google/wiki40b huggingface dataset:
פול קופלי

ביוגרפיה

קופלי נולד בדנבי דייל שבמערב רידינג של יורקשייר. אביו הרולד היה מעורב בהפקות מקומיות של תיאטרון חובבים, כמו גם שאר בני משפחתו. הוא למד בבית הספר "פניסטון" ואחר כך בקולג' " Northern Counties College of Education" בניוקאסל אפון טיין, שם קיבל תואר "Associate of the Drama Board". הוא לימד אנגלית ודרמה בוולת'אמסטו, וב-1971 הצטרף ללהקת התיאטרון לידס פלייהאוס .
ב-1976 זכה קופלי בפרס אוליבייה לשחקן השנה במחזה חדש על תפקידו במחזה "For King and Country" מאת ג'ון וילסון.
ב-1977 שיחק קופלי בתפקיד טוראי ויקס בסרט "גשר אחד רחוק מדי", וב-1979 שיחק גילם את רב"ט סטורי, תפקיד קטן אך בולט בסרט "Zulu Dawn". ב-1980 הופיע בדרמה השנויה במחלוקת Death of a Princess  של רשת ATV, בה גילם בריטי שהיה עד להריגתם של הנסיכה הערביה והמאהב שלה. קופלי גילם את דמותו של מת'יוס בסדרת סרטי "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן". הוא הופיע בתפקיד איאן בסדרה "Roughnecks", בתפקיד ג'רי בסדרה "החיים האלה" ובתפקיד פיטר קווינלן בסדרה "האגמים". הוא שיחק בתפקיד אביו של נתן מלוני בסדרה עטורת השבחים "הכי גאים שיש". ביולי 2002 השתתף בתסכית דרמה "Spare Parts" בסדרת "דוקטור הו" בהפקת חברת "Big Finish", ובסדרה "חסרי בושה". ב-1980 הופיע קופלי בסדרת הדרמה המצליחה "Minder" בפרק "The Old School Tie" בתפקיד ג'ורג' פאלמר. הוא היה הקריין בתוכנית "How Clean Is Your House?" של ערוץ 4. ב-2005 וב-2006 השתתף בסדרת הטלוויזיה לילדים "Best Friends" בתפקיד הסבא.
קופלי משתתף קבוע בתסכיתי דרמה של רדיו 4 של ה-BBC, לרוב במחזות רומנטיים או המתארים מציאות ובסדרות אודות אנשים עובדים חרוצים בצפונה של אנגליה. תמיד זימנו אותו כשהיה צורך במחלקת הדרמה ברדיו ה-BBC בבעל מבטא יורקשייר אמיתי. קופלי שיחק בתפקיד המורה ג'ף לונג בסדרה ארוכת הימים "King Street Junior" של רדיו 4. הסדרה רצה מ-1985 עד 1998 במשך 10 עונות. ב-1985 הוא הקריא עבור ערוץ "יורקשייר טלוויז'ן" עיבוד של תשעה פרקים לספר "מסעות ההלך" בשם "מסע מסוכן".
ב-13 בפברואר 2006 השתתף קופלי בפרק בסדרה "חיים על מאדים". ב-8 באוגוסט 2007 הופיע באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" בדמות בשם איבור פריסטלי. עוד שיחק בעיבוד הטלוויזיוני לספרי "The Worst Witch" מאת ג'יל מרפי בתפקיד הקוסם, אלג'רנון רוואן-וב.
בשנים 1998 עד 2003 הופיע קופלי בתפקיד מת'יוס בסדרת סרטי הטלוויזיה "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן" של ערוץ "מרידיאן טלוויז'ן". ב-2009 השתתף בעונה השלישית של סדרת המדע בדיוני "טורצ'ווד" של BBC One. ב-2010 שיחק בפרק בסדרה הרפואית "חדר מיון" ובסדרת הדרמה "ניצולים". בין 2011 עד 2015 הופיע בתפקיד אביו של ויליאם מייסון ב-16 פרקים של הסדרה "אחוזת דאונטון". ב-2012 שיחק בתפקיד אלן בסדרה "White Heat".
ב-2014 שיחק קופלי בתפקיד מלקולם קנריץ' בפרק "On Harbour Street" בסדרת הטלוויזיה "ורה".
קופלי היה הקריין בתוכנית הרדיו "The Railway - First Great Western" שכללה 12 פרקים. עוד שיחק בתפקיד האב בקומדיה "Hang-Ups" מאת טום רינגלסוורת'  ברדיו 4 של ה-BBC.

חיים אישיים

ב-1972 התחתן קופלי עם השחקנית נטשה פיין. השניים שיחקו יחד ב-1971 בהפקה של לידס פלייהאוס של מחזות "לולו" מאת פרנק ודקינד בעיבודו של פיטר בארנס  ובבימויו של ביל הייז.
חנה לוי

ביוגרפיה

חנה (אנה) ויילר לוי נולדה בברלין בשנת 1914. מגיל 7 החלה לצייר. בשנת 1934 עלתה לארץ ישראל. שנה אחרי אחותה הגדולה רות.
בין השנים 1935–1937 למדה ציור בסטודיו של יעקב שטיינהרדט בירושלים. לאחר לימודיה אצל שטיינהרדט עברה לפתח תקווה ועבדה שם בקטיף עד שנת 1938. באותה תקופה ציירה מעט, בעיקר דיוקנאות של ילדות ונוף. בשנת 1938 התקבלה לאגודת הציירים והחלה להציג בתערוכות הכלליות. בתערוכה שנערכה במוזיאון תל אביב באותה שנה הציגה תמונת נוף ודיוקן. בשנת 1939 התגוררה בתל אביב. בין השנים 1940–1941 התגוררה במוצא והשתייכה לקבוצת "מוצא" שבין חבריה נמנו גם אביגדור סטימצקי, שמשון הולצמן, פנחס ליטבינובסקי ואחרים. במוצא ציירה בעיקר ציורי שמן של דיוקנאות ילדות, בהשפעת האקספרסיוניסטים הגרמנים.
בשנת 1944 נישאה לכנר והצייר יצחק לוי. בין השנים 1946–1949 התגוררו בני הזוג ברעננה ושם החלה לוי לצייר בצבעי מים. ברעננה חל מפנה ביצירתה כאשר הנוף החל לתפוס מקום מרכזי בעבודותיה. היא שבה להתגורר במוצא בשנים 1949 – 1953, בשנת 1953 עברו בני הזוג להתגורר בקריית האמנים צפת. בסוף שנות החמישים החלה לצייר מופשט והרבתה לצייר נופים ודיוקנאות המשלבים הפשטה ופיגורטיביות. בין השנים 1960–1961 שהתה בפריז וציירה באקדמיה לאמנות 'גרנד שומייר'.
בשנת 1975 נפטר בעלה יצחק לוי. בין השנים 1978–1979 שהתה בסיטה בפריז במלגת שהייה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 השתייכה לקבוצת אקלים והציגה עם חברי הקבוצה בעיקר ציורי נוף גדולים, מופשטים, חצויים שתהום ביניהם. יצירתה בשנות השמונים ממשיכה לנוע בין הפיגורטיבי למופשט. תשומת לב מיוחדת מוקדשת בשנים אלו לגוף ובעיקר לפנים. כותרתם של ציורי הפנים מתקופה זו היא my face והם ניכרים באי סימטריות במיקום העיניים ההופכות לעיתים לכתמים שחורים. הטיפול בבד בשנים אלו הוא אינטנסיבי. בציורים מופיעים כתמים וקווים שחורים, אדומים וורודים. לא אחת נראות בבד מחיקות וחריטות עדינות הפוצעות אותו. ככל הנראה אלו מבטאים את מצבה הבריאותי שהורע, בסוף שנות השמונים, ומצב רוחה באותה עת. בשנת 1994 עזבה לוי את צפת ועברה להתגורר במושב שדי חמד  שבשרון בקרבת בני משפחתה, ילדיה של אחותה רות. שם נפטרה ונקברה בשנת 2006. 
במהלך השנים, למרות הערכה הרבה לה זכתה בעיקר בקרב אמנים והביקורות המשבחות, נשכחה יצירתה של לוי. בשנת 2006 במסגרת התערוכה "12 אמנים - מבט שני" שאצרה אירית הדר במוזיאון תל אביב התגלתה מחדש. ביולי - אוגוסט 2016 הוצגו מספר עבודות מעזבונה בתערוכה "הסיפור שלה"- History of her story שאצרו ד"ר רות מרקוס ורותי חינסקי - אמיתי בבית האמנים בתל אביב.
אכתר ריאז אוד-דין

ביוגרפיה

אכתר ג'האן נולדה בכלכותה ב-15 באוקטובר 1928. היא בוגרת מכללת קיניירד בלאהור, בשנת 1949. היא סיימה תואר שני באנגלית ממכללת הממשלה בלאהור, בשנת 1951. את דרכה המקצועית החלה כמורה, ושמשה כמרצה במכללת אסלאמיה בלאהור משנת 1952 עד 1965. היא נישאה לריאז אוד-דין אחמד, ונהייתה מוכרת כ"בגום ריאז אוד-דין", או "גברת ריאז אוד-דין". בתם, ניגאר אחמד, היא יושבת ראש של קרן עווראת. בעלה, בכיר בשירות הציבורי, היה אחיינו של סופר האורדו סלאח אוד-דין אחמד. הוא גם קרוב משפחה של השופט סביח אוד-דין אחמד ושל עאסמה ג'האנגיר.

קריירה ספרותית

הקריירה הספרותית של בגום ריאז אוד-דין מבוססת על שני ספרי המסע, דהאנק פר קדם" (באורדו: پار دھنک پر قدم, בתרגום: הליכה מטה, 1969) ו"סאט סמונדר פר" (באורדו: سات سمندر, בתרגום: שבעה חופים, 1963) . בספריה, היא משתמשת במטפורות ייחודיות, רמיזות הומוריסטיות, והערות סאטיריות. היא כותבת בסגנון בלתי פורמלי, וספריה נחשבים כפשוטים להבנה ועדיין כמעניינים.

עיסוקים נוספים

מלבד היותה מורה, היא הייתה חברה בוועד של כינוס המוזיקה של כלל-פקיסטן מ-1957 עד 1965. היא גם השתתפה בתערוכת מלאכת היד של פקיסטן הראשונה בלאהור בשנת 1965. ריאז אוד-דין גם שימשה כיועצת למועצה הלאומית למלאכה במהלך שנות ה-1980. היא מונתה על ידי ראש ממשלת פקיסטן כחברה במועצת הנאמנים של בית אל-מל, ארגון צדקה לאומי.

ספרים

בנוסף לספרי המסע, ריאז אוד-דין פרסמה עבודות נוספות. הספר שלה "Pakistan" יצא באנגלית ב-1975, וספר נוסף, "A History of Crafts in India and Pakistan" (ההיסטוריה של מלאכת יד בהודו ופקיסטן) יצא בפקיסטן בשנת 1990, וכעבור שנה גם באנגלית. היא גם עבדה על מחקר שכותרתו "התרומה של הציוויליזציה האסלאמית להודו ופקיסטן".

פרסים

נשיא פקיסטן העניק לריאז אוד-דין פרס סיטרה א-אמטיאז במרץ 2000 בהכרה בעבודתה ההתנדבותית בשירות החברה הפקיסטנית. פרס זה הוא הכבוד האזרחי השלישי בחשיבותו המוענק על ידי ממשלת פקיסטן. היא זכתה בפרס מפעל חיים מטעם ה משרד לפיתוח נשים ב-2005. ב-1970, היא זכתה בפרס עמדג'י מטעם גילדת הסופרים של פקיסטן, עבור עבודה חלוצית בז'אנר ספרי מסע באורדו. היא הייתה גם אחת מתוך קבוצה של 1000 נשים שהועמדו כמועמדות לפרס נובל לשלום ב-2005 כחלק מפרויקט 1000 PeaceWomen.
אנטיפטרוס הראשון, מלך מוקדון

אנטיפטרוס הראשון (ביוונית:  Ἀντίπατρος‏; ? - 287 לפנה"ס) היה מלך מוקדון, בנו של קסנדרוס.

ביוגרפיה

אנטיפטרוס היה בנו של הדיאדוך קסנדרוס, בנו של המצביא אנטיפטרוס. אמו הייתה תסלוניקה ממוקדון, שהייתה אחותו למחצה של אלכסנדר הגדול ובתו של פיליפוס השני, מלך מוקדון. היו לו שני אחים: פיליפוס הרביעי ואלכסנדר החמישי. הוא היה נשוי לאורידיקה, בתו של הדיאדוך ליסימכוס שהיה מלך תראקיה.
אנטיפטרוס נולד בתקופה קשה עבור מוקדון. אלכסנדר הגדול מת ללא יורש פוטנציאלי, והגנרלים שלו קרעו לגזרים את האימפריה שלו (מלחמות הדיאדוכים). אביו, קסנדרוס, זכה בכתר מוקדון לאחר מלחמה נגד פוליפרכון. קסנדרוס מת בשנת 297 לפנה"ס, ובאופן טבעי, פיליפוס הבכור עלה לשלטון. פיליפוס מת ממחלה זמן קצר לאחר מכן, ואנטיפטרוס, שיהיה הבא בתור, ציפה לרשת את הכתר כמובן מאליו. אלא שאמם, תסלוניקה, שחיבבה במיוחד את אלכסנדר החמישי שהיה בן הזקונים שלה, לחצה עליו ששניהם ימשלו במשותף. אנטיפטרוס הסכים בתחילה, אולם נפגע מאוד מהיחס של אמו ורצח אותה.
אלכסנדר הבין שהוא הבא בתור, והזעיק במהירות לעזרתו שני מצביאים שהחלו להתבלט: פירוס, ודמטריוס פוליורקטס. לטענת פלוטרכוס, פירוס הגיע ראשון ובתמורה לחבלי ארץ שסיפח לשלטונו העניש את אנטיפטרוס. אנטיפטרוס ביקש עזרה מליסימכוס חמיו, וליסימכוס שלח אל פירוס מכתב מזויף, שנשלח כביכול מתלמי הראשון מלך מצרים. במכתב מפציר תלמי בפירוס לסייע לאנטיפטרוס. עם זאת, פירוס זיהה שמדובר בזיוף.
אנטיפטרוס נמלט עם אשתו אל חצרו של חמיו, ליסימכוס. אולם ליסימכוס תכנן להפוך בעצמו למלך מוקדון, ועל כן הוציא להורג את אנטיפטרוס והכניס את אורידיקה למאסר. אנטיפטרוס מכונה לעיתים "אנטיפטרוס השני", אולם הגדרה זו אינה מדויקת, שכן סבו אנטיפטרוס מעולם לא הוכתר כמלך מוקדון.
חוק האנג'לים

"חוק האנג'לים" הוא כינוי שניתן לסעיף 20 בחוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א-2011 (שהוא חוק ההסדרים לשנת 2011), שנועד לקדם תעשיות עתירות ידע בישראל, באמצעות יצירת תמריץ מס לעידוד השקעות של יחידים (אנג'לים) בחברות הזנק, השקעות שיסייעו להפיכתן לחברות יציבות ומבוססות שיתרמו, במידה ויצליחו, למשק. 
התמריץ ניתן בדרך של התרת השקעה של יחידים במניות חברות עתירות מחקר ופיתוח כהוצאה מוכרת. רשות המיסים ציינה כי "מדובר בחקיקה ייחודית וחריגה בדיני המס", ולפיכך הדגישה כי אין לראות את העמדות שננקטו על ידה במימוש חקיקה זו, כמדיניות המשקפת את עמדתה בנסיבות אחרות.
הסעיף נחקק כהוראת שעה, המתייחסת להשקעות שייעשו עד סוף שנת 2015.

ההטבות שבחוק

על מנת לעודד משקיעים ברכישת מניות לשם השקעה במחקר ופיתוח, קובע החוק שיחידים הרוכשים מניות של חברות רלוונטיות ייזכו להכרה בהשקעתם כהוצאה מוכרת. 
החוק תקף להשקעות מזכות שבוצעו החל משנת 2011 ועד 2015 וסכום ההטבה המרבית במסגרת זו היא 5 מיליון ש"ח עבור השקעה של משקיע יחיד בחברת מטרה.

תקופת הטבה

תקופת ההטבה היא תקופה בת שלוש שנות מס המתחילות בשנת המס שבה שולמו הסכומים המהווים את ההשקעה המזכה.
אין חשיבות לתאריך המדויק בשנת המס אשר בו הועברו הכספים.
תקופת ההטבה מתייחסת למשקיע מסוים בשל השקעה מזכה מסוימת באותה חברה, ובמקרה בו קיימים מספר משקיעים לכל אחד מהם תהיה תקופת הטבה אישית.
XBRL

XBRL (אנגלית: eXtensible Business Reporting Language; שפת דיווח עסקים והרחבות) הוא תקן גלובלי להעברת מידע עסקי. XBRL מאפשר את הביטוי של משמעות סמנטית שבדרך כלל נדרשת לדיווח עסקי. השפה מבוססת על תחביר XML ועל טכנולוגיות XML  כגון סכימת  XML, XLink, XPath. השימוש העיקרי של XBRL הוא להגדיר ולהחליף מידע פיננסי, כגון דוחות כספיים. ספציפיקציית XBRL פותחה ופורסמה על ידי XBRL הבינלאומי בע"מ. 
XBRL היא דרך מבוססת תקנים לתקשר ולהחליף מידע עסקי בין מערכות עסקיות. תקשורת אלה מוגדרים על ידי מטה-דאטה שנקבעו בטקסונומיות, אשר מכילות את הגדרות של הפרט הדיווח ומושגים ואת היחסים בין מושגים שונים, ומשמעות סמנטית. המידע שמועבר, כלול בגוף מסמך XBRL.
שוטגאן

שוטגאן (באנגלית: Shotgun; "שוֹט-גאן"; בתרגום חופשי: "רובה כדוריות" ובעברית רובה ציד) הוא רובה חלק-קדח (רוח"ק) היורה תחמושת שבה כל תרמיל מכיל כדוריות עופרת רבות, בצירוף אבק השריפה, בשונה מהתחמושת של רובים אחרים, שבה כל תרמיל משמש לירי קליע בודד. למונח הלועזי shotgun אין מונח מקובל בעברית. בדרך כלל, משתמשים בעברית במונח "רובה ציד", אף על פי שמונח זה שגוי כי אין חפיפה בין הקבוצות (ישנם רובים רגילים בעלי קנה-מחורק ואף רובי צלפים שמשמשים לציד, ומצד שני: יש רובי שוטגאן שמשמשים לפעולות משטרתיות בלבד, ולא לציד).

רובה הציד הוא רובה בעל קנה חלק-קדח. בניגוד לרובים רגילים, היורים קליע בעל ראש עופרת או מתכת, רובה הציד יורה תחמושת הנקראת shell או slug, ובה יש עשרות כדוריות עופרת קטנות (מעין קליעי רסס). הכדוריות מתפזרות בעת הירייה, ובכך גדל הסיכוי לפגוע במטרה ולגרום לה נזק רציני. חסרון השימוש בתחמושת זו הוא שהיא יעילה רק לטווח קצר. 
כוח האש של רובה הציד הוא לרוב גבוה - הוא בעל כוח עצירה חזק אך חדירה נמוכה - ולכן הוא נשק שימושי בידי כוחות משטרה, שירותי הביטחון ויחידות עילית ללוחמה בטרור. המשטרה ויחידות אלו משתמשים בו (בצירוף תחמושת מתאימה) לפריצת דלתות ומנעולים וכן לסילוק פצצות (בעזרת תחמושת מיוחדת העושה שימוש במים כדי להשמיד את הפצצה). בעקבות התגברות המקרים של לוחמה בשטח בנוי, גבר השימוש ברובי ציד גם ביחידות צבאיות, אם כי עדיין במידה מועטה יחסית.
בארצות הברית, רובי הציד הם נשק נפוץ בידי אזרחים, בדרך כלל למטרות ציד ולהגנה עצמית. גם כוחות הביטחון האמריקניים, לרבות המשטרה וה-FBI, משתמשים ברובה זה. רוב רובי הציד המודרניים מוזנים ממחסנית פנימית הנמצאת מתחת לקנה ונקראת "שחלה".
רוב רובי הציד המודרניים הם בעלי קנה מחורק, וזאת כדי לאפשר שימוש גם בתחמושת בעלת קליע גדול, המאפשר לצוד חיות גדולות יותר. השימוש ברובים אלו לצורך פיזור הפגנות נעשה בדרך כלל באמצעות כדורי גומי.

מדידת הקליבר

את קוטר הקנה (gauge) מודדים ביחידת ה-gauge. יחידה זו מודדת את קוטר הקדח (החלק הפנימי של הקנה) לפי המשקל של כדור עופרת שקוטרו כקוטר הקנה. כדור עופרת של 2 gauge למשל שוקל חצי פאונד, וכדור של 10 gauge שוקל עשירית פאונד, ולכן קטן יותר. רובה שהקליבר שלו הוא 2 gauge הוא כזה שכדור עופרת שקוטרה כקוטר קנהו הוא חצי פאונד, ואילו רובה שהקליבר שלו הוא 10 gauge הוא כזה שכדור עופרת שקוטרה כקוטר קנהו הוא עשירית פאונד. לכן, הרובה בקליבר 2 gauge בעל קנה עבה ורחב יותר מאשר רובה בקליבר 10 gauge. ההמרה מ-gauge למילימטרים היא מהצורה  כאשר c הוא קבוע מספרי שכולל יחידות,  הוא קוטר הרובה במילימטרים ו-n הוא מספר ה-gauge. בדרך כלל, ככל שהקליבר גדול יותר, עוצמת הירייה גדולה יותר.
אלעזר (בית המקדש)

אלעזר היה הממונה על מעשה הפרוכת בבית המקדש השני, מחמישה עשר הממונים הקבועים שהיו בבית המקדש.

תפקידו

הַפָּרוֹכֶת הייתה מסך בד כפול המפריד בין אזור קודש הקודשים בו עמד ארון הברית לבין אזור הקודש - ההיכל - בו עמדו מנורת הזהב, מזבח הזהב ושולחן לחם הפנים. הפרוכת הכפולה הייתה בגובה 10 אמות (כ-5 מטר) ורוחבה גם הוא 10 אמות. בד הפרוכת נארג על ידי נשים, מצמר בצבעי תכלת, ארגמן ואדום מסוג תולעת שני, ובד פשתן לבן ("שש"), ועל הבד היו רקומות דמויות הכרובים.
מלבד אותה פרוכת מרכזית שבין ההיכל לקודש הקדשים, היו במקדש פרוכות רבות נוספות: "י"ג פרוכות היו במקדש שני: שבע על שבעה שערי העזרה, ואחת על פתח האולם, ואחת על פתח ההיכל, ושתים לדביר בינו ובין הקודש, ושתים כנגדן בעלייה."
על מלאכת עשיית כל הפרוכות הללו היה ממונה אלעזר, והוא היה האחראי לאריגת פרוכות חדשות אם התבלו הישנות. הרמב"ם מסביר כי אלעזר היה "ממונה על כל אורגי הפרוכות והרוקמין בהן, שיהיו מוכנות להיכל ולשערים. ושתי פרוכות היו עושין בכל שנה, להבדיל בין הקודש לקודש הקדשים." בנוסף, היה מתפקידו גם לשמור על הפרוכות הישנות

הפקדתו על ענייני ממון

המשנה פוסקת כי "אין עושין שררה על הציבור בממון פחות משניים, חוץ מבן אחיה שעל חולי מעיים ואלעזר שעל הפרוכות, שאותן קיבלו רוב הצבור עליהן." כלומר, ההלכה קובעת שמפני כבוד הציבור לא יהיה אדם יחיד מופקד על כספי ציבור, כדי שלא יחשדו בו שהוא מועל בכספים; אך אלעזר, אף על פי שהיה עוסק בעניינים כספיים משום שאצלו היה שמור הממון לקניית כל הדרוש לאריגת הפרוכות, היה בכל זאת הממונה היחיד בתפקידו זה, מפני שידוע היה כי לציבור יש אמון בו ומקובל עליהם שיעסוק לבדו בכספי הציבור.

תיאורו כממונה

המשנה מתארת את חמישה עשר בעלי התפקידים החשובים בבית המקדש, ובהם אלעזר:
אלו הן הממונין שהיו במקדש: יוחנן בן פינחס, על החותמות; אחיה, על הנסכים; מתתיה בן שמואל, על הפייסות; פתחיה, על הקנין, פתחיה זה מרדכי, למה נקרא שמו פתחיה? שהיה פותח בדברים ודורשן ויודע שבעים לשון; בן אחיה, על חולי מעיים; נחוניא, חופר שיחין; גביני, כרוז; בן גבר, על נעילת שערים; בן בבי, על הפקיע; בן ארזה, על הצלצל; הוגרס בן לוי, על השיר; בית גרמו, על מעשה לחם הפנים; בית אבטינס, על מעשה הקטורת; אלעזר, על הפרוכת; ופנחס, על המלבוש.
— משנה, מסכת שקלים, פרק ה', משנה א'
פולאווי

תולדות היישוב

פולאווי נזכרת לראשונה במאה ה-15, עת הייתה כפר בבעלות אצולה. בשנת 1706 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית. בשנת 1906 הוענקו ליישוב זכויות עיר.

יהודי פולאווי

בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-3,200 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך פעילות בתי ספר מרשתות בית יעקב ויבנה. כמו כן, שימשה העיר כמרכז חסידי.
באמצע ספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החלו בחטיפת יהודיה לעבודות כפייה, תוך הטלת תשלומי כופר על הקהילה. בסוף אוקטובר 1939 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה.
ב-28 בדצמבר 1939 גורשו כ-2,500 יהודי העיר הנותרים לגטו אופולה לובלסקי, ושם חלקו את גורל יתר יהודי המקום. מחנה עבודה שהוקם בעיר, בו רוכזו בשנת 1942 כ-200 עובדים יהודים, חוסל באמצע שנת 1943.
ויליאם ספרן

ויליאם ספרן (באנגלית: William Safran; נולד ב-1930) הוא פרופסור אמריטוס למדע המדינה באוניברסיטת קולורדו בבולדר. החוקרת מישל ויליאמס תיארה את ספרן כמי ש"תרם באופן משמעותי לידע בנושאי פוליטיקה אתנית ואתניות פוליטית, לאומיות, ובנושאים קשורים, כגון פלורליזם תרבותי ומוסדי, אזרחות, הגירה, דיאספורה, זהות לאומית, והפוליטיקה של שפה ודת". הוא עוסק בעיקר בצרפת, וחלקים נרחבים של המחקר שלו עוסקים בפוליטיקה האתנית הצרפתית.

ביוגרפיה

ספרן נולד בדרזדן שבגרמניה להורים שהיגרו מרומניה ומפולין. בצעירותו, תחת המשטר הנאצי בגרמניה, הוא העביר יותר משלוש שנים בגטו, מחנות עבודה-בכפייה ובמחנות ריכוז. לאחר שחרורו, הוא בילה ארבעה חודשים במחנה עקורים של האו"ם. הוא היגר לארצות הברית ב-1946 עם בני משפחתו שנותרו בחיים. לאחר מכן עשה תואר ראשון בהיסטוריה, תואר שני ביחסים בינלאומיים בסיטי קולג' של ניו יורק, שירת שנתיים בצבאה של ארצות הברית, וכתב דוקטורט במשפט ציבורי ובממשל מאוניברסיטת קולומביה, תחת אוטו קירכהיימר, ב-1964. הוא מונה לתפקיד "פרופסור משנה" (Assistant Professor, מקביל לדרגת מרצה בכיר בישראל) באוניברסיטת קולורדו בבולדר בשנת 1965. הוא פרש ממשרת פרופסורה מלאה באותו מוסד בשנת 2003.
ספרן היה עורך הראשי של כתב העת Nationalism and Ethnic Politics מאז היווסדו בשנת 1995 עד 2010. הוא שימש גם עורך הסדרה של הוצאת ראוטלדג' (Routledge) על לאומיות ואתניות, והיה יושב הראש ועדת המחקר לפוליטיקה של אגודת מדע המדינה הבינלאומית, ויושב ראש שותף של ועדת המחר בנושאי שפה ופוליטיקה של האגודה. הוא החזיק בתואר פרופסור אורח באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת ניס, גרנובל, בורדו וסנטיאגו דה קומפוסטלה.
אלסנדרו ניבולה

ביוגרפיה

ניבולה נולד בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית למשפחה נוצרית-פרוטסטנטית בעיקרה ממוצא אנגלי, איטלקי, ויהודי-גרמני. הוריו הם האמנית וירג'ינייה (לבית דייוויס) ופייטרו ניבולה, פרופסור למדע המדינה. סבו מצד אביו היה הפסל האיטלקי קוסטנטינו ניבולה וסבתו רות' הייתה יהודייה גרמנייה ניצולת שואה. 
למד ביחד עם אחיו אדריאן באקדמיית פיליפ אקסטר שבניו המפשייר והוציא תואר בספרות אנגלית מאוניברסיטת ייל.

קריירת משחק

ניבולה התגלה לראשונה בשנת 1997 בסרט הפעולה המצליח "עימות חזיתי" בתפקיד פולקס, אחיו של הפושע קאסטור טרוי (ניקולס קייג').
המשיך עם הופעות ראשיות לצידן של שתי זוכות האוסקר של 2005 רייצ'ל וייס בדרמה הארוטית "אני רוצה אותך" וריס וית'רספון בסרט הפשע "התוכנית" .
ב-2001 שיחק בשובר בקופות "פארק היורה 3" בתור בילי ברנן, סטודנט נלהב מצוותו של ד"ר אלן גרנט (סם ניל).
השתתף לאחר מכן בדרמות "שחייה לילית" בתפקיד איאן החבר של ג'יין (פרנסס מקדורמנד), עליו היה מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט ו"הנחטף".
ב-2005 התפרסם בדרמת הכדורגל "גול!" בתפקיד כוכב קבוצת ניוקאסל יונייטד גאבין האריס ובדרמה "ג'ונבאג" בתפקיד ג'ורג' בעלה של מדליין ג'ונסטן.
ב-2007 חזר לגלם את כוכב הכדורגל גאבין האריס בסרט "גול! 2", הופיע לצידו של ג'ון קיוזאק בהפקתו "גרייס איננה" ושיחק במיני סדרה שהפיק רידלי סקוט "אנשי הצללים".
ב-2008 שיחק בעיבוד האמריקאי לסרט האימה היפני "העין" בתור ד"ר פול פאולקנר רופא העיניים של העיוורת הצעירה סידני וולס (ג'סיקה אלבה).
ב-2009 הופיע בדרמה הביוגרפית "קוקו לפני שאנל" בתור שחקן הפולו האנגלי בוי קאפל, המאהב של מעצבת האופנה המפורסמת קוקו שאנל (אודרי טוטו) שממנו היא שואבת את השראתה.
בשנת 2013 שיחק לצד ריס וית'רספון בסרט הפשע "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן. בשנת 2014 שיחק בדרמה ההיסטורית "סלמה" של אווה דוברני בתפקיד המשפטן ג'ון דואר.

חיים אישיים

בשנת 2003 התחתן ניבולה עם השחקנית האנגלייה אמילי מורטימר, לזוג נולדו בן בשנת 2003 ובת בשנת 2010.
אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו

ביוגרפיה

אוברטו נולד בשנת 912 לאדלברטו, מרקיז איטליה. בשנת 951 מסר ברנגר השני, מלך איטליה, לאוברטו את השטחים מדרום לנהר הפו, ואוברטו חילק אותם לשלוש מרקיזויות. בשנת 960 הסתכסך אוברטו עם ברנגר השני, ובעקבות כך נאלץ לברוח לגרמניה. בשנת 962 פנה האפיפיור יוחנן השנים עשר לאוטו הראשון, מלך גרמניה, שיבוא לסייע לו כנגד ברנגר השני, ואכן אוטו פלש לאיטליה, והחזיר את אוברטו לשלטונו.
בשנת 975 מת אוברטו, ובניו אדלברטו הראשון, מרקיז מילאנו ואוברטו השני, מרקיז מילאנו ירשו את נחלותיו. מצאצאיו יצאו בית אסטה ובית ולף, שממנו יצא בית הנובר.
קורפוס הפאנצר ה-14 (ורמאכט)

הקמת הקורפוס

הקורפוס הוקם במגדבורג ב-1 באפריל 1938 בשם "הקורפוס ה-14", והועמד תחת פיקוד גוסטב אנטון פון ויטרסהיים, ונועד להוות את יחידת האם של הכוחות הממונעים בורמאכט.

המערכה בפולין

במהלך הפלישה לפולין, פעל הקורפוס כחלק מהארמייה העשירית בפיקודו של ולטר פון רייכנאו, וכלל את הדיוויזיות הממונעות ה-13 וה-29. הקורפוס השתתף בקרב קוצק, ומאוחר יותר השתתף בקרב על ורשה.

המערכה על צרפת

במהלך המערכה על צרפת, פעל הקורפוס כחלק מקבוצת הפאנצר קלייסט בפיקודו של אוואלד פון קלייסט, וכלל את הדיוויזיות הממונעות ה-13 וה-29. הקורפוס השתתף בקרב סדאן, ובהתקדמות לעבר תעלת למאנש. בהמשך פעל הקורפוס במהלך מבצע אדום, כחלק מהארמייה הרביעית בפיקודו של גינתר פון קלוגה.

הקרבות בבלקן

באביב 1941 השתתף הקורפוס בפיקודו של פון ויטרסהיים במערכה בבלקן, כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, ואף לחם במערכה על יוון.

מבצע ברברוסה

במהלך מבצע ברברוסה פיקד פון ויטרסהיים על הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה ולאחר מכן חלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולחם עמו בקרב קייב.

החזית המזרחית

ב-21 ביוני 1942 הוסב הקורפוס לקורפוס פאנצר, והשתתף במבצע מקרה כחול, כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והיה הקורפוס הראשון שהגיע לסטלינגרד. ב-14 בספטמבר 1942 הודח פון ויטרסהיים מתפקידו, עקב הצעתו לנסיגה חלקית לעבר נהר הדון, בעקבות האבידות הקשות שספגו כוחותיו, והנס הובה מונה במקומו למפקד הקורפוס. עם תחילת התקפת הנגד הרוסית (מבצע אורנוס) שבסיומה כותרה הארמייה השישית, ניסה פרידריך פאולוס לשכנע את היטלר להרשות לו לסגת מסטלינגרד ולפרוץ את הכיתור אך היטלר סירב. פאולוס ידע שהיטלר מחבב את הובה וכאשר היטלר ביקש להעלות את הובה בדרגה ולהעניק לו עיטור במו ידיו ביקש פאולוס מהובה לעדכן את היטלר במצב החמור ולשכנעו לסגת מסטלינגרד. הוא צייד אותו במסמכים החל בשיעורי הדלק שנותר וכלה במחסור בציוד רפואי. הובה הוטס למאורת הזאבים ברסטנבורג שם העניק לו היטלר ב-21 בדצמבר 1942 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות. הובה ניסה לשכנע את היטלר להורות על נסיגה אבל ללא תועלת.
הובה חזר לכיס הנצור בסטלינגרד אבל היטלר שכבר לא תמך בגנרלים התבוסתנים שלו וכבר חשב לשקם את הצבא עם מפקדים נאמנים כמו הובה, ציווה על הובה לעזוב את הכיס הנצור למרות מחאותיו. הובה הוטס מהכיס ב-18 בינואר 1943, ובמקומו מונה למפקד הקורפוס הלמוט שלמר. ב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הקורפוס לרוסים, יחד עם רוב שרידי הארמייה השישית.

החזית האיטלקית

ב-5 במרץ 1943 הוקם הקורפוס מחדש בצרפת, והועמד תחת פיקוד הנס הובה. ב-2 בספטמבר 1943 מונה הרמן באלק למפקד הקורפוס, ונשלח עם הקורפוס לאיטליה כחלק מהארמייה העשירית,  בניסיון להדוף את נחיתת בעלות הברית בסאלרנו. ב-8 באוקטובר 1943 חזר הובה לפקד על הקורפוס, וב-24 באוקטובר הוחלף על ידי פרידולין פון זנגר אונד אטרלין. בהמשך לחם הקורפוס בקרב מונטה קאסינו, ולאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים באיטליה כחלק מהארמייה העשירית והארמייה ה-14 לסירוגין, עד סוף המלחמה.
אדולף דסלר

אדולף "אדי" דסלר (בגרמנית: Adolf "Adi" Dassler;‏ 3 בנובמבר 1900, הרצוגנאורך, ממלכת בוואריה, האימפריה הגרמנית - 6 בספטמבר 1978, הרצונגאורך, גרמניה המערבית) הוא מייסד חברת הביגוד אדידס, ואחיו הקטן של רודולף דסלר, מייסד חברת פומה. כמו כן אדולף היה חבר במפלגה הנאצית.

ביוגרפיה

נולד בעיר הפרנקונית הרצוגנאורך. דסלר החל לייצר נעלי ספורט במכבסה של אמו לאחר מלחמת העולם הראשונה בה לחם. אביו כריסטוף עבד במפעל לנעליים, ואחיו ייצר סוליות לנעליים. אביו ואחיו תמכו בו בהקמת עסק משלו. ב-1 ביולי 1924, אחיו רודולף דסלר הצטרף לעסק אחיו, והוא הפך ל"Gebrüder Dassler Schuhfabrik" (גברידר דסלר שו-פאבריק - מפעל נעליים האחים דסלר). ספורטאים רבים נעלו את נעלי החברה במהלך אולימפיאדת אמסטרדם (1928) - דבר שפרסם את החברה.
הספורטאי ג'סי אוונס נעל את נעלי החברה במהלך ריצה באולימפיאדת ברלין (1936) - אולימפיאדה בה זכה בארבע מדליות זהב.
בעקבות עליית היטלר לשלטון בשנות ה-30, שני האחים הצטרפו למפלגה הנאצית, כאשר רודולף נחשב לתומך נלהב יותר של המפלגה. רודולף נתפס ונחטף מאוחר יותר בעוד שאדולף נשאר מאחור כדי לקדם מכירת מגפיים לוורמאכט. מלחמת העולם השנייה גרמה לקרע בין האחים לנשותיהם, לאחר שרודולף נתפס בידי הצבא האמריקאי ונחשד כאיש אס.אס ממידע שהדליף לכאורה אחיו אדי. עד שנת 1948 החריף הריב בין השניים, רודולף עזב את החברה והקים את חברת פומה, ואדי קרא לחברת הנעליים מעתה "אדידס" על שמו (אדי דסלר).
בשנת 1973 הקים בנו של אדולף, הורסט, את חברת ארנה שמייצרת ציוד לשחייה. לאחר מות אדולף בשנת 1978, הורסט ואשתו קטי לקחו את ניהול חברת אדידס. לאחר מות הורסט בשנת 1987, הפכה אדידס לחברה פרטנית מוגבלת בשנת 1989, אך רכוש החברה נשאר בידי המשפחה עד תאריך ההנפקה בשנת 1995.