google/wiki40b huggingface dataset:
ארגון המורים הדתיים

ארגון המורים הדתיים בהסתדרות המורים (בראשי תיבות: אמ"ד), הוא גוף מסונף להסתדרות המורים, שמאגד עובדי הוראה (מורים, גננות וגמלאים) במוסדות החינוך הדתיים בישראל, ופועל במסגרת הסתדרות המורים למען שמירת זכויותיהם. בארגון חברים היום כ-24,000 עובדי חינוך בישראל. בראש הארגון עומד גד דיעי.

פעילות הארגון

ארגון המורים הדתיים פועל למען השמירה על מעמדו של המחנך הדתי בישראל, על ייחודיותו וזכויותיו. הארגון דואג לטיפול פרטני בעובדי הוראה ברחבי הארץ, בנושאי זכויות פרישה, גמול חינוך, תוספת שכר, מענקים, מניעת העברה יזומה ועוד. במהלך השנה יוזם הארגון ומפיק פעילויות חוויתיות להעשרה במגוון תחומים, בהם שבתות עיון בתחומי חמ"ד, ימי עיון מרוכזים, פעילות גמלאים וגננות, הפקת ירחון "אתרוג" ועוד. במהלך השנה פועלת "במת המחנך הדתי", במה ערכית חברתית, לדרשות רבנים ואישי ציבור ולרב-שיח בנושאי חינוך; מדי שנה בין כסה לעשור מתקיימת במסגרת זו "עצרת התעוררות". הארגון מארגן גם יציאת מורים דתיים לסיורים ברחבי העולם, וכן משתתפים נציגי הארגון במשלחת הסתדרות המורים ל"מצעד החיים" בפולין ביום השואה.
שמריהו בן צור, נשיא אמ"ד ויו"ר אמ"ד לשעבר, יזם את רעיון הענקת התואר "יקיר החינוך הדתי" ב-1975, ומאז הוא מוענק מדי שנה בחנוכה לפורשים מהוראה, להבעת הערכה והוקרה לפועלו של המחנך ולתרומתו לחברה.

תולדות הארגון

בתחילה היווה החינוך הממלכתי דתי חלק ממערכת החינוך הכללית של היישוב בארץ ישראל. המורים הדתיים לימדו בבתי ספר ממלכתיים: זרם העובדים, הזרם הכללי וזרם המזרחי. בשנת 1936 הוקם "ארגון גומרי בית המדרש למורים מזרחי" בירושלים. חברו אליו ב-1938 מורים דתיים מסמינר "תלפיות" ומבית ספר "ביל"ו" בתל אביב, מתלמודי התורה לתימנים ומבתי ספר נוספים מהחינוך העצמאי. בשנת 1936 אוחדו הכוחות, ובשיתוף פעולה ראשון של כל מוסדות החינוך הדתי, נוסד "ארגון המורים הדתיים בישראל".
על מייסדי הארגון נמנו: משה צבי אפרתי, הרב אברהם שאקי, הרב שמעון מונזון, ד"ר צבי זהבי וחבר הכנסת (לשעבר) סעדיה כובשי.

הצטרפות להסתדרות המורים

ב-18 בדצמבר 1951 הצביעו חברי הארגון ברוב קולות, בוועידה מרכזית בירושלים, על הצטרפות להסתדרות המורים הארצית, במטרה לחזק את מעמדם המקצועי מתוך ארגון חזק ומרכזי בארץ. בהסכם שנחתם נקבע כי המורים הדתיים יזכו ב"אוטונומיה בתוכנית פעולתם ובתוכנה, בארגונם, מבנם, הנהלתם ומעמדם בציבור ובמדינה".
בשנת ב-1956 התקיימה הוועידה הראשונה של המורים הדתיים. במהלך השנים הפיק הארגון אירועים נוספים במטרה לחזק את חשיבות החינוך הדתי בארץ. אחד מהמרכזיים שבהם היה במלאת 800 שנה לפטירת הרמב"ם; באירוע השתתפו אלוף (מיל) הרב שלמה גורן ושר החינוך זבולון המר. ב-2007 נערך בירושלים אירוע חגיגי לציון 60 שנים להקמת הארגון; באירוע השתתפו ראשי הסתדרות המורים, בכירי אמ"ד, שרים וחברי כנסת, בנוכחות כ-3000 נציגי הארגון מרחבי הארץ.
מסכת (כתב עת)

מסכת הוא כתב עת אקדמי רב־תחומי, שנושאו הוא האישה היהודייה בתרבות ובתולדות עם ישראל וההיסטוריה של האנושות. במסכת מתפרסמים מחקרים על היבטים שונים של חיי האישה היהודייה, מעמדה בחברה היהודית והכללית, תפיסתה העצמית והישגיה בתחומי יצירה מגוונים מאז תקופת התנ"ך.
כתב העת "מסכת" הוקם ב-2002 על ידי פרופ' ישראל אומן, לימים חתן פרס נובל לכלכלה, לזכרה של רעייתו אסתר. 
כרך א' של "מסכת" ראה אור בתשס"ב - 2002 בהוצאת מת"ן - מכון תורני לנשים והעורכת הראשונה הייתה זיוה קוסופסקי. החל מכרך י"ב יוצא כתב העת לאור במסגרת הפקולטה למדעי היהדות באוניברסיטת  בר-אילן בעריכת ד"ר רבקה גולדברג.
כתב העת חרת על דגלו להוות: 
"נקודת מפגש בין דיסציפלינות וגישות, בין דורות ועולמות, בין מוסדות אקדמיים ומחקריים ובין מרחבים רוחניים ואידאולוגיים שונים ומגוונים כשבמוקד – שאלות עיוניות, היסטוריות ומתודולוגיות הנוגעות למקומה של האישה ביהדות ולסוגיות הנלוות לכך. כמו כן מבקש כתב העת להעלות דמויות של נשים יהודיות מן העבר שבלטו בעשייה וביצירה תרבותית, חברתית, לאומית או רוחנית".

מערכת

העורך הראשי של כתב העת הוא פרופ' יהודה פרידלנדר והעורכת היא רבקה גולדברג.
חברי המערכת הם פרופ' יפה ברלוביץ, פרופ' זאב גריס, ד"ר מיכל הלד, ד"ר רות למדן, ד"ר לילך רוזנברג-פרידמן ופרופ' יעל שמש .
משה דה פיג'וטו

משה דה פיג'וטו (בכתיב איטלקי: Picciotto‏; 1868–1942) היה מנהיג ציוני יליד חלב שבסוריה, והיושב ראש הראשון של ההתאחדות העולמית של  היהודים הספרדים.

ביוגרפיה

נולד בחלב שבסוריה בשנת ה'תרכ"ח לדניאל פיג'וטו, בן למשפחת פיג'וטו-פיצ'וטו הענפה שמוצאה בפורטוגל, שבניה התיישבו לאחר גירוש פורטוגל באיטליה ובשטחי האימפריה העות'מאנית. חלק מבני המשפחה עברו מאיטליה (שם קיבלו תואר אצולה) והתיישבו בעיר חלב בה הם עסקו במסחר. אחדים מבני המשפחה שימשו בחלב כקונסולים של המדינות מהן הגיעו. המפורסם היה רפאל דה פיג'וטו שהיה קונסול אוסטריה בחלב.
בצעירותו למד בישיבה שהייתה ממוקמת בבית הוריו, בה נהגו רבני העיר ללמוד. בגיל 8 החל ללמוד בבית הספר אליאנס. בשנת ה'תרל"ז התייתם מאביו, ודודו, רבי משה פיג'וטו, שכיהן כקונסול אוסטריה בחלב, גידלו בביתו.
בגיל 18 החל לעסוק במסחר אריגים עם ארצות אירופה, בהן אוסטריה, גרמניה, צרפת ובלגיה. בשנת ה'תרמ"ט נסע לפריז שבצרפת, כדי לבקר בתערוכת המסחר המקומית, ונסיעתו זו חיזקה את קשרי המסחר שלו. בשנת ה'תרנ"ד נסע יחד עם אשתו למסע מסחר נוסף, ובשנת 1900 התיישב באנטוורפן שבבלגיה. מ-1906 עד 1924 גר במנצ'סטר שבאנגליה, שם פעל לבניית בית כנסת ספרדי נוסף על היחיד שהיה קיים עד אז, ובתקופת מלחמת העולם הראשונה בנה בית כנסת נוסף בעיר, עבור יוצאי סוריה, ועמד בראשו. בשנים אלו גם עסק בפעילות ציונית, לקח חלק פעיל באגודת הציונים בדרום העיר, ושימש כחבר המועצה הציונית המרכזית בעיר. כן סייע לחיים ויצמן לגייס כספים לתנועה הציונית, השתתף בהקמת קרן ההכנה שהתמזגה אחר כך עם קרן היסוד והשתתף בפעילות ההכנה להשגת הצהרת בלפור.
לאחר מלחמת העולם הראשונה התלווה לחיים ויצמן לארץ ישראל במסגרת משלחת ועד הצירים, והתמנה לראש המחלקה המדינית לענייני ערבים של ועד הצירים. לאחר חילוקי דעות בנוגע לשיטת העבודה שלא נעמה לרוחו, התפטר וחזר למנצ'סטר. בשנת 1925 שימש כציר מטעם קהילתו שבמנצ'סטר בוועידת היהודים הספרדים ונבחר כיושב ראש ראשון של ההתאחדות העולמית של היהודים הספרדים. לאחר מכן עלה ארצה והתיישב בירושלים. מספר פעמים נסע שוב לחו"ל, בשליחויות שונות עבור היישוב.
בהשתדלותו נוסדו יישובים חקלאיים, נוצרו הישגים משמעותיים בכלכלת ארץ ישראל ונוסד "בנק קדם". בין השנים עבר להתגורר למשך תקופות קצרות בפריז ובבריסל, ובשנת 1936 עבר להתגורר בתל אביב. עם התחלת רדיפות היהודים באיטליה, ויתר על אזרחותו האיטלקית ועל תואר האצולה שהיה למשפחתו מזה דורות.
בתל אביב נקרא רחוב על שמו ליד דואר אלנבי.
סמל בנגלדש

סמל בנגלדש אומץ זמן קצר לאחר קבלת העצמאות בשנת 1971, והוא מורכב מעיגול ואשר בתוכו מספר אלמנטים אומנותיים המסמלים את המדינה.
מאגר המים בא לסמל את הנהרות הרבים שזורמים בבנגלדש. לצידי מאגר המים יש שני צרורות של אורז, ומטרתם לסמל את האוכל והחקלאות של המדינה. בראש הסמל מופיעים 4 כוכבים ונבט של פרח.
יחסי מאוריטניה–צ'ילה

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין מאוריטניה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-10 בדצמבר 1965.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות במאוריטניה אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן אלא מקבלים אחת עם הכניסה למדינה. לעומת זאת, אזרחי מאוריטניה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
קטע היחידה

קטע היחידה במתמטיקה הוא הקטע הסגור [0,1], כלומר קבוצת כל המספרים הממשיים הגדולים או שווים ל-0 וקטנים או שווים ל-1. סימון נפוץ לקטע היחידה הוא האות I. בנוסף לתפקידו באנליזה ממשית, קטע היחידה גם משמש למחקר הומוטופיות בטופולוגיה.
בספרות לעיתים ניתן למצוא התייחסות לקטע היחידה כאל קבוצה אחרת שבין 0 ל-1, למשל (0,1], [0,1) או (0,1), אך הסימון I מתייחס לרוב לקטע הסגור.

תכונות

קטע היחידה הוא קבוצה סדורה, מרחב מטרי שלם, השקול טופולוגית לקטע R המוגדר כ: [−∞, +∞]. כמרחב טופולוגי, קטע היחידה הוא מרחב קשיר וקומפקטי. קוביית הילברט נוצרת כתוצאה מהכפלה טופולוגית של קטע היחידה מספר בן מנייה של פעמים.
Hay Amores

רקע וכתיבה

את השיר כתבו שאקירה ואנטוניו פינטו, שגם הפיק אותו. בנוסף, לכתיבת השיר הזה, כתבה שאקירה גם את השיר "Despedida", שנכלל במיני-האלבום, ובפסקול גם כן. את השיר השני הוחלט שלא להוציא כסינגל שיווקי נוסף מתוך מיני-האלבום, והפסקול.
זאקרי לוי

ביוגרפיה

שמו האמצעי הוא לוי, אך בשם הבמה שלו הוא משתמש בו כשם משפחתו, אף על פי שלמעשה משפחתו אינה יהודית כלל, וזאקרי עצמו נוצרי אדוק.
נולד בלואיזיאנה שבארצות הברית.

משחק

הופעת הבכורה של לוי הייתה בסרט של רשת FX Networks תחת השם "וידויים של סוכן הימורים בקמפוס". בשנת 2002 התחיל לשחק בתפקיד ראשי בסדרה "פחות ממושלם" של רשת ABC. בשנת 2004 נבחר לככב בסדרה חדשה של רשת ABC הנקראת "Three" לצידו של השחקן ג'יימס ואן דר ביק, אך הסדרה לא יצאה לפועל. בשנת 2007 החל לשחק בתור צ'אק בסדרה צ'אק. בשנת 2010 לוי היה מועמד לפרס שחקן האקשן הטוב יותר בטקס "Teen Choice Awards" לצידה של השחקנית שמשחקת איתו בסדרה צ'אק, איבון סטרזובסקי ואף זכה בו.
בקיץ 2008 דירג המגזין אנטרטיינמנט ויקלי את לוי בתור אחד מתוך 30 האנשים הגדולים לפני גיל 30. בשנת 2009 השתתף בסרט המשך לסרט "אלווין והצ'יפמאנקס" משנת 2007. על השתתפותו בסרט זכה בפרס נבחרי הילדים של ערוץ ניקלודיאון. לוי דיבב לצידה של השחקנית מנדי מור בסרט "פלונטר". בשנת 2011 הנחה לוי את טקס פרסי משחקי המחשב הנקרא "Spike Video Game Awards". ב-2012 נבחר לוי לשחק בתפקיד הראשי בסדרה "Let It Go" אך הסדרה לא הופקה. לוי שיחק בסרט "תור: העולם האפל" שיצא בנובמבר 2013.
שיחק בסדרת ההמשך ל"גיבורים", "גיבורים: התחייה".
אתר האינטרנט "BuddyTV" דירג את לוי במקום ה-99 ברשימת האנשים הסקסיים בטלוויזיה לשנת 2009. שנה לאחר מכן עלה בדירוג למקום ה-93 ובשנת 2011 הגיע למקום ה-97. בשנת 2015 דורג במקום ה-78.
זאקרי מככב בתפקיד הראשי בסרט "שהאזאם" ביקום הקולנועי של DC.

מוזיקה

באפריל 2010 יצא לאור "Terrified", דואט של לוי יחד עם הזמרת קתרין מקפי. לוי גם ביצע דואט עם מנדי מור שנכנס לסרט "פלונטר". השניים ביצעו את השיר בטקס פרסי אוסקר ה-83.

חיים אישיים

בשנים 2014–2015 היה נשוי לשחקנית הקנדית מיסי פרגרים.
לוי חובב מכוניות ספורט ואופנועים ובספטמבר 2010 הקים חברה משלו הנקראת "The Nerd Machine".
בשנת 2011 שיחק לוי במשחק הסלבריטים בסוף-שבוע האולסטאר ב-NBA, בקבוצה שאומנה על ידי מג'יק ג'ונסון.
Small Talk

קידום

במהלך חודש יולי 2019, חשף צ'ארלי פות' כי כתב שיר לפרי. ב-6 באוגוסט, פרסמה פרי ברשתות החברתיות שלה כמה משפטים עם ההאשטאג "#SmallTalk": "זה לא מוזר / שראית אותי עירומה / היו לנו שיחות על לנצח / עכשיו זה על מזג האוויר בסדר".
עבדאללה חאג' יחיא

עבדאללה חאג' יחיא (בערבית: عبد الله حاج يحيى; 1957 – 2009) היה ביוכימאי, רוקח ורופא ערבי-ישראלי, פרופסור לרוקחות קלינית בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים

אודות

נולד בטייבה למשפחה בת שלושה אחים ושמונה אחיות. אביו היה רועה צאן. למד לתואר ראשון ברוקחות, תואר שני בביוכימיה, ותואר שלישי ברפואה ורוקחות.
היה ממייסדי חברת אוקסון מדיקה (OxoN Medica) המבוססת על מחקריו של חאג' יחיא. בשנת 2003 הוענק לחאג'-יחיא פרס קיי של האוניברסיטה העברית על כך שפיתח שיטה חדשנית לטיפול בבעיות עורקי הלב. הוא פיתח תרכובות אורגניות המכילות תחמוצות חנקן, הפועלות כמעכבות חימצון, שאינן גורמות לתופעות הלוואי של הניטרוגליצרין, שבו נהוג להשתמש לבעיות מסוג זה.
היה ממייסדי ונשיא העמותה ישראלית לסוס ה"שגיה-ערבי". היה נשוי ואב לארבעה, התגורר בנווה שלום. נפטר באופן פתאומי בשנת 2009, היה בן 52 במותו.
סניטר

אטימולוגיה ומשמעויות נוספות

מקור המילה סניטר היא במילה הלועזית סניטציה, שמשמעותה תברואה. על כן, התואר סניטר ניתן לעיתים גם לעובדי תברואה בתחומים שונים, כגון עובדי פינוי אשפה.
דוגמה נוספת לשימוש בתואר סניטר ניתנת בשיר "קונצרטינה וגיטרה" (מילים: נתן אלתרמן; לחן: סשה ארגוב; ביצוע: יונה עטרי ואילי גורליצקי):
היא עבדה בקרנטינה בתפקיד של סניטר,

הוא עבד , מאי נפקא מינה, כפקיד מכס לא זוטר...
— "קונצרטינה וגיטרה"
ברטון ריכטר

השכלה ופעילות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
ריכטר השתלם במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. שימש מרצה באוניברסיטת סטנפורד, ובה בנה, בעזרת הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית, מאיץ חלקיקים, שבאמצעותו גילה את "מֶזון J/Ψ". הקווארק הקסום נצפה לראשונה בנובמבר 1974.
על גילוי זה קיבל פרס נובל לפיזיקה ב-1976, יחד עם סמואל טינג.
על שמו של ריכטר נקרא רחוב בראשון לציון.
אבינעם ילין

אבינעם יֶלין (1900, תר"ס – 22 באוקטובר 1937, תרצ"ח), ילדם השישי של איטה ודוד ילין, היה מחנך ומזרחן, איש ירושלים, מומחה לערבית וחוקר בספרות ישראל.

ביוגרפיה

יליד ירושלים, למד בגן הילדים העברי הראשון בירושלים (של לשכת בני ברית) ובבית הספר למל. בין השנים 1917–1918 שהה יחד עם משפחתו בגלות בדמשק. בתקופה זו למד ערבית. בן 20 נשלח לאנגליה, ללימודים באוניברסיטת קיימברידג', ושם למד שפות שמיות וחינוך והוסמך בשנת 1923 לאחר שכתב עבודה על השירה בערבית שנכתבה על ידי יהודים. בתקופה זו גם החל לתרגם לעברית את "ספר אחיקר החכם", שיצא לאור רק חודש אחרי מותו. ב-1925 חזר לארץ ישראל, ומונה על ידי המנדט הבריטי למפקח הכללי על החינוך העברי בארץ ישראל. בתוך כך עסק גם בהוראה באופן פעיל, בעיקר בהוראת עברית וערבית וחיבר ספרי לימוד להוראת הלשון העברית והשפה הערבית, היה חבר בוועד הלשון העברית. בנוסף חקר כתבים מגניזת קהיר וכתבי יד של ספרים יהודים עתיקים.
אשתו עלזה הייתה בתו של אלעזר הלוי גרינהוט ממשפחת ריבלין, בוגרת אחד המחזורים הראשונים של בית הספר לאחיות של "הדסה".
בתקופת המרד הערבי הגדול הותקף על ידי ערבים סמוך למשרדו, משרד מחלקת החינוך של ממשל ישראל, על הר ציון ב-21 באוקטובר 1937 ונפטר מפצעיו למחרת. אמו, איטה ילין הספידה אותו: "אבינעם בני יקירי, נפלת חלל בירושלים עירך. קראוך לאמריקה להיות פרופסור בפילדלפיה, הריצו טלגרמות אחריך, - אך אתה בחרת בירושלים ונפלת בה קרבן. עפרך קדוש, בני אבינועם, ואתה קדוש לה'."
על שמו נקראו רחובות בירושלים ופתח תקווה, וכן מלגת לימודים של המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין.
אנרגיה מכנית

שימור וההדדיות של אנרגיה

מבין שלושת חוקי השימור הגדולים של המכניקה קלאסית, חוק שימור האנרגיה נחשב לחשוב ביותר. על פי חוק זה, האנרגיה המכנית של מערכת מבודדת נותרת קבועה בזמן, כל עוד המערכת היא ללא כל כוחות חיכוך, כולל החיכוך הפנימי שבסופו של דבר מתחולל מההתנגשויות של הגופים השוכנים במערכת. בכל מצב אמיתי, כוחות חיכוך וכוחות לא משמרים אחרים הם תמיד נוכחים במערכת, אבל במקרים רבים השפעתם על המערכת כל כך מזערית כך שעקרון שימור האנרגיה המכנית יכול לשמש לקירוב סביר. למרות שאנרגיה לא ניתנת ליצור ואף לא נהרסת במערכת מבודדת, האנרגיה עלולה להיות מומרת לכל צורה אחרת של אנרגיה. 
כך, במערכת מכנית כמו מטוטלת מתנדנדת, הנתונה לכוח הכבידה, כח משמר, שבה כוחות חיכוך כמו חיכוך האוויר וחיכוך על הצירים הם זניחים, אנרגיה עוברת הלוך ושוב בין האנרגיה הקינטית לאנרגיה פוטנציאלית אבל אף פעם לא עוזבת את המערכת. במטוטלת האנרגיה הקינטית מומרת לאנרגיה הפוטנציאלית, ולהפך, אבל לעולם לא נעלמת מהמערכת. כאשר המטוטלת מגיעה למצב אנכי, היא משיגה הכי הרבה אנרגיה קינטית והכי פחות אנרגיה פוטנציאלית וזה נובע מכך שבנקודה זאת גודל המהירות הוא הגדול ביותר וכן המטוטלת קרובה ביותר לכדור הארץ בנקודה זו. מצד שני, יהיה לה הכי פחות אנרגיה קינטית ואנרגיה פוטנציאלית מרבית כאשר היא תהיה בעמדות הקיצוניות של הנדנדה שלה, כי שם גודל המהירות הוא אפס והמטוטלת רחוקה ביותר מפני כדור הארץ בנקודות אלו. עם זאת, כאשר לוקחים את כוחות החיכוך בחשבון, המערכת מאבדת אנרגיה מכנית עת נדנודה נזה בגלל העבודה שנעשית על ידי המטוטלת במטרה להתנגד לכוחות הלא משמרים כגון החיכוך. 
העובדה שאובדן אנרגיה מכנית במערכת מביאה תמיד לעלייה בטמפרטורה של המערכת, כבר ידוע מזה זמן רב, אבל היה זה הפיזיקאי ג'יימס פרסקוט ג'אול הראשון שהוכיח באופן ניסיוני איך כמות מסוימת של העבודה שנעשתה נגד כוח חיכוך הביאה לכמות מוגדרת של חום אשר מצויה בהתנגשות של תנועות אקראיות של חלקיקים וזהו עניין מורכב בפני עצמו. שקילות זו בין אנרגיית חום לאנרגיה מכנית חשובה במיוחד כאשר בוחנים גופים מתנגשים.
בהתנגשות אלסטית, האנרגיה המכנית נשמרת, כלומר סכומן של האנרגיות הקינטיות של הגופים המתנגשים זהה לפני ואחרי ההתנגשות.
לאחר ההתנגשות פלסטית, לעומת זאת, האנרגיה המכנית הכוללת של המערכת משתנה. בדרך כלל, האנרגיה המכנית הכוללת אחרי ההתנגשות היא קטנה יותר מאשר האנרגיה המכנית הכוללת הראשונית והאנרגיה המכנית האובדת מומרת לחום. עם זאת, האנרגיה המכנית הכוללת יכולה להיות גדולה יותר לאחר התנגשות פלסטית אם למשל ההתנגשות גורמת לפיצוץ אשר ממיר אנרגיה כימית לאנרגיה מכנית. בהתנגשות פלסטית, החלקיקים הקטנים ביותר מהם הגוף מורכב, מזועזעים ומטולטלים מעלה ומטה. בקנה מידה קטן, תנועות אלו נצפו כעלייה בחום והן זקוקות לאנרגיה הקינטית שנלקחה מהתנועה הרחבת היקף של הגופים שנצפו באופן ישיר. לכן, האנרגיה הכוללת של המערכת נותרת ללא שינוי למרות שינוי באנרגיה המכנית.
אנה מריה טלס קאריירה

אנה מריה טלס קאריירה (אנגלית: Ana Maria Teles Carreira) היא שגרירת אנגולה בבריטניה. משמשת כדיפלומטית מקצועית בשירות החוץ האנגולי. בטרם מונתה לשגרירה, עבדה במשרד החוץ האנגולי כמנהלת המחלקה המשפטית והקונסולרית ומנהלת אזור אסיה ואוקיאניה. היא שימשה כיועצת ברפובליקה של קונגו.
בשנת 2001, הייתה שגרירת אנגולה להודו, השגרירה השנייה בהיסטוריה של אנגולה להודו. ולאחר מכן הייתה שגרירה לא תושבת של אנגולה בתאילנד. ב-2005 מונתה כשגרירת אנגולה בבריטניה.
בין השנים 2011 ל-2017, כיהנה כשגרירת אנגולה לגאנה.
אנה מריה טלס קאריירה בעלת תואר ראשון במשפטים, ותואר שני בלימודים דיפלומטיים מהאקדמיה הדיפלומטית של לונדון באוניברסיטת וסטמינסטר.
מירוסלב קרלז'ה

שנות ילדותו וצעירותו

מירוסלב קרלז'ה נולד בזאגרב, אז "ממלכת קרואטיה-סלבוניה" במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית, במשפחה מן המעמד הבינוני. למשפחתו היו אבות בעלי מוצא אצילי בצפון קרואטיה. אחרי שסיים חטיבת ביניים בבית ספר תיכון בזאגרב, בשנת 1908 נרשם לבית הספר לפרחי קצונה בעיר ההונגרית פץ'. החל משנת 1911 המשיך את הלימודים באקדמיה הצבאית לוביצאום בבודפשט. 
בימי מלחמת הבלקן הראשונה של מדינות הבלקן נגד האימפריה העות'מאנית ניסה להגיע לבלגרד דרך פריז וסלוניקי בכוונה להתנדב לצבא הסרבי. אולם הסרבים דחו את בקשתו מתוך חשד שהוא מרגל וגירשו אותו חזרה לשטח אוסטרו-הונגריה. שם נחשב לעריק, וכעונש הורדה לו הדרגה ונאסר עליו ללמוד במוסדות להשכלה גבוהה. בתקופה זו עבד בהוצאה לאור ופרסם יצירות ספרותיות ראשונות. אחרי פרוץ מלחמת העולם הראשונה בסוף שנת 1915 גויס כחייל מן השורה לצבא האוסטרו-הונגרי ובשנת 1916 נשלח לחזית המזרחית בגליציה. בגלל מחלה שוחרר בסופו של דבר מהשירות הצבאי הקרבי ובסוף 1917 חזר לזאגרב. פרסם מאמרים על המצב העניינים בחזיתות המלחמה ופרסם ספרים. 
יחד עם מספר חברים, מאוכזבים ממצוקת ארצם ומהישגי התנועה הסוציאל-דמוקרטית השתתף בהקמת מסגרות ראשונות של התנועה הקומוניסטית בקרואטיה.

פעילותו הספרותית, העיתונאית והפוליטית

אחרי המלחמה עסק בכתיבה ספרותית, עבד כעיתונאי וכעורך בהוצאות לאור. בלט כאחד הנציגים החשובים של המודרניזם בספרות עמי הבלקן, תוך פיתוח מסורות מן המחזאות הסקנדינבית מסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, מן הסימבוליזם הצרפתי והאקספרסיוניזם האוסטרי והגרמני.
בשנת 1919 יחד עם אוגוסט צסארץ, קרלז'ה ייסד וערך את העיתון האוונגרדי "פאלמן" (להבה) שהטיף לרעיונות מהפכניים שמאליים ודחה את המיתוסים של התרבות השלטת בקרב הקרואטים והסרבים (כולל "תסביך וידובדאן"). שמו היה קשור גם לכתבי עת נוספים של השמאל הפוליטי והתרבותי הקרואטי - "קניז'בנה רפובליקה" (הרפובליקה הספרותית) (1927-1923), "דאנאס" (היום) (1934), ו"פצ'אט" (חותם) (1940-1939). 
בשנים 1939-1918 היה קרלז'ה חבר במפלגה הקומוניסטית היוגוסלבית.
בשנת 1939 אחרי פולמוס ממושך בנושאים ספרותיים ופוליטיים (פולמוס שנודע בשם "הסכסוך בשמאל הספרותי") עם עמיתים רבים למקצוע, סולק משורות המפלגה בגלל השקפותיו הלא אורותודוקסיות ששללו את הריאליזם הסוציאליסטי ולא יכלו להתפשר עם הטיהורים הגדולים הסטליניסטים בברית המועצות. מי שניסה באותה תקופה לתווך מטעם המפלגה בין קרלז'ה ובין יריביו היה ה"קומיסר" יוסיפ ברוז טיטו.
במלחמת העולם השנייה שהה קרלז'ה בזאגרב, במדינה העצמאית של קרואטיה. הוא סירב לשתף פעולה עם ממשלת האוסטאשה הפשיסטית של אנטה פאבליץ', לא פרסם דבר ולא יצא להופעות פומביות. אחרי שנודע לו גורל חברו אוגוסט צסרץ שהוצא להורג בבית הכלא קרסטינץ, החליט שלא להצטרף לצבא הפרטיזנים בראשות טיטו.
אחרי המלחמה, הקרע בשנת 1948 בין המשטר של טיטו ובין ברית המועצות איפשר החזרת השפעתו של קרלז'ה בזירה התרבותית של יוגוסלביה המחודשת. אף שמילובן ג'ילס המשיך לראות בו "רוויזיוניסט", טיטו העניק לו את תמיכתו. בשנת 1947 קרלז'ה נבחר לסגן יושב ראש האקדמיה למדעים ולאמנויות של יוגוסלביה ובשנים 1961-1958 כיהן כיושב ראש איגוד הסופרים של יוגוסלביה. בשנת 1951 קרלז'ה ייסד את המכון הלקסיקוגרפי בזאגרב שפרסם שורה של אנציקלופדיות ולקסיקונים.
קווין מקארתי

ביוגרפיה

מקארתי ממייסדי בית הספר "אולפן השחקנים" נולד בסיאטל, בנם של מרתה תרזה, יהודיה אמריקאית ורוי וויינפילד מקארתי, אמריקאי ממוצא אירי. מקארתי התייתם מהוריו בגיל ארבע וגדל אצל קרובי משפחה, למקארתי שני אחים ואחות הסופרת מרי מקארתי.
למד ב"אוניברסיטת מינסוטה" שם התנסה לראשונה במשחק על במה. במקביל לקריירת המשחק שהחל לפתח לעצמו הופיע מקארתי בתקופת מלחמת העולם השנייה עבור חיל האוויר האמריקאי בסרטי אימונים.

קריירת משחק

מקארתי פרץ לתודעה בשנת 1951 לאחר שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו הקולנועי הראשון בקריירה בתור ביף לומן בעיבודו הקולנועי של לאזלו בנדק למחזה "מותו של סוכן". בשנת 1956 התפרסם מקארתי בזכות תפקיד ד"ר מיילס בנל בסרט האימה המדע בדיוני של דון סיגל "פלישת חוטפי הגופות".
בשנות ה-60 הופיע במותחן הריגול של מארק רובסון "הפרס" בתור ד"ר ג'ון גארט ובדרמות "התקבצות נשרים" של דלברט מאן בתפקיד מייג'ור גנרל קירבי ו"האיש הטוב ביותר" של פרנקלין שייפר בתפקיד דיק ג'נסן מנהל הקמפיין של ויליאם ראסל (הנרי פונדה). ב-1976 שיחק במערבון של רוברט אלטמן "באפלו ביל" בתפקיד מייג'ור בורק. ב-1978 הופיע בקומדיית האימה "פיראנה" בתור ד"ר רוברט הואק.
בשנות ה-80 שיתף מקארתי פעולה עם הבמאי ג'ו דנטה בסרטיו "יום במלכודת" בתפקיד ויקטור סקרימשואו, "היללה" ובעיבוד הקולנועי לסדרה הפופולרית "אזור הדמדומים" בתפקיד משני בעלילת הפרק "It's a Good Life" . בנוסף שיחק בקומדיית הפולחן "תחנת שידור לקריינים מתחילים" לצידם של הקומיקאי וירד אל ינקוביק והמוזיקאי דייוויד בואי בתפקיד ר. ג'יי פלטשר.
בשנותיו האחרונות כשחקן קולנוע הופיע בקומדיות של ג'ונתן לין "הג'נטלמן המכובד" ו"חמדן" ופעם נוספות עבור ג'ו דנטה בקומדיה "לוני טונס: חוזרים לאקשן".

חיים אישיים

למק'ארתי נולדו חמישה ילדים: שלושה מאשתו הראשונה השחקנית אוגוסטה דבני לה הוא היה נשוי במשך כ-20 שנה ושני ילדים מאשתו השנייה קייט קריין לה היה נשוי עד למותו.
מק'ארתי נפטר ב-11 בספטמבר 2010 ממחלת ריאות כשהוא בן 96.
יהדות בלגיה

היסטוריה

היהודים הראשונים הגיעו לבלגיה בימי הביניים, במאה ה-13, אך קהילותיהם נחרבו באותה המאה ובמאה ה-14 בתקופת המגפה השחורה ובפרעות שנלוו לה. במאה ה-16 הגיעו לבלגיה אנוסים מספרד ופורטוגל. הם הביאו לפיתוח תעשיית היהלומים בעיר אנטוורפן אך נאלצו לקיים את תפילותיהם בסתר. עם כיבושה של בלגיה ב-1713 על ידי אוסטריה, יהודים אשכנזים הגיעו לבלגיה. ב-1831, כשבלגיה זכתה בעצמאותה, היא הכריזה מיד על הכרה בזכויות היהודים. יהודי הקהילה, שמנו כ-1,000 נפש, התרכזו בארבע ערים: בריסל, אנטוורפן, לייז' ושרלרואה.
יהודי בריסל, שהיו נתונים יותר להשפעה צרפתית, התערו בחברה הלא היהודית ואילו באנטוורפן הפלמית, נהגו היהודים אורח חיים אדוק יותר. שוני זה בין ההקהילות היהודיות בערים הללו קיים עד היום. בסוף המאה ה-19 החלו גלי הגירה גדולים של יהודים לערי בלגיה בעיקר ממזרח אירופה. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו אליה יהודים רבים מאוסטרו-הונגריה ורוסיה, שרובם מצאו בבלגיה תחנת מעבר בדרכם לארצות הברית אך מעטים מהם השתקעו במדינה. במהלך שנות ה-20 התייצב קצב ההגירה היהודית למדינה והוא גדל בשנות ה-30, בעיקר לאחר עליית היטלר לשלטון וכינון המשטר הנאצי בגרמניה. בסוף שנות ה-30 היו בבלגיה כ-66,000 יהודים שרק 10 אחוזים מהם אזרחים בלגיים וכל השאר נחשבו למהגרים.

יהדות בלגיה בתקופת השואה

לאחר כיבוש בלגיה על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה לא הורע מצב היהודים באופן מהיר אלא בשלבים איטיים.
בקיץ 1942 החלו הגרמנים לשלח את יהודי בלגיה למחנות עבודה והשמדה והשילוחים נמשכו עד שחרורה של בלגיה על ידי צבאות בעלות הברית בסתיו 1944. 28,902 מיהודי בלגיה ניספו בשואה - כ-44 אחוזים מכלל בני הקהילה היהודית. הסיבה העיקרית לכך שרבים יחסית מבני הקהילה שרדו הייתה העזרה שהושיטה להם האוכלוסייה הבלגית. לכ-25,000 יהודים נמצאו מקומות מסתור במדינה, בין השאר במוסדות נוצריים שונים, הודות לשיתוף פעולה בין המחתרת היהודית בבלגיה (CDJ, Comite de Defense des Juifs) לבין ארגוני ההתנגדות הבלגיים. חלק מהילדים הוסתרו במשפחות נוצריות תוך שימוש במסמכים מזויפים (למשל אסתר גרנק). הבלגים גם סייעו ליהודים רבים מהולנד שנמלטו דרך בלגיה לצרפת ושווייץ.

יהדות בלגיה כיום

לאחר המלחמה הוקמו קהילות מחודשות בבריסל ואנטוורפן ויהדות בלגיה מהווה כיום הרביעית בגודלה באירופה. האוכלוסייה היהודית בבלגיה מונה כ-42,000 נפש, מתוכם כ-20,000 גרים בבריסל ו-20,000 באנטוורפן. קהילות קטנות נוספות קיימות בשרלרואה, אוסטנד, גנט, ליאז', מונס, ארלון וקנוקה. רוב היהודים משתייכים לשכבה סוציו-אקונומית בינונית.
בבלגיה ישנם כיום 40 בתי כנסת, 30 מהם באנטוורפן (כולם אורתודוקסים) ו-10 בבריסל, כולל שני בתי כנסת רפורמיים. באנטוורפן קהילה אורתודוקסית בולטת, שמזכירה לעיתים קהילות גדולות במזרח אירופה שלפני השואה. פועלות בה כ-12 חסידויות, ובהן פשעווארסק, בעלז, גור, צ'ורטקוב, חב"ד, סאטמר וויז'ניץ. אנטוורפן שופעת מסעדות כשרות, חנויות מזון, וחנויות ספרים יהודים בעוד שבבריסל כמעט ולא קיימים שירותים מסוג זה. לעומת זאת בבריסל ישנם שני מרכזים קהילתיים רבי משתתפים, וכן מוזיאון לתולדות יהדות בלגיה. במשך השנים התבלטו היהודים באנטוורפן בעיסוקם בענף ליטוש היהלומים. ההערכות הן כי המגזר מעסיק כיום כ-30% יהודים אף כי בשנות ה-80 היה מדובר ביותר מ-70% ומספרם הצטמצם עם התפתחות הטכנולוגיה והליטוש באמצעות מכונות. בשנות ה-2000, ובמיוחד בתקופת האינתיפאדה השנייה בישראל, אירעו מספר אירועים אנטישמיים בבלגיה, בעיקר בעיר אנטוורפן.
ב-24 במאי 2014 התפרץ אלמוני למוזיאון היהודי של בלגיה, ירה למוות בשלושה אנשים, ופצע נוספים. היורה הצליח לברוח מן המקום, באמצעות רכב מילוט.
שושלת תרח'אן

שושלת תַרְח'אן (באורדו: سلسله ترخان) נוסדה ב-1554, בסינד (כעת בפקיסטן) ושלטה בה עד 1591.
השושלת נוסדה על ידי התרח'אן הטורקי, גנרל מירזא עיסא בג (Mirza Isa Beg) שהשתלט על הארץ לאחר מותו של השאה חסאן ארגון, אחרון השליטים משושלת ארגון.
שלטונה של שושלת תרח'אן הסתיים ב-1591, כשהמוגול אכבר הגדול ניצח את אחרון שליטי שושלת תרח'אן וסיפח את סינד.