google/wiki40b huggingface dataset:
סטמאטיס ספאנודאקיס

ביוגרפיה

ספאנודאקיס נולד ב-1948 באתונה. בגיל צעיר למד נגינה בגיטרה. האזנה לשירי הביטלס הובילה אותו למשך תקופת-מה למוזיקת פופ, ושנים אחדות ניגן בלהקות באתונה, פריז ולונדון, שם הוציא את אלבומיו הראשונים.
לאחר זמן חזר למוזיקה קלאסית והמשיך בלימודים בקונסרבטוריון של וירצבורג, אצל ברטולד הומל  ואחר כך באתונה אצל קונסטנטינוס קידוניאטיס. בהמשך פנה למוזיקה ביזנטינית, ומכאן המשיך לשירים יווניים מסורתיים. במוזיקה שלו השתדל לאחד את שלוש ההשפעות החשובות בחייו - המוזיקה הקלאסית, הקלה והביזנטינית.
ספאנודאקיס כתב מספר רב של שירים לגדולי הזמרים ביוון. כן חיבר מוזיקה לסרטי קולנוע ולמחזות תיאטרון וטלוויזיה. בין השאר כתב את המחזמר "מלך השיש",] העוסק בכיבוש קונסטנטינופול ונפילתה בידי האימפריה העות'מאנית: הקיסר קונסטנטינוס האחד עשר יצא בראש הצבא היווני להגנת העיר ונפל בקרב האחרון, שאחריו נפלה העיר בידי הכובשים; האגדה מספרת, שגופתו הייתה לשיש, וכי ברבות הימים ישוב מלך השיש לחיים ויצא בראש צבא לשחרר את קונסטנטינופול ולהשיבה לעם היווני.
סטמאטיס ספאנודאקיס הקליט והוציא למעלה מחמישים אלבומים.
מכון הרצי"ה

מכון הרצי"ה (מכון הרב צבי יהודה) הוא מכון להוצאת ספרים של ישיבת מרכז הרב, שמשכנו בירושלים. במסגרת המכון יוצאים לאור כתבים של רבני הישיבה, ובפרט ספרים מכתבי יד של הראי"ה קוק.
המכון נוסד בשנת תשמ"ב לאחר פטירת הרב צבי יהודה קוק, על שמו הוא נקרא. בראשו עומד הרב בן ציון שפירא, בנו של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא ומחבר הספר "פני אברהם". בנשיאות המכון עומד הרב יעקב שפירא.
איי סנקאקו

מחלוקות בעניין ריבונות על האיים

השליטה על האיים הועברה מידי ארצות הברית ליפן בשנת 1971. יחד עם זאת, ריבונותה של יפן על האיים שנויה במחלוקת, הן מצד סין והן מצד טאיוואן, בין השאר על רקע תגליות משנת 1968 אשר הצביעו על אפשרות להימצאות מאגרי נפט תת-קרקעיים באזור. סין טוענת כי גילתה את האיים ושלטה בהם החל מהמאה ה-14, טענה בה יפן אינה מכירה. יפן שלטה באיים החל משנת 1895 ועד כניעתה בתום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1945. לאחר כניעתה של יפן הועברה השליטה באיים לארצות הברית, וזו שלטה בהם עד להחזרתם ליפן במסגרת הסכם בין המדינות ב-1971.
סוגיית השליטה באיים והגבולות הימיים סביבם מהווה מקור מתמשך למחלוקת ביחסיה של יפן עם סין ועם טאיוואן. למרות היחסים המתוחים בין סין לבין טאיוואן, מסכימות שתיהן כי האיים מהווים חלק משטחה של האחרונה (הנחשבת על ידי סין כאחד ממחוזותיה). יפן, מצידה, אינה מכירה באופן רשמי בטאיוואן כמדינה ריבונית, דוחה את טענותיה ואת טענות סין, ומתייחסת לאיים כאל חלק אינטגרלי ממחוז אוקינאווה היפני.
המתיחות בין שתי המדינות האסייתיות הגיעה באוגוסט 2012 לשיא, אחרי שקבוצה של לאומנים יפנים הגיעה בשחייה לאי סלעי בים סין המזרחי, הנמצא בלב שטח המחלוקת עם בייג'ינג, והציבה במקום את דגל יפן. צעד זה הצית הפגנות מחאה גדולות בסין ונזיפה דיפלומטית מצד בייג'ינג.
שבוע קודם לכן חמקה קבוצה של 14 פעילים סינים מעין משמר החופים היפני, הגיעה לאחד האיים הלא מיושבים - והניפה בו את דגל סין. אך הקש ששבר את גב הגמל מבחינת הסינים היה ההודעה של ממשלת יפן כי רכשה את האיים מאזרח יפני פרטי. בתגובה, סין שלחה ספינות סיור לאזור האיים וכלי התקשורת במדינה הקומוניסטית קראו לאזרחים לצאת לרחובות ולהפגין פטריוטיות על ידי החרמת מוצרים יפניים וביטול נסיעות ליפן.
וו"ס מוסקבה

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1944 במוסקבה בחסות בית הספר הצבאי לתעופה.
המועדון ייצג את חיל האוויר הסובייטי ושחקניו שיחקו במדי צהוב-כחול. משחקי הבית נערכו באצטדיון "דינמו" ובאצטדיון "סטלינץ".
הישג השיא של הקבוצה באליפות ברית המועצות הוא מקום 4 בליגת העל בעונת 1950. בליגת העל הקבוצה שיחקה 161 משחקים. בטורניר הגביע הסובייטי ההישג הגבוה ביותר היה העפלה לחצי גמר בעונת 1951.
אחד ממאמניה הנודעים ביותר היה וסבולוד בוברוב שכיהן כמאמן הקבוצה בעונת 1952.
במאי 1953, הקבוצה התפרקה עקב הפחתה בכוחות המזוינים.

הישגים ותארים 

אליפות ליגת המשנה הסובייטית: 1946
מקסימיליאן פרטר-פיקו

קריירה מוקדמת

פרטר-פיקו נולד ב-6 בפברואר 1892 בקרלסרוהה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-14 (באדן ה-1), ולחם בשורותיו בפרוץ מלחמת העולם הראשונה. בהמשך המלחמה שירת בתפקידים שונים ביחידות לאנדווהר, ונפצע כמה פעמים במהלך הקרבות. ב-18 בספטמבר 1915 הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-18 באוקטובר 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פרטר-פיקו ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1927 מונה למפקד סוללה 8 ברגימנט הארטילריה ה-6 (הפרוסי), וב-1 באוקטובר 1930 מונה לקצין מטה בדיוויזיית הפרשים ה-1. ב-1 באפריל 1932 הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1933 מונה לקצין אג"ם בדיוויזיה ה-3 של הרייכסווהר. ב-1 במרץ 1935 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, ובסתיו 1935 מונה לקצין מטה בOKH. ב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת אוברסט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה לראש המטה פיקוד משמר הגבולות בסאר-פפאלץ.

מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה היה פרטר-פיקו ראש המטה פיקוד משמר הגבולות בסאר-פפאלץ, שהפך לקורפוס ה-24, והיה חלק מהארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות C, ובמהלך המערכה על צרפת השתתף עם הקורפוס כחלק מהארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות C. ב-1 במרץ 1941 הועלה לדרגת גנרל-מיור, ובאפריל 1941 מונה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-97.
במהלך מבצע ברברוסה לחם פרטר-פיקו עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-52, ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-4 וה-49 לסירוגין במסגרת הארמייה ה-17, והשתתף עמה בקרב אומן, ובקרב קייב, ועל פעולותיו בקרבות קיבל ב-26 בדצמבר 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-27 בדצמבר 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-30, שהיה חלק מהארמייה ה-11 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולחם עמו בקרב הראשון על חצי האי קרים ובמצור על סבסטופול. ב-1 בפברואר 1942 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, וב-1 ביוני 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. בספטמבר 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד קבוצת ארמיות צפון, והשתתף בקרבות הקשים על לנינגרד, כחלק מהארמייה ה-18 ומהארמייה ה-11 לסירוגין. על פעולותיו בקרבות קיבל פרטר-פיקו ב-19 בספטמבר 1942 את עיטור הצלב הגרמני בזהב, ובדצמבר 1942 הועבר עם הקורפוס שבפיקודו תחת פיקוד הארמייה התשיעית שהשתייכה לקבוצת ארמיות מרכז.
ב-1 בינואר 1943 הוגדר הקורפוס ה-30 כפלגת הארמייה פרטר-פיקו, והוכפף לקבוצת ארמיות דון, עמה השתתף בקרבות הקשים באזור הדון והדונייץ. בפברואר הועמד הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, שפעלה כחלק מקבוצת ארמיות דרום, והשתתף עמה בקרב חרקוב השלישי. בינואר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, שפעלה כחלק מקבוצת ארמיות A ולאחר מכן כחלק מקבוצת ארמיות דרום אוקראינה, והשתתף עמה במבצע דנייפר-קרפטי, וב-16 בינואר קיבל פרטר-פיקו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-17 ביולי 1944 מונה פרטר-פיקו למפקד הארמייה השישית, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום אוקראינה, ולאחר מכן חלק מקבוצת ארמיות דרום, ובנובמבר 1944 מונה למפקד קבוצת הארמייה פרטר-פיקו שכללה גם את הארמייה ההונגרית השנייה, ופיקד עליה בקרב דברצן, שבו השמידו כוחותיו שלושה קורפוסי טנקים סובייטים. ב-23 בדצמבר 1944 פרש פרטר-פיקו מתפקידו, וב-30 במרץ 1945 מונה למפקד המחוז הצבאי התשיעי, ופיקד עליו עד סוף המלחמה. ב-22 באפריל 1945 נפל פרטר-פיקו בשבי האמריקני.

לאחר המלחמה

פרטר-פיקו שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר בעיר קרויט, עד למותו ב-4 באפריל 1984, והוא בן 92 שנים.
תהילים קל"ז

זהות הכותב, זמן כתיבתו ומקום כתיבתו

המזמור הוא מזמור "יתום" ואין בתחילת המזמור שלו ייחוס למשורר מסוים,  בתרגום השבעים, לעומת זאת, מופיע בראש המזמור יחוס: "לדוד ירמיהו" (Τῷ Δαυΐδ ῾Ιερεμίου).
דעות שונות נאמרו לגבי זהותו של כותב המזמור וזמן כתיבתו:
המסורת מייחסת את רוב מזמורי תהילים לדוד המלך, ובכללם מזמור קל"ז: "על נהרות בבל שם ישבנו גם בכינו בזכרנו את ציון מלמד שהראהו הקב"ה לדוד חורבן בית ראשון...", עם זאת, היו בקרב פרשני המקרא הראשונים, שייחסו כתיבת מזמור זה לתקופה מאוחרת יותר: רבי אברהם אבן עזרא, בהקדמה שלו לספר תהילים, מתאר מחלוקת בין הפרשנים אם דוד המלך, שחי למעלה מ-400 שנה לפני גלות בבל, כתב גם את מזמור זה שעוסק בגלות בבל בנבואה או שנכתב בידי משורר מגולי בבל.
יש ששיערו שהמזמור נכתב בידי יהודי משבי ציון  ומסיקים מהניסוח הלשוני של המזמור  שלא סביר שהוא נכתב בבבל, הן בשל לשון העבר שבה משתמשים בפסוקים 1 עד 3 ("בכינו", "תלינו" וכו') והן בשל ההתייחסות הגאוגרפית למקום אחר (המילה "שם" במשפט "על נהרות בבל שם ישבנו")]. אהרן קמינקא טען כנגד דעה זו: "זמן המזמור אינו בתקופת העלייה מבבל, אז לא שרו עוד שירים כאלה, והסגנון העברי היה כבר עכור ומשובש ומושפע מארמית"..
על פי מסורת יהודיי עאנה, זה היה היישוב היהודי הראשון בבל ולכן גם נכתב שם מזמור זה.]

המזמור בליטורגיה

יש נוהגים לומר מזמור זה קודם ברכת המזון בימות החול, ויש נוהגים לאומרו רק בסעודה המפסקת של תשעה באב. בימים שבהם אין אומרים תחנון מחליפים אותו בשיר המעלות (מזמור קכ"ו).
עדות המזרח אומרות את המזמור מב' באב ועד ח' באב לאחר תפילת ערבית,] ובליל תשעה באב פותח המזמור את תפילת ערבית].
מזמור זה הוא התשיעי מבין עשרת המזמורים של התיקון הכללי שהנהיג רבי נחמן מברסלב לומר כתיקון לפגם הברית.

המזמור בתרבות - אם אשכחך ירושלים

קודם לשבירת הכוס תחת החופה (ולפי מנהגים רבים, נתינת 'אפר מקלה' בראש החתן) נהוג שהחתן אומר את הפסוקים החמישי והשישי, 
אִם אֶשְׁכָּחֵךְ יְרוּשָׁלָיִם,
 תִּשְׁכַּח יְמִינִי. תִּדְבַּק לְשׁוֹנִי לְחִכִּי,
 אִם לֹא אֶזְכְּרֵכִי,
 אִם לֹא אַעֲלֶה אֶת יְרוּשָׁלַיִם עַל רֹאשׁ שִׂמְחָתִי.
 כיום בחתונות דתיות לאומיות הקהל נוהג לשיר את הפסוקים קודם לכן, בלחנים מוכרים.
יש הנוהגים לתלות שלט ובו קטע זה, בסמוך לאמה המושארת לא מסוידת סמוך לפתח הבית, או כתחליף לה.
באופרה "נבוקו" מאת ג'וזפה ורדי עורגים היהודים למולדתם. שירת העבדים העבריים באופרה (Va pensiero, sull'ali dorate - "עופי מחשבה על כנפי זהב") מזכירה פרק זה בתהילים.
קיימת תמונה מפורסמת של אלברט איינשטיין בהגיעו לביקור רשמי במדינת ישראל, בהזמנתו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון ירד מהמטוס כששלט גדול בעברית עם פסוקי 'אם אשכחך ירושלים' כתובים בו. איינשטיין בחר להצטלם כשלשונו משתרבבת מפיו, וידו אחוזה בתוך אפודתו כבתוך סד, תוך קריצה.
למזמור זה ולקטע האמור לחנים רבים, עתיקים וחדשים, ביניהם של חסידי באבוב ומודזיץ, לחנים משנות השישים של להקות פרחי לונדון, פרחי ניו יורק וכלה בלחנו הפופולרי של יונתן שפירא (המוכר בביצועו של יעקב שואקי) ובלחנו של שרון אבילחק בביצועו של מידד טסה.
הסופר והחוקר זאב גלילי כתב מאמר על משמעות הניגון ו'שירי ציון' לאור פסוקים אלו, ולאור 'ניגון' כלומר לחן של חסידות מודזיץ.
המזמור נכלל בתפילות הבוקר הנאמרות מדי יום שישי בנצרות האורתודוקסית.
בתרגומו לאנגלית ישנו לחן מוכר וישן, שהופץ בידי להקת פיטר פול ומרי בשנות השישים ובביצוע מחודש של דון מקלין בשנות השבעים של המאה העשרים, ולהקת בוני אם התפרסמה ב-1978 עם שיר פופולרי 'ביי דה ריברז אוף בבילון'.
טירת הזכוכית (סרט)

עלילה

גיבורת הסרט היא ג'אנט וולס, עיתונאית מצליחה. העלילה עוקבת אחר ילדותה במשפחה ענייה ולא מתפקדת, בה האם תמהונית, האב מלמד את הילדים שיעורים חשובים לחיים, אך הוא אלכוהוליסט והמשפחה נודדת ממקום למקום ברחבי ארצות הברית בעקבות פיטוריו.

הפקה

צילומי הסרט החלו במהלך 2016 במונטריאול שבקנדה ומשם עברו לניו מקסיקו ולוירג'יניה המערבית. הקרנת הבכורה של הסרט נקבעה ל-11 באוגוסט 2017.
אוטוגלידה

חוקי המשחק

בכל תוכנית מגיע ילד לאוטו הגלידה. הוא מנסה לענות נכונה על שאלות ולזכות בגלידה. לאחר שענה על שאלה, הוא יכול לבחור טעם אחד לגלידה שאולי הוא יקבל. לאחר שענה על עוד שאלה הוא בוחר טעם שני לגלידה, וכן הלאה. לאחר שענה נכון על שלוש שאלות הוא מקבל הזדמנות לפרוש מהמשחק, ולקבל את הגלידה שהשיג, או להמשיך ולנסות להשיג תוספות לגלידה (סירופ שוקולד, סוכריות, מסטיקים, גומי, מרשמלו ועוד). כדי להשיג את התוספות לגלידה יש לענות על שאלה המכונה "שאלת הצ'ופר" והיא שאלת נכון / לא נכון.
לאורך כל המשחק יכול המתמודד לטעות פעם אחת. היה וטעה יותר מפעם אחת, הוא נפסל. ישנו "גלגל הצלה", שנותן למתמודד אפשרות לקרוא לחבר כדי שיעזור לו לענות נכון על השאלה.
משתתף המפסיד במשחק מקבל קרחון או סוכרייה.
במהלך העונות הגיחו לביקור מיטב מנחי ערוץ הילדים כגון דון לני גבאי, טל מוסרי, קובי מחט ועוד

פינה נוספת

בעונה השנייה מיכל גבריאלוב הנחתה פינה נוספת בתוכנית. בשעשועון זה המנחה שואלת ארבע שאלות, כשבכל שאלה הפרס גדול יותר מזה של השאלה הקודמת, עד שבשאלה האחרונה הפרס הוא כל שלושת הפרסים הקודמים. במשחק זה יש אפשרות למתמודד לתת את הפרסים שקיבל לאחד מארבעת המתמודדים האחרים. בספיישלי ראש השנה פסח ושבועות של הסדרה בן פרי הנחה פינה זאת.
ארז'בט טוט

ביוגרפיה

טוט נולדה בטטבאניה שבצפון-מערב הונגריה. היא למדה מנהל עסקים ועבדה בין השנים 1981 ו-1985 בשירות חברת השקופיות ההונגרית. לאחר מכן התמסרה לכתיבה. טוט פרסמה את ספר הביכורים שלה, "אמצעו של שיר אינסופי", בשנת 1979. לאחר מכן התפרסמו ספריה "יום הנר" (1982) ו"מאחורי פניך" (1993). אמנם היקף יצירתה הספרותית אינו רחב, אולם שיריה מעוררים עניין ותשומת לב בצלילות הבעתם ובעוצמת תיאוריהם.
דיק סוויט

ביוגרפיה

סוויט נולד וגדל בבייאון ניו ג'רזי, בן למשפחה יהודית. בהמשך עבר עם משפחתו להתגורר בטקסס. הוא לימד את עצמו לשחק טניס בגיל 14 ומעולם לא למד באופן מסודר. הוא הצטיין גם במשחק הכדורסל. בשנת 1945 הצטרף לצי האמריקאי. בהמשך למד באוניברסיטת קורנל. שתי פציעות גרמו לו לסיים את קריירת הכדורסל שלו.

1950

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1950 הגיע סוויט לשלב חצי הגמר שבו הפסיד לארתור לרסן מארצות הברית ב-4 מערכות (6-2, 10-8, 7-9, 6-2) שלבסוף זכה בתואר.

אלוף אוסטרליה

באליפות אוסטרליה שנערכה בשנת 1951 זכה סוויט בתואר ביחידים לאחר ניצחון במשחק הגמר על קן מקגרגור מאוסטרליה (דורג 3) ב-4 מערכות (6–3, 2–6, 6–3, 6–1). הוא ניצח בשלב רבע הגמר את ג'ון ברומיץ' מאוסטרליה (דורג 6) ב-3 מערכות (4-6, 3-6, 1-6) ובשלב חצי הגמר את פרנק סג'מן מאוסטרליה שדורג 1 בעולם ב-5 מערכות (6-2, 5-7, 6-1, 3-6, 4-6).
באליפות צרפת שנערכה באותה שנה הוא הגיע לשלב רבע הגמר שבו הפסיד לירוסלב דרובני מצ'כיה ב-5 מערכות (1-6, 6-8, 6-4, 8-6, 6-3) שלבסוף זכה בתואר. בטורניר לזוגות גברים הוא הגיע למשחק הגמר ביחד עם גרדנר מלוי מארצות הברית והם הפסידו לקן מקגרגור ופרנק סג'מן ב-4 מערכות (2–6, 6–2, 7–9, 5–7)

חיים אישיים

לאחר קריירת הטניס שלו, נכנס סוויט לעסקי הנפט בלואיזיאנה. לאחר מכן הוא עבד עבור ליהמן ברדרס בוול סטריט ובשנת 1985 הצטרף ל"שרדרס".

הנצחה

בשנת 1976 נכלל סיישס בהיכל התהילה הבינלאומי של הטניס.
גדור (עיר מקראית)

גְדוֹר (גם: גְדֹר) הייתה עיר מקראית בנחלת שבט יהודה, הנזכרת בספר יהושע: "חַלְחוּל בֵּית צוּר וּגְדוֹר".
העיר נזכרת גם בספר דברי הימים: "וּפְנוּאֵל אֲבִי גְדֹר וְעֵזֶר אֲבִי חוּשָׁה, אֵלֶּה בְנֵי חוּר בְּכוֹר אֶפְרָתָה אֲבִי בֵּית לָחֶם".
אוסביוס, בחיבורו האונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), זיהה את "גדור" זו עם "גדרה" הנזכרת בשפלת יהודה, אך הזכיר כי קיימת עיר בשם זה גם בקרבת אלוני ממרא.
"גדור" נזכרת במשנה כאחת הערים המוקפות חומה מימי יהושע בן נון: "ואלו הן בתי ערי חומה:  שלוש חצרות של שני שני בתים מוקפות חומה מימות יהושוע בן נון, כגון קצרה ישנה של ציפורין, וחקרה של גוש חלב, ויודפת הישנה, וגמלה, וחדיד, וגדור, ואונו, וירושלים, וכל כיוצא בהן". בתלמוד הבבלי ראו ב"גדור" הנזכרת כאן (בחלק מהנוסחים "גדוד") יישוב בעבר הירדן. "מגדל גדור" נזכר גם בסיפור "רבי אלעזר והמכוער" (תענית כ א-ב), ומיוחס לאזור הירמוך.
במאה ה-19, העיר הקדומה זוהתה על ידי החוקר וכומר אדוארד רובינסון עם חורבה בשם ח'רבת ג'דור, הנמצאת בסמוך לכפר בית אומר שבהרי יהודה, וצפונית לחלחול ולבית צור הנזכרות יחד עם העיר בתיאור המקראי.
גם החוקר יהוסף שוורץ הצביע על חורבה זו, והיא נזכרת גם במפת הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל.
בחורבה, הנמצאת ברום 922 מטרים מעל פני הים, ומוקפת ואדיות, נערכה חפירה ארכאולוגית בשנת 1974, ונמצאו בה מערכת קברים מתקופת הברונזה וחרסים רבים מהתקופה הישראלית.
הנחל היוצא מאזור החורבה, ואשר מגיע עד עמק האלה, נקרא "נחל גדור", ודרכו עברו לוחמי הל"ה במסעם.
טירת טוסתרופ

היסטוריה

במקור נבנתה הטירה קילומטרים ספורים צפון-מערב ממיקומה הנוכחי. במקום ישנו שטח שנמצאו בו שרידי מבצר משנת 1300. המבצר נהרס בתקופתה של המלכה מרגריטה הראשונה מלכת דנמרק שאסרה על האצילים להחזיק בתים קבועים.
המכון הבריטי ללימודי עיראק

המכון הבריטי ללימודי עיראק (BISI) (בעבר נקרא בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בעיראק) הוא הגוף היחיד בממלכה המאוחדת שמוקדש למחקר התרבויות והשפות העתיקות של מסופוטמיה.

היסטוריה

בית הספר רשום כארגון צדקה והמשרדים שלו שוכנים באקדמיה הבריטית במבנה קרלטון האוס טראס (Carlton House Terrace) בלונדון.
בית הספר נוסד בשנת 1932 כזיכרון לחייה ועבודתה של גרטרוד בל, אזרחית בריטית שהייתה מעורבת בהקמת מדינת עיראק, וייסדה את המוזיאון הלאומי של עיראק. מטרת הקמת המוסד הייתה לעודד, לתמוך ולבצע מחקרים ארכאולוגיים בעיראק ובמדינות השכנות. המחקרים עסקו בטווח הזמן מהתקופות הקדומות ביותר ועד שנת 1700 לספירה.
מאז 1934 המוסד מפרסם כתב עת בשם Iraq המפורסם כעת אחת לשנה בחודשים נובמבר/דצמבר.
בית הספר ערך חפירות ארכאולוגיות בעיראק לפני מלחמת העולם השנייה. פעילותו התחדשה ב-1948 והוא המשיך להיות פעיל בחפירות עד 1990. מסיבות פוליטיות הפסיק בית הספר לבצע מחקרים באתרים בעיראק.  המוסד שמר על קשרים עם מחלקת העתיקות של עיראק, וביקורים באתרים נעשו על בסיס פרטי.
בתקופה שלאחר מלחמת עיראק שהתרחשה ב-2003, בית הספר הקדיש משאבים כספיים כדי לסייע בשיקום המורשת של עיראק. המכון מקבל מימון מממשלת בריטניה. בנוסף  מקבל מימון ממקורות פרטיים. יש לו כ-650 חברים, והגוף מנוהל על ידי מועצה שנפגשת בלונדון אחת לשנה. חבריה נבחרים אחת לשנה על פי התקנון הקיים מאז 1932.
ב-12 בדצמבר 2007, החליט המוסד לשנות את שמו לשם הנוכחי המכון הבריטי ללימודי עיראק (לזכרה של גרטרוד בל).

שנהבים אשוריים

בבעלות המכון היה אוסף של 6,000 שנהבים שנחפרו בתל נמרוד (כלח) בעיראק שתוארכו למאות ה7-9 לפנה"ס. שנהבים אלה התגלו בין השנים 1963-1949 בחפירות ארכאולוגיות שנוהלו על ידי מקס מלוואן. בשנת 2011 מכר המכון שליש מאוסף שנהבי נמרוד ( Nimrud Ivories) שהיו ברשותו. האוסף נמכר למוזיאון הבריטי תמורת סכום של 1.7 מיליון ליש"ט. שליש נוסף נתרם למוזיאון הבריטי מתוך הכרה על כך שהמוזיאון אחסן את האוסף מעל 24 שנים. השליש האחרון מתוכנן להיות מוחזר בעתיד לעיראק. מבחר מאוסף השנהבים הוצגו במוזיאון הבריטי בשנת 2011.
יום המים הבינלאומי

יום המים הבינלאומי מצוין מדי שנה ב-22 במרץ ועוסק, כמתבקש משמו, במים. היום נקבע על פי החלטה של האו"ם מ־1992, בכנס בריו דה ז'ניירו. אונסק"ו, שיזמה את היום, מזמינה את המדינות החברות באו"ם לציין את היום כפי שמתאים לכל מדינה.
יום המים עוסק בעיקרו בחשיבות שבחיסכון במים, בכל שנה היום סובב סביב נושא אחר הקשור במים, לדוגמה, ב-2014 היום עסק בקשר בין אנרגיה למים.
תמחור פסיכולוגי

בישראל

השיטה של קביעת מחיר המסתיים ב-99 אגורות נפוצה בישראל. בעת רכישת מוצר יחיד שמחירו מסתיים ב-99 אגורות (ואפילו שניים או שלושה מוצרים כאלה) ותשלום במזומן, מתברר שהמחיר הנקוב הוא אחיזת עיניים, מפני שכבר שנים רבות מטבע של אגורה אחת, ואף מטבע של חמש אגורות, אינם הילך חוקי, ולכן המחיר מעוגל. כאשר תוצאתו של החשבון היא, למשל, 5.99 ש"ח, יידרש הקונה לשלם 6 ש"ח. כדי למנוע תוצאה זו, הודיעה רשת "סופר-פארם" שבמקרה כזה תעגל כלפי מטה, ובדוגמה שלפנינו התשלום עוגל ל-5.95 ש"ח (כל זמן שהתקיים מטבע של 5 אגורות), וכעת הוא מעוגל ל-5.90 ש"ח.
באוקטובר 2013 הודיע משרד הכלכלה שהחל מינואר 2014 יפעלו פקחיו נגד בתי עסק המציגים מחירים המסתיימים ב-99 אגורות (או בסכום אחר שאינו בעשרות אגורות ולכן אי אפשר לשלמו במזומן), בנימוק שזו הטעיה האסורה על פי חוק הגנת הצרכן.
עסקי השעשועים

עסקי השעשועים (באנגלית: Show business; מאז 1945‏ גם בקיצור show biz או showbiz, שואוביז) הם מונח המתייחס לעסקי הבידור, בעיקר בידור קל. המונח מתייחס לכל ההיבטים של תעשיית הבידור, החל מההיבט העסקי (לרבות מנהלים, סוכנים, מפיקים ומפיצים) וכלה בהיבטים היצירתיים (לרבות אמנים, שחקנים, סופרים, מוזיקאים וטכנאים). המונח היה בשימוש נפוץ לאורך המאה ה-20, אבל השימוש הראשון הידוע במונח הוא כבר בשנת 1850.‏ באותו הזמן, ובמשך כמה עשורים שלאחר מכן, המונח כלל תמיד את הא הידיעה. במחצית השנייה של המאה ה-20 המונח רכש לעצמו איכות נוסטלגית, אבל המונח עדיין נמצא בשימוש פעיל.
ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד

תקציר העלילה

רוברט (בוב) פורד (קייסי אפלק) הוא צעיר חסר ביטחון-עצמי ולא פופולרי, אשר גדל כשהוא מעריץ את העבריין הפופולרי, הרוצח ושודד הבנקים ג'סי ג'יימס (בראד פיט). בוב מנסה להתקבל אל חבורתו של ג'יימס, המתכננת לשדוד רכבת, בעזרתו של אחיו צ'ארלי (סם רוקוול), אשר גויס לאחרונה. ג'סי מצרף את בוב לחבורה, על מנת שיוכיח את עצמו, וזאת על אף חוות הדעת השלילית עליו מצידו של פרנק (סם שפרד), אחיו של ג'סי. בעקבות הצלחת השוד, הערצתו של בוב כלפי ג'סי מתחילה להפוך לאובססיה.
עם הזמן, בוב מאבד כבוד לג'סי, בעיקר בגין ההצקות וההשפלות שהוא עובר בתוך הכנופיה. לילה אחד בסלון, מזמין ג'סי את פורד לקחת חלק בשוד בנק בעיר פלאט, אך בוב מחליט להרוג אותו קודם. בבוקר שלאחר מכן ג'סי נכנס, כדי לראות אם האחים פורד מוכנים לצאת לכיוון פלאט. לאחר התבוננות קצרה בשקט, ג'סי לוקח את החגורה שלו (בה נמצא אקדחו) ומניח אותו על הספה. ג'סי נעמד על כיסא, כאשר פניו אל הקיר ובידו מטלית נוצה ביד אחת על מנת לנקות דיוקן מאובק התלוי על הקיר. בוב שולף אקדח ויורה בגבו של ג'סי, שאיננו חמוש, והורג אותו במקום.
לאחר הרצח, האחים פורד הופכים לסלבריטאים ומשחקים במופע תיאטרון במנהטן, המשחזר את הרצח, כאשר בוב מגלם את עצמו ואילו צ'ארלי מגלם את ג'סי ג'יימס. צ'רלי, מוכה אשמה, כותב מכתבים לזי (מרי-לואיז פרקר), אלמנתו של ג'יימס, לבקש את סליחתה, אבל מעולם לא באמת שולח אותם. מוצף ייאוש, צ'רלי מתאבד במאי 1884.
לאחר מותו של צ'רלי, חייו של בוב לוקח תפנית לרעה והוא מנודה על ידי הציבור כבוגד פחדני. עשר שנים לאחר מותו של ג'יימס - בוב נרצח על ידי אדם בשם אדוארד או'קלי, אך בניגוד לג'יימס, בוב לא זוכה לשום תהילה לאחר מותו.

ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 75% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 166 ביקורות.
מתחת לגלגל

תקציר העלילה

הספר מספר את סיפורו של האנס גיבּנראית, נער מוכשר הנשלח למדרשה האוונגליסטית במאולברון. החינוך שהוא סופג שם ממוקד בהרחבת הידע שלו אך זונח את התפתחות אישיותו ואופיו. הוא מתיידד עם הרמן היילנר, אשר בניגוד אליו אינו שוקד על לימודיו והוא אף ליברלי יותר בתפישתו. הידידות מהווה הקלה להאנס. כאשר היילנר מגורש מהמדרשה דועכים הישגיו של גיבנראת והוא מראה סימנים של מחלת נפש ועל כן נשלח לביתו.
בביתו, הוא מתקשה להתמודד עם מצבו. הוא איבד את ילדותו למטרות לימודים ולכן מעולם לא עלה בידו ליצור קשרים ארוכים אישיים עם איש מהעיירה שלו. הוא הופך לנפח ונהנה מעבודתו שאופייה מעשי בניגוד למופשטות שטמונה בלימודים. בסיום הסיפור, טובע האנס גיבנראת בנסיבות מסתוריות. הסיפור אינו מציין מפורשות שהמוות של האנס היה התאבדות אך לפי מומחים קיימים רמזים ברורים לכך בספר].יש הטוענים מאידך,ששקיעתו האיטית בדיכאון מז'ורי של הגיבור היא שהובילה לשיברון -לב שהתעצמה והגיעה לשיאה כאשר נמהלה באלכוהול לראשונה וגרמה לבסוף למותו.
"מתחת לגלגל" הוא אחד הספרים הראשונים של הרמן הסה והוא מבקר בחריפות את החינוך אשר מתמקד רק בהישגים האקדמיים של הסטודנטים. בספר טמונים יסודות ביוגרפיים בחייו של הסה שכן גם הוא למד במדרשה המתוארת ולבסוף גורש ממנה.

ציטטה מהסיפור

"מורה מעדיף חמורים אחדים בכיתתו מאשר גאון אחד ויחיד. ובעצם הצדק עמו, כי אין זה מתפקידו לייצר אנשי רוח מופלאים, אלא יודעי לטינית טובים, מביני חשבון ואזרחים ישרי לב נאמנים, אבל, מי סובל יותר ממי, המורה מתלמידו או להפך? מי משניהם עריץ יותר, מי מציק למי יותר, ומי משניהם הורס ומחלל חלקים מנפש הזולת ואת חיי הזולת ? את זאת אין לבדוק מבלי להתמרמר."
ליזוזים

ליזוזים (lysozyme) הוא אנזים המצוי בנוזלי גוף וכן ברקמות ובתאים שונים, הממס חיידקים על ידי פירוק דופן התא שלהם.

היסטוריה

הליזוזים התגלה בשנת 1921 על ידי אלכסנדר פלמינג, כאשר ערך בדיקות בריר האף של חולה נזלת, שהיה כנראה הוא עצמו. פלמינג שם טיפה של ריר האף על גבי צלוחית פטרי שהכילה מצע מזון המתאים לגידול חיידקים, וכאשר בחן את הצלוחית ימים אחדים לאחר מכן, שם לב לכך שבעוד שברוב שטחה של הצלוחית גדלו מושבות צהובות של חיידקים, מסביב למקום בו הניח את טיפת הריר לא הופיעו חיידקים. לאחר שחקר את התופעה, הסיק פלמינג כי חומר ממס חיידקים המצוי בריר האף הפריע לגידולם של החיידקים, וקרא לחומר זה ליזוזים ("אנזים ממס"', lysis - המסה ביוונית, zyme - סיומת המציינת אנזים). לחיידק המתמוסס בקלות קרא פלמינג "מיקרוקוקוס ליזודאיקטיקוס" (Micrococcus lysodeikticus), שפירושו ביוונית "הנקד הזעיר המראה התמוססות".
פלמינג הראה כי בניגוד לחומרים אחרים אשר השתמשו בהם באותה התקופה לחיטוי,  הליזוזים אינו מזיק לרקמות הגוף, והוא קיווה כי ניתן יהיה להשתמש בו לטיפול במחלות שמקורן בחיידקים ולשם הגנה בפני זיהומים. אולם, לאכזבתו, גילה כי החיידקים שעליהם פעל הליזוזים נמנו דווקא עם אלה שאינם מסוכנים לגוף, ואילו החיידקים המסוכנים, כמו הסטפילוקוקים והסטרפטוקוקים, גורמי הדלקות למיניהן, לא היו רגישים לליזוזים. אף על פי כן, כל חייו ייחס פלמינג לליזוזים ערך רב יותר מאשר לתגליתו המפורסמת האחרת - הפניצילין, התרופה האנטיביוטית הראשונה והיעילה מכולן, שגילה פלמינג ב־1928. 
הליזוזים היה האנזים הראשון, והחלבון השני, שמבנהו התלת ממדי פוענח, וזאת על ידי דייוויד פיליפס וחבריו במכון המלכותי בלונדון בשנת 1965. פענוח מבנהו ואופן פעולתו של הליזוזים הוכיח תאוריות רבות בדבר אופן פעולת האנזימים. בתחילה הופק הליזוזים מדמעות, אך כיום הוא מופק מחלבון ביצת התרנגולת, בו הוא נמצא בריכוז גבוה.

מבנה ופעילות

ככל החלבונים, בנוי גם הליזוזים מחומצות אמיניות המחוברת זו לזו בשרשרת ארוכה, הקרויה שרשרת פוליפפטידית. במולקולת הליזוזים של ביצת התרנגולת ישנן 129 חומצות אמיניות, ומשקלה המולקולרי כ-14,500 דלטונים. לאורך מולקולת הליזוזים עובר בקע, המשמש כאתר הפעיל שלו, אליו נקשר הסובסטרט.
הליזוזים פועל על  דופן התא של החיידקים על ידי פירוק השרשרות הסוכריות (פוליסכרידים), שהן המרכיב העיקרי שלו, באמצעות ניתוק הידרוליטי של הקשרים המחברים בין היחידות הבסיסיות המרכיבות את השרשרות הסוכריות. בכך הוא הורס את דופן תא החיידק.  לפיכך, שייך הליזוזים למשפחת הגליקוזידאזות, אנזימים המפרקים קשרים בין סוכרים בעזרת מים.
ה-pH האופטימלי לפעילותו של ליזוזים על סובסטרטים פשוטים הוא 5, ואילו בפעולה על חיידקים שלמים ה- pH האופטימלי יכול להיות יותר גבוה.

מקורות

נתן שרון ויובל אשדת, ליזוזים - אנזים ממס חיידקים, מדע, כרך י"ח, 1973.