google/wiki40b huggingface dataset:
שרי גבעתי

ביוגרפיה

גבעתי נולדה וגדלה בטבריה לאליהו גבעתי ולעדנה (לבית אלקים). בגיל 17 השתתפה בתחרות היופי "תגלית השנה" בארץ. גבעתי ירדה מהארץ ועברה לארצות הברית, לאחר שסיימה את בית הספר התיכון.
למדה בניו יורק משחק, ובזמן הלימודים העלתה תערוכות יחיד רבות של ציוריה בשם PRIVACY שהוצגו בפריז, בניו יורק, במיאמי, בלונדון ובמקומות נוספים, ביניהם פסטיבלים רבים של אמנות.

משחק

התפקיד הראשון של גבעתי בטלוויזיה בישראל היה ב-2004, בתוכנית "כל לילה עם אסף הראל" בערוץ 10 בו עשתה תפקיד קומי בשידור חי.
בקיץ 2005, חזרה גבעתי לתקופה קצרה לישראל, כשקיבלה תפקיד כמנחה בתוכנית הנוער "אקזיט". היא הנחתה את התוכנית לאורך עונה אחת.
ב-2007 חזרה ללוס אנג'לס והופיעה בתפקיד ראשי בסרט המתח "The Passage" לצידו של סטיבן דורף ובתפקיד אורח ב-"CSI Las Vegas". כמו כן כיכבה באותה שנה בקליפ של הזמר אנריקה איגלסיאס "Somebody's Me".
ב-2008 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה האמריקאית "My Own Worst Enemy".
ב-2009 כיכבה בסדרה הישראלית "נשות הטייסים" בתפקיד דניאלה הלר.
ב-2010 הופיעה בתפקיד אורח בשני פרקים של הסדרה האמריקאית "NCIS" ובתפקיד בסרט העצמאי BLACK VELVET. באותה שנה יצא לאור השיר "Eventually" במסגרת אלבום הבכורה "גבוה מכאן" של אורי צדוק אותו כתבו השניים במשותף, והיא אף הופיעה יחד איתו במספר הופעות.
ב-2011 שיחקה בסרטו של עמוס גיתאי, "Words with God", לצד יעל אבקסיס וזוהר שטראוס.
ב-2014 הופיעה בסרט "בלתי נשכחים 3" לצידם של ארנולד שוורצנגר, סילבסטר סטלון ואנטוניו בנדרס.
בשנת 2018 שיחקה בסדרה "שלטון הצללים" בהוט.

מוזיקה

גבעתי מנגנת בפסנתר ובגיטרה, והופיעה עם להקתה בישראל ובארצות הברית.
ב-2012 הוציאה גבעתי את EP הבכורה שלה "The Monkeys Are Here". גבעתי כתבה והלחינה את כל שירי האלבום ובחלקם אף השתתפה בעיבוד ובהפקה מוזיקלית. האלבום, בהפצת "פליי רקורדס", כולל בתוכו שישה שירים, בהם "Into Your Heart", שאותו הלחינה וכתבה עם ג'ונה ג'קסון. 
השיר Darlin מתוך מתוכו היה חלק מפסקול הסדרה The Beauty And The Beast של ה CW.
ושיר נוסף Losing היה חלק מפסקול הסרט Louder Then Words של דייוויד דוכובני.
במסגרת הופעות הרדיו לקידום האלבום עשתה שרי גרסת כיסוי לשיר "Grenade" של ברונו מארס.
הביצוע החי שהוקלט בתחנת הרדיו יצא לאחר מכן כסינגל, אשר זכה להשמעות רבות ברדיו האינטרנטי 1FM בארצות הברית.
באותה שנה יצא המיני אלבום המשותף שלה "PlayGround" עם מפיק פסקי הקול Michael Wandmacher מתוכו נבחר השיר "When You're Dreaming" להיות שיר הנושא של הסרט "Haunting In Georgia".
השיר Can You Hear Me היה חלק מפסקול ממשחק הווידאו The Sims 3 והוקלט בגירסת שפת המשחק.
שרי גבעתי הובילה קמפיינים גדולים לחברות Gypsy 05 רנואר, REVLON ישראל, גריפ, מפעל הפיס, דלתא, GO UNDER, SCOOP, יוטבתה ועוד.
לקראת סוף 2015 הוציאה סינגל ראשון Trigger תחת השם ESH שזכה לביקורות מצוינות באתרים באנגליה וארצות הברית.
ב- 2016 יצא אלבומה השני ESH לאחר יציאת הסינגל השני "Fall" שאת הקליפ לו ביימה לצד ניב שנק.
ב-22 ביוני 2017 השתתפה גבעתי בשיר "Cheap Talk" של הראפר איזי.

חיים אישיים

גבעתי עלתה בחזרה לישראל ב-2012 כדי לעסוק במוזיקה.
ב-5 בספטמבר 2014 נישאה גבעתי לאור לובושיץ. באפריל 2015 נולד להם בן ובמרץ 2018 נולדה להם בת. הם מתגוררים בתל אביב.
בית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש

תוכנית לימודים

תוכנית הלימודים של החוג משלבת עשייה קולנועית יחד עם לימודים תאורטיים נרחבים.
ב-2014 למדו בו כ-1000 סטודנטים, דבר ההופך אותו לבית הספר לקולנוע, טלוויזיה וניו-מדיה הגדול ביותר בישראל. בחוג ישנם שלושה מסלולי לימוד לתואר ראשון, בבימוי והפקה, בתסריטאות ובתאוריה, ושלושה, באותם תחומים, לתואר שני.
החוג מפיק כמאה סרטים קצרים מדי שנה. הסטודנטים הלומדים בחוג מצלמים שלושה סרטים קצרים במהלך לימודיהם וחלקם מפיקים סרט באורך מלא כעבודת גמר.
בנוסף, החוג מפיק סדרות טלוויזיה בשיתוף פעולה עם ערוצי השידור הישראלים (שידורי קשת, ערוץ 1, הוט, ערוץ 8).
מאז 2002 מופקת מדי שנתיים בחוג סדרה דוקומנטארית עבור ערוץ 8 (אורך כל סדרה כחמש שעות): "פרויקט יפו", "התקווה", "בתים בעיר", "בתל אביב", "לחם, עבודה", "אחרת" ו"יחסים דיגיטליים".
בשנים 2010–2011 הופקו בחוג שתי עונות של הפקת האולפן "24 שעות עם...", עבור הערוצים הוט וקשת.
בשנת 2013 הופקה עבור ערוץ 1 סדרת מחווה לקולנוע הישראלי "קצר: ארוך" (כ-170 דקות).
מאז 2010, מדי שנתיים, מופק בחוג פרויקט אשר נוצר על ידי שיתוף פעולה בין תלמידי החוג וקולנוענים פלסטינים. "קפה – בין מציאות לדמיון", "פרויקט מים" ו"ספורט", אלו שלוש סדרות אשר נוצרו במסגרת שיתופי פעולה אלו. הפרויקטים הוצגו בעשרות פסטיבלים בינלאומיים לקולנוע ברחבי העולם, והופצו מסחרית בבתי קולנוע בצרפת.

מחקר אקדמי

בין תחומי המחקר הבולטים בחוג: קולנוע ישראלי, פלסטיני ויהודי; מחקרים קוגניטיביים ומחקרי מוח; מדיה חדשה וקולנוע אינטראקטיבי; טראומה וזיכרון; קולנוע והשואה; מרחב ומקום בקולנוע; מגדר ולימודיים קוויריים; אתניות; פילוסופיה וקולנוע ותאוריות קולנועיות קלאסיות ומודרניות.
במסגרת החוג מופק הכנס הדו-שנתי "הקולוקוויום הבינלאומי לחקר הקולנוע והטלוויזיה". כל קולוקוויום מוקדש לתמה מרכזית אחרת, ומארח חוקרים קולנועיים מכל העולם. בנוסף, בכל שנה מאז 2011, החוק מפיק את "כנס פיקציה ללימודי טלוויזיה", כנס המוקדש ללימודי טלוויזיה בשפה העברית. כנסים משנים עברו התמקדו בנושאים: טלוויזיה עלילתית ישראלית, טלוויזיה במיטבה, מרחבים של טלוויזיה, הסוף של הטלוויזיה. בשנת 2015 הכנס יעסוק בנושא טלוויזיה ואמנות.

חברת ההפקה גאודמוס

בשנת 2012 הוקמה גאודמוס, חברת ההפקות של החוג. מטרתה העיקרית היא עידוד וקידום יוצרים צעירים בעת צעדיהם הראשונים בתעשייה. החברה יוזמת שיתופי פעולה עם ערוצי שידור, קרנות, מוסדות רלוונטיים ויוצרת קופרודוקציות בינלאומיות עבור קולנוע, טלוויזיה וניו-מדיה. היא עוזרת לנהל את מגוון ההפקות של החוג, ומפיקה עבורו סרטים באורך מלא, סדרות עלילתיות ודוקומנטאריות, סרטים קצרים ופרויקטים מיוחדים.

ארכיון הסרטים ע"ש אנדה זימנד

ארכיון הסרטים של החוג הוקם בשנת 1973 על ידי ליביו כרמלי. הארכיון מאכלס 20,000 סרטים מכל הזמנים והז'אנרים. הוא כולל גם אוסף מגזינים לקולנוע (בעברית ובאנגלית) וספריה לספרות העוסקת בקולנוע וטלוויזיה.
פרויקט השחר

פרויקט "השחר" הוא פרויקט ארצי של תנועת בני עקיבא. פרויקט זה מוגדר כפרויקט מנהיגות של בני העדה האתיופית המיועד לבני נוער בני העדה. פרויקט השחר הוקם באמצע שנות ה-90, לאחר העליה הגדולה האחרונה מאתיופיה לישראל במסגרת "מבצע שלמה". כיום (2006), פועל הפרויקט ב-24 מוקדים הכוללים כ-50 קבוצות מנהיגות בשכונות, תיכונים, אולפנות, ישיבות תיכוניות, ופנימיות ברחבי הארץ. הפרויקט הוא אחד מבין פרויקטים רבים השייכים למחלקת מעורבות חברתית.

מטרה

מטרת הפרויקט היא הכשרת מנהיגות צעירה מקרב יוצאי אתיופיה ויצירת קהילה מנהיגותית מתוך העדה האתיופית המסוגלת להוות דוגמה אישית וערכית בפני נוער העדה. מטרה נוספת היא העלאת דילמות וקשיים איתם מתמודד בן העדה האתיופית בחברה הישראלית אל פני השטח והצעות להתמודדות נכונה איתם. מדריכי הקבוצות עצמם הם חיילים משוחררים או סטודנטים בני העדה בעלי רקע חינוכי הנתמכים בצוות של אנשי מקצוע (מחנכים, עובדים סוציאלים, יועצים ורבנים).

פעילות

הפעילות בפרויקט השחר מובנית כתוכנית תלת-שנתית מדורגת הכוללת מפגשים בני שעה וחצי אחת לשבוע, בהם מעלים החניכים והמדריך נושאים האקטואליים לחייהם כבני העדה בפרט, וכחלק מעם ישראל בכלל ודנים בהם. בנוסף לכך הפרויקט מקיים, אחת לשלושה חודשים, שבתות סמינריון, בהם נפגשים כל חניכי ומדריכי השחר מרחבי הארץ ובכך מעצימים את השפעתו של הפרויקט. במסגרת הפעילות יוצאים החניכים גם לפעילות התנדבותית בשכונות. כמו כן, קיים שילוב מסוים בין פעילויות הפרויקט לפעילויות הארציות של בני עקיבא (כדוגמת העלייה המסורתית לביריה ועוד).
צבי רם

ביוגרפיה

צבי רם נולד בתל אביב, בנם של ציפורה והעיתונאי אלימלך רם. בילדותו השתתף בסרט "שמונה בעקבות אחד" (1964). סיים את לימודי הרפואה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1979 במסלול עתודה אקדמית. לאחר סטאז' במרכז הרפואי שיבא שירת בצה"ל כרופא עד 1985. התמחה בנוירוכירורגיה במרכז הרפואי שיבא וקיבל תואר מומחה ב-1991. בשנים 1991–1994 שהה בהשתלמות בארצות הברית ושימש כרופא בכיר במחלקה לנוירוכירורגיה במכונים הלאומיים לבריאות (NIH). בשנים 1994–2003 היה רופא בכיר במחלקה הנוירוכירורגית במרכז הרפואי שיבא (מ-1999 – סגן מנהל המחלקה). משנת 2003 ואילך משמש כמנהל המערך הנוירוכירורגי במרכז הרפואי תל אביב.
משמש כמרצה לנוירוכירורגיה באוניברסיטת תל אביב מאז 1995. בשנת 2000 הועלה לדרגת פרופסור חבר וב-2011 היה לפרופסור מן המניין.
רם פרסם כ-200 מאמרים בכתבי עת רפואיים. הוא חבר בארגונים רפואיים מקצועיים בישראל, בארצות הברית ובאירופה ומכהן במערכות של מספר כתבי עת רפואיים. 
ב-17 בדצמבר 2013 בעקבות כתבת תחקיר בתוכנית הטלוויזיה "עובדה" בערוץ 2, הודיע מנהל בית חולים איכילוב, פרופ' גבי ברבש, כי בכוונתו לפתוח בהליכי השעיה נגד רם לאחר שתועד דורש עשרות אלפי שקלים עבור טיפול ב"תיירי מרפא" אולם מאז לא נפתחו כל תהליכי השעיה נגדו והוא המשיך בתפקידו כמנהל המערך הנוירוכירורגי באיכילוב. בעקבות חקירה שנמשכה שנתיים ביחידת להב 433, במרץ 2016 המליצה המשטרה להעמיד את צבי רם לדין באשמת שוחד.
באפריל 2019 החליטה פרקליטות מחוז תל אביב לסגור את התיק נגדו.

משפחתו

רם נשוי לרופאה ואב לשתי בנות, מתגורר ברמת גן. אחיו, חגי רם, הוא פרופסור במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון.
שני אטיאס

ביוגרפיה

אטיאס נולדה בחיפה, ולה שני אחים הגדולים ממנה, מיכאל ומורן. היא שוחררה מצה"ל עקב דלקת קרום המוח, לאחר שירות של חצי שנה בקורס מ"כיות.
אטיאס בוגרת בית הספר למשחק של לי סטרסברג בלוס אנג'לס.
באוגוסט 2017 התארסה אטיאס לבן זוגה, איש העסקים טום שלום וב-26 ביוני 2018 התחתנו השניים.

בישראל

הופעתה הראשונה בטלוויזיה בישראל הייתה בסדרת הנעורים "גאליס", בה גילמה את דמותה של נטלי רואס/קידר בת למשפחת פשע המגיעה למחנה הקיץ על מנת לנקום במירון (אלירז שדה) אחיו של ליעם (דניאל מורשת).
היא השתתפה בקליפ "GO LOCO" של אלון דה לוקו.
בין החודשים ספטמבר-דצמבר 2014 השתתפה בתוכנית המציאות "הצילו! אני לא יודע לבשל", שבמסגרתה נשלחו עשרה ידוענים חסרי ניסיון בבישול לבית ספר לבשלנים מתחילים ולומדים כיצד לבשל.
בשנת 2015 לוהקה לשחק בסרטו של שי כנות, "איביזה".
בשנת 2019 השתתפה בקמפיין הלבשה תחתונה לרשת ״דלתא״.

בארצות הברית

במקביל לקריירת המשחק בישראל, היא שיחקה גם במגוון תפקידים בארצות הברית: בסדרות טלוויזיה ביניהן: "חסרי בושה" ו-"CSI סייבר" בעונה 2 פרק 17 - של רשת CBS האמריקנית, בכיכובה של פטרישה ארקט, ״NCIS", ״NCIS New Orleans״, השתתפה במקגייוור וגילמה את דמותה של הנסיכה זאהרה מממלכת בחריין, בשנת 2018 לוהקה לתפקיד לצד ג׳סיקה אלבה בסדרה העתידה לצאת ב-2019 שנקראת ״LA's Finest".
בשנת 2017 כיכבה במספר פרקים במותחן הדרמה ״עשרה ימים בוואלי״ לצד זוכת האמי קירה סדג׳וויק, הסדרה שודרה בישראל ברשת yes, מבית היוצר של רשת abc
בשנת 2018 זכתה בפרס ״השחקנית הטובה ביותר״ בפסטיבל הסרטים בלוס אנג׳לס על תפקיד ראשי בסרט האמריקני "צבע אדום״.
בקולנוע האמריקאי אטיאס השתתפה בסרט "Lost Boy" של רשת Lifetime לצד וירג'יניה מדסן, ובסרט הפיצ'ר "Devil's Night".
אטיאס השתתפה בפרסומות בינלאומיות של "Samsung", רשת התכשיטים הענקית ״Kay Jewelers", הבנק הלאומי של מקסיקו - "Banamex", חברת הביטוח וההשקעות
"Pacific Life" ועוד.
שני אטיאס היא מתנדבת פעילה בעמותת ״גדולים מהחיים״ המספקת מענה לילדים חולי סרטן ומשפחותיהם.
ינו אדם

חייו

אדם למד הלחנה וניצוח באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, ובין מוריו שם היה זולטאן קודאי. בהמשך היה למורה באקדמיה, שם לימד שנים ארוכות ופיתח קשר עבודה קרוב עם קודאי. החל מ-1935 עבדו השניים במשותף על מיזם ארוך-טווח להכנסת תיקונים וחידושים בהוראת המוזיקה בבתי הספר היסודיים ובחטיבות הביניים. רבות משיטת ההוראה ומתוכניות הלימודים של אדם שפותחו במהלך מיזם זה אומצו על ידי קודאי ומהוות כיום חלק משיטת קודאי. אדם חיבר ספרים אחדים בנושא חינוך מוזיקלי, שיצאו לאור בהונגריה בשנות ה-40' שלהמאה ה-20, שניים מהם יחד עם קודאי. המתודולוגיה שלו הטביעה את רישומה על החינוך המוזיקלי ברחבי העולם ועד היום לומדים אותה סטודנטים לשיטת קודאי. ארגון מחנכי קודאי האמריקאים מעניק מלגת לימודים אקדמיים הנושאת את שמו.
ינו אדם היה אחראי לביצועים הראשונים בהונגריה של "טה דאום דטינגן" ואורטוריות אחרות של הנדל, "ילדותו של ישו" מאת ברליוז ודידו ואניאס של פרסל.
כמלחין, נודע אדם בעיקר בשלוש האופרות שלו, Ez a mi földünk ‏ (1923), "מאגייאר קאראשוני" (1931) ו"מריה ורוניקה" (1938). שתי האחרונות עלו בביצוע בכורה בבית האופרה המלכותי של הונגריה בבודפשט. כמו כן היה אדם מנצח המקהלות באקדמיה למוזיקה, מנצח המקהלה בבית האופרה המלכותי ומנצחן של עוד מקהלות רבות במהלך הקריירה שלו.
מיאט גאצ'ינוביץ'

וויבודינה נובי סאד

גאצ'ינוביץ' החל את קריירת הבוגרים שלו בוויבודינה נובי סאד מליגת העל הסרבית בעונת 2012/13, לאחר ששיחק במועדון זה גם בקבוצות נוער. הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נערכה במרץ 2013, כשהחליף את מירוסלב ווליצ'ביץ' בניצחון 3-0 על דוניי סרם. במאי 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 3-2 על רדניצ'קי ניש. בעונת 2013/14 הפך גאצ'ינוביץ' לשחקן הרכב בקבוצה, וסיים עמה את העונה במקום הרביעי בליגה. גאצ'ינוביץ' היה שותף באותה עונה לזכייה בגביע הסרבי, בו ניצחה וויבודינה 2-0 בגמר את יגודינה. בסיום עונה זו נכלל גאצ'ינוביץ' בנבחרת המצטיינים של העונה. בעונת 2014/15 הבקיע גאצ'ינוביץ' 11 שערי ליגה, והיה המבקיע המוביל של הקבוצה בליגה, בעונה שאותה סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה. בליגה האירופית נחלו באותה עונה גאצ'ינוביץ' וקבוצתו כישלון, כשהודחו כבר במוקדמות על ידי א.ס. טרנצ'ין. בינואר 2015 מונה גאצ'ינוביץ' כקפטן הקבוצה. עם זאת, גאצ'ינוביץ' לא החזיק בתפקידו זמן רב, משום שבקיץ 2015 חתם באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.

איינטרכט פרנקפורט

בעונת הבכורה שלו באיינטרכט פרנקפורט, 2015/16, ערך גאצ'ינוביץ' את הבכורה באוקטובר 2015, בהפסד 2-1 למיינץ 05. גאצ'ינוביץ' מיעט מאוד לשחק בעונה זו, אותה סיימה פרנקפורט במקום ה-16 בבונדסליגה ונאלצה להתמודד בצמד משחקי מבחן מול נירנברג. במשחק הראשון, שנערך בקומרצבנק ארנה בפרנקפורט, הבקיע גאצ'ינוביץ' את שער השוויון לפרנקפורט, במשחק שהסתיים בתיקו 1-1. בגומלין בפרנקנשטדיון שבנירנברג ניצחה פרנקפורט 1-0 ונשארה בבונדסליגה. בעונת 2016/17 הפך גאצ'ינוביץ' לשחקן הרכב קבוע בפרנקפורט, והבקיע שני שערי ליגה בעונה זו, אותה פרנקפורט סיימה במקום ה-11 בליגה. באותה עונה הגיע גאצ'ינוביץ' עם פרנקפורט לגמר הגביע הגרמני, בו הפסידה הקבוצה 2-1 לבורוסיה דורטמונד. גאצ'ינוביץ' שיחק 90 דקות במשחק זה. בעונת 2017/18 גאצ'ינוביץ' המשיך להיות שחקן הרכב קבוע, ושיתף פעולה בקישור הקבוצה עם אנטה רביץ', לוקה יוביץ', ג'ונתן דה גוזמן ועומר מסקרל. את העונה הזו סיימו גאצ'ינוביץ' ופרנקפורט במקום השמיני בליגה. בתום עונה זו, הגיעו גאצ'ינוביץ' ופרנקפורט בפעם השנייה ברציפות לגמר הגביע הגרמני, שם פגשו את באיירן מינכן, וניצחו באופן מפתיע בתוצאה 3-1. גאצ'ינוביץ' נכנס כמחליף במשחק זה במקום מריוס וולף, והבקיע את השער השלישי לפרנקפורט בתוספת הזמן.

קריירה בינלאומית

עד גיל 17 ייצג גאצ'ינוביץ' דווקא את בוסניה והרצגובינה. מגיל 19 החל לשחק בנבחרות הצעירות של סרביה. בשנת 2013 נמנה גאצ'ינוביץ' על סגל הנבחרת הסרבית שזכתה באליפות אירופה עד גיל 19, כשבדרך לזכייה הבקיע שער שוויון בתיקו 2-2 מול הנבחרת המקבילה של פורטוגל, ובבעיטות ההכרעה הבקיע את הפנדל שלו. בגמר, בו ניצחה סרביה 1-0 את הנבחרת המקבילה של צרפת, לא שותף גאצ'ינוביץ'. בשנת 2015 שיחק גאצ'ינוביץ' עם נבחרת סרביה עד גיל 20 באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בניו זילנד, וזכה עמה בטורניר לאחר ניצחון 2-1 בגמר על הנבחרת המקבילה של ברזיל, במשחק בו גאצ'ינוביץ' נכנס כמחליף בדקה ה-76. 
במרץ 2017 ערך גאצ'ינוביץ' את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סרביה הבכירה, כשהחליף את פיליפ קוסטיץ' בדקה ה-81 של משחק מוקדמות מונדיאל 2018 - אירופה מול גיאורגיה. במשחק זה, שהסתיים בתוצאה 3-1 לסרביה, הבקיע גאצ'ינוביץ' את השער השלישי. במאי 2018 נכלל גאצ'ינוביץ' בסגל הסרבי ההתחלתי למונדיאל 2018 עצמו, אך נופה לבסוף מהסגל הסופי על ידי המאמן מלאדן קרסטאיץ'.
ארש

ביוגרפיה

ארש נולד בעיר טהראן לאם משיראז ואב מאספהאן וסבא רבא מאזרבייג'ן האיראנית. בגיל עשר משפחתו היגרה לשוודיה שם הוא מתגורר עד היום.

אלבומים

ארש הוציא שלושה אלבומים. את אלבום הבכורה שלו הוציא ארש בשנת 2005 תחת השם ארש, האלבום הכיל את שני הלהיטים "בורו בורו" ( "Boro Boro") ו"פיתוי" ("Temptation") וזכו להצלחה גדולה בכל רחבי אירופה, בדרום-מזרח אירופה, אסיה והמזרח התיכון, כולל ישראל. שירו "בורו בורו" אף הופיע בסרט הבוליוודי בלופמאסטר. את האלבום השני שלו הוציא בשנת 2008 תחת השם דוניה (עולם), ואת האלבום השלישי "סופרמן" הוציא בשנת 2014.

השתתפות באירוויזיון 2009

בשנת 2009 נבחר ארש לייצג את אזרבייג'ן באירוויזיון 2009 עם השיר "Always"  בדואט יחד עם הזמרת איסל תימורזאדה, השיר זכה במקום השלישי.
רפאל זילברמן

הרב רפאל זילברמן (ר' רפאל דיין; תקצ"ט, 1839 – ו' בטבת תרע"ח, 1917) היה רבה הראשי של עדת האשכנזים בצפת.

תולדותיו

נולד באומן שבאוקראינה, בנו של הרב מרדכי זילברמן. בשנת תר"י (1850), בהיותו בן 11, עלה עם הוריו לארץ ישראל והם התיישבו בצפת. אביו התמנה לרבה של צפת והוא למד תורה אצלו וכן בישיבות צפת. נהג להתבודד וללמוד תורה בבית המדרש שליד קבר רשב"י במירון. נישא להניה, בתו של הרב חיים ברוך מקישינב שעלה לארץ ישראל והתיישב צפת. 
בשנת תר"כ (1860)  התמנה לדיין ומו"צ של הקהילה האשכנזית בצפת. הובאו לפניו הבקשות מכוללות האשכנזים לבירור ולאישור. נהג לשנות את מקום לימודו, כדי שהאנשים לא ימצאוהו בקלות. בשנת תרל"ב (1872), לאחר פטירת אביו, התמנה תחתיו כרבה של צפת. נודע בחוכמתו ובגדלותו בתורה ואף הטורקים הכירו בחוכמתו והעניקו לו את התואר "חכם פאשה".
המשיך את המסורת של אביו ושימש כשליחם של אדמו"רי בויאן שהחזיקו בחזקת ההדלקה על גג ציון קברו של רשב"י בל"ג בעומר. 
בשנת תר"ע נפטרה אשתו. נפטר בשנת תרע"ח ונקבר בצפת. לאחר פטירתו התמנה נכדו, הרב אברהם לייב זילברמן, לרבה של צפת.

צאצאיו

אליעזר, יצחק דב - ראש הקהילה האשכנזית בצפת ואביו של הרב אברהם לייב זילברמן, רוחמה - אשת אלעזר יעקב פודהורצר (הוריו של משה פדהצור), מנוחה - אשת אברהם אלשטיין.
פנחס ליטבינובסקי

ביוגרפיה

פיוטר ולדימירוביץ ליטבינובסקי נולד לזאב וחוה ליטבינובסקי בנובוגאורגייבסק שבאוקראינה. אביו היה סוחר; פנחס התחנך בבית דתי ולמד בילדותו ב"חדר".
ב-1912 הוא קיבל מלגת לימודים לאקדמיה לאמנות באודסה, שם פגש את בוריס ש"ץ, שהזמינו לעלות לארץ ישראל וללמוד באקדמיה לאמנות בצלאל, אותה הוא ייסד. ליטבינובסקי נענה להזמנתו של שץ, אך שב כעבור זמן קצר לרוסיה והחל ללמוד שם באקדמיה לאמנות בפטרוגרד. ב-1917 נשא את ליזה לבית טורגובסקי לאישה.
ב-1919, לאחר מלחמת העולם הראשונה, עלה ליטבינובסקי בשנית לישראל בלווית רעייתו ליזה, על סיפון האוניה "רוסלן". באניה זו הגיעו עמו גם הצייר יוסף זריצקי, ברוך אגדתי ופרופ' יוסף קלויזנר. בני הזוג התיישבו בירושלים, אך כעבור זמן קצר עברו לחיות בקומונה ביתניה עילית שבגליל. עבודתו בציור בירושלים נמשכה וזכתה להצלחה, ובשנים 1924-1928 הוצגו יצירותיו בתיאטרון "האהל" בתל אביב ובמגדל דוד בירושלים. ב-1926 עיצב את התפאורה למחזה "הדיבוק" בהבימה, שם זכה לפגוש לראשונה את חנה רובינא.
ליטבינובסקי הצטרף להתארגנות "אגד" של האמנים המודרניים, שכללה את הציירים אריה לובין, אברהם מלניקוב, ציונה תג'ר, חנה אורלוף, יוסף זריצקי, חיים גליקסברג, ראובן רובין, אריה אלואיל ונחום גוטמן. הקבוצה ערכה תערוכה בשנת 1929 בדירה ברחוב אלנבי, מול קולנוע מוגרבי. תערוכה אחרת של אמנות מודרנית הוצגה ב-[1930]] במוזיאון תל אביב ונקראה "ראשית המודרניזם בציור הישראלי 1920 - 1930".
בשנות השלושים הרבה ליטבינובסקי לשהות בפריז והושפע מעבודותיהם של אנרי מאטיס, פיקאסו ושל הציירים היהודים מהאסכולה של פריז. ב-1935 הוא ערך תערוכת יחיד ראשונה של יצירותיו בבצלאל. בשלהי תקופה זו הוא עבר עם משפחתו וחי במשותף עם האמן משה מוקדי; השניים הקימו ביחד סטודיו לציור.
בשנים 1949 – 1955 סייר ליטבינובסקי בארצות הברית ובאירופה.
ב-1960, לאחר הפסקה של 17 שנים, העמיד תערוכה בביתן הלנה רובינשטיין שכללה 180 עבודות של 30 שנות יצירה.
עבודתו של ליטבינובסקי הושפעה מזרמים שונים ויצירותיו המוכרות ביותר הן של דיוקנאות, בהם של הנשיא ג'ון קנדי, ראש הממשלה גולדה מאיר ובמהלך השנים סדרת ציורים של השחקנית חנה רובינא. חיבתו לסזאן ניכרת בסגנון הציור שלו ובמרקם הצבעים בהם השתמש.
ליטבינובסקי הוא חתן פרס דיזנגוף מ-1939, יקיר ירושלים ב-1970 וחתן פרס ישראל לציור ב-1980.
פנחס ליטבינובסקי נפטר בערב ראש השנה תשמ"ו (ספטמבר 1985) בירושלים, ונטמן בהר המנוחות. הוא הותיר אחריו שתי בנות. בתו דפנה היא משוררת.
ב-1986, במלאת שנה למותו, התקיימה במשכן הכנסת תערוכה מיצירותיו.
ב-2010 נערכה בספריית אוניברסיטת בר-אילן תערוכת "דיוקן וספר". התערוכה כללה דיוקנאות של רבנים פרי מכחולו של ליטבינובסקי ותצוגת ספרים שכתבו הדמויות המצוירות. התערוכה מוצגת בתצוגת קבע (נכון לראשית 2014) בבנין הספרייה המרכזית (סל"ה).
טורטה קפרזה

טורטה קפרזה, טורט קפרזה, טורט קפרי או עוגת שוקולד קפרי (באיטלקית: Torta caprese - "עוגה בסגנון קפרי") היא מאפה קינוח מסורתי מהמטבח האיטלקי המכיל שוקולד ושקדים. מקורה של עוגה זו באי קפרי, והיא נקראת על שם האי.
העוגה מכילה חמאה מרוככת שעורבבה עם סוכר וחלמונים. לאחר שהתערובת מתקררת מוסיפים לה שקדים טחונים ושוקולד שהומס על אמבט מרים. העדר קמח במרכיבי המתכון מביא לך שהמאפה פריך בחלקו החיצוני, אך רך ולח בחלקו הפנימי. המאפה מוגש כשהוא מעוטר באבקת סוכר. נהוג לשתות לצדו ליקר סטרגה.
מקורו של המאפה אינו ברור וישנן מספר אגדות אורבניות הקשורות להמצאתו - אחת מהן מספרת שהמאפה נאפה עבור תיירים שביקרו בקפרי, והאופה מיהר ושכח להוסיף קמח. לפי גרסה אחרת הטורט הומצא על ידי שני נכדיו של הצייר האוסטרי אוגוסט ובר בעת ביקורם באי.
אף שמקורו העוגה אינו ברור, ידוע כי העוגה הפכה פופולרית בקרב תיירים שביקרו באי בשנות ה-20 או בשנות ה-30 של המאה ה-20.
יצחק חי טייב

קורות חייו


דודו היה רבי יצחק טייב מחבר סדרת ספרי ההלכה ערך השולחן.
בגיל צעיר היה נערץ וריכז סביבו תלמידים רבים. הוא חי חיי עוני, ועיקר פרנסתו הייתה מנדבות של אנשים אשר הכירו בגדולתו. למרות חכמתו הרבה ומעריציו הרבים לא זכה לכהן ברבנות או לשמש במשרה רשמית כלשהי, ורק לאחר מותו הפך להיות אחד מרבניה הגדולים של תוניסיה.
אנשי הקהילה יחסו לרב יכולת לראיית הנגלה והנסתר. היו שטענו כי חולל נסים כמו הורדת גשם, גרימה להתעברות נשים עקרות, ראיית חלומות וקריאת מחשבות.
ידוע שהיו לו בנים ובנות, ושהיה בעל משפחה גדולה וצאצאים רבים, מהם יצאו גם תלמידי חכמים שלא התפרסמו. רוב צאצאיו עלו לארץ ישראל וחיים בה, אך גם כיום ישנם שחיים עדיין בתוניסיה.

קברו

לאחר מותו נוסף לו הכינוי 'לא מת'. על-פי האגדה, כאשר נקבר רבי חי טייב כתבו על מצבתו: "פ.נ. ר' חי טייב, מת בתאריך ט"ז אייר". לאחר מכן בא הרב בחלום למעצב מצבתו, חנק אותו ודרש ממנו למחוק את המילה "מת" מהמצבה. האומן טען שאחרי שהמצבה עשויה אי אפשר לשנות בה משהו, ולכן הוסיף מעל השורה את המילה 'לא', ומאז מכונה בפי יהודי תוניס בשם "רבי חי טייב לא מת".

כתביו

רוב כתביו לא פורסמו, ורק חלקם שרדו מאז מותו. כ-60 שנים לאחר פטירתו הוצא לאור ספר בשם "חלב חיטים" שהכיל חלק מכתביו. הספר נאסף מכל כתבי הקדש הנשארים ונעתק על ידי רב יוסף אלגז. ביאורים נכתבו על חידושיו על מסכתות יומא, תענית וביצה על ידי הרב רפאל סדין.

הנצחתו

הקהילה התוניסאית בישראל הוקירה את זכרו על ידי הקמת  בתי כנסת על שמו - באשדוד, ברמלה, דימונה, קריית אונו, יפו, אופקים, טירת כרמל, נתיבות, ירושלים, ראשון לציון, פתח תקווה, צפת, בני ברק ובאר שבע, ובהם נערכת הילולה לזכרו פעם בשנה בתאריך י"ט בכסלו. ישנם גם רחובות שנקראים על שמו ברמת גן, בני ברק, אור עקיבא, חדרה, נתיבות ובשכונת הר נוף בירושלים. בנתניה יש רחוב וישיבה על שמו. כמו כן נכתב פיוט בשפה התוניסאית לכבודו.
אי-שרדות: המירוץ

עלילה

לעונה זאת אין עלילת המשך מהעונה הקודמת, זאת היא עונה חדשה לגמרי, עם מנחה חדש לגמרי ומתמודדים חדשים.
אך התוכנית מבוססת על אותה פואנטה כמו הקודמת, 18 צוותים (זוגות) יתחרו על 1,000,000 $ אחרי שיעברו אתגרים ומשימות בכל העולם, הדחות וטיסות.
בכל פרק ישנה הדחה (למעט מספר פרקים) ומספר משימות (בדרך כלל 2–3) באותה הארץ בה העלילה של הפרק מתקיימת (לרוב, לכל פרק יש ארץ שונה).
על המשתתפים לקחת את "טיפ המסע" מ"קופסת דון", ולעקוב אחרי הטיפים עד ההגעה ל"אזור הרגיעה". בדרך עליהם לעבור משימות ואתגרים העלולים לשנות את מצב המשחק.
ביג'נדר

שימוש במונח

המונח הופיע מתוך הקהילה הטרנסג'נדרית עצמה ולא ממקור חיצוני (בניגוד למונח "טרנסקסואל" שהוגדר לראשונה בידי ארגוני בריאות הנפש).
משום שביג'נדר הוא עדיין מונח המוגדר על ידי עצמו, לא ניתן לתת מתאר של התנהגות ביג'נדרית טיפוסית. כל תיאור של ביג'נדר הוא רק דוגמה לדרך שבה אדם המגדיר את עצמו כביג'נדר יכול להיראות.