google/wiki40b huggingface dataset:
ויסאם בן ידר

תחילת הקריירה

בן ידר גדל במחלקות הנוער של גארז'ה-לה-גונס ושל סן-דני. בעונת 2009/2010 שיחק בן ידר באלפורטוויל מהליגה הצרפתית הרביעית, בה ערך 29 הופעות ליגה והבקיע 9 שערים.

טולוז

לקראת עונת 2010/2011 עבר בן ידר לטולוז מליגת העל הצרפתית והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה. ב-16 באוקטובר 2010 ערך בן ידר את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-61 בהפסד 2-0 לפריז סן ז'רמן במסגרת המחזור התשיעי בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך בן ידר 4 הופעות ליגה בלבד.
גם בעונת 2011/2012 לא קיבל בן ידר דקות משחק רבות, וערך 9 הופעות ליגה בלבד. ב-21 באפריל 2012 הבקיע בן ידר את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-72 בהפסד 2-1 לאוויאן במסגרת המחזור ה-33 בליגה.
עונת 2012/2013 הייתה עונת הפריצה של בן ידר, הוא ערך 34 הופעות ליגה והבקיע 15 שערים, כולל צמדים נגד אולימפיק ליון, ניס ומונפלייה. גם בעונה הבאה המשיך בן ידר ביכולת השיא שלו, כשהוא משחק בכל 38 משחקי הליגה ומבקיע 16 שערים. ב-30 בנובמבר 2013 הבקיע בן ידר את השלושער הראשון שלו בקריירה, בניצחון 5-1 על סושו במסגרת המחזור ה-15 בליגה. ב-17 במאי 2014 הבקיע בן ידר שלושער נוסף, בניצחון 3-1 על ולנסיין במסגרת המחזור הראשון בליגה. בשתי העונות הבאות המשיך בן ידר ביכולת המצוינת שלו, והבקיע 31 שערים ב-71 הופעות ליגה.

סביליה

ב-30 ביולי 2016 חתם בן ידר על חוזה ל-5 שנים בסביליה מליגת העל הספרדית. ב-14 באוגוסט ערך בן ידר את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את לוסיאנו וייטו בדקה ה-61 בהפסד 2-0 לברצלונה במשחק הראשון של הסופר קאפ הספרדי. במשחק הגומלין שהתקיים שלושה ימים לאחר מכן, בו הפסידה סביליה 3-0, פתח בן ידר בהרכב והוחלף בדקה ה-63 על ידי ויטולו. ב-20 באוגוסט ערך בן ידר את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 75 דקות והבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 6-4 על אספניול במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-27 בספטמבר ערך בן ידר את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 82 והבקיע את שער הניצחון 1-0 על אולימפיק ליון במסגרת המחזור השני בשלב הבתים לעונת 2016/2017. ב-1 באוקטובר הבקיע צמד שערים בניצחון 2-1 על דפורטיבו אלאבס במסגרת המחזור השביעי בליגה.

מונקו

ב-14 באוגוסט 2019 חתם לחמש שנים במונקו, לאחר שזו הפעילה את סעיף היציאה שלו מסביליה, שעמד על 40 מיליון אירו.

קריירה בינלאומית

לבן ידר יש שתי הופעות בנבחרת צרפת בכדורגל אולמות ושלוש הופעות בנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21, שתיים מהן באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013 שהתקיימה בישראל. ב-23 במרץ 2018 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בהפסד 3-2 לקולומביה במשחק ידידות.
בטא במשולש

תכונות

β במשולש הוא כוכב כפול במרחק של כ-127 שנות אור ממערכת השמש. זוג הכוכבים מקיפים זה את זה במסלול אליפטי למדי, כך שהמרחק ביניהם נע משישית של יחידה אסטרונומית ועד למעט פחות מחצי יחידה אסטרונומית, בזמן הקפה של 31 ימים, 9 שעות ו-22 דקות. בשל המרחק הקטן שבין הכוכבים, לא ניתן להפריד את קרינתם ורק ניתוח ספקטרוסקופי מאפשר למדוד את השינויים במהירות הרדיאלית של בני הזוג וכך להעריך את מסלול ההקפה שלהם ואת מסותיהם. עוצמת ההארה המשותפת לזוג היא פי 74 מעוצמת ההארה של השמש והטמפרטורה המתאימה לספקטרום המשותף היא כ-8,000 קלווין. גילה של המערכת מוערך בכ-730 מיליון שנים.

β במשולש A

β במשולש A הוא הכוכב המסיבי והבהיר מבין השניים ואחראי לרוב הקרינה כך שניתן להעריך את תכונותיו. ככל הנראה מדובר בתת-ענק לבן מסוג ספקטרלי A5 IV (לפעמים מסווג כענק לבן מסוג ספקטרלי A5 III, אך עוצמת ההארה לא תואמת סיווג זה) עם מסה של 3.5 מסות שמש שאופיינית לתת-ענקים שהיו בעבר כוכבי הסדרה הראשית מסוג B. טמפרטורת פניו מוערכת בכ-8,250 קלווין ובהנחה שהוא אחראי ליותר מחצי עוצמת ההארה, ניתן להעריך שרדיוסו הוא 3-4 רדיוסי שמש. נראה שהוא נמצא בתהליך של התנפחות והתקררות בעקבות סיום שלב היתוך המימן שבליבתו להליום והוא צפוי להפוך לענק אדום. בשלב זה, רדיוסו יהיה גדול מהמרחק בינו ובין בן זוגו, מה שצפוי לגרום למעבר של חומר ביניהם וייתכן שתהליך זה יביא אף להתמזגותם לכוכב אחד.

β במשולש B

β במשולש B הוא הקטן והעמום מבין בני הזוג. מסתו היא כ-1.5 מסות שמש וסביר שהוא נמצא בשלב התפתחות מוקדם יותר, כלומר הוא עדיין כוכב הסדרה הראשית, ועל פי מסתו הוא צפוי להיות מסוג ספקטרלי F3-7 V. לכוכבים מסוג זה רדיוס סביב 1.3 רדיוסי שמש וטמפרטורה סביב 6,600 קלווין, מה שנותן לו עוצמת הארה של בערך פי 4 מעוצמת ההארה של השמש, אך כל הנתונים האלה משוערים בלבד.
אלכסנדר החמישי (אנטי-אפיפיור)

ביוגרפיה

פטרוס פילארגיס נולד בשנת 1339 בנאפוליס, כרתים, שהייתה חלק מהרפובליקה של ונציה. הוא הצטרף למסדר הפרנציסקני, ויכולותיו היו כאלה שהוא נשלח ללמוד באוניברסיטאות אוקספורד ופריז. כשהיה בפריז התרחש הקרע המערבי. פילארגיס תמך באפיפיור אורבנוס השישי, הוא חזר ללומברדיה, שם, הודות לתמיכתו של ג'אן גליאצו ויסקונטי, דוכס מילאנו, הוא הפך לבישוף הראשון של פיאצ'נצה (1386), לבישוף ויצ'נצה (1387), לבישוף נובארה (1389), ולבסוף לארכיבישוף מילאנו (1402).
לאחר בחירתו של האפיפיור אינוקנטיוס השביעי הקדיש פילארגיס כל מרצו לאיחוד המחודש של הכנסייה, אף על פי שהיו שני אפיפיורים יריבים. הוא היה אחד היזמים של מועצת פיזה, והתמרונים הפוליטיים שלו עוררו את אי שביעות רצונו של האפיפיור גרגוריוס השנים עשר, שהורה לשלול מפילארגיס את תפקידיו, הן כארכיבישוף והן כקרדינל.
במועצת פיזה (מה-25 במרץ 1409) בחרו הקרדינלים את פילארגיס לאפיפיור, והוא הוכתר ב-26 ביוני 1409, כאלכסנדר החמישי, מה שהפך אותו למעשה לאפיפיור המתחרה השלישי. בעקבות הבחירה בו, רוב המשטרים באירופה זיהו אותו בתור האפיפיור האמיתי, למעט ממלכת אראגון וממלכת סקוטלנד, אשר נותרו נאמנות לאפיפיור באביניון, ומדינות איטלקיות שונות, אשר דבקו באפיפיור הרומאי.
בתקופת שלטונו, שנמשכה עשרה חודשים, הייתה מטרתו של אלכסנדר החמישי להרחיב את התמיכה בו בסיוע צרפת, ובמיוחד את תמיכת לואי השני, דוכס אנז'ו, שלו הוא העניק את ממלכת סיציליה, לאחר שהוציא אותה מלדיסלאו, מלך נאפולי. הוא הכריז על כמה רפורמות: נטישת זכויות "שלל" ו"הנצחות", והקמת מערכת הבחירות הקנונית בקתדרלות ובמנזרים העיקריים. הוא גם חילק טובות הנאה ביד רחבה, שממנו נהנו המנדיקנטים במיוחד.
אלכסנדר החמישי מת ב-3 במאי 1410 בפתאומיות, בעת ששהה עם הקרדינל בלטזארה קוסה בבולוניה, ובמקומו נבחר האנטי-אפיפיור יוחנן העשרים ושלושה. עד המאה ה-20 נחשבו אלכסנדר ויורשו לאפיפיורים לגיטימיים, אולם כיום הם נחשבים כאנטי-אפיפיורים.
הערכה חלופית

הערכה חלופית היא גישה חדשה בתורת המבחנים. המושג מתייחס לאופן הערכת המסגרת החינוכית את הפרט הלומד בה. הערכה זו נקראת בשפה המקצועית "הערכה חלופית" מכיוון שהיא מהווה חלופה להערכה המסורתית והמקובלת, המבוססת על מבחנים.
ההערכה החלופית בודקת את יכולות התלמיד שאינן נבדקות במבחן רגיל. בשיטת הערכה זו נבדקת מידת יכולתם של תלמידים ליישם את הידע, את המיומנויות ואת ההבנה שרכשו – בתנאים הקובעים של "העולם האמיתי" שמחוץ לבית הספר ולא רק באמצעות בחינות.
לגישת "ההערכה החלופית" יש ביקורת על הגישה המסורתית של מבחנים. עיקר הביקורת היא על מבחנים בעלי שאלות סגורות. הגישה שבה השתמשו בשנות ה-90 של המאה ה-20, טוענת כי מבחן בצורתו המוכרת, כלומר מבחן שבו נעשה שימוש במכשירי כתיבה כמו נייר ועיפרון, אינו מכסה את כל סוגי הלמידה שראוי שיוערכו. ההערכה המסורתית באמצעות מבחן אינה מודדת את כל יכולות התלמיד, אלא לרוב את יכולת זכירת החומר ויציקתו לתשובה מובנית, שלא כמו ההערכה החלופית שדורשת מהתלמידים מיומנויות חשיבה גבוהות כמו: תכנון, ארגון ומיזוג מידע, הסקת מסקנות, ביקורתיות וכדומה.
בהערכה החלופית נעשה שימוש נרחב במטלות ביצוע ובעבודות כגון: כתיבת עבודת חקר, תלקיט עבודות, הכנת משחק, הכנת דגם ועוד. עם זאת, אין היא זונחת לחלוטין את העקרונות הבסיסיים של ההערכה, כמו תוקף ומהימנות, שנעוצים בתורת המבחנים המסורתית. בנוסף, ההערכה החלופית שלא כמו השיטה המסורתית מתמקדת בתהליך הלמידה ולא רק בתוצר, ומציגה ללומד מצבים אותנטיים ורלוונטיים לחייו.
במסגרת רפורמת "ישראל עולה כיתה" של משרד החינוך שולבה גישה זו באופן נרחב.
מרקו אורניה

קריירה

אורניה התחיל את הקריירה שלו באלחואלנסה, ובפברואר 2007, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. ב-8 בפברואר 2011, הוא חתם במועדון הרוסי קובאן קרסנודאר ל-4 שנים. בקיץ 2014 הושאל למיידטלנד. ב-10 בדצמבר חתם באופן קבוע בקבוצה.
ב-2009 זומן לנבחרת, ערך את הופעתו הבכורה נגד ונצואלה. אורניה נכלל לסגל מונדיאל 2014 בו הבקיע שער נגד אורוגוואי בניצחון 3-1, בשלב הבתים אותו סיימה הנבחרת במקום הראשון המפתיע, מעל לנבחרות חזקות כאורוגוואי, איטליה ואנגליה. יחד עם נבחרתו העפיל אורניה עד לרבע הגמר, שם נעצרה קוסטה ריקה בפנדלים מול הולנד.
שירות בתי הסוהר הפדרלי

היסטוריה

מערכת הכליאה הרוסית היא אחת הוותיקות בעולם. היא הפכה לממוסדת ב-12 במרץ 1879, עם הקמת מחלקת הכלא הראשית של המשרד לענייני פנים. 
ב-13 בדצמבר 1895 המחלקה הפכה לחלק ממשרד המשפטים והמשיכה להתקיים כאחראית על מתקני המאסר ומושבות העונשין עד מארס 1917.
לאחר מהפכת 1917 הוקם המינהל הראשי למתקני מאסר (ראשי התיבות ברוסית: ГУМЗ) שהפך למחלקה במשרד הפנים עד להקמת נקוו"ד והגולאג. בשנת 1930 הוקם ה"גולאג", שהייתה המנהלת האחראית לניהול מחנות העבודה ומתקני הכליאה הסובייטים, עד שנת 1960 שבה הוחלט על פירוקה ובמקומה הוקמה מחלקת בתי הסוהר הראשית (ברוסית: Главное управление исполнения наказаний, בראשי תיבות, ГУИН), שהמשיכה לנהל את מתקני המאסר גם אחרי התפרקות ברית המועצות.
במרץ 2004 הועברה מחלקת בתי הסוהר הראשית מאחריות המשרד לענייני פנים לאחריות משרד המשפטים והמחלקה הפכה לשירות בתי הסוהר הפדרלי (במסגרת רפורמה ארגונית פדרלית שבוצעה באותה עת). תפקידי השירות החדש עוגנו בחקיקה מיוחדת. 
בהדרגה גדלה אחריותו וגדל גם מספר המועסקים בו העומד כיום על יותר מ-295,000 איש.

ביקורת

שירות בתי הסוהר הפדרלי סופג ביקורת ציבורית רבה על רמת השחיתות בו. כך בשנת 2013 השירות הפדרלי לפיקוח פיננסי ומשטרת הפדרציה הרוסית בדקו את היעלמות סכום של למעלה ממיליארד רובלים מתקציב השירות.
במרץ 2015 נעצר מנהל שירות בתי הסוהר הפדרלי לשעבר, אלכסנדר ריימר, יחד עם שלושה בכירים נוספים בשרות בתי הסוהר והם הואשמו בגניבת סכום של 3 מיליארד רובלים, מתקציבי הארגון וביוני 2017 הואשם ריימר בגניבת 3 מיליארד רובלים ובית המשפט במוסקבה דן אותו לשמונה שנות מאסר.

כמות האסורים בבתי כלא ברוסיה

עד שנת 2000 רוסיה הייתה במקום הראשון בכמות האסירים למאה אלף איש. ברם, כיום זו ארצות הברית ורוסיה נמצאת במקום הרביעי אחרי ברזיל והרפובליקה העממית של סין.
נכון ליולי 2017, לפי נתוני אתר PrisonStudies, במתקני המאסר והכליאה ברוסיה שהו 618,490 איש.
קורט טיד

ביוגרפיה

טיד הוא בנם של מרגרט ואמט טיד. אביו היה תת-אדמירל בצי ארצות הברית ואחיו הגדול מרק שירת כאדמירל משנה ושימש הכומר הראשי של הצי. ב-1974 סיים את לימודיו בתיכון בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית.
ב-1978 סיים תואר ראשון באקדמיה הימית של ארצות הברית, ב-1986 סיים תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת בורדו בצרפת והוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה של המטות המשולבים.
בתום לימודי באקדמיית הצי התגייס לצי ארצות הברית. הוא שירת כקצין קשר ומכונות במשחתת הטילים המונחים USS Semmes, כקצין מכונות בנושאת המטוסים USS America, סגן מפקד קבוצת המשחתות והסיירות 8, קצין מבצעים במשחתת USS Deyo, קצין מטה במשחתת USS Leftwich, בשנים 1997–1998 פיקד על המשחתת USS Arthur W. Radford. בשנים 2004–2005 פיקד על פלגת המשחתות 50, על כוח המשימה 55 ועל המבצעים הימיים במפרץ הפרסי. בשנים 2008–2009 פיקד על קבוצת התקיפה 8 כמפקד נושאת המטוסים דווייט אייזנהאואר. בשנים 2011–2012 פיקד על הצי הרביעי של ארצות הברית ומפקדת כוחות הצי של פיקוד דרום. 
תפקידי המטה שלו כללו שירות כמתכנן אסטרטגי בלשכת ראש המבצעים הימיים ובמפקדת נאט"ו, שירות בחטיבת התכנון והאסטרטגיה של הצי במחלקת ההגנה, אנליסט בלשכת מזכיר הצי של ארצות הברית, בשנים 1998–2001 שימש עוזר לענייני מבצעים במפקדת הצי בפיקוד מרכז של ארצות הברית והצי החמישי. לאחר פיגועי 11 בספטמבר ב-2001 היה סגן לענייני מבצעים בכוח התכנון "DEEP BLUE" למלחמה בטרור שהוקם במפקדת ראש המבצעים הימיים ושירת בתפקיד עד 2003. בשנים 2005–2007 שירת כראש תחום מלחמה בטרור וראש תחום מדיניות יכולות אסטרטגיות במטה המועצה לביטחון לאומי. ביולי 2012 מונה לראש אגף מבצעים במטות המשולבים ובאוקטובר 2013 מונה לעוזר יושב ראש המטות המשולבים.
בינואר 2016 מונה למפקד פיקוד דרום של ארצות הברית. שירת בתפקיד עד נובמבר 2018 ופרש משירות הקבע.
במהלך שירותו עוטר פעמיים במדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה, במדליית השירות המצוין של הצי, מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה וארבע פעמים באות לגיון ההצטיינות. כמו כן עוטר באות לגיון הכבוד מממשלת צרפת. מיוני 2015 טיד נושא בתואר "Old salt" כקצין הימי בעל הוותק הרב ביותר בצי.
לאחר שירותו משמש עמית בכיר באוניברסיטה לביטחון לאומי, חבר בוועדה המייעצת של ארגון "Spirit of America" ויושב ראש תוכנית המלגות אולמסטד.
רבייה

בביולוגיה, רבייה היא תהליך בו יצורים חיים מעמידים צאצאים. בזכות תהליך זה החיים ממשיכים להתקיים על פני כדור הארץ לאורך זמן, שהרי אף יצור לא חי חיי נצח.
ישנם שני סוגי רבייה: רבייה זוויגית ורבייה אל-זוויגית.

רבייה זוויגית

רבייה זוויגית (או מינית) היא רבייה באמצעות התלכדות של שני תאי מין (גמטות) לתא אחד אשר תכונותיו מורכבות מתכונות שני תאי המין. ברבייה זוויגית לאורגניזם החדש שני הורים: זכר ונקבה. תא מין נוצר באמצעות חלוקת תא ייחודית בשם מיוזה ("חלוקת הפחתה"), שבה מתחלק התא בדומה למיטוזה אך נעשות שתי חלוקות, ללא הכפלה נוספת של המידע התורשתי בתאים, כך שנוצרים ארבעה תאי צאצא, כשבכל אחד מהם מחצית מן החומר התורשתי של אותו זן. תאי המין נפגשים ומתרחשת הפריה, שהיא תהליך שבו מועבר המידע התורשתי לאחד מתאי המין כך שבאותו תא ישנו מלוא החומר התורשתי של אותו הזן. לאחר ההפריה נוצר תא מופרה (זיגוטה) המתחלק פעמים רבות (בחלוקת מיטוזה) עד שנוצר עובר (בבעלי חיים) או זרע (בצמחים) המתפתח עד לבגרות.

רבייה זוויגית מול רבייה אל-זוויגית

מספר הפרטים באוכלוסייה של אורגניזמים המתרבים ברבייה אל-זוויגית נוטה לעלות באופן מעריכי. אולם כולם בעלי פגיעות דומה מפני שהם תלויים במוטציות לשינויים בחומר התורשתי שלהם (DNA). אורגניזמים המתרבים ברבייה זוויגית, לעומת זאת, מולידים פחות צאצאים, אלא שהמגוון הגנטי שלהם (שמקורו בשחלוף ובהיערכות הכרומוזומים במהלך החלוקה) מחשל אותם מפני מחלות.
ישנם גם אורגניזמים בעלי יכולת בחירה בין רבייה זוויגית לחד-זוויגית בהתאם לנסיבות, כמו כנימות, ריריות, שושנות ים וסוגים שונים של צמחים. כאשר שוררים תנאים סביבתיים נוחים, ניתנת עדיפות לרבייה אל-זוויגית המנצלת את התנאים המיטיביים, כגון היצע מזון בשפע, מחסה הולם, אקלים רצוי, היעדר מחלות, רמת חומציות אופטימלית (pH) או שילוב מתאים של צרכים קיומיים אחרים. אוכלוסיות כאלה, המתרבות באופן אל-זוויגי, גדלות באופן מעריכי תוך ניצול מרבי של מלאי המשאבים.
משהתרוקנו מקורות המזון, האקלים השתנה לרעה, או שלהישרדות הפרט נשקפת סכנה משינוי עוין כלשהו בתנאי המחיה, פונים אורגניזמים אלו לרבייה זוויגית. רבייה זוויגית מבטיחה ערבוב של מאגר הגנים של המין. השוני המצוי בצאצאים של רבייה זוויגית מקנה להם כושר הישרדות עדיף בתנאים החדשים, ומאפשר את פעילותו של מנגנון ההסתגלות הבררני. בנוסף, רבייה זוויגית מביאה בדרך כלל לידי יצירת שלב חיים שמסוגל להתמודד עם תנאים שמסכנים את צאצאיהם של יצורים אל-זוויגים. זרעים, נבגים, ביצים, גלמים, ציסטות או שלבי "תרדמת" אחרים של רבייה זוויגית, מבטיחים את הישרדותם של האורגניזמים בתנאים עוינים, בכך שהם מאפשרים להם להמתין עד חלוף המצב המאיים, ולהתאושש חזרה כשהתנאים משתפרים.
מיכאיל טיכונראבוב

עבודה בתחום ההנעה הרקטית

בפגישתו עם סרגיי קורוליוב (שהובילה לשיתוף פעולה צמוד), הפציר בו קורוליוב להוביל את הפיתוח של טילים בליסטיים עם דלק נוזלי שהסתיים בסופו של דבר במספר שיגורים מוצלחים. טיכונראבוב המשיך לעסוק בתחום זה עד שנת 1966, שנת מותו של קורוליוב. בשנת 1932 עסק בפיתוח המנוע הרקטי הדו-שלבי הראשון של ברית המועצות. בשנת 1933 ניהל את הפיתוח של הרקטה הסובייטית הראשונה עם מנוע היברידי (מנוע בו ההודף והמחמצן נמצאים בשני מצבי צבירה שונים). החל משנת 1938, עסק בחקר מנועים רקטיים עם דלק נוזלי וכן בפיתוח רקטות לצורך מחקר השכבות העליונות של האטמוספירה. כיוון שבסוף שנות ה-30 הופסקו העבודות בפיתוח של טילים בליסטיים עם דלק נוזלי, התרכז טיכונראבוב בפיתוחם של הרקטות במערכת הנשק קטיושה.
טיכונראבוב היה האיש שהציע לשלב את כוחם של מנועים רקטיים רבים, לשם יצירת הטיל הבליסטי הראשון שהיה בעל טווח ביניבשתי, R-7 סמיורקה. מטיל זה פותח המשגר החללי ששיגר את הלוויין ספוטניק 1. הצעתו נתקבלה בשלב ראשון בבוז ובלעג בקרב עמיתיו המדענים שכן באותה העת הדעה הרווחת הייתה כי לא ניתן להגיע לטווחים הגדולים מ-1000 קילומטר.

קבוצת טיכונראבוב וחלקו בלוויין ספוטניק 1

בשנת 1955, לאחר אישור הסובייט העליון למיזם הלוויין הראשון של ברית המועצות, הקים טיכנוראבוב קבוצה מצומצמת של מהנדסים צעירים שעבדו למען מימוש המיזם ובניית הלוויין שנודע כספוטניק 1. טיכונראבוב היה המהנדס העיקרי שביצע את עבודת התכן ללוויין, בהנהלת סרגיי קורוליוב. לאחר שיגור הספוטניק 1 וכן לווין עם בע"ח, קיבל טיכונראבוב (ביחד עם מספר מדענים אחרים) בשנת 1957 את עיטור לנין. רק בשנים האחרונות זוכה פעילותו של טיכונראבוב להכרה בעולם, בין היתר הודות למסמכים רבים שהיו שמורים בארכיונים סגורים ברוסיה, אשר נפתחו לעיון חוקרים, ובראשם היסטוריון החלל האמריקני פרופסור אסיף סידיקי, אשר העלה במחקריו ממצאים רבים המוכיחים כי הדמות המרכזית שעמדה מאחורי הספוטניק הייתה טיכונראבוב.

טיכונראבוב ומיזמי חלל לאחר הספוטניק

מיכאיל טיכונראבוב היה פעיל במיזמי חלל סובייטיים רבים, ובהם החלליות לחקר הירח מסדרת "לונה", פיתוח החללית המאוישת הראשונה ווסטוק והנגזרת שלה ווסחוד. בנוסף המשיך לעסוק במערכות הנעת חלל.
עידן חיים

ביוגרפיה

חיים נולד בעפולה. למד בפנימיית כפר הנוער ויצו ניר העמק.
בשנת 2011 התמודד חיים בתוכנית הריאליטי "כוכב נולד" בעונתה התשיעית.
לאחר התוכנית, הוציא חיים סינגל ראשון "הבטן מתהפכת", שאותו הפיק, תמיר צור. לאחר מכן הוציא סינגל שני "בנית לי אימפריה", אותו הלחין למילים של לי קיסר. בשנת 2012 הוציא חיים את השיר "המסע של שנינו" שכתב נועם חורם. בשנת 2013 הוציא חיים את הסינגל "רעידת אדמה". באותה שנה כתב והלחין חיים את השיר "אתה באבא" לזכרו של אביו של טום קשתי.
בשנת 2014 הוציא חיים אלבום ראשון ובו מספר שירים נוספים, בהם, "נסיכת הים" שאותו כתבה ארלט ספדיה והלחין עדי לאון. בנוסף הוציא את הסינגלים "וידוי", "ציפורים שרות" ו"קורא אלייך". כן באותה שנה, הופיע חיים כסולן עם להקת האירועים "מומנטוס".
בשנת 2015 הוציא סינגל נוסף, שנקרא "אחת ומיוחדת", שאותו כתב והלחין עם אורן איתן. לאחר מכן הוציא את השיר "מזיזה את הגרוב" שכתב והלחין ביחד עם אורן איתן. באותה שנה הוציא חיים סינגל חדש ועליו קליפ "בת של מלך".
בשנת 2016 הוציא חיים סינגלים חדשים - "נילחם בלילות הקרים", "מרגיש רווק" וקאבר להראל מויאל - "אהיה לך אושר".
בשנת 2017 הוציא סינגלים- "תחת אש" עם רון נשר, קאבר לשיר "יום שישי את יודעת" עם רון נשר; "oh my" עם עומרי 69 סגל; "הלילה יורד" עם ספיניו; ו"לילה טוב" בביצוע עם רון נשר וארז שפירא.
בשנת 2018 הוציא חיים סינגלים נוספים, את "#דודוזר" שר עם רון נשר, בומרנג ועומרי סגל. ואת הסינגל "נעים מאוד" אותו כתב רון נשר, ו"קפוצ'ינו". בהמשך השנה הקים חיים הרכב אירועים בשם "קונספט".
בשנת 2019 הוציא חיים סנגל נוסף- ״אקסית שלי צדקה״
ולאחרונה הוציא עידן חיים סינגל חדש בשם ״עופי על עצמך״.
במקביל להיותו זמר, עובד חיים כנהג.
אקרוטאטוס השני

אקרוטאטוס השני (ביוונית: Ακρότατος;‏ ? - 262 לפנה"ס) היה מלך ספרטה מהשושלת האגידית. מלך משנת 265 לפנה"ס עד שנת 262 לפנה"ס.

ביוגרפיה

אקרוטאטוס היה בנו של אראוס הראשון, מלך ספרטה מהשושלת האגידית. סבו היה אקרוטאטוס הראשון, שמעולם לא עלה על כס המלכות.
לאקרוטאטוס הייתה מערכת יחסים לא חוקית עם הנסיכה כילוניס מהשושלת האאוריפונטידית. כילוניס הייתה אשתו של המצביא קלאונימוס, דוד של אביו של אקרוטאטוס. פלוטרכוס כותב שכילוניס התאהבה באקרוטאטוס "באופן נואש" ושקלאונימוס נודע כ"בעל מזג אלים ושרירותי" ושזלזל באשתו. מערכת יחסים זו, כמו גם העובדה שקלאונימוס לא נבחר למלך לאחר מותו של קלאומנס השני, גרמו לכך שקלאונימוס הסית את פירוס מלך אפירוס לתקוף את ספרטה.
כאשר פירוס תקף, שהה אראוס אביו של אקרוטאטוס בכרתים, ומשום כך אקרוטאטוס הנהיג את הגנת העיר. בספרטה הרוחות סערו והיו שהציעו להבריח את הנשים מחוץ לעיר. תוכנית זו נתקלה בהתנגדות, שכן לא ייתכן שהנשים יחיו בעוד ספרטה תיפול. הנשים והגברים עמלו יחד לחפור תעלה נגד פילי הקרב של פירוס. במהלך יום הקרב הראשון, אקרוטאטוס סיכל ניסיון של פירוס לאגף את התעלה, על ידי כך שאיגף בעצמו את הכוח התוקף והסב לו אבידות כבדות. פלוטרכוס מספר שבסוף היום נכנס אקרוטאטוס מכוסה בדם לספרטה, ונראה נאה יותר מתמיד. כל נשות ספרטה קינאו בכילוניס, וזקני העיר ביקשו ממנו לעזוב את הקרב ולהינשא לה באופן חוקי כדי שיוליד ילדים נוספים כמוהו. במשך יומיים הצליחו התושבים לעמוד נגד ההתקפות החוזרות ונישנות של פירוס, ולאחר מכן שלח אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון גיס שכירים שלו תחת פיקודו של אמינאס איש פוקיס לעזרת העיר. ואראוס חזר מכרתים עם 2,000 חיילים. מצבו של פירוס היה בכי רע והוא נאלץ לנטוש את המצור על ספרטה.
הדבר אינו מצוין במפורש במקורות, אולם נראה שלאחר הקרב נשא אקרוטאטוס את כילוניס לאשה באופן חוקי. בשנת 265 לפנה"ס, מת אראוס, ואקרוטאטוס ירש אותו כמלך. תקופת מלכותו הייתה קצרה, ולא ידוע עליה הרבה. פאוסניאס כותב שבשנת 262 לפנה"ס (או 265 לפנה"ס), הצבא הספרטני פלש למגלופוליס בפיקודו של "אקרוטאטוס בן קלאומנס". התחולל קרב קשה שפרטיו אינם ידועים, ושני הצדדים ספגו אבדות כבדות. עם זאת, צבא מגלופוליס בפיקודו של אריסטודמוס ("הטוב") הנחיל מפלה לספרטנים שנאלצו לסגת. בין ההרוגים היה גם אקרוטאטוס. השם "אקרוטאטוס בן קלאומנס" מצביע כפשוטו על אקרוטאטוס הראשון, עם זאת סביר להניח שהכוונה לאקרוטאטוס השני ופאוסניאס התבלבל בשמות. מחזקת השערה זו היא העובדה שפלוטרכוס מציין במפורש שאקרוטאטוס השני מת בקרב מול אריסטודמוס ממגלופוליס.
פילרכוס מאשים את אקרוטאטוס ואת אביו אראוס כמי שייבאו לספרטה מנהגים רעים כמו פאר ובזבוז, שגרמו להשחתת המידות של בני ספרטה. בנו, אראוס השני, נולד זמן קצר לאחר שמת, ומלך עד גיל שמונה (שנת 254 לפנה"ס), אז מת ממחלה.
יחזקאל אדירם

ביוגרפיה

אדירם נולד בעיר פוניבז' שבליטא. ביום הולדתו השלישי פרצה מלחמת העולם השנייה. בשנת 1949 עלה לישראל ולמד בבית-הספר היסודי "ביל"ו" בתל אביב ובמדרשיית נעם.
שירת בצה"ל ביחידה 8200 החל מ-1955. בזמן במלחמת יום הכיפורים ניהל את התחקיר על הניסיון הכושל לחצות את התעלה בעזרת גשר הגלילים.
ב-1 במרץ 1953 הצטרף למערכת ידיעות אחרונות, שם שימש ככתב במשך 64 שנים עד סוף יולי 2017.
במשך כל הקריירה העיתונאית שלו שימש ככתב לעניינים משפטיים. במשך השנים פרסם אלפי ידיעות וכתבות, והפך ל"מוסד" בבתי-המשפט של תל אביב.
בשנת 1959 חשף את פרשת יוסל'ה שוחמכר. בנוסף לפעילות העיתונאית בפרשה עמד בראש "הוועד הציבורי להצלת יוסלה", נפגש עם ראש הממשלה דוד בן-גוריון, ושכנע אותו להפעיל את שירות הביטחון הכללי בהנהגת איסר הראל, להשבת הילד להוריו.
בשנות השישים והשבעים פיתח נוהג של הסגרת עבריינים מבוקשים למשטרה. אסירים נמלטים ועבריינים שהמשטרה חיפשה נהגו לפנות לאדירם, לספר את סיפורם לעיתון, ולהסגיר עצמם למשטרה כשצלם של העיתון עוקב אחרי התהליך. הוא זכה לתואר "המסגיר הלאומי" ועבריינים סיפרו ש"רחוב המסגיר" נקרא על שמו.
המקרה הידוע ביותר של הסגרה אירע באוגוסט 1988, כאשר הרוצח הרצל אביטן נמלט מהכלא. בעוד המשטרה עורכת אחריו מצוד בכל הארץ, טילפן אביטן לאדירם, והתראיין מן המסתור שבו התחבא. בסופו של דבר, הסגיר את עצמו.
בשנת השבעים של המאה העשרים היה אדירם חבר מרכז הליכוד, והתמודד בשם התנועה פעמיים על ראשות עיריית חולון. הוא לא נבחר, ושימש כראש האופוזיציה בחולון.
משנת 1997 ועד שנת 1999 כיהן כיו"ר אגודת העיתונאים בתל אביב. במשך עשרות שנים שימש כחבר ועד העיתונאים ב"ידיעות אחרונות" בהמשך שימש כיו"ר ועד העיתונאים.
התגורר שנים רבות בחולון, וכיום הוא מתגורר בצפון תל אביב.
מיכאל (מייקל) שיר

מיכאל (מייקל) שיר (נולד בשנת 1949) הוא מורה דרך ישראלי בטיולים מאורגנים מחוץ לישראל ולשעבר, כתב צבאי ועיתונאי.

ביוגרפיה

שיר נולד לחיה ואריה, בקיבוץ גבת שבעמק יזרעאל. לאחר סיום בית הספר התיכון בקיבוץ גבת התגייס לצה"ל לתפקיד כתב בירחון במחנה נח"ל, בשנים 1969-1972.
בין השנים 1968–1969 ערך את "יחדיו", ביטאון חטיבת בני הקיבוץ המאוחד. בשנת 1972 יצא שיר בשליחות עיתונאית לסיקור משחקיה של קבוצת הכדורסל הפועל גבת/יגור באירופה ובין השאר ב"ספורט הפועלים" בעיר גראץ באוסטריה. בתחילת 1973 זכה שיר בתחרות פרס הכתבה הטובה מבין 234 מתחרים ולכן הוזמן על ידי עורכי העיתון, דב יודקובסקי ורם אורן, לתרום לצוות העיתון. בשנת 1973 הועסק בידיעות אחרונות, ככתב לענייני התיישבות וחברה. בין השנים 1974- 1975 ערך את "במבחן", ביטאון תנועת המחנות העולים.
בין השנים 1975–1979 המשיך שיר לכתוב ב"ידיעות אחרונות" ואף יצא בשליחות העיתון ושידורי קול ישראל לסקר את מבצע קליטת פליטי וייטנאם בישראל, עקב ההחלטה שקיבל ראש הממשלה מנחם בגין.
בין השנים 1977–1979 היה שיר לכתב הראשון של "קול ישראל" בהונג קונג, ממנה שידר עשרות כתבות. פרק זה בחייו כלל דיווחים על מלחמת וייטנאם ועל המהפך שעברה סין לאחר הסתלקותו של מאו דזה-דונג. שיר קיים בנידון ראיון עם לורנס כדורי, שפורסם במוסף "7 ימים" של ידיעות אחרונות.
בנוסף, בזמן שהותו בהונג קונג מונה שיר לכתב "הארץ שלנו", והעביר סדרת כתבות על בית הספר הבינלאומי בהונג קונג לתלמידים מכל העולם.
בין השנים 1977–1975, ובשנים 1979–1982 היה רכז תרבותי ומדריך חברתי בפנימיית בית הספר בויאר בירושלים. בין השנים 1975–1977 ובשנת 1979 היה כתב "הארץ שלנו", וחבר מערכת תוכנית הילדים "שקט משדרים" בהפקת הטלוויזיה הכללית, ערוץ 1. בשנת 1977 היה מורה ללימודי ארץ ישראל ו-גאוגרפיה בבית הספר היהודי בהונג קונג. בנוסף הועסק שיר ככתב "שידורי ישראל", וכתב ידיעות אחרונות במזרח הרחוק.

קרן קיימת לישראל

בין השנים 1979–2002 עבד שיר בקרן קיימת לישראל, כחבר הנהלת האגף לחינוך ולנוער. שיר היה מנהל המחלקה לפרויקטים חינוכיים, ובתפקיד זה עסק בארגון וריכוז פרויקטים ארציים דוגמת נטיעות תלמידים ומוסדות חינוך ברחבי הארץ, ארגון טקסי נטיעות ומפעלי הנצחה לבתי ספר ותנועות הנוער. הוא השתתף בפרויקטים חינוכיים בחו"ל שכללו משלחות מורים לפראג ולפריז. כמו כן, שימש מזכ"ל תנועת "המורים למען קק"ל" ועסק בטיפוח רכזי חינוך ציוני ומורשי קק"ל ברחבי הארץ.
היה עורך "שורשים", ביטאון מערכת החינוך של קק"ל, וחבר הנהלת חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי.

הדרכת טיולים מאורגנים ברחבי העולם

בשנים 1995-1996 עבר קורס מלווי קבוצות לחוץ-לארץ מטעם חברת "רימון טיולים". החל משנת 1996 הוא עוסק בהדרכה, בכתיבת מסלולים, ואף בארגון קבוצות, טיולים וסיורים מאורגנים בחוץ-לארץ. הוא משמש מדריך בחברת "סביב העולם".
מ-1986, שיר הוא בוגר החוגים להיסטוריה של עם ישראל ומחשבת ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1988–1990 למד לתואר שני באוניברסיטה העברית במכון ליהדות זמננו. מלבד זה, בשנת 1968 למד שיר עיתונות ותקשורת המונים במכונים הבריטים להשכלה בכתב ובשנת 1977 הוסמך להוראת העברית בבתי הספר היהודים בגולה מטעם הסוכנות היהודית.
מתגורר בירושלים, נשוי ואב לשתיים.