google/wiki40b huggingface dataset:
פבל וולברג

ביוגרפיה

נולד בלנינגרד, בגיל 7 היגר עם אמו וסבתו לישראל והתגורר בבאר שבע. בשנת 1994 וולברג סיים לימודי צילום בבית הספר לצילום קמרה אובסקורה בתל אביב.  התערוכה הראשונה שלו הוצגה במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית ב-1995. מאז הוצגו עבודותיו במוזיאונים ובגלריות ברחבי העולם. בין השאר תערוכות יחיד במוזיאון תל אביב, המוזיאון היהודי בברלין, המוזיאון היהודי של ניו יורק ובית ג'ורג' איסטמן בניו יורק. וולברג המיוצג מזה שנים רבות על ידי גלריה דביר בתל אביב וגלריה אנדראה מייזלין בניו יורק, השתתף ב-2007 בביאנלה של ונציה. הוא זכה בפרס ליאון קונסטנטינר של מוזיאון תל אביב לאמנות ב-2005 ובפרס הצילום העולמי של סוני  ב-2014. 
מאז 1997, עבד עבור עיתונים, כתבי עת וסוכנויות ידיעות, כגון, עתון הארץ וניו יורק טיימס. צילומיו פורסמו בכתבי עת ומגזינים כמו דר שפיגל, ווג, סטילטו וכו'. מאז 2010, וולברג עובד על פרויקטים לאמנות באתיופיה ביפן ובמדינות ברית המועצות לשעבר. 
"הוא העד שהייתי רוצה שיהיה שם במקומי", אמר עליו הצלם אלכס ליבק ב"הארץ" (אלי ערמון אזולאי 22.4.2012). מלחמה, צבא, טרור, אינתיפאדה, חרדים וחילונים, חצרות חסידים ואזורי הבילוי של תל אביב - כל אלה נלכדים במצלמתו של וולברג בתמונה רחבה ואף פנורמית.  
מקומי וזר בעת ובעונה אחת, פבל וולברג פיתח את היכולת לראות את מדינתו המאומצת באינטימיות רבה, אך גם ממרחק, פרספקטיבה כפולה המעניקה לצילומיו תחושה של ריאליזם פנטסטי. וולברג מצלם את המציאות היומיומית של החברה והמצב הפוליטי הישראלים באובייקטיביות חדה ואסתטית.
— לינדזי האריס, מתוך הקטלוג של הביאנלה של ונציה ה-52
מיכה בר עם, חתן פרס ישראל לצילום מצוטט בכתבתה של תמר רותם ב"הארץ" ("ראה את האור" 13.2.2007) על פבל וולברג: "הוא מצליח להראות שצילום חדשות יכול להפך לצילום איקוני. שהפנומן הצילומי עוסק לא רק בדיווח אלא יוצר דימויים". ואילו עוזי צור מעיד עליו באותו מאמר: "באחד מימי העתיד יהיו צילומי המופת של פבל וולברג דברי הימים שלנו. וולברג יותר מתמיד לוכד את נשמת המקום והזמן כאמן ומתעד".  
וולברג אב לשניים.
פנתר (כטב"ם)

פנתר הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) מתוצרת התעשייה האווירית לישראל בעל יכולת המראה ונחיתה אנכית (VTOL - Vertical Take Off and Landing).
יכולת ה-VTOL מאפשרת לכטב"ם להמריא ולנחות ללא מסלול ובמקומות לא מוכשרים לנחיתה. הוא בעל שלושה מנועים, שניים מהם בעלי יכולת הטיה של צירם כדי להמריא ולנחות אנכית, והשלישי בעל ציר קבוע המספק עילוי נוסף להמראות ונחיתות אנכיות. הנעת הכטב"ם נעשית באמצעות מנועים חשמליים המתוארים כשקטים במיוחד.
לפנתר שתי גרסאות:
לה ריוחה

היסטוריה

החל במאה העשירית הייתה לה ריוחה אזור ספר בין ממלכות נווארה וקסטיליה. בבוררות של הנרי הראשון, מלך אנגליה, נמסר האזור לקסטיליה וסופח אליה רשמית ב-1177. אולם האזור המשיך להחליף ידיים בין הממלכות הנוצריות השונות.
צרפת של נפוליאון, בעת כיבושיה בספרד, הכריזה על לה ריוחה כמחוז נפרד. פרדיננד השביעי מלך ספרד ביטל את ההחלטה וחילק את אזור לה ריוחה בין המחוזות השכנים. בחלוקת ספרד למחוזות ב-1833 חזר האזור להיות מחוז עצמאי בשם לוגרוניו. במעבר לדמוקרטיה אחרי מותו של גנרל פרנקו הוחלט שלה ריוחה תהיה קהילה אוטונומית נפרדת, בגלל הייחוד הכלכלי של האזור, לעומת שכנותיה.
לורן וייסברגר (סופרת)

ביוגרפיה

וייסברגר נולדה בסקרנטון, פנסילבניה, למשפחה יהודית, אמה מורה ואביה מנכ"ל חנות כלבו שהפך לברוקר למשכנתאות. וייסברגר חונכה בחינוך קונסרבטיבי ומאוחר יותר בחינוך רפורמי. היא בילתה את תחילת גיל ההתבגרות שלה בקלרקס סאמיט, פנסילבניה, עיירה קטנה מחוץ לסקרנטון. בגיל 11, הוריה התגרשו והיא ואחותה הצעירה, דנה, עברו לאלנטאון, פנסילבניה, באזור עמק ליהיי של המדינה, עם אמן.
בבית הספר התיכון פארקלנד, בעיירה סאות' ווייטהול ליד אלנטאון, וייסברגר השתתפה בספורט בית ספרי, ספורט תחרותי, פרויקטים נוספים וארגונים. היא סיימה את לימודיה ב-1995.
היא למדה באוניברסיטת קורנל באיטקה, ניו יורק, לקחה כחוג הראשי לימודי אנגלית, הייתה חברה באחוות אלפא אפסילון פי וסיימה ב-1999. לאחר הקולג', היא טיילה כתרמילאית ברחבי אירופה, ישראל, מצרים, ירדן, תאילנד, הודו, נפאל והונג קונג. כשחזרה הביתה, היא עברה למנהטן והתקבלה כעוזרת האישית של וינטור בווג. היא עבדה שם עשרה חודשים בטרם עזבה עם עורך התוכן ריצ'רד סטורי. בעוד וייסברגר אמרה שחשה לא במקום במגזין, העורכת התפעולית לורי ג'ונס אמרה מאוחר יותר, "היא נראתה שמחה לחלוטין, אישה נהדרת".
וייסברגר מתגוררת בעיר ניו יורק. ב-2008 נישאה למייק כהן.
דבוקה

דבוקה (בצרפתית: Peloton, בתרגום מילולי צרור או מחלקה צבאית) היא קבוצת רוכבים הנעה על הכביש במבנה מקובץ.

בהקשר של מרוץ אופני כביש בדרך כלל הכוונה היא לקבוצת הרוכבים הגדולה ביותר במרוץ, אולם לעיתים, הכוונה היא לקבוצת הרוכבים בעלת התפקיד המשמעותי ביותר בתוצאת המרוץ, גם אם נמצאות מאחוריה קבוצות רוכבים שבהן מספר גדול יותר של רוכבים. במרוץ הדבוקה כוללת רוכבים מקבוצות שונות המתחרות זו בזו.
על פי חוקי מרוצי האופניים, לכל הרוכבים בדבוקה נתונה (קטנה או גדולה) ניתן זמן זהה בעת שהם חוצים את קו הסיום של המרוץ. החוק נועד למנוע מצב בו בשלב האחרון של המרוץ יתחרו הרוכבים זה בזה תוך לקיחת סיכון מיותר.
במרוצי קטעים, במקרה של נפילה, תקר, או תקלה מכנית המתרחשת בשלושת הקילומטרים האחרונים של קטע שאינו מסתיים בעליה, נרשם לרוכב (או לרוכבים) שהיה מעורב בנפילה הזמן של הרוכבים האחרים שהיו איתו יחד בדבוקה בעת התאונה.
רוכבי אופניים יכולים לחסוך אנרגיה ומאמץ בכך שהם רוכבים קרוב ו"חותכים" את האוויר אחד לשני (מקטינים את כוח הגרר של האוויר). כדי להשיג יתרון זה, על הרוכבים לשמור על מרחק של כעשרים סנטימטר זה מזה, דבר המצריך תיאום בין רוכבי האופניים במקרה של שינוי כיוון פתאומי או עצירה לא מתוכננת.
הדבוקה יוצרת מעין מעטפת אווירודינמית לרוכבים שנמצאים בתוכה. לפיכך, הרוכבים הבולטים בקבוצות המשתתפות במרוץ מסתייעים בחבריהם לקבוצה, הנקראים דומסטיקים (פועלים). אלה רוכבים לפניהם ומצידיהם ומקטינים את חיכוך האוויר למובילי הקבוצות. במרוצים ברמות הגבוהות, רק בחלק המאוחר במרוץ נחשפים מובילי הקבוצות אל הרוח.
במרוצי ריצה ובשחייה במים פתוחים משתמשים במונח דבוקה במשמעות זהה. בצניחה, דבוקה היא קבוצת צנחנים הקופצים מן המטוס בזה אחר זה.
9M123 כריזנטמה

פיתוח

פיתוח הטיל החל בשנת 1980 ותוכנן כטיל נגד טנקים מודרניים בעלי שריון עם מיגון ריאקטיבי. ביולי 1996 הוצג הטיל לראשונה.

הנחיה

הטיל מצויד בראש ביות חצי-אקטיבי למכ"מ באורך גל מילימטרי. משדר אלומת המכ"ם מצוי בקרבת משגר הטיל, וראש הביות קולט את החזרי המכ"ם מהמטרה. בדומה לטיל הרוסי קורנט, גם לכריזנטמה גלאי לייזר בזנבו, המאפשר להנחותו למטרה ללא שימוש במכ"ם. בתצורה זו נעשה שימוש במשדר לייזר המותקן בקרבת המשגר. הטיל מתקן את מסלולו בהתאם לאותות הנקלטים בגלאי שבזנבו וכך "רוכב" על אלומת הלייזר עד הגעתו למטרה.
מפקד האס אס והמשטרה

היסטוריה

קציני האס אס והמשטרה הראשונים מונו בשנת 1937 מתוך קצינים מכהנים בתפקידי ס"ס אובראבשניט פיהרר (SS-Oberabschnitt Führer; מפקדי מחוזות בפיקוד המרכזי של האס אס). התכלית לשמה נוצר תפקיד זה הייתה שקציני האס אס והמשטרה יהוו סמכות פיקודית ישירה לכל יחידת משטרה ולכל יחידת אס אס הקיימת באזור גאוגרפי נתון, ושתהיה כפופה אך ורק להיינריך הימלר ולאדולף היטלר.
בתוך גבולות הרייך, לרוב היה הס"ס אובראבשניט פיהרר של המחוז משמש גם כמפקד האס אס והמשטרה. מחוץ לגבולות הרייך לא היה קיים התפקיד של ס"ס אובראבשניט פיהרר, ומפקדי האס אס והמשטרה נתמנו לתפקיד זה בלבד. לראשי האס אס והמשטרה שמחוץ לרייך ניתנו הקצאות נוספות, "קציני אס אס ומשטרה" (SS- und Polizeiführer) הכפופים להם, על מנת שיסייעו להם.
בנוסף, היו 2 קצינים שנשאו את התואר "מפקד עליון של האס אס והמשטרה" (Höchste SS und Polizeiführer). הראשון היה ס"ס אוברגרופנפיהרר קרל וולף, "המפקד העליון של האס אס והמשטרה באיטליה" (ספטמבר 1943 - מאי 1945); והשני היה ס"ס אוברגרופנפיהרר הנס-אדולף פריצמן, "המפקד העליון של האס אס והמשטרה באוקראינה" (אוקטובר 1943 - ספטמבר 1944).
מפקדי האס אס והמשטרה פיקדו ישירות על מטה בו היו נציגים מרוב הענפים של האס אס, בהם משטרת הסדר (אורפ"ו), הגסטפו, יחידות גולגולת המת, האס דה ויחידות מסוימות של הואפן אס אס.
ההיסטוריון מארק ירגר תיאר אותם כך:
מפקדי האס אס והמשטרה והכפופים להם, קציני האס אס והמשטרה, היו בעלי המשרות העוצמתיים (ומטילי האימה) ביותר שנוצרו על ידי הימלר.

פשעי מלחמה

אחד מהתפקידים הידועים ביותר לשמצה אותו מילאו מפקדי האס אס והמשטרה, הוא הפיקוד והפיקוח על האיינזצגרופן השונים שפעלו בתחום שליטתם. משמעות הדברים היא שהם היו מעורבים בנתינת פקודות להוצאתם להורג של עשרות אלפי אנשים, ולקראת סיום מלחמת העולם השנייה, כמעט כל מפקד אס אס ומשטרה שפעל בפולין ובברית המועצות היה אחראי על פשעי מלחמה. רבים ממפקדי אס אס והמשטרה שהיו מעורבים בפשעי מלחמה העדיפו להתאבד על פני נפילה בשבי.
בנוסף, מפקדי האס אס והמשטרה פיקחו על הגטאות בפולין והיו אחראים על ארגון המשלוחים למחנות ההשמדה, בעזרתו האדמיניסטרטיבית של ה-RSHA. כמו כן הם פיקדו ישירות על כוחות המשטרה והאס דה שהוצבו בגטאות לשם שמירת הסדר.
בשנים 1944-1945, רבים ממפקדי האס אס והמשטרה מונו על ידי הימלר ל"גנרלים של הואפן אס אס", ככל הנראה על מנת ליתן להם הגנה תחת עקרונות הלחימה של אמנת האג (1907).
הדייר

עלילה

הסרט נפתח ברצח שביצע רוצח סדרתי הנוהג לרצוח נשים בלונדיניות. דייזי וחברותיה הדוגמניות הבלונדיניות מכסות את שיערן בפאות. דייזי צוחקת עליהן וחוזרת הביתה אל הוריה ובעלה השוטר ג'ו. מגיע דייר לבית המשפחה ומשכירים לו את החדר, הוא קצת חשאי ומתבודד מה שמדאיג את האישה אבל הוא משלם ומבקש שיעזבו אותו בשקט. כשהיא עולה להביא לו אוכל היא רואה שהוא הפך את כל התמונות של הנשים הבלונדיניות שהיו על הקיר ומבקש להוריד אותן. כשדייזי עולה לחדרו נוצר ביניהם חיבור. במהלך השבוע הקשר ביניהם מתהדק וג'ו, שמונה לחקור את פרשיית "הנוקם" לא אוהב את זה. באחד הלילות גברת באנטינג מתעוררת כי שומעת את הדייר יוצא. היא חושדת בו ובודקת בחדרו, מוצאת ארון נעול. יום למחרת מתברר ש"הנוקם" תקף שוב ואישה בלונדינית נרצחה ממש ליד ביתם. היא ובעלה מתחילים לחשוד שהדייר הוא "הנוקם". ערב אחד הדייר ודייזי מצליחים לחמוק לדייט לילי, ג'ו עוקב אחריהם, תופס אותם ודייזי ואמרת לו שזה נגמר בינם. ג'ו חוזר עצוב הביתה, מהרהר באירועים האחרונים ומשכנע את עצמו שהדייר הוא "הנוקם". הוא מוציא צו חיפוש ומוצא בארון של הדייר אקדח, מפה של כל הרציחות של "הנוקם" ותמונה של בחורה בלונדינית שהוא משער שזו הרציחה הראשונה שלו. הוא עוצר אותו אבל הדייר מצליח לברוח, דייזי מוצאת אותו והוא מסביר לה שהבחורה בתמונה זו אחותו שנרצחה והוא הבטיח לאמו שיחפש את "הנוקם". היא לוקחת אותו לפאב אבל הקהל חושד בהם ומתחילים להרביץ לדייר, בינתיים "הנוקם" האמיתי נתפס וג'ו מגיע כדי לעזור. נער עיתונים מבשר לכולם על החדשות ועוזבים אותו, הוא נופל אל זרועותיה של דייזי.
ישראל מזמושץ'

רבי ישראל מזמושץ' (1700 – אפריל 1772) היה רב ומלומד גליצאי, מן המשכילים המוקדמים, מחבר "נצח ישראל" ו"נזד הדמע".

ביוגרפיה

ישראל בן משה הלוי נולד בעיירה בוברקה שבגליציה המזרחית (כיום באוקראינה) והתחנך בזמושץ' (Zamość). קיבל בילדותו חינוך מקובל ולמד תורה ותלמוד, אולם התעניין גם בפילוסופיה, במתמטיקה ובאסטרונומיה, ורכש ידע בתחומים אלה מחיבורים יהודיים של ימי הביניים. נדד בין מקומות שונים בגרמניה כדי ללמוד מקצועות אלה, והתפרנס מהוראה. בשנות הארבעים של המאה השמונה עשרה התיישב בברלין ושם נתמך בידי עשירי הקהילה היהודית דניאל איציג ופייטל היינה אפריים. בין תלמידיו בברלין היה משה מנדלסון הצעיר, והוא לימד אותו פילוסופיה יהודית ומתמטיקה. לאחר מספר שנים חזר לפולין ובשנים שלפני מותו גר בברודי. עמד בקשר מכתבים עם רבנים אחרים בדורו, ובהם רבי יעקב עמדן (שו"ת שאילת יעבץ חלק ב סימנים יט-כא) ורבי שלמה חלמא. 
ישראל מזמושץ' הוא מן החשובים שבמשכילים המוקדמים, ודמותו מייצגת את ההתעוררות לרציונליזם ולמדעים שהתרחשה אצל יחידים ביהדות מרכז אירופה במהלך המאה ה-18. הוא התנגד בחריפות למיסטיקה ולעיסוק בקבלה, וכן לבערות ולבורות בחכמות כלליות שאפיינו את היהודים בסביבתו ובזמנו. לפי כמה עדויות גם נרדף על רקע עמדותיו אלה. היה מראשוני המתנגדים לתנועת החסידות. התנגד גם לפלפול המוגזם שאפיין את הלמדנים והעדיף למדנות בדרך הפשט. הוא הדפיס ביסניץ את החיבור הפילוסופי "רוח חן", כחלק ממגמה של החייאת העיסוק בפילוסופיה הרציונליסטית היהודית של ימי הביניים, שבמסגרתה הודפס גם "מורה נבוכים" באותו בית דפוס.
Life for Rent

הצלחה מסחרית

Life for Rent הוא האלבום הנמכר ביותר במהירות על ידי זמרת בעולם כולו. האלבום מכר ביומו הראשון כ-102,500 עותקים ובשבוע הראשון כ-400,351 עותקים. על פי דוחות של IFPI, האלבום הוא הרביעי הנמכר ביותר בעולם לשנת 2003, ועל פי דוחות של BPI הוא בין שבעת הנמכרים ביותר באנגליה, בין השנים 2000 ו-2009. 
האלבום שהה עשרה שבועות בראש מצעדי המכירות בבריטניה ונשאר 54 שבועות נוספים במצעד. האלבום שהה 18 שבועות לא רצופים במקום ראשון במצעד האלבומים האירופאי. מכירות האלבום הגיעו לכ-מיליון וחצי עותקים כחודש לאחר צאתו. האלבום היה מועמד לפרס הגראמי לשנת 2004 על השיר "White Flag" ודיידו התמודדה בקטגוריית הזמרת הטובה ביותר.

ביקורת האלבום

בניגוד לביקורות הקהל, ביקורתם של מבקרי מוזיקה רבים בעולם הייתה שלילית. האלבום קיבל ציון בינוני והשוואת מכירותיו כלפי No Angel, הושוותה להבדל הכישרון בין דיידו לאחיה-רולו.

סינגלים

השיר "White Flag" יצא כסינגל המוביל של האלבום וצילומי הווידאו קליפ של השיר נערכו ב-הוליווד. בקליפ הופיע השחקן דייוויד בורנזס. סינגלים נוספים היו Don't Leave Home, Life for rent ו- Sand in my Shoes היה הסינגל האחרון לאלבום זה. בשני הקליפים ל-Don't Leave Home ו- Life for rent צולמו סצנות התאבדות ועל מהותם דיידו נשאלה בראיונות רבים ובפורום הבית באתרה. תשובתה הייתה ששיריה הם כמאין אגדות ותרחישים דמיוניים וכאלה הם גם הקליפים שלה. על תשובתה הגיבו מאזיניה  בשאלה לגבי הדמות איזובל מהשיר Isobel מאלבומה הראשון: No Angel, ותשובתה הייתה שהגתה את הדמות בגיל צעיר, בזמן שהותה באירלנד.
מדף הקרח מקמרדו

מדף הקרח מֶקמֶרדו (באנגלית: McMurdo Ice Shelf) הוא החלק של מדף הקרח רוס הגובל במצר מקמרדו והאי רוס מצפון ושונית מינה מדרום. מחקרים מלמדים, שצורה טופוגרפית זו ניחנה בתכונות נבדלות במובהק ממדף הקרח רוס וראויה לשם נפרד משלה. א. ג. היינה, שחקר את האזור בשנים 1962-3, הציע את השם למדף הקרח המתוחם באי רוס, חצי האי בראון, האי בלק והאי וייט (ארכיפלג רוס). הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים הרחיבה את יישום השם הזה וכללה בו את מדף הקרח הסמוך מדרום לשונית מינה.
במרץ 2010 גילו מדענים, שצילמו את צדו התחתון של מדף הקרח, קפז-רגליים חיים, סרטנים ששלושת זוגות רגליהם האחוריות מצוידים בעוקצים קשים המשמשים לקפיצה.
פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין

פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין (בגרמנית: Internationale Filmfestspiele Berlin או בקיצור: Berlinale) הוא פסטיבל סרטים המתקיים בברלין מדי שנה בחודש פברואר, ונחשב לאחד מפסטיבלי הסרטים החשובים בעולם.
פסטיבל הסרטים בברלין מושך את קהל הצופים הרחב בעולם ובין הוותיקים שבו, כאשר הפסטיבל הראשון התקיים בשנת 1951 (אז זכה בו הסרט "ארבעה בג'יפ") והתקיים באופן רציף מאותה שנה. הפסטיבל מציג סרטים מכל רחבי העולם, כאשר בשנים רבות זוכים סרטים שאינם דוברי אנגלית או גרמנית.
הפרסים הניתנים בפסטיבל הם פרס דב הזהב (Goldener Bär) כפרס הסרט הטוב ביותר ולמפעל חיים ופרס דב הכסף (Silberne Bär) לבמאי הטוב ביותר, לשחקן, לשחקנית, למוזיקה ופרסים נוספים.
בשנת 2019, זכה הסרט "מילים נרדפות" של נדב לפיד בפרס דב הזהב. סרטים ישראליים נוספים שהיו מועמדים לפרס דוב הזהב כוללים את "אורח בעונה מתה", "מציצים", "אסקימו לימון", "החיים על פי אגפא", "לנגד עיניים מערביות", "שחור", "בופור" ו"רוק בקסבה". יוסי סידר זכה בפרס דוב הכסף לבמאי הטוב ביותר על הסרט "בופור".
זאב צפון-מערבי

תיאור ומשקל

זאב זה נמדד כמגיע למשקל הרב ביותר של זאבים, קרוב לתת-מינים זאב אירואסייתי וזאב פנים-אלסקה (Canis lupus pambasileus), שלעיתים נכלל בתת-מין זה. מדידות שנערכו בקולומביה הבריטית לזאבים מראים שטווח משקלם נע בין 38.6-61.4 ק"ג, כשהנקבות הגיעו למשקל 42.5 ק"ג והזכרים ל-51.1 ק"ג, ובפארק ילוסטון הנקבות הגיעו למשקל ממוצע של 43.4 ק"ג והזכרים ל-50 ק"ג בממוצע. האורך הממוצע של הזכרים הוא 68-91.5 ס"מ ולמשקל 45-66 ק"ג בעוד הנקבות מגיעות לאורך ממוצע של 35-50 ס"מ ולמשקל ממוצע של 36-59 ק"ג.
הזאבים הללו בעלי פרווה אפורה ולעיתים חומה כהה והם בעלי רגליים ארוכות ופרווה עבה על גופם כדי לבודד את החום והם בעלי אוזניים וחוטם קצרים יותר וראש מעוגל יותר כהתאמה לחיים בקור.

צייד

הזאבים הם טורפי-על הניזונים מציד של חיות גדולות כמו אייל קנדי. הציד מתבצע בעיקר בריצה ממושכת ומתישה, בה נבחרים הפריטים הרכים והחלשים ומחוסלים בידי פיות רבים המבתרים אותם. מחקר שהתבצע בפארק ילוסטון מעריך ש-50% מפרטי האיילים החולים והחלשים נטרפים בידיהם.
הזאבים יצודו גם מינים גדולים כמו אייל הקורא או ביזונים, אשר מספקים יחדיו מזון גדול לכל הלהקה. עם זאת בעת ציד של חיות אלה הזאבים חייבים להיזהר מכיוון שעקב משקלם העצום הם יכולים להרוג זאב בקלות. 
פעילות הזאבים מספקת מזון לאוכלי נבלות אמריקאים כמו עורבים, עיטמים, דובי גריזלי, דובים שחורים וקויוטים.
תסמונת לרון

התסמונת

תסמונת לרון היא נדירה מאוד. ידועים כ-250 חולים בלבד ברחבי העולם, בעיקר בישראל ובכמה ממדינות ערב, אף כי גם באקוודור. 
המחלה היא תוצאה של מוטציות שונות בגן המקודד ליצירת הקולטן של הורמון הגדילה, הגורם לכך שהורמון הגדילה אינו נצמד אל הקולטן. בעקבות זאת, למרות שלבעלי תסמונת לרון יש כמות מספקת של הורמון הגדילה, ההורמון אינו מביא לייצור IGF-1, הגורם בפועל לגדילה, ובעלי התסמונת סובלים מחוסר IGF-1. 
הביטוי החיצוני של תסמונת לרון הוא גמדות - גובה החולים הבוגרים מגיע לכ-1 מטר בלבד - ותופעות נוספות, אבל גם מראה צעיר לכאורה של אותם גמדים. 
הטיפול בבעלי התסמונת הוא מתן IGF-1 לפני הגעה לגיל בגרות. 
התסמונת מופיעה בעיקר כתוצאה מנישואי קרובים במזרח התיכון ומזרח אסיה, ופוגעת בבלוטת יותרת המוח וגורמת למוח ולסת בלתי-מפותחים.

היחס בין גדילה להזדקנות

במחקר נמצא שבעלי תסמונת לרון חסינים כמעט באופן מוחלט מפני סרטן וסוכרת. במחקר באקוודור שנערך על 99 בעלי תסמונת לרון, במשך 24 שנים, נמצאה אשה אחת בלבד שחלתה בסוג כלשהו של סרטן ואף לא אחד מהם שחלה בסוכרת.
כמו כן, ידוע כי שמרים, תולעים ומכרסמים בעלי מוטציה דומה, חיים באופן משמעותי יותר זמן מאשר קרוביהם חסרי המוטציה. צוות חוקרים מאוניברסיטת אוהיו, בראשות ג'ון קופצ'יק, גילה שעכברי מעבדה בעלי גן לקוי לקידוד הקולטן של הורמון הגדילה, ממש כמו חולי תסמונת לרון, חיים 40% יותר מאשר עכברי המעבדה המקבילים להם, ה"בריאים".
מחקרים עדכניים השתמשו בחולי תסמונת לרון כדי לעמוד על הקשר בין הורמון גדילה והזדקנות. המחקרים הללו הצביעו על כך, שככל שתאי המטרה קולטים יותר הורמון גדילה, הם מייצרים יותר IGF-1 ומזדקנים יותר, ובהתאמה גם הגוף כולו חולה יותר במחלות הקשורות להזדקנות, לרבות ובמיוחד סרטן וסוכרת. עוד נמצא, שגם ההפך נכון, דהיינו, מניעת קליטת הורמון גדילה בתאי המטרה יכולה להקטין את כמויות IGF-1 ולמנוע סרטן, סוכרת ואולי גם הזדקנות באופן כללי.

הומו פלורסיינסיס

בשנת 2006 הציע האנטומאי האמריקני גארי ריצ'רדס ששלדי ההומו פלורסיינסיס שנמצאו בליאנג בואה סבלו מתסמונת לרון. בשנת 2007 חזרו על טענה זו חוקרים מאוניברסיטת תל אביב: ישראל הרשקוביץ, ליאורה קורנרייך וצבי לרון. החוקרים השוו תצלומי רנטגן של ישראלים חולים בתסמונת לרון עם נתונים מגולגולת מליאנג בואה ומצאו קווי דמיון רבים. הם גם הציעו דרך לבחון את השערתם: חולי תסמונת לרון מראים בין השאר התעבות של אזור החלק הפטמתי (mastoidea) בעצם הרקה של הגולגולת. החוקרים הישראלים לא יכלו לבדוק השערה זו משום שלא היו בידם תצלומי רנטגן מתאימים של הגולגולת מליאנג בואה. דין פאלק בדקה את ההשערה בעזרת סריקות טומוגרפיה ממוחשבת של החלק הפטמתי בגולגולת מליאנג בואה ומצאה כי היא אינה מפגינה סימנים כאלו.
EMule

היסטוריה

הנדריק בריטקראוז הנודע בכינוי "מרקור" (Merkur), התחיל לפתח את אימיול ב-13 במאי 2002 לאחר שהתאכזב מהתוכנה eDonkey2000. לאורך הזמן הצטרפו אליו מפתחים נוספים וב-6 ביולי 2002 הופץ לראשונה קוד המקור של התוכנה בגרסה 0.02. אתר התוכנה החל לפעול ב-8 בדצמבר 2003.

מודים

בתור תוכנה חופשית, יש גרסאות מרובות של אימיול אשר מפותחות מחוץ לצוות הפיתוח של הגרסה הרשמית ושונות מהתוכנה המקורית. כל גרסה כזו נקראת גם "מוד". חלק מהתכונות אשר מוכנסות למודים על ידי המפתחים השונים מוצאות את דרכן גם לגרסה הרשמית.

מערכת הקרדיט

כאשר התוכנה מקבלת בקשה להורדת קובץ מסוים, ההורדה לא מתחילה מיידית. התוכנה מנהלת תור אשר אליו נכנסות כל הבקשות להורדה. על מנת לתגמל הדדית משתמשים אשר מעלים חלקי קובץ אחד לשני, התוכנה מנהלת מעקב אחרי הכמות שכל משתמש העלה, ובהתאם מתגמלת אותו בהתקדמות יותר מהירה בתור ההורדות. משתמש יכול להתקדם בתור עד פי 10 יותר מהר עקב העלאה מרובה. שיטת תגמול זו נקראת מערכת הקרדיט של אימיול. אבטחת מערכת הקרדיט נעשית על ידי התאמתות מאובטחת בין משתמשים וכן על ידי שמירת הנתונים על העלאה של משתמש מסוים על ידי אלו שהוא העלה אליהם, ולא על ידי המשתמש עצמו.

ממשק גרפי

אימיול בנויה בצורה של לשוניות. ניתן לשנות את מראה התוכנה בעזרת שימוש בסקינים. כמו כן, התוכנה תומכת בשינוי שפת הממשק הגרפי, ותרגום לעברית זמין להורדה בצורה אוטומטית על ידי התוכנה.
יען מצוי

רבייה

היען מגיע לבגרות מינית בגיל שנתיים עד ארבע, נקבות בדרך כלל כחצי שנה לפני הזכרים. עונת הייחום נמשכת ממרץ ועד ספטמבר. הזכר מכין נחלת קינון ומזמין נקבות באמצעות שריקה וקולות אחרים וכן טקס חיזור הכולל שימוש בכנפיים. היען הוא פוליגני.
היענים מתחלקים בדגירה על הביצים. ביום דוגרת עליה הנקבה, שצבעה אפור ומשתלב היטב בסביבה המדברית, ובלילה דוגר עליה הזכר שצבעו השחור משמש הסוואה טובה בלילה.

מיתוסים

ישנו מיתוס הגורס כי היען טומן את ראשו בחול בעת סכנה, במציאות אין זה כך, היען מתכופף בעת סכנה בניסיון להסתיר את עצמו, אך במצב רגיעה בעת שהוא אוכל ייתכן שתהיה אשליה שראשו מוטמן בחול עקב גודלו היחסי הקטן של הראש (מספיקה תלולית קטנה כדי להסתיר את הראש מעיני הצופה, מה שיראה כאילו הראש מוטמן בקרקע).
לעומת זאת, בעיטת היען אינה מיתוס. ליען רגליים גבוהות הן ביחס לרוב בעלי החיים והן באופן יחסי לגודלו והן חזקות יחסית לציפורים היות שהיען לא מעופף ומשמשות בין היתר כהגנה. כאשר זכרים מתקוטטים הם משתמשים ברגליהם ככלי נשק ובועטים האחד במשנהו. יען החש בסכנה עלול לבעוט במי שהוא חושב שמהווה סיכון ויכול לפגוע באדם או בחפץ בו הוא בועט.

היען בארץ ישראל

עד תחילת המאה ה-20 היה היען נפוץ בנגב. גודלה המדויק של אוכלוסייה זו אינו ידוע. קן עתיק, בן כ-5,000 שנה, נמצא ליד הרצליה. הקן מעיד שהמין חי בעבר הרחוק גם במרכז הארץ. תת-המין המזרח תיכוני, יען הנגב (Struthio camelus syriacus) נכחד מן העולם. הוא נעלם מן הארץ במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20. 
השבה לטבע: בשנת 1973 הוקם גרעין רבייה בחי-בר יוטבתה כאשר הגיעו מאתיופיה לישראל 18 אפרוחים מתת מין של היענים שמקורו במדבריות אתיופיה. יש כוונה להשיבם לטבע בארץ בעתיד.

היען במקורות אחרים

בתרבות הארמית, במשנה, בגמרא ובשאר  השפות השמיות נקרא היען גם נַעֲמִית (כמו בערבית: نعامة - "נַעַאמַה̈"), והוא השם המזוהה ביותר עם היען.
נראה שבתקופת חז"ל היו משתמשים ביען לשם זיקוק זהב: "אמר רבי אבין לשם מקומו הוא נקרא וזהב מאופז זהב מזוקק שהיו מחתכין אותו כזתים וטחים אותו בצק ומאכילין אותו לנעמיות והן מסננות אותו" (תלמוד ירושלמי, מסכת יומא, פרק ד', הלכה ד' (דפוס וילנא: דף כג, עמוד א')).
בשל מנהגו של היען לבלוע חפצים שונים, סברו שהוא ניזון מזכוכית: "רבי אבא בר כהנא אמר הכניס עמו (נח לתיבה) זמורות לפילים, חצובות לצבאים, זכוכית לנעמיות." (בראשית רבה, פרשה ל"א, סימן י"ד).

מרוצי יענים

בכמה מדינות, נהוגים מרוצים על גבם של יענים. המנהג נהוג באפריקה ובמקומות אחרים הוא נדיר למדי. רכיבה על יענים נעשית בצורה דומה לרכיבה על סוסים, עם אוכפים, מושכות ומתגים מיוחדים. עם זאת, היענים קשים יותר לשליטה לעומת סוסים.
המרוצים הם אף חלק מתרבותה של דרום אפריקה המודרנית. בארצות הברית, נפתחה בשנת 1892 בג'קסונוויל, פלורידה "חוות היענים". החווה ומרוציה היו לאטרקציה תיירותית ידועה, אחת האטרקציות המוקדמות בהיסטוריה של פלורידה. כיום, מתקיים באופן שנתי "פסטיבל היענים" בצ'נדלר, אריזונה, ובו מתקיימים אירועי מרוצי יענים. מרוצים התקיימו גם במקומות רבים אחרים בארצות הברית, כמו וירג'יניה סיטי בנבדה ומסלולי מרוצי הסוסים קנטרברי פארק במינסוטה, פריירי מידוס באיווה ואליס פארק בקנטקי.
הנסיך קרל אנטון פון הוהנצולרן

ביוגרפיה

קרל אנטון נולד ב-1 בספטמבר 1868 בזיגמרינגן, ללאופולד, נסיך הוהנצולרן ולאנטוניה, נסיכת פורטוגל, בתם של פרננדו השני, מלך פורטוגל ומריה השנייה, מלכת פורטוגל. הוא היה אחיינו של קרול הראשון, מלך רומניה, ואחיו של פרדיננד הראשון, מלך רומניה. דודניו היו קרלוש, מלך פורטוגל, אפונסו, דוכס פורטו, פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה ומריה יוזפה, נסיכת סקסוניה, אמו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה.
ב-28 במאי 1894 הוא התחתן בבריסל עם בת דודתו ז'וזפין קרולין, נסיכת בלגיה, בתם של הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה ומריה, נסיכת הוהנצולרן. בשנת 1909 רכשו בני הזוג את טירת נמדי ליד אנדרנאך. קרל אנטון היה גנרל-לויטננט בצבא הקיסרות הגרמנית במהלך מלחמת העולם הראשונה, ונפטר מיד לאחר חזרתו לביתו מתשישות ב-21 בפברואר 1919, בגיל 51.
אוסטרליה במשחקים הפאראלימפיים

היסטוריה

אל אולימפיאדת הנכים הראשונה שנערכה ברומא בשנת 1960 שלחה אוסטרליה משלחת של שישה ספורטאים (חמישה גברים ואישה) שזכו בעשר מדליות פאראלימפיות (3 מדליות זהב, 6 כסף ומדליית ארד אחת). האישה היחידה במשלחת, דפני קיני, בלטה בקרב הספורטאים בהישגיה במשחקים כשזכתה בשתי מדליות זהב (שתיהן בשחייה), ובשתי מדליות כסף (בהטלת כידון וחץ וקשת). 
לאולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) שלחה אוסטרליה משלחת של 18 ספורטאים (14 גברים וארבע נשים) שזכו ב-30 מדליות פאראלימפיות. בשורותיה של המשלחת האוסטרלית בלטה במיוחד השחיינית אליזבת אדמונדסון, שהייתה בת 14 בלבד וזכתה בשלוש מדליות זהב פאראלימפיות, תוך שהיא שוברת שלושה שיאי עולם במקצי שחייה ל-50 מטרים. 
אל המשחקים שהתקיימו בתל אביב בשנת 1968 שלחה אוסטרליה 36 ספורטאים (24 גברים ו-12 נשים) שקטפו 38 מדליות פאראלימפיות (15 מזהב, 16 מדליות כסף ו-7 מדליות ארד) שהציבו את המדינה במקום הרביעי מבחינת כמות המדליות בהן זכתה. בנוסף לאדמונדסון, שזכתה בשתי מדליות זהב, תוך שהיא קובעת שני שיאי עולם נוספים, התבלטה גם השחיינית לוריין דוד שהתחרתה במשחים קצרים של 25 מטרים, וזכתה בשלוש מדליות זהב פאראלימפיות, תוך שהיא קובעת גם כן שלושה שיאי עולם בקטגוריית הנכות שלה (קלאס 2).
הנרי מקינטוש

ביוגרפיה

מקינטוש נולד בקלסו, שבגבולות סקוטלנד. הוא למד באוניברסיטת קיימברידג'.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה מקינטוש במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם דייוויד ג'ייקובס, ויקטור ד'ארצ'י ווילי אפלגארת' בתוצאה של 42.4 שניות, לפני שוודיה (42.6 שניות). נבחרת גרמניה שסיימה שנייה פסלה. נוסף לכך, הוא השתתף בריצה המוקדמת ל-100 מטר אך לא העפיל לשלב חצי הגמר ובריצת 200 מטר הוא העפיל לשלב חצי הגמר אך לא סיים את הריצה בשלב זה. 
בשנת 1913 שימש מקינטוש נשיא מועדון האתלטיקה של אוניברסיטת קיימברידג', והוביל אותו לניצחון על היריבה מאוניברסיטת אוקספורד לאחר שניצח בריצת 100 יארד. בהמשך השנה הוא זכה באליפות סקוטלנד בריצה זו ובתחרות שנערכה בווינה הוא השווה את השיא הבריטי בריצה זו. 
בשנת 1914 זכה מקינטוש פעם נוספת בריצה 100 יארד בתחרות נגד אוקספורד, לפני שעזב לדרום אפריקה על מנת לשמש בתפקיד עוזר הוועדה המחוזית, תפקיד שמילא מספר חודשים בלבד, משום שחזר למולדתו בפרוץ מלחמת העולם הראשונה. 
מקינטוש מת במהלך מלחמת העולם הראשונה מפציעתו בקרב על הסום בשנת 1918.