google/wiki40b huggingface dataset:
פרץ שובל

ביוגרפיה

שובל נולד ב-22 ביולי 1945 בטשקנט שבאוזבקיסטן (ברית המועצות לשעבר), לאחר שמשפחתו ברחה לשם מפולין עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939. בתום המלחמה חזרה המשפחה עם ניצולים רבים לאירופה, ושהתה מספר שנים במחנות עקורים, רוב הזמן בגרמניה. ב-25 במאי 1949 עלו לישראל. בילדותו ובנערותו גדל ולמד בגבעת אולגה ובחדרה. התגייס לצה"ל באוגוסט 1963 והיה קצין בחיל הנדסה קרבית. לאחר שירות חובה המשיך בשירות קבע. במקביל למד באוניברסיטת תל אביב, שם קיבל תואר .B.A בכלכלה בשנת 1970 ותואר .M.Sc במערכות מידע בשנת 1975.
בשנת 1978 השתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף, לאחר שמילא תפקיד של ראש ענף במרכז לניתוח מערכות של אגף התכנון, ונסע עם משפחתו לארצות הברית כדי ללמוד לדוקטורט במערכות מידע באוניברסיטת פיטסבורג שבפנסילבניה, שם קיבל תואר .Ph.D ב-1981.
עם חזרתו לישראל עבד בחברות מחשבים ותוכנה ובמקביל לימד במספר אוניברסיטאות. כעבור מספר שנים עבר לאקדמיה במשרה מלאה והצטרף ב-1984 למחלקה להנדסת תעשייה וניהול של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, והקים בה את ההתמחות במערכות מידע. בשנת 2000 הקים באוניברסיטה את המחלקה להנדסת מערכות מידע. לפני ובמקביל לעבודתו באוניברסיטת בן-גוריון, לימד שובל כמורה מן-החוץ באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב וכן במספר מכללות. כמו כן סייע למספר מכללות להקים תוכניות לימודים במערכות מידע.
בשנת 2013 שובל פרש לגמלאות מאוניברסיטת בן-גוריון ועבר למכללה האקדמית נתניה, שם הקים ועמד בראש בית הספר לניהול מערכות מידע.
במשך שנים היה שובל חבר ועמד בראש ועדות מקצועיות של המועצה להשכלה גבוהה (מל"ג), בין היתר עמד בראש וועדה של המל"ג שקבעה תקנים לתוכניות הלימודים במערכות מידע באוניברסיטאות ובמכללות בישראל והיה חבר בוועדה הבינלאומית שבחנה את איכות תוכניות הלימודים בהנדסת תוכנה ובהנדסת מערכות מידע באוניברסיטאות ובמכללות בישראל. כמו כן עסק בייעוץ לארגונים.

תחומי מחקר

נושא עבודת הדוקטורט של שובל היה "An Expert/Consultation System for a Retrieval Database with a Semantic Network of Concepts". 
נושאי המחקר של שובל כוללים את התחומים: מודלים של נתונים ובסיסי נתונים, מתודולוגיות פיתוח מערכות מידע, ניתוח מערכות, אחזור וסינון מידע ובחירת מערכות מחשוב.

פרסים והוקרה

בשנת 2009 שובל קיבל את התואר "Distinguished Scientist" מטעם הארגון הבינלאומי למחשוב הגדול ביותר בעולם ACM. זהו תואר תחרותי מתקדם שמוענק לאות הכרה בחברים מקצועיים שהגיעו להישגים ותרמו באופן משמעותי כחוקרים בתחום המחשוב.
בשנת 2011 קיבל אות הוקרה מטעם המועצה הציבורית של הלשכה לטכנולוגיות מידע בישראל על תרומתו לביסוס וקידום תחום מערכות המידע בארץ.
בשנת 2013 ערכה המחלקה להנדסת מערכות מידע של אוניברסיטת בן-גוריון כנס לרגל פרישתו לגמלאות.
בבילון

היסטוריה

החברה נוסדה ב-1997 על ידי אמנון עובדיה (ממציא התוכנה), יקי דוניץ מקבוצת משוב מחשבים ושוקי פרמינגר, אשר שימש כמנכ"ל הראשון. בשנת 1998 נרכשה השליטה בחברה על ידי פורמולה מערכות בראשות דני גולדשטיין. התוכנה הופצה בחינם עד 2001, ומאז החלה להימכר בתשלום. בשנת 2005 השיקה החברה, יחד עם מודן, מילון אלקטרוני המבוסס על המילונים של בבילון אך מהווה מוצר חומרה עצמאי נפרד (גאדג'ט), שלא כמו תוכנות קודמות שפיתחה החברה, שנועדו למחשבים אישיים. מ-21 בדצמבר 2005 החלה תוכנת בבילון להציג ישירות גם מידע מוויקיפדיה, כולל ויקיפדיה העברית, וכן מאנציקלופדיה ynet‏.
בפברואר 2007 גייסה החברה 8 מיליון דולר ממשקיעים מוסדיים ומהציבור באמצעות הנפקת ניירות ערך בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2009 נרכשה השליטה בחברה על ידי נועם לניר, אשר מינה לתפקיד המנכ"ל את אלון כרמלי.
לאחר כניסת לניר לחברה שונה המודל העסקי של בבילון להשגת עיקר ההכנסות מפרסום מקוון ומתשלום עבור הפניית גולשים למנועי חיפוש, בעיקר לגוגל, שממנה הגיעו 80% מהכנסות החברה. ב-30 באוקטובר 2013 דיווחה בבילון למשקיעיה כי החוזה בינה ובין חברת גוגל לא יוארך מעבר לסוף שנת 2013, דבר שגרם לצניחה של כ-65% בשערה של מניית בבילון בבורסה.
באפריל 2015 עמדה הערכת בלומברג של שווי החברה על כ-100 מיליון ש"ח.
בספטמבר 2016 הטילה רשות ניירות ערך על החברה עיצום כספי בסך מיליון ש"ח, עקב שתי הפרות דיווח בעניין ההסכמים של החברה עם חברת גוגל. על מנכ"ל החברה לשעבר, אלון כרמלי, הוטל עיצום כספי בסך 250 אלף ש"ח, ועל יו"ר הדירקטוריון ובעל השליטה, נועם לניר, הוטל עיצום כספי בסך 150 אלף ש"ח.

מוצרים

תוכנת בבילון תומכת רשמית בתרגום ל-77 שפות. בנוסף, קהילת המשתמשים של התוכנה יוצרת מילונים משלה למגוון שפות. ישנם בתוכנה גם מילונים וספרים מקצועיים שניתן לרכוש תמורת תוספת תשלום, כגון מילון אבן-שושן, אנציקלופדיה בריטניקה ומילון אוקספורד. התוכנה גם תומכת בטכנולוגיית Text-to-Speech של מיקרוסופט, שמאפשרת לשמוע את ההגייה הנכונה של מילים בשפות רבות.
גרסה 6 של תוכנת בבילון, שיצאה ב-30 באפריל 2006, מאפשרת תרגום מכונה של משפטים שלמים.
בגרסה 7 של התוכנה, שיצאה ב-15 באוקטובר 2007, שופר ממשק התוכנה, ונוספה פונקציית השלמה אוטומטית.
מקור שמה של החברה ושל התוכנה הוא בסיפור מגדל בבל שבתנ"ך, בו מסופר כי בעיר העתיקה בבל, בלל (ערבב) אלוהים את לשונות כל גויי הארץ.
דרך פעולת התוכנה היא כאשר משתמש לוחץ על טקסט בעזרת צירוף מקשים מוגדר (ברירת המחדל היא לחצן ימני + Ctrl), נפתח חלון שבו מתורגם או מוסבר המונח המבוקש.

פעילות זדונית

תוכנות אבטחה שונות זיהו בעבר את בבילון כתוכנה לא רצויה (Potentially Unwanted Program), ואף כנוזקה. הסרגל של בבילון גם הוא, היה מזוהה כנוזקה, ונכון ל-2011 אתרי הורדות כדוגמת Cnet Download החביאו אותו בהתקנות של תוכנות המוצעות בהם.
מאז אוקטובר 2014 התוכנה מופצת ללא כל תוספים והצעות לתוכנות נלוות וכתוצאה מכך לא מסומנת יותר כתוכנה לא רצויה \ זדונית כבעבר.
ארמון סטרוגנוב

היסטוריה

משפחת סטרוגנוב התגוררה במבנה במיקומו של הארמון מאז שנת 1720 לערך, במבנה חד קומתי. בשנת 1740 לערך בנה האדריכל מיכאיל זמצוב קומה שנייה למבנה.
בשנת 1752 הזמין הברון סטרוגנוב את בניית הארמון מהאדריכל האיטלקי ברטולומאו רסטרלי. רסטרלי עבד באותה עת על הקמת ארמון יקטרינה ומנזר סמולני עבור הצאריצה יליזבטה, אולם בשל מעמד המשפחה לא יכל רסטרלי לסרב להזמנת העבודה.
בין השנים 1787–1791 עיצב האדריכל דמרצוב את מבני הסמך הצמודים למבנה הראשי וכן עיצב מחדש כמה מחדרי הארמון.
בראשית המאה ה-19 הוזמן האדריכל אנדרי וורוניכין (מתכנן קתדרלת קאזאן) לעצב מחדש את פנים המבנה בסגנון ניאו קלאסי.
אחת מדירות הארמון עוצבה עבור אגלאידה פרבלובנה סטרוגנוב על ידי האדריכל קארלו רוסי בשנת 1820.
לאחר מהפיכת אוקטובר בשנת 1917 עזבו בני משפחת סטורגנוב את רוסיה, ומבנה הארמון הולאם.
השלטון הסובייטי הפך את מבנה הארמון למוזיאון תעמולה שמטרתו להציג את האופי הדקדנטי של אורך חיי האצולה ברוסיה. בשנת 1929 נסגר המוזיאון, ויצירות האמנות שבו עברו למוזיאון ההרמיטאז'. מבנה הארמון עבר בחלקו למכון הבוטני של סנקט פטרבורג, ומשרד בניית האוניות עשה שימוש במבנה החל משנת 1939 ועד 1988.
במהלך המצור על לנינגרד במלחמת העולם השנייה ספג המבנה נזק רב. המבנה שוקם בין השנים 1948–1956 ועבודות שיחזור נוספות בוצעו בשנים 1966–1967.
בשנת 1988 הועבר המבנה לרשות המוזיאון הרוסי והפך לאחד מאגפי המוזיאון, המציג תערוכות מתחלפות. בשנת 1991 עבר המבנה שחזור במטרה להביאו מחדש למצב בו היה עת התגוררה בו משפחת סטרוגנוב. קירות המבנה שוחזרו לעיצובו של רסטרלי (ונצבעו שוב בצבע ורוד, במקום בצבע הירוק הקהה בו נצבעו באמצע המאה ה-20).

תיאור המבנה

חזית המבנה פונה לנבסקי פרוספקט. לכיוון זה יצר רסטרלי חזית בסגנון צרפתי אימפריאלי, בדומה למראהו של ארמון וורונצוב שנבנה על ידי רסטרלי בין השנים 1744–1750. חזית המבנה המרשימה כוללת שער מרכזי ומצדדיו עמודים קורינתיים שמטרתם עיצובית בלבד (אין לעמודים אלה משמעות ארכיטקטונית, וכל מטרתם היא להדגיש את כיפת המבנה ואת סמל משפחת סטורגנוב המופיע עליו).
רסטרלי שילב במבנה אלמנטים בארוקיים, כך לדוגמה חלונות הקומה השנייה והשלישית מחוברים יחדיו על מנת ליצור מראה מודגש לחלונות אלה.
מתחת לחלונות החזית מופיע פרופיל של אדם, כאשר ישנה סברה לפיו זהו פרופיל הברון סטרוגונב, אולם יש הסוברים כי מדובר בדיוקנו של רטסרלי עצמו.
הצינה הגדולה בבית הגדול

רקע והיסטוריה

ב-6 באוקטובר 2001 שיחקו נבחרות ההוקי קרח של שתי האוניברסיטאות, הנחשבות ליריבות מושבעות, תחת כיפת השמיים באצטדיון הפוטבול של אוניברסיטת המדינה של מישיגן, "אצטדיון ספרטן". המשחק, שכונה בשם "המלחמה הקרה" והסתיים בתיקו 3:3, משך 74,544 צופים והפך למשחק ההוקי קרח עם הקהל הרב ביותר בהיסטוריה.
הצלחת המשחק הביאה לכך שמשחקים שונים במסגרות שונות, כולל משחקי NHL, שוחקו תחת כיפת השמיים באצטדיוני פוטבול ובייסבול, ומשכו קהל רב.
ב-4 במרץ 2009 דיווח העיתון "מישיגן דיילי" על אפשרות לעריכת משחק נוסף בין שתי האוניברסיטאות. המאמר נתן למשחק את השם הלא רשמי "המלחמה הקרה 2".
ב-28 בינואר 2010 הכריזו שתי האוניברסיטאות רשמית על עריכתו של המשחק באצטדיון מישיגן (ובכינויו "הבית הגדול"), שהוא אצטדיון הפוטבול הגדול ביותר בארצות הברית, ותכולתו הרשמית היא 109,901 מושבים במשחקי פוטבול - כ-35,000 יותר מ"אצטדיון ספרטן".
במהלך השנה נשבר שיא הקהל במשחק הוקי קרח שקבע משחק "המלחמה הקרה" מ-2001, כאשר משחק הפתיחה של אליפות העולם בין ארצות הברית וגרמניה ב-7 במאי הועבר לאצטדיון פלטינס ארנה בגלזנקירכן, אצטדיון קבוצת הכדורגל שאלקה 04, ומשך 77,803 צופים.

המשחק

בנובמבר הכריזה אוניברסיטת מישיגן כי כל הכרטיסים למשחק נמכרו, כאשר עוד קודם לכן בישר קצב מכירת הכרטיסים על שבירתו הצפויה של שיא הקהל שנקבע במשחק בגרמניה.
לקראת המשחק הוצבה זירת קרח על משטח הפוטבול באצטדיון, כאשר קו האמצע של הזירה נמצא על קו 50 היארד של משטח הפוטבול.
למשחק נמכרו 113,411 כרטיסים על פי נתוני אוניברסיטת מישיגן. נציגי ספר השיאים של גינס, עוד בטרם אישרו את הנתון הרשמי, העניקו למשחק תעודה רשמית המאשרת שקבע שיא עולמי חדש, כיוון שכבר לפי ספירת הביניים התברר שכמות הצופים עברה בהרבה את שיא הקהל למשחק הוקי קרח שנקבע באליפות העולם. לבסוף העמידו אנשי ספר השיאים, שספרו את כמות הכרטיסים שנסרקו בשערי הכניסה לאצטדיון ביום המשחק, את כמות הצופים ואת השיא הרשמי על 104,173.
המשחק עצמו הסתיים בניצחון של אוניברסיטת מישיגן, 5:0.
מרי אלוירה ויקס

קורות חייה

ויקס נולדה בעיירה ליונס שבמדינת ויסקונסין. למדה לתואר ראשון בכימיה בריפון קולג' בריפון שבויסקונסין. קיבלה תואר .B.A  בשנת 1913. היא המשיכה את לימודיה באוניברסיטת ויסקונסין וקיבלה תואר .M.A בשנת 1914. בשנים 1914 עד 1921 עבדה כמורה בבית ספר תיכון וכטכנאית כימיה בתעשייה. ב-1921 קיבלה משרת הוראה בכימיה באוניברסיטת קנזס. במקביל עבדה שם על דוקטורט אותו סיימה בשנת 1927. עם סיום הדוקטורט קודמה לדרגת מרצה בכיר(assistant professor). כעבור עשור, בשנת 1937, קודמה לדרגת פרופסור חבר. 
ויקס עסקה בהוראה וגם במחקר כימי אולם במשך הזמן עברה לעיסוק בחקר ההיסטוריה של הכימיה. באוניברסיטת קנזס לא העריכו תחום מחקר זה, לכן עברה ב-1944 לספריה המדעית שהוקמה ב-Wayne State University שבדטרויט, שם קיבלה משרה של חוקרת הספרות המדעית.
ב-1954 פרשה לגמלאות ובהמשך עסקה בתרגום ספרות מדעית.
ויקס לא נישאה ולא היו לה צאצאים.
נפטרה בדטרויט ב-20 ביוני 1975.

ההיסטוריה של גילוי היסודות

ויקס עסקה בהוראה וגם במחקר כימי אולם במשך הזמן עברה לעיסוק בחקר ההיסטוריה של הכימיה. את מחקריה הראשונים פרסמה בשנים 1932 ו-1933 ב-21 מאמרים על ההיסטוריה של גילוי היסודות. המאמרים התפרסמו בכתב העת לחינוך בכימיה (Journal of Chemical Education) של האגודה האמריקנית לכימיה. מאמרים אלו קובצו בספר "גילוי היסודות" שיצא ב-1935. 
במשך השנים התפרסמו 7 מהדורות של ספר זה. האחרונה ב-1968.
מהדורת פקסימיליה הוצאה בשנת 2003.

ההיסטוריה של האגודה האמריקנית לכימיה

ב-1947 נתבקשה לכתוב ספר על האגודה האמריקנית לכימיה, לכבוד יובל ה-75 של האגודה. הספר "היסטוריה של האגודה האמריקאית לכימיה, 75 שנים רבות מאורעות",הושלם ופורסם ב-1952.

אותות הוקרה

ב-1967 זכתה בפרס דקסטר של האגודה האמריקנית לכימיה, פרס הניתן מדי שנה עבור תרומה בולטת לחקר ההיסטוריה של הכימיה.
3M

עד שנות ה-50

3M נוסדה ב-1902 בעיירה טוּ הרברז (Two Harbors) שלחופי ימת סופיריור במדינת מינסוטה, על ידי חמישה אנשי עסקים שחברו יחד כדי להקים מכרה מינרלים, שמטרתו הייתה להפיק חומרים לגלגלי ליטוש. אולם, במהרה התגלו המינרלים כחסרי ערך, והחברה החדשה לכרייה וייצור ממינסוטה עברה בשנת 1905 לעיר הסמוכה, דיולות' (Duluth), על מנת להתמקד בייצור מוצרי נייר זכוכית ואבני השחזה לתעשיות המתכת. לאחר כמה שנים בהם החברה השקיעה מאמצים, הצליחה החברה להגיע לייצור איכותי ולשרשרת אספקה, ומשכה אליה משקיעים חדשים, כגון לואיס אורדווי, אשר העביר את החברה ב-1910 לעיר סיינט פול. חדשנות טכנולוגית ושיווקית בחברה הביאה להצלחה, ובשנת 1916 שילמה החברה דיבידנד ראשון – בגובה 6 סנט למניה.
בראשית שנות ה-20 המוקדמות החל ייצור נייר הזכוכית העמיד במים הראשון, "Wetordry", שצמצם פליטת אבק לאוויר במהלך ייצור מכוניות. החידוש במוצר הביא למהפכה בשוק נייר הזכוכית. ב-1925 המציא ריצ'רד ג. דרוּ (Richard G. Drew), עוזר צעיר במעבדה, את נייר הדבק, "Scotch Masking Tape", שהיה לראשון הסרטים הדביקים של המותג "Scotch". במהלך השנים הבאות הביאה התקדמות טכנית ליצירת סרט צלופן ("Scotch Cellophane Tape") לאטימת קופסאות ועד מהרה התגלו מאות שימושים פרקטיים נוספים.
בשנות ה-40 המוקדמות הופנתה 3M לייצור חומרים צבאיים עבור המאמץ המלחמתי במלחמת העולם השנייה, ובמסגרת זו יוצרו מוצרים חדשניים דוגמת יריעות מחזירות אור לסימון כבישים, סליל מגנטי להקלטת קול, סרט דביק סיבי וכן נכנסה 3M באמנות הגרפיקה עם ייצור לוחות הדפסת אופסט.

שנות ה-50 - שנות האלפיים

בשנות ה-50 הציגה 3M את תהליך ההעתקה "Thermo-Fax", מגן הבד "Scotchgard", סרט הווידאו, כריות הניקוי "Scotch-Brite" ומספר מוצרים אלקטרו-מכניים חדשים. בשנות ה-60 הוצג המיקרופילם מסוג כסף יבש, יחד עם מוצרי צילום, ניירות נטולי פחם ומקרנים. בנוסף, התפתחה החברה בתחום הבריאות, ופיתחה מוצרים רפואיים ומוצרים לשיניים. בשנות ה-70 וה-80 החברה חדרה גם לשוקי הפרמצבטיקה, הרדיולוגיה והאנרגיה החלופית. בשנות ה-80 הציגה 3M פיתוח חדש, "Post-it Notes", פתקיות תזכורת אשר בצידן האחד דבק, ובכך מאפשרות הדבקתן למשטחים שונים.
בשנות ה-90 הגיעו מכירות התאגיד לכ-15 מיליארד דולר. 3M המשיכה לפתח מגוון מוצרים חדשניים, בהם מוצרי פרמצבטיקה לשינוי התגובה החיסונית, יריעות לשיפור הבהירות עבור צגים אלקטרוניים, מעגלים גמישים המשמשים במדפסות הזרקת דיו, טלפונים סלולריים ומכשירים אלקטרוניים אחרים.

שנות האלפיים

בשנת 2004 עברו המכירות לראשונה את סף ה-20 מיליארד דולר, כאשר מוצרים חדשים וחדשניים תורמים משמעותית לגידול. בין החידושים האחרונים: פתקיות דביקות "Post-it Super Sticky Notes", סרט הדבקה שקוף, פילמים אופטיים עבור מסכי טלוויזיה LCD, וסדרה חדשה של מוצרי ניקוי, "Scotch-Brite".

בישראל


ל-3M חברה בת בישראל – "3M ישראל", המשווקת בישראל את מגוון המוצרים של החברה.
גנרל-אדמירל

גנרל-אדמירל הייתה דרגה ימית, הולנדית, גרמנית, רוסית, פורטוגזית, ספרדית ושוודית. מקורה ההיסטורי הוא בתואר שניתן למפקדי הצי בכמה מדינות באירופה המודרנית המוקדמת. הראשון שהחזיק בדרגה זו, היה מאוריץ, נסיך אורנז', שהיה מפקד הצי ההולנדי.

ממלכת ספרד

אלמירנטה חנרל היא דרגה בצי הספרדי, הגבוהה מדרגת אדמירל, אך זוטרה לקפיטן חנרל.

ממלכת פורטוגל

אלמירנטה-גנרל הייתה הדרגה העליונה ביותר בצי הפורטוגזי, מבין השנים 1808–1812, ושוב, בין השנים 1892–1910. הדרגה הייתה המקבילה הימית לדרגת מרשל-גנרל של הצבא הפורטוגזי.
הדרגה הונהגה לראשונה בשנת 1808, והוקצתה למפקד חיל הים. אלמירנטה-גנרל הייתה שוות ערך לדרגת קטיטנו-גנרל דה ארמדה אשר בוטלה בשנת 1796, ותפקידיה עברו למועצת המנהלים של האדמירליות. דרגה זו ניתנה רק עלאינפנטה פדרו קרלוס דה בראגנסה, ולאחר מותו בשנת 1812 בוטלה הדרגה.
בשנת 1892 הונהגה מחדש דרגת אלמירנטה-גנרל, כדרגה-טקסית גרידא של מלך פורטוגל בתפקידו החוקתי של המפקד העליון של הצי. בנוסף, כמפקד העליון של הצבא, החזיק המלך גם את דרגת המרשל-גנרל. מנואל השני, מלך פורטוגל היה האחרון שהחזיק בדרגה זו.
דרמשטאדטיום

היסטוריה

הדרמשטאדטיום התגלה ב-9 בנובמבר בשנת 1994 על ידי זיגורד הופמן, פטר ארמברוסטר, גוטפריד מינצנברג וצוות המדענים שעבדו במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים שבדרמשטאדט, גרמניה. המדענים הפציצו אטומי עופרת ביוני ניקל במכונה הנקראת "מאיץ קוי". מההפצצה נוצרו כמה אטומי ²⁶⁹Ds לאחר שבוע שלם בו ספגה מטרת העופרת יותר ממיליארד מיליארד (10¹⁸) יוני ניקל.
ניתן להפיק ²⁶⁹Ds ונייטרון חופשי על ידי הפצצת ²⁰⁸Pd ב-⁶²Ni. רק אטומים בודדים מהיסוד יווצרו, וגם זאת רק לכמה שניות. 
בתחילה הוצע לקרוא לו פוליציום, מהמילה Polizei ("משטרה") בגרמנית, שכן מספרו האטומי הוא גם מספר הטלפון של המשטרה בגרמניה. שמו הנוכחי ניתן לו ב-2003, תשע שנים לאחר גילויו, על שם העיר דרמשטאדט שבה נתגלה. עד אז נקרא אונוניליום (Ununnilium), תרגום ללטינית של המספר 110. 
לדרמשטאדטיום אין שימוש מיוחד בשל זמן מחצית החיים הקצר שלו, אלא רק לצורכי מחקר.
זאנוני

העלילה

הסיפור מתחיל בעיר נאפולי, בה שוכן זאנוני. אליה מגיעים צעירים בריטיים על מנת לממש את אמנות הציור והמוזיקה. אחד מהם הוא הצייר גלינדון, המתאהב בשחקנית התיאטרון ויולה. במהלך התאהבות זו פוגש את המורה הרוחני שלו. תחילה מתעמת עמו ולאט לאט במהלך הסיפור, זוכה להתגלויותיו ברמות רוחניות וארציות שלא הכיר קודם. גלינדון עובר לאחר מכן ללמוד אצל מז'נור המורה הרוחני המדעי, בעל החזות הנוקשה, מתוך רצון לרכוש ידע רוחי. הוא מתקדם לאט מדי, בתהליך החניכה של האגודה הרוחית. לאחר מכן מגיע ללונדון ושם בונה את חייו מחדש. פוגש שוב את ויולה כעבור מספר שנים, ומצליח לשכנע אותה לצאת עמו למסע מפרך. בפריז, הוא מתמודד על חייו מול רובספייר, וזוכה לפתע לתמיכה בלתי צפויה. במקביל אנו עדים להתמודדות עזה של זאנוני בין שאיפותיו המנוגדות לארציות ולרוחניות. בין אהבתו לבני האדם ואהבתו לאלוהים. במהלך התחבטויותיו אלה הוא נועד לא פעם עם ידידו המורה מז'נור, שאיננו מביע כל תמיכה בהחלטתו של זאנוני, להפך.
דיפלומטיה דיגיטלית

דיפלומטיה דיגיטלית היא דיפלומטיה ציבורית המתקיימת במימד הדיגיטלי. מטרתה לפנות אל מעגלים רחבים בדעת הקהל, להשפיע על תפיסות הציבור ביחס לנושא מסוים באמצעות קיום דיאלוג פתוח וחופשי ואף לקרוא לציבור הרחב לפעול ביחס לנושאים ולמטרות ציבוריות שעל הפרק.

הרקע להיווצרותה של הדיפלומטיה הדיגיטלית

מהפכת עידן המידע יצרה כמות חסרת תקדים של הזדמנויות לקיום שיח מדיני וציבורי עם קהלים נרחבים בישראל ובעולם הרחב. נכון ל-2015 נספרו כ-7 מיליארד מנויים לטלפונים סלולריים וכ-3.2 מיליארד (כ-44% מאוכלוסיית העולם) משתמשי אינטרנט. סטטיסטיקות מהשנים האחרונות מלמדות על תפוצתן הרחבה של הרשתות החברתיות: לפייסבוק – יש למעלה מ-1.5 מיליארד משתמשים; באינסטגרם - למעלה מ-400 מיליון; בטוויטר – למעלה מ-320 מיליון; בגוגל + למעלה מ-300 מיליון ובלינקדין למעלה מ-100 מיליון. בעשור האחרון, התווספו מדי יום למעלה ממיליון חשבונות חדשים ברשתות חברתיות אלו וברשתות אחרות נוספות. מספרים אלו, מקנים נגישות רבה וישירה, ללא סינון ועריכה של גורמים מתווכים לקהלים בהיקפים חסרי תקדים.
במקביל, לאורך השנים הלכה והתחדדה התובנה, כי פיתוח ושכלול יכולותיהם של משרדי החוץ השונים באמצעות נציגויות דיפלומטיות ברחבי העולם, לפנות לקהלים רחבים ככל האפשר – באופן המותאם לשפות, לתרבויות ולמאפיינים הייחודיים לכל מקום, לפתח עם קהלים אלו שיח ולציידם במידע נרחב ומגוון על מדינות הלאום בשמן פועלים, מדיניותן, כלכלתן, חיי החברה שבהן ועוד - מהווה כלי ממשי לחיזוק מעמדן, דמותן ותדמיתן של מדינות אלו בעולם, ובכך אף משמש מרכיב מרכזי בביצור ביטחונן הלאומי.
על רקע נתונים אלו, בעשורים האחרונים התפתח רובד נוסף בדיפלומטיה. דיפלומטיה שמוכוונת לציבור הרחב ("דיפלומטיה ציבורית"), אך מתבצעת באמצעות האינטרנט, בדגש על כלים מתחום המדיה החברתית - ה"דיפלומטיה דיגיטלית". פנייה לקהלים באמצעות רשתות חברתיות דוגמת פייסבוק, טוויטר ואינסטגרם, לצד אתרי אינטרנט ייעודיים, ורמת התקשורת הבין אישית הגבוהה המתאפשרת באמצעים אלו – מקנה פלטפורמה לקידום אינטרסים רבים במגוון רחב של נושאים, מאפשרת לטפח קשרים קיימים, לבנות קשרים חדשים, לספק אינפורמציה לאזרחים ולהניעם לפעולה ולעודד מעורבות ציבורית של אזרחים על ידי השתתפות בדיאלוג הדדי.

האם דיפלומטיה דיגיטלית צפויה להחליף כליל את הדיפלומטיה המסורתית

נכון להיום, משרדי החוץ השונים מפעילים חשבונות טוויטר, פייסבוק ולינקדאין ייעודיים, מעלים פוסטים ברשתות החברתיות וזוכים לתגובות, צוברים "עוקבים" רבים ברשתות החברתיות ואף מנהלים שיח עם קהלים שונים ברחבי העולם וכן עם נציגים דיפלומטים ממדינות שונות. עם זאת, לעת עתה נראה, כי יכולתם הייחודית של אנשי משרדי החוץ השונים לשהות "בשטח" בערי הבירה השונות, להבין לעומק תהליכים המתרחשים במדינות, לפתח קשרים קרובים ובלתי אמצעיים עם בעלי תפקידים רשמיים, מעצבי דעת קהל ומובילים חברתיים במדינות השונות – לשוחח, לשכנע, להתרשם מנימת הדברים של השותפים לשיח ולרקום עמם שיח אישי נותרה ללא תחליף ממשי, והיא שמאפשרת הקמה ושימור של ערוצי קשר פתוחים וישירים בין מדינות העולם בדרגי עבודה ובדרגים מדיניים בעתות שגרה ובזמן משבר.
איסטגרדנס

גאוגרפיה

איסטגרדנס הוא פרוור קטן, גודלו 0.2 קמ"ר. הוא גובל מצפון בפייג'ווד ודייסיוויל, ממערב בבנקסמדו, מדרום בהילסדייל, וממזרח במרוברה. הוא תחום ממזרח על ידי דרך בונרונג, מצפון על ידי דרך הפרון, ממזרח על ידי שדרות בנקס ומעגל קוריש, ומדרום על ידי רצף של רחובות קטנים.

היסטוריה

איסטגרדנס הוא מהפרוורים החדשים ביותר בסידני, שנחנך בשנת 1999. מרבית שטחו מוקצה לטובת קניון וסטפילד איסטגרדנס שהוקם ב-1987, שעל שמו הוא נקרא. בעבר היה שטח הפרוור חלק מהפרווק הסמוך פייג'ווד. השטח עליו הוקם הקניון ואזור המגורים של הפרוור היה בעבר קרקע ממשלתית, שהוקצתה לתעשייה כגון מפעלי רכב.

תרבות

פרט לקניון, אין באיסטגרדנס אזורי תרבות, מסחר ובידור.
בעלי חיים שנעלמו מארץ ישראל

בהיותה צומת של יבשות ואזורים אקלימיים, ארץ ישראל מכילה מגוון רב של בעלי חיים יחסית לגודלה. ואולם, הפיתוח האנושי באזור זה במאות השנים האחרונות הביא לפגיעה מתמשכת בבעלי החיים. תהליך הפגיעה המואץ מתרחש בעקבות מספר גורמים, אשר הביאו להיכחדותם של מינים רבים מנופי ארץ ישראל, ביניהם מינים אנדמיים ולא אנדמיים. הנתונים לגבי גודל ההכחדה אינם שלמים. בעוד אלו הנוגעים לחסרי החוליות (שהם ברובם חרקים) חסרים, הנתונים הנוגעים לחולייתנים דווקא שלמים וברורים. במאה השנים האחרונות נכחדו שני מיני חולייתנים אנדמיים לארץ-ישראל, כמו גם 15 מיני רכיכות ושישה מיני חרקים. מלבד אלה, בארץ-ישראל נכחדו גם ארבעה תת מינים אנדמיים אליה. לבסוף, מהאזור נעלמו גם 22 מינים שעדיין חיים ושורדים בארצות אחרות. ערך זה עוסק בהכחדת המינים מתקופת המקרא ועד העת החדשה, לא בתקופות קדומות יותר בהן הפאונה של ארץ ישראל הייתה מגוונת בהרבה.
רוני ג'יימס דיו

ילדותו של דיו, חינוכו והכשרתו המוזיקלית

רוני ג'יימס דיו נולד בשם רונלד ג'יימס פדאבונה בפורטסמות', ניו המפשייר, ארצות הברית, והיה ילדם היחידי של זוג הורים איטלקי. בשנותיו הראשונות עברה המשפחה להתגורר בקורטלנד, ניו-יורק שם למד לנגן בחצוצרה ובקרן צרפתית. כשהיה בתיכון הצטרף ללהקה "The Vegas Kings" ונגן על גיטרת בס. מהר מאוד הפך דיו לסולן הראשי של הלהקה ומנהיגה. הלהקה שינתה את שמה ל-"Ronnie & The Rumblers" ולאחר מכן ל-"Ronnie And The Red Caps". דיו סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1960. ב-15 בנובמבר 1988 החליטה העיירה לקרוא רחוב על שמו.
בשנת 2007 חשף דיו כי הוא התחיל ללמוד רוקחות באוניברסיטה בין השנים 1960–1961 אך לא סיים את לימודיו.
דיו קיבל מלגה לבית הספר ג'וליארד אך נאלץ לדחות אותה עקב עיניינו הגובר במוזיקת הרוק. על אף שקולו של דיו נחשב לקול עוצמתי ביותר, דיו אף פעם לא עבר הכשרה ווקאלית מקצועית. את יכולות השירה שלו דיו מצדיק בעזרת טכניקת נשימה נכונה אותה רכש בתור ילד במהלך לימודי הנגינה שלו על קרן צרפתית.

טניישס די

דיו ביצע גם תפקיד אורח (כשהוא מגלם את עצמו) בסרט הפארודיה טניישס די ומפרט הגורל. בנוסף, לטניישס די יש שיר מאלבום הבכורה שלהם שקרוי על שמו של דיו.
גרלין גילכריסט

ביוגרפיה

גילכריסט נולד בדטרויט. ב-1989 עברה משפחתו לפארמינגטון שבדרום מישיגן. הוא למד באוניברסיטת מישיגן וסיים את לימודיו שם כבוגר בהנדסת מחשבים ובמדעי המחשב. עם תום לימודיו האקדמיים, עבר גילכריסט לרדמונד שבמדינת וושינגטון, ושם עבד במשך ארבע שנים בחברת מיקרוסופט. שם סייע בבניית סדרת המוצרים "SharePoint". לאחר מכן, גילכריסט עבד עבור חברת "MoveOn.org" בוושינגטון הבירה, כמארגן קמפיין לאומי.
ביולי 2014, שב גילכריסט לעיר הולדתו דטרויט, והצטרף לממשלו של ראש העירייה מייק דוגן, ועבד תחת קצינת המידע הראשית בת' ניבלוק כמנהל חדשנות וטכנולוגיה מתעוררת. הוא יצר את האפליקציה "סמראט דטרויט" (Smart Defroit) המאפשרת לתושבי דטרויט לדווח על בעיות שונות אל העירייה ולגורמים הנחוצים. נוסף על כך, הוא הוביל את המרכז לאחריות חברתית במדיה חברתית בבית הספר למידע של אוניברסיטת מישיגן. ב-2017, התמודד גילכריסט על תפקיד מזכיר עיריית דטרויט נגד ג'ניס ווינפרי המכהנת. הוא הפסיד לה בהפרש של 1,482 קולות.
ב-2018 בחרה בו גרטשן ויטמר, מועמדת המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל מישיגן, כעמיתה למרוץ בבחירות למושלות שייערכו בנובמבר אותה השנה. עם ניצחונה של ויטמר, גילכריסט נהפך לאפרו-אמריקאי לכהן כסגן מושל מישיגן. הוא נכנס לתפקידו ב-1 בינואר 2019.
אבנאא אלבלד

אבנאא אלבלד (בערבית: ابنا البلد; "בני הארץ", מכונה גם "בני הכפר") היא תנועה ערבית הפועלת בישראל בעיקר בקרב ערבים ישראלים, כשבשורותיה גם מספר יהודים. התנועה הוקמה בשנת 1969 אך התפרסמה בקרב הציבור הרחב לאחר אירועי יום האדמה בשנת 1976.
התנועה מגדירה עצמה כ"תנועה פלסטינית בתוך תחומי הקו הירוק" הקוראת לזכות השיבה לכלל הפליטים הפלסטינים, סיום "הכיבוש הישראלי" בארץ ישראל וכינון מדינה ערבית, חילונית ודמוקרטית בכל שטחי המנדט הבריטי בארץ ישראל ("פלסטין ההיסטורית"). התנועה קוראת ופועלת להחרמה אקטיבית של הבחירות לכנסת.
התנועה מזדהה עם המאבק הפלסטיני ופעיליה מפגינים רבות עם דגלי פלסטין בהפגנות נגד ישראל.

הרשעת בכירים בתנועה

ב-7 בפברואר 2004 נעצרו ארבעה בכירים בתנועה עקב חשד שהעבירו לפעילי פת"ח בג'נין הנחיות להרכבת מטעני חבלה ורקטות בעקבות הוראה של סוכן חזבאללה. בית המשפט המחוזי בחיפה גזר על מוחמד כנאענה מאסר של שנתיים וחצי בגין יצירת קשר עם סוכן זר, ואילו על אחיו חוסאם נגזרו עשר וחצי שנות מאסר על סיוע לאויב. בנובמבר 2005, בעקבות ערעור של הפרקליטות, החליט בית המשפט להאריך את עונשו של כנאענה בשנתיים נוספות. התנועה טענה בתגובה כי זהו חלק מהרדיפות הפוליטיות נגדה ונגד ערביי ישראל בכלל.
השריר הגבן

תיאור

תחילתו של השריר הגבן בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע, ברצועות המרפק (הרצועה העקיפה החישורית והרצועה הטבעתונית) ובעצם הגומד. השריר עוטף את עצם החישור וחלקו המרוחק נאחז בשליש המקורב של פני עצם החישור.

עצבוב

השריר הגבן מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי והשישי (C5,C6) דרך הענף העמוק של עצב החישור.