google/wiki40b huggingface dataset:
דייל מורטנסן

דייל תומאס מורטנסן (באנגלית: Dale Thomas Mortensen;‏ 2 בפברואר 1939 - 9 בינואר 2014) היה כלכלן אמריקאי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2010.

ביוגרפיה

מורטנסן נולד באורגון שבארצות הברית. הוא קיבל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת וילאמט ותואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת קרנגי מלון.
מורטנסן היה חבר בסגל אוניברסיטת נורת'ווסטרן משנת 1965. בשנים 2006–2010, היה פרופסור אורח בבית הספר לכלכלה וניהול של אוניברסיטת אורהוס.
ב-2010 זכה בפרס נובל לכלכלה, יחד עם פיטר דיאמונד וכריסטופר פיסרידס, על ניתוח שווקים עם חיכוכי חיפוש.
בפברואר 2011 נבנה בניין על שמו של מורטנסן באוניברסיטת אורהוס. במאי של אותה השנה הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת וילאמט, אשר מטעמה קיבל כאמור תואר ראשון בכלכלה.
מורטנסן נפטר ממחלת הסרטן בביתו באילינוי ב-9 בינואר 2014.
בוריס ז'יבקוביץ'

קריירת מועדונים

ז'יבקוביץ' שיחק בנעוריו במועדון הקרואטי NK מרסוניה, ממנו עלה לבוגרים בשנת 1994, והציג יכולת טובה. בשנת 1996 חתם בהרבטסקי דרגובוליאץ מהעיר זאגרב שבקרואטיה, שם שיחק עונה אחת והרשים מאוד. בשנת 1997 חתם בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה, והפך במהרה לשחקן מפתח בהגנת הקבוצה. ז'יבקוביץ' שיחק בבאייר לברקוזן במשך שש עונות, והיה חלק חשוב מהצלחת הקבוצה באותן שנים, כאשר באייר לברקוזן סיימה בתקופתו פעמיים במקום השני ופעמיים במקום השלישי בבונדסליגה. הישג השיא של ז'יבקוביץ' ובאייר לברקוזן היה הגעה לגמר ליגת האלופות 2002, בו פתח ז'יבקוביץ' בהרכב ושיחק 90 דקות, במשחק בו הפסידה באייר לברקוזן בתוצאה 2-1 לריאל מדריד. ז'יבקוביץ' היה במשחק זה אחד מחמישה שחקנים ממוצא קרואטי בסגל של באייר לברקוזן, כשהאחרים היו מרקו באביץ' ויוריצה ורנייש הקרואטים, תומאס ברדריץ' הגרמני ופרנק יוריץ' האוסטרלי. עונת 2002/03 הייתה עונתו האחרונה של ז'יבקוביץ' בבאייר לברקוזן, וזו הייתה עונת נפל עבור הקבוצה, שלאחר חמש עונות רצופות בצמרת הגרמנית, סיימה את העונה מקום אחד מעל הקו האדום לאחר מאבקי תחתית קשים. בתום עונה זו, לאחר שהצהיר כי הוא מעוניין לשחק בפרמייר ליג, עזב ז'יבקוביץ' את באייר לברקוזן לאחר שצבר 144 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים, וחתם בפורטסמות'. 
ז'יבקוביץ' החל היטב את עונת 2003/04 בפורטסמות', אך סכסוך עם מאמנו הארי רדנאפ הביא לעזיבתו של ז'יבקוביץ'. בינואר 2004 חתם ז'יבקוביץ' בשטוטגרט, וסיים את עונת 2003/04 עם שטוטגרט במקום הרביעי, כאשר הקבוצה איבדה את המקום בליגת האלופות לעונת 2004/05 במחזור הסיום. בעונת 2004/05 מיעט ז'יבקוביץ' לשחק, ואת עונת 2005/06 החל בשטוטגרט, אך לקראת סיום חלון ההעברות עבר להיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית, שם שיחק שלוש עונות, ופרש מכדורגל בתום עונת 2008/09.

קריירה בינלאומית

ז'יבקוביץ' ערך את הופעת הבכורה בנבחרת קרואטיה בשנת 1999. ז'יבקוביץ' השתתף עם נבחרת קרואטיה במונדיאל 2002, ובמשחק הראשון בשלב הבתים, מול נבחרת מקסיקו, ביצע עבירה בדקה ה-59 שזיכתה אותו בכרטיס אדום, ואת נבחרת מקסיקו בפנדל, אותו תרגם קוואוטמוק בלנקו לניצחון 1-0. ז'יבקוביץ' הושעה משני המשחקים הנותרים, וקרואטיה הודחה בשלב הבתים. ז'יבקוביץ' זומן גם ליורו 2004, בו הודחה קרואטיה בשלב הבתים, ופתח בטורניר זה בשני משחקים, ושימש כקפטן הנבחרת. למונדיאל 2006 ז'יבקוביץ' לא זומן, ובמוקדמות יורו 2008 ז'יבקוביץ' שיחק בחלק מהמשחקים עקב מכת פציעות בהגנה, אך לא זומן ליורו 2008 עצמו. הופעתו האחרונה של ז'יבקוביץ' במדים הלאומיים נערכה בשנת 2007, ולזכותו 39 הופעות ושני שערים במדי הנבחרת.
קוניהיקו קאסאהארה

קוניהיקו קאסאהארה (נולד ב-1941) הוא אומן אוריגמי יפני ידוע.
קאסאהארה המציא מאות דגמי אוריגמי ופרסם ספרים רבים בנושא, אשר חלקם תורגם לעברית. הוא מתמחה באוריגמי מודולרי ועוסק רבות בקשר שבין גאומטריה לקיפולי נייר.
רמי רוזן

רמי רוזן (נולד ב-10 בפברואר 1944). הוא מחזאי ועיתונאי ישראלי.

ביוגרפיה

נולד ב-1944. בוגר בית הספר הריאלי. בוגר תואר ראשון בהנדסה כימית בטכניון. שימש מספר שנים כחוקר ברפא"ל.
סיים תואר ראשון באוניברסיטת חיפה בחוג לספרות כללית וכן למד לתואר שני באוניברסיטת תל אביב בחוג לתיאטרון. לימד תקופה כמורה למתמטיקה ולפיזיקה בבית הספר להנדסאים שליד הטכניון בחיפה.
עם המעבר לתיאטרון החל לעסוק בכתיבת מחזות, ובמקביל עבד כעתונאי במספר עיתונים ובהם: השבועון כותרת ראשית, רשת המקומונים רשת שוקן, והמקומון כלבו החיפאי, וכן, במשך כעשר שנים בעיתון הארץ .
כתבותיו של רוזן לבשו לא פעם אופי של סיפורי פרוזה. הסופר אסף ענברי פרסם מאמר בכתב העת פרוזה, בינואר 1992, מאמר ששבו טען שעיתונאים מסוימים יוצרים ספרות בעיתונות הישראלית, לפעמים יותר מסופרים שעוסקים לדעתו בשיכלול אמצעי ההבעה, על חשבון הפרוזה שתכליתה לספר סיפור. ענברי מנה את רמי רוזן בין עיתונאים שיוצרים ספרות באמצעות כתבות. אחת הדוגמאות שהביא היא כתבה של רוזן במוסף הארץ על פרשת הטנק בדגניה, שבמסגרתה ניטש ויכוח בין מגיני דגניה, מי עצר הטנק. לדעתו הכתבה הכילה יסודות דרמטיים של סיפור ספרותי. כעבור שנים פרסם ענברי את הרומן "הטנק" המבוסס על אותה פרשה.
רוזן כתב מחזות שהועלו בתיאטראות הרפרטוארים.
בנוסף, כתב רמי רוזן כתב פזמון לתוכנית הסאטירה "ניקוי ראש". הפזמון שכתב בשנות השבעים, "שם כספי ציבור" נעשה פופולרי בתוכניות אקטואליה ברדיו מ-2015.
גר בחיפה, נשוי, אב לשלושה בנים.
קרלוס סמבראנו

קריירת מועדונים

סמבראנו החל לשחק בקבוצות הנוער של שאלקה 04 מיד לאחר אליפות העולם לנוער שנערכה בארצו פרו בשנת 2005. סמבראנו תפס מיד מקום בהרכב הקבוצה, קיבל מחמאות רבות על משחק ההגנה שלו, ואף הושווה לבלם הברזילאי לוסיו. בהמשך, סמבראנו שימש קפטן בקבוצה עד גיל 19. בנובמבר 2007 ערך סמבראנו את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה של שאלקה 04, אך רק בעונת 2009/10 סמבראנו החל לקבל דקות רבות יותר בקבוצה הבכירה, ובעונה זו רשם 16 הופעות. בקיץ 2010 חתם סמבראנו בפ.צ. סנט פאולי, העולה החדשה לבונדסליגה. סנט פאולי נשרה בחזרה אל הבונדסליגה השנייה לאחר עונה אחת בלבד מהמקום האחרון, כאשר זו הציגה את ההגנה החלשה ביותר בליגה, שספגה 68 שערים. סמבראנו נשאר בקבוצה גם בבונדסליגה השנייה, אך הקבוצה סיימה את עונת 2011/12 במקום הרביעי, ולא הצליחה לשוב לבונדסליגה. 
בתחילת עונת 2012/13 חתם סמבראנו באיינטרכט פרנקפורט, והצטרף לחברו להגנת סנט פאולי בעונת הירידה, בסטיאן אוצ'יפקה. סמבראנו הפך במהרה לשחקן הרכב בקבוצה. בעונה הראשונה סיים סמבראנו עם פרנקפורט במקום השישי בבונדסליגה, שהקנה כרטיס למפעל הליגה האירופית בעונת 2013/14. פרנקפורט צלחה את שלב הבתים של הליגה האירופית, אך הודחה בשערי חוץ בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי פורטו. את שתי העונות הבאות סיימו פרנקפורט וסמבראנו במרכז הטבלה, ולא הצליחו לשוב למפעלים האירופיים.
ב-3 ביולי  2016 עזב את גרמניה לאחר עשור, וחתם ברובין קאזאן הרוסית. ב-1 בספטמבר 2017 הושאל לפאוק סלוניקי. ב-30 בינואר 2018 חתם סמבראנו לארבע עונות בדינמו קייב. ב-18 באוגוסט 2018 הושאל לפ.צ. בזל. בעונת הבכורה שלו בבזל, 2018/19, סמבראנו ערך רק שבע הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד, וסיים עם בזל במקום השני. עם זאת, סמבראנו היה שותף מלא לזכייתה של בזל בגביע השווייצרי, לאחר ניצחון 2-1 בגמר על פ.צ. תון, במשחק בו סמבראנו שיחק 90 דקות.

קריירה בינלאומית

סמבראנו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פרו במרץ 2008 ואף כבש שער, במשחק ידידות מול נבחרת קוסטה ריקה, שהסתיים בניצחון פרואני בתוצאה 3:1. סמבראנו היה אמור להשתתף בקופה אמריקה 2011 אך נפצע במשחק ידידות מול נבחרת סנגל ונעדר מהטורניר. במוקדמות מונדיאל 2014 הבקיע סמבראנו שערים מול נבחרת ארגנטינה ונבחרת ונצואלה, אך פרו לא העפילה למונדיאל 2014. סמבראנו השתתף עם פרו בקופה אמריקה 2015, וסיים עם הנבחרת במקום השלישי.
סמבראנו לא זומן לסגל הפרואני למונדיאל 2018, אך כן זומן לסגל לקופה אמריקה 2019, לאחר תקופה ארוכה בה לא לבש את המדים הלאומיים. סמבראנו ופרו הפתיעו כשהגיעו בטורניר זה עד לגמר, בו הפסידו 3-1 לברזיל.
דדלוס (כתב עת)

דדלוס (באנגלית: Dædalus הוא כתב עת אקדמי שעובר ביקורת עמיתים. כתב העת נוסד ב- 1955 בשם Journal of the American Academy of Arts and Sciences. אחד המייסדים הוא ג'רלד הולטון. כתב העת פורסם על ידי MIT Press עבור האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. כל גיליון עוסק בנושא אחד ובו מאמרים באמנויות, מדעים ומדעי הרוח. גיליונות מיוחדים כוללים גם סיפורת, שירה ומדור הערות. הפרסום הוא על פי הזמנה בלבד. כתב העת ממופתח, בין השאר, במאגרי Scopus ו-Social Sciences Citation Index.
בטן חריפה

כאב ויסראלי וכאב סומטי

הכאב אותו חש החולה מתפתח בשלבים. בתחילה, חש החולה כאב ויסראלי - זהו הכאב הנובע מהאיברים הפנימיים בבטן, והוא התחושה המוקדמת של הכאב, אשר מגיע ישירות מהאיבר החולה. זהו הכאב הראשוני, כאשר התהליך מתחיל להתפתח ועדיין אין תגובה מסביב לאיבר עצמו. כאב זה הוא עמום ומפושט, וקשה למיקום. כאשר ייבדק האיבר החולה הספציפי ניתן יהיה להפיק את הכאב האמור, אולם לא בבדיקת איבר אחר. 
לאחר מכן מופיע הכאב הסומאטי - הכאב המגיע מהעור וממפרקים, חיתוליות ושרירים מסביב לאיבר. למעשה, האיבר החולה יגרום לתגובה ולכאב בצפק (פריטונאום), חיתולית, שרירים ועור. כאב זה הוא כאב ממוקם וחד יותר. החולה יכול להצביע על אזור, או על נקודה כואבת. באותו אופן, הכאב יכול לגרות עצבים קרובים, או אף תחושת כאב מרוחקת על פי העצבוב (כך למשל, קרע בטחול מוקרן לכתף שמאל).

בדיקות עזר

לאחר בדיקה גופנית של המטופל, יש לערוך את הבירורים הבאים:
לקיחת בדיקות דם (אשר יעזרו לבחון האם מדובר בזיהום, או אובדן דם), בדיקות שתן אשר יעזרו לבחון האם ישנן אבנים או זיהום בדרכי השתן, בדיקת הריון על מנת לשלול מצבים כגון הריון מחוץ לרחם, בדיקות כימיה בדם (מדדים כגון אוריאה, קריאטינין, נתרן, אשלגן, עמילאז, ליפאז, תפקודי כבד, LDH, שומנים, סידן וזרחן). 
יש בנוסף לעשות בדיקת אק"ג כדי לשלול מצבים לבביים.  המטופל ישלח לצילום חזה ברנטגן וצילום בטן סקירה בעמידה ובשכיבה. 
במידה ויש חשד לתהליכים בכיס המרה או בדרכי המרה, או תוספתן, או איברי האגן עצמו - המטופל ישלח לבדיקת אולטראסאונד, כאשר במידה ויש חשד לאיסכמיה של כלי הדם בבטן (מזנטריאלית) תתבצע אנגיוגרפיה, בעוד CT ייעשה כדי לבחון את כלל איברי הבטן במידה ולא נעשתה אבחנה.
ממשלת המעבר האתיופית

ממשלת המעבר האתיופית מתייחסת לכינוי לתקופה שלאחר השתלטות ארגוני המורדים בראשם קואליציית המורדים האיחדג, תקופה זו מתחילה מהשתלטות המורדים על אתיופיה ב-27 במאי 1991 ועד אימוץ החוקה החדשה וההכרזה על הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה בדצמבר 1994. תקופה זו היא למעשה תקופה שמאופיינת בסכסוכים צבאיים בין ארגוני הגרילה לבין הממשלה ומפלגת האיחדג בנוסף למשבר בכלכלה האתיופית ושינוי לכלכלה קפיטליסטית נוסח ארצות הברית, בתקופה זו אתיופיה למעשה מאבדת את גיישתה לים האדום מאחר שמשאל העם על עצמאות מחוז אריתריאה עבר ברוב גדול. ההיסטוריה הנוכחית של אתיופיה היא למעשה תוצר של תקופה זו.
יחסי אוזבקיסטן–רוסיה

היסטוריה

אוזבקיסטן הייתה רפובליקה סוציאליסטית סובייטית בין השנים 1924 ועד 1991. לאחר עצמאות אוזבקיסטן, כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטים ב-1992. עד שנת 1993ֿ, השתמשה אוזבקיסטן כהילך חוקי, ברובל.
מבחינתה של רוסיה, היחסים הטובים עם אוזבקיסטן הם המפתח למדיניות הכוח הרוסית הגדולה באזור מרכז אסיה. מאידך, אוזבקיסטן מקיימת יחסים טובים עם כל מעצמות העולם.
ב-1999, במקביל למלחמת קוסובו, הצטרפה אוזבקיסטן לברית GUUAM, שהתאגדה לארגון בינלאומי ב-2001. הברית נקראה GUUAM עד שאוזבקיסטן עזבה אותה ב-2005.
בשנת 2003, השתלטה גזפרום על רשת צינורות גז אוזבקי. באותה שנה, החלה אוזבקיסטן בייצוא גז.
בעקבות הפיכות מאי 2005, אוזבקיסטן דרשה שארצות הברית תעזוב את הבסיס בקארשי ח'אנבד. ב-14 בנובמבר 2005, חתמו הנשיאים אסלאם קרימוב וולדימיר פוטין על הסכם שיתוף פעולה הדדי בין אוזבקיסטן לרוסיה במוסקבה.
בשנת 2012, בחרה אוזבקיסטן לעזוב את ברית CSTO. עם זאת, היא נשארה כחלק מארגון שנגחאי לשיתוף פעולה.
בשנת 2014, מחקה רוסיה את כמעט כל החובות האוזבקים לרוסיה על מנת לשפר את היחסים בין שתי המדינות.

יחסים דיפלומטים

לאוזבקיסטן שגרירות במוסקבה, ולרוסיה שגרירות בטשקנט.
עמק שילה

היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות אזור העמק היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. העמק מוקף במספר אתרים ארכאולוגיים, שהעיקרי בהם הוא "חירבת אִסתוּנא", במזרחו. האתר כולל ממצאים ארכאולוגים מהתקופה ההלניסטית, התקופה הרומית, התקופה הביזנטית והתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל. האתר ממוקם בראש גבעה מוקפת אורנים בקצה הדרום מזרחי של עמק שילה. עד תחילת המאה ה-20 המקום היה מיושב והיה נקודת ההתיישבות המרכזית באזור עמק שילה, ומכאן שמו הערבי של העמק "סהל כפר אִסתוּנא". במקום שרידי בריכות חצובות, בורות מים, חורבות מבנים מהתקופה הרומית והביזנטית, עמודים, כותרות ומשקופים מעוטרים. המבנה המרכזי בנוי מאבני גזית ונקרא "אל חבס". מממדיו ומגודל אבניו נראה שהוא נועד להגן על המבוא המזרחי של העמק. בסמוך נמצא גם מאקם קבר שייח מוחמד.
בשנת 1870, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן במקום וכתב:"בשעה ארבע וחמש עשרה דקות הגענו לכפר אסתונא. על גבעה לא גבוהה, שמדרונה המערבי תלול יחסית וטרשי ואילו מדרוניה האחרים נוחים הרבה יותר לגישה, פזורים עיי כפר ערבי. קבר שעודנו עומד על תלו, הקרוי על שם שיח' מחמד, חוסה בצל אלה זקנה. הוא נבנה בחלקו הגדול מאבנים עתיקות יפות. על המשקוף של פתחו עוצבו משולש, מעגל וריבוע. בכפר הזה היו בתי מגורים קטנים שקמרון תקרתם עגול או מחודד כלשהו, והם גובבו במתחמו של מבצר שקדם להם, ושעכשיו קשה לעמוד היטב על היקפו. הוא עצמו נבנה מאבני גזית גדולות. שרדו ממנו קווי הקירות של אולם מלבני, שאורכו שלושים ושמונה צעד ורוחבו שישה. עובי הכתלים היה מטר. פה ושם רואים בין החורבות בורות מים חצובים בסלע וכמה נציבי עמודים פזורים על הארץ".

גאוגרפיה

דרך ההר (שנקראת היום כביש 60, בתוואי המקורי) בעוברה בשומרון, עוברת בעיקר בעמקים המישוריים הנוחים לתנועה, ולכן מתאמצת ועוברת גם בתוואים קשים (כמו פיתולי מעלה־לבונה) בשאיפתה לחבר עמק אחד למשנהו. היא נמתחת לאורך כ-80 ק"מ, מעמק שילה בדרום עד לעמק דותן ועמק יזרעאל בצפון.
יש המזהים אותו עם האתר בו היו בנות שילה מחוללות בכרמים ולכן העמק נקרא בערבית (בין השאר) "סהל אל בנאת" (עמק הבּנות).
סעודת מרזח

סעודת מרזח (נקרא גם: קיספום) היא טקס פולחני קדום שהיה נהוג בתרבויות המסופוטמית, הכנענית והפיניקית. סעודה חגיגית זו הייתה מתקיימת במערת הקבורה המשפחתית, עם שלדי אבות המשפחה.

ממצאים

מקורות לפולחן המתים ניתן למצוא ב"כתובת מרזח" שנמצאה באוגרית. ממצאים רבים הקשורים לפולחן זה נמצאו בעיר קטאנה (סוף המאה ה-18 לפסה"נ) במערב סוריה (כיום מישריפה) במערת קבורה שהייתה שייכת למלך העיר אידנדה ונשתמרה באופן מושלם. גם בחפירות ביריחו בתל א-סולטאן נמצאו גולגולות מכוירות בטין מהתקופה הנאוליתית הקדם קראמית,  באופן שמשווה להם פני אדם כמעט אנושי. חוקרים משערים כי שימשו לפולחן אבות. מנהג זה מצוי גם כיום אצל שבטים שונים באפריקה.
מטרת טקס זה שבו היו מגישים לפני אבות המשפחה המתים, אוכל ושתייה, הייתה לרצות את הנשמות של אבות המשפחה, ולבקש מהם שיהיו מליצי יושר אצל האלים, כדי שישפיעו עליהם רוב טובה. מממצאים שהתגלו בקטאנה עולה שהמאכלים שהוגשו לאבות המשפחה המתים כללו: חלב, בירה, בשר כבש ובקר. הפולחן נעשה כנראה באופן מחזורי, אחת לשנה, וכן באירועים מיוחדים כמו צרה גדולה שמתרגשת על העיר.
D-Link

היסטוריה

החברה נוסדה על ידי Ken Kao ביחד עם ששת עמיתיו. באותה תקופה כרטיסי הרשת כמעט שלא היו בשימוש במחשבים אישיים בגלל גודלם (11 אינץ'), החברה הצליחה לפתח כרטיס רשת בגודל 5 אינץ' ובכך סללה את הדרך לשילוב כרטיסי רשת במחשבים אישיים.
עד שנת 1992 נקראה החברה Datex Systems Inc, באותה שנה החליטה לשנות את שמה ל-D-Link. השם D-Link מורכב מהאות D של שם החברה הקודם ומהמילה Link, שמשמעותו קשר.
ב-1994 הייתה לחברת התקשורת הראשונה אשר הונפקה בבורסת טאיוואן.
בשנת 2003 הוקם סניף D-Link ישראל.

מוצרים

לחברה מגוון רחב של נתבים, כרטיסי רשת, נקודות גישה אלחוטיות, ציוד לאבטחת מידע ועוד.
בשנת 2007 הייתה החברה הראשונה אשר שיווקה נתבים ומתגים הפועלים בטכנולוגיה ירוקה, אשר מסייעת לחסכון בצריכת חשמל. הטכנולוגיה מכבה פורטים בציוד התקשורת אשר לא מחובר אליהם כבל רשת, בנוסף הציוד מסוגל לזהות את אורך כבל הרשת ולהתאים את צריכת החשמל כך שיוכל להעביר עליו את המידע.
בשנת 2010 השיקה החברה את ה-Boxee Box, מזרים מדיה המבוסס על תוכנה ישראלית.
בישראל מוצרי D-Link משווקים בין היתר ללקוחות בזק המתחברים לאינטרנט.
אצטדיון בוריס פאיצ'דזה

היסטוריה

האצטדיון המקורי נקרא אצטדיון ולדימיר איליץ' לנין. הוא נוסד בשנת 1963 והיה קטן יותר - בעל תפוסה מקסימלית של 35,000 איש. מבנה זה נהרס לטובת בניית האצטדיון מחדש, שארכה 10 שנים. הופעותיה המוצלחות של קבוצת הבית של האצטדיון, דינמו טביליסי, הובילה את אדוארד שוורדנדזה, מהנהגת המפלגה השלטת במוסקבה, לדרוש מגרש הולם להצלחות הקבוצה. כשנסתיימה בניית המגרש היה זה המגרש השלישי בגודלו בכל רחבי ברית המועצות, עם תפוסה מקסימלית של 78,000 איש, ועמד גם בסטנדרטים של אופ"א.
המשחק הרשמי הראשון שהתקיים באצטדיון בוריס פאיצ'דזה היה ב-29 בספטמבר 1976 במסגרת גביע אופ"א, בו שיחקה דינמו טביליסי כנגד קארדיף סיטי מויילס. המשחק הסתיים בניצחונה של דינמו טביליסי 3:0.
המשחק אירח משחקים מהוללים עבור דינמו בתקופת הניצחון בשנים 1978 ו-1979. בשנת 1981 עמדו 80,000 אוהדי הקבוצה במגרש עם אבוקות כדי לברך אותה על ניצחונה בגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1980/1981.
כיום נחשב האצטדיון כאחד מהאצטדיונים הטובים ביותר במזרח אירופה. רוב המושבים בשורה השנייה מקורים בגג. נבחרת ברית המועצות בכדורגל שיחקה מספר משחקים בינלאומיים באצטדיון דינמו. גם קבוצות כמו ספרטק מוסקבה מרוסיה ודינמו קייב מאוקראינה שיחקו תכופות, במשחקי הסתיו הבינלאומיים, במגרש.
בפתיחת משחקי אליפות גאורגיה בכדורגל, משחק בין דינמו טביליסי נגד קולחתי 1913 פותי, נוכחו 100,000 אוהדים. בשנת 1979 תמכו 110,000 מאוהדי דינמו בקבוצה במשחק הניצחון של דינמו על ליברפול 3:0 ועלו לרבע גמר ליגת האלופות. בתקופת ברית המועצות היה אצטדיון דינמו בעל ממוצע הנוכחות הגבוה ביותר עם 45,000 איש בממוצע למשחק. הנוכחות הגבוהה של האוהדים חזרה גם בשנת 1995 במשחק גאורגיה נגד גרמניה, עם 110,000 איש.
בשנת 1995 שונה שם המגרש לאצטדיון הלאומי בוריס פיאצ'דזה על שם שחקן העבר האגדי של הקבוצה בוריס פאיצ'דזה. במשך מספר שנים היה האצטדיון מגרשה הביתי של נבחרת גאורגיה בכדורגל. גאורגיה ניצחה ניצחונות בלתי נשכחים על ויילס (5:0), פולין (3:0).
באפריל 2006 חכרה חברת "דינמו אינווסט קומפני" את המגרש ל-25 שנה, חידשה אותו והפכה אותו לאצטדיון כלל מושבי (All-seater stadium) ‏ שהקטין את התפוסה המקסימלית של האצטדיון ל-55,000 איש. בחידוש המגרש הושקעו 10 מיליון דולר, ששיפרו את האצטדיון והתאימו אותו לסטנדרטים הגבוהים בעולם. מספר המושבים הוא כאמור 55,000 מושבים אישיים מודרניים, מקומות המוקצים לנכים, אולמות VIP,‏ 120 מושבים לעיתונאים, כרי דשא חדשים ומתקני תאורה חדשים. כל המצלמות הניידות לשידורי טלוויזיה תוקנו. בשנת 2007 נבנה אצטדיון אימונים חדש בעל תפוסה של 5,000 מושבים ומקושר ישירות למלון.
בשנת 2015 אירח האצטדיון את גמר הסופר קאפ האירופי בו גברה ברצלונה על סביליה בתוצאה 5-4.
כנסיית ניקולאי (לייפציג)

כנסיית ניקולאי (בגרמנית: Nikolaikirche) בלייפציג נקראת על שם ניקולאוס הקדוש היא אחת מהכנסיות הלותרניות הגדולות והחשובות במרכז העיר. התפרסמה בגלל שיוהאן סבסטיאן באך ניצח בה על יצירותיו ובעיקר בגלל שבה החל המרי האזרחי במזרח גרמניה שהביא בסופו לקריסת השלטון במדינה זו ולאיחוד גרמניה.
הכנסייה נבנתה לראשונה ב-1165 בסגנון רומנסקי עם שני מגדלים. במאה ה-16 הורחבה ונבנתה בסגנון גותי. המגדל הנוכחי נבנה ב-1730.
באך ניצח בכנסייה זו על יצירות רבות כמו יוהנס פסיון, אורטוריות, קנטטות שלו בהופעות בכורה עוד לפני שבוצעו בכנסיית תומאס.
אולם הכנסייה הענק מסוגל להכיל בתוכו 1700 איש. ב-2 בספטמבר 1989 נאספו אלפי אזרחים בכנסייה ובכיכר הסמוכה ובעידוד הכנסייה הם דרשו זכויות כמו החופש לטייל בכל מקום ודרישה לבחירת ממשלה דמוקרטית. סיסמת ההמון הייתה: "אנחנו העם" (בגרמנית: Wir sind das Volk). האירוע דווח בתקשורת ואספות דומות החלו להיערך בערי גרמניה המזרחית. 
נקודת השיא הייתה ב-9 באוקטובר 1989. פרט לאנשים שגדשו את הכנסייה התאספו סביבה כ-70.000 (מתוך אוכלוסייה של 500.000). כוחות הביטחון הקיפו אותם אך לא קבלו הוראות לפתוח באש. ההפגנות תפחו והגיעו עד ל-320.000 עד שב-9 בנובמבר 1989 נפלה חומת ברלין.
באחד החדרים בכנסיית יש תערוכה של מסמכים וצילומים על אירועים אלה.
ממשלת גרמניה המזרחית הוציאה בול עם תמונת הכנסייה והסיסמה Wir sind das Volk.
NRK2

היסטוריה

הערוץ החל בשידורים סדירים ב-1 בספטמבר 1996, אם כי שידור חי בערוץ שודר ערב קודם לכן. בערב השידורים הראשון שלו בערוץ צפו 880 אלף איש.
הערוץ יועד להיות ערוץ לקהל הצופים הצעיר בגילאים 15-35, ועם זאת בהמשך שונה קהל היעד של הערוץ.
בספטמבר 2007 הוסב הערוץ למטרת שידור תוכניות דוקומנטריות וחדשות. כמו כן שודרו גם תוכניות שעסקו בתרבות והתוכנית "חדשות התרבות" עברה לערוץ מ-NRK1 והתוכנית הוארכה.

NRK2 HD

ב-1 בפברואר 2011 הושק ערוץ NRK2 HD שבו שודר לוח שידורים זהה לזה של NRK2 בפורמט HDTV. שידורי הערוץ הופסקו בסופו של דבר עם מעבר כל שידורי NRK2 ל-HD.

הפצה

הערוץ משודר ברשת השידורים היבשתית הדיגיטלית, על גבי השידורים הלווייניים ועל גבי רשת הכבלים.
בתחילה, במסגרת השידורים האנלוגיים רק ל-50% ממשקי הבית הנורווגיים הייתה גישה לשידורי הערוץ. עם זאת, בשנים 2007 ו-2008 לאחר תחילת השידורים הדיגיטליים, לכמעט כל משקי הבית בנורווגיה הייתה גישה לשידורי הערוץ. כיום, באופן עקרוני, לכל בית בנורווגיה יכולת לצפות בשידורי הערוץ.

1996-2007

ערוץ NRK2 נועד בתחילה להיות ערוץ לקהל הצעיר ושידורים חוזרים מערוץ NRK1.
על אף שביום השידורים הראשון של הערוץ צפו בו 880 אלף צופים, המספרים הלכו וירדו בהמשך, ושידורי החדשות שהניבו את הנתונים הגבוהים ביותר, הניבו בשיא 156 אלף צופים בלבד, עם 567 אלף צופים לחדשות TV 2 וב-Dagsrevyen צפו 769 אלף צופים באותה שעה.
סתיו 1996 היה מאכזב עבור הערוצים, כשרק לעיתים נדירות בערוץ צפו יותר מ-100 אלף איש. עם זאת, בחורף 1997 המצב השתנה והערוץ אף עקף את TV3 מבחינת נתוני רייטינג והשתווה לנתונים של TVNorge עם 200 אלף צופים.

2007-2017

עם תחילת שידורי NRK3 בספטמבר 2007 השתנה אופי הערוץ שהפך לערוץ דוקומנטרי וחדשותי ושודרו בו סרטי דוקומנטריה בערב.
לאחר כשנה נגנז הרעיון שהערוץ יהיה ערוץ החדשות של NRK ובמקום זאת החלו לשדר שידורים חוזרים מערוצים אחרים, ובעיקר חדשות אזוריות בשידור חוזר.

2018-הווה

החל מ-1 בינואר 2018 ל-NRK רישיון להרחיב את שידורי הערוץ עקב תלונות של הצופים כי שידור תוכניות בוטלו שוב ושוב בגלל שידורי אקטואליה.
קול (סלנג)

המילה "קוּל" (באנגלית: Cool - "קריר") היא מילה בסלנג המשמשת לתיאור דבר טוב, או לתיאור אדם הנמצא במצב רוח רגוע וקליל, וכן כאות הערכה לאדם מסוג זה.
בתרבות הפופולרית, המונח "קוּל" אומץ בידי אמנים ואינטלקטואלים הנחשבים כמודל לחיקוי. אנשים "קוּליים" נערצים על ידי נערים ונערות בגיל ההתבגרות, ונחשבים כמקור השראה וכאינדיבידואליסטים היוצאים כנגד הממסד. לעיתים קרובות דמויות "קוּליות" משמשות למסעי פרסום.
מקור המונח כנראה באפריקה. במקום כה חם, נדיר שאדם שומר על מצב רוח "קריר". במשך מאות שנים השתמשו בביטויים דומים בתרבויות שונות. למשל, באיטליה בתקופת הרנסאנס רווח הביטוי "Sprezzatura" שמשמעותו "קליל" אך השימוש בו היה דומה ל"קוּל" של ימינו. ויליאם שייקספיר השתמש במילה "קוּל" בחלק ממחזותיו כדי לתאר קור-רוח ורוגע. בארצות הברית זכה הביטוי לפופולריות בשנת 1957 במחזמר סיפור הפרברים:
"תשתחרר, ילד! תתקרר, תצטנן, קח את זה בקלות. תפסיק להוציא את המיץ! אל תתנהג כמו ילד בבית-ספר, שחק אותה קוּל, ילד. קוּל אמיתי! פשוט קוּל." (מתוך המחזמר.)
בשנות השבעים המילה הוזכרה לעיתים קרובות על ידי הדמות של פונזי בסדרת הטלוויזיה "Happy Days". 
המילה חדרה לשפות רבות ובהן העברית, ונמצאת בשימוש נפוץ הן אצל בני נוער והן אצל מבוגרים.
פרדריק טרבס

חייו

הברון סר פרדריק נולד באנגליה בעיר דורצ'סטר שבחבל דורסט. כשגדל היה לרופא בכיר בבית החולים המלכותי בלונדון והתמחה בטיפול בדלקת הצפק. ב-1877 נישא לאן אליזבת. 
ב-1886 החל לטפל בג'וזף מריק ("איש הפיל") והסדיר עבורו חדר בבית החולים הלונדוני, שבו חי כארבע שנים עד מותו. טרבס הוא גם זה שמצא את ג'וזף מריק, מטופלו, שוכב בחדרו על הרצפה כשראשו מדמם, וניסה להחיותו אך בלא הצלחה. לאחר מכן ערך בגופה ניתוח שלאחר המוות. הניתוח הראה כי מריק מת מחנק שנגרם כתוצאה מכובד ראשו. טרבס סיפר על מקרהו של מריק בספרו "איש הפיל וזכרונות אחרים" (The Elephant Man and other reminiscences). 
מטופל מפורסם אחר של טרבס היה המלך אדוארד השביעי. זמן קצר לפני הכתרתו ב-1902 ניתח אותו טרבס וניקז מגופו את התוספתן שלו, שנקרע. הניתוח, שבזמנו נחשב למסוכן, בוצע בניגוד לדעת המלך, שרצה להמתין עד לאחר ההכתרה, לאחר שטרבס הזהיר כי ללא הניתוח, תיערך הלוויה במקום. על שירותו הטוב זכה טרבס לכבוד רב מאת המלך, כמו גם לתואר אצולה ולאחוזה.
טרבס עבד שנים אחדות באיים קריביים והעלה את זכרונותיו מתקופה זו על הכתב.
בשנת 1920 עקר לשווייץ. בגיל 70 חלה בדלקת הצפק, שהייתה תחום התמחותו, ומת כעבור זמן קצר.
תקנון הקונפדרציה

חקיקה

תקנון הקונפדרציה נדון בקונגרס הקונטיננטלי השני ואושר בו ב-15 בנובמבר 1777. כעבור יומיים התקנון נשלח אל המושבות השונות לאישור; רובן אישרו אותו בתוך שנה, ונציגיהן חתמו עליו ביולי 1778. ניו ג'רזי חתמה בנובמבר אותה שנה, ודלאוור - בראשית 1779. מרילנד הייתה האחרונה לאשר את התקנון, לאחר שווירג'יניה וניו יורק נסוגו מתביעותיהן לשטחים בעמק נהר האוהיו. עם קבלת אישרורה של מרילנד ב-1 במרץ 1781, נכנס תקנון הקונפדרציה לתוקף.

תוכן

תקנון הקונפדרציה איחד את 13 המושבות המורדות לקונפדרציה בשם "המדינות המאוחדות של אמריקה", ייסד בית מחוקקים לקונפדרציה - קונגרס הקונפדרציה, וכן את הנשיאות שלו - ועדת המדינות, שאמורה הייתה לפעול בין כנסי הקונגרס. בקונגרס ישבו נציגים מכל מושבה, ולכל מושבה היה קול אחד. לקונגרס היו הסמכויות להכריז מלחמה, לתקן מידות ומשקלות ולשמש כפוסק עליון במחלוקות בין המושבות. בנוסף לכך התקנון קבע את הזכויות של המושבות השונות, ובד בבד עם זאת הגביל את מדיניות החוץ שלהן. 
בנוסף לאלה קבע התקנון את חופש התנועה בין המדינות, קבע סדרים לקבלת ישות חדשה לקונפדרציה, קבע שחובות הקונפדרציה ישולמו מכספים שייגבו מהמושבות, ולבסוף קבע, שלשם כניסתו לתוקף ושינויו דרוש אישורן של כל המושבות החתומות עליו. 
אולם, אף על פי שהתקנון איחד להלכה את המושבות המורדות לקונפדרציה, הקים צבא מאוחד וקבע שהאיחוד יקבל כספים מהמדינות, לא היו לו הסמכויות לאכוף את החלטותיו והסמכויות לדרוש מהמדינות כסף וחיילים לצבא ולפעולות אחרות שלו. בנוסף לכך, קונגרס הקונפדרציה לא יכול היה להטיל מיסים משלו על האוכלוסייה, מה שגרם - יחד עם תזרים מזומנים לא-סדיר ומועט מהדרוש מצד המושבות - לבעיות הכספיות של הקונפדרציה.

לאחר המלחמה

פרט לאישורו של חוזה פריז, אשר חתם את מלחמת העצמאות האמריקאית, קונגרס הקונפדרציה חוקק את פקודת האדמות של 1785, אשר עיקרה היה מכירתם לכל דכפין של שטחים ממערב למושבות אשר נכבשו מהבריטים - וכך הונח הבסיס למדינות החדשות שקמו באדמות ההן, וכן את פקודת הצפון-מערב מ-1787, אשר קיבעה את הסכמת המדינות שלא לספח לעצמן חלקים מהשטחים שנכבשו מהבריטים במערב. 
במאי 1786, הציע צ'ארלס פינקני, ציר מדרום קרוליינה בקונגרס הקונפדרציה, שהתקנון ישונה וייתן לקונגרס סמכות להכריע בענייני מסחר וסמכות לגבות כספים מהמדינות. ברם, הצעתו של פינקני לא עברה. 
מאוחר יותר, בספטמבר אותה שנה, התכנסה ועידת אנאפוליס בראשות אלכסנדר המילטון, אשר המליצה אף היא על שינויים בתקנון הקונפדרציה. ב-21 בפברואר 1787 הקונגרס אמר "הן" להצעה לבחון מחדש את התקנון, והניח בכך את אבן הפינה לחוקת ארצות הברית.