google/wiki40b huggingface dataset:
שירלי בן מרדכי

ביוגרפיה

שירלי בן מרדכי נולדה ברמת אביב שבתל אביב. בשנת 1988 בגיל 17 זכתה בתחרות מלכת היופי. לאחר הזכייה החלה לעבוד בדוגמנות בפריז. לאחר שנה חזרה לישראל והחלה ללמוד לתואר שני מינהל עסקים באוניברסיטת תל אביב, ובו בזמן הגישה שתי תוכניות בערוץ 33 - "ויטרינה" ו"לנשים בלבד".
את דרכה בתחום השיווק החלה בחברת "אקסטרא שיווק" כמנהלת שיווק.
בשנת 1997 החלה לעבוד כמנהלת שיווק בחברת הדיה, העוסקת בפרסום בנקודות מכירה ובמהלך השנים ביצעה מספר תפקידים ניהוליים בחברה, בהם שימשה כסמנכ"ל שיווק החברה. בינואר 2010 מונתה למנכ"לית חברת הדיה וביולי 2016 פרשה מתפקידה.
לשירלי ניסיון רב בתחום ניהול והשיווק ומומחיות לאסטרטגיות שיווק ומכירה בתחום קמעונאות.
כיום מנכ"לית חברת BEONE . מומחית אסטרטגיות שיווק ומכירה בענף הקמעונאות מזון ופארם .
פרשנית בתוכנית חיסכון וצרכנות בערוץ 2, 10, הטלוויזיה של העסקים.
יולי 2017 הצטרפה לנבחרת דירקטורים של המדינה מטעם רשות החברות הממשלתיות.
בן מרדכי, היא אם לשני ילדים.
ז'ורז'ה סמפאיו

קורות חיים

ז'ורז'ה סמפאיו נולד ב-18 בספטמבר 1939 בליסבון. סבתו מצד האם, שרה בן סלימן בן סעוד הייתה יהודיה ממרוקו, שהגיעה לפורטוגל עם משפחתה לקראת סוף המאה ה-19. היא נישאה לקצין צי פורטוגלי קתולי פרננדו ברנקו, לימים שר החוץ של פורטוגל. בתם, פרננדה בנסעוד ברנקו (1908–2000) אמו של סמפאיו, נישאה לאביו, ארנלדו סמפאיו (1908 – 1984), שהיה רופא קתולי. סמפאיו אינו רואה עצמו כיהודי, אלא כחסר דת, אך הצהיר שהוא גאה בשורשיו היהודים.
למד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ליסבון, שם כיהן כיו"ר התאחדות הסטודנטים בשנים 1960-1961. עבד החל מ-1961 ועד 1978 כעורך דין, בקריירה שבה נודע בעיקר כשהגן על אסירים פוליטיים.
נישא לראשונה לרופאה בשם קרין שמידט דיאז, אך התגרש. נשוי כיום בפעם השנייה, למריה חוזה רודריגז ריטה ואב לשני ילדים.

קריירה פוליטית

לאחר מהפכת הציפורנים ב-1974 ייסד סמפאיו מפלגת שמאל קטנה משלו, ואף כיהן לתקופה קצרה באחת מהממשלות הזמניות של מהפכני הכת הצבאית, כסגן שר לענייני שיתוף פעולה בינלאומי, אך הוא הפסיק פעילות זו לאחר זמן קצר. הוא חזר לפעילות פוליטית ב-1978, עת הצטרף למפלגה הסוציאליסטית, בה הוא נמצא עד היום.
שנה לאחר תחילת פעילותו הפוליטית המחודשת, ב-1979 הוא נבחר לראשונה לפרלמנט של פורטוגל, כנציג מטעם ליסבון ובמקביל, החל משנה זו ועד 1984 היה גם חבר בוועדה האירופית לזכויות האדם, גוף כלל אירופאי, ששימש עד 1998 כגוף ביניים, מעין מסננת לפניות של אנשים פרטיים לבית המשפט האירופי לזכויות אדם. הוא שב ונבחר לפרלמנט הפורטוגלי בבחירות ב-1980, 1985, 1987 ו-1991. בשנים 1986–1987 היה יו"ר הסיעה הפרלמנטרית של הסוציאליסטים ובשנת 1989 הפך למזכ"ל המפלגה הסוציאליסטית, מפלגת האופוזיציה הראשית בפורטוגל באותה עת. הוא החזיק בכהונה זו כשנתיים, עד 1991.
במקביל לכהונתו כמנהיג המפלגה, ב-1989 הוא נבחר גם לראש עיריית ליסבון (נכנס לתפקיד בראשית 1990) ושב ונבחר ב-1993. הוא כיהן כראש העיר שש שנים, עד ראשית 1996.
לקראת סיום תקופת כהונתו השנייה הודיע סמפאיו כי ירוץ לתפקיד נשיא המדינה. בתפקיד זה כיהן עד אז, במשך עשר שנים - שתי הקדנציות המותרות על פי החוקה, מריו סוארש, המנהיג הסוציאליסטי הקודם.

נשיא פורטוגל

ב-14 בינואר 1996 נערכו הבחירות לנשיאות. סמפאיו ייצג בבחירות אלה את מחנה השמאל, ולמולו התייצב מועמד מפלגות המרכז - ימין, אניבל קבאקו סילבה, ראש הממשלה. סמפאיו ניצח 54% - 46% וב-9 במרץ 1996 נכנס לתפקיד נשיא פורטוגל, במקום סוארש.
הקדנציה הראשונה של סמפאיו כנשיא פורטוגל הייתה שקטה ונטולת זעזועים יחסית ובשנת 2001 הוא שב והתמודד על הכהונה, כשהפעם מחנה המרכז - ימין שלמולו, מתפצל. הוא קיבל בבחירות אלה 56% מהקולות, קצת יותר ממה שקיבל בפעם הקודמת, למול המועמד העיקרי של מחנה המרכז - ימין, פריירה אמראל, שקיבל כ-35%. גם חמש שנות כהונתו הבאות היו שקטות יחסית ונטולות זעזועים משמעותיים, וב-9 במרץ 2006 הוא סיים את תפקידו. בבחירות לנשיאות פורטוגל שהתקיימו כחודש וחצי קודם לכן, ב-22 בינואר 2006 נבחר במקומו לתפקיד אניבל קבאקו סילבה, מנהיג מחנה המרכז - ימין בפורטוגל.
בתקופת כהונתו הוא ידע להעביר בשקט יחסי, את ראשות הממשלה, ממחנה השמאל, לימין וחזרה, לפי שינוי שיווי המשקל הפוליטי במדינה. בתקופתו גם העבירה פורטוגל בהסכמה, מאולצת אמנם, את מקאו, לשליטתה של סין. סמפאיו גם נודע כתומך נלהב בעצמאותה של מזרח טימור מאינדונזיה.

יחסו ליהדות ולישראל

סמפאיו נחשב ליהודי על פי ההלכה, אף שהוא איננו רואה את עצמו כיהודי, אלא כאגנוסטי חסר דת. בן דודו היה ראש הקהילה היהודית של ליסבון. הוא עצמו ביקר בישראל לפחות פעמיים בתקופת כהונתו כראש עיריית ליסבון ויש לו גם קרובי משפחה ישראלים.
אילי גורליצקי

חיים פרטיים

גורליצקי היה נשוי לשחקנית גילה אלמגור; לציירת דוריס ראו, ממנה יש לו שני בנים; ולרקדנית רותי לרמן, ממנה יש לו בן, אדם גורליצקי, ובת. בעשורים האחרונים הוא בן זוגה של ענת גלובוס, עורכת חדשות בחברת החדשות המשודרות בקשת 12. 
בני הזוג מתגוררים בתל אביב.
סנג'ק (חבל ארץ)

סנג'ק (בסרבית:Санџак או Sandžak) הוא חבל ארץ היסטורי וגאו-פוליטי, המשתרע בדרום-מערב סרביה וצפון-מזרחה של מונטנגרו. השם סנג'ק מקורו בסנג'ק נובי פאזאר, יחידה מנהלית עות'מאנית לשעבר. בשנים 1909-1878 האזור נמצא תחת כיבוש אוסטרו-הונגרי, עד שב-1909 הוחזר לאימפריה העות'מאנית. בשנת 1912 בעקבות מלחמות הבלקן האזור חולק בין ממלכות סרביה ומונטנגרו. הסרבים מכנים את החלק הצפוני שבו בשם "ראשקה", שהיה אחד השמות של הנסיכות סרביה בימי הביניים.
העיר החשובה ביותר בסנג'ק היא נובי פאזאר.

השם

סנג'ק הוא היה שם של יחידה מנהלית באימפריה העות'מאנית. יחידה כזאת הייתה קיימת גם באזור שמרכזו היה נובי פאזאר (Novopazarski sandžak).

גאוגרפיה

הסנג'ק משתרע מהגבול הדרום-מזרחי של בוסניה והרצגובינה ועד לגבולות של חבל קוסובו ואלבניה על שטח של 8500 קמ"ר.
שש ערים חשובות של הסנג'ק נמצאות בסרביה (נובי פאזאר, סייניצה, טוטין, פרייפוליה, נובה וארוש ופריבוי), חמש ערים במונטנגרו (פלייווליה, בייאלו פוליה, בראנה, רוז'איה ופלאב). לפעמים מתייחסים גם לעיר המונטנגרית אנדרייביצה כאל חלק מסנג'ק.
העיר הגדולה ביותר באזור היא נובי פאזאר -עם 100,410 תושבים, כשהערים החשובות האחרות הן פלייבליה (31,060 תושבים) ופריבוי (27,133 תושבים). בסרביה הערים נובי פאזאר וטוטין הן חלק מהמחוז ראשקה, בעוד שהערים סייניצה, פרייפוליה, נובה וארוש ופריבוי הן חלק ממחוז זלטיבור

היסטוריה

הדספוטות הסרבית סופחה על ידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1455. תחת השלטון העות'מאני תושבים רבים באזור נובי פאזאר המירו את דתם לאסלאם. ההתאסלמות באזורים הסרבים נגרמה על ידי גורמים מרובים - פסיכולוגיים - חרדה ויאוש, איבוד התקווה אחרי תבוסות חוזרות של הצבאות הנוצרים, מעשי שוד וציד עבדים מצד השלטונות העות'מאנים שביססו את שליטתם בשטח; גורמים דתיים: חולשתה ועוניה של הכנסייה הנוצרית האורתודוקסית באזורים מסוימים; גורמים כלכליים - המוסלמים שילמו פחות מיסים, נמנע מהנוצרים לעבוד במינהל האזורי ולהעיד בבתי דין נגד מוסלמים. אחרי שהסרבים נאבקו במלחמות חוזרות באיום העות'מאני, הטורקים הדפו צפונה את האוכלוסייה הסרבית הנוצרית יישבו במוסלמים את האדמות שנעזבו. רבים ממוסלמים אלה היו סרבים אתניים שהתאסלמו ואבל גם טורקים, ומתיישבים מוסלמים אחרים שהובאו מקווקז, מאסיה הקטנה ומהמזרח התיכון. גלי הגירה גדולים הגיעו במאות ה-18–19. גורם נוסף להתאסלמות היה המיקום הגאוגרפי של הסנג'ק שהפך אותו למרכז מסחר פעיל ואיפשר את אסלום הסוחרים.
במחצית השנייה של המאה 19 המצב הפוליטי והדמוגרפי בסנג'ק הושפע מהעימות האוסטרי-עות'מאני. אוסטרו-הונגריה תמכה בהפרדת הסנג'ק מהאימפריה העות'מאנית או לפחות בהשגת אוטונומיה של האזור. היא שאפה למנוע מסרביה וממנוטנגרו להתאחד ולהתפשטות אוסטרית-הונגרית אל הבלקן. לאור תוכניות מסוג זה, נחשב הסנג'ק לחלק מבוסניה-הרצגובינה והאוכלוסייה המוסלמית בה מילאה תפקיד לא מבוטל במתן תירוץ לאוסטרו-הונגריה להציג עצמה כמגנה על המיעוט המוסלמי מפני הנוצרים האורתודוקסים הסרבים.
נאנה גרנוול

ביוגרפיה

הקריירה המוזיקלית של גרנוול החלה בשנת 1980 עם הצטרפותה ללהקת "Sound of Music". השלישייה השתתפה פעמיים במלודיפסטיבלן - הקדם אירוויזיון השוודי; בשנת 1986 עם השיר "אלדוראדו" ושנה לאחר מכן עם השיר "אלכסנדרה". בעשור הבא השיקה נאנה את עצמה מחדש ככותבת, לאחר שהייתה אחראית למילותיהם של שני שירים בקדם של שנת 1992 ואף הגיעה למקום השני בשנת 1995 עם השיר "Det Vackraste" ("הדבר היפה ביותר") שבוצע על ידי ססיליה ונרסטן.
נאנה אף השתתפה בקדם אירוויזיון של 1996 כאחת מהסולניות של ההרכב "One More Time" עם בעלה פיטר ועם מריה רודסטן, ההרכב זכה עם בלדת הפולק "Den Vilda" ("הפראי"). באירוויזיון עצמו, השיר סיים במקום השלישי (מתוך 23), אחרי אירלנד (המנצחת) ונורווגיה (שזכתה במקום השני).
גל ההצלחה גרם לגרנוול לעבור לקריירת סולו, לאחר שההרכב הוציא את אלבומו האחרון בשנת 1997. שנה לאחר מכן, חזרה נאנה למלודיפסטיבלן עם השיר "Avundsjuk" ("קנאית"), שסיפר על שנאתה לאנשים מצליחים. הופעתה של נאנה נהפכה לאחד מסמליה המוצלחים ביותר וזאת עקב התלבושת שבחרה לאותו הערב: פאה סגולה ואוזניים שעוצבו כאוזניו של מר ספוק מהסדרה "מסע בין כוכבים". השופטים בקדם דירגו את השיר במקום הרביעי. בשנת 2001, נאנה השתתפה בקדם אירוויזיון של בריטניה וסיימה במקום הרביעי והאחרון עם השיר "Men" ("גברים") שנכתב על ידי קימברלי רו (לשעבר מההרכב קתרינה והגלים). בשנת 2003 ביצעה קאמבק נוסף למלודיפסטיבלן עם השיר "Evig kärlek" ("אהבה נצחית"), שילוב של אופרה וטכנו. מריה רודסטן (שהופיעה יחד עם נאנה באירוויזיון היחיד בו השתתפה עד כה), הייתה מזמרות הליווי, אך בין כה וכה - השיר לא זכה לעלות לגמר הקדם.
בשנת 2005 חזרה נאנה לניסיון תשיעי במלודיפסטיבלן, כשהיא שרה שיר פרי עטה של אינגלה פלינג פורשמן. על אף שהשופטים כלל לא הכניסו את השיר לדירוגם, "Håll om mig" ("חבק אותי") בכל זאת נבחר להשתתף בתחרות עקב מחסור בכותבות, צלח את חצי הגמר ואף הגיע למקום השני בגמר הקדם. השיר צעד במצעדים השוודיים במשך שבועיים כשהוא במקום הראשון ושמונה שבועות בשלושת הגדולים, כשהוא מוכר למעלה מ-10,000 עותקים (תקליט זהב).
ביוני 2006 ביטלה נאנה את סיבוב ההופעות שלה והודיעה שהיא אובחנה כסובלת מסרטן השד, ממנו החלימה חודשים לאחר מכן.
בשנת 2007 הופיעה נאנה בפעם העשירית במלודיפסטיבלן עם השיר "Jag måste kyssa dig" ("אני חייבת לנשק אותך"), שנכתב בידי חברתה ממלודיפסטיבלן 2005, אינגלה פורשמן. ב-17 בפברואר 2007 סיימה נאנה במקום השלישי בחצי הגמר שלה, על כן העפילה לסיבוב ההצלה. לכשנערך ב-3 במרץ, הוגרלה נאנה להתמודד מול הזמר מגנוס אוגלה, שהביס אותה והדיח אותה מהתחרות.
בנדיקטוס השלושה עשר (אנטי-אפיפיור)

בנדיקטוס השלושה עשר (נולד בשם פדרו מרטינז דה לונה ב-1328 - מת ב-23 במאי 1423) היה אראגוני שנחשב בכנסייה הקתולית לאנטי-אפיפיור. מושבו היה באביניון, אך הוא הוכרז לאפיפיור על ידי תומכיו לאחר חזרת אפיפיורות אביניון לוותיקן. אין לבלבלו עם האפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר, שכיהן בין 27 במאי 1724 ל-21 בפברואר 1730. 
דה לונה נולד למשפחת אצולה באראגון והיה פרופסור למשפט דתי במונפלייה. ב-1375 הכריז עליו גרגוריוס האחד עשר כחשמן. ב-1376 הוא ליווה את גרגוריוס האחד עשר לרומא ולאחר מותו השתתף בבחירתו מעוררת המחלוקת של אורבנוס השישי לאפיפיור (ב-8 באפריל 1378). במשך תקופה ארוכה יחסית הוא תמך באורבנוס מול מתנגדיו, אך לאחר מספר חודשים שוכנע כי הבחירה לא הייתה חוקית והשתתף בבחירתו של קלמנס השביעי. אורבנוס לא הסכים לרדת מכס האפיפיור, התרחש קרע בכנסייה (ר' הקרע המערבי). קלמנס השביעי לא יכול היה לשלוט ברומא ובהזמנת מלכי אביניון, העביר את הכס הקדוש לעיר זו. כשליחו של קלמנס, דאג לונה להשגת לגיטימציה בחצי האי האיברי ובממלכות הספרדיות (ממלכת קסטיליה, פורטוגל - עד 1385, ממלכת אראגון וממלכת נווארה).
דלתא (סדרת טילים)

דלתא (באנגלית: Delta) היא סדרת טילי שיגור אמריקאים אשר החלה את דרכה ב-1960 כפיתוח של סדרת טילי ה'תור' בטיל 'תור-דלתא'. יותר מ-300 טילי דלתא שוגרו עד היום ואחוז ההצלחה עומד על 95 אחוז. כיום פעילים שני דגמים של טילי דלתא: דלתא 2 ודלתא 4.
רקטות דלתא מיוצרות ומשוגרות על ידי חברת United Launch Alliance ‏(ULA).

מקור השם

הטיל הוא הדגם הרביעי שיצא מסדרת טילי השיגור תור. לכן מכונה 'דלתא' - כאות הרביעית באלפבית היווני.
המנחה המוזיקלית

המנחה המוזיקלית, רי"ב 1079 (במקור הגרמני: Musikalisches Opfer) היא יצירה שהולחנה על ידי יוהאן סבסטיאן באך והוקדשה לפרידריך השני, מלך פרוסיה. היצירה מורכבת מריצ'רקרים, קאנונים וטריו סונאטה, אשר כולם מבוססים על נושא מאת המלך פרידריך השני.
סביבון (חילזון)

תיאור

הקונכיות של בני הסוג הן גדולות ועבות. קוטרן הוא 20–200 מילימטר (2–20 ס"מ). צורתן בורגית מגדלית מתונה. הפיתול האחרון גדול במיוחד ולעיתים יש בו בליטות או קוצים קטנים. פתח הקונכייה עגול וחסר שפה.
לחלזונות בסוג זה יש סגר גירני מוצק וכיפתי הנמצא על גב הרגל וכאשר החילזון מתכנס לקונכייה הסגר סוגר את הקונכייה ומונע מטורפים להיכנס לתוכה ולאכול את החילזון.
המשננת (radula) היא האיבר של החילזון שמכיל שיניים ואיתו הוא מגרד מזון. בבני סוג זה המשננת היא לרוב קצרה.
סוג זה מתוארך לקרטיקון עליון, כ-100 מיליון שנה לפני זמננו, וחי עד היום.
בימי ישראל חיים מספר מיני סביבונים: סביבון זיזי (Turbo radiatus) וסביבון מעוטר (Turbo petholatus), שניהם חיי במפרץ אילת.
בן ציון פרחי

ביוגרפיה

נולד בבולגריה ובגיל 10 עלה לישראל וגדל בתל אביב. ב-1957 התגייס לצה"ל לחיל ההנדסה והוצב בגדוד 601. סיים קורס מ"כים וקורס קצינים. במהלך שירותו הצבאי החל ללמוד משפטים באוניברסיטת ירושלים ובסיומם עבד כעורך דין בתחום המשפט האזרחי. במסגרת שירות מילואים, לחם במלחמת ששת הימים כסגן מפקד פלוגת הנדסה של חטיבת השריון 200 שלחמה בסיני. במלחמת ההתשה שירת באזור תעלת סואץ ועסק בהקמת קו בר לב.
שמואל גודר שהיה נשיא בית הדין הצבאי לערעורים, גייס אותו חזרה לשירות הקבע. פרחי שירת כתובע צבאי בפרקליטות מרכז במקביל לשירות כמפקד פלוגת הנדסה במילואים, בהמשך שירת כשופט בית הדין הצבאי דרום ובמלחמת יום הכיפורים הצטרף לכוחות הלוחמים ושירת כקצין הנדסה במשך שלושה חודשים. שירת כפרקליט מרכז, כראש ענף פיקוח משפטי, נשיא בית הדין הצבאי המיוחד בדרגת אל"ם, וב-1984 מונה לפרקליט הצבאי הראשי. לאחר מכן קודם לדרגת אלוף ושרת משנת 1986 ועד 1996 בתור נשיא בית הצבאי לערעורים, הוחלף על ידי אלוף אילן שיף ופרש מצה"ל.
לאחר שחרורו כיהן פרחי כמנכ"ל תאגיד קרנית, החל משנת 1997 ולמשך 14 שנים. כמו כן שימש כחבר בוועדת עברי בנושא אסון המסוקים. משמש שופט בבית הדין של ההתאחדות לכדורגל בישראל
רוב האקסלי

ילדותו ותחילת דרכו

האקסלי נולד ב-1945 בגלוסטר, אנגליה, למשפחה ממעמד הפועלים. אביו היה נגר במקצועו, שהתפרנס גם מנגינה על פסנתר במועדונים ופאבים בעיר. גם סבו מצד אמו ניגן בפסנתר ובכלי קלידים אחרים. מחקר שערכו קרוביו על עץ המשפחה העלה כי הוא דודן מדרגה רביעית של הסופר אלדוס האקסלי.
כשהיה בן 11 התקבל לבית הספר תומאס ריץ' – grammar school יוקרתי במחוז מגוריו. הוא היה חבר במקהלת בית הספר במשך חמש שנים, אך הוקסם מאמני הרוק החלוציים ששמע וראה בתוכניות ה-BBC באותה תקופה. למרות שנדחף על ידי אביו לשיעורי פסנתר, החליט שהכלי עליו ירצה לנגן הוא גיטרה, למרות שלא למד לפני כן ולא הייתה ברשותו גיטרה. הוא עשה את צעדיו הראשונים בעצמו על גיטרות של חברים, ולאחר מכן השיג גיטרה בעזרת אמו ולמד לנגן עליה מחוברות הדרכה. עם חבר למקהלת בית הספר, שהיה לו מכשיר הקלטה ביתי, הקליט שירים נסיוניים ראשונים.
את היכרותו הראשונה עם עולם הבידור עשה האקסלי כשהתקבל בגיל 15 לעבודה כפועל במה בקולנוע מקומי, שבו הועלו גם הצגות תיאטרון. במקביל, הידרדרו הישגיו בלימודים ולבסוף עזב את בית הספר בגיל 16. הוא הקדיש את זמנו לנגינה ושירה, בעיקר חידושים לשירים של באדי הולי.
בעבודה שהשיג בבית כלבו מקומי פגש חבר לעבודה שהיה חבר בלהקה של עובדי הכלבו, שחיפשה זמר, כדי להופיע במסיבת חג המולד של הכלבו, בשנת 1963. האקסלי הצטרף ללהקה כזמר, והופעתה של הלהקה באותה מסיבה הייתה למעשה הופעתו הפומבית הראשונה.
חברו לעבודה וללהקת העובדים, שהשתכנע מיכולותיו, שכנע אותו להצטרף כזמר גם ללהקה בה ניגן במועדונים מקומיים – ה-Vendettas. האקסלי הצטרף ללהקה, שהלכה וצברה מעריצים מקומיים.

ג'ו מיק, הטורנדוס וההגעה לישראל

כבר בהמשך אותה שנה עזב האקסלי את ה-Vendettas, ותחת השם רוב גייל הצטרף ללהקה מקומית אחרת, The Whirlwinds.
בעקבות היכרות של חברי הלהקה עם משפחתו של מפיק המוזיקה המצליח ג'ו מיק, שגרה באזור, אורגן ללהקה מבחן אצל מיק באולפנו בלונדון. המבחן הצליח, ומיק החתים את הלהקה, ששינתה את שמה ל-The Saxons. כחלק מתדמית הלהקה שהכתיב להם מיק, שיוו לעצמם חבריה מראה סקסוני – צבעו את שיערם לבלונד והופיעו בלבוש לוחמים סקסונים, כולל קסדות מקורננות.
ב-1966, עם העלייה בפופולריות הלהקה, הפך מיק את הלהקה לממשיכת דרכה של אחת מלהקותיו המצליחות ביותר – הטורנדוס (Tornadoes). הטורנדוס הייתה להקה אינטרומנטלית מצליחה מאד בראשית שנות ה-60, אך באותה תקופה הפופולריות שלה הייתה בדעיכה. ההרכב החדש שלה, שהתבסס על חברי ה-Saxons, בעצם לא כלל איש מחבריה המקוריים.
ההרכב החדש, עם האקסלי כזמר וגיטריסט, לא הצליח להעלות מחדש את הפופולריות של הטורנדוס, וחבריה הלכו ועזבו אותה. ב-1968, תוך כדי מסע הופעות בישראל, פורקה הלהקה. שניים מחבריה, האקסלי ודייב וואטס, נותרו בישראל. בעוד וואטס הצטרף ללהקת האריות, הצטרף האקסלי ללהקת Purple Ass Babboon עם מוטי לוי ויקי יושע. חבר שהכיר בישראל, הזמר הקנדי סטן סולומון, הציע לו להצטרף ללהקה בה שימש כסולן – הצ'רצ'ילים.

אחרי הצ'רצ'ילים

האקסלי חי מאז 1974 במיאמי. הוא השתתף באיחודים שונים של הצ'רצ'ילים, לאחרונה בהופעת איחוד ב-2015.
ב-2019 טען האקסלי כי הלחן של הבלדה על יואל משה סלומון לקוח משיר אישי בן בית אחד שהשמיע לאיינשטיין ביום פטירתו של אביו, יעקב איינשטיין. שלום חנוך, יורם טהר-לב, יואב קוטנר ואחרים שללו את טענתו של האקסלי, בין היתר לאור העובדה שהבלדה נכתבה בשנת 1968 ופורסמה באלבום שבלול שיצא במאי 1970, בעוד שיעקב איינשטיין נפטר ב-18 ביולי 1970.
Will I See You

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אניטה, ג'ייסון בויד, אליהו סקוט ויורי טר סטג', והופק על ידי פו הדב. בנוסף לכך, השיר יצא במסגרת הפרויקט של אניטה בשם צ'ק מאט, שבו היא מוציאה שיר חדש בכל חודש. השיר שהוציאה לאחר מכן היה "Is That for Me", שיצא בשיתוף הדיג'יי אלסו.

וידאו קליפ

הקליפ המוזיקלי של השיר יצא ב-3 בספטמבר 2017, בבימויו של מנואל נוגירה מקונספירצ'או, ובניהולם של לוצ'יאנה מטאר ופטריק פטרי. בסרטון של השיר, אניטה מופיעה בחדר לבן יחד עם פו הדב, וישנם קטעים בהם היא עירומה לחלוטין, ואותיות מתוך מקרן מסתירות את איבריה.
לדברי הבמאי, "השיר החדש הזה נותן מקום לאניטה, ומראה את האמן האמיתי שבתוכה, והוא מביא עמו משהו הרבה יותר פואטי, ולא נראה כמו כל קליפ רגיל שיוצא בדרך כלל".
פביו נובמברה

פביו נובמברה (באיטלקית: Fabio Novembre; נולד ב-21 באוקטובר 1966) הוא אדריכל ומעצב איטלקי.

ביוגרפיה

נולד בעיר לצ'ה בדרום איטליה. קיבל ב-1992 תואר אדריכלות מאוניברסיטת מילנו. בתום לימודיו טס לניו יורק ולמד בימוי סרטים באוניברסיטת ניו יורק (NYU), בד בבד עבד בגלריה לאומנות של הולי סולומון.
עבודתו העצמאית הראשונה הייתה עיצוב החנות Blue Marine של ידידתו אנה מולינארי בהונג קונג. הוא תכנן את הכניסה לחנות דרך רגלי אישה ארוכות וחטובות העטופות בפסיפס מוזהב. מאוחר יותר תכנן אולמות תצוגה לחברת המוזאיקה הספרדית Bisazza בעיצוב פתלתל.
נובמברה מעצב בעיקר מועדונים, בתי מלון וחנויות, מושפע רבות מפליני ומרבה להשתמש כמוטיב בגוף האישה ובמיניות. הוא משתמש רבות בזכוכית ומראה דרכה צללים והשתקפויות. נובמברה אוהב להשתמש בחומר קוריאן, שהוא מוצר פלסטי המאפשר גמישות.
בחנות של מעצב הנעליים סטיוארט ויצמן השוכנת ברומא עטף נובמברה את החלל בקו אחיד, במעין צורה לוליינית חובקת כל בה נתונים מוצרי החנות וגופי התאורה שבה והם טבועים בקמרים ובקערים, כל זה בהשראת האמן כריסטו.
נובמברה תכנן ספה עבור חברת Cappelini. הספה בנויה כקוביה שחורה ובמרכזה חצובה גומחה המדמה שריון מוזהב ובה מקום לאדם אחד והיא מאפשרת להשתרע אלכסונית בקוביה והיא נקראת S.O.S ראשי תיבות של Sofa for Solitude.
עיצב את אולם התצוגה של חזית בנק בדיזיין סנטר, שהוא חדר פסיפסים המציג ריבועי זכוכית תזזיתיים.
במלון הבוטיק Una בפירנצה עיצב נובמברה קירות ותקרה בפסיפס פרחי לילך שנתפשו בעין סערה. עבודה נוספת שלו מכונה org והיא שולחן סלון המורכב מפלטת זכוכית שקופה שממנו יוצאות אין ספור רגליים אדומות.
כעת עובד נובמברה על תכנון מוזיאון לאומנות עכשווית בווינה.
קרב סונגהוואן

הקרב

הצבא הקיסרי היפני שלח לקוריאה כוח בן 4,000 חיילים, שנועד לסלק את כל הכוחות הסיניים מקוריאה, ולכונן ממשלה חדשה במדינה, הנאמנה ליפן. על הכוח פיקד מייג'ור-גנרל אושימה יושימאסה, והוא יצא מסיאול דרומה, לכיוון העיר אסאן.
חיל המצב הסיני שחנה בסונגהוואן מנה כ-3,880 חיילים, תחת פיקודו של גנרל ניאה שיצ'נג. חיל המצב התכונן להגעתו של הכוח היפני וביצר את עמדותיו באמצעות חפירות שוחות, בניית מוצבים והצפת שדות האורז שהקיפו את האזור. עם זאת, התגבורת שנשלחה לחיל המצב מסין אבדה בדרכה בקרב פנגדו, ב-25 ביולי.
היפנים פתחו בהתקפה עם פעולת הסחה. כוח שהכיל ארבע פלוגות חיל רגלים ופלוגת חיל הנדסה תקף את חזית העמדות הסיניות בערב 28 ביולי, בעוד הכוח המרכזי, שמנה תשע פלוגות רגלים, פלוגת חיל פרשים וגדוד ארטילריה איגף את הביצורים הסיניים, ופתח במתקפה בשעות הבוקר המוקדמות של 29 ביולי. 
המגינים הסיניים החזיקו מעמד כארבע שעות בטרם החלו לנטוש את עמדותיהם, תוך שהם מותירים נשק ואספקה בשדה הקרב, ולסגת לאסאן, אך היפנים רדפו אחריהם והעיר נפלה לידיהם בצהרי 29 ביולי. הניצולים הסינים נסוגו צפונה לפיונגיאנג.

תוצאות הקרב

תבוסת הכוחות הסיניים בסונגהוואן ובאסאן מנעה למעשה את כיתור הבירה הקוריאנית, סיאול, אליה הגיעו הכוחות היפנים ב-5 באוגוסט. בעקבות הקרב התפרסמו הכרזות מלחמה מטעם קיסר יפן וקיסר סין.
עקיצה ב-60 שניות

עלילה

עלילת הסרט עוקב אחר רנדל ריינס (קייג'), גנב מכוניות המכונה "ממפיס". ריינס עשה לעצמו שם כגנב המהולל ביותר בלוס אנג'לס, עד אשר החליט לפרוש מחיי הפשע ולעזוב את העיר, בהותירו אחריו את אמו ואחיו הצעיר קיפ (ריביסי). מספר שנים לאחר מכן נקרא ריינס לחזור ללוס אנג'לס לאחר שאחיו, אשר החליט ללכת בצעדיו, שהתחייב לגנוב 50 מכוניות יוקרתיות עבור קליטרי, בכיר בארגון פשע. קיפ מנסה להשיג המטרה, אך נכשל בעקבות התערבות המשטרה אשר מחרימה את המכוניות שגנב בטרם הספיק להביאן לקליטרי. קליטרי מטיל איפא את המטלה על ריינס, ומקציב לו שלושה ימים לעמוד בתאריך היעד של אחיו ולא - יהרוג את קיפ.
ריינס ממהר לגבש צוות משותפיו לשעבר לפשיעה, אליהם הוא מצרף את צוותו הבלתי מנוסה. כדי להימנע מכישלון בידי המשטרה מחליטים אנשי הצוות לגנוב את כל המכוניות בלילה אחד, כדי להקשות על המשטרה להגיב בזמן. בלשי המשטרה מסתמכים על מידע מודיעיני לפיו ריינס מתכנן לגנוב מכוניות מרצדס לצורך ה"ג'וב", לאחר שגילו כי השיג מפתחות מיוחדים המאפשרים את פתיחתן. ריינס מזהה את המעקב ובמקום זאת גונב את המכוניות ממגרש העיקול של המשטרה - אותן מכוניות אשר נגנבו על ידי קיפ וצוותו והוחרמו על ידי המשטרה.
הבלשים המתוסכלים פושטים על זירות בהן שהה הצוות ומוצאים לבסוף את רשימת המכוניות שעליהם לגנוב. הם מתרכזים במכוניות הנדירות ביותר ולבסוף מתמקדים בפורד מוסטנג שלבי GT-500, אשר לפי רשומות המשטרה ישנו דגם אחד בלבד באזור השוד. המשטרה מאתרת את מכונית המוסטנג כאשר ריינס מנסה לפרוץ אליה. בין ריינס למשטרה מתפתח מרדף מכוניות מהיר עד אשר ריינס מצליח לחמוק מהם, אך במחיר איחור של 12 דקות לזמן שהקציב קליטרי, ובנזק למוסטנג.
קליטרי מורה להרוג את ריינס כעונש על האיחור והנזק שספגה המוסטנג, אך הוא ניצל בזכות קיפ ואנשי הצוות שהרכיב. ריינס רודף אחרי קליטרי ולבסוף מפילו מגובה רב למותו. בלשי המשטרה מחליטים להניח לריינס לאחר זה הציל אחד הבלשים מקליטרי. הסרט מסתיים בחגיגת הצוות על עמידתם במשימה וקיפ מעניק לריינס את מכונית המוסטנג כמתנה.

מכוניות


אלמנט מרכזי בסרט הוא, באופן מובן, המכוניות השונות. בין המכוניות שגיבורי הצוות גונבים מספר רב של מכוניות יוקרה וספורט, חלקן נדירות.
ויילס

אטימולוגיה

השם האנגלי "ויילס" בא מהמילה הגרמאנית "וַאלך", שמשמעותה "זר" (גם ההברה "וול" במילה קורנוול מקורה במילה זו). בשפה הולשית הולשים נקראים "Cymru" (קַמְרִי), מילה שבאה מולשית עתיקה ומשמעותה היא ככל הנראה "בני אותה הארץ".
לפני שנת 1100 הולשים נהגו לקרוא לעצמם גם במונח בריטון. שני השמות שימשו במקור לתיאור לא רק תושבי האזור שנקרא כיום ויילס, אלא לתיאור כל העמים דוברי השפות הבריטוניות.

גאוגרפיה

ויילס ממוקמת בחצי אי במערב בריטניה הגדולה, ושטחה הוא 20,779 קמ"ר. היא גובלת באנגליה ממזרח, בתעלת בריסטול מדרום ובים האירי ממערב ומצפון, וסך הכל לוויילס יש 1,200 קילומטרים של קו חוף. רוב האוכלוסייה והתעשייה של המדינה מרוכזים בדרום המדינה, ובעיקר בערים קרדיף, סוונסי וניופורט.
רוב הנוף של ויילס הוא הררי, בעיקר בצפון ובמרכז המדינה. ההר הגבוה ביותר במדינה הוא סנודון, וגובהו 1,085 מטרים. במאה ה-19 ויילס הייתה בסיס למחקר סטרטיגרפי ופלאונטולוגי חשוב, שבסופו נקראו שלוש יחידות הזמן הגאולוגיות בעידן הפלאוזואיקון על שם ויילס: הקמבריון בא מהשם קמרי, השם הוולשי לוויילס; האורדוביק נקרא על שם השבט הקלטי העתיק האורדוביקים; והסילור נקרא על שם שבט הסילורים.

קהילות

בדומה לחלוקה באנגליה לקהילות (Civil Parish), בוויילס קיימת חלוקה דומה לקהילות (Community) אשר פועלות כתת-חלוקה של המחוז. עם זאת, בשונה מהמצב באנגליה, בוויילס כל שטח משתייך לקהילה, כולל שטחים ללא תושבים. לרוב עיירות וערים מרכזיות מתפקדות גם כמרכזי קהילה החולשים על החוות והעיירות הקטנות יותר בסביבתן.
נכון לשנת 2001, ישנם 869 קהילות ברחבי ויילס, הגדולה ביותר היא ריידר (Rhayader) עם כ-13,945 הקטאר והקטנה ביותר היא קפין פורסט (Cefn Fforest) בגודל 64 הקטאר. הקהילה בעלת מספר התושבים הגדול ביותר היא בארי עם 45,053 תושבים.

דמוגרפיה

לפי מפקד שנערך בשנת 2011 אוכלוסיית ויילס מונה 3,063,456 תושבים. לפי מפקד שנערך בשנת 2005 כאשר כ-75 אחוזים מהאוכלוסייה נולדו בוויילס, ורוב הנותרים באנגליה. רק 3% נולדו מחוץ לבריטניה. המפקד של שנת 2011 הראה כי ווילס היא האזור הכי פחות מגוון מבחינה אתנית בכל בריטניה: 96 אחוזים מהאוכלוסייה הם לבנים ממוצא בריטי, כאשר רוב האוכלוסייה הלא-לבנה היא ממוצא אסייתי (בעיקר מהודו ופקיסטן). 72 אחוזים מתושבי ויילס הם נוצרים וכ-19 אחוזים מגדירים את עצמם חסרי דת. האסלאם הוא הזרם הדתי הגדול בווילס שאינו נוצרי- 24,000 מוסלמים שמהווים 0.8% מהאוכלוסייה. האוכלוסייה היהודית במדינה מונה כ-0.08% מכלל האוכלוסייה.
אחוז הפריון בווילס עומד על 1.9% כאשר 58% מהלידות הן לאמהות שאינן נשואות. 10.7% מהנולדים בווילס נולדים לאמהות שנולדו בחו"ל, לעומת 5.2% בשנת 2001.

יהודים בוויילס

יהודים החלו להתיישב בוויילס בעיקר מתחילת המאה ה-20. בזמן מלחמת העולם השנייה ברחו יהודים רבים מלונדון המופגזת לקארדיף הבטוחה יחסית. כיום קיימת בקארדיף קהילה בת כמה מאות נפשות אשר לה בית כנסת חדיש שנפתח לפני כמה שנים. בקארדיף פעילה רק תנועת נוער יהודית אחת - בני עקיבא.
גנרל-פלדמרשל

גנרל-פלדמרשל (בגרמנית: Generalfeldmarschall) היא דרגת הקצונה הבכירה ביותר הנהוגה בצבאותיהן של גרמניה ואוסטריה. השימוש בשם זה היה מקובל גם באימפריה הרומית הקדושה ובצבאות הפרוסי והרוסי (קודם למהפכת אוקטובר). 
ככלל, מוענקת דרגה זו רק בעתות מלחמה לגנרלים קרביים מצבא היבשה, וכיום היא אינה קיימת בצבא הגרמני. רק קצין אחד בהיסטוריה של גרמניה היה בעל דרגה גבוהה יותר, הרייכסמרשל הרמן גרינג, מפקד חיל האוויר הגרמני.
הדרגה המקבילה לגנרל-פלדמרשל בחיל האוויר הגרמני היא לופט-מרשל ובצי הגרמני היא גרוס-אדמירל.
בצבא העם הלאומי, צבאה של גרמניה המזרחית, הייתה קיימת דרגה מקבילה בין השנים 1982–1989 בשם מרשל גרמניה המזרחית (גרמנית: Marschall der DDR), אולם בפועל היא לא הוענקה מעולם.
הדרגה המקבילה לגנרל-פלדמרשל בצבאות אחרים היא דרגת פילדמרשל וגנרל הצבא בצבא ארצות הברית.