google/wiki40b huggingface dataset:
ברנדנבורג

היסטוריה

בעת העתיקה הייתה ברדנבורג באזור גרמאניה ההיסטורית. עד המאה ה-7 האזור כנראה יושב במידה חלקית על ידי עמים סלאביים אשר ברחו מההונים והאווארים. בתחילת המאה ה-10 מרבית מאזור ברדנבורג נכבש על ידי השושלת האוטונית. שושלת זו החלה לנהוג באופן אימפריאלי עם התושבים המקומיים אשר התקוממו כנגד השלטון בסוף המאה. סכסוכים אלו נמשכו גם במאות שלאחר מכן. במהלך המאה ה-12 הוקמה העיר ברנדנבורג.
בשלהי ימי הביניים ובתחילת העת החדשה הייתה ברדנבורג אחת משבע הנסיכויות באימפריה הרומית הקדושה. יחד עם פרוסיה, הייתה ברדנבורג הבסיס  העתידי לקיסרות הגרמנית. בשנים 1323-1415 היה האזור בשליטת בית ויטלסבאך כחלק מכתר בוהמיה. בשנת 1415 הפכה ברדנבורג לחלק מבית הוהנצולרן אשר הכיל את הבירה העתידית ברלין. 
בשנת 1539 הפך האזור לפרוטסטנטי בעקבות הרפורמציה הפרוטסטנטית, וזרם דתי זה פרח במהלך המאה ה-16.
בשנת 1618 מרקיזות ברנדנבורג ודוכסות פרוסיה התאחדו ויצרו את ברנדנבורג-פרוסיה שנשלטה גם היא על ידי בית הוהנצלורן. בשנת 1701 הפכה ישות זו לממלכת פרוסיה. בממלכה זו ברדנבורג קוימה במסגרת פרובינציית ברנדנבורג. בשנת 1881 הופרדה ברלין מהמחוז. בשנת 1919 הפך גבולה המזרחי של המדינה לגבול הלאומי, כחלק מקו אודר-נייסה.
בשנים 1947-1989 ברדנבורג הייתה חלק מגרמניה המזרחית ולא התקיימה באופן רשמי, זאת מכוון שגרמניה המזרחית לא הייתה פדרציה. העיירות התעשייתיות הסובבות את ברלין היו חשובות לכלכלת המדינה. מדינת ברנדנבורג הנוכחית הוקמה מחדש ב-3 באוקטובר 1990 עם איחוד גרמניה. הפרלמנט המקומי התכנס שוב כשלושה שבועות לאחר מכן. 
כמו בחלקים אחרים של מזרח גרמניה שלאחר האיחוד, העדר תשתית מודרנית וחשיפה למערכת הקפיטליסטית של המערב הביאו לאבטלה נרחבת וקשיים כלכליים. בשנים האחרונות, התשתית המקומית עברה תהליך מודרניזציה והאבטלה ירדה אט אט. בשנת 1995 הוצע לאחד מחדש את ברדנבורג עם ברלין, אך הרעיון נדחה במשאלי עם.

פוליטיקה

במדינה ישנם כ-14 מחוזות. בפרלמנט ישנם כ-88 מושבים.
ראש ממשלת ברנדנבורג הוא דיטמר ווידקה (Dietmar Woidke), המשמש בתפקיד מאז 2013. הוא משתייך ל-SPD, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית. ברנדנבורג היא אחת המדינות הבודדות בהן אין כל ייצוג בלנדטאג למפלגת הירוקים הגרמנית.

גאוגרפיה

המדינה גובלת במקלנבורג-מערב פומרניה בצפון, פולין במזרח, סקסוניה בדרום, סקסוניה-אנהלט במערב, ובסקסוניה התחתונה בדרום מערב. הגבול המזרחי וזה המערבי תחומים במידה מסוימת על ידי הנהרות אודר ואלבה.

כלכלה

התיירות מהווה אחד ממקורות ההכנסה העיקריים בברנדנבורג. המדינה מיושבת בדלילות ויש בה שטחי נוף נרחבים ורבים, שמורות טבע ופארקים לאומיים, כגון אזור שפרוולד (Spreewald) מדרום לברלין. לעיר הבירה פוטסדם מגיעים תיירים רבים כחלק מביקורם בברלין; בעיר ארמונות וגנים רבים מהמפוארים בגרמניה, בהם ארמון סנסוסי אשר נבחר לאתר מורשת עולמית. 
בברנדנבורג, שוררת אבטלה של 10.6%, נכון ל-2013. למרות זאת, היא המדינה היחידה ממדינות מזרח גרמניה לשעבר, בה מספר התושבים עולה באיטיות; בשאר מדינות המזרח קיימת הגירה שלילית מסיבית, הגורמת להתכווצות האוכלוסייה. ישנן ערים, בהן האוכלוסייה התכווצה אף ב-75%, במיוחד ערים בהן הייתה תעשייה שפסקה מלהתקיים אחרי איחוד גרמניה. כך למשל בעיר שוודט שעל נהר האודר (Schwedt an der Oder), אליה הועברו אלפי תושבים כדי לעבוד במפעלים הפטרוכימיים במקום ועזבו עם נפילת הגוש הקומוניסטי, ישנם אזורים שלמים המלאים בבניינים גבוהים נטושים לחלוטין.

דמוגרפיה

כמעט 80% מהאוכלוסייה אינם דתיים.
קרחון בנדר

מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 2006. 
הקרחון נקרא על שם פרופסור מייקל ל. בנדר (Michael L. Bender)  מהחוג לגיאוכימיה של אוניברסיטת פרינסטון (קודם לכן לימד בבית הספר למוסמכים באוקיינוגרפיה באוניברסיטת רוד איילנד), שמחקרו משנת 1984 מתמקד בשינויי האקלים הקרחיים בין קרחונים ובמחזור הפחמן העולמי.

לקריאה נוספת

• Damien Gildea, Transantarctic Mountains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
מקור חסידה

מקור חסידה גדול

Erodium gruinum
מקור חסידה גדול מתייחד בפרחיו הגדולים בעלי הגוון התכול, המייחדים אותו ממינים אחרים של מקור חסידה שצבעם, כאמור, על פי רוב ורוד. הצמח חד שנתי, גובהו בסביבות 20 ס"מ, והוא לרוב שרוע על הקרקע. גודל הפרחים הוא כ-20–24 מ"מ והם משנים את כיוון פריחתם במשך היום אל עבר השמש. הצמח פורח בחודשים פברואר - אפריל. הפרי דמוי המקור גדול מאוד ביחס למינים האחרים, כ-11 ס"מ אורכו. מקור חסידה גדול נפוץ ברחבי החבל הים תיכוני בשדות פתוחים ובמקומות עזובים.

מקור חסידה תל אביבי

Erodium telavivense
זהו מין חד-שנתי אנדמי בארץ ישראל, הוא קרוב מאוד בתכונותיו למקור חסידה גדול, אך נבדל ממנו בכיסוי של שערות בלוטיות על גביו. ניתן למצאו באזור מישור החוף.

מקור חסידה ארוך

Erodium ciconium
צמח חד-שנתי בעל "מקור" ארוך המעניק לו את שמו. 
גדל על הכרמל, ברמות מנשה, לאורך מישור החוף וכן בערומי נחלים ועל קרקעות חוליות בצפון הנגב ובמדבר יהודה, פורח בחודשים מארץ עד מאי ופרחיו גדולים ותכולים.

מקור חסידה מפוצל

זהו צמח חד שנתי, והוא לרוב שרוע על הקרקע. שמו נובע מעליו המפוצלים לאונות גדולות. עם זאת ישנן קבוצות שבהן העלים שלמים כמעט. ניתן לזהותו בבירור לפי עלי לוואי גדולים המצויים בבסיסו של כל עלה, וכן עלי לוואי מצויים במפרקי הגבעול. פרחיו הסגולים פורחים בבוקר ונושרים בצהריים. מקור חסידה מפוצל הוא המין הנפוץ ביותר בנגב ובמישור החוף.

מקור חסידה תמים-עלים

Erodium subintegrifolium
זהו מין אנדמי של מקור חסידה מפוצל הקיים רק במישור החוף, ונפוץ באזור של סלעי כורכר.

מקור חסידה גזור

Erodium cicutarium
ניתן לזהות מין זה בעליו הגזורים (שסועים עד לעורק הראשי בעלה) והמחולקים לאונות רבות וצרות. המין נפוץ מאוד בחבל הים תיכוני, בצידי דרכים ומקומות עזובים. פורח בחודשים פברואר - מאי.

מקור חסידה חלמיתי

Erodium malacoides
נפוץ בצידי דרכים ומקומות עזובים.

מקור חסידה מדברי

Erodium deserti
המין חד שנתי, נמוך יחסית, כ- 5-9 ס"מ מעל האדמה. גבעוליו שרועים על הקרקע או גדלים באלכסון. מין זה מתאפיין בשערות בלוטיות הגורמות לחול להדבק אליו. הצמח מכוסה גם בשערות פשוטות; עליו גזורים. פרחיו בקוטר 6–10 מ"מ והוא פורח בחודשים ינואר - אמצע אפריל. בשל דמיון רב מאוד בינו, הגדל במדבר, לבין מקור חסידה גזור הגדל בצפון ישראל, יש הרואים בהם שני תת-מינים של מין אחד.

מקור חסידה חלק

Erodium alnifolium

מקור חסידה מלבין

Erodium bryoniifolium
גדל במקומות יבשים ביותר בנגב. שמו נובע מהגוון של עליו. פרחיו פורחים לשעות בודדות החל מהבוקר. לרוב הצמח חד שנתי, אולם ישנם מקרים של פרטים רב שנתיים, הדבר תלוי בשכיחות המשקעים באזור.

מקור חסידה שעיר

Erodium hirtum
פרחיו של מין זה גדלים קרוב לקרקע, עליו מחולקים לאונות עמוקות ולרוב הם מכוסים שערות צפופות. הפרחים בצבע לילך ומרכזם סגול כהה. הפרח פורח לאורך שעות האור. הוא נפוץ באזורי המדבר ובעיקר במדרונות. ניתן לראות את הקבוצות הגדלות בצפון מדבר יהודה אשר חסרות שערות על העלים כזן מיוחד.

מקור חסידה מעוצה

Erodium arborescens
זהו מין דומה מאוד למקור חסידה שעיר, אולם השוני נמצא בעליו השלמים וחסרי האונות. בנוסף עליו חסרי שערות. פורח מסוף פברואר ועד תחילת אפריל. גדל באזורי מדבר קיצוניים ובאזורי סלע גיר.
יבגניה טטלבאום

ביוגרפיה

טטלבאום נולדה בחרקוב שבאוקראינה הסובייטית. בגיל חמש החלה להתאמן בהתעמלות אמנותית ובגיל תשע עברה לתחום השחייה הצורנית. 
בשנת 2009, בהיותה בת כ-18, עלתה טטלבאום לבדה לישראל במסגרת פרויקט נעל"ה וקיבלה מלגה ממשרד העלייה והקליטה.

קריירה

בארץ השתלבה בנבחרת השחייה הצורנית ולאולימפיאדת לונדון (2012) נסעה כמחליפה לצמד אנסטסיה גלושקוב ואינה יופה שהשתתפו בה. לאחר האולימפיאדה בלונדון פרשה יופה מהענף ולאחר שגלושקוב חזרה מחופשת לידה הצטרפה טטלבאום אליה כדי להתחרות בתחרויות הזוגות. באליפות אירופה שנערכה בשנת 2014 סיים הצמד במקום ה-12.
במרץ 2016 השתתף הצמד בתחרות המיון בריו לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ודורג במקום ה-12 מה שהספיק לקריטריון הבינלאומי לאולימפיאדה זו. באפריל אותה שנה השתתפו באליפות אירופה וסיימו במקום תשיעי ובכך השיגו את הקריטריון הישראלי.  ביחד עם אנסטסיה גלושקוב היא סיימה את האולימפיאדה במקום ה-20. 
טטלבאום מתגוררת בירושלים ובמקביל לאימוניה משמשת כמאמנת לשחייניות צורניות צעירות.
אניה מיטאג

קריירה

ב-2002 היא החלה את הקריירה הבוגרת שלה בקבוצה הגרמנית טורבינה פוטסדאם מהבונדסליגה לנשים. בעונת 2003/2004 זכתה עם הקבוצה בדאבל. בעונת 2004/2005 זכתה עם הקבוצה בליגת האלופות לנשים ובגביע הגרמני. ב-2006 עברה לשחק כמה משחקים בקבוצת QBIK קרלסטד מליגת העל השוודית, כדי לחוות תרבות כדורגל נוספת. היא סייעה לקבוצה להימנע מירידת ליגה. בעונת 2008/2009 הבקיעה 21 שערים והייתה במקום השני ברשימת המבקיעות באותה עונה. ב-2009/2010 זכתה עם פוטסדאם בפעם השנייה בליגת האלופות.
בדצמבר 2011 חתמה על חוזה עם קבוצת רוזנגארד שאז נקראה "אל-דה-בה" מהעיר מאלמה שמשחקת בליגת העל השוודית. משחקה הראשון בקבוצה היה הסופר קאפ השוודי לנשים. היא הבקיעה את גול הניצחון והמשחק הסתיים בתוצאה 2–1. בסיום העונה הוכתרה למלכת השערים לאחר שהבקיעה 21 פעמים. בעונה שלאחריה, 2013, הייתה מדורגת במקום הראשון בטבלת המבקיעות ובמקום הראשון בטבלת המבשלות והקבוצה זכתה באליפות שוודיה. בעונת 2014 הייתה שוב מלכת השערים ומלכת הבישולים וזכתה שוב באליפות. במרץ 2015 זכתה שוב בסופר קאפ השוודי. במאי 2015 פורסם שהיא חתמה בקבוצת הנשים של פריז סן-ז'רמן לשתי עונות.

בנבחרת גרמניה

היא נכללה בסגל נבחרת גרמניה בכדורגל נשים עד גיל 19 למשחקי אליפות אירופה בקטגוריה זו, שהתקיימה ב-2004. הנבחרת הגיעה למקום השני לאחר שהפסידה בגמר לנבחרת ספרד, אולם מיטאג זכתה בתואר מלכת השערים עם 6 הבקעות ובתואר השחקנית המצטיינת של הטורניר. באותה שנה התקיימה אליפות העולם בכדורגל נשים עד גיל 19, ובה זכתה יחד עם נבחרת גרמניה בתואר והייתה במקום השני בטבלת המבקיעות. במקביל, החלה לשחק באותה שנה בנבחרת הבוגרת כשאת שערה הראשון הבקיעה במרץ 2005 במסגרת גביע אלגארבה. ב-2007 השתתפה בגביע העולם בכדורגל נשים, אך לא הרבתה לשחק. ב-2008 השתתפה עם הנבחרת באולימפיאדת בייג'ינג, שם זכתה במדליית הארד, לאחר שסיימה במקום השלישי. לאחר תקופה חלשה שלה, החליטה מאמנת הנבחרת לא לכלול אותה בסגל לגביע העולם בכדורגל נשים 2011. באליפות אירופה בכדורגל נשים 2013 השתתפה בשישה משחקים והבקיעה את הגול היחיד במשחק הגמר, בו ניצחה גרמניה וזכתה בתואר. היא נכללה בסגל גם למשחקי גביע העולם בכדורגל נשים 2015 והבקיעה חמישה שערים בטורניר בו הגיעה הנבחרת למקום הרביעי. בסיום הטורניר זכתה בנעל הארד, על הגעתה למקום השלישי בטבלת המבקיעות.
בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג

היסטוריה

מקור המשפחה הוא מהעיר גליקסבורג (Glücksburg), עיר חוף קטנה בשלזוויג, בצד הדרום-גרמני של פיורד פלנסבורג, המפריד בין גרמניה לדנמרק. בשנת 1460 נמסרה גליקסבורג, כנחלה של הדוכסים הדנו-גרמניים של שלזוויג-הולשטיין, לכריסטיאן השביעי, רוזן אולדנבורג, אשר בשנת 1448 נבחר על ידי הדנים במלך כריסטיאן הראשון, ובשנת 1450 אף נבחר למלך נורווגיה.
בשנת 1564, נכדו של כריסטיאן הראשון, פרדריק השני, מלך דנמרק, במהלך חלוקה מחדש של שלזוויג ושל הולשטיין, הוא שמר על כמה נחלות לעצמו, בעודו מקצה את גליקסבורג לאחיו הדוכס יוהאן הצעיר (1545-1622), יחד עם זונדרבורג. יורשיו של יוהאן חילקו את הנחלה ביניהם, ויצרו, בין היתר, את הענף של שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (אחוזה ליד מינדן שנקנתה על ידי המשפחה ב-1605), שנשאר וסאל של מלכי דנמרק.
בשנת 1825, טירת גליקסבורג חזרה לכתר הדני (מענף של המשפחה, בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, שנכחד בשנת 1779), וניתן באותה שנה על ידי המלך פרדריק השישי, יחד עם כותרת דוכסית חדשה, לפרידריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק. פרידריך החליף את התואר שכבר החזיק, "בק" (אחוזה שהייתה למשפחה, ולמעשה, נמכרה ב-1745). ובכך נוצר התואר דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג.
הענף הדני של מלכי בית אולדנבורג נכחד בשנת 1863, והענף הבכיר של בית שלזוויג-הולשטיין נכחד עם מותו של הדוכס האחרון מאוגוסטבורג ב-1931. לאחר מכן, בית גליקסבורג הפך לענף הבכיר של בית אולדנבורג. ענף זוטר נוסף של בית אולדנבורג, בית הולשטיין-גוטורפ, כלל שני ענפים שהחזיקו בריבונות במאה ה-20. בני הענף של הולשטיין-גוטורפ-רומנוב הוצאו להורג או גורשו מהאימפריה הרוסית בשנת 1917, בעוד הדוכסות הגדולה של אולדנבורג בוטלה בשנת 1918.
גם דוכסי בק וגם דוכסי גליקסבורג לא היו שליטים ריבוניים; הם החזיקו את אדמתם כפייף מידי הדוכסים השליטים של שלזוויג והולשטיין, דהיינו מלכי דנמרק (ועד 1773) של דוכסי הולשטיין-גוטורפ.
כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בנו הרביעי של פרידריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, הוכר בהסכם לונדון משנת 1852 כיורשו של פרדריק השביעי, מלך דנמרק. הוא הפך למלך דנמרק כריסטיאן התשיעי ב-15 בנובמבר 1863.
הנסיך וילהלם, בנו השני של נסיך הכתר כריסטיאן ולואיזה, נסיכת הסן-קאסל, נבחר למלך היוונים ב-30 במרץ 1863, במקום אותון, מלך יוון מבית ויטלסבאך, ושלט בשם גאורגיוס הראשון, מלך היוונים .
הנסיך קרל, בנו השני של פרדריק השמיני, מלך דנמרק, בנו הבכור של כריסטיאן התשיעי, הפך למלך נורווגיה ב-18 בנובמבר 1905 כהוקון השביעי, מלך נורווגיה.
בנותיו של כריסטיאן התשיעי, אלכסנדרה מדנמרק ודאגמאר, נסיכת דנמרק, התחתנו עם אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת ושאלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה בהתאמה. כתוצאה מכך, בשנת 1914 צאצאיו של כריסטיאן התשיעי החזיקו את הכתרים של כמה מממלכות אירופה, ובשל כך הוא היה ידוע כ"חותנה של אירופה".
האח הבכור של כריסטיאן התשיעי ירש את תוארי המשפחה כקרל, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. צאצאיו מייצגים כיום את הענף הבכיר של ענף שלזוויג-הולשטיין של בית אולדנבורג.
Marussia B

Marussia B הייתה סדרה של מכוניות ספורט שיוצרו על ידי יצרנית הרכב הרוסית Marussia. הסדרה התחלקה לשני דגמים שכונו B1 ו-B2, שניהם היו דומים מאוד מבחינה טכנית, אך שונים מבחינת העיצוב החיצוני שלהם. לשני הדגמים היו את אותו המנוע, מאפיינים, מערכת מתלים, מערכת בלימה ומחיר (מחירו של כל רכב היה מעל ל-4,000,000 רובל או בקירוב 100,000 יורו או 85,000 לירות שטרלינג). אלו היו מכוניות הספורט הראשונות שיוצרו ברוסיה.

B1

הדגם B1 הוא הדגם הראשון בסדרת מכוניות אלו, ובנוסף הרכב הראשון שיוצר אי פעם על ידי חברת Marussia. מנועי המכונית לא מיוצרים ברוסיה, אלא באנגליה על ידי חברת קוסוורת' (Cosworth). חברת מארוסיה מתכוונת לייצר אך ורק 2999 יחידות של דגם זה. כוח המנוע נע בין 360 ל-420 כוחות סוס, הרכב יכול להגיע למהירות מקסימלית של 250 קמ"ש ולהאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.8 שניות.

B2

הדגם B2 הוא היורש של ה-B1, הוצג לראשונה בתערוכת רכב בפרנקפורט בשנת 2009. ההבדלים בין שני הדגמים הוא בעיצוב הדלתות ומכסה המנוע בלבד. לדגם B2 עיצוב חדשני יותר וגם פנים הרכב מפואר יותר. מכסה המנוע עוצב כך שהמתבונן ברכב מלפנים יראה את האות M שמזכירה את לוגו החברה. לרכב יש 420 כוחות סוס, מהירות מקסימלית של 310 קמ"ש, ושוב תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.8 שניות. דגם זה הופיע בשני סרטים בסדרת Need For Speed שיצאו לאקרנים בשנת 2012 ו-2013. 
רק 12 עד 14 רכבים מדגם זה יוצרו עד לשנת 2014.
מרד קרונשטאדט

מרד קרונשטאדט היה התקוממות של המלחים והקצינים מבסיס הצי הבלטי (הצי הרוסי הקיסרי) אשר בקרונשטאדט, לקראת סוף מלחמת האזרחים ברוסיה, נגד השלטון הקומוניסטי של ברית המועצות.

הרקע

ההתקוממות התרחשה בתחילת חודש מרץ 1921 בבסיס הימי המבוצר של קרונשטאדט. המרד פרץ בתקופה בה ברית המועצות הייתה במצב כלכלי וחברתי קשה במיוחד אחרי מהפכת אוקטובר, עקב מגפות, הוצאות להורג רבות ולבסוף גם הבצורות בשנים 1920–1921 ובעקבותיהן "הרעב הגדול". כ-20 מיליון מבני הארץ נפלו קורבן לפגעים אלה ועוד כמיליון גלו מארצם, כשבין המהגרים אינטלקטואלים ובעלי מקצוע רבים שחסרו מאוד למשק ההרוס. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה פעל השלטון בשיטת הקומוניזם המלחמתי, כדי לספק מזון לתושבי הערים ולצבא האדום. הלאמה של אמצעי הייצור ושל המסחר הביאה להצטמקות המשק הלאומי, שלא היה מסוגל עוד לספק את צורכי האוכלוסייה. האיכרים נמנעו מעיבוד הקרקע, והיבולים ירדו ל-37% מהיקפן הקודם. במקומות רבים פרצו מרידות של חקלאים, כדוגמת מרד אנטונובצ'ינה, ובבתי החרושת התרבו שביתות ומעשי אלימות; בסוף פברואר העיר סנקט פטרבורג שותקה על ידי שביתה כללית.

דיכוי המרד

טוכאצ'בסקי גייס 60.000 חיילים להתקפה ומיהר לפני שהקרח בים יימס ואז יצטרך לבצע את ההתקפה על ידי נחיתה מהים. ההתקפה החלה ב-7 במרץ 1921. הקרב נמשך עד 17 במרץ 1921, אז השתלט הצבא האדום על קרונשטאדט. אין הסכמה מלאה על כמות הנפגעים משני הצדדים.
כ-8,000 מלחים ואזרחים הצליחו לברוח לפינלנד ויצרו שם בעיית פליטים במדינה הצעירה שזה עתה נוצרה. מאוחר יותר הם זכו לחנינה.
לצבא האדום היו כנראה 527 הרוגים ו-3,200 פצועים; למורדים היו כ-1,000 הרוגים וכ-2,000 פצועים. בין 1,200 ל–2,168 נוספים מבין המורדים הוצאו להורג בימים לאחר דיכוי המרד.
לנין התרשם מהמרד שיש חוסר שביעות רצון מהמצב ולכן במקום לחתור להפצת מהפכת הקומוניזם העולמי, יש להתרכז בתוכנית כלכלית פנימית לברית המועצות (תוכנית הנא"פ, "התוכנית הכלכלית החדשה").
אני רואה אותה בדרך לגימנסיה

אני רואה אותה בדרך לגימנסיה הוא פזמון מאת יעקב רוטבליט שהלחין מיקי גבריאלוב, והתפרסם בביצועו של אריק איינשטיין, שכלל אותו בשנת 1971 באלבומו "בדשא אצל אביגדור". זהו משיריו הידועים של איינשטיין. גרסאות כיסוי לשיר בוצעו בידי להקת "סטלה מאריס" ויהלי סובול עם מיקי גבריאלוב.

בעקבות השיר

המילה "גימנסיה" אינה מקובלת יותר לתיאור בית ספר תיכון, אך שימוש בולט בה הוא בשמה של "גימנסיה הרצליה". במצב זה שימש שם השיר פעמים אחדות ככותרת לכתבות העוסקות ב"גימנסיה הרצליה", וגם ככותרת לכתבות העוסקות בבתי ספר אחרים.
רות נצר

ביוגרפיה

נצר נולדה בקיבוץ טירת צבי להורים יוצאי גרמניה. סיימה תואר ראשון בספרות עברית ותואר שני בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת תל אביב. כיום היא תושבת  הוד השרון. 
עובדת כפסיכולוגית קלינית ומדריכת מטפלים על פי תורתו של קרל גוסטב יונג. מלמדת במסגרות שונות בישראל של  לימודי יונג  – במכללת סמינר הקבוצים, בבית ספר לפסיכותרפיה יונגיאנית ובהכשרות של הארגונים היונגיאניים. חברה בעמותה היונגיאנית הישראלית החדשה ובארגון היונגיאני הבינלאומי. מלמדת שימוש בקלפי טארוט בטיפול.
פרסמה מאמרים רבים העוסקים בשילוב שבין פסיכולוגיה, אמנות, יהדות, קולנוע, ספרות ושירה. הציגה שתי תערוכות צילום ושתי תערוכות ציור. פרסמה מאמרי ביקורת רבים על ספרים וספרי שירה בכתבי עת לספרות ובמוספי ספרות, בין השאר במוסף הספרים של העיתון "הארץ". פרסמה מסות לספרות בכתבי עת, ומאמרים בכתבי עת לפסיכותרפיה - "שיחות" ו"מארג". פרסמה שירים בכתבי עת עתון 77, מאזניים, עתר, שבו, כרמל, משיב הרוח, גג. פרסמה שמונה ספרי עיון ועשרה ספרי שירה, עליהם זכתה בחמישה פרסים ספרותיים.
מומוס

מוֹמוֹס (ביוונית: μῶμος) היה ליצן החצר של האולימפוס במיתולוגיה היוונית. הוא נחשב גם כאל ההיתול, הלגלוג והביקורת. כמו המוות והשינה, גם הוא בנה של ניקס, אלת הלילה.
הוא גורש מהאולימפוס על ידי זאוס עקב לשונו "המושחזת".
המילה מימיקה שפרושה - הבעות פנים מקורה במומוס, ומכאן גם המילה פנטומימה - משחק של תנועה והבעות פנים ללא מילים. המושג מומוס מתאר שחקן פנטומימה, ליצן, חקיין, בדרן.
כספית כלורית

מבנה

מבחינה כימית, כספית כלורית איננה חומר יוני. היא אינה מצויה בצורה של יונים אלא התרכובת בנויה מאטום כספית אליו מחוברים בצורה קווית שני אטומי כלור מכל צד. זו אחת הסיבות שמסבירה את תכונותיה הפיזיקליות ואת העובדה שהחומר נוטה לעבור ישירות למצב צבירה גזי בעת חימום.

ייצור

ייצור של כספית כלורית מבוסס על תגובה ישירה של כלור (Cl₂) עם כספית (Hg):
Hg + Cl₂ → HgCl₂
או עם תגובה של מלח כספית חנקתית (HgNO₃) עם חומצת מימן כלורי (HCl), לקבלת כספית כלורית (HgCl₂), מים וגז חנקן דו-חמצני (NO₂).
HgNO₃ + 2 HCl → HgCl₂ + H₂O + NO₂

שימושים

לכספית כלורית שימושים בתעשיית הצילום, חומרי החיטוי (כקוטל פטריות וצמחים) ובתעשיית שימור העץ, וכן בתעשייה הכימית כמגיב וכזרז לתגובות. כיום יורד השימוש בחומר לאור רעילותו הרבה ולאור כניסתם של תחליפים טובים יותר.
השימוש העיקרי של כספית כלורית הנו בייצור של ויניל כלוריד מאצטילן וחומצת מימן כלורי.
C₂H₂ + HCl → CH₂=CHCl
שימוש נוסף של החומר הוא כתוסף המונע קיטוב באלקטרוליטים של סוללות.
כספית כלורית משמשת כמגיב בסינתזות אורגנית, שם היא נוטה ליצור סגסוגות נוזליות (אמלגם) עם מתכות כדוגמת מגנזיום ואלומיניום. בעשותן זו, היא מונעת היווצרות של אידוש (שכבת פסיבציה) ובכך מכשירה את המתכת לבצע את הפעולה בתמיסה. כלומר היא משמשת כיזם לתגובה.
כספית כלורית משמשת גם להסרה של קבוצות גופרית בטבעות ציקליות.

בטיחות

כל תרכובות הכספית רעילות ביותר, והן מסוכנת לבריאות האדם.
חשיפה לכספית או לתרכובות כספית תגרום נזק ברמה כזו או אחרת למערכת העצבים (בדגש על המוח, שם היא נוטה להצטבר), מערכת השתן, מערכת העיכול, מערכת הנשימה.
כספית משבשת את הפעילות התקינה של מוליכים עצביים ביניהם סרוטונין, דופמין ואצטילכולין.
הרעלת כספית משפיעה על הפן הנפשי והפיזי של האדם ומסוגלת ליצירת תסמינים נפשיים של דיכאון, חרדה, חוסר שקט, הפרעת קשב וריכוז, שינוי דרמטי במצבי רוח, ותסמינים פיזיים כמו: רעד בלתי נשלט בשרירים, נמלול, קשיי שמיעה וראייה, פגיעה בזיכרון, כאבי ראש, שינויים בלחץ דם, הופעת מחלות חיסון עצמי והפרעה בתפקוד בלוטת התריס.
חבורת התמורות הזוגיות

בתורת החבורות, חבורת התמורות הזוגיות הוא שמה של תת חבורה נורמלית מסוימת וחשובה של החבורה הסימטרית. לכל מספר טבעי , מחצית מבין  התמורות בחבורה הסימטרית  הן בעלות סימן , ומחצית הן בעלות סימן . הקבוצה של  התמורות בעלות סימן חיובי היא תת-חבורה מאינדקס 2 של  - חבורת התמורות הזוגיות. מקובל לסמן חבורה זו באות  (Alternating Group). בעקבות המיון של מערכות שורשים, סימון זה מתאר בהקשרים אחרים גם את הטיפוס של החבורה הסימטרית עצמה, בתור חבורת קוקסטר.
כל תמורה ניתנת לכתיבה כמכפלה של חילופים (טרנספוזיציות). ניתן להציג תמורה נתונה כמכפלה של חילופים באופנים שונים, ומספרם של החילופים אינו בהכרח קבוע; עם זאת, הזוגיות של מספר החילופים, כלומר השארית בחלוקה לשתיים, אינה משתנה. חבורת התמורות הזוגיות כוללת את התמורות שהן מכפלת מספר זוגי של חילופים. מכיוון שסימן של מכפלת תמורות שווה למכפלת הסימנים (), מכפלה של תמורות זוגיות היא זוגית, ולכן אוסף התמורות הזוגיות מהווה חבורה.
לדוגמה,  כוללת את כל המחזורים באורך 3, בעלי הצורה . קבוצת המחזורים באורך 3 יוצרת את . אם  אפשר ליצור את החבורה באופן דומה, על ידי התמורות מהצורה  כאשר  שונים זה מזה. 
חשיבותן הרבה של החבורות  נובעת מכך שהן חבורות פשוטות לכל . בפרט, החבורה , שסדרה 60, היא החבורה הפשוטה הקטנה ביותר (שאינה ציקלית). משפחה זו של חבורות פשוטות היא הראשונה שהתגלתה. שאר החבורות הפשוטות הסופיות, פרט ל-26 החבורות הספורדיות, הן חבורות של מטריצות מעל שדות סופיים. העובדה שהחבורות  הן פשוטות לכל n > 4, משמשת, לדוגמה, בהוכחת אחד המשפטים המרכזיים בתורת גלואה - שלא קיימת נוסחה כללית לפתרון פולינום מדרגה > 4. 
מן העובדה ש- פשוטה נובע שזוהי תת-החבורה היחידה מאינדקס 2 של החבורה הסימטרית ; עובדה זו נכונה אפילו כאשר . אם  אז אין לחבורה הסימטרית אף תת-חבורה אחרת מאינדקס  (זוהי תוצאה של העידון של משפט קיילי). לעומת זאת, לחבורה  יש שלוש תת-חבורות מאינדקס 3, שכולן איזומורפיות לחבורה הדיהדרלית מסדר 8.
ויליאם קולבי

ביוגרפיה

קולבי נולד וגדל בסיינט פול. הוא השלים תואר ראשון מטעם אוניברסיטת פרינסטון ותואר נוסף במשפטים מטעם אוניברסיטת קולומביה בשנת 1940. בשנת 1941 התגייס לצבא ארצות הברית, הוסמך כקצין חי"ר והוצב ב-OSS. קולבי לקח חלק במבצע ג'דבורו ושימש כמפקד צוות כוחות מיוחדים בצרפת ונורווגיה, שביצע פשיטות על מטרות צבאיות של גרמניה הנאצית. לקולבי הוענק כוכב הכסף על גבורתו במלחמה. לאחר המלחמה עבד קולבי זמן קצר כעורך דין במשרד עורכי הדין של ויליאם דונובן ולאחר מכן התגייס לסוכנות הביון המרכזית. הוא שימש במגוון תפקידי שטח, מטה ופיקוד. במהלך מלחמת וייטנאם, שימש קולבי כראש שלוחת הסוכנות בסייגון וכראש אגף המזרח הרחוק שלה והיה מעורב במבצע פניקס. כסגן ראש הסוכנות למבצעים ניסח קולבי צו המחייב את עובדי ה-CIA לדווח על כל חשד לפגיעה בחוק או בהצהרות היסוד של הסוכנות, שכונה "תכשיטי המשפחה".
בשנת 1973 מינה אותו הנשיא ניקסון לראש הסוכנות. במהלך כהונתו נדרש קולבי להתמודד עם המתיחות בין המעצמות במהלך מלחמת יום הכיפורים ועם טענות הסנאט של ארצות הברית כי הסוכנות מטייחת פעילות חשאית לא חוקית. בשל טענות אלו העביר קולבי את המסמך שחיבר, "תכשיטי המשפחה", לקונגרס משום שחשב שזוהי הדרך להבריא את הסוכנות ממבצעים שכאלו. ב-4 בנובמבר 1975, במסגרת מה שכונה טבח ליל כל הקדושים והיה ארגון מחדש שעשה נשיא ארצות הברית, ג'רלד פורד, בעקבות פרשת ווטרגייט החליט הנשיא על סיום תפקידו של קולבי. לקולבי הוצע להתמנות לנציג הקבוע של ארצות הברית בנאט"ו, אך הוא סירב. קולבי טבע בעת שחתר בקאנו שלו בנהר הפוטומק בשנת 1996.
רנה לווק

רנה לווק (בצרפתית: René Lévesque;‏ 24 באוגוסט 1922 - 1 בנובמבר 1987) היה מושל פרובינציית קוויבק בקנדה מנובמבר 1976 ועד אוקטובר 1985, מייסד מפלגת קוויבק, מראשי התנועה הלאומית הקוויבקית שביקשה להיפרד מקנדה ולהקים מדינה עצמאית.

חייו

רנה לווק נולד בקמבלטון (Campbellton) בניו ברנזוויק וגדל בניו קרלייל (New Carlisle) שבקוויבק. למד משפטים באוניברסיטת לאוול בקוויבק סיטי, אך לא השלים את התואר. הוא שירת במהלך מלחמת העולם השנייה כקצין קשר וככתב מלחמה בצבא ארצות הברית באירופה. הוא עבד כעיתונאי וככתב טלוויזיה, והפך לדמות ציבורית מוכרת.
בשנת 1960 החליט להצטרף לחיים הפוליטיים ונבחר לחבר באספה הלאומית של קוויבק מטעם המפלגה הליברלית. בשנים 1960–1966 כיהן כשר מטעם המפלגה הליברלית, והיה שותף למהפכה השקטה שהתרחשה באותן שנים בקוויבק ושינתה את אופיה של הפרובינציה.
בשנת 1967 הודיע על פרישתו מהמפלגה הליברלית, מכיוון שלא הסכימה לדון ברעיון הריבונות של קוויבק. בשנת 1968 היה בין המייסדים המרכזיים של מפלגת קוויבק שביקשה להפוך את קוויבק למדינה עצמאית. הוא עמד בראש המפלגה מייסודה ועד שנת 1985.
בנובמבר 1976 נערכו הבחירות לפרלמנט של קוויבק, ולהפתעת רבים, כולל לווק עצמו, זכתה מפלגת קוויבק שעמד בראשה לניצחון. היא זכתה ל-42 אחוז מכלל הקולות ול-71 חברים בפרלמנט מתוך 110. לווק התמנה לתפקיד מושל קוויבק. הוא שימש בתפקיד במשך תשע שנים.

פעולותיו כמושל קוויבק

תיקונים חברתיים - ממשלת קוויבק בראשות לווק יישמה שורה של תיקונים חברתיים-כלכליים ברוח ההשקפות הסוציאל-דמוקרטיות של המפלגה, בהם העלאת שכר מינימום, הגבלות על הזכות להעסיק עובדים במקומם של שובתים ומתן תרופות חינם לפנסיונרים.
השפה הצרפתית - עוד לפני עליית מפלגת קוויבק לשלטון, נחקק בשנת 1974 חוק שקבע כי הצרפתית היא השפה הרשמית בקוויבק. לווק האמין כי אין די בכך, והביא בשנת 1978 לחקיקת חוק 101 השנוי במחלוקת שביסס עוד יותר את מעמדה של השפה הצרפתית בפרובינציה. על פי חוק זה כל ילדי המהגרים לפרובינציה חויבו ללמוד בבתי ספר צרפתיים. חברות שהעסיקו מעל ל-50 איש חויבו לנהל את עסקיהם בשפה הצרפתית. החוק עורר תרעומת רבה בקנדה האנגלית, ואף הביא לעזיבתן של מאות חברות את הפרובינציה.
משאל העם - לווק יזם את משאל העם על עתידה של קוויבק בשנת 1980. הייתה זו הפעם הראשונה שהתנהל משאל עם מסוג זה, שהעמיד בסימן שאלה את אחדותה של קנדה. המשאל הסתיים בתבוסה למצדדים במתן עצמאות לפרובינציה: רוב של כ-60 אחוז מהמצביעים תמך בהישארותה של קוויבק בקנדה.