google/wiki40b huggingface dataset:
ח'ומיין

פירוש ומשמעות השם

מקור השם אינו ברור לחלוטין. ב"תאריח' קום" לג'לאל א-דין תהראני מופיעה הצורה "ח'מי-הן" (خمی‌هن). בחיבורים אחרים מופיעה הצורה "ח'ומיהן" (خومیهن), שייתכן כי היא הלחם של "ח'ו" (צורה מקוצרת של خوب, טוב) ושל "מיהן" (میهن, מולדת, ארץ). הצעה אחרת היא כי "חומיין" היא צורה משוערבת של השם "הומאיון" (هُمایون).במיתולוגיה האיראנית, העיר נפלה לידיה של הומאי בת בהמן.
השם ח'ומיין נגזר מן המילה הפרסית ח'ום, שמשמעותה "כד", ומצורת הדקדוק הערבית המציינת זוגיות, כך שמשמעות השם היא "שני כדים". על פי המסורת, מקור השם במאה השביעית, כאשר אחד מהצבאות הערביים שרדף אחר כוח פרסי מורד, חנה במקום למשך כמה שבועות. מפקד הכוח, אבו עוביידא אל ג'ראח, הציב לחייליו שני כדים ענקיים: באחד שיכר מהתבואה המקומית (ערק), ובשני מיץ רימונים.]

מזג האוויר והמיקום

מזג האוויר בח'ומיין לא חם יחסית לאזור המדברי שבו היא מצויה: החורפים קרים והקיץ נוח. האדמה פורייה, ובקרבת העיר מצויים אזורי ציד נרחבים. העיר מוקפת בהרים ממערב, דרום וצפון, מאחר שהיא מצויה באזור איחודם של הרי זגרוס והרי אלבורז, ודרומית לעיר מצוי ההר בוג'ה.

אתרים בעיר

השרידים מהתקופה הטרום-אסלאמית של העיר הם מערכת תעלות תת-קרקעיות, ומקדש זורואסטרי. בין האתרים המרכזיים הנוספים שבעיר ניתן למנות את הבזאר העתיק בעיר, הבנוי בארכיטקטורה איראנית מסורתית, עם תקרה כיפתית מתומנת והמסגד בעל ארבעת העמודים והקשתות, שהוא בן יותר ממאה שנים.
האטרקציה התיירותית המרכזית שבעיר היא ביתו של סייד אחמד. בבית זה נולד בנו, מוסטפא, ונכדו - מנהיג המהפכה האסלאמית באיראן האייתוללה רוחאללה ח'ומייני. כ-400,000 תיירים, מאיראן ומחוצה לה, פוקדים את הבית מדי שנה.
יוסל בירשטיין

קורות חיים

יוסל בירשטיין נולד ב-1920 בעיירה הפולנית ביאלא פודולסק (שאותה הוא מרבה להזכיר בספריו). למד ב"חדר" והיה חניך של "השומר הצעיר". בשנת 1937, כשהיה בגיל 17, היגר לבדו לאוסטרליה. במלחמת העולם השנייה שירת במשך ארבע שנים בצבא האוסטרלי, יחד עם חברו הצייר יוסל ברגנר, שאותו פגש במשרדי ההגירה של "היאס" בוורשה, ואתו עשה את הדרך לאוסטרליה. משפחתו נספתה בשואה.
לאחר המלחמה עסק בעריכת ירחון לנוער יהודי, שהופיע בעברית, אנגלית ויידיש. התחתן בשנת 1941 עם מרגרט וייסברג, שבישראל נקראה בשם מרגנית. לזוג נולדו שתי בנות: חנה, שנקראה בישראל חנה ענבר (נולדה ב-1948 באוסטרליה), ונורית, שנקראה בישראל נורית שני (נולדה ב-1956 בישראל).
ב-1950 עלו בירשטיין ואשתו לישראל והתיישבו בקיבוץ גבת, שם היה בירשטיין רועה צאן במשך 11 שנה. בראיון לציפי גון-גרוס סיפר כיצד התגלגל לעיסוק זה:
באתי לגבת, ובגבת חי אז איש בשם חיים גבתי, לימים שר החקלאות. כבר אז, כרכז המשק, היה לו מבט אגריקולטורי מאוד. אמר לי, 'יוסל, באת מאוסטרליה, ארץ הכבשים? הנה עדר, וכאן אתה תהיה רועה צאן'. האמת, 14 שנה במלבורן ולא ראיתי אפילו זנב של כבשה, וכך הייתי לרועה צאן.
לאחר מכן עבר להתגורר בקריית טבעון ואחר כך בנצרת עילית. עבד כפקיד בבנק הפועלים, והגיע לתפקיד של מנהל מחלקת השקעות (על רקע עבודתו זו נולד ספרו "המוטבים"). ב-1982 עבר להתגורר בירושלים. החל לספר סיפורים קצרים בגלי צה"ל, ולהופיע כמספר סיפורים ביידיש ובעברית ברחבי הארץ מטעם אמנות לעם, יחד עם בתו הציירת נורית שני. יוסל בירשטיין נודע באהבת האדם וחוש ההומור המעודן שלו ורבים מסיפוריו מעוררים חיוך.
ב-1949 פרסם קובץ שירה ראשון ביידיש, "אונטער פֿרעמדע הימלען", שיצא לאור במלבורן, ולווה ברישומים של יוסל ברגנר. לאחר שפרסם עוד כמה קובצי שירה, התמקד בירשטיין בפרוזה. סיפוריו מתאפיינים בהסתכלות אירונית על מצבו של האדם.
ספרו הראשון, "במדרכות צרות", פורסם ביידיש ב-1958, ובעברית ב-1959. היה זה הספר הראשון שיצא ביידיש על חיי הקיבוץ. בירשטיין כתב את רוב ספריו ביידיש, ובתרגומם לעברית הסתייע בנסים אלוני ובמנחם פרי. בנוסף עסק בתרגום מיידיש לעברית ומעברית ליידיש, וכן עבד בספרייה הלאומית באוניברסיטה העברית בירושלים, שם ניהל, בין השאר, את עיזבונו של משורר היידיש מלך ראוויטש. בירשטיין עשה שימוש בכתביו של ראוויטש בספר "פנים בענן". מרבית ספריו יצאו לאור במסגרת "הספריה החדשה". 
הרומן האחרון שלו, "אל תקרא לי איוב", יצא בשנת 1995. הספר מגולל את סיפוריהם של אנשים הנודדים בין פולין, אוסטרליה וישראל - התחנות בחייו של בירשטיין.
יוסל בירשטיין נפטר בירושלים ב-28 בדצמבר 2003, בגיל 83, ונטמן בבית הקברות נס הרים שבהרי ירושלים. 
לאחר מותו יצא לאור ספרו "סיפורים מאזור השלווה", על-פי כתב יד שנמצא בעיזבונו. בחלק מהסיפורים בקובץ זה ניכרת התמודדות עם המוות הקרב. 
פרופ' מנחם פרי, המו"ל והעורך של ספריו, אמר על יוסל בירשטיין:
הוא בעיני אחד משלושת-ארבעת-חמשת הסופרים היהודים הגדולים במאה העשרים, ואני מדבר על סדר גודל של קפקא ועגנון. יש לו יתרונות עליהם כמו שלהם יש יתרונות עליו.
— ידיעות אחרונות, 13.2.04
בשנת 2011 התסריטאית דיתה גרי כתבה את התסריט סיפורים רוקדים על פי ספריו "כתם של שקט" ו"סיפורים רוקדים ברחובות ירושלים", שיצאו לאור בהוצאת הספרייה.
יוסל בירשטיין זכה להערכה בישראל ובארצות אחרות, במיוחד בסין. ספריו זכו בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש, ובפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.
הארי קינארד

קריירה מוקדמת

קינארד נולד וגדל במחוז ארלינגטון, וירג'יניה. קינארד החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית באקדמיה הצבאית ווסט פוינט. בשנת 1939 סיים את לימודיו, הוסמך כקצין והתגייס לצבא. קינארד עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חיל הרגלים. במהלך המתקפה על פרל הארבור לחם כמקלען נ"מ. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב קינארד לצנחנים ושירת במספר תפקידי פיקוד ומטה בדיוויזיה המוטסת ה-101 וצנח בנורמנדי. במהלך מבצע מרקט גארדן בהולנד שירת קינארד כמפקד הגדוד ה-1 ברגימנט החי"ר המוצנח ה-501 של הדיוויזיה המוטסת ה-101. על האופן בו פיקד על הגדוד במערכה עוטר קינארד בצלב השירות המצוין. במהלך הקרב על הבליטה שימש קינארד כקצין המבצעים של הדיוויזיה ה-101. 
לאחר המלחמה נשלח קינארד לפורט בנינג ועסק בפיתוח טקטיקות סער אוויריות. בשנת 1962 שירת כסגן מפקד הדיוויזיה המוטסת 101. על קינארד הוטל לגבש את תורת הלחימה ומבנה יחידת הסער האווירית החדשה של צבא ארצות הברית - דיוויזיית הפרשים הראשונה. קינארד מונה למפקד הדיוויזיה ופיקד עליה במלחמת וייטנאם, בין היתר בקרב יה דראנג.. בשנת 1969 פרש לגמלאות.
משה ימר

תולדות חייו

ימר נולד בברלין שבגרמניה. בסיום לימודיו התיכוניים הוא למד פילוסופיה, מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת וינה, אותם סיים בארץ ישראל לאחר עלייתו בשנת 1935. בשנת 1942 הוא סיים את לימודי הדוקטורט בתחום הפיזיקה הניסויית והיה הראשון בכך במסגרת האוניברסיטה העברית. מיד לאחר מכן הוא התגייס לשורות הצבא הבריטי ועם שחרורו החל להרצות באוניברסיטה העברית במחלקה להיסטוריה ופילוסופיה של המדע. במלחמת העצמאות היה חבר המפקדה העליונה של ההגנה בירושלים.
לאחר מכן שהה בארצות הברית והיה חבר סגל באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת אוקלהומה ובאוניברסיטת בוסטון. בשנות חייו האחרונות של אלברט איינשטיין היה ימר בין החוקרים המקורבים אליו ולספרו של ימר "מושגי החלל" כתב איינשטיין הקדמה. ימר חקר ביסודיות את יחסו של איינשטיין לדת ואלוהים, 
ריכז את ממצאיו בספר "איינשטיין והדת". כמו כן, ספריו בתחום הפילוסופיה של הפיזיקה זכו להכרה בינלאומית ותורגמו לשפות רבות.
בשנת 1955 הצטרף לאוניברסיטת בר-אילן, ייסד בה את המחלקה לפיזיקה ועמד בראשה בשנותיה הראשונות. באמצע שנת 1962 נבחר לרקטור הראשון של האוניברסיטה, תפקיד בו כיהן עד שנת 1964. באוקטובר 1966 נבחר ימר לכהן כרקטור ונשיא האוניברסיטה. נמנה עם מייסדי המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב. כפרופסור אורח הוא שימש במכון השווייצרי לטכנולוגיה, באוניברסיטת קולומביה ובמוסדות נוספים. בישראל הוא כיהן כחבר המועצה להשכלה גבוהה, נשיא האיגוד לקידום המדע בישראל וחבר בוועד ההדרכה של הוועדה לאנרגיה אטומית. 
ימר היה נשוי לרחל לבית רקובר, ילידת ירושלים, אשר גדלה בבית מנדלבאום הקרוי על שם סבה הרב שמחה מנדלבוים. בנם מיכאל משמש כראש ישיבת שעלבים, ובתו נישאה לשמעון אדלר ששימש כראש המינהל לחינוך דתי במשרד החינוך.
עבודותיו של ימר זיכו אותו בשנת 1960 בפרס האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, בפרס ישראל להיסטוריה של המדע לשנת 1984, בפרס א.מ.ת (2003), ובפרס אברהם פיס (2007). בשנת 1963 נבחר לחבר האקדמיה המדעית הצרפתית לפילוסופיה של המדע.
הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים שחורות

בשנת 2001, הקימה אדריאן מ. אנדרסון את הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים שחורות (IBWFF) בסן פרנסיסקו, קליפורניה. אנדרסון, כתבת, עיתונאית ופעילה חברתית, ייסדה את פסטיבל כארגון ללא מטרות רווח למטרות. הפסטיבל התקיים עד שנת 2016, ובשנת 2017, שינה את שמו ומטרתו, והפך לחברת המדיה וההפצה Black Laurel Films, אשר עדיין מקיימת אירוע פסטיבל עם הקרנות ופרסים, אך גם תתחיל להפיץ סרטים ולפתח את השוק עבור סוג הסרטים שהפסטיבל אוצר.
הפסטיבל הראשון התרחש בין ה-8 בנובמבר עד 24 בנובמבר 2002, בסן פרנסיסקו. יחד עם אנדרסון, ארגנה את הפסטיבל רובין בייטס, אשת עסקים ומדיה מקומית. ג'ורג' לוקאס תרם לבכורה הפסטיבל. הסרטים הפותחים של הפסטיבל הראשון היו סרט קצר ברזילאי בשם Gurufim Na Mangueira (הלוויה בבית הספר לסמבה) משנת 2002, שבוים על ידי דנדרה,  וסרט תיעודי באורך מלא, Nobody Knows My Name (אף אחד לא יודע את שמי) (1999) של היוצרת רייצ'ל ריימיסט, על נשים שאוהבות היפ הופ.

מטרה

הפסטיבל מציג מדיה של או על נשים שחורות מרחבי העולם, כשהן מיוצגות בתפקידים בלתי-סטראוטיפיים ושאינם פורנוגרפיים. בלאק לורל נלחמת בסטראוטיפים שליליים של נשים שחורות בקולנוע, בטלוויזיה ובתשורת. על פי הצהרת המטרות שלה, בלאק לורל "משתמשת בנרטיב הסינמטי כדי לנרמל את נוכחותן של נשים של צבע כשותפות שוויוניות בסיפור סיפורים חזותיים יצירתיים."
אן-מרי ג'אסיר

חייה

ג'אסיר נולדה בבית-לחם וגדלה בערב הסעודית. אחותה היא האמנית אמילי ג'אסיר. אביה עבד באונר"א. בגיל 16 נשלחה ללמוד בבית ספר פרטי לבנות בדאלאס. אחרי לימודים ב-אוניברסיטת קולומביה היא עברה לגור ברמאללה. מאז 2008 נאסר עליה להיכנס לשטחים והיא מתגוררת בעמאן.
ספר הדוגמאות של פטרוניו לרוזן לוקאנור

ספר הדוגמאות של פטרוניו לרוזן לוקאנור הוא שם חיבורו של דון חואן מנואל משנת 1335. בסיפור המסגרת מופיעים לוקאנור הצעיר וחסר הניסיון אשר מעלה את ספקותיו ושואל שאלות שונות, והמחנך פטרוניו משיב לו באמצעות סיפור ומשל שיש בהם פתרון ותשובה. 51 הסיפורים הכלולים בספר נדלו ממקורות ערביים, מן המסורת היוונית והלטינית וגם מהודו ומיפן. בחתירתה להנחיל לקוראיה לקח מוסרי קרובה היצירה לסוגת הרומן הפיקרסקי הספרדי, שהבשילה במאה ה-16.
הסיפור הקרוי "האיש הצעיר שנישא לאשה מאוד חזקה ולוהטת" הוא בעל קווים דומים לאלה של המחזה "אילוף הסוררת" מאת ויליאם שייקספיר.
שמואל בריה דרב אבהו

רב שמואל בריה דרב אבהו (רב שמואל בר רבא) - מחכמי הסבוראים בדור הראשון, עם סופה של תקופת האמוראים. חברו ובר הפלוגתא שלו היה רב אחאי, והם מוזכרים יחד בשתי סוגיות בתלמוד הבבלי. רב שמואל היה בנו של רב אבהו, שהיה מחכמי פומבדיתא בשלהי תקופת האמוראים.

זהותו

אביו של רב שמואל, רב אבהו, היה תלמיד של רב אשי ו"ראש כלה" - העומד בראש כינוס של ירחי כלה - בישיבת פומבדיתא בראשותו של רפרם. פעמים רבות נכתב שם אביו "רבי אבהו", אולם זו טעות ובלבול עם רבי אבהו, אמורא ארץ-ישראלי בדור השלישי, והנוסחה הנכונה היא "רב אבהו".
באיגרת רב שרירא גאון מוזכר חכם בשם "רב שמואל בר יהודה": "ובשנת תתי"ז (למניין השטרות) נפטר רב שמואל בר יהודה דמן פומבדיתא". יש שמזהים אותו עם רב שמואל בריה דרב אבהו. זיהוי זה מסתייע באחת הנוסחאות של איגרת רב שרירא גאון, שלפיה שם אביו הוא "רב אבהו" (נוסח צרפת של בר גולדברג), או "רבהו" (קיצור של רב אבהו). ב"ספר הקבלה" להראב"ד הנוסחה היא "רב שמואל בר רבא", והוא מזוהה עם רב שמואל בריה דרב אבהו. לפי הנאמר באיגרת רב שרירא גאון, נפטר רב שמואל בחודש כסלו שנת ד'רס"ו (505); אולם לפי "ספר הקבלה" להראב"ד נפטר רב שמואל בשנת ד'רע"ח (518).
לפי הנאמר ב"ספר הקבלה" להראב"ד, היה רב שמואל ראש ישיבת פומבדיתא שלוש שנים, עד לפטירתו בשנת ד'רע"ח (518). הראב"ד מונה אותו בין חכמי הדור השני של הסבוראים, מפני שכהונתו כראש ישיבה, שהייתה בסוף ימיו, הייתה אחרי פטירתם של חכמי הדור הראשון.

המחלוקת ב"עיזא כרכוז"

המחלוקת המפורסמת שבה השתתף רב שמואל בריה דרב אבהו, היא בנושא "עיזא כרכוז":
ההיא עיזא כרכוז דהואי בי ריש גלותא, דעקור מלא צנא דתרבא מינה. רב אחאי אסר, רב שמואל בריה דרב אבהו אכל מיניה. קרי אנפשיה (משלי יח, כ): מִפְּרִי פִי-אִישׁ תִּשְׂבַּע בִּטְנוֹ. שלחו מתם: הלכתא כוותיה דשמואל בריה דרב אבהו, והיזהרו ברבינו אחאי, שמאיר עיני גולה הוא.
— בבלי, חולין נט ע"ב.
הדיון הוא בעניינו של איסור אכילת חֵלֶב. חלב של בהמה אסור באכילה, ושל חיה מותר. התלמוד דן בסימני ההבחנה בין חיה לבהמה.
בביתו של ראש הגולה נשחט "עיזא כרכוז" - כעין עז שקרניו חדורות (מחודדות) וחרוקות (מלאות פגימות וחריצים), והוציאו ממנו חֵלֶב מלוא הסל. התעורר הספק, האם עז זה מין חיה הוא, שכן צורת קרניו תואמת את סימני החיה, או שהוא מין בהמה, כשאר מיני העיזים?

בכך התעוררה מחלוקת: רב אחאי אסר את החלב באכילה (שזהו מין בהמה), ורב שמואל בריה דרב אבהו התיר, ואף אכל ממנו.
השאלה נשלחה לחכמי ארץ ישראל. הם פסקו הלכה כרב שמואל, שהחלב מותר באכילה כי מין זה חיה הוא, אולם הוסיפו הסתייגות: "והיזהרו ברבינו אחאי, שמאיר עיני גולה הוא". כלומר, אל תנהגו היתר בפניו של רב אחאי אלא אחר שישתכנע, והיזהרו לנהוג בו כבוד.
אליזבת אמליה, ארכידוכסית אוסטריה

ביוגרפיה

אליזבת אמליה נולדה ב-7 ביולי 1878 בעיר רייכנאו על הרקס, לקרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה, שהיה אחיו הצעיר של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ולאשתו השלישית מריה תרזה, נסיכת פורטוגל בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג.
ב-20 באפריל 1903 התחתנה אליזבת אמליה בווינה עם אלויס, נסיך ליכטנשטיין, ודודה פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה הגיע לחתונה להראות שאלו נישואים לגיטימיים והוא מרוצה מהנישואים הללו. פרנץ יוזף היה מרוצה מכך שהתחתנה עם נסיך במעמד ראוי, ולא עשתה כאחיה פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה שהתחתן בנישואים מורגנטים עם סופיה, דוכסית הוהנברג.
אליזבת אמליה הייתה חובבת נהיגה מושבעת, והחזיקה באוסף של 31 מכוניות. לצורך החזקת המכוניות, המירה אליזבת אמליה את האורוות של טירתה בהונגריה למוסכים.
בשנת 1923 ויתר בעלה אלויס, נסיך ליכטנשטיין על זכויותיו לרשת את נסיכות ליכטנשטיין לטובת בנם, ובשנת 1938 עלה בנם פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין לשלטון, לאחר מותו של פרנץ הראשון, נסיך ליכטנשטיין. בשנת 1955 מת בעלה אלויס, וב-13 במרץ 1960 מתה אליזבת אמליה בביתה בוואדוץ.
סיכון אשראי

סיכון אשראי הוא סיכון של הפסד כתוצאה מכך שלווה לא יפרע חוב מסוג כלשהו, כולו או חלקו. לעניין זה אין זה משנה אם הלווה אינו פורע את הקרן או את הריבית על החוב, או את שתיהן. מלווים מנסים להעריך את הסיכון הכרוך בכל חוב, לפי נתוני הלווה והשוק. הערכת הסיכון מאפשרת להם לקבל החלטות שונות, כמו האם לאשר חוב  מסוים או לסרב לו, וכן את שאר התנאים המגדירים אותו.

הערכת סיכון אשראי

מלווים רבים משתמשים במודלים של סיכוני אשראי כדי לדרג לקוחות קיימים ולקוחות פוטנציאליים בהתאם לסיכון, ואז להפעיל עליהם אסטרטגיות מתאימות. בשל חשיבות הנושא, 
נעשה שימוש במשאבים ניכרים ובתוכניות מתוחכמות כדי לנתח ולנהל את הסיכון. בחברות לא מעטות ישנן מחלקות לסיכוני אשראי שתפקידן להעריך את האיתנות הפיננסית של הלקוחות שלהן, ולקבוע להעניק להם אשראי. ישנן גם חברות שעיסוקן לספק מידע בתחום זה או להעריך סיכוני אשראי עבור הלווים.
הערכת סיכון האשראי של יחידים מבוססת על הכנסותיהם, נכסיהם, חובותיהם הקיימים, וכן נתוני פירעון הלוואות בעבר. 
הערכת סיכון האשראי של תאגידים מתבססת, בנוסף לכל אלה, גם על הסיכונים בשוק שבו פועל התאגיד; וכן על סיכוני האשראי שאליו חשוף התאגיד בתורו. לדוגמה, חברה שאינה דורשת תשלום מיידי על מוצרים ושירותים שהיא מספקת, אלא מאפשרת לו אשראי (לדוגמה, שוטף+30), צוברת סיכון בתקופה שבין האספקה לתשלום. 
על פי הוראות המפקח על הבנקים (בהתאם לתקנות בזל 2) מחויבים הבנקים לפתח מערכות פנימיות לדירוג אשראי. 
דירוג אג"ח המתבצע על ידי חברות דירוג כסטנדרד אנד פורס, מודי'ס ופיץ', ובישראל על ידי "מעלות" ו"מידרוג",  הוא אחד הכלים להערכת סיכון האשראי בחברות ציבוריות.

עליה בסיכון האשראי של הלוואות

הלוואות רבות ניתנות בריבית אשר משתנה במהלך חיי ההלוואה בהתאם לביטחונות שניתנו.
ככל שהביטחונות גבוהים יותר סיכון האשראי נמוך יותר ולכן הריבית תהיה נמוכה יותר ולהפך, אם ישנה הרעה בביטחונות הלווה עליו יהיה לשלם ריבית גבוה יותר. 
כאשר הלווה נכנס לקשיים ואינו עומד בתשלומי ההלוואה סיכון האשראי גדל בצורה משמעותית ולרוב תחול על הלווה ריבית הפרה.

סיכון אשראי במכירת מוצרים

במסחר בין תאגידים, נפוץ המצב שבו התשלום עבור הסחורה הנמכרת אינו מבוצע בזמן אספקת הסחורה, אלא מאוחר יותר (לדוגמה: שוטף+30, כלומר עד 30 יום לאחר המכירה). במצב כזה, הספק למעשה נותן הלוואה (אשראי) ללקוח. בהלוואה זו, כמו בכל הלוואה אחרת, כרוך סיכון אשראי.
כדי להקטין את סיכון אשראי זה, יכול הספק להקשיח תנאי התשלום (לדוגמה, שוטף+15), עד כדי דרישה לתשלום מיידי ובמזומן. אפשרות אחרת היא הגבלת כמות המוצרים המסופקים ללקוח. אסטרטגיות כאלה יקטינו, אולי, את היקפי המכירות, אבל גם את החשיפה לסיכוני אשראי, ובכך את האפשרות שהתשלומים לא ייפרעו. כאשר כח המיקוח של הספק מול הלקוח נמוך, לדוגמה כאשר הספק הוא חברה קטנה או חברה עם לקוחות מעטים, האפשרות של הספק לשלוט בסיכון האשראי מוגבלת. חברות כאלה פגיעות מאוד לפיגור בתשלומי לקוחות ופשיטות רגל שלהם.

נגזרות אשראי

פיתוח עדכני שמגן על המלווה ועל מחזיקי אגרות חוב מסכנה של כשל פרעון של הלווה הן נגזרות אשראי, בדרך כלל בצורה של החלפת אשראי במקרה אירוע של כשל פרעון (CDS - credit default swap). החוזה הפיננסי הזה מאפשר לחברה לקנות הגנה נגד פשיטת רגל מגוף שלישי, מוכר הביטחון. זה האחרון מקבל עמלה תקופתית (credit spread), כפיצוי על הסיכון שהוא לקח על עצמו, בהסכימו לקנות את החוב אם יתרחש כשל כאמור.

שירותי גבייה

השימוש בשירותי גבייה איננו כלי אמיתי לניהול סיכוני אשראי אלא מהווה אמצעי קיצוני (בדומה לניכיון שיקים) בו המלווה מצפה לקבל סכום קטן יותר מהמוסכם, לאחר ניכוי העמלה שיקבל הגובה.
בעלי שפיר עוברי

ההתפתחות העוברית של בעלי השפיר

בכל בעלי החיים האמניוטים (בעלי שפיר) מתפתחים העוברים בשלבים המוקדמים באותה צורה, עד שלב מסוים שבו כל מין מתחיל להתפתח בצורה שונה. חלק מתהליכי ההתפתחות מתרחשים באמצעות קיפולים. בתחילת ההתפתחות מתרחש שלב הגסטרולציה שבו נוצרות שלושת שכבות הנבט: שכבה שמכסה את העובר מבחוץ הנקראת אקטודרם, השכבה הפנימית שתיצור את המעי הקדמון הנקראת אנדודרם, והשכבה שביניהם הנקראת מזודרם. שכבת האנדודרם עוברת סדרה של קיפולים שתוביל ליצירת צינור המעי ממנו ינצו בלוטת התריס, הריאות, הלבלב, כיס המרה והכבד. השלב הראשון בתהליך המורפוגנזה היוצר את המעי הוא הופעת "קפל הראש" בצורת סהר, בחלק שעתיד להפוך להיות האזור הקדמי של הגוף.
קפל הראש מופיע קצת מעל ה -Prechordal Plate) PrCP), אשר לו תפקיד בהכוונת היווצרות המעי הקדמי והאיברים הנגזרים ממנו. קפל הראש הוא מופע שמור בקרב כל האמניוטים. בעקבות הופעתו נוצר ה-Anterior Intestinal Portal) AIP) בשכבת האנדודרם הממוקמת בצד הונטרלי של העובר (בצד הבטני), בכך נגלה לעין השינוי הראשוני הקשור ליצירת המעי. באפרוח ניתן לראות שינוי זה 24 שעות מתחילת ההתפתחות בשלב עוברי 6.
התקדמות ה-AIP נמשכת מהחלק הקדמי של העובר לחלק האחורי וגוררת איתה התקפלות נוספת של אזורים צדדיים אנדודרמליים. אזורים אלה מחוברים גם לחלק לשכבת המזודרם ונקראים Splanchnic Mesoderm) SplM). תהליך ההתפתחות מתקדם מהחלק הקדמי לכיוון החלק האחורי בצורת גל. שני צדדי העובר נפגשים בקו האמצע הוונטרלי ומתאחים ליצירת המעי הקדמי הנמשך מהפה ועד למעי האמצעי. באותה נקודת מפגש, בקו האמצע הוונטרלי של המעי הקדמי, מנצים האיברים הנגזרים מהמעי.
בהתפתחות האיברים מה Foregut באפרוחים בשלב 6 ו-7 של ההתפתחות העוברית מתבצעת התמיינות התאים של איברי ה-Foregut כמו הכבד, הלבלב והריאות.
יחסי אוסטריה–סלובניה

היסטוריה

במהלך המאה ה-14 נפלו שטחי סלובניה בשליטת בית הבסבורג, ובשנים שלאחר מכן הייתה בשליטת ממלכת הבסבורג, האימפריה האוסטרית והאימפריה האוסטרו-הונגרית עד לאחר תבוסת אוסטריה במלחמת העולם הראשונה. במאה ה-19 היו הסלובנים פזורים בין מספר מחוזות של האימפריה האוסטרו-הונגרית. במאורעות "אביב העמים" של 1848 הם פתחו במאבק למען איחוד פוליטי ולאומי במדינה סלובנית אחת. הסלובנים מימשו שאיפה זו רק ב-1918, בתום מלחמת העולם הראשונה, אך לא בישות מדינית נפרדת אלא במסגרת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שכונתה לימים "יוגוסלביה".
במלחמת העולם השנייה נכבשה סלובניה על ידי גרמניה הנאצית, אשר אוסטריה הייתה חלק ממנה בעקבות האנשלוס. בתקופת הכיבוש הנאצי פעלה בסלובניה תנועת התנגדות לאומית, שבראשה עמדו מנהיגים קומוניסטים. בתום המלחמה הפכה סלובניה למדינה חברה בפדרציה של יוגוסלביה הקומוניסטית, ובמסגרת זו נהנתה ממידה גדולה של אוטונומיה כלכלית ותרבותית.
ב-1989 החליט הפרלמנט של סלובניה על היפרדותה מיוגוסלביה, וב-1990 אושרה החלטה זו במשאל עם. ב-1991 הכריזה סלובניה על עצמאותה. הצבא העממי היוגוסלבי פלש ב-27 ביוני לשטחה, אולם בהתערבות האו"ם פסקה הלחימה כעבור עשרה ימים. המלחמה שהתנהלה במהלך הימים האלה נקראה מלחמת עשרת הימים, ובמהלכה התנהלו קרבות גם באזור הגבול עם אוסטריה, אשר מצידה צמכה בסלובניה. ב-15 בינואר 1992 הכירה אוסטריה בעצמאותה של סלובניה, וב-15 בנובמבר 1992 חתמו שתי המדינות על סדרת הסכמים דו-צדדיים, אשר נכנסו לתוקף ב-1 בנובמבר 1993.

יחסים דיפלומטיים

אוסטריה מחזיקה בסלובניה שגרירות בליובליאנה וקונסוליה כללית במריבור. מאידך, סלובניה מחזיקה שגרירות באוסטריה בווינה וקונסוליות באייזנשטאדט, גראץ, אינסברוק, קלגנפורט, לינץ, זלצבורג וסנקט פלטן.
חוק שעות עבודה ומנוחה

המנוחה השבועית

על פי סעיף 7 לחוק, על המנוחה השבועית להימשך לפחות 36 שעות רצופות. ליהודי תכלול המנוחה השבועית את השבת, ומי שאינו יהודי רשאי לבחור את אחד הימים; שבת, יום ראשון או יום שישי לפי מה שמקובל עליו כיום מנוחה. סעיף 9 אוסר להעביד עובד ביום מנוחתו השבועית אלא אם הותר על פי האמור בסעיף 12 לחוק. החוק אוסר על מעסיק לסרב להעסיק אדם בגלל שאינו מוכן לעבוד ביום המנוחה שלו. בסעיף 12 נכתב כי לשר העבודה יש סמכות להתיר העבדת עובד ביום המנוחה במקרים שבהם הפסקת העבודה ביום המנוחה תביא לפגיעה קשה בענייני הגנת המדינה, ביטחון הגוף או הרכוש או פגיעה חמורה בכלכלה.
העברת מרכזי מסחר גדולים אל מחוץ לערים הביאה לפתיחתם של מרכזי מסחר אלה גם בשבת. רק מעטים מבעלי החנויות מקפידים שבשבת יופעלו החנויות על ידי עובדים שאינם יהודים. 
על מטרתו של האיסור על העסקת יהודי בשבת כתב נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר:
בקביעת העיקרון של קיום יום מנוחה שבועי והועדתו בשבת חתר המחוקק להגשים שתי מטרות משולבות: ראשית, מטרה חברתית, לפיה ראוי לייחד יום מנוחה שבועי לכל אדם כדי שיוכל לנוח בו ממלאכתו, לשהות עם משפחתו או בחברת ידידים ולהתפנות לנופש ולבידור לפי בחירתו והעדפותיו. כן נועד יום המנוחה להגן על בריאותו של העובד ולהבטיח תנאי עבודה הוגנים. שנית, הוועדת המנוחה בשבת נעשתה על רקע ציווי ההלכה ומסורת ישראל.
— מאיר שמגר, בג"ץ 5073/91 תאטראות ישראל בע"מ נ' עיריית נתניה
הרצון של מעסיקים להעסיק עובדים בשבת, שהלך והתגבר ככל שהתרבו העסקים הפועלים בשבת, הביא איסור זה פעמים לא מעטות לדיון בבית הדין לעבודה ובבית המשפט העליון. טענה שהועלתה הייתה שהאיסור עומד בסתירה לחוק יסוד: חופש העיסוק. טענה זו נדחתה על ידי שופטת בית המשפט העליון, דליה דורנר, וזה נימוקה:
אכן, איסור העבודה בשבת פוגע בחופש העיסוק, כפי שהוא מוגדר בסעיף 3 לחוק-יסוד: חופש העיסוק, שבו נקבע שכל אזרח או תושב של המדינה חופשי לעסוק בכל עיסוק, מקצוע או משלח-יד. ברם, חוק-היסוד - ב"פסקת ההגבלה" שבסעיף 4 - מתיר פגיעה בחופש העיסוק, בחוק ההולם את ערכיה של המדינה, שנועד לתכלית ראויה ובמידה שאינה עולה על הנדרש, או לפי חוק כאמור מכוח הסמכה מפורשת בו. בענייננו, חוק המנוחה מקיים את כל התנאים המנויים בפסקת ההגבלה. … קביעת יום המנוחה ליהודים בשבת מגשימה את ערכיה של המדינה כמדינה יהודית ודמוקרטית. שני ערכים אלה משתלבים בהרמוניה מלאה בחוק הנדון. ליום מנוחה לעובדים מטרה סוציאלית וחברתית, ואילו היהדות, שהנחילה לאנושות את הקונספציה של יום המנוחה השבועי, קידשה את יום השבת כיום המנוחה של בני העם היהודי. יום השבת הוא ערך לאומי לא פחות מאשר ערך דתי.
— דליה דורנר

חובת רישום

סעיף 25 לחוק קובע: "מעביד חייב לנהל פנקס בדבר שעות עבודה, שעות מנוחה שבועית, שעות נוספות, גמול שעות נוספות וגמול עבודה במנוחה השבועית". דרך המלך לרישום זה היא "באמצעים מכניים, דיגיטליים או אלקטרוניים", אך מותר גם רישום ידני שייערך מדי יום בידי העובד ויחתם בידי האחראי לכך.
NGC 4371

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 10.8, והיא התגלתה ב-15 במרץ 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון I.22. הוא תיאר אותה כבהירה למדי ודי קטנה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים, והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1235, כשהיא מתוארת בדרך כלל כבהירה מאוד, עגולה ומתבהרת בהדרגה בכיוון המרכז, אך בתצפית אחת היא תוארה דווקא כעמומה מאוד. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2925 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4371, כאשר היא מתוארת כבהירה, די קטנה, עגולה ומתבהרת בהדרגה בכיוון המרכז.

תצפית

הגלקסיה נמצאת כ-9.2 מעלות ממערב לכוכב וינדמיאטריקס וכ-9.2 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לכוכב הבולט דנבולה. כ-1.2 מעלות מצפון לה נמצאת M84, כמעלה וכ-1.3 מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאות בהתאמה NGC 4388 ו-M86 וכ-1.6 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לה נמצאת M87. כ-1.8 מעלות ממזרח-דרום-מזרח ל-NGC 4371 נמצאת NGC 4503, כ-0.8 מעלות מדרום-מזרח לה נמצאת NGC 4429, כ-2 מעלות מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת NGC 4442 וכ-1.7 מעלות מצפון-מערב לה נמצאת NGC 4267, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4365 הוא כ-4 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של יותר מ-60,000 שנות אור, כ-60% מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎4.5×10¹⁰‎ מסות שמש, כ-8% מסת שביל החלב, כאשר למעלה מ-70% ממסתה או כ-‎3.2×10¹⁰‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בדומה לגלקסיות אחרות מסוגה, בגלקסיה אין הרבה גז ואבק, ולכן יצירה של כוכבים חדשים מתרחשת בקצב נמוך שמוערך בכ-8 אלפיות של מסת שמש בשנה, או מסת שמש בכ-135 שנים. בהתאמה לכך, אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה היא זקנה יחסית עם גיל ממוצע של כ-7 מיליארד שנים בחלקיה החיצוניים של הגלקסיה ושל כ-10 מיליארד שנים במרכזה. במרכז הגלקסיה יש מבנה דמוי טבעת שקוטרה כ-10 שניות קשת שממרחקה קולה לקוטר של כ-2,400 שנות אור ומוט מרכזי באורך של כ-35 שניות קשת השקולות לאורך של כ-9,000 שנות אור. באזורים אלה של הגלקסיה נמצאות אוכלוסיות כוכבים זקנות יותר מאשר בשאר הגלקסיה. נראה שבמרכז עצמו נמצא חור שחור על-מסיבי עם מסה של כ-7 מיליון מסות שמש.