google/wiki40b huggingface dataset:
צופי אירופה

אזור צופי אירופה הוא חלק מארגון הצופים העולמי, אשר משרדי המטה שלו נמצאים בז'נבה, שווייץ, עם משרד שלוחה בבריסל, בלגיה, אשר מתמקד יותר ביחסי ציבור ובשותפויות; ועם אנשי צוות נוספים אשר עובדים מהבית.

מבנה אזור צופי אירופה

אזור צופי אירופה כולל 41 ארגוני צופים לאומיים אשר חברים בארגון תנועת הצופים העולמי (WOSM), ומקיימים פעילות צופית במערב אירופה ובמרכזה, לא כולל את מדינות ברית המועצות לשעבר: ארמניה, אזרבייג'ן, בלארוס, גאורגיה, מולדובה, רוסיה ואוקראינה, אבל כן כולל, מסיבות תרבותיות, את קפריסין (טכנית לא חלק מאירופה אבל מדינה חברה באיחוד האירופאי) וטורקיה (שנפרשת על פני שתי יבשות) ומסיבות פוליטיות את ישראל.
כל המדינות הקומוניסטיות לשעבר של מרכז ומזרח אירופה וברית המועצות לשעבר פיתחו או מפתחים צופים בעקבות התפתחות האזור בשנים האחרונות. בין מדינות אלו נכללות: אלבניה, בולגריה, מזרח גרמניה, הונגריה, פולין, רומניה, המדינות שהוקמו מצ'כוסלובקיה ויוגוסלביה ואת המדינות הבלטיות העצמאיות של ברית המועצות לשעבר. מבין אלה, פולין, צ'כיה והונגריה היו מוצלחות ביותר בהרחבת פעילות תנועת הצופים שלהן והן מאוד מפותחות, בין השאר הודות לקיומה של תנועות צופים גולות עבור הפזורה של כל אומה בתוך אותן מדינות.

שיתופי פעולה

האזור הוא הגוף המקביל לאזור אירופה של אגודת המדריכות והצופות העולמית (WAGGGS). לאזור צופי אירופה יש קשרים חזקים לאגודת הצופות. שני הארגונים מנהלים משרד משותף בבריסל ומפרסמים ניוזלטר ואתר אינטרנט משותף בשם Euro.Scout.Info (בעבר הוא היה קיים אך ורק בתור ניוזלטר בשם Eurofax).
האזור הוא חבר מלא בפורום הנוער האירופאי (YFJ) אשר פועל תחת מועצת אירופה והאיחוד האירופאי.
קיימים שיתופי פעולה עם אזורי הצופים השונים בעולם: מדי שנה מתקיימים סמינרים משותפים עם אזור הצופים של ארצות ערב, אזור אפריקה ואזור אירו-אסיה.

אלבניה

עד שנת 2014 היה ארגון צופים רשמי באלבניה אך בעקבות דיון של ארגון הצופים העולמי הוחלט להשהות את חברות צופי אלבניה בתנועה העולמית בעקבות אי-סדרים בנושאים הנדרשים על-מנת להיחשב חברים בארגון הצופים העולמי.

אנדורה

אנדורה היא אחת מארבע המדינות העצמאיות היחידות בעולם בהן אין פעילות צופים. האוכלוסייה באנדורה כרגע מספיק גדולה כדי להכיל תנועת צופים, אך ארגון הצופים של המובלעת הקטנה בהרי הפירניים הפסיק לפעול מאז שנות ה-80 ונכון להיום אין ארגון צופים רשמי במדינה.

הוותיקן

אין כרגע תנועת צופים בקריית הוותיקן. אך עם זאת, המשרדים הראשיים של ארגון הצופים הקתוליים העולמי נמצאים בוותיקן.
יבגני ניקיטין

יבגני ניקיטין הוא כימאי פיזיקלי ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה לכימיה של הטכניון.
בין השנים 1955-1950 ניקיטין היה תלמיד במחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת סראטוב ברוסיה. בשנת 1958 סיים לימודי דוקטורט במכון לכימיה פיזיקלית באקדמיה למדעים במוסקבה. בין השנים 1991-1965 היה חבר סגל במכון מוסקבה לפיזיקה וטכנולוגיה והתקדם עד לדרגת פרופסור מן המניין. החל משנת 1992 ועד לשנת 2002 היה פרופסור לכימיה פיזיקלית בטכניון ומאז הוא פרופסור אמריטוס. משנת 2002 הוא משמש פרופסור אורח במכון מקס פלאנק בגוטינגן, גרמניה.
במהלך עבודתו כחוקר פרסם ניקיטין 18 ספרים ולמעלה מ-320 מאמרים בתחום התמחותו.
בשנת 1977 התקבל ניקיטין כחבר לאקדמיה לאופולדינה, האקדמיה הלאומית למדעים של גרמניה. בשנת 1983 התקבל כחבר באקדמיה האירופית למדעים ואמנויות. מאז שנת 1987 הוא חבר באקדמיה הבינלאומית למדע קוונטי ומולקולרי. בשנת 1991 הוענק לו פרס אלכסנדר פון הומבולדט, מאוניברסיטת גטינגן. בשנת 2012 הוא התקבל כחבר באקדמיה למדעים ולמדעי הרוח של גטינגן.
אנדוהדרל פולרן

אנדוהדרל פולרן (באנגלית: Endohedral Fullerene), או אנדופולרן (Endofullerene) הוא פולרן בעל אטומים, יונים או צברי אטומים נוספים כלואים בתוך הספירה הפנימית שלהם.
הלנתן C₆₀ הראשון שסונתז ב-1985 נקרא La@C₆₀.
הסימן "@" בשם הוא נוטציה המסמלת מולקולה קטנה הכלואה במעטפת.
אנדוהדרל פולרן עשוי להיות החומר היקר בעולם; עלות הפקתו עומדת על 145 מיליון דולר לגרם. מחקרים שונים נעשים בנוגע לשימושים אפשריים שלו, כאשר אחת האפשרויות היא שישמש לייצור שעונים מדויקים שיחליפו את השעונים האטומיים המדויקים, אך הגדולים יחסית. שעון כזה יוכל להיות בגודל של שבב ומדויק מאד ועל ידי כך לשבת בתוך מכשירים ניידים. אם אכן יצליח לשמש כשעון כזה הוא עשוי להגדיל את דיוק ה-GPS במכשירים ניידים מדיוק של כמה מטרים לדיוק ברמה של מילימטר בודד.

סימון

בכתיב כימי מקובל, באקמינסטרפולרן (C₆₀) עם אטום (M) היה נכתב כ: MC₆₀, ללא כל תלות ביחס להימצאות M בתוך או מחוץ לפולרן. כדי לאפשר דיון מפורט יותר עם איבוד מידע מינימלי, סימון מפורש יותר הוצע בשנת 1991, בו אטומים מצד שמאל לסימן ה-"@" נמצא פיזית בתוך רשת אטומים הרשומים מצד ימין לסימן ה-"@". בדוגמה שהבאנו לעיל, הסימון הנכון יהיה M@C₆₀, אם M נמצא בתוך רשת אטומי הפחמן.
סימון מורכב יותר יכול להיות: (K₂(K@C₅₉B, אשר מבטא מצב של רשת של 60 אטומי כלוב פולרן עם אטום בורון אחד מוחלף בפחמן ברשת גאודטית, עם פוטסיום בודד כלוא בפנים, ועם שני אטומי פוטסיום קשורים מבחוץ.
אלכסנדר קורדה

קורות חיים

קורדה נולד בהונגריה בשם "שאנדור לאסלו קלנר". הוא הבכור מבין ארבעה אחים, ששניים מהם, זולטן קורדה ווינסנט קורדה עסקו אף הם בקולנוע כבמאים וכמעצבי תפאורה. בשנת 1909 עבר לבודפשט ובתחילת דרכו עבד כעיתונאי, אך מצא את דרכו לתעשיית הקולנוע, והיה לבמאי ומפיק ידוע ומבוקש. התהפוכות בהונגריה שלאחר מלחמת העולם הראשונה, ועליית משטרו של האדמירל מיקלוש הורטי שהיה משטר לאומני ובעל נימות אנטישמיות, הביאו את קורדה לצאת את הונגריה, בתחילה לווינה וברלין, שם עסק בקולנוע בהצלחה רבה, ולאחר מכן, ב-1927 ניסה את מזלו בהוליווד וזכה להצלחה מועטה, על אף שיצר שם 16 סרטים. בשנת 1931 הגיע ללונדון ושם זכה להצלחתו הגדולה.
ב-1932 ייסד את חברת לונדון פילמס שהקימה אולפנים בדנהם. שם התחיל ליצור סרטים מלאי חיות ומרתקים, ולאחר המצאת הסרט הצבעוני, גם מרהיבים מבחינה ויזואלית. סרטו מ-1933 "חייו הפרטיים של הנרי השמיני" בכיכובו של צ'ארלס לוטון, חצה את מחסום האוקיינוס האטלנטי, היה מועמד לפרס אוסקר כסרט הטוב ביותר, וזיכה את לוטון באוסקר כשחקן הטוב ביותר. לוטון כיכב גם בסרט "רמברנדט" (1936) שהיה אף הוא להצלחה, ובניסיון ביש המזל ליצור סרט על פי הספר "אני קלאודיוס" של רוברט גרייבס, ובבימוי יוזף פון שטרנברג, ניסיון שכשל וכמעט והחריב את הקריירה של כל המעורבים בו.
בשנת 1936 היה קורדה חבר בוועדת מוין שהוקמה על מנת להגן על תעשיית הקולנוע הבריטית מפני התחרות מתעשיית הסרטים האמריקאית. זכורה אמירתו כי "אם האמריקאים ישיגו שליטה בחברות הקולנוע הבריטיות, יווצרו סרטים בבריטניה, אך אלו יהיו אמריקנים בדיוק כמו אלו שייווצרו בהוליווד. אנו על סף יצירת אסכולה בריטית של יצירת סרטים בארץ זו". בשנה זו קיבל קורדה את האזרחות הבריטית.
בשנים אלו יצר קורדה קלאסיקות קולנועיות, המזוהות עם תור הזהב של תעשיית הסרטים בבריטניה, ובהן סרט ההרפתקאות "הגנב מבגדד" (1940), סרט מרהיב, צבעוני ומושקע, שהביא את חזונו היצירתי של קורדה לידי מימוש.
עם פתיחת מלחמת העולם השנייה שימש קורדה, שהרבה במסעות בין בריטניה וארצות הברית שליח לא רשמי של וינסטון צ'רצ'יל למשימות חשאיות בארצות הברית. ב-1941 ביים והפיק את הסרט ליידי המילטון שהיה עם מסרים פרו-בריטיים. בשנת 1942 קיבל תואר אבירות מהמלך ג'ורג' השישי והיה לבמאי הקולנוע הראשון שקיבל תואר זה.
ב-1949 היה מעורב ביצירת הקלאסיקה הקולנועית "האדם השלישי". קורדה והחברה שייסד "לונדון פילמס" המשיכו ליצור סרטים מצליחים עד מותו, בשנת 1956.

חייו הפרטיים ומשפחתו

קורדה היה נשוי שלוש פעמים. בראשונה לשחקנית ההונגריה מריה קורדה, מנישואים אלו נולד בנו פיטר וינסנט קורדה. השניים התגרשו בשנת 1930. בשנת 1939 נישא לכוכבת ההוליוודית מרל אוברון אך התגרש ממנה כעבור חצי שנה. בפעם השלישית נישא בשנת 1953 לאלכסנדרה בויקון, ונישואין אלו החזיקו מעמד עד מותו.
קורדה מת בלונדון בשנת 1956. האקדמיה הבריטית לאומנות הקולנוע והטלוויזיה מכבדת את זכרו בכך שהיא מעניקה מדי שנה את "פרס אלכסנדר קורדה" ל"סרט הבריטי הבולט של השנה" במסגרת חלוקת פרס באפט"א.
רות בייט-מרום

רות בַּייט-מרום (נולדה ב-22 בדצמבר 1946 בירושלים) היא פרופסור חבר לפסיכולוגיה במחלקה לחינוך ולפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה. היא חוקרת חשיבה אינטואיטיבית, שיפוט וקבלת החלטות וכותבת ספרי לימוד לסטודנטים בתחומים הללו ובסטטיסטיקה ושיטות מחקר.

ביוגרפיה

בייט-מרום היא בתם של לוֹטֶה והנס בייט, ילידי גרמניה שעלו לארץ ישראל ב-1935. אביה היה יד ימינה של הנרייטה סאלד בעבודתה בעליית הנוער, ועם פטירתה, קיבל את ניהול המפעל לידיו. הוא נהרג בקסטל באחת השיירות שהותקפו בדרך לירושלים ב-1947, כשחזר מקבלת פנים לילדים עולים בעתלית. בייט-מרום נולדה וגדלה בירושלים. את שירותה הצבאי עשתה בנח"ל. 
בשנת 1971 סיימה את לימודיה לתואר ראשון בסטטיסטיקה ובפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים והמשיכה שם ללימודי תואר שני ושלישי בפסיכולוגיה (בהנחיית פרופ' דניאל כהנמן ופרופ' עמוס טברסקי), שאותם סיימה ב-1978. במקביל לימדה סטטיסטיקה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, הייתה שותפה מרכזית בפיתוח תוכנית לימודים על חשיבה בתנאי אי-ודאות לתלמידי חטיבות הביניים, שימשה יועצת מתודולוגית בנושאי חיזוי בצה"ל וייעצה לתוכניות לימודים במרכז למחקר ולפיתוח תוכניות לימודים של בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1982-1980 נסעה לפוסט-דוקטורט במכון לחקר החלטות ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית.
בשנת 1982 התקבלה כחברת סגל בכיר באוניברסיטה הפתוחה, שבה היא עובדת מאז ועד היום. במסגרת זו עסקה במחקר, כתבה ספרי לימוד וכיהנה במגוון תפקידים מנהליים החל בראשות המחלקה לחינוך ולפסיכולוגיה ועד סגנית הנשיא לעניינים אקדמיים. במשך תשע שנים הייתה בייט-מרום חברת המועצה להשכלה גבוהה והיא חברה במועצות המדעיות של המרכז הארצי לבחינות ולהערכה והרשות הארצית למדידה ולהערכה בחינוך.
בשנת 1976 הוציאה את ספרה הראשון "מבוא לסטטיסטיקה: שיטות לתיאור וניתוח נתונים והיסק ממדגם לאוכלוסייה", שהיה הספר הראשון בעברית ללימוד סטטיסטיקה לסטודנטים במדעי החברה. מאז היא ממשיכה לכתוב ספרי לימוד לסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה בתחום המתודולוגיה המחקרית (סטטיסטיקה ושיטות מחקר) ובתחומי מחקריה ועיסוקיה: פסיכולוגיה של השיפוט האינטואיטיבי ומבחנים פסיכולוגיים.
בית הכנסת העתיק בפקיעין

בית הכנסת העתיק של פקיעין הוא בית כנסת קדום בכפר פקיעין שבגליל המערבי. על פי מסורת, בית הכנסת הוקם במקום בית מדרשו של רבי יהושע בן חנניה. מועד הקמת בית הכנסת אינו ידוע אך הוא שופץ בתחילת שנת ה'תרל"ג (1873). את המימון לשיפוץ בית הכנסת נתן יהודי מביירות בשם רפאל הלוי. כתובת המנציחה את תרומתו מצויה במשקוף בית הכנסת.

שרידים קדומים

בשנים 1926 ו-1930 התגלו בבית הכנסת שני לוחות אבן עתיקים אשר הוצבו בבית הכנסת בשימוש משני בעת הקמתו. ככל הנראה לוחות אבן אלו גולפו סמוך לימי בית שני והם חלק משרידי בית הכנסת הקדום.
על לוחות האבן ישנם תבליטים. באחד תבליט של מנורת המקדש, למרגלותיה של המנורה שופר ומחתה מצדה האחד ולולב מצדה השני. על לוח האבן השני ישנו תבליט של שער מפואר, לצד השער שני עמודים ומעליהם מעין קונכייה. מקובל להניח שהתבליט מתאר ארון קודש. שני הלוחות שולבו בתוך קיר בית הכנסת.
בבית הכנסת נמצאו גם שרידי ספר תורה עתיק שעל פי ההערכה הגיעו בידי פליטים שנסו מירושלים לאחר חורבן בית שני.
בעבר הלא רחוק היה בארון הקודש ספר תורה עתיק בן מאות שנים הכתוב על עור צבי.

בית הכנסת בתקופה החדשה

יצחק בן צבי חקר בין היתר בספרו שאר ישוב את בית הכנסת העתיק, אדריכל מאיר בן אורי יזם את שיפוץ בית הכנסת ועיצב תוכניות לחזית הדרומית עם המנורה ושלט הזיכרון, הדלת והחלונות בכניסה המופיעים על שטר 100 ש"ח, וחצר בית הכנסת בכללותה, הצעתו משנת 1954 בוצעה בפיקוחו בשנים 56–1955. בן אורי יזם ייחוס השיפוץ לבן צבי מתוך הערכה לפועלו ולהשפעת החוברת משנת 1922 על יוזמתו של בן אורי. הקשר בינו לבית הכנסת בא לידי ביטוי בנוסח לוח ההקדשה בחזית הדרומית, ובכך שחזית הכניסה לבית הכנסת מופיעה על צדו האחורי של שטר 100 ש"ח, בו מופיע דיוקן הנשיא.
כיום בית הכנסת מתוחזק על ידי מרגלית זינאתי, ממשפחת זינאתי שחיה בפקיעין מזה זמן רב, המתגוררת בסמוך לו (בבית זינאתי). בית הכנסת נפתח לביקורים ותפילות בתיאום מראש. המבנה זקוק לשיפוץ ושימור נרחב, בעיקר מפגעי רטיבות.

עץ התות העתיק

בחצר בית הכנסת גדל עץ תות עתיק. העץ הובא מלבנון, ומניב פרי משובח בתחילת הקיץ.
טנדי ניוטון

ביוגרפיה

ניוטון נולדה בלונדון, בתם של ניק וניישה ניוטון שהיגרה לאנגליה מזימבבואה. שמה "טאנדיווה" פירושו "נאהב", ומקורו בשפת הזולו. ניוטון למדה אנתרופולוגיה חברתית באוניברסיטת קיימברידג' וסיימה את לימודיה לתואר ב-1995.
ניוטון ערכה את הופעת הבכורה שלה ב-1991 בדרמת הנעורים האוסטרלית "פלירט". בהמשך שיחקה בדרמת האימה מועמדת 2 פרסי האוסקר המבוססת על הרומן מאת אן רייס "ראיון עם הערפד"; ניוטון הופיעה בתפקיד משני בתור ווייבאט, עוזרת הבית של הערפד לואיס דו לאק (בראד פיט).
ב-1998 שיחקה ניוטון בדרמה המבוססת על הרומן זוכה פרס פוליצר של טוני מוריסון, "חמדת"; בסרט גילמה ניוטון צעירה בשם חמדת ההופכת לבת בית אצל סת' (אופרה וינפרי) אך מאיימת על שלוות נפשה. 
בנוסף שיחקה ניוטון גם בדרמה של ברנרדו ברטולוצ'י "התקרבות".
בשנת 2000 הופיעה בסרט ההמשך למותחן הפעולה "משימה בלתי אפשרית", בו גילמה את ניה הול, גנבת מקצועית המצטרפת אל איתן האנט (טום קרוז) במשימה חשאית ומסוכנת ברחבי אוסטרליה.
ב-2004 השתתפה ניוטון בדרמת הפשע זוכת 3 פרסי האוסקר של פול האגיס, "התרסקות". על הופעתה הדרמטית בסרט זכתה ניוטון לשבחי הביקורות וכן זכתה בפרס באפט"א. בסרט גילמה ניוטון את דמותה של כריסטין ת'ייר, אשתו של במאי קולנוע (טרנס הווארד), המוטרדת מינית על ידי שוטר (מאט דילון), לאחר שזה עוצר את מכוניתם; יום מאוחר יותר מכוניתה מתהפכת בתאונת דרכים, וחייה ניצלים על ידי אותו שוטר.
בנוסף שיחקה ניוטון בסרט ההמשך למותחן הפעולה הבדיוני "פיץ בלאק", "רידיק: המסע מתחיל", בו גילמה את דיים ואקו, אשתו של מפקד כוחות האופל "הנקרומונגרים" (קארל אורבן). ב-2006 שיחקה בדרמה "המרדף לאושר" וגילמה את לינדה, אשתו של כריס גרדנר (וויל סמית'), שעוזבת אותו ומשאירה אותו עם בנו.
ב-2007 הופיעה ניוטון בקומדיה "נורביט", בה גילמה את קייט תומאס, אליה נקשר בילדותו גיבור הסרט נורביט (אדי מרפי), בהמשך היא עוזבת אותו, וכשהוא מבקר בבית היתומים בו גדל - היא מבקרת שם במפתיע והאהבה הישנה מתעוררת לחיים.
ב-2008 גילמה ניוטון את דמותה הפוליטית של מזכירת המדינה של ארצות הברית קונדוליסה רייס בדרמה הביוגרפית "W". בנוסף שיחקה בסרט הפשע של גאי ריצ'י "רוקנרולה" וגילמה את סטלה, מנהלת החשבונות של המיליארדר הרוסי המאיים יורי אובומביץ'.
ב-2009 שיחקה ניוטון בתפקיד ראשי בסרט האסונות של רולנד אמריך "2012", בו גילמה את לאורה וילסון, בתו של נשיא ארצות הברית תומאס וילסון (דני גלובר).
ב-2013 שיחקה בסדרת הטלוויזיה חוצה את הקווים.
מ-2016 משחקת בסדרת הטלוויזיה "וסטוורלד" של HBO בתפקיד מייב. מ-2017 משחקת בסדרת הטלוויזיה שחיתות של הבי.בי.סי

חיים אישיים

בשנת 1998 נישאה ניוטון לבמאי-מפיק אול פארקר, לזוג נולדו שתי בנות ובן.
Air and Simple Gifts

איר ומתנות פשוטות (באנגלית: Air and Simple Gifts) היא יצירה להרכב קאמרי, שנכתבה על ידי מלחין הסרטים האמריקאי ג'ון ויליאמס לכבוד השבעתו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. 
היצירה נוגנה לראשונה בציבור בטקס השבעתו של הנשיא אובמה בבירה וושינגטון, על ידי אנטוני מקגיל (קלרינט), יצחק פרלמן (כינור), יו-יו מה (צ'לו) וגבריאלה מונטרו (פסנתר). למרות שבטקס ניגנה הרביעייה, הושמעה היצירה מהקלטה שנעשתה יומיים לפני כן, מחשש לתקלות. זאת הייתה הפעם הראשונה שיצירה נכתבה במיוחד ונוגנה בטקס השבעה של נשיא ארצות הברית. 
ויליאמס ביסס את היצירה על שיר ידוע של שייקרים מהמאה ה-19, "מתנות פשוטות". מוטיבים מרכזיים ביצירה נלקחו מהבלט "אביב בהרי האפלצ'ים" של אהרן קופלנד. קופלנד נבחר כמלחין מכיוון שויליאמס ידע שהוא אחד המלחינים האהובים על אובמה.
אורך היצירה הוא כ-4 וחצי דקות, והיא מורכבת משלושה חלקים.
גלפגוס (ספר)

על הספר

הספר מתאר את השתלשלות האירועים הבדיונית המובילה להשמדת הציווילזציה ולאבולוציה של האדם לכדי יונק ימי. חלקו הראשון של הספר מתאר את הפלגתה של ה"באהיה דה דרווין", ספינת פאר שאמורה הייתה לשאת אורחים מפורסמים למסע לאיי גלאפגוס. משבר כלכלי עולמי חמור ופריצתה של מלחמה בדרום אמריקה גורמים לכך שרק נוסעים מעטים נמצאים על הספינה, כשזו עולה על שרטון ליד האי הבדיוני סנטה רוסליה. מגפה הגורמת לעקרות משמידה את כל האנושות מלבד הבודדים שנקלעו לסנטה רוסליה. במליון השנים הבאות, בני האדם עוברים אבולוציה כך שיתאימו לחייהם החדשים כיונקים ימיים - בין השאר, ראשם קטן, ידיהם מתנוונות והופכות לסנפירים.
הספר מסופר מנקדות מבטו של ליאון טראוט, בנו של סופר המדע הבדיוני קילגור טראוט, דמות שמופיעה בהרבה מספריו של וונגוט. רוח הרפאים של ליאון עוקבת אחרי בני האדם במשך מיליון שנה ומספרת את ההיסטוריה של תושבי האי וכן של עצמה.
הכוכב האדום בלגרד (כדורסל)

היסטוריה

מועדון הכדורסל נוסד ב-1945 והשתתף בליגה היוגוסלבית עם זכייה של 15 אליפויות ו-5 גביעים.
מאז שהחל להשתתף בליגה הסרבית הקבוצה אמנם בצמרת דרך קבע, אך לא מצליחה לזכות בתארים כמו בעבר. לעומת זאת, יריבתה העירונית פרטיזן בלגרד זכתה בחמש אליפויות רצופות מאז החלה לפעול הליגה הסרבית.
הקבוצה משתתפת במסגרת הליגה האדריאטית מאז שנת 2002 והשלב הגבוה ביותר שהגיעה אליו היה חצי הגמר (4 פעמים). כמו כן השתתפה הקבוצה במפעלים האירופאים השונים והשלב הכי גבוה היה הזכייה בגביע ספורטה בשנת 1974.
בסיום עונת 2010/11, התמזגה לתוך המועדון קבוצת הכדורסל של ז'לזניק בלגרד שהתפרקה.
הכוכב האדום בלגרד עלתה בפעם הראשונה ליורוליג בשנת 2013-2014 בו סיימה בבית ד' במקום החמישי במאזן 4-6 ולא העפילה לטופ 16.
בעונת 2017/18 זכתה באליפות ליגת העל הסרבית בפעם הרביעית ברציפות.
צירי

הגייה

בהגייה הספרדית ובתימנית, ובהתאם אליהם בהגייה עברית ישראלית, הצירי נהגה כתנועה קדמית, אמצעית בלתי-מעוגלת e̞. להאזנה: 
בהגייה אשכנזית נהגה הצירי לרוב כדיפתונג ey. באזורים מסוימים, בעיקר בפולין, נהגה הצירי כדיפתונג ay (כיום הגייה זו נפוצה בקרב חלק מהחסידים).
ההגיות המסורתיות כולן אינן מבדילות בין הצירי המלא לצירי החסר. כאשר נקבעה הגיית העברית המודרנית, הציע דוד ילין לחדש הבחנה בין צירי מלא לחסר בהגייה, ולהגות צירי מלא כ-ey (כבהגייה אשכנזית) וצירי חסר כ-e (כבהגייה ספרדית). אולם, ועד הלשון קבע את ההגייה על פי ההגייה הספרדית שאינה מבחינה בין צירי מלא וחסר ובין אלו לסגול. על אף החלטה זו, רבים מדברי העברית המודרנית מבדילים בפועל בין צירי מלא וחסר בדיבורם, באופן זהה להצעת ילין.

שימוש באמות קריאה עם צירי

כללי הכתיב התקניים של האקדמיה ללשון העברית קובעים כתיב אחיד של אמות קריאה בכתיב מנוקד ובכתיב לא מנוקד. בכתיבה בעברית בפועל מתקיימות לעיתים קרובות חריגות מכללים אלה.
אלא אם כן יש לכך סיבה דקדוקית, צירי באמצע המילה נכתב חסר, למשל במילה זֵר (שבלא ניקוד אפשר לקראה גם "זָר"). הסיבה העיקרית לכתיבת צירי מלא היא שאם הקריאה היא חלק מהשורש או מצורן שמצטרף למילה.
מרינה גראנדה

מרינה גראנדה (באיטלקית: Marina Grande) הוא הנמל הראשי של האי קאפרי ואחד מבין שני נמליו (השני הוא מרינה פיקולה). הנמל ממוקם מצפון לעיר המרכזית של האי, הקרויה גם היא קאפרי, ולמרגלות מונטה סולארו.

היסטוריה

הנמל הראשון שפעל באי היה נמל מרינה פיקולה, בחופו הדרומי של האי. נמל זה שימש בתקופה הרומית את תושבי האי ודייריו ובהם הקיסרים הרומיים אוגוסטוס וטיבריוס.
נמל מרינה גראנדה שימש נמל דייגים עתיק והחל לפעול כבר בתקופת שלטונו של הקיסר הרומי אוגוסטוס. הקיסר טיבריוס ביצר את הנמל.
במהלך המאה השביעית  נפטר הבישוף קוסטנזו בעיר הנמל, והפך לקדוש הנוצרי המגן של האי קאפרי.

גאוגרפיה

הנמל ממוקם בצידו הצפוני של האי. המעגנה מחולקת לפי גודלם של כלי השייט העוגנים בה, כאשר סירות קטנות עוגנות בסמוך לחוף. כיכר קטנה, משקיפה על הנמל שהמבנים המקיפים אותה בנויים בסגנון המאפיין את האי.

תחבורה

נמל מרינה גראנדה משמש את המעבורות המקשרות בין האי קאפרי לבין העיר נאפולי ובעיקר את התיירים הרבים המגיעים אל המערה הכחולה. הפוניקולר של קאפרי מקשר בין הנמל לבין העיר קאפרי במעלה מונטה סולרנו.
מאשל מונטנו

ביוגרפיה

מונטנו נולד בקרנג' שבצפון טרינידד וגדל בסיפריה שבדרום האי. הוא התפרסם כזמר כבר בגיל 7. ב-1984 הקים, יחד עם אחיו הבכור וכמה משכניהם את להקת Pranasonic Express, שהחליפה את שמה ל-Xtatik ב-1989. במשך השנים התחלפו כמה מחבריה, אך מונטנו נשאר הסולן והדמות הבולטת בה. 
במקביל לפעילותו בלהקה, פיתח גם קריירה עצמאית. ב-1984, והוא בן 9 בלבד, הופיע במדיסון סקוור גארדן בניו יורק. את אלבומו הראשון, "Too Young To Soca", הקליט ב-1985. ב-1986 השתתף בתוכנית הטלוויזיה האמריקנית "Star Search", בהנחייתו של אד מקמהון. ב-1987 זכה במקום השני בפסטיבל כותבי השירים הלאומי של טרינידד וטובגו עם שירו "Dream Girl", וגם היה לטרינידדי הראשון שזוכה במקום הראשון בפסטיבל השירים הקריבי בברבדוס, ולאדם הצעיר ביותר שזוכה בתחרות זו.
ב-1997 נבחר שירו "Big Truck" ל-"Carnival Road March" - השיר שלצליליו צועדים המתחרים בקרנבל בהגיעם לנקודות השיפוט. מאז נבחרו שישה שירים נוספים של מונטנו ל-Carnival Road March:‏ "Band of De Year"‏ (2006, יחד עם פטריס רוברטס), "Jumbie"‏ (2007), "Advantage"‏ (2011), "Pump Yuh Flag"‏ (2012), "(Ministry of Road (MOR"‏ (2014) ו-"Like Ah Boss"‏ (2015).
בשנת 2011 זכה מונטנו לראשונה בתחרות מלך הסוקה הבינלאומי, הנערכת בסמוך לקרנבל, עם שירו "Advantage". זכייה זו הייתה הראשונה מבין חמש זכיות רצופות בתואר. בכולן היה השיר עמו זכה ל-Carnival Road March, למעט ב-2013, אז ביצע את השיר "Float", וחלק בתואר מלך הסוקה עם סופרבלו הוותיק.
פיטר ברגר

ביוגרפיה

ברגר נולד בווינה, אוסטריה, וזמן קצר לאחר מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית. בשנת 1949 קיבל תואר B.A. בואגנר קולג', לאחר מכן המשיך את לימודיו בבית הספר החדש למחקר חברתי בניו-יורק (כיום: בית הספר החדש), וקיבל תואר M.A. בשנת 1950, ו-Ph.D. בשנת 1954.
בשנים 1955 ו-1956 עבד באקדמיה האוונגלית בעיירה באד בול שבדרום גרמניה. בין השנים 1956 ו-1958 היה מרצה בכיר באוניברסיטת דרום קרוליינה. בין השנים 1958 ו-1963 היה מרצה בכיר בסמינר התאולוגי בהרטפורד. לאחר מכן היה פרופסור בבית הספר החדש למחקר חברתי, באוניברסיטת ראטגרס ובבוסטון קולג'. משנת 1981 היה ברגר פרופסור לסוציולוגיה ותאולוגיה באוניברסיטת בוסטון, ומשנת 1985 ניהל את המכון למחקר התרבות הכלכלית, שנקרא כיום המכון לתרבות, דת ויחסים בינלאומיים.
ברגר קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לויולה, ואגנר קולג', האוניברסיטה של נוטרדאם, אוניברסיטת ז'נבה ואוניברסיטת מינכן. בנוסף, ברגר חבר כבוד באגודות מדעיות רבות.
נפטר בניו יורק ב-27.6.2017

הלך מחשבה

ברגר ידוע בשל השקפת עולמו לפיה המציאות החברתית היא תוצר של תודעה אנושית. ברגר עסק בעיקר בקשר שבין הפרט לחברה. בספרו הבניה החברתית של המציאות, פיתח ברגר תאוריה חברתית: "חברה כמציאות אובייקטיבית וכמציאות סובייקטיבית". תאוריה זו מתארת את תפיסת הפרט את המציאות הסוביקטיבית, הנובעת מיחסיו עם מבנים חברתיים. הוא כותב על כך שתפיסות והמצאות אנושיות חדשות הופכות לחלק מהמציאות שלנו באמצעות תהליך של אובייקטיפיקציה. לרוב מציאות זו אינה נתפסת לאחר מכן כיצירה אנושית, לתהליך זה קורא ברגר ראיפיקציה.
לפי ברגר השפה היא "מערכת הסימנים החשובה ביותר של החברה האנושית". תפיסתו את המבנה החברתי כסובב סביב חשיבות השפה דומה לאופן שבו ראה הפילוסוף הגל את הרוח.
בדומה לרוב הסוציולוגים של הדת בזמנו, הוא טעה כשחזה כי העולם יעבור תהליך כולל של חילוניות, ומספר פעמים הודה כי טעה, וציין כי המידע שנאסף בנושא מוכיח כי התחזית לא התממשה. בסוף שנות ה-80, ברגר הכיר באופן פומבי בכך שדת (ישנה וחדשה) לא זו בלבד שנותרה נפוצה אלא במקרים רבים אף הפכה האמונה עצמה למלאת חיים יותר מבעבר.
הוא מציין שהדת היא עדיין כוח חברתי חזק, אך עם זאת פלורליזם והגלובליזציה משנים את האופן שבו אדם חווה את הדת, בעוד שבעבר אופיה של הדת היה מובן מאליו, כיום הדת היא חיפוש אינדיבידואלי אחר העדפה דתית. עם זאת, בספרו "הדה-חילוניות של העולם" (באנגלית: The Desecularization of the World), הוא מסמן את האקדמיה המערבית ואירופה המערבית כיוצאים מהכלל, כמי שנותרו חילוניים לעומת שאר העולם.
למרות הופעת "פרדיגמה חדשה" בסוציולוגיה של הדת, השואבת השראה מתיאורית ה"מחשבה הרציונלית" בבואה להסביר את החברות (כנסיות) והצרכנים (מאמינים), אופן המחשבה של ברגר השפיע על בעלי תפקידים חשובים בתחום הסוציולוגיה כיום.
כריסטיאן בוהר

ביוגרפיה

כריסטיאן בוהר כתב את המאמר המדעי הראשון שלו "Om salicylsyrens indflydelse på kødfordøjelsen" ("ההשפעה של חומצה סליצילית על העיכול של בשר"), בגיל 22. הוא קיבל תואר ברפואה בשנת 1880, למד אצל קארל לודוויג באוניברסיטת לייפציג, וקיבל דוקטורט בפיזיולוגיה. הוא התמנה לפרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת קופנהגן בשנת 1886.
בוהר התחנך על הדת הלותרנית, אולם בשלב מאוחר יותר בחייו הפך לאתאיסט.

פיזיולוגיה

הוא היה הראשון שאפיין את המושג נפח מת. 
ב-1903, כריסטיאן בוהר תיאר את התופעה, המכונה כעת אפקט בוהר.
אוסובה (מחוז משנה קוסטופיל)

היסטוריה

אוסובה וישקה הוקמה ב-1836, בימי הצאר ניקולאי הראשון, על ידי 137 יהודים מבריסק שרכשו קרקעות על שטח של 28,950 דונם.]
אוסובה וישקה החלה כמושבה חקלאית יהודית, בחלוף השנים שטח הקרקע הצטמצם, הן משום שחלק מן הרכישה לא מומש ונשאר בחכירת איכרים פולניים, והן מפני שהבעלים היהודים מכרו חלק משטחיה לצרכים שונים.] בסוף המאה ה-19 התגוררו במקום 577 יהודים וב-1921 נמנו במפקד 700 יהודים, שהיו 97% מכלל האוכלוסייה. מסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 החלה באוסובה וישקה פעילות של תנועות נוער יהודיות: "החלוץ", "השומר הצעיר" ו"בית"ר". אלה נסגרו בפקודת השלטונות, משום שהשלטונות חשדו בראשי הסניפים שהם קומוניסטים.] היהודים בעיירה עסקו במגוון עבודות הקשורות במלאכה. ביניהם היו חייטים, סנדלרים, נפחים, נגרים וזגגים. בנוסף לכך היה במקום בית מלאכה לבניית לבנים וטחנת קמח. במושבה היו שלושה בתי מדרש ובית ספר יסודי אחד. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה השטח עבר לפולין ובשנת 1939, בהתאם להסכם ריבנטרופ-מולוטוב, סופח לברית המועצות.

במלחמת העולם השנייה

מספרם המוערך של היהודים באוסובה וישקה ב-1941 הוא 850. בימים הראשונים של יולי 1941 נכבשה אוסובה וישקה על ידי גרמניה הנאצית. בסוף אותה שנה הוקפו חלק מן הבתים בתיל דוקרני ונוצר מעין גטו עליו שמרה משטרת העזר האוקראינית. יהודי אוסובה וישקה המשיכו לעבד את שדותיהם תחת פיקוח השוטרים. בחודש אוקטובר 1942, לאחר שנאספו היבולים משדות אוסובה וישקה, אספו הגרמנים את יהודי המושבה, הצעידו אותם ברגל ואחר כך הסיעו אותו ברכבת לאזור קוסטופול ושם נרצחו בבור ירי ביחד עם יהודי הגטו של דרז'נה. 
לפני חיסול היהודים התארגנה ביערות הקרובים לאוסובה וישקה קבוצה של 30 צעירים תחת פיקודו של יצחק זקוסקה. יצחק שירת כחייל בצבא הסובייטי, נפל בשבי הגרמנים ליד סמולנסק, הצליח לברוח וחזר לאוסובה, מכיוון שחשדו בו שהוא צנחן סובייטי, הוא נאלץ לברוח ולהסתתר ביערות.] באחת הפעולות, לאחר חיסול הגטו, העלתה קבוצת צעירים זו באש את בתי היהודים ולקחו משוטרים אוקראיניים את נשקם. באפריל 1943 מנתה היחידה 63 אנשים. בסוף אותו חודש נערך קרב עם הגרמנים ובמהלכו נפלו 29 איש.]
בסוף ינואר 1944 שוחררה אוסובה וישקה. 15 יהודים מתושבי המקום ניצלו בזכות מחבואם ביערות.]