google/wiki40b huggingface dataset:
רוז'דה פלאט

ביוגרפיה

רוז'דה פלאט חשפה מעט מאוד פרטים על חייה. המידע אודותיה טרם הפכה ללוחמת כמעט בלתי ידוע: אפילו גילה המדויק שנוי במחלוקת. על פי דיווחים שונים, היא כנראה בשנות השלושים לחייה, וסוכנות הידיעות הטורקית "ג'יהאן ניוז" פרסמה שהיא נולדה בשנת 1980 בעיר אל-חסכה שבצפון-מזרח סוריה. דיווחים מאוחרים יותר בסוכנויות ידיעות אחרות חזרו על המידע הזה. עם זאת, בתקשורת המקוונת נטען באתרים שונים שפלאט נולדה ב-1962, 1966 או 1968, וסוכנות ידיעות אחת אף טענה שהיא נולדה בעיר באטמן בטורקיה; הדיווח האחרון הוכחש על ידי מקורבת של פלאט, שציינה שהיא בהחלט כורדית-סורית. באמצע שנת 2016 נהרגו כ-22 קרובי משפחה של פלאט בפיגוע התאבדות של המדינה האסלאמית בחתונה בעיר אל-חסכה.

פעילות צבאית

רוז'דה פלאט הצטרפה ל-YPJ בשנת 2013. היא התקדמה במהירות בסולם הדרגות עד היותה לאחת המפקדות החשובות ביותר של המיליציה. למרות זאת, עד שנת 2016 היא כלל לא הייתה ידועה, שכן פעילותה הייתה חשאית יותר. לדבריה, היא נלחמת למען שחרור סוריה מכבלי הטרור ולמען רפורמות חברתיות בסוריה שיובילו לשיפור זכויותיהן וחייהן של נשים מכל העדות. לטענתה, היא לוקחת השראה מאוטו פון ביסמרק, נפוליאון, צלאח א-דין והלוחמת הכורדית ארין מרקין - גיבורה עממית כורדית שביצעה במהלך המצור על קובאני פיגוע התאבדות על עמדת לחימה של המדינה האסלאמית כאשר המצב של הכוחות הכורדיים בעיר היה נואש. ה בהתייחס ליכולות הצבאיות של הלוחמות הנמצאות תחת פיקודה, פלאט ציינה ש"לעיתים קרובות בעניינים צבאיים אנשים מביטים על נשים בהתנשאות, בטענה שאנחנו עדינות מדי...אבל כפי שניתן לראות, אנו מתפעלות בהצלחה מקלע DShK, יודעות להשתמש במרגמות ומבצעות פעולות פינוי במהלך הקרב". 
הקרב הראשון בו השתתפה רוז'דה פלאט היה במהלך המתקפה המזרחית של המדינה האסלאמית על העיר אל-חסכה על עמדות ה-YPG וצבא סוריה בשנת 2015, והיא השתתפה גם בכיבוש תל חמיס הסמוך לאל-חסכה ולגבול העיראקי, במתקפה על העיירה תל אביעד הסמוכה לגבול הטורקי ובמתקפת אל-שאדאדי שהובילה לסילוק המדינה האסלאמית ממחוז אל-חסכה. במאי 2016, היא הובילה את המתקפה הכורדית הראשונה בצפון מחוז א-רקה עם 15,000 הלוחמים שתחת פיקודה, והכוחות שלה הצליחו לכבוש מידי המדינה האסלאמית כ-23 כפרים; המתקפה נעצרה בעקבות הצורך של הכוחות הסוריים הדמוקרטיים להקצות כוחות לכיבוש העיר מנבג מידי המדינה האסלאמית הנמצאת בצד המערבי של נהר הפרת, ופלאט השתתפה גם במבצע זה. 
בנובמבר 2016, נפתחה המערכה על מחוז א-רקה בעלת ארבעה השלבים, ורוז'דה פלאט הייתה אחראית על השלב הראשון במערכה שכלל כיבוש אזורים כפריים בצפון המחוז. לאחר שהכוח שלה עמד במשימתו, הכוחות הסוריים הדמוקרטיים עברו לשלב השני של המתקפה שמטרתו הייתה הגעה לאגם אסד ולסביבות סכר טבקה, וגם בשלב זה הובילה רוז'דה את יחידות הנשים מה-YPJ. היא השתתפה גם בשלב השלישי והרביעי של הקרב על המחוז שבמהלכו נכבשו סכר טבקה, בסיס חיל האוויר טבקה, והעיר א-ת'ורה (טבקה). בשנת 2017, רוז'דה פלאט נבחרה להוביל את השלב החמישי במערכה - הקרב על העיר א-רקה, שלכיבושה הצפוי יש ערך תודעתי וסמלי בעיני המערב לסיום הח'ליפות של המדינה האסלאמית.
מגפת הצחוק בטנגנייקה

מגפת הצחוק בטנגנייקה היא דוגמה להיסטריה המונית, אשר פרצה בשנת 1962. שלוש נערות, תלמידות בית ספר מיסיונרי בטנגנייקה, פרצו בצחוק חסר מעצורים, שהדביק במהרה את כל בית הספר. צוות המורים לא נדבק בהתקפי צחוק, אך רוב התלמידות נדבקו בפרצי הצחוק ולכן לא היה אפשר לקיים שגרת לימודים תקינה. עקב כך נאלץ בית הספר להיסגר, והתלמידות נשלחו לבתיהן. 
כמה מהנערות חזרו לכפר שממנו באו (הקרוב ל-Bukoba) והדביקו את אנשי הכפר הצעירים, בעיקר את הנשים ואת הנערות. בכפר דווח ש-217 איש נדבקו בפרצי צחוק חסר מעצורים. בהמשך, בתי ספר קרובים נדבקו גם הם.
בית הספר נפתח מחדש ארבעה חודשים לאחר פרוץ התקף הצחוק ההמוני, אך הנהלת בית הספר נאלצה לסגור אותו שוב בתוך חודש. 
המגפה התפשטה ובעטייהּ נסגרו ארבעה עשר בתי ספר, ורק כעבור שמונה עשר חודשים היא פסקה סופית. למעלה מאלף איש נדבקו במגפה בשלביה השונים.
גם לאחר עשרות שנים, לא הוברר מקור התופעה. מחקר באוניברסיטת Purdue טוען כי מדובר במקרה של היסטריית המונים, Mass psychogenic illness (MPI)‎  הנובע ממתח באוכלוסייה ולא מרעל או מהשפעה סביבתית. המחקר משער כי הלחץ נבע מיחס המורים לתלמידות לאחר שטנגנייקה זכתה בעצמאות.
עזריאלי ראשונים

היסטוריה

לאחר שהוועדה המחוזית לתכנון ובנייה אישרה את התוכנית ביולי 2013 להקמת הקניון ומגדל המשרדים, הגישו חברי מועצה, מספר תושבי נס ציונה וקבוצת סוחרים ערעור למועצה הארצית לתכנון ובנייה נגד התוכנית, בטענה, שהתוכנית להקמת קניון ומגדל משרדים בגבול נס ציונה וראשון לציון, תפגע בעסקים במרכז שתי הערים, נוסף על הטענה, שלפיהם, התוכנית נוגדת את המדיניות הארצית, שקבעה שצריך לפעול לחיזוק מרכזי הערים הוותיקים ולא לבנות מרכזי מסחר חדשים בשולי הערים. לבסוף, בדצמבר 2014 נדחה הערעור, בקביעה כי המיקום של התוכנית אינו ב"שולי הערים", כי אם חלק בלתי נפרד מטבורה של העיר ראשון לציון, וכי התוכנית תואמת למדיניות הארצית של חיזוק הערים הגדולות ומרכזיהן
בפברואר 2015, נפלו על הצד שני עגורנים באתר הבנייה של המרכז, עקב רוחות עזות שנשבו. נגרם נזק לאתר, אך לא היו נפגעים. בעקבות האירוע הוציאה העירייה צו להפסקת העבודות באתר, עד שיתקבל אישור בטיחות מחודש לכל המנופים שבאתר.
בשנת 2016 נפתח חניון הקניון לשימוש הציבור ונוסעי הרכבת כאשר הקניון היה בעודו בבנייה.
ב-16 במרץ 2017 נפתח הקניון, בעוד שבניית מגדל המשרדים הסתיימה מספר חודשים מאוחר יותר ואכלוסם הסתיים בשנת 2018.
בתחילת דצמבר 2018 החברה הממשלתית, נתיבי איילון העבירה את משרדיה הראשיים למגדל המשרדים במתחם. בכך הצטרפה נתיבי איילון לחברות אלקטרה (מחלקת גיוס), ויינות ביתן (מטה ראשי), אשר עברו למתחם לפני כן.

חנויות הקניון

הקניון כולל מגוון רחב של מותגים, חנויות ומסעדות כגון: צומת ספרים, קרביץ, קסטרו, טבע נאות, H&M, פוקס, פוט לוקר , ריבוק, אדידס, בילבונג, אמריקן איגל, הפנינג, ריקושט, קרביץ, סופר פארם, דוכן של מפעל הפיס, סניף של כללית מקדונלד'ס, קפה לנדוור, רולדין, ארקפה ועוד.

הקניון

קניון עזריאלי ראשונים כולל שלוש קומות מסחר ומגדל משרדים בן 14 קומות הממוקם לצד הקניון. הקניון כולל חניון תת-קרקעי ענק בן חמש קומות הכולל כ-1500 מקומות חנייה. זהו הקניון הראשון אשר ויתר על אזור המזון המסורתי ובמקומו ישנו מתחם אוכל אשר נפתח בחודש אוגוסט 2017. 
הקניון פונה לציר עליו שוכנות ראשון לציון, באר יעקב, נס ציונה, רחובות, יבנה, וכן לאוכלוסיות נוספות באזור השפלה. קרבתו לכביש 431, כביש 412 ולתחנת רכבת הראשונים הופך אותו לאטרקטיבי גם לתושבי יישובים מרוחקים יותר מראשון לציון.
בקניון, מסוף אוטובוסי אגד המאפשר לאוכלוסיות רבות מרחבי העיר להגיע ליעדם מהקניון ואליו. האוטובוסים פועלים ברחבי ראשון לציון, חולון, בת ים, רחובות, נס ציונה, תל אביב ועוד מספר ערים ויישובים בשפלה.
איזאנגי

איזאנגי (ביפנית: イザナギ, הזכר שמזמין) הוא אל יפני, אחיה ובן זוגה של איזאנמי (היא שמזמינה).
איזאנמי ואיזאנגי היו זוג האלים החמישי שהופיע (לזוגות קדמו אלים שהופיעו כבודדים). על פי מצוות האלים שקדמו להם יצרו איזאנגי ואיזאנמי את האדמה. השניים הזדווגו והולידו את האל הירוקו (ילד העלוקה) שהיה נכה ושולח על ידם בתיבת גומא. מהזדווגויות נוספות של השניים נוצרו איי יפן, וגם רשימה ארוכה של אלים, בהם אמטראסו, אלת האש, האלה המרכזית של יפן. האל האחרון שנולד, אל האש, שרף את ערוות אמו והביא למותה. איזאנגי שכעס על מות אחותו ובת זוגו כרת את ראשו של אל האש.
ריצ'רד ויילד

סר  הרברט ריצ'רד צ'רטון ויילד (באנגלית: Herbert Richard Churton Wild;‏ 20 בספטמבר 1912 – 22 במאי 1978) היה הנשיא התשיעי של בית המשפט העליון של ניו זילנד.

ביוגרפיה

ויילד נולד ב-20 בספטמבר 1912, בבלנהיים שבצפון האי הדרומי של ניו זילנד. הוא התחנך בבית הספר התיכון שבפילדינג שבדרום האי הצפוני ואת לימודיו הוא השלים באוניברסיטת ויקטוריה שבוולינגטון.
בין השנים 1966–1978 הוא כיהן כנשיא בית המשפט העליון של ניו זילנד. פסק הדין הידוע שלו הוא פיצג'רלד נגד מולדון שהכריז על מעשהו של ראש ממשלת ניו זילנד, רוברט מולדון, שניסה לבטל את תוכנית הפנסיה של ממשלת הלייבור ללא חקיקה, כלא חוקתי.
בשנת 1977 אובחן שוויילד סבל מגידול מוחי. בראשית 1978 הוא התפטר מתפקידו ובמאי אותה שנה הוא הלך לעולמו. אחד מבניו, ג'ון ויילד היה שופט בבית המשפט לערעורים.
טוקוס צהוב-מקור דרומי

תיאור

אורכו של הטוקוס נע בין 48 ל-60 ס"מ, ומשקלו 132 עד 242 גרם. נוצותיו בצבעי שחור, אפור ולבן, ומקורו, כפי שמרמז שמו - צהוב עז. עיניו צהובות, והעור שמסביב להן ורוד. בכך, נבדל הטוקוס צהוב המקור הדרומי מהטוקוס צהוב המקור המזרחי, שהעור סביב עיניו שחור.
מקורו של הטוקוס גדול במיוחד, ואורכו יכול להגיע עד כשישית מאורכו הכולל. אורך מקורם הממוצע של הזכרים הוא 9 ס"מ, ואורך מקורן הממוצע של הנקבות 7.4 ס"מ. בדומה לקלאוניים אחרים, לטוקוס צהוב המקור הדרומי זנב וריסים ארוכים, ורגליים ואצבעות קצרות ועבות.

תפוצה, סביבת מחיה והתנהגות

תחום תפוצתו של הטוקוס צהוב-המקור מתפרש על פני המדינות אנגולה, בוצוואנה, דרום אפריקה, זימבבואה, זמביה, מוזמביק, מלאווי, נמיביה וסווזילנד. 
הטוקוס צהוב המקור הדרומי מצוי בעיקר באזורי סוואנה פתוחים, וחי בעיקר על הקרקע, שם הוא מוצא את מזונו - בעיקר חרקים (כגון טרמיטים, חיפושיות וחגבים), נדלים, עכבישים ועקרבים. בנוסף, ניזונים הטוקוסים גם מזרעים, פירות וביצים של עופות אחרים.
הטוקוסים פעילים בשעות היום, ובלילה הם ישנים על עצים. הם יחידאיים, אך לעיתים ניתן למצוא אותם בזוגות או בקבוצות קטנות; בעיקר בתקופת הרבייה או הקינון. זהו עוף טריטוריאלי, שחי בשטח מצומצם ומגן עליו, אם כי בעונות יבשות הוא נאלץ לפרוש את הטריטוריה שלו על שטח נרחב יותר. 
עונת הרבייה של הטוקוס צהוב המקור הדרומי נמשכת בין ספטמבר למרץ, והביצים מוטלות בדרך כלל בין אוקטובר לדצמבר. זוגות הטוקוסים בדרך כלל מונוגמיים. בתקופת הקינון, הזכר מביא לקן עלים וענפים, והנקבה נשארת בקן וחוסמת את הכניסה אליו אותו באמצעות צרכיה, שאריות מזון, וכן בוץ שמביא עמו הזכר. מאחר שהנקבה כלואה בקן כל תקופת הדגירה, היא משילה בשלב זה את כל נוצות התעופה שלה, והן גדלות מחדש לאחר בקיעת הביצים. הקן נבנה עם פתח אנכי, המשמש הן להכנסת המזון על ידי הזכר והן להוצאת צורכי הנקבה והגוזלים. חלק מהקנים כוללים גם פתח חירום, למקרה שטורף מצליח לחדור לקן. מספר הביצים נע בין 2 ל-6, ותקופת הדגירה נמשכת 24 ימים. הגוזלים בוקעים מהביצים כשהם עירומים מנוצות וצבע עורם ורוד. לאחר שהם גדלים מעט, פורצת הנקבה את הקן החוצה, ומתחילה לסייע לזכר בהבאת מזון. הגוזלים מדפנים מחדש את הקן בעצמם, באמצעות צורכיהם ושאריות המזון שהוריהם מביאים להם. לאחר שסיימו לגדול, יפרצו הגוזלים את דפנות הקן, ויעופו ממנו.
לא ידוע מה תוחלת החיים של הטוקוס צהוב המקור הדרומי בטבע, אך בשבי היו פרטים שהגיעו לגיל 20 שנה. הטוקוסים מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה.
I Surrender

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי לואי ביאנקנילו, סאם וואטרס והופק על ידי סימון פרנגלן. השיר הוא בלדת פופ, המשלבת בתוכה גם את סגנון הרוק קל. בשיר מדברת סלין על כניעתה לאהבה, ועל כך שתסכים לוותר על הכל למען חיים משותפים עם בן זוגה.
מגזין הבילבורד סקר את השיר בחיוב.

הופעה

עם השיר הופיעה סלין דיון בהופעה שנכללה באלבום הווידאו שלה, Live in Las Vegas: A New Day.... הופעת השיר עלתה לערוץ ה-Vevo של דיון והפכה לויראלית כאשר צברה למעלה מ-34 מיליון צפיות בסך הכל.
בנוסף לכך, הופיעה דיון עם השיר במהלך רצף ההופעות שלה, "A New Day...".
רשויות אזוריות בניו זילנד

ניו זילנד מחלוקת לשישה עשר רשויות אזוריות (באנגלית: Territorial authorities) המהווים את החלוקה המנהלית השנייה של המדינה מבחינת שלטון מקומי ואזורי. הרשויות מרכיבות את שישה עשר החבלים של ניו זילנד. 67 הרשויות כוללות 53 מחוזות ו-13 ערים. המחוזות משתרעים על פני המרחבים שמחוץ לערים הגדולות, וכוללים את הכפרים הרבים הפזורים ברחבי המדינה, ואילו 13 הערים הגדולות בניו זילנד אינן משויכות למחוז זה או אחר אלא בעלות מעמד עצמאי מקביל לזה של מחוז. אל אף שישנה חפיפה בדרך כלל בין הרשויות לחבלים, אין היא מלאה אלא מדובר שתי חלוקות מקבילות. חלק מהמחוזות משתרעים על פני כמה חבלים, לעיתים אף יותר משניים. בעוד החבלים מחולקים לפי מאפיינים גאוגרפיים כגון אגן ניקוז משותף, הרשויות האזוריות מחולקות לפי גורמים קהילתיים ומגבלות תחבורה כמו כבישים משותפים.
מעשה במעשה

רקע

הספר נכתב בשנת 1917 בעקבות השתתפותו של מילן במלחמת העולם הראשונה, שבה נפצע קשה. לאחר פציעתו בצרפת, שהה בבית חולים בו חיבר את הספר שנועד להראות עד כמה מגוחכת ומיותרת היא המלחמה. הספר כתוב בצורת אגדת ילדים, אולם מדובר בתיאור אירוני של הפוליטיקאים והמנהיגים של אירופה בראשית המאה ה-20. שמו של הספר הוא משחק מילים על המונח "Once Upon A Time" ("היה היה" או "לפני הרבה שנים"), הפותח באופן מסורתי אגדות ילדים בשפה האנגלית.

עלילה

הספר עוקב אחר המלחמה בין ממלכת אורליה (בראשות המלך פֶּאָליז, במקור Merriwig) לבין ממלכת ברודיה הסמוכה, הפורצת משום שמלך ברודיה מנסה את מגפי הריחוף החדשים שלו וחולף מעל ראשו של פאליז בעוד זה אוכל ארוחת בוקר. פאליז מורה לחייליו לירות במלך ברודיה, ופוגע בשפמו, דבר המביא להכרזת מלחמה. הספר מסופר לכאורה על ידי המחבר, המשתמש (תוך ביקורת) בכתבי ההיסטוריון רוג'ר צפדינתשוק (במקור: Roger Scurvilegs).
במלך מאוהבת הרוזנת נָאוָרַעַל (במקור: Belvane), המנסה בהיעדרו של המלך להדיח את בתו, הנסיכה יקינתון. יקינתון מזעיקה לעזרה את הנסיך אַתָתְצֶה מארץ קֶדֶם, המגיע בלוויית רעו, הדוכס כִּתרון. הנסיך, טיפוס נפוח וזחוח, אכן מגיע - אולם הרוזנת נאורעל הופכת אותו ליצור שהוא מזיגה של ארנב, כבש ואריה. הנסיכה מצליחה להדוף את מזימת הרוזנת בעזרת כתרון והמשרתת שלה כַּש, והמלך מנצח במלחמה בכך שהוא מגלח בלילה את שפמו של מלך ברודיה.

תרגומים

הספר תורגם לעברית בשנת 1970 על ידי ראובן בן יוסף והוצא לאור בהוצאת מסדה, בשנית בשנת 1998 בהוצאת מודן ובשלישית בשנת 2009 בתרגומה של כרמית גיא בהוצאת כתר בשם "היה היה פעם".
טקאו קנאדה

ביוגרפיה

טקאו קנאדה, יליד  בהיוגו, למד באוניברסיטת קיוטו ולאחר סיום הלימודים החל ללמד שם. בשנת 1974 הוא סיים את הדוקטורט. בהמשך, בשנת 1980 הוא עבר לאוניברסיטת קרנגי מלון והחל התמחות ברובוטיקה וראייה ממוחשבת.
באוניברסיטה זו הוא הקים מכון לרובוטיקה ועמד בראשו. בנוסף, בשנת 2001 הוא הקים מרכז לחקר המחשב בטוקיו ועמד בראש המוסד עד לשנת 2010. במהלך הקריירה המדעית הוא פרסם יותר מ-400 פרסומים ובבעלותו כ-20 פטנטים. בין היתר הוא היה שותף ליצירת שיטת לוקאס-קנאדה.
על העבודות ומחקרים בתחום מומחיותו טקאו קנאדה זכה במספר פרסים לרבות פרס קיוטו בשנת 2016.
כרמלה גרוס ואגנר

היסטוריה

להקת טאטו התפרקה אחרי צאת אלבומה היחיד, "חתוך תוכן". 
ביוני 1989, החל בסיסט הלהקה, ערן צור, להופיע עם שירים משלו והרכב נגנים בשם "כרמלה גרוס ואגנר", על שם שיר באותו שם. השיר עצמו הוא על שם שכניו של צור בבית הוריו בקריות. ההרכב כלל את אורי פרוסט בגיטרה, אורי בלק בתופים, אבשלום כספי בקלידים וצור עצמו בבס ושירה. הלהקה הופיעה עשרות פעמים, בעידודה של יעל מרגלית, אשר פירסמה את הלהקה בכל ישראל.
ב-1991 הסתיימה הקלטת אלבום הבכורה של כרמלה גרוס ואגנר, "פרח שחור". ההקלטה ארכה שישה חודשים. ערן צור היה היוצר העיקרי באלבום. חלק מהשירים כתב והלחין ("פרפרי תעתוע", "כרמלה גרוס ואגנר"), את חלקם הלחין למילים של עמליה זיו ("תמונה אימפרסיוניסטית", "נשים כותבות שירה"), וחלקם הולחנו על ידי צ'לן טאטו לשעבר, יובל מסנר ("פרח שחור", "החבר של המשוגע"). קורין אלאל וברי סחרוף הפיקו מוזיקלית. למרות תשומת הלב הרבה שעורר האלבום, הצלחתו המסחרית הייתה מוגבלת. באלבום נכלל גם השיר "עד תודבר המחלה", אשר בלט במיוחד בשל היותו השיר העברי הראשון שעסק במחלת האיידס.
לאחר הוצאת "פרח שחור", פרש פרוסט מהלהקה והוחלף בדרור אורגד. ההרכב הזה הקליט ב-1992 חידוש לשירו של זוהר ארגוב "אלינור" ל"שוב יוצא הזמר", פרויקט חידושי שירים של גלי צה"ל לכבוד פורים. באותה שנה, הלהקה הופיעה במועדון "רוקסן", ובהמשך השנה עזב אורגד את כרמלה גרוס ואגנר ובמקומו הצטרפו רם אוריון בגיטרה וירונה כספי בבס שני.
כאשר יצא האלבום "פרח שחור" על גבי תקליטור, נוסף לו שיר בונוס, אשר לא היה קיים כאשר יצא האלבום על גבי תקליט. מדובר בשיר "נשל הנחש", במקור של מאיר אריאל, אשר חידש ערן צור לכבוד הפקת הסרט "שורו".
בסוף 1994, ערן צור התחיל לעבוד על אלבום סולו ראשון. מכיוון שחברי הלהקה השתתפו בהפקה, עיבוד ונגינה, הקרדיט על העטיפה היה "ערן צור - כרמלה גרוס ואגנר". האלבום, "עיוור בלב ים", יצא ב־1995 וגם בו היה צור היוצר העיקרי. האלבום הניב את אחד הלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה ושל צור, "ערב ב' כסלו".
אחרי הוצאת האלבום הופיעה כרמלה גרוס ואגנר בהרכבה האחרון: ערן צור בבס ושירה, מוטי ביקובסקי בגיטרה ואורי בלק בתופים. לאחר מכן הלהקה הפסיקה להתקיים, בלי שהוכרז על כך רשמית, ובהפקות הבאות של צור ניתן הקרדיט לו בלבד.
בנובמבר 2001 איחד צור את ההרכב המקורי של כרמלה גרוס ואגנר (אורי פרוסט בגיטרה, אורי בלק בתופים, אבשלום כספי בקלידים וצור בבס ושירה) לשתי הופעות איחוד במועדון "בארבי". באוגוסט 2011 התאחדה הלהקה למופע הפתיחה להופעתה של להקת אינטרפול בתל אביב. בפברואר 2012 שוב התאחדה הלהקה, לארבע הופעות.
יצחק גולדנברג

ביוגרפיה

גולדנברג גדל בקיבוץ טירת צבי. הוא התאמן בקבוצת האתלטיקה של קיבוצו, אליצור טירת צבי.
בתחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-10 שנערכו במאי 1975 סיים גולדנברג שלישי מבין הישראלים ובמקום שביעי כללי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר.

שיאן ישראל

בתחרות שנערכה בגרמניה באוגוסט 1975 קבע גולדנברג בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.98 מטר. שיא זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי אורי בראון ממכבי תל אביב (2.00 מטר).
מאיה הפנר

ביוגרפיה

הפנר למדה שנה אחת בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, שאחריה החלה את הקריירה שלה בערוץ הילדים. ב-1998 כתבה במשותף עם אביה, הסופר ואיש הקולנוע אברהם הפנר, את המיני-סדרה "ארץ קטנה איש גדול".
בשנת 2003 כתבה מאיה הפנר לסדרה אהבה מעבר לפינה במשך שתי עונותיה. בשנת 2005 החלה לכתוב לסדרה "השיר שלנו" ובשנת 2007 הפכה לתסריטאית ראשית וכתבה במשותף עם אסף ציפור את עונתה הרביעית של הסדרה "השיר שלנו". הפנר כתבה פרקים לעונה הראשונה של "בטיפול", וכן הייתה מכותבי "השמיניה". בנוסף הייתה הפנר התסריטאית הראשית בסדרה "תיבת נח" של רשת. בשנת 2009 כתבה עם שחר מגן את התסריט לסדרה חשופים ב-HOT. כתבה את התסריט לסדרה "מונא" עם מונא חוה, בכאן 11 בשנת 2018.
יחיאל מיכל רבינוביץ

רבי יחיאל מיכל רבינוביץ (? –אלול ה'תש"א, ספטמבר 1941) היה רב ליטאי, רבה של שצ'וצ'ין. התפרסם כמחבר ספר הלימוד הישיבתי אפיקי ים.

ביוגרפיה

נולד בסלוצק ליענטא ולרב מרדכי יונה רבינוביץ (נפטר כ"ה בכסלו תרע"ה), בנו של הרב יחיאל מיכל רבינוביץ רבן של באוריצ'ה ושינובקה, ונקרא על שם סבו. למד בישיבות ליטא והתפרסם בכשרונותיו וידיעותיו, אך במקביל עסק בעסקנות. נישא לליבא (ליעבע) בתו של הגביר אברהם יעקב קפלן מלכוביץ', ועבר לגור בעירו של חמיו. בתקופה שלאחר חתונתו סירב לכהן ברבנות, חותנו העניק לו קרקעות מנכסיו המרובים והוא נעשה לסוחר יערות. חלק גדול מזמנו הוקדש ללימוד, ובמהלך השנים בהן עסק בסחר היערות, כתב את ספרו "אפיקי ים" (וילנה תרס"ה) שהביא מאוחר יותר לפרסומו הרב בישיבות ליטא.
בשלב מסוים התיישב בברנוביץ', בתקופת מגוריו בעיר זו סייע לרב אלחנן וסרמן בהקמת ישיבת אוהל תורה המקומית, ואף היה עורכו של כתב העת התורני "אוהל תורה" שיצא בחסותה, החל מגליונו השני. בשנת תרפ"ו הוא הקים "חברת ש"ס" בבית המדרש "פועל צדק" של בעלי המלאכה בעיר, שיעוריו שהועברו במסגרת זו משכו למדנים רבים לבית מדרשם של בעלי המלאכה, דבר שתרם לטשטוש הבדלי המעמדות.
עם הקמת "אגודת ישראל" הצטרף אליה ושימש כיו"ר אגודת ישראל בעיר ובמחוז ברסט כולו, כשלצדו מכהן בנו מאיר רבינוביץ כיו"ר "צעירי אגודת ישראל".
בעקבות התמוטטות כלכלית שעבר בעטיה של מלחמת העולם הראשונה, הסכים לקבל על עצמו משרה רבנית; בתחילה נקרא והסכים לשמש כממלא מקומו של הרב מאיר קרליץ ברבנות לכוביץ' בה התגורר בתקופה שלאחר נישואיו לפני המלחמה הגדולה, אך לאחר שנבצר ממנו להגיע לעיירה, מילא את מקומו בנו הבחור שלמה שמשון קרליץ; לבסוף התמנה במינוי קבע כרבה של שצ'וצ'ין (Shchuchyn), בהמלצת רבה הפורש, הרב יהודה לייב חסמן. בשנת תרצ"ח (1938) שב ללכוביץ' והוכתר כרב העיירה, אך שהותו בה בפועל הייתה קצרה מאוד, והרב קרליץ הצעיר שב למלא את מקומו. 
לאחר כיבוש שצ'וצ'ין על ידי הנאצים במבצע ברברוסה הוקם גטו בעיירה. בספטמבר 1941 ריכזו הנאצים את נכבדי הקהילה, וביניהם הרב רבינוביץ', והוציאו אותם להורג. 
בנו רבי יצחק רבינוביץ, היה רבה האחרון של וולקוביסק, משנת תרצ"ה ועד הירצחו, עם חיסול הקהילה היהודית המקומית בשואה.

"אפיקי ים"

ספרו "אפיקי ים" (וילנה תרס"ה) התקבל כספר לימוד חשוב בישיבות ליטא ולאחר מלחמת העולם השנייה, גם בישיבות בארץ ישראל ובארצות הברית, ונחשב לאחד ממבשרי שיטת בריסק בדרך לימוד התלמוד, לצד ספריהם של רבנים בולטים אחרים כמו רבי מאיר שמחה הכהן מדווינסק. בסוף חלקו השני של הספר (וילנה תרצ"ה), הדפיס קונטרס קצר בשם "פניני ים" ובו הדרכות מוסריות.
בהקדמת החלק השני של ספרו, הוא כותב שחלק זה נופל באיכותו בצורה משמעותית מספרו הראשון, כי "המלחמה העולמית אשר עשתה שמות בארץ ובמדינות... נגעה גם בי לרעה מאוד, ונאבד כל הוני הגדול, ונפלתי מאיגרא רמא לבירא עמיקתא, עד אשר נאנסתי לקבל עלי עול זרים, עול הרבנות... ותודה לאל שלא שמעתי לעצת היצר ומיאנתי לקבל הכתבים שהביאו לי מקהילות גדולות ונכבדות, ובחרתי את הרע במיעוטו. ...בעת סידורי את ספרי הראשון ישבתי שליו ושקט ויכולתי להעמיק עיון שעות רצופות באין שום מפריע... בעת סידור ספרי זה במשך שעה אחת הפסיקוני כמה פעמים ולא נתנוני לשקול כל דבר במאזני השכל...".
לילה מוטרף במוזיאון 3: סוד הקבר

תקציר העלילה

בשנת 1938 במצרים, צוות של ארכאולוגים חופרים בקבר ומנסים לגלות חפץ יקר ערך. ילד קטן נפל לתוכו וקרא לאביו ולשאר הצוות, והם גילו שזה הלוח של אחמנרע. המקומיים שחיו במקום הסבירו להם שאם הם יסירו את הלוח אז "הסוף עוד יבוא".
כיום בניו יורק, שומר הלילה לארי דיילי וחבריו המוצגים של המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, אשר קמים לתחיה כל לילה, מגישים את הפתיחה מחדש של הפלנטריום. למוזיאון יש איש קדמון חדש משעווה בשם "לאא" המזכיר את לארי. אחמנרע מראה ללארי שהלוח נעשה ירוק כהה, דבר שהשפיע על כל המוצגים אשר השתגעו והבהילו את כל המבקרים. לארי כעס על המוצגים וחזר הביתה כדי למצוא את ניקי עורך מסיבה.
למחרת לארי מצא כי שומר הלילה לשעבר ססיל פרדריקס היה הילד שגילה את הלוח ב-1938. לארי נפגש עם ססיל וסיפר לו על מה שקורה ללוח. ססיל הבין כי המקומיים הזהירו אותו ש"הסוף עוד יבוא" אומר שהקסם של הלוח עומד להתפוגג. הוא סיפר גם שההורים של אחמנרע נשלחו למוזיאון הבריטי. לארי, הבין כי אחמנרע סיפר לו שאביו יודע את סודות הלוח, הבין שהוא חייב לדבר איתם. אז הוא ביקש מד"ר מקפי לקחת את אחמנרע ואת הלוח ללונדון, אף על פי שד"ר מקפי כבר לא מנהל המוזיאון. הוא ויתר והסכים לבקשתו של לארי והעמיד פנים שהוא עדיין המנהל.
בעקבות זאת, נסעו לארי דיילי וחבריו הפסלים אל המוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון על מנת להשיב את הקסם אל הלוח, שם הם פוגשים את שומרת המוזיאון טילי ועוד מוצגים נוספים כגון: סר לנסלוט שבא לעזרתם אחרי שנלחמו במפלצת ענקית, כמו כן הם פגשו את ההורים של אחמנרע שהבהירו להם שללוח יש את הכוח של ח'ונסו ואור של ירח מלא יכול להחזיר את הקסם ללוח. לרוע המזל, סר לנסלוט גונב את הלוח ולארי והמוצגים רודפים אחריו עם לגג התיאטרון, שם היה הירח המלא אבל הלוח נעשה ירוק לגמרי וכל המוצגים מלבד לנסלוט קפאו, לאחר שהבין שהקוף קפא, פתח לנסלוט את ליבו והביא ללארי את הלוח, לארי הפך את הלוח בחזרה לזהב והחיה מחדש את כל המוצגים. לאחר המקרים החליטו כל המוצגים שאחמנרע והלוח שלו ישארו בלונדון. ולאחר מכן הוא פגש את המוצג "לאא" יחד עם טילי וסיפר לטילי ש"החל ממחר תהיה לה העבודה הכי מדהימה בעולם".
לאחר שנפרד מהמוצגים, החליט לארי לקחת את האשמה, התפטר מעבודתו, הפך למורה במכללה, והחזיר את ד"ר מקפי. לאחר 3 שנים, טילי קפצה לביקור במוזיאון והראתה לד"ר מקפי את הלוח ואת המוצגים שקמים לתחיה, ולארי הסתכל מחוץ למוזיאון וחייך.
לויד בייקון

ביוגרפיה

בייקון החל את צעדיו הראשונים בתעשיית הראינוע, בשנת 1914. במהלך שלוש השנים שלאחר מכן הופיע בתפקידים משניים בסרטים קצרים שהיו בעיקר קומדיות, אשר מתוכם 12 סרטים קצרים בהשתתפות צ'ארלי צ'פלין ובניהם ב"הקבצן" (1915) ו"רחובות נוחים" (1917). ב-1922 החל גם לביים. בארבע השנים הראשונות כבמאי הוא ביים סרטי קומדיה קצרים. בייקון קנה לו שם של במאי מסחרי, אחד שיודע לקלוע לטעם הקהל, על חשבון אמירה אומנותית ואישית שלו עצמו. הוא ביים מעל 100 סרטים באורך מלא, שחלקם הגדול הוא קומדיות עתירי כוכבים. בין סרטיו המפורסמים נמנים "רחוב 42" (1933), שהיה מגדולי הסרטים המוזיקליים של אולפני "האחים וורנר", בו כיכבה ג'ינג'ר רוג'רס, שהופיעה בעוד מספר סרטים בבימויו.
בנוסף ביים את "Footlight Parade" משנת 1933 בו כיכב ג'יימס קאגני, "Marked Woman" משנת 1937 בו הופיעו בטי דייוויס והמפרי בוגרט, שכיכב גם בסרטיו "סן קוונטין", "אחד מול המאפייה", "אוקלהומה סיטי" ו"אקשן באוקיינוס הצפוני", "קאובוי מברוקלין" (1938), בכיכובו של רונלד רייגן, "משפחת סאליבנס" (1944) הנחשב לטוב בסרטיו (על פי IMDb), בו כיכבו אן בקסטר ותומאס מיטצ'ל, "זה קורה כל קיץ" (1949), בו הופיע ריי מילאנד, ורבים אחרים. סרטו משנת 1928, "The Singing Fool", בו כיכב אל ג'ולסון היה לאחד הסרטים המצליחים ביותר של אולפני "האחים וורנר" בכל הזמנים. 
אחיו הוא השחקן ארווין בייקון, שכיכב בלמעלה מ-500 סרטים באורך מלא, סרטים קצרים, וסדרות טלוויזיה.
פלוריאן נויהאוס

קריירת מועדונים

נויהאוס שיחק בנוער של מינכן 1860. במרץ 2016 החל נויהאוס לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ובעונת 2016/17 עבר לשחק בקבוצה הבכירה. נויהאוס ערך 12 הופעות בעונת 2016/17, בה מינכן 1860 שיחקה בבונדסליגה השנייה, וסיים עם הקבוצה במקום ה-16 שהוביל למבחני הישרדות מול יאן רגנסבורג שסיימה שלישית בליגה הגרמנית השלישית. במשחק הראשון מבין השניים, שנערך ברגנסבורג, הבקיע נויהאוס את השער למינכן 1860, והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. בגומלין הפסידו מינכן 1860 ונויהאוס 2-0 באליאנץ ארנה ונשרו לליגה השלישית.
נויהאוס לא נשאר במינכן 1860 לאחר ירידת הליגה, וחתם בקיץ 2017 בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה. מיד עם רכישתו, הושאל נויהאוס לפורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה השנייה, והיה שחקן מפתח בעונת 2017/18 בה פורטונה דיסלדורף העפילה לבונדסליגה, כשהוא ערך 27 הופעות, בהן הבקיע שישה שערים. בקיץ 2018 סיים נויהאוס את תקופת ההשאלה בדיסלדורף וחזר לבורוסיה מנשנגלדבך. בעונת 2018/19 הפך נויהאוס לשחקן הרכב קבוע בבורוסיה מנשנגלדבך, ונחשב לאחד הצעירים המבטיחים בכדורגל הגרמני. את שערו הראשון בבונדסליגה הבקיע נויהאוס בדצמבר 2018 בניצחון 3-0 על שטוטגרט.

קריירה בינלאומית

נויהאוס השתייך לסגל גרמניה עד גיל 20, ונכון לפברואר 2019 הוא משחק בנבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21 תחת המאמן שטפן קונץ.