google/wiki40b huggingface dataset:
מימון בן-עטר

ביוגרפיה

נולד במקנס שבמרוקו ב-20 ביולי 1867 (י"ז בתמוז ה'תרכ"ז) למסעודה ולרב יוסף בן-עטר. בין השנים 1872–1877 למד את מקצועות התורה והכתיבה בתלמוד תורה בעיר אצל הרב שלמה טולדנו. לאחר סיום לימודיו בתלמוד תורה החל ללמוד בישיבה אצל הרב שלמה בן עמארה. בישיבה זו צבר ידע רב בתורה, ובהגיעו לגיל 17 כבר נחשב לאחד מגדולי רבני מקנס.
בסביבות חודש אוגוסט 1885 (אב ה'תרמ"ה) יצא יחד עם אמו האלמנה, אחיו הגדול ושאר בני משפחתו למסע שבסופו התכוון להגיע לישראל. בתחילת המסע הגיע לטנג'יר, שם התעכב עם משפחתו בעקבות מגפת הכולרה. לאחר חמישה חודשים נסע לג'יבלרטר וממנה יצא בהפלגה בת שמונה ימים לאלכסנדריה שבמצרים. כשהגיע לאלכסנדריה תכנן להישאר מספר ימים בעיר כדי לנוח, ומשם להתקדם לישראל. לאחר התייעצות עם מכרים מקומיים, החליט להישאר עם משפחתו באלכסנדריה למשך תקופה ארוכה יותר, בעקבות העוני ששרר בישראל.
בתחילת תקופת שהותו באלכסנדריה הקים יחד עם אחיו, הרב יעקב, תלמוד תורה מסורתי לילדים, שהכיל בשיאו כ-300 תלמידים, ולימד בין היתר בשפות ערבית, אנגלית וצרפתית. לצורך הקלה על המורים והתלמידים, חיבר ספרי לימוד בשם "חינוך נערים" בעברית, ודאג לתרגם גם ספרי קודש נוספים לשפה המדוברת במדינה. לאור הצלחתו בתחום החינוך, הוזמן בשנת 1891 (ה'תרנ"א) לנהל גם את בית הספר העברי של הקהילה היהודית בעיר, שם שימש בתפקיד עד לשנת 1924 (ה'תרפ"ד).
הרב בן-עטר ניחן בקול ערב, ובין השנים 1907–1954 (ה'תרס"ח - ה'תשט"ו) שימש כחזן ושליח ציבור בבית הכנסת הגדול "אליהו הנביא" שבאלכסנדריה. בשנת 1925 (ה'תרפ"ו) החל לכהן כרבה של אלכסנדריה וחבר בית הדין היהודי בעיר.
בשנת 1954 (ה'תשט"ו) עלה לישראל. הלך לעולמו ב-19 בינואר 1958 (כ"ז בטבת ה'תשי"ח) ונקבר בבית העלמין "שער מנשה" הסמוך לפרדס חנה.

פעילותו והנהגתו

הקים באלכסנדריה את חברת "גמילות חסדים" שעסקה בכל צורכי האבלים, וכן חברת "ביקור חולים" שעסקה בכל צורכי חולים עניים ומשפחותיהם. בעת ששימש כרב הקהילה בעיר, יצר קשרים בין קהילתו ליישוב היהודי בישראל, וייבא משם תשמישי קדושה כדוגמת תפילין, מזוזות, ספרי תורה וטליתות. כמו כן דאג לטפל בכל עסקי הקהילה כדוגמת כתיבת ספרי הלכה, מסירת שיעורי תורה, סידור חופות וקידושין והכשרת נערים לקראת כניסתם לעול מצוות. 
נודע כבעל צדקה. בכל יום חמישי נהג לחלק למשפחות מעוטות יכולת שוברים עם חתימתו, באמצעותם קנו מצרכים לשבת, ואחת לחודש היה עובר בין החנויות ומשלם את חובות השוברים. בכל יום שישי היה מגיה את ספרי התורה בכל בתי הכנסיות בעיר. לאחר מכן היה יוצא לשוקי אלכסנדריה כדי להזכיר לסוחרים היהודים על כניסת השבת. תושבי אלכסנדריה היהודים והערבים כאחד כיבדוהו, והיו פונים אליו להתייעצות בכל עת. גם מצד הרשויות במצרים זכה לכבוד ואהדה, וכשאושפז בעקבות מחלה בבית החולים הממשלתי באלכסנדריה, הגיע לבקרו נשיא מצרים הראשון, מוחמד נגיב.
היה תומך נלהב בחידוש השפה העברית, ובמלאת 50 שנים לתחיית השפה שלח לאליעזר בן יהודה מכתב ברכה שהתפרסם בעיתוני התקופה.

לקריאה נוספת

אהרון סורסקי, אורות ממזרח - תולדות רועים רוחניים ליהדות הספרדית, בני ברק 1974 (עמ' רמ - רנ)
קתדרלת בורז'

היסטוריה

בניית הקתדרלה החלה ב-1195 בעקבות החלטתם של הארכיבישוף אנרי דה סילי (Henri de Sully) ומועצת הקנוניציה להקים קתדרלה בסגנון גותי. הקתדרלה נבנתה על חפיר גאלו-רומי. ב-1199 ירש את דה סילי הארכיבישוף גיום דה דנז'ון (Guillaume de Dangeon) והוא קבע את התוכנית האיקונוגרפית ככזו שתיאבק נגד הכפירה בנצרות. בעקבות מותו זרמו תרומות רבות לבניין הקתדרלה. ב-1214 הושלם בית המקהלה ובשנים 1224–1250 הושלמה הספינה הראשית. החזית המערבית הושלמה ב-1270. ב-1506 קרס המגדל הצפוני, אך הוא נבנה מחדש בסגנון גותי שהיה הרמוני עם החזית המערבית בת חמשת השערים.

אדריכלות

הקתדרלה בנויה בשילוב של סגנון גותי מוקדם וסגנון גותי בשל. הקירוי הוא באמצעות קמרונות בני 6 צלעות האופייניים לגותיקה המוקדמת ואילו באגפים באמצעות קמרונות בני 4 צלעות. הקתדרלה מחולקת ל-5 אגפים: ספינה ראשית בגובה 37 מטר ואורך פנימי של 117 מטר, שני אגפים פנימיים בגובה 21.3 מטר ושני אגפים חיצוניים בגובה 9.3 מטר. האגפים נתמכו על ידי תמיכות דואות כפולות קומה אך גם בקירות עבים, שכן הבנאים חששו ששיטת התמיכות הדואות, שהייתה אז חדשה יחסית, לא תצליח לתמוך במבנה הגבוה. מבנה האגפים בעלי הגבהים השונים, עם התמיכות הדואות הכפולות, העניקו לקתדרלה מראה דמוי פירמידה. בקתדרלה זו אין בית רוחב וזאת כדי להשיג אחידות בחלל. עקב מבנה 5 האגפים יש שתי אמבולטוריות סביב האפסיס. הקתדרלה עצמה מוקפת בגנים מטופחים. 
החזית המערבית היא בת 5 שערים, שער לכל אגף. הדגש בעיצוב החזית היה על פשטות ואחידות הרמונית של המבנה. המגדל הדרומי, שידוע כמגדל החירש בגלל העדר פעמונים, כמעט קרס ולכן הוצב עמוד תומך ענק בצד הדרומי שלו. המגדל הגדול בחזית הוא העתק של המגדל הנמצא בלובר, וזהו סמל לכוחה של המלוכה.

חלונות ויטראז'

כמעט כל חלונות הויטראז' סביב האמבולטריות (למעט אלה בקפלות האקסיאליות) הם מתוכנית הזיגוג המקורית מסביבות 1215. האיקונוגרפיה ברבים מחלונות אלה היא בלתי רגילה: האיקונוגרפיה משתמשת בטיפולוגיות של סיפורים מהתנ"ך כפריפיגורציות (הקדמות המרמזות על העתיד) לאירועים בחייו של ישו; האיקונוגרפיה מציגה גם ציורים סמליים כגון שקנאי המנקר את חזהו כדי להאכיל את גוזליו בדמו שלו, לביאה המלקקת את גורה המעוות, כדי להעביר מסרים תאולוגיים מורכבים. חלונות אחרים מציגים את ישו ויום הדין האחרון, את מריה, אם ישו ואת סטפנוס הקדוש מוקפים בוויטראז'ים של גילדת הסוחרים, משל השומרוני הטוב, הבן הפזרן, סיפור Dives and Lazarus והאפוקליפסה. לצידם חלונות ובהם תיאור שנים-עשר השליחים וקדושים נוצריים. בסוף המאה ה-14 נתרם החלון " Le Grand Housteau" בידי הדוכס ג'ון מברי (Duke John of Berry) שגימר את החזית המערבית.

פיסול

הפסלים על החזית, של המלאך מיכאל ושל הקמים לתחייה, מחייכים כלפי הטימפנון של יום הדין האחרון, סמל לכך שהם מקדמים בברכה את שיפוטו של ישו. הבעות החיוך שלהם באו כנראה בעקבות פסל המלאך המחייך בקתדרלת נוטרדאם דה ריימס. לצד הדמויות השמיימיות ישנו תיאור חי של הגהנום, מלא בשדים ובחוטאים המתבשלים בקדרה רותחת.
השערים הצידיים מציגים פיסול רומנסקי מסביבות 1160.

יצירות נוספות

בחדר תשמישי הקדושה של בית מועצת הקתדרלה (Chapter House) התגלה ציור קיר. כמו כן, בקפלה של דה ברי ישנו פרסקו של צליבת ישו על רקע הים ושל הקימה לתחייה של ישו. הפרסקו מתוארך ל-1475.
כמו כן ישנו שעון אסטרונומי ועליו ציורים של גלגל המזלות מאת ז'אן ד'אורליאן (Jean d'Orleans). המנגנון המקורי, שיוצר על ידי ז'אן פיזורי (Jean Fusoris) ב-1424, שמור היטב, אך חלקים אחרים שניזוקו בשריפה שוחזרו והוצבו מחדש ב-1994.
מפרץ קיאק

גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ מופה לראשונה, באופן חלקי, בשנת 1898 על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית.
המפרץ מופה בפירוט על ידי משלחות ארגנטינאיות משנת 1947–1948 ונחשב על ידם כחלק ממפרץ פמפה (כיום - מעבר פמפה).

מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו בשנת 1986 הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
שמו של המפרץ ניתן לו על מנת להזכיר את סירות הקיאק של משלחת הכוחות המשולבים הבריטית (British Joint Services Expedition) שהקיפה את האי בראבנט בפברואר 1985.
ישיבה תיכונית נווה

התפתחות ובנייה

עם הקמתה בשנת 2008, שכנה הישיבה במבנים זמניים במושב יבול, כ-5 ק"מ ממיקומה הנוכחי. בשנת 2010 עברה הישיבה לקראוונים בסמוך לבניין הכיתות שהוחל בבנייתו באותם הימים, במושב נווה, שהיה אז בשלבי בנייה. בשנת 2011 נכנסה הישיבה לבניין הכיתות החדש. באמצע שנת 2012 נכנסו התלמידים לבניין הפנימיות החדש, אשר בו 22 חדרים. בשנת 2014 הוכרה הישיבה כמוסד חינוכי המקבל תמיכה מעליית הנוער. הישיבה נמצאת בפיקוח של המחוז החרדי. בשנת 2016 חנכה הישיבה את בניין הקבע של חדר האוכל ובית המדרש, ובכך השלימה מעבר של כל המבנים למבני קבע, מלבד מגורי כיתה י'. כל המבנים מוגנים מפני טילים, מפאת הימצאותה של הישיבה באזור עוטף עזה. בשנת 2018 קיבלה הישיבה שתי כיתות למחזור החדש, ולצורך כך הורחב בניין הכיתות. בהמשך אותה שנה הוחלט לא לפתוח שתי כיתות בשנה העוקבת.
סריג (גאומטריה)

בגאומטריה ויישומיה הפיזיקליים, סריג הוא מבנה אינסופי מחזורי, המתאפיין בכך שהזזות בכיוונים שונים מותירות אותו בעינו. מלבד העניין הגאומטרי, הקושר בין סריגים לבין ריצופים מחזוריים של המרחב, סריגים מופיעים בתחומים שונים של המתמטיקה, כגון תורת המספרים, תורת החבורות וטופולוגיה. לסריגים יש גם יישומים חשובים בפיזיקה, ובפרט בקריסטלוגרפיה.

דוגמאות

עולם המעשה סופי מטבעו ואינו יכול להכיל סריגים אמיתיים, אולם תהליכים טבעיים ותהליכי ייצור ממוכנים מעדיפים במקרים רבים פעילות מחזורית, ולכן אנו מוקפים בחלקי סריגים מסוגים שונים. נקודות המפגש של הקווים בדף משבצות הן דוגמה לסריג מישורי. מרכזיהם של תפוזים המסודרים בערימה מהווים חלק מסריג מרחבי, ונקודות ההשקה של התפוזים הן חלק מסריג מרחבי אחר.

תיאור באמצעות מטריצות של סריגים במרחב אוקלידי

אם A היא מטריצה שעמודותיה  מן ההגדרה השלישית, ו- x וקטור עמודה, שרכיביו , אז המכפלה  מייצגת איבר כללי של הסריג הנפרש על ידי . אם כך, הסריג הוא אוסף הנקודות , כאשר  הוא אוסף וקטורי העמודה באורך n עם רכיבים שלמים. זהו סריג אם ורק אם L היא מטריצה הפיכה (מעל הממשיים). 
תיאור זה אינו יחיד: אם מחליפים את המטריצה L במכפלה LP, כאשר P מטריצה הפיכה מעל השלמים, אז מתקבל בדיוק אותו סריג, עם מקבילון יסודי אחר (אך בעל אותו נפח). עובדה זו מאפשרת לתאר את מרחב כל הסריגים כמרחב הקוסטים השמאליים . הדטרמיננטה של L שווה לנפחו של מקבילון יסודי בסריג ש- L מגדיר.

חבורת הסימטריות של סריג

חשיבותם הרבה של סריגים היא בסימטריות שלהם. בדומה לסימטריות של המרחב האוקלידי כולו, הסימטריות של הסריג מורכבות מסימטריות של הזזה, סימטריות של סיבוב, וההרכבות של שני סוגים אלו. סימטריות של הזזה הן אלו המתקבלות מהוספת וקטור קבוע לכל נקודות הסריג. ההזזה ב- v היא סימטריה של סריג  אם ורק אם , ומכאן נובע שחבורת סימטריות ההזזה של סריג איזומורפית לסריג עצמו. 
סימטריות של סיבובים הן אלו השומרות על נקודת האפס של הסריג במקומה. כל סריג עובר לעצמו תחת שיקוף, ולכן חבורת סימטריות הסיבוב כוללת לפחות שני איברים (השיקוף, והפעולה הטריוויאלית). אפשר לתאר סימטריה של סיבוב כפעולת כפל (משמאל) במטריצה אורתוגונלית, כלומר, מטריצה השייכת לחבורה הקומפקטית . כפל במטריצה A כזו שומר על הסריג , אם ורק אם קיימת מטריצה הפיכה מעל השלמים, , כך ש- , דהיינו, אם . מכאן שחבורת הסימטריות הנקודתיות של  שווה לחיתוך . זהו חיתוך של תת-חבורה דיסקרטית של  עם תת-חבורה קומפקטית, ולכן חבורת סימטריות הסיבוב של סריג היא חבורה סופית.
חבורת הסימטריות הכללית היא הרחבה של חבורת סימטריות הסיבוב בחבורת סימטריות ההזזה.
כתב סתיו

"כתב סתיו" הוא שיר משירת ימי הביניים של יהדות ספרד. זהו שיר טבע, המציג את הקשר הסימביוטי שבין השמים לארץ. השיר הוא מהידועים בסוגה זו, הוא נלמד בבתי הספר בישראל ומופיע במבחני הבגרות. ישנה מחלוקת אם מחברו הוא רבי שלמה אבן גבירול או רבי שמואל הנגיד.
השיר זכה ללחן של ברי סחרוף ורע מוכיח, שנכלל באלבומם המשותף "אבן גבירול, אדומי השפתות" משנת 2009.

מילות השיר

כָּתַב סְתָיו בִּדְיוֹ מְטָרָיו וּבִרְבִיבָיו
וּבְעֵט בְּרָקָיו הַמְּאִירִים וְכַף עָבָיו
מִכְתָּב עֲלֵי גַן מִתְּכֵלֶת וְאַרְגָּמָן
לֹא נִתְכְּנוּ כָהֵם לְחֹשֵב בְּמַחְשָׁבָיו
לָכֵן בְּעֵת חָמְדָה אֲדָמָה פְּנֵי שַׁחַק
רָקְמָה עֲלֵי בַדֵּי עֲרוּגוֹת כְּכוֹכָבָיו

פירוש השיר

המשורר האניש ביצירתו את הסתיו, השמים והאדמה והעניק להם תכונות אנושיות של אהבה, תשוקה ועזרה הדדית. המשורר המשיל את הקשר שבין השמים והאדמה ליחסים שבין גבר ואישה. הוא תיאר את העננים שבשמים ככף יד הכותבת מכתב באמצעות הברקים (עט) והגשם (דיו). בתמורה על מחווה זו (המכתב), משיבה האדמה לסתיו ולשמים פרחים בצורת כוכבי השמים.

שאלת זהות כותב השיר

בעבר היה מקובל לזהות את כותב השיר עם שלמה אבן גבירול. ראשיתה של הנחה זו בהשערה של יעקב נפתלי שמחוני אשר פרסם רשימה של 15 שירים שכנראה יש ליחסם לשלמה אבן גבירול. כאשר ביאליק ורבניצקי ההדירו את הדיוואן של אבן גבירול הם כללו שיר זה בספרם ומאז התקבעה המוסכמה לפיה שיר זה נכתב על ידי אבן גבירול. 
לאחרונה טען החוקר יהונתן ורדי ששיר זה נכתב על ידי שמואל הנגיד. מחקרו הסתמך על ממצאי כתבי היד, כמו גם על המשקל הייחודי בו כתוב השיר, משקל שרווח מאוד ביצירת שמואל הנגיד, אולם נעדר כליל משירת אבן גבירול.
אליזבת מור

ביוגרפיה

מור נולדה בברוקלין, ניו יורק, גדלה והתחנכה בריג'ווד , ניו ג'רזי והחלה לשחק טניס בגיל 12 . אביה, ג'ורג' אדוארד מור, ברוקר כותנה אמיד, היה מוכר בחוגי הטניס. בשנת 1892, בגיל 16 ושלושה חודשים, הייתה לאישה הצעירה ביותר שמעפילה לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס - שיא שנשמר עד לשנת 1978 בה פם שרייבר העפילה לגמר - גם היא בגיל 16 אולם קצת צעירה ממור.
בשנת 1896, זכתה לראשונה באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס ליחידות ולזוגות. עקב בעיות בריאות, נאלצה לפרוש מהספורט למספר שנים. בשנת 1901, השתתפה שוב באליפות ארצות הברית הפתוחה לטניס, והתמודדה בגמר ה-'All Comers' מול מריון ג'ונס פרקוהר. פרקהוד נראתה תשושה בתחרות ובסופה אף צלעה. הגמר בין השתיים הסתיים בניצחונה של מור לאחר ארבע שעות - מה שהפך את הגמר הזה לגמר הנשים הארוך ביותר בהיסטוריה. יום לאחר מכן, התמודדה מור מול האלופה הקודמת מירטל מק'אטר , הביסה אותה וניצחה שוב באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס ליחידות. מור היא האישה היחידה בהיסטוריה ששיחקה בשיטת "הטובה מחמש מערכות" בשני ימים עוקבים, במהלכם התחרתה ב-105 משחקים ליחידות.
מספר ימים לאחר ניצחונה של מור על ג'ונס פרקוהר, נציגי התאחדות הטניס האמריקאית , החליטו לשנות את החוקים כך שנשים לא יתחרו יותר בשיטת "הטובה מבין חמש מערכות" אלא בשיטה חדשה: "הטובה מבין שלוש מערכות", זאת עקב תשישותה של פרקוהר בתחרות. מור התרגזה על שינוי החוקים וטענה כי לא היה צריך לשנותם ללא התייעצות מוקדמת עם שחקניות הטניס. בשנת 1902, זכתה באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס לזוגות מעורבים. בשנת 1903, זכתה באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס ליחידות ולזוגות. בשנת 1904, זכתה שוב באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס לזוגות מעורבים, ובשנת 1905, זכתה באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס ליחידות.
נפטרה בשנת 1959 מכשל לבבי בסטארק , פלורידה.

אותות הוקרה

בשנת 1971, ניבחרה להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי לטניס .
מיסטר גרמניה

מיסטר גרמניה (באנגלית: Mister Germany; ידוע גם בשם מר גרמניה) היא תחרות יופי לגברים הנערכת בגרמניה מדי שנה.
התחרות אורגנה לראשונה ב-1993, המתמודדים צריכים להיות בין הגילאים 16 - 35.
משנת 2000 חברת MGC המפיקה גם את תחרות מיס גרמניה היא האחראית לתחרות. כ-1,500 גברים ניגשים למיונים המקדימים לתחרות, ולגמר מגיעים בדרך כלל 17 מתמודדים.
התחרות נערכה בעבר בקלן ובפרידריכשטאדט-פאלאסט שבברלין. מ-2005 נערכת התחרות באופן קבוע ברשות המקומית לינסטויי (Linstow) שבמקלנבורג-מערב פומרניה.
בשנים מסוימות הזוכים בתחרות נשלחו לייצג את גרמניה בתחרויות יופי בינלאומיות כמו מר עולם, בה בשנת 2000 מיסטר גרמניה מרסל ברקווסקי הגיע למקום השני.
שמואל סטולר

שמואל סטולר (27 באוגוסט 1898 - 6 במרץ 1977) היה אגרונום ופעיל ציוני.

ביוגרפיה

סטולר נולד בשנת 1898 במוסקבה לחנה ואלעזר. בשנת 1915 סיים את לימודי התיכוניים והחל ללמוד היסטוריה ובלשנות באוניברסיטת מוסקבה. בפברואר 1917 גויס לשורות צבא האימפריה הרוסית, ממנו ערק לאחר מהפכת אוקטובר ועבר עם משפחתו לקרים שבדרום אוקראינה.
בקרים למד באוניברסיטת סימפרופול לימודי חקלאות ומדעי הטבע. בשנת 1920 נישא ליונה לבית מרק. יונה ושמואל סטולר עלו באותה השנה לארץ ישראל כחלק מהעלייה השלישית והיו חברים בגדוד העבודה ובחבורת הקרימצ'קים - חבורה שבראשה עמד יצחק שדה. אלה ש"באו לארץ ישראל לבנות ולהבנות בה". סטולר עבד בסלילת כבישים, עד לקבלתו לקבוצת כנרת שהייתה אז בחצר כנרת. סטולר התמסר לחקלאות ולמחקר חקלאי, ומשנת 1938 עמד בראש ועדת הניסיונות של עמק הירדן, והיה אחראי לפיתוח שיטות השקיה, חקלאות שלחין ומטעים. סטולר היה אחראי על הבאתם, פיתוחם, והתאמתם לתנאי הארץ של זני בננה, תמר, וגפן חדשים. על עבודתו זאת הוענק לסטולר פרס ישראל לחקלאות בשנת 1965. בעקבות עבודתו על פיתוח זני תמרים ושימור פרי התמר נוסד בית האריזה לתמרים בצמח.
סטולר התמסר גם לחינוך והוראה, ובשנת 1946 היה ממיסדיו ומנהלו של בית הספר החקלאי בית-ירח.
פעילותו החלוצית וחשיבות עבודתו המחקרית הביאו להצעה למנותו לנשיא המדינה, לה סירב בטענה ש"לא הגיע ארצה לעסוק בזוטות".
באוקטובר 1951 נפטרה בתו דינה בן נבט שחלתה במחלת הסרטן, בגיל 24.
לשמואל ויונה סטולר משפחה ענפה - נולדו להם שלושה בנים וחמש בנות. הם חיו בקבוצת כנרת עד לפטירתם ונקברו בבית הקברות כנרת.

הנצחה

בבאר שבע נקרא רחוב על שמו.
קרו (יין)

קרו (בצרפתית: Cru) הוא מונח יין צרפתי שמשמעו "מקום גידול". באופן פרטני יותר, משתמשים במילה "קרו" על-מנת לכנות את מקום הגידול המסוים, במקום בשימוש במילה כרם. משתמשים במונח גם כדי להתייחס למוצרים המופקים באותו אזור גידול, כלומר: היינות. משתמשים לעיתים במונח "קרו" כחלק משיטת הסיווג של היינות הצרפתיים. כפי שמשתמע מכך, יין שמציג (או מאפשרים לו להציג) את שמו של ה"קרו" על-גבי תווית היין שלו נחשב ליין בעלי מאפייני טרואר של אותו קרו. נוהגים לתרגם את המונחים "פרימייר קרו" (Premier Cru) ו"גראן קרו" (Grand Cru) בשפה האנגלית כ"גידול ראשון" (First Growth)  ו"גידול גדול" (Great Growth).

גראן קרו

גראן קרו (Grand cru, המונח הצרפתי שמשמעו באנגלית great growth גידול ראשון) מיועד לכרמים שמפיקים יינות באיכות גבוהה. אף-על-פי שלעיתים תכופות משתמשים בו על-מנת לתאר ענבים, יין או קוניאק, המונח אינו סיווג טכני של איכות היין לשמה, אלא כוונתו להצביע על הפוטנציאל של הכרם או הטרואר. זוהי רמת הסיווג הגבוהה ביותר של כינוי המקור המבוקר בבורגון או באלזס. באותו המונח משתמשים ל"שאטואים" (כינויה של אחוזת יין באזור בורדו) בסנט אמיליון, למרות שבאזור זה יש למונח משמעויות שונות והוא אינו מייצר את הדירוג העליון של הסיווג. בבורגון הרמה שמתחת ל"גראן קרו" היא "פרימייר קרו", והיא נכתבת לפעמים בקיצור כ-1er cru.

ההיסטוריה של בורגון

בהיסטוריה הקדומה של יינות בורגון נזירים ציסטרסיאניים והכנסייה הקתולית היו בעלי הכרמים העיקריים במשך רוב ימי הביניים. הם קיבלו אדמה באמצעות מעשר, תרומות ובתמורה לשטרות מחילה יכלו הנזירים לשקוד על לימוד איכותם של היינות מרמת החלקה הבודדת ובמרוצת הזמן החלו לחלק את האזורים שנהגו להניב יינות בעלי ארומה, גוף, צבע ועוצמה דומים וקראו להם "קרוס" (crus).
בעקבות הצלחת סיווג היינות של 1855 בבורדו, פיתח ז'ול לאוואל סיווג בלתי רשמי של כרמי הקוט ד'אור בספרו History and Statistics of the Côte d'Or. ב-1861, הפך סיווגו של לאוואל רשמי בידי ועדת החקלאות של בון. ייעודם של "גראן קרו" ו"פרימייר קרו" התפתח והורחב לימים בשנות השלושים על ידי יצירתה של שיטת הכינוי מקור מבוקר.
ג'ון מק'קנה

ג'ון מק'קנה (1855 - מרץ 1936) היה איש עסקים ושחקן רוגבי אירי. מק'קנה היה ידידו של ג'ון הולדינג ויחד עמו היה ממקימי מועדון הכדורגל ליברפול.
מק'קנה השתמש בקשריו מחוץ לאנגליה והביא שחקנים רבים מגלאזגו, בהם דאנקן מק'קלין, ג'יימס מק'ברייד, מלקולם מק'וין, יו מק'קווין, מאט מק'ווין, ג'ון מק'קארטני, ביל מק'אואן וג'ו מק'קיו. הרכבה הראשון של הקבוצה לא כלל שחקנים אנגלים כלל, וכונה קבוצת "המק'ים".
מכיוון שליברפול טרם מינתה מאמן רשמי בתחילת דרכה, לקחו מק'קנה וויליאם א. בארקלי את מושכות האימון. מתוקף תפקידו כמזכיר המועדון, היה מק'קנה זה שהעביר מסר טלגרף להנהלת ליגת הכדורגל באנגליה והגיש בשם ליברפול בקשה להצטרפות לליגה, אשר נענתה בחיוב. משחקה הראשון של ליברפול במסגרת הליגה האנגלית נערך מול מידלסברו איירונפוליס ב-2 בספטמבר 1893, בו ניצחה ליברפול 0-2.
יפ הרבורג

תולדות חייו

הרבורג נולד למשפחת מהגרים יהודים מרוסיה בלואר איסט סייד, ניו יורק. הוא למד יחד עם איירה גרשווין באותו בית ספר והשניים התחברו על רקע חיבתם לאופרטות של גילברט וסאליבן ועבדו יחד בעיתון בית הספר. חברות זו נמשכה לאורך כל חייהם. יחד למדו גם בקולג' העיר ניו יורק (City College of New York).
הרבורג אימץ אידאולוגיה סוציאליסטית פציפיסטית ולפיכך, לאחר סיום הלימודים נסע לשלוש שנים לאורוגווי כדי להימנע משירות צבאי במסגרת הגיוס למלחמת העולם הראשונה. לאחר חזרתו לניו יורק נשא אשה ועבד ככותב שירים קלילים בעיתון מקומי. הוא היה שותף בבעלות על חברת מוצרי אלקטרוניקה, אשר פשטה את הרגל בעת המשבר הכלכלי הגדול של 1929. המשבר הותיר את הרבורג שקוע בחובות של עשרות אלפי דולרים. הרבורג שילם את חובו במהלך השנים שלאחר מכן.
איירה גרשווין גייס את הרבורג המובטל והציע לו לכתוב שירים למחזות זמר. עבור המופע New Americana ב-1932 כתב את מילות השיר שביטא את תחושת המשבר הכלכלי יותר מכל שיר אחר - Brother, Can You Spare a Dime?‎ ללחן של ג'יי גורני.
בעקבות הצלחתו ובעקבות "סגירת" ברודוויי עקב המשבר, עבר הרבורג להוליווד, לוס אנג'לס. שם היה חבר לקהילת כותבים גדולה יוצאת ניו יורק בהם המלחינים ורנון דיוק, ג'רום קרן וג'ורג' גרשווין וכותבי המילים איירה גרשווין, דורותי פילדס ואחרים. הוא קיבל חוזה בחברת ההפקה פרמאונט ובמסגרתה כתב את השירים ל"הקוסם מארץ עוץ" וזכה להוקרה ופופולריות ככותב השיר "מעבר לקשת בענן" אותו ביצעה בסרט ג'ודי גרלנד.
בהמשך נע בין הוליווד וברודוויי, בה כתב מספר תמלילים למחזות בעלי מסר חברתי ופוליטי.
בשנת 1944 חזר הרבורג ל-ברודוויי עם המחזמר "Bloomer Girl" (ביחד עם עזרת הליברטיסט Fred Saidy).
על אף שבמובנים חיפש לחקות את המחזמר "אוקלהומה!", הפעם הסיפור עסק במלחמת האזרחים הסופרג'יסטית והדרישה לביטול העבדוּת. במחזה הצגו נושאים כגון שוויון זכות לנשים, האומללות בעבדות וזוועות המלחמה.
בשנת 1948 תמך במסע הבחירות של המועמד השמאלי הנרי ואלאס ואף כתב לו את שיר הקמפיין Everyone Likes Wallace, Friendly Henry Wallace. החשדות שהעלה הסנטור ג'וזף מקארתי בנוגע לזיקתו של ואלאס לקומוניזם ופעילותו של הרבורג עצמו הביאו לידי הכללתו ב"רשימה השחורה" של אמנים החשודים בקשרים עם המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית (ראו מקרתיזם), דבר שלא איפשר לו לעבוד בהוליווד בין השנים 1951–1962. עם זאת, המשיך הרבורג לכתוב עבור מחזות בברודוויי.
בשנת 1981 נהרג הרבורג בתאונת דרכים בשדרות סנסט, הוליווד.
פורה (שבט)

פורה (Fore) הוא שבט הררי בגינאה החדשה המונה נכון ל-2006 כ-20,000 איש. שפת הפורה מתחלקת לשלושה דיאלקטים שונים לפי האזורים הגאוגרפיים.   
בני שבט פורה היו בעבר קניבלים ונהגו לאכול את מוח מתיהם ומנהג זה גרם להופעת מחלת קורו בקרבם ולמותם של כעשרה אחוזים מבני השבט.
עדה כרמי-מלמד

ביוגרפיה

נולדה בתל אביב, למשפחה מבוני היישוב. אביה הוא האדריכל דב כרמי אשר תכנן מבנים רבים בתל אביב הישנה בתקופת היישוב. אמה, חיה, היא בת חיים מקלב, בנו של מרדכי מקלב, איש העלייה הראשונה ומראשי אנשי הציבור בפתח תקווה. אחיה הוא האדריכל רם כרמי.
בוגרת האיגוד האדריכלי בלונדון 1956–1959 והטכניון בשנת 1963. תכננה פרויקטים רבים בישראל, בהם בתים פרטיים ומוסדות ציבור רבים וכן גם מספר פרויקטים בארצות הברית. משרד "עדה כרמי-מלמד אדריכלים" הוקם על ידה בשנת 1985 עם שובה מ-15 שנים בהן תכננה ולימדה בארצות הברית. תכננה בשותפות עם אחיה, האדריכל רם כרמי, מספר רב של פרויקטים שהידוע בהם הוא בית המשפט העליון בירושלים.
ב-2015 נחשפו שני פרויקטים שנויים במחלוקת אותם מובילה כרמי-מלמד: מעון ומשרד ראש הממשלה שעלות הקמתו מוערכת ב-650 מיליון ש"ח ו"בית הליבה" ברחבת הכותל, ביוזמת הקרן למורשת הכותל המערבי.
בתה, יעל מלמד, היא מפיקה ישראלית-אמריקאית, שהפיקה את הסרט "אינוסנטה", שזכה בפרס האוסקר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר לשנת 2012.
ולנטין קוראבלניקוב

ביוגרפיה

קוראבלניקוב הוא יליד מחוז טמבוב ובוגר האקדמיה הצבאית על שם מיכאיל פרונזה והאקדמיה הדיפלומטית הצבאית של משרד ההגנה. ב-1988 סיים את לימודיו באקדמיה של המטה הכללי.
את שרותו הצבאי הוא עשה בשורות המודיעין הצבאי וקודם לראש מחלקת ביטחון מידע בגה-אר-או בשנת 1989. בין השנים 1992–1997 היה סגן ראש הגה-אר-או. במהלך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה עמד בראש יחידה של המודיעין הצבאי שרדפה אחר מחבלים צ'צ'נים. השתתף אישית במבצעי שטח ובתקופה ההיא נקלע למארב הצ'צ'נים ונפצע קשה.
במאי 1997 התמנה לראש גה-אר-או ופעל לחידוש מבצעי הביון החשאיים. במקביל לעבודתו כראש הגה-אר-או מילא שורת תפקידים שונים: ב-20 באוגוסט 1997 הוא היה לחבר במועצת תאום שיתוף פעולה צבאי בין רוסיה למדינות זרות, הוא היה חבר המועצה המפקחת על ייצוא נשק רוסי, ב-1999 היה לחבר הוועדה הנשיאותית לענייני שיתוף פעולה צבאי טכני בין רוסיה למדינות זרות. בינואר 2001 היה לחבר במטה המבצעי לניהול מבצעי לוחמה בטרור בצפון הקווקז.
קוראבלניקוב זכה להוקרה רבה בקרב נשיאי רוסיה בוריס ילצין וולדימיר פוטין. ב-1999 הוא הניח דו"ח מודיעיני בפני הנשיא אודות המצב בקוסובו ואפשרות לפרוץ המלחמה שם. באותה שנה הוענק לו תואר גיבור הפדרציה הרוסית.
בשנת 2003 הוא קודם לדרגת גנרל הצבא (דרגה צבאית שנייה בסדר הדרגות).
כאשר מונה דמיטרי מדבדב לנשיא, הוא הביע את רצונו להחליף את ראשי ארגוני הביון, ובד בבד עם מינויו של אלכסנדר בורטניקוב לראש הפס"ב הוא החליט לפטר את קוראבלניקוב, ומינה במקומו את אלכסנדר שליאחטורוב ב-14 באפריל 2009. בין הסיבות העיקריות לצעד זה הייתה התנגדותו של קוראבלניקוב לרפורמה נרחבת בכוחות הביטחון, שהוביל שר ההגנה של רוסיה.
קסם של הורים - הסרט: חג המולד

תקציר עלילה

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו.
בסרט טימי, טוטי, קוזמו, וונדה ופוף מטיילים סביב העולם ומגשימים משאלות לילדים עדיין בלי לחשוב איזה דברים רעים יכולים לקרות מהמשאלות האלה. סנטה קלאוס נמצא בקוטב ומתכונן לחג המולד הבא, אך הילדים ב"רשימת הנחמדים" נמחקים מהרשימה. בנוסף, כמה מ"רשימת השובבים" נמחקים מהרשימה. סנטה לא יכול לסבול את הדבר ומזמן את טימי וחבריו לביתו בקוטב הצפוני.
כשסנטה מגלה שהמכונה לעטיפת המתנות התקלקלה, הוא מתבונן בתוכה וטימי מבקש שהמכונה תתוקן. סנטה מחליק ונופל למכונה. הוא מאבד את זיכרונו. לפתע יורגן מודע לטימי שהוא יהיה סנטה קלאוס המחליף עד שיחזור לסנטה הזיכרון, אך טימי לא יכול לקבל את התפקיד משום שהוא עצמו נמצא ב"רשימת השובבים". כדי להוריד את חפותו מ"רשימת השובבים", עליו להגיע לביתו של אחראי רשימת השובבים, אלמר זקן הגמדים. בדרכם אליו, טימי, טוטי, קוזמו, וונדה, פוף, דנזל קרוקר ו-2 שדונים צריכים לעבור מספר קשיים: החלקה על מוט, התפצלות בין טימי ודנזל קרוקר לשאר הקבוצה, פגישה עם אנשי עוגייה מפלצתיים שתוקפים אותם בגלל שדנזל קרוקר אכל את הראש של אחד מהם ועוד.
טימי מגיע לביתו של אלמר זקן הגמדים ומגלה שהוא ב"רשימת השובבים", לא רק משום שהוא גרם לסנטה לאבד הזיכרון, אלא גם מפני שהוא לא באמת עוזר לאנשים, אלא הפיות עזרו להם. לבסוף דנזל קרוקר מוכיח את בטענה שטימי הציל את חייו. אלמר זקן הגמדים מאמין בהוכחה ומוחק את טימי מרשימת השובבים. טימי מחלק את כל המתנות ולבסוף הזיכרון של סנטה חוזר.