google/wiki40b huggingface dataset:
משפט ויטלי

בתורת המידה, משפט ויטלי הוא משפט של המתמטיקאי האיטלקי ג'וזפה ויטלי, הקובע כי לכל קבוצה מדידת לבג ממידה חיובית יש תת-קבוצה לא מדידה. ההוכחה מבוססת על בחירת נציג מכל מחלקה של המספרים הרציונליים, ולפיכך תלויה באקסיומת הבחירה.

הוכחת המשפט

למה: תהי \ A קבוצה מדידה לבג עם מידה חיובית  \ a = m^*(A) > 0. אז קבוצת ההפרשים  A - A = \{x - y \,|\, x \,, y \in A \}  מכילה קטע פתוח לא ריק סביב נקודת האפס.
הוכחה: לפי ההגדרה של מידת לבג, קיימת סדרת קטעים פתוחים זרים  \ I_n  המכסה את \ A, עם \ \sum_{n = 0}^{\infty}{ \ m^*\left(I_n\right) } < \left(1 + \frac{1}{3} \right) m^*(A) \ .
נסמן \ A_n = A \cap I_n. אוסף החיתוכים האלה הוא כיסוי של A בקבוצות זרות ומדידות. קיים n עבורו \ |I_n| = m^*\left(I_n\right) <  \frac{4}{3} \ m^*\left(A_n\right), משום שאחרת \  \sum_{n = 0}^{\infty}{ m^*\left(I_n\right) } \ge \frac{4}{3} \sum_{n = 0}^{\infty}{ \ m^*\left(A_n\right) } =  \frac{4}{3} \ m^*\left(A\right) = \frac{4}{3} a, בסתירה לבחירת הקטעים  \ I_n .
נסמן \ I_n = I ,\ A_n = J. אז \ \frac{3}{4} m^*\left(I\right) <   \ m^*\left(J\right) מכיוון ש-\ m^*\left(I_n\right) <  \frac{4}{3} \ m^*\left(A_n\right).
כעת נראה שלכל  |d| < \frac{1}{2} |I|, החיתוך J \cap \left( J + d \right) אינו ריק. אחרת, \ 2 m^*\left(J\right) = m^*\left(J\right) + m^*\left(J + d\right) = m^*\left(J \cup (J+d)\right) \le m^*\left(I \cup (I+d)\right) \le |I| + |d| \le |I| + \frac{1}{2} |I| = \frac{3}{2} |I|  , ומכאן \  m^*\left(J\right) \le \frac{3}{4} |I|  , סתירה.
לכן לכל d כנ"ל, \  d \in J - J = A_n - A_n \subseteq A-A, והקטע  \left(-\frac{1}{2} |I| \,, \frac{1}{2} |I| \right) כולו מוכל בהפרש \ A-A, כנדרש.
הוכחת המשפט. תהי \ A מדידת לבג עם מידה חיובית. נבחר (באמצעות אקסיומת הבחירה) קבוצה P של נציג אחד מכל מחלקה של חבורת המנה \ \mathbb{R}/\mathbb{Q}. נקבע מספור \ \mathbb{Q} = \{r_1,r_2,\dots\} של המספרים הרציונליים.
נגדיר \ A_n = A \cap (P+r_n), אז \ \bigcup_{n=1}^{\infty}{ A_n} איחוד זר של A, ולכן, אם הקבוצות \ A_n כולן מדידות, אז מתקיים m^*\left(A\right) = \sum_{n=1}^{\infty}{m^*\left(A_n\right)}, ומכאן שיש קבוצה \ A_n עם מידה חיובית. זה סותר את הלמה, משום שההפרש \ A_n - A_n אינו יכול להכיל מספר רציונלי שונה מאפס: אחרת יש x \,, y \in P כך ש (r_n + x) - (r_n + y) = x - y \in \Q, בסתירה לבחירת הקבוצה P.
סטארה סיניאווה

תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-14, ובשנת 1543 הוענקו לו זכויות עיר. בשנת 1640 נבנו בעיירה טירה וכנסייה.
בחלוקת פולין השלישית בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית.

יהודי סטארה סיניאווה

בשנת 1897 נמנו בעיירה 2,279 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים, כשליש מתושביה, ופעלו בה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי.
ב-14 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי התעללות ביהודיה, וריכזו אותם תוך זמן קצר בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה.
ב-19 באוגוסט 1941 נרצחו כ-300 מיושבי הגטו שבעיירה. באמצע שנת 1942 גורשו היהודים שנותרו בגטו שבעיירה לגטו סטרוקונסטנטינוב, שם נרצחו בהמשך. בקיץ 1943 נרצחו בסביבת העיירה כ-80 יהודים שעוד נמצאו במקום.
Can't Remember to Forget You

רקע וכתיבה

באוקטובר 2010, שאקירה הוציאה לאור את אלבום האולפן התשיעי שלה Sale el Sol, וזכה להצלחה גדולה בעולם המוזיקה. שנה לאחר מכן בנובמבר, שאקירה גילתה בראיון עם מגזין בילבורד כי היא התחילה לכתוב חומרים חדשים ולעבוד עם מפיקים שונים לאלבום חדש. בתחילת שנת 2012, היה צפוי שהסינגל הראשון מהאלבום יהיה שיר בשם "Truth or Dare". ביוני, העיתון הקולומביאני El Heraldo דיווח כי שאקירה צילמה את הווידאו קליפ לשיר בליסבון, פורטוגל, והיה צפוי לצאת בסוף 2012. אך עם זאת, "Truth or Dare" לא שוחרר כצפוי.
ב-8 בדצמבר 2013, כפילת הגוף של שאקירה, אלקסיטה אורטיז כתבה ברשת החברתית טוויטר כי היא התחילה לעבוד עם שאקירה על סט של וידאו קליפ, וציינה שהזמרת ריהאנה הייתה גם מעורבת. הציוץ נמחק לאחר מכן. הספקולציות לגבי שיתוף הפעולה של שתי הזמרות צמחו כשהראפר האמריקאי פיטבול חשף בראיון כי האמן שהיה אמור להשתתף בשיר שלו "Timber" הוא ריהאנה. עם זאת, הוא ציין כי כבר ביקשו ממנה להשתתף בסינגל הראשון מהאלבום העתידי של שאקירה ולא היה לה זמן להקליט את Timber. לאחר מכן אושר סופית ששאקירה אכן עבדה עם ריהאנה על שיר.

הצלחה מסחרית

24 שעות לאחר יציאתו, הסינגל הגיע למקום הראשון ב-39 מדינות ב-iTunes וגרף מעל 3.5 מיליון צפיות ביוטיוב על האודיו שלו בלבד. במצעד הבילבורד הוט 100, השיר הגיע למקום ה-15 ולמקום ה-11 במצעד הסינגלים הבריטי. בנוסף, הגיע השיר לטופ 10 בספרד, סקוטלנד, מקסיקו, צרפת, הונגריה ופינלד. בגרמניה, השיר דורג במקום 20. השיר גם הגיע למקום 25 במצעד הפופ הלטיני. הגרסה הספרדית של השיר הגיעה למקום 11 במצעד זה. נכון לאפריל 2014, הסינגל מכר 1,654,000 עותקים ברחבי העולם.

הוצאה ועטיפת הסינגל

ב-6 בינואר 2014, נודע כי השם של השיר הולך להיות "Can't Remember to Forget You" וריהאנה אישרה שהיא משתתפת בשיר. היא גם ציינה שהשיר ישתחרר ב-13 בינואר 2014 למרות שבהתחלה הוא היה אמור להשתחרר יום אחרי. למחרת, שאקירה גם אישרה את תאריך השחרור של הדואט וחשפה את עטיפת הסינגל על מנת לקדם אותו. שחרור פיזי (דיסק) של הסינגל ייצא ב-14 בפברואר 2014 בגרמניה. ב-21 בינואר 2014, יצאה לשיר גרסה ספרדית בשם "Nunca Me Acuerdo de Olvidarte", שלא כוללת את ריהאנה.
עטיפת הסינגל הרשמית של השיר יצא לאורה ב-9 בינואר 2014, ומראה את שאקירה עונדת פיסת גוף שחורה עם זהב ומדליון שחור. ריהאנה נראית שוכבת בחיקה, לבושה בחליפת תכשיטי גוף סטרפלס. ג'ורדנה אוסד מ-E! Online תיארה את עטיפת הסינגל כ"זוהר ולוהט" והחמיאה על הפוזה שלהן. יומיים לפני שחרורו של השיר, דלף לאינטרנט קטע "מגורען" של הקלטה בה היה אפשר לשמוע את שאקירה שרה את השם של השיר. ב-13 בינואר 2014 השיר היה בבכורה בתוכנית הרדיו האמריקאית On Air with Ryan Seacrest והאודיו של השיר הועלה לערוץ ה-Vevo של שאקירה.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר בוים בלוס אנג'לס על ידי הבמאי האמריקאי ג'וזף קאן . צילומי הקליפ הסתיימו ב-8 בדצמבר 2013. לפני יציאת הקליפ, פורסמה הצצה באורך 30 שניות בערוץ E!. הקליפ יצא ב-30 בינואר 2014 והיה זמין בערוץ ה-Vevo של שאקירה. לאחר 24 שעות, השיג הווידאו קליפ 17.1 מיליון צפיות ב-24 שעות הראשונות ליציאתו. בקליפ ניתן לראות את שאקירה וריהאנה על מיטה משותפת, מעשנות סיגרים עבים ורוקדות על רקע בית מפואר. שבוע לאחר יציאת הקליפ השיר הגיעה למקום ה-15 במצעד הבילבורד הוט 100. הקליפ זכה למיליוני צפיות באתר יוטיוב, ונכון לדצמבר 2017, גרף הקליפ מעל ל-853 מיליון צפיות.
מתילדה הקיסרית

ביוגרפיה

מתילדה נולדה בשנת 1102. ב-1114 נישאה להיינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. לאחר שב-1120 בנו ויורשו היחיד של הנרי הראשון, ויליאם אדלין מת בעקבות היטרפות ספינתו, הספינה הלבנה, הפכה מתילדה להיות היורשת החוקית. ב-1125 מת בעלה והיא חזרה לאנגליה. ב-1128 נישאה לז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו במטרה לחזק את הקשר בין אנגליה ואנז'ו.
אף-על-פי שלפני מותו השביע הנרי הראשון את האצילים להיות נאמנים לה, הדבר לא מנע מאחיינו ובן-דודה של מתילדה, סטפן, לתבוע את הכס לעצמו ב-1135 לאחר מותו של הנרי הראשון.
מתילדה הצליחה להביס את סטפן, אך חסרה לה תמיכת העם, אשר לא ראה בעין יפה את אופיה הלוחמני וה"לא-נשי" ועל כן התקומם כנגדה. היא נאלצה לוותר על הכס וברחה לבעלה שבצרפת. נחמתה היחידה הייתה שבעקבות חולשתו הצבאית נאלץ סטפן למנות ליורשו את בנה, שהוכתר בשנת 1154 בתור הנרי השני, המלך הראשון לבית פלנטג'נט.
מתילדה נפטרה בשנת 1167.
מכינה קדם-צבאית כרם אל

מכינה קדם-צבאית כרם אל היא מכינה קדם-צבאית דרוזית הממוקמת במתחם "יד לבנים" שבדלית אל-כרמל אשר הוקמה בשנת 2008. בראש המכינה עומד מוניר מאדי. מטרת המכינה היא לפתח דור מנהיגים שייקח אחריות על החברה הישראלית ועל מדינת ישראל. המכינה היא מעורבת לדרוזים וליהודים. עד שנת 2016 למדו במכינה דרוזים בלבד. שגרת המכינה כוללת הכנה פיזית ומנטאלית לקראת השירות הצבאי, לימודים, הכרת הארץ והחברה הישראלית. בנוסף על כך, ישנו דגש משמעותי על לימוד מורשת הקרב של צה"ל ועל מורשת העם היהודי והדרוזי. במהלך השנה ישנן בין 7 ל-9 סדרות שטח. נכון לשנת 2018 סיימו את המכינה כ-207 חניכים, עם כ-13% קצונה.
בוצ'ה ופמית

בוּצָ'ה ופֶמית (מאנגלית: butch and femme תעתיק: בוּטש ופֶם, לפעמים "בוץ'/פם") הם מונחים המשמשים לתאר שתי זהויות מגדר בקרב קהילת הלהט"ב, ובקרב לסביות בפרט, על מנת לתאר זהות גברית (בוצ'ה) וזהות נשית (פמית) ולהתנהגות המתלווה לה. שתי זהויות אלו לרוב נתפשות כתלויות אחת בשנייה, בעיקר במערכות יחסים רומנטיות, אם כי הבחנה זו שוללת את חוויותיהן האישיות של נשים רבות המקיימות מערכות יחסים של שתי פמיות או שתי בוצ'ות.
הביטוי האישי של הזדהות לסבית כפמית או בוצ'ה והיחס של הקהילה הלסבית למונחים אלו השתנה לאורך המאה העשרים. חלק מהפמיניסטיות הלסביות טענו שהדיכוטומיה במונחים היא חיקוי ההטרוסקסואליות, בעוד אחרות טענו שעל אף שהמונחים מתכתבים עם תבניות הטרוסקסואליות, הם גם מאתגרים אותם. מחקר שנעשה בשנת 1990 בארצות הברית הראה כי 95% מהנשים הלסביות מכיר את קוד ההתנהגות ה"בוצ'ה-פם" ויכול לדרג את עצמו או אדם אחר במונחי הקוד, עם זאת אחוז דומה העיד כי המונחים "לא חשובים בחייהן".

אטימולוגיה

המונח "פם" נלקח מצרפתית ("femme") ומשמעותו בשפה זו היא אישה. המונח "בוצ'ה", מקורו בסלנג האמריקאי לתיאור "ילד קשוח", שהתפתח מקיצור של המילה butcher, קצב, ונטבע לראשונה ככינוי לבוץ' קסידי.

היסטוריה

חברות הומוסקסואליות במערב היו ברובן סודיות ומחתרתיות עד החצי השני של המאה העשרים, עובדה שמקשה על היסטוריונים לגלות כמה זמן זהויות אלו נמצאות במרחב הלסבי.

תחילת המאה העשרים

ידוע כי קידוד לבוש של פמיות ובוצ'ות התחיל ככל המאוחר בתחילת המאה העשרים מכיוון שקיימות שתמונות ותיעוד נוסף של זוגות בוצ'-פם בארצות הברית משנות העשרים ואף מוקדם יותר, אם כי אז הן נקראו "טרנסווסטיט".

אמצע המאה העשרים ואילך

בשנות הארבעים בארצות הברית נשים בוצ'ות היו מוכרחות ללבוש בגוד נשי טיפוסי על מנת להחזיק בעבודה, ולבשו ביגוד גברי כגון עניבות רק בסופי שבוע בהולכן לאתרי הקהילה. שנות החמישים ראו עליה בבוצ'ות מדור חדש, שסירבו לחיות חיים כפולים ולבשו לבוש בוצ'י כל זמן שהתאפשר להן. זה לרוב הגביל אותן למספר עבודות, כגון נהיגה במונית ועבודה במפעל, בהן לא הונהג קוד לבוש לנשים. נראותן המתגברת, בשילוב עם בהלת הלבנדר של תקופת מקארת'י, הובילה לעליה במספר התקיפות של נשים להט"ביות. באותו הזמן שגשגה גם תרבות הברים, ונעשתה נוחה יותר להגיב באלימות. אף-על-פי שגם פמיות הגיבו, היה זה בעיקר תפקידן של הבוצ'ות להגן על המרחב הקווירי מפני תקיפות. דימוי הבוצ'ה כאגרסיבית וחזקה גבר ככל שגברו העימותים והאלימות כלפי להט"בים נעשתה עובדת חיים.
אף-על-פי שמערכות יחסים ברוח הבוצ'/פם לא היו העיקרון המארגן היחידי בקרב הקהילה הלסבית, מערכות יחסים מעורבות, כגון בוצ'/בוצ' או פם/פם, נתפשו כטאבו בעיקר בקרב המעמד העובד בשנות הארבעים, בשנות החמישים, ובשנות השישים.
מתילדה, נסיכת שאומבורג-ליפה

ביוגרפיה

מתילדה נולדה ב-11 בספטמבר 1818 בביקבורג שהשתייכה לנסיכות שאומבורג-ליפה, לגאורג וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ולאידה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתם של גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט ואוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן. ב-15 ביולי 1843 התחתנה מתילדה עם אויגן, דוכס וירטמברג, ממנו נולדו לה 3 ילדים.
בשנת 1875 מת בעלה אויגן, וב-14 באוגוסט 1891 מתה מתילדה בקרלסרוהה.
זרוע פרסאוס

זרוע פרסאוס היא אחת משתי זרועות ספירליות מרכזיות של גלקסית שביל החלב. הזרוע השנייה נקראת זרוע מגן- קנטאור. זרוע פרסאוס מתחילה בקצה הדיסטלי של שביל החלב.
בעבר, אסטרונומים סברו כי זרוע פרסאוס נמצאת במרחק 13,000 שנות אור ממערכת השמש שלנו. אך כיום, אסטרונומים סבורים שזרוע פרסאוס נמצאת במרחק 6,400 שנות אור ממערכת השמש שלנו.
שביל החלב הוא גלקסיית מוט ספירלית עם שתי זרועות מרכזיות ומספר זרועות או שלוחות זעיר. לזרוע פרסאוס רדיוס של כ 10.7 פארסק והיא נמצאת בין זרוע ברבור לבין זרוע מגן-קנטאור. הזרוע נקראת על שם קבוצת הכוכבים פרסאוס -כפי שניתן לראות מכדור הארץ.
כיום, משערים כי השלוחה המקומית ידועה כזרוע אוריון-ברבור, שכולל את מערכת השמש ואת כדור הארץ וממוקם בתוך זרוע פרסאוס, הוא שלוחה של זרוע פרסאוס, אך זה לא מאושר סופית.
הזרוע הספירלית פרסאוס מכילה מספר עצמים מקטלוג מסיה: ערפילית הסרטן, M36,‏ M37,‏ M38,‏ M52 ו-M103.
כריסטיאנה ניסליין-פולהרד

ילדות וצעירות

כריסטיאנה פולהרד נולדה בשנת 1942 בהיירוטסנגרה (Heyrothsberge), על יד מגדבורג, כשניה מבין חמשת ילדי הוריה. אביה, רולף פולהרד, היה אדריכל. אמה, בריגיטה לבית האס, הייתה גננת. נחשפה מילדותה המוקדמת לאמנות והפכה לדבריה להיות "מאומנת להסתכל על דברים ולזהותם".
בילדותה בילתה תקופה אחרי מלחמת העולם השנייה אצל סבה מצד אביה, פרנץ פולהרד, פרופסור למחלות פנימיות בדימוס,  מומחה ידוע במחלות לב וכליות, שעבר לגור על יד פרנקפורט על נהר מיין, ואירח בני משפחה רבים בהימלטותם ממזרח גרמניה שנכבשה על ידי הסובייטים. התעניינה מילדותה בצמחים ובבעלי חיים וכבר בגיל 12 ידעה שתהיה ביולוגית. בסיום הבגרות הציגה בהשפעת כתביהם של  קונרד לורנץ ושל חוקרים אחרים של התנהגות בעלי החיים, עבודה על שפתן של החיות.
אחרי בחינות הבגרות בתיכון שילר בפרנקפורט, התחילה בשנת 1962 ללמוד ביולוגיה ב[[אוניברסיטת פרנקפורט|אוניברסיטת "יוהאן וולפגנג פון גתה" של פרנקפורט. ב-1964 עברה ללימודי ביוכימיה באוניברסיטת טיבינגן.

פעילותה המדעית והאקדמית

כיום היא מנהלת את מחלקת הגנטיקה במכון מקס פלאנק לביולוגיה התפתחותית בעיר. את פרס נובל, שאותו חלקה עם שני ביולוגים אמריקניים (אריק וישאוס ואדוארד לואיס), קיבלה עבור מחקריה בביולוגיה התפתחותית בזבוב הפירות (Drosophila melanogaster, אחד מאורגניזמי המודל העיקריים בגנטיקה), ועבור גילוי קבוצה של גנים בעלי חשיבות עליונה בקביעת המיקום של האיברים השונים בייצורים חיים: גני הומאובוקס (Homeobox). מאוחר יותר התגלה כי לגנים אלו יש גנים מקבילים במרבית בעלי חיים; מכאן שהמחקר הוא בעל פוטנציאל רב להבנת תהליכי התפתחות ואבולוציה.
ניסליין-פולהרד הייתה מהראשונים שיזמו ניסויים ביולוגיים רחבי היקף ועתירי משאבים ותקציב, כשלפני כן היו מרבית הניסויים צנועים ובקנה מידה קטן. ניסליין-פולהרד יצרה מאגר מידע עצום העוסק במוטציות בזבוב הפירות, אותן יצרה במעבדתה באופן כמעט תעשייתי; המספר הרב של המוטציות תרם ליצירת נקודת מבט רחבה בכל הנוגע לגנטיקה של הביולוגיה ההתפתחותית.

חייה הפרטיים

בשנים 1967–1977 הייתה נשואה לפיזיקאי וולקר ניסליין. לא נולדו להם ילדים. הם התגרשו בשנת 1977.
היא מתגוררת ברובע בבנהאוזן בעיר טיבינגן. 
בשנת 2004 הקימה את קרן כריסטיאנה ניסליין-פולהרד, המעניקה סיוע למדעניות צעירות כדי להתפנות למחקר.
מלחמת אין ברירה

מלחמת אין ברירה (או מלחמת מגן, באנגלית: Defensive War) היא כינויה של מלחמה או מבצע צבאי בהם אחד מן הצדדים מותקף או מאוים ראשון, ובשל כך לא נותרת לו ברירה אלא לצאת ולהילחם כהגנה עצמית. ההגדרה באה מתאוריית המלחמה הצודקת, לפיה מלחמת מגן מוצדקת, בניגוד למלחמה תוקפנית, שבה שני הצדדים מנסים לפלוש ולכבוש אחד את השני. למלחמה מסוג זה קימות לעיתים השלכות צבאיות-מוסריות באשר לאופי וצידוק המלחמה ביחס למלחמה רגילה, וזאת משום שתגובה להתקפה ואיום נתפשים כהגיוניים ולגיטימיים יותר, מאשר יוזמת התקפה אקטיבית וראשונית. היבט נוסף בהצדקת מלחמת אין ברירה הוא ניקיון מצפונו של הצד המגיב ביודעו כי לא יצא למלחמה בשל נטיות מיליטריסטיות הפסולות לדעת חוגים מסוימים.
לעיתים קיימת מחלוקת לגבי מלחמה ספציפית בשל מי מהצדדים היא נפתחה, ובהתאם לכך האם ניתן להגדיר את המלחמה כמלחמת אין ברירה.

ביהדות

בדברי חז"ל ניתן למצוא סימוכין להצדקת מלחמה שכזו במשפט "הבא להורגך השכם להורגו" המהוה בסיס לעיקרון ההגנה העצמית. בנוסף בדין "הבא במחתרת" מותר לתקוף גנב הפורץ לבית, משום שקיימת סבירות גבוהה שהוא יתקוף במצב בו יתבצע ניסיון למנוע את הגניבה.
יהודה לייב פיין

הרב יהודה לייב פיין (תרכ"ט, 1869 - כ"ב בתמוז תש"א, 17 ביולי 1941) היה רבה של סלונים בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, חבר מועצת גדולי התורה באירופה וסגן נשיא אגודת הרבנים בפולין.

תולדותיו

בן הרב שבתי ופייגה פיין. למד בישיבות סלבודקה, איישישוק ופוניבז' שבליטא. היה מתלמידי הרב מאיר שמחה כהן מדווינסק. נישא לדבורא-הנא, בת הגביר יעקב קונציפוביץ.
בשנת תרנ"ה (1895) התמנה כרב בעיירה פייסוצ'נה שבליטא. בשנת תרנ"ט (1899) עבר לכהן כרב בקופישוק הסמוכה. בשנת תרס"ו (1906) התמנה כרבה של אושמינה שבבלרוס במקומו של הרב מרדכי רוזנבלט, והקים בה ישיבה קטנה. בתקופת מלחמת רוסיה יפן ומלחמת העולם הראשונה עסק רבות בסיוע לפליטים היהודים. בשנת תרע"ט (1919) נפטרה אשתו ממחלת הטיפוס, בעת שהגישה עזרה לחולים ופליטים באושמינה. כעבור זמן נישא לפרומה-חיה רוגוב.
בשנת תר"פ (1920) נבחר כרבה של סלונים, לאחר כהונתו של הרב מרדכי רוזנבלט. כיהן בתפקידו במשך כעשרים שנה, בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. בכנסייה הגדולה השנייה של אגודת ישראל, שהתקיימה בווינה בשנת תרפ"ט (1929), נבחר כסגנו של נשיא אגודת הרבנים בפולין הרב מנחם מנדל אלתר. כמו כן כיהן כחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. היה פעיל מאוד בנושאים היהודיים הציבוריים ונודע כנואם וכדרשן.
בשנות השלושים היה מראשי הלוחמים במאבק על השחיטה הכשרה בפולין. היה פעיל בוועד הקהילה של סלונים ודאג לפליטים שבאו לעיר מהשטחים שנכבשו בידי הגרמנים בספטמבר 1939. ערך בסתר בביתו חופות וקידושין. 
ב-17 ביולי 1941 יצא מביתו אל נקודת האיסוף בעירו סלונים במטרה לדבר עם הממונים הנאצים שיחוסו על קבוצה ובה כאלף וחמש מאות מיהודי העיר שרוכזה במקום. הוא הועלה על אחת המכוניות בדרכו האחרונה, יחד עם כל הקבוצה. כל בני משפחתו, בהם אשתו ושמונת ילדיו, נספו בשואה. כל כתבי היד שלו ובהם חידושיו על התורה והתלמוד, שכללו חיבור מיוחד על ספר המצוות לרמב"ם, אבדו בשואה.
בנו, הרב שבתי פיין, היה רבה של בליצה שבמחוז וילנה. בנו הוא הרב ראובן פיין.
I Will

אנתולוגיה

בתוכנית הטלוויזיה הדוקומנטרית "The Beatles Anthology", פול מקרטני, ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר נראים כאשר הם נרגעים על גבי שמיכה בחוץ. סטאר שואל את מקרטני מה הוא כתב כשהם היו בהודו, ומקרטני עונה, "I Will". אז האריסון מתחיל את השיר על יוקולילי, בזמן שהוא ומקרטני יוצרים את ההרמוניה.
גרסה אלטרנטיבית של השיר יצאה באוקטובר 1996 באלבום Anthology 3. הגרסה האלטרנטיבית הייתה הגרסה בטייק הראשון של השיר.
יכיני

שם המושב

היישוב יושב בשטח נחלת שבט שמעון על פי התנ"ך. שמו כשם אחד מבני שמעון: "בְּנֵי שִׁמְעוֹן לְמִשְׁפְּחֹתָם לִנְמוּאֵל מִשְׁפַּחַת הַנְּמוּאֵלִי לְיָמִין מִשְׁפַּחַת הַיָּמִינִי לְיָכִין מִשְׁפַּחַת הַיָּכִינִי".

היסטוריה

המושב הוקם ב-25 ביולי 1950, תחת השם הזמני "מוחרקה ב'", בגלל קרבתו לכפר הערבי אל-מוח'רקה, שתושביו גורשו במהלך מלחמת העצמאות. ביום העלייה למקום הובאו אליו 174 עולים מפרס וכורדיסטן ששהו במחנה העולים בפרדס חנה. עם הגעתם למקום התברר שלא היו מספיק אוהלים עבורם ואף לא מים ואוכל. רק לאחר מספר ימים קיבלו העולים לחם ואוכל והמקום חובר לרשת המים. 
עקב הקשיים הרבים עזבו חלק מהתושבים את היישוב. המושב סבל מסכסוכים פנימיים קשים, ועקב כך החליטה הסוכנות היהודית לפרק את המושב ביוני 1952. 
בשנת 1952 יושבו במקום עולים מתימן שעלו ארצה במבצע מרבד הקסמים והתאכסנו עד אז במעברות עין שמר וצמח. בינואר 1952 היו במושב 100 משפחות מעולי תימן מלוא הקיבולת המתוכננת של המושב. 
בנובמבר 1953 נותק המושב בגלל גשמים והוצנחה לו אספקה מהאוויר. 
בנובמבר 2006 נחנך ביישוב כפר סטודנטים של תלמידים ממכללת ספיר. המושב סובל, ביחד עם שאר יישובי הנגב המערבי, ממתקפות של טילי קסאם.

כלכלת היישוב

עד לשנות השבעים עסקו מרבית תושבי המושב בענפי החקלאות ובמיוחד בגידול סלק סוכר. עקב המשבר בענף החקלאות עברו חלק מתושבי המושב למצוא את פרנסתם מחוץ למושב.
המושב נמצא באזור עדיפות לאומית א'.
מלח ים (סרט)

העלילה

חבורת אנשי קולנוע נוסעים למלון בים המלח, בו נערכת הצגת הבכורה של הסרט "דמדומי זריחה". בוקובזה (איתי לב), הוא במאי הסרט. דני  (יעל רייך), היא כוכבת הסרט וזוגתו של במאי הפרסומות (ליאור מילר). בזמן הסופשבוע פוגשת דני   את תמרה   (ליאת גליק) מאהבתה מהעבר ששבה מברלין, שהייתה בעבר מאהבתו של בן-זוגה. ליאור (יפתח קליין) הוא מנהל המלון.
את הסרט מקריינת מריה, נערת התסריט הרוסיה, שכמעט ולא רואים אותה בסרט עצמו.

אודות ההפקה

בשנת 2005 הכריז הבמאי איתי לב על סדרה בת חמישה סרטים שכל אחד מהם יצולם במהלך סופשבוע אחד באתר אחר. מלח ים הוא הסרט הראשון בסדרה. הסרט השני בסדרה, "צ'ה צ'ה צ'ה", המתרחש בצפת, כבר צולם, 
הסרט צמח מתוך עבודה משותפת של קבוצת חברים שהכירו במועדון הברקפסט קלאב התל אביבי. יעל רייך המשחקת בסרט בתפקיד השחקנית הראשית, היא דוגמנית בינלאומית בעברה, חסרת ניסיון במשחק. יניב המאירי, בן זוגה של רייך, הוא מבעליו של הברקפסט קלאב.
שלושה שבועות לפני התחלת הצילומים, ליאור אשכנזי, הכוכב הראשי שייעד איתי לב לסרט, לא ענה ולא החזיר טלפונים. אשכנזי גם החזיק בעותק היחיד של התסריט. בגלל שאשכנזי נעדר, החליט לפרוש מהסרט גם אדם הורוביץ, שהיה אמור לגלם את דמותו של  במאי הסרט. לב פנה לעומר ברנע כדי שיחליף את אשכנזי. לתפקיד הבמאי ליהק לב את עצמו. זמן קצר לפני הנסיעה לים המלח טילפן לב לזבולון מושיאשווילי והציע לו לגלם את דמותו של מפיק הסרט, מושיאשווילי הסכים מייד.
לב קיבל מקרן הקולנוע הישראלי 10,000  דולר לפיתוח התסריט (בתום הצילומים זכה הסרט להשלמת הפקה בגובה 25 אלף דולר). הוא החליט להפוך סכום זה לתקציב הכולל של ההפקה. עודד רז היה מפיק שותף ביחד עם איתי לב. מכיוון שלרשות ההפקה עמדו 50,000 שקלים בלבד, בנה רז תוכנית עסקית לסרט דל תקציב. הם החליטו שאת כל הדרוש לסרט יקבלו בחינם או בהשאלה תמורת חסויות. איריס טובול הייתה אחראית על כך. כל הצוות הטכני והשחקנים עבדו ללא תשלום, תמורת חמישה אחוזים מהרווחים העתידיים, אם יהיו.
בסיור לחיפוש אתר צילומים בים המלח, נפגשו עם מנהל מלון שרתון ים המלח. הוא נתן להם בחינם סוויטה למשך שבוע, בתמורה לפרסומת, למלון שלו. בסיור נוסף בחוף 'ביאנקיני' בים המלח, הסבירו שבכוונתם לצלם שם סצנת מסיבה, וקיבלו בחינם לינה ואוכל למשך כל השבוע. הם השכירו מחברת אלדן רכב בחינם. קיבלו ציוד צילום בעלות מאוד נמוכה. חבר של איתי לב עבד בחברת שליחויות, אחד מאנשי הצוות נהג במשאית, שהעבירה ציוד מתל אביב בשישי והחזירו אותה במוצאי שבת. הם גם קיבלו תקליטן תמורת חסות.
"מלח ים" צולם בים המלח במרץ 2005, ב-7 ימים רצופים, וב-18 שעות צילום כל יום. מתוכם חמישה ימי צילום במלון  שרתון ויומיים נוספים בחוף ביאנקיני. שלושים השחקנים ואנשי הצוות התגוררו בסוויטה בת חמשת החדרים במלון, שם גם אוחסן הציוד וצולם רוב הסרט.
במהלך הצילומים איתי לב שיכתב את התסריט ואילתר את הסצינות בשיתוף השחקנים. חלק מהסצינות קרו באמת, במהלך שהותו של הצוות במקום והבמאי ניצל את ההזדמנות, צילם אותן והכניס אותן לסרט. חן יאני, ששיחקה בסרט, שרה את שיר הנושא שלו, גרסת כיסוי לשיר "אף פעם לא תדעי", שכתב והלחין שלמה ארצי. 
הסרט צולם במצלמת JVC, שהייתה חדשה אז, בפורמט של 24 פריים לשנייה. בדיעבד התברר להם שכמעט שאין אף תוכנת עריכה בארץ ובעולם שניתן לערוך בעזרתה את הפורמט הזה. עריכת הסרט התעכבה בשנה עד שהגיעו תוכנות המרה מתאימות. בשלב העריכה החליף איתי לב מספר עורכים ולבסוף ערך את הסרט בעצמו.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2010, בו התחרה על פרס וולג'ין, הסרט נערך שוב, בפעם הרביעית ועלה בסינמטק תל אביב ב-13 ביולי 2012 והוקרן בו עד ל-26 באוגוסט 2012.
תל זריק

תל זריק הוא אתר ארכאולוגי השוכן על גבעת גיר קטנה המתחברת באמצעות אוכף לצידו המזרחי של הר גחר ברמות מנשה ומדרום מזרח לקיבוץ הזורע. התל נמצא ממערב לכביש 66 החוצה את האוכף. הארכאולוג ד"ר דרור בן-יוסף הציע לזהות בתל זריק את מקומה של חרושת הגויים, עירו של סיסרא. הצעה אחרת הייתה לזהות את התל עם העיר צרור המופיעה במס׳ 115 ברשימותיו של תחותמס השלישי.
בסקר הארכאולוגי של ישראל, שנערך בעיקר בין השנים 1976-1974 ופורסם בשנת 1999 על ידי אבנר רבן, נמצאו על ראש התל חרסים המעידים על רצף התיישבותי מהתקופה הכלקוליתית ועד התקופה העות'מאנית. בסקר תועדו פריטים אדריכליים כולל עמוד ופריטים מפתחי בתים. על הכתף הנמוכה המובילה מהתל דרומה, נמצאו שרידי יישוב מהתקופה הנאוליתית ובעיקר מהתקופה הכלקוליתית. בשנת 1962 ביצע הארכאולוג ז'אן פרו חפירת בדיקה באתר. החפירה הארכאולוגית חשפה שרידי יישוב מהתקופה הכלקוליתית. בשנת 1973 ביצע הארכאולוג עמנואל ענתי סקר ארכאולוגי באזור.
בשנת 1967 נמצאו בקרבת מקום חמישה שברים של גולגולות אדם קדומות, עצמות מאובנות של בעלי-חיים, אבני יד וכלי צור מן התקופה הפלאוליתית התחתונה, התיכונה והעליונה. באזור התל נערכו חפירות ארכאולוגיות בין השנים 1971-1967 ו-1980-1979. החפירות העלו ממצאים מהתקופה הפלאוליתית העליונה ועד התקופה ההלניסטית.
בצפונו של האתר שכן בית קברות של היישוב הטורקמני אבו זריק, ששכן בקרבת התל במערבו ונהרס באפריל 1948 לאחר קרב משמר העמק. במערבו של בית קברות זה נמצא קברו של השיח׳ אבו זוריק.
מצפון מערב לתל זריק נמצא האתר הארכאולוג עין אל-ג'רבה, שבו נמצאו שרידי יישוב מהתקופה הכלקוליתית. חלק מהממצאים שנמצאו באתר הועברו למוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח בקיבוץ הזורע ומוצרים בתערוכה קבועה במקום, להלן תמונות:
דמויות בלי שחקן

במשחקי תפקידים ובמשחקי וידאו, דמויות בלי שחקן (דב"ש, באנגלית: Non-player character, ראשי תיבות: NPC)  הם כל יתר הדמויות הקיימות המשחק, שאינן משוחקות על ידי השחקן. במשחקי וידאו, לרוב ה-NPC יש בינה מלאכותית. לדמויות אלו מספר תפקידים כמו הנחיית דמויות השחקן, איתגור ושימוש כאויב או יריב, מוכרי ציוד ועוד תפקידים רבים.

במשחקי תפקידים

במשחקי תפקידים (לא ממוחשבים) הדמויות משוחקות על ידי שליט המבוך (שה"מ). שליט המבוך ישתמש בדב"ש בשביל שישמש כתוכן ההרפתקאה, כלומר, כל האינטראקציה של הדמויות שאינן עם איתני הטבע היא עם דב"ש. נהוג להבדיל בין אויב פראי של הדמויות לדוגמה, מפלצת שתתקוף את השחקנים, ובין דמות תבונית איתה יש להם אינטראקציה לדוגמה דמות מורה דרך או אפילו אויבים איתם יש לדמויות אינטראקציה כמו שודד הנותן לדמויות את האפשרות לשלם כופר או להלחם. בעצם ההבדל בין דב"ש למפלצת הוא שהאינטראקציה עם אויב היא רק להלחם, בעוד שדב"ש נותן כל אינטראקציה בנוסף.

במשחקי וידאו

בדומה למשחקי תפקידים, דב"ש היא כל דמות במשחק שהשחקן יוצר איתה קשר נוסף מלבד קרב. במשחקי וידאו דפוס הפעולה של הדמות מוכתב בתכנות המשחק, ולכן אפשרויות הפעולה של הדמות הוא מצומצם יותר מאשר במשחק תפקידים לא ממוחשב. בנוסף ישנן דמויות במשחקי וידאו שתפקידם הוא ליצור אווירה, לדוגמה אזרחי עיר שותקים ששם בשביל ליצור אווירה של עיר הומת אדם, והם אינם משפיעים על המשחק.
The Woman in Me (Needs the Man in You)

רקע וכתיבה

בדומה ל-"Whose Bed Have Your Boots Been Under?", השיר נכתב, הולחן והופק על ידי שאניה טוויין ורוברט "מאט" לאנג. השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי-פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון המוזיקה עכשווית למבוגרים.
בשנת 2004, הוציאה טוויין את אלבום הלהיטים הראשון שלה Greatest Hits, בו נכלל השיר.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי מרקוס בלנדר וצולם בקהיר וסקארה שבמצרים. הקליפ צולם במהלך השבוע הראשון של יולי 1995, ופורסם ב-9 באוגוסט באותה השנה. בקליפ ניתן לראות את טוויין כשהיא רוכבת על סוס.
נכון ל-31 באוגוסט 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-17 מיליון צפיות.