH1, כבש את המקום הרביעי במצעד הלהיטים של VH1 בתוך שבוע. השיר וכמו כן הקליפ שלו זיכו את פרי בחמש מועמדויות בטקס פרסי המוזיקה של MTV לשנת 2008, בהן בקטגוריות "הקליפ הטוב ביותר לזמרות" ו"האמן החדש הטוב ביותר", אולם היא לא זכתה באף אחת מהקטגוריות.
הקליפ זכה לפרודיות רבות ולעשרות מיליוני צפיות ב-YouTube.

ביקורת

"I Kissed a Girl" זכה לביקורות מעורבות. כתב הרולינג סטון, שזיכה את אלבומה של פרי בשני כוכבים מתוך חמישה אפשריים, תיאר את השיר כ"להיט מועדונים בסגנון הגל החדש", והוסיף כי המילים הכביכול "נועזות" שמציגה פרי, המספרות על מעלליה ההומוסקסואליים, נועדו "רק על מנת למשוך את תשומת לבו של הבחור". המגזין ואתר האינטרנט "AllMusic" שיבח את "הקצב הקליט, בסגנון גארי גליטר", אך האשים את המפיקים בהיותו "מעידה כבדה הקוברת את קולה של פרי תחת האפקטים השונים, כך שכל השיר מתמוגג למערבולת צלילים חסרת זהות, שמתאימה להשמעה בתוכניות טלוויזיה, בקדימונים לסרטים, או בקניונים".
לעומת זאת, רבים זיכו את השיר בביקורות חיוביות; הבלוג "Critics Magazine" כינה אותו "להיט מיידי", ובאתר "About.com" נכתב כי "הליווי הקצבי של המפיק ד"ר לוק הופך את 'I Kissed a Girl' לשיר מושלם לפריצה לתודעה". העיתון "שיקגו סאן-טיימס" התייחס בחיוב למילות השיר, וקבע כי "העובדה שהשיר מעורר עניין כה רב, היא סימן לכך שהחברה שלנו מתחילה לקבל את העובדה שתמיד יש יותר מ'קופסה' אחת לבדוק".

הצלחה

השיר הושמע רבות בערוצי המוזיקה השונים, בהם MTV ו-VH1. עם צאתו דורג במקום ה-76 במצעד ה"בילבורד" האמריקאי, ועד סוף יוני 2008 כבש את פסגת המצעד, בה נותר במשך שבעה שבועות רצופים. השיר זינק למקום הראשון במצעד ה-"iTunes" עוד קודם לכן, ב-3 ביוני. כמו כן, הוא הגיע למקום הראשון במצעד התוכנית "TRL" ב-MTV, ובמצעד הפופ של VH1. הסינגל מכר יותר מ-2.5 מיליון הורדות בארצות הברית בלבד.
בקנדה, הסינגל הופיע לראשונה במקום ה-55 במצעד "100 הלהיטים הגדולים" הקנדי. ב-12 ביוני השיר הגיע עד למקום הראשון, מזנק 26 מקומות מהמקום ה-27. כמו כן, במצעד ה-"iTunes" הקנדי, השיר נותר במקום הראשון במשך 6 שבועות רצופים.
בניו זילנד, השיר ראה בכורה במקום ה-38, וטיפס עד למקום השלישי באותו השבוע. ב-11 באוגוסט, 8 שבועות לאחר הופעתו הראשונה במצעד, "I Kissed a Girl" הגיע לבסוף למקום הראשון. הוא זכה בתואר זהב לאחר מכירות של יותר מ-7,500 עותקים.
באוסטרליה, נכנס השיר ב-30 ביוני למקום ה-11, כתוצאה מהורדות באינטרנט בלבד, וכעבור שבועיים כבש את המקום ראשון, כל זאת עוד בטרם יציאתו הרשמית במדינה. בכך היה לסינגל השני בהיסטוריה שהצליח לעשות זאת. לאחר ששוחרר לבסוף, זכה  הסינגל בתקליט זהב וזמן קצר לאחר מכן בתקליט פלטינה.
בישראל דורג השיר במקומות גבוהים במצעדים. השיר שהה במשך שמונה שבועות רצופים במקום הראשון, ואף זכה בתואר שיר השנה 2008 בגלגלצ וברדיוס 100FM. לכבוד מאורע זה הקליט הזמר עברי לידר גרסת כיסוי לשיר, אשר מאירה אותו באור שונה, בהיותו מושר בפי גבר הומוסקסואל.
גוליית (שיר)

השיר והסיפור המקראי

השיר מגולל את סיפורו (הבדיוני בחלקו) של גוליית, החל מהולדתו ועד מותו בקרב דוד וגוליית. סיפור מלחמת דוד בגוליית אמנם מוזכרים בתנ"ך (ספר שמואל א', פרק י"ז), אך רוב השיר הוא פרי הדמיון ומשולב בהלצות.

נקודות דמיון

גוליית מתואר בתנ"ך כענק שגובהו שש אמות וזרת. גם בשיר גוליית מתואר כענק אשר מגיל קטן מטיל את מוראו על יתר האנשים:
בגנון אמר שלום
 
ילדים עברו לדום,

בן חמש וכבר הספיק

להביא הביתה סלע.
בהמשך השיר מתואר ניצחונו של דוד על גוליית בעזרת רוגטקה:
דוד מלך התעצבן

"הרוגטקה תנגן!"

אבן לעברו ירה

קלע לו בול בפוני.
תיאור זה מקביל לתיאור התנכ"י: "וַיִּשְׁלַח דָּוִד אֶת יָדוֹ אֶל הַכֶּלִי וַיִּקַּח מִשָּׁם אֶבֶן וַיְקַלַּע וַיַּךְ אֶת הַפְּלִשְׁתִּי אֶל מִצְחוֹ וַתִּטְבַּע הָאֶבֶן בְּמִצְחוֹ וַיִּפֹּל עַל פָּנָיו אָרְצָה". בנוסף, מילות השיר בסופו "כל התנ"ך אמר תודה והתרגש" מזכירות את חגיגות היהודים לאחר הניצחון על הפלשתים.

נקודות שוני

רבות נקודות השוני בין השיר לבין הסיפור המקראי. ראשית, סיפור דוד וגוליית הונצח בחברה הישראלית כסיפור המראה את חוסנו של העם היהודי ואילו פתיחת השיר טוענת בהומור כי:
זהו שיר מאוד עצוב

הנושא כזה כאוב,

אם תשים תחבושת

לא יעזור לך שנתיים.
לידתו וגדילתו של גוליית המתוארים בשיר אינם מוזכרים בתנ"ך. גם נסיבות הקרב שונות לחלוטין: בסיפור המקראי מבקש שאול המלך מתנדב להילחם בגוליית ודוד מתנדב, ואילו בשיר דוד וגוליית נפגשים באקראיות, כאשר הקרב ניצת בעקבות התגרות של דוד בגוליית: "בא אלי גוליית נחמד, שב אצלי על כף היד" שורה זאת מבוססת על שורה מהשיר "בא אלי פרפר נחמד" מאת פניה ברגשטיין.
בשירו של סנדרסון, דוד השתמש ברוגטקה, בניגוד לתיאור התנכ"י שבה מתואר דוד משתמש בקלע. גלית גם מוצג בשיר כאשקלוני ("ככה מדברים? שאל גלית באשקלונית"), ואילו בתנ"ך מצוין שגלית התגורר בגת. ייתכן שסנדרסון מתייחס לכך שבתנ"ך מוזכרת השפה 'אשדודית' (בספר עזרא).
מיקה אהולה

מיקה אהולה (בפינית: Mika Ahola ‏ (13 בדצמבר 1974 - 15 בינואר 2012) היה רוכב מרוצי אופנועי שטח פיני שהוכתר שלוש פעמים לאלוף העולם באנדורו. 
אהולה זכה שבע פעמים באנדורו ששת הימים הבינלאומי עם נבחרת פינלנד. מתוכם, בשלושה מרוצים זכה בגביע אלוף האלופים כמנצח המרוץ בדירוג הכללי (בשנים 1999, 2000 ו-2001).

קריירה

אהולה החל להתחרות באליפות העולם באנדורו בשנת 1993 כשהוא רוכב בחסות הוסקוורנה בקטגוריית הנפח הקטנה (עד 125 סמ"ק 2 פעימות או 250 סמ"ק 4 פעימות) אך רק בשנת 1997, כשהוא רוכב בעבור חברת TM, החל להחשב כמתמודד רציני על תואר האליפות. בשנת 2000, שנתו האחרונה עם TM, סיים בקטגוריה הבינונית במקום השני בדירוג הכללי. בשנת 2001, כשהוא רוכב בעבור חברת VOR, סיים אהולה בקטגוריית הנפח הגדולה במקום השני, כשהוא מפסיד את תואר האליפות לאנדרה אריקסון בנקודה אחת בלבד (אמנם נרשמו לזכותו של אהולה שלושה ניצחונות יותר מלאריקסון, אך פרישה מהמרוץ בסבב השני שנערך בסלובקיה, עלתה לו בתואר האליפות). 
לאחר שסיים את עונת 2002 ו-2003 במקום השני והשלישי (בהתאמה), חזר לזמן קצר להוסקוורנה ב-2004 וב-2005 (פעמיים מקום רביעי בדירוג הכללי בסוף העונה) וב-2006 חתם ב-HM Moto. בשנתו הראשונה עם היצרנית האיטלקית סיים אהולה במקום השני בקטגוריית ה-E2 מאחורי סאמולי ארו, רוכב KTM. בשנת 2007, לאחר שניצח בשבעה סבבים לאורך העונה והפסיד השתתפות בסבב אחד, זכה אהולה בתואר אליפות העולם כשהוא מקדים את סאמולי ארו ואת ג'וני אוברט, רוכב ימאהה. ב-2008 עבר אהולה להתחרות בקטגוריית E1 ושם זכה בתום העונה בתואר האליפות כשהוא מקדים את רוכב KTM איוואן סרבנטס.
בערב השנה החדשה של 2012 הודיע אהולה על פרישה ממרוצים, אולם מספר ימים לאחר מכן נפצע קשה בתאונה באזור ז'ירונה שבספרד וב-15 בינואר נפטר מפצעיו בבית חולים בברצלונה.
עין איוב

עין איוב הוא מעיין בחופה הצפוני של הכנרת בבקעת טבחה ליד הגן הלאומי כפר נחום. שמו של המעיין מקורו במסורות דרוזיים המספרות שהנביא הקדוש איוב נרפא במי המעיין מהשחין שבו הוכה על ידי השטן. למי המעיין מיוחסות סגולות מרפאות. המעיין נמצא בין כביש 87 וגדת הכנרת. עד מלחמת העצמאות נקרא המעיין "מרחץ איוב" או "חמאם אל-איוב".
הגישה למעיין היא דרך מדרגות המגיעות לרחבת המעיין. מעל המעיין בנויה בריכה עתיקה גדולה עגולה בצורת גליל, הבנויה מאבן. גובהה הפנימי של הברכה 6.5 מטר, קוטרה 2.5 מטר ועובי הקירות 1.5 מטר. זו בריכת הרמה עם גרם מדרגות לולייני. בריכות דומות נבנו על ידי הרומאים ששימשו להפעלת טחנות קמח. במאה ה-18 שופצו מבנים אלה, ותיארוך זמן בנייתה של הבריכה אינו ידוע. מליחות המים במעיין 1,000 מ"ג כלור לליטר, חום המים 27 מעלות צלזיוס, וספיקתו 20 מ"ק לשעה.
קידוח "כנרת 7" של תה"ל במקום ליד בריכת המעיין, במסגרת הפעולה להטיית המעיינות שהמליחו את הכנרת פרצו המים בבאר ארטזית עם ספיקה של כ-600 מ"ק לשעה, ולא ניתנים לעצירה. בגלל מליחותם הנמוכה יחסית של המים 800 מ"ג כלור לליטר, החליטה תה"ל לאפשר את זרימת המים לכנרת, בניגוד לשאר המעיינות המלוחים המוזרמים בתעלה מיוחדת העוקפת את הכנרת. הקידוח הביא לפירצה בתחתית הבריכה ולכן מפלס המים בה נמוך. בעבר מילאו המים את הבריכה והם שימשו להשקיית חלקות חקלאיות באזור.
מי הקידוח זורמים באמצעות צינור לכוון הכנרת דרך מצוק סלע גיר מעל הגדה, ונופלים לכנרת במפל בגובה של 4 מטר. מתחת למפל מספר בריכות התחומות באבני בזלת המתחברות לכנרת. מסביב לבריכה סבך של צמחייה.
מעל כביש 87 נמצאת מערה שעל פי המסורת הדרוזית שהה בה איוב בעת בואו לטבול במי המעיין.
יום מול

יום המוֹל הוא יום חג לא רשמי הנחגג מדי שנה לכבוד המול. תאריך החג הוא 23 באוקטובר בין 6:02 בבוקר לבין 6:02 בערב.

רקע

המול הוגדר בשל צורך להמציא יחידת מידה המגדירה מספר גדול של חלקיקים. זאת בשל חוסר הנוחות בחישובים סטויכיומטריים בכימיה ובפיזיקה, אשר הצריכו שימוש במספרים עצומים. היות שבתגובה כימית אטומים מגיבים עם אטומים אחרים, ללא קשר למסתם ולגודלם, נוח יותר להשתמש ביחידה המתייחסת למספר החלקיקים. מספר אבוגדרו  הוא מספר החלקיקים (אטומים, מולקולות, או יחידות נוסחה) הנמצאים במול חומר נתון. מול, או מספר אבוגדרו, הוא מספר החלקיקים ב-12 גרם של פחמן 12. מדענים נעזרים במספר זה כדי לחשב את מספר החלקיקים המצויים בכמות חומר.

החג

החג נהגה בתחילת שנות השמונים על ידי מורת בית ספר תיכון בארצות הברית שהציעה דרך להגברת ההתעניינות במקצוע הכימיה. ב-1991 נוסדה בארצות הברית קרן לאומית ליום המול. בהשראת מספר אבוגדרו, החג נחגג ב-23 באוקטובר בין 6:02 בבוקר לבין 6:02 בערב.
החג נחגג במדינות רבות בעולם בקרב תלמידי כימיה. בשנים האחרונות נחגג יום המול גם בישראל במגמות כימיה בתיכונים ומצוין על ידי ניסויים כימיים שונים.
חציל

שימושים קולינריים

צורות הבישול השכיחות ביותר של חצילים הן טיגון בשמן, אפייה בתנור, קלייה במחבת כבדה או צלייה על האש. בישול רגיל בסיר קיים אך פחות נפוץ.
החציל משמש כמרכיב עיקרי במגוון רחב של סלטים מן המטבח הבלקני והים-תיכוני, בהם סלט חצילים רומני, זקוסקה, סביח, חציל במיונז, חציל ברוטב מרוקאי, חציל על האש, חציל בגזר, חציל פיקנטי, חציל בטעם כבד ועוד.
הבאבא גנוש, סלט חצילים קלויים בטחינה, הוא סלט ערבי הנפוץ במטבח הישראלי. תבשיל חצילים עם בשר טחון או קצוץ ובתוספת עגבניות בציפוי ביצים וקמח נקרא מוסקה, והוא נפוץ במרחבי האימפריה העות'מאנית לשעבר, בייחוד באסיה הקטנה ובחבל הבלקן. מאכל נוסף מאזורים אלה הוא ה"אימאם ביילדי" (imam bayıldı) שפירושו בטורקית - "האימאם התעלף", מאכל העשוי מחצאי חצילים ממולאים בשר טחון עם תבלינים, אפויים בתנור. המאכל הנ"ל גם ידוע בשם נוסף בתפוצת יהדות יוצאי טורקיה בשם "קרנה יריק" (karnıyarık) שפירושו בטורקית "בטנו פתוחה" או "בטנו מפוצלת". ביוון מאכל זה נקרא "אימאם", וכשהוא מצופה בגבינה הוא נקרא "פַאפוּצַ'אקִי".

מאפיינים כימיים

כירק ממשפחת הסולניים, חציל שאנו אוכלים (שאינו בשל), מכיל סולנין בכמויות גדולות יותר מאשר חציל בשל (שצבהו צהוב. לרוב אנו לא אוכלים את החציל במצב זה). עלי וגבעולי החציל רעילים ואינם ניתנים לאכילה.
החציל הוא הירק האכיל העשיר ביותר בניקוטין. עם זאת, ריכוז הניקוטין בחציל ובירקות אחרים זניח ביחס לטבק, ובכ-9 ק"ג חצילים כמות הניקוטין שווה לזו של סיגריה רגילה.

אלרגיה לחצילים

חציל, כירק המכיל סולנין עלול לגרום לתגובה אלרגית בקרב הרגישים לחומר זה. התגובה עלולה לכלול סחרחורות, הקאות ועוד. המלחת רקמת החציל הפנימית (כגון בצורה של המלחת קוביות או רצועות בשר החציל) עשויה להקטין הסבירות להמצאות סולנין בשל ספיחת נוזלים מבשר החציל (ובזה גם נוטריאנטים בהם סולנין).

בהלכה

בעל כפתור ופרח פקפק לגבי כשרותו של החציל, וסבר ששיח החציל נחשב לעץ, שהרי מתקיים הוא כמה שנים, ואם כן יש בו משום איסור ערלה, ומשכך אי אפשר לאכול את החציל מפני שאינו עושה פירות לאחר שלוש שנים. אמנם הרדב"ז התירם מב' טעמים א, משום שלדעתו פרי שגדל בשנה הראשונה לזריעתו נחשב לירק ואין בו ערלה, ב, משום שטעמם נגרע והולך משנה לשנה, ולדעתו זה סימן מספיק להחשיבו ירק. וכן נהגו האר"י והבית יוסף. הרב חיים יוסף דוד אזולאי יליד ירושלים, (1724–1806) נדרש לסוגיה זו והכריע שמותר לאכול חציל. כמו כן כתב על פי אבי סבו, הרב אברהם אזולאי, שמנהג קדום היה לאכלם, וזאת משני טעמים: שפירותיהם מגיעים כבר בשנת הגידול הראשונה, ושאינם עושים פירות לאחר שלוש שנים. רבי דוד בן שלמה אבן זמרא (1479–1573) שהיה ראש יהדות מצרים, כתב שיהודי מצרים חלוקים בסוגיה זו ולכן פסק שחצילים שחורים אסורים למאכל ואילו חצילים לבנים מותרים. הדיון נמשך עד שקבעו רבי אברהם ישעיהו קרליץ, החזון איש (1878–1953) והרב עובדיה יוסף שאכילת חציל מותרת.
ראש ישיבת פומבדיתא, רב האי גאון (939–1038) קבע שיש לברך על החציל ברכת "בורא פרי האדמה", וכך גם קבע הרב חננאל בן חושיאל (955–1055) מ-קירואן.
נאוקו טקהאשי

ביוגרפיה

טקהאשי נולדה בגיפו.
במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק, תאילנד בדצמבר 1998 זכתה טקהאשי במדליית זהב בריצת מרתון בשיא יפני חדש של 2:21:47 שעות.
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה טקהאשי במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:23:14 שעות, לפני לידיה סימון מרומניה (2:23:22 שעות) וג'ויס צ'פצ'ומבה מקניה (2:24:45 שעות).
במרתון ברלין שנערך ב-30 בספטמבר 2001 ניצחה טקהאשי בשיא עולם חדש של 2:19:46 שעות והייתה לאישה הראשונה שרצה ריצה זו מתחת ל-2:20 שעות. שיא זה החזיק מעמד שבוע ימים ונישבר על ידי קתרין נדרבה מקניה (2:18:47 שעות). 
באוקטובר 2008 פרשה טקהאשי מריצה תחרותית.
אלכסיי קפלר

קורות חיים

אלכסיי (לאזאר) קפלר נולד בקייב למשפחת סוחרים יהודים. בצעירותו הוא השתתף בהצגות התיאטרון המקומי. לאחר התבגרותו הוא עבר ללנינגרד. בהיותו בלנינגרד קפלר הצטלם במספר סרטים של גריגורי קוזינצב אך לא בלט כשחקן.
בשנות ה-30 כתב קפלר תסריט לסדרת סרטים על ולדימיר לנין שבוימו על ידי מיכאל רום. על עבודה זו הוענק לו בשנת 1941 פרס סטלין.
בשנת 1943 התיידד קפלר עם סבטלנה אלילויבה, בתו של יוסיף סטלין; קפלר היה אז כבר בן 40, ובתו של סטלין בת 17 בלבד. סטלין לחץ על בתו להפסיק את הקשר אך היא סירבה. בסוף השנה הואשם קפלר בקשירת קשר עם זרים וריגול לטובת בריטניה. הוא נשפט ונשלח לסיביר ל-5 שנים. בשנת 1948, לאחר סיום ריצוי העונש, ולמרות האיסור, שב קפלר למוסקבה. הוא נעצר שנית ונשפט לתקופת גלות נוספת.
בשנת 1953, לאחר מותו של יוסיף סטלין, שוחרר קפלר וחזר למוסקבה.
עם שובו, השתלב קפלר עד מהרה בתעשיית הקולנוע הסובייטית וכתב מספר תסריטי קולנוע מוצלחים (בהם "האדם האמפיבי"). קפלר כתב כמה ספרים שעל בסיסם נכתבו תסריטים וצולמו סרטים לאחר מותו. כמו כן, הוא התחיל ללמד ב-VGIK.
בשנת 1960 נישא קפלר בפעם הרביעית ואחרונה.
בשנת 1966 הוצע לו להנחות תוכנית טלוויזיה שהוקדשה לסרטים חדשים. קפלר הסכים והיה מנחה התוכנית עד לשנת 1972.
קפלר נפטר בשנת 1979, בגיל 76, לאחר מחלה קשה וממושכת. בהתאם לצוואתו הוא נטמן בבית העלמין בעיירה בחצי האי קרים.
Cat (פקודה)

cat היא תוכנית יוניקס סטנדרטית אשר מדפיסה את תוכנו של קובץ ומשמשת לשרשור קבצים. שמה של התוכנית מגיע מן המילה האנגלית catenate, שמשמעותה שרשור.

שימוש

תקן POSIX מגדיר את שהתוכנית צריכה לקבל רשימת קבצים כארגומנטים, ולהדפיס את תוכנם בסדר המתאים, ולתמוך בדגל אחד (-u). במידה ואחד הקבצים מופיע כמקף בודד (-), התוכנית תקרא מהקלט הסטנדרטי ותדפיס אותו במקום המתאים. במידה והתוכנית אינה מקבלת כלל ארגומנטים, היא תדפיס את הקלט הסטנדרטי בלבד.
תחביר הפקודה הוא כדלקמן:

cat [option] [file]...

דוגמה

דוגמה פשוטה לשימוש ב-cat היא חיבור 2 קבצים לקובץ אחד:

cat file1 file2 > file3

ביקורת

שימוש נפוץ ב-cat הוא להדפסת קובץ יחיד, על מנת להשתמש בו כקלט של תוכנית אחרת. צורת שימוש זו מיותרת כיוון שהמעטפת יכולה לעשות פעולה זו בעצמה, ולא זקוקה לתוכנה חיצוניות אשר מייצרת תהליך נוסף. לפיכך, במקום לכתוב כך:

cat filename | command arg1 arg2
ניתן לכתוב כך:

<filename command arg1 arg2
command arg1 arg2 < filename
קולרגול

היסטוריה

דמותו של קולרגול נוצרה על ידי הסופרת אולגה פושין (Olga Pouchin) בסוף שנות ה-50. הדמות התפרסמה לראשונה בתחילת שנות ה-60 באמצעות סדרת תקליטים לילדים שהופצה על ידי חברת פיליפס, בה סופר על הדוב הקטן קולרגול אשר מעוניין כל העת לשיר ולטייל בעולם.
בעקבות הצלחת תקליטי הילדים, החלה חברת הפקות האנימציה הצרפתית "פרוסידיס", בראשותו של אלבר בארייה, להפיק את סדרת הטלוויזיה "הרפתקאותיו של קולרגול" (Les Aventures de Colargol), בטכנולוגיית סטופ-מושן. לצורת הפקת הסדרה, גייס בארייה את האנימטור הפולני טדאוש וילקוש (Tadeusz Wilkosz) ואת אולפן האנימציה הפולני "Se-ma-for" בלודז'. הסדרה הופקה בשנים 1967-1974, במהלכן הופקו 53 פרקים בני 13 דקות. פרקי הסדרה שודרו במדינות רבות באירופה, ביניהן צרפת, פולין, הולנד, גרמניה, נורווגיה, פינלנד, שווייץ, איטליה, הונגריה, אלבניה ואנגליה. הסדרה שודרה גם בקנדה, ביפן ובישראל. בדיבוב הסדרה לאנגלית לטובת שידורה באנגליה במסגרת שידורי ה-BBC, שונה שמו של הדובון ל-"Barnaby" (על שם בנו של המדבב הראשי). בדיבוב שבוצע מאוחר יותר, לטובת שידור הסדרה בקנדה, שונה שמו של הדובון שוב, והוא זכה לשם "Jeremy".
בסוף שנות ה-70 עובדה הסדרה לשלושה סרטי קולנוע בפולין: "קולרגול במערב הפרוע" (Colargol na Dzikim Zachodzie,‏ 1976), "קולרגול כובש החלל" (Colargol zdobywcą kosmosu,‏ 1978) ו"קולרגול ומזוודת הקסמים" (Colargol i cudowna walizka,‏ 1979).
חברת "פרוסידיס" הייתה בעלת הזכויות על הפצת הסדרה, אך לקראת סוף שנות ה-80 התגלעו חילוקי דעות בין "פרוסידיס" לבין ויקטור ויליאן (Victor Villien), בעל הזכויות על התקליטים המקוריים, שהמוזיקה מתוכם שימשה את "פרוסידיס" כמוזיקת ליווי לסדרת הטלוויזיה. חילוקי הדעות הובילו את הצדדים לבית המשפט, אשר פסק לזכותו של ויליאן ושלל מ"פרוסידיס" את זכויות ההפצה. כיוון שרשתות טלוויזיה רבות שידרו את הסדרה תחת רישיון שניתן להם מחברת "פרוסידיס", בעקבות תוצאת המשפט הן איבדו את הרישיון לשידור הסדרה ושידורה הופסק במדינות רבות. זכויות השידור בפולין נשמרו, כיוון שאולפני ההפקה Se-ma-for שמרו לעצמם את זכויות השידור, ולא היו זקוקים לרישיון מחברת "פרוסידיס". עם זאת, בעקבות נפילת הגוש המזרחי נסגרו האולפנים, שהיו בבעלות המדינה, וזכויות השידור של הסדרה קולרגול עברו לידי ספריית הסרטים הלאומית של פולין. לאור זאת, מספר פרקים של הסדרה קולרגול עדיין זמינים לקנייה בפולין, בפורמט VHS או DVD. 
בכתוביות הפתיחה של סדרת האנימציה "היה היה - האדם", גם היא מבית היוצר של "פרוסידיס", מופיעה דמותו המצוירת של קולרגול כחלק מהסמל של חברת "פרוסידיס".

בישראל

בישראל שודרה הסדרה בשנות ה-70, החל מאוקטובר 1977, במסגרת שידורי הטלוויזיה הלימודית. מדבבי הסדרה לעברית היו ישראל גוריון, אלי גורנשטיין, נירה רבינוביץ' וציפי שביט בתפקיד קולרגול, שגם שרה את נעימת הפתיחה ("זה אני, שמי קולרגול, דוב השר בדו וסול, בפה דיאז ובמי במול, יש לי צווארון עגול..."). על הנוסח העברי אחראי - אהוד מנור.
היו זמנים (שיר)

היו זמנים הוא שיר ישראלי מאת חיים חפר בהלחנת משה וילנסקי.
השיר נכתב בעיצומה של מלחמת העצמאות והושר לראשונה על ידי להקת הצ'יזבטרון במסגרת תוכניתה השנייה, בהופעה בחודש יולי 1948.
מילות השיר עוסקות באחד מלוחמי הפלמ"ח, המספר בזקנתו לנכדיו על עלילותיו במלחמת העצמאות. במקור הן ביטאו למעשה כמיהה לבואם של ימים נורמליים לאחר המלחמה, להקמת יישובים אזרחיים על שדות הקרב ולכך שדור הלוחמים יזכה לראות בנים ונכדים ולהזדקן. כיום יש להן נופך נוסטלגי.
מילות השיר חוזות "עַל הַמִּשְׁלָט יוֹשֶׁבֶת עִיר". לימים הוגשם חזון זה בכ-30 יישובים בישראל היושבים במקום שבו היה משלט, כגון העיר בית שמש, שהוקמה על המשלט המשותף.
השיר זכה לפופולריות רבה והוסיף להיות מושר ומושמע לאורך שנים, במיוחד בביצועיהן של שושנה דמארי ויפה ירקוני. הוא זכה לביצועים רבים נוספים ובהם של שמעון ישראלי, אילנית ושרית חדד.