google/wiki40b huggingface dataset:
אדואר מאנה

חייו

מאנה נולד למשפחה בורגנית בעלת אמצעים, אביו היה משפטן מצליח. מעמדו הכלכלי הקנה לו את האפשרות להביע את דעותיו ומחאותיו מבלי לחשוש לפרנסתו, בניגוד לאמנים אחרים אשר היו תלויים בפטרונים. כנער חלם על קריירה צבאית כקצין-ים אך משנכשל פעמיים בבחינות הקבלה, החל בלימודי האמנות אצל קוטיר (Thomas Couture). נטען כי יצירתו הושפעה בעיקר מהתבוננות ביצירות של אמנים הולנדים וספרדים.
ההשפעה מתבטאת בנושאים אותם צייר מאנה ובתיאור הדרמטי של הדמויות. מאנה גם גרם לשערורייה כשהוסיף נשים עירומות לציוריו בצורה חדשה ושונה מתמיד. כך בציורו: Luncheon on the Grass (ארוחת בוקר על הדשא) שם מופיעים גברים לבושים לגמרי ואשה עירומה לצידם כשהאשה אינה משפילה את עיניה, אלא מישירה את מבטה אל הצופה. סוג כזה של ציור לא היה נהוג בתקופה זו, ונחשב לזלזול וחוסר מקצועיות. בציור זה השתמש מאנה באחיו, גיסו לעתיד, באשתו סוזאן ובדוגמנית בשם: ויקטורין מירנט, (Victorine Meurent) ציירת בעצמה כמודליסטים עבור הציור. כך גם הטיפול המקוצר, הדומה לשרטוט, חידוש שיצר הבחנה בין מאנה לקורבה (Gustave Courbet) היה נושא למחלוקת. הציור סורב על ידי ה-'סלון' (Paris Salon) והוצג ב'סלון המסורבים' .
גם ציורו: Olympia (אולימפיה) שיועד ל-'סלון', בו צוירה זונה עם הבעה גלויה ומודגשת של ביטחון עצמי וללא בושה, עורר שערורייה ומחלוקת גדולים. הציור היווה פרפרזה של מאנה לציורו הידוע של צייר הרנסאנס טיציאן, Venus of Urbino (ונוס מאורבינו) והיה בעייתי משום שהעירום עשה שימוש בפרטי לבוש קטנים כגון סחלב בשערה, צמיד, סרט על צווארה ונעלי פרדה אשר הדגישו את מיניותה ואורח החיים הנוח וחסר המעצורים שלה. באותו הזמן, הסחלבים, השיער המתרומם, החתול השחור וזר פרחים היו כולם סמלים מוכרים של מיניות. ע"פ אנטונין פראוסט (Antonin Proust) עיתונאי ופוליטיקאי מאותה תקופה: "רק אמצעי הזהירות שנקט הממשל מנעו מן הציור להיפגע ולהיקרע" על ידי צופים זועמים שנפגעו.
סיבת מותו של מאנה הייתה עגבת ושיגרון בהם לקה בשנות הארבעים לחייו.

מאפיינים אמנותיים

א. השטחה – ציור בצבע אחיד (בהשפעת חיתוכי העץ היפניים). כשמאנה רוצה להבליט משהו הוא צובע בצבע לוקאלי את הרקע בקולוריט.
ב. ניגודים חריפים של אור וצל, מאנה נטש את השיטה המסורתית של הטלת צללים הדרגתיים.
ג. קומפוזיציה חתוכה (בהשפעת המצלמה).
ד. תאורה חזקה (אור שמש, אור חזק וברור).
מאמן טיסה

מאמן טיסה הוא מתקן לאימון בסיסי ומתקדם של צוות אוויר. מתקן זה מוצב על הקרקע, ומאפשר לדמות תא טייס במגוון מצבי טיסה.
לכל כלי טיס ניתן לבנות סימולטור ייעודי שתפקידו לאמן את צוותי ההטסה - בין אם טייסים, נווטים או אפילו מטיסים בכלי טיס בלתי מאוישים - בתפעול מערכות המטוס, בתרגול מצבי חירום, מצבי קיצון ובביצוע משימות ייעודיות. מאמני טיסה (או סימולטורים בלעז) מתקדמים קיימים בחילות אוויר בעולם ובחברות תעופה.
הצוותים בטייסת במרבית חיילות האוויר בעולם מחויבים אחת לתקופה מוגדרת להגיע לאימון בסימולטור לטובת שמירת כשירות טיסה.
במאמן טיסה מעבירים גם הסבות לצוותי אוויר לפני הגעה למטוס חדש ולא מוכר.
ההבדל המהותי בין מאמן טיסה, לבין מדמה טיסה (סימולטור), הוא שבמאמן חוויית ההטסה, והאיכות הגרפית כפועל יוצא, היא שולית, וההתרכזות היא בתחום התפעול הטכני. במדמה טיסה, הגרפיקה מהווה את העיקר, ולרוב ללא דימוי של מצבי חירום, ולו הבסיסיים ביותר - כגון כיבוי מנוע באוויר.
סיבה בגללה מגיעים טייסים מרחבי העולם לטוס במדמה טיסה, היא קרבה לעולם התעופה האמיתי תוך חיסכון בעלויות. הודות לאמצעי ההטסה החדישים שחברות בכל העולם מספקות עבור הסימולטורים, אמצעים אלו מסייעים לתחושת ההטסה, האמיתיות וקרבה לעולם התעופה האמיתי. בהם ניתן למצוא הגאים שהם העתק של הגאי מטוסים אמיתיים, דוושות טיסה (האחראיות על ציר הסבסוב והמעצורים), אוזניות המדמות את מכשירי הקשר שבהם משתמשים הטייסים במהלך הטסת המטוס, מכשירי קשר ורדיו המתמקמים באמצעות חיבורים פשוטים על שולחן העבודה ועוד תוספים שמשפרים את חווית הטיסה.

טיסה וירטואלית

טיסה וירטואלית הוא כינוי להדמיית טיסה ממוחשבת, ומציאותית עד כמה שניתן. בעולם משתמשים במאמני טיסה רבים (בהם Flight Simulator X ו-Flight Simulator 2004) המדמים את הטיסה באמצעות המחשב. חברת Microsoft פיתחה את שני הסימולטורים הללו, על מנת ליצור חווית טיסה מציאותית עד כמה שניתן. ברחבי העולם קיימות חטיבות ואגודות שונות, הנוגעות לקבוצה של טייסים וירטואליים, שמגיעים אליהם על מנת לחוות כמה שיותר את הטיסה והתעופה בצורה הריאליסטית (אמיתית) ביותר. להדמיית הטיסה באמצעות סימולטור יש שימושים רבים ובהם הכנות לקראת קורסי טייס, בין אם אזרחיים ובין אם קרביים.
אינטר טורקו

היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1990 כקבוצת נוער. בשנת 1992 הוקמה קבוצת הבוגרים ששיחקה בליגה הפינית הרביעית. בשנת 1993 הקבוצה החליפה את קבוצת טורון טובריט שנכנסה לקשיים כלכליים בליגה הפינית השלישית. בסוף עונת 1993 סיימה את הליגה השלישית במקום הראשון והעפילה לליגה הפינית השנייה. הקבוצה שיחקה בליגה השנייה מעונת 1994 ועד עונת 1995.
בעונת 1995 הגיעה לחצי גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת מייפה. בסוף העונה סיימה את הליגה השנייה במקום הראשון והעפילה בפעם הראשונה לליגת העל הפינית. הקבוצה שיחקה בליגת העל מעונת 1996 ועד עונת 1997. בעונת 1997 הגיעה לרבע גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת ה.י.ק. הלסינקי. בסוף העונה ירדה לליגה הפינית השנייה. הקבוצה שיחקה עונה אחת בליגה השנייה והעפילה שוב לליגת העל. הקבוצה משחקת בליגת העל ברציפות מעונת 1999.
בעונת 2000 הגיעה לחצי גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת ה.י.ק. הלסינקי. בעונות 2001, 2003 הגיעה לרבע גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצות טמפרה יונייטד וה.י.ק. הלסינקי בהתאמה. בעונת 2004 סיימה את הליגה במקום הרביעי והעפילה בפעם הראשונה למפעלים האירופים במסגרת גביע האינטרטוטו בשנת 2005. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת אקרנס מאיסלנד. בסיבוב השני הפסידה לקבוצת ואראז'דין מיוגוסלביה והודחה מהטורניר.
בעונת 2007 הגיעה לגמר גביע הליגה הפינית והפסידה לקבוצת לאהטי. בעונת 2008 זכתה באליפות פינלנד וזכתה בגביע הליגה הפינית. בעקבות זכייתה באליפות העפילה לליגת האלופות בעונת 2009/2010. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת שריף טירספול והודחה מהטורניר.
בעונת 2009 זכתה בגביע הפיני והעפילה לליגה האירופית בעונת 2010/2011. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסידה לקבוצת ראסינג גנק והודחה מהטורניר. בעונת 2010 הגיעה לרבע גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת מרייהאמן. 
בעונת 2011 סיימה את הליגה במקום השני והעפילה לליגה האירופית בעונת 2012/2013. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת טוונטה והודחה מהטורניר. בעונת 2012 סיימה את הליגה במקום השני והעפילה לליגה האירופית בעונת 2013/2014. בסיבוב המוקדמות הראשון הפסידה לקבוצת וייקינגור גטה מאיי פארו והודחה מהטורניר. בעונת 2017/2018 זכתה בגביע השני.
המוזיאון הישן (ברלין)

היסטוריה

המבנה, אשר מצוין לרוב בה"א הידיעה כדוגמה לאדריכלות נאו-קלאסיציסטית, תוכנן ונבנה בין השנים 1823 ו-1830 על ידי האדריכל קארל פרידריך שינקל.
הבניין טוען לשימוש השראתי הלקוח מן הפרתנון באתונה, לא רק באמצעות כיבוד ושימוש בסדר הדורי הקלאסי. כמו כן מנסה הבניין להמיר את מיקום הפרתנון על האקרופוליס באתונה, בהעמדת הבניין על פודסט. הכיפה המקורית של הבניין (אשר לא נראתה מבחוץ), הייתה חצי-ספירה מושלמת, מתוכננת בהשראת הכיפה של הפנתאון ברומא.
הבניין נפתח לציבור ב-1830 והפך בכך לבניין הציבורי הראשון והגדול ביותר בברלין.
המוזיאון הישן נפגע קשות במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר השיפוץ ב-1966 נבנתה לבניין כיפה חדשה, שונה מזו המקורית, בצורת חצי אליפסה.
כיום הבניין משמש כחלל תצוגה לאוסף פרטי עתיקות קלאסיים מיוון ורומא.
מכבי צעירי מטולה

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1998 בחסות עמותת הספורט "מכבי צעירי מטולה" והוא מסופח לתנועת מכבי ישראל. 
בשנת 2010 הקימה עמותת "מכבי צעירי מטולה" בית ספר להוקי קרח קנדה-ישראל CIHS, הפועל במטולה ובו מתאמנים מדי שבוע שחקני קבוצות הנוער השונות.

סטטיסטיקה

מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, נצה' = ניצחונות בהארכה, הפ' = הפסדים,
 הפה' = הפסדים בהארכה, נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה.
She Is Miley Cyrus

רקע והפקה

סיירוס החלה לעבוד על האלבום זמן קצר לפני צאת אלבום האולפן השישי שלה Younger Now, שיצא בשנת 2017. סיירוס סיפרה שהיא שיתפה פעולה עם המפיקים, מארק רונסון, ריזה, ג'ון קנינגהם, המלך הנרי, ג'ספר שף, אנדרו ווייט, כולל המפיק מייק וויל מייד איט, אשר הפיק את אלבומה החמישי Miley Cyrus & Her Dead Petz, שיצא בשנת 2015.
רבטיקו

רקע

בתחילת המאה העשרים שלטה ביוון מפלגה לאומנית, שהסיתה למלחמת יוון-טורקיה, במטרה לשחרר את היוונים מעול הטורקים. מפלגה זו כללה פעילים, שברובם הגדול חיו ברמת חיים שמעל הממוצעת ביוון. היוונים הפסידו במערכה, כי לא עמד לרשותם מערך לוגיסטי הולם של הספקה. 
בעקבות הכניעה נחתם הסכם לוזאן, שקבע כי תושביה הנוצרים (היינו היוונים) של טורקיה - יועברו ליוון, ואילו התושבים המוסלמים יתרכזו בטורקיה. היוונים אולצו לקלוט שני מיליוני פליטים במדינה שמנתה אז חמישה מיליוני תושבים. פליטים אלו היו "טורקויוונים", דהיינו טורקים ממוצא יווני, כשחלקם לא ידעו יוונית. 
המהגרים החדשים שהגיעו ליוון הביאו עימם תרבות שונה מזו המקובלת במדינה עד אז, הן מבחינת אורח החיים (דוגמת עישון חשיש, שהיה מותר באופן רשמי בטורקיה, אך אסור ביוון) והן מבחינת המוזיקה: הרבטיקה, שהתפתחה במשכנות העוני בהם הצטופפו הפליטים. מוזיקה זו הייתה בתחילה נחלת הפליטים והבוהמה, אך בהמשך הפכה להיות נחלת הכלל.
הכלים בהם השתמשו המתיישבים החדשים כללו: בוזוקי בעל שישה מיתרים (השונה מזה של ימינו שבו יש שמונה מיתרים), בגלמה, בוזוקובגלמה, בוזוק, סאז, כינור, סנטורי ומספר כלים נוספים, אשר כיום כמעט ואינם בשימוש (דוגמת חמת-חלילים יוונית ותוף יווני).
מוזיקת הרבטיקו התפתחה במקביל הן באיזמיר (בשפה היוונית, למרות שבאיזמיר דיברו טורקית) והן בפיראוס, על ידי מהגרי העבודה, שהחלו להגיע מהכפר לעיר. מוזיקה זו נוצרה על רקע החיים בשכונות העוני ובשולי הערים, באופן דומה להתפתחות הג'אז באמריקה. חיים אלו בשולי החברה הולידו מוזיקת מחאה, שהייתה מוזיקת שוליים במשך שנים רבות, כמו המוזיקה המזרחית בישראל. רק מקץ שנים רבות, עם הופעתם של מיקיס תאודוראקיס ומאנוס חג'ידאקיס, זכתה המוזיקה ל"לגיטימציה" והפכה למקובלת על הזרם העיקרי בחברה, כמו גם על הבורגנות היוונית. 
לא כל מלחיני הרבטיקו היו יוצאי טורקיה. וסיליס ציצאניס וסוטיריה בלו  נולדו וגדלו ביוון ונשאבו לתוך האווירה הכללית; רוזה אשכנזי הגיעה ליוון במעמד של מוזיקאית ידועה ומפורסמת בטורקיה, ולמרות המתח הפוליטי שבין שתי המדינות - מוכרת אשכנזי עד היום גם בטורקיה מולדתה, וגם הוקלטה שם.
ב-1922, בתום המלחמה בין יוון לטורקיה, בוצע טרנספר, ומיליון יוונים וחצי, שחיו עד אז באסיה הקטנה - הועברו ליוון. שם נפגשו אסכולות איזמיר ופיראוס, וחיבורן יצר סגנון חדש במוזיקת הרבטיקו, אשר הכיל את שני הסגנונות.

הסולמות ברבטיקו ("דרומוס")

סולמות הרבטיקו הנם מקאמים מזרחיים, אשר הוסבו למערכת הצלילים המערבית (12 חצאי טון). בין הדרומוס הרבים ניתן למצוא את חיג'אז, חיג'אז כאר, פריוטיקוס, צבאח, חוזם, סיגח, ניהונד, עושק, ראסת. 
במקור, נוגנה מוזיקת הרבטיקו על ידי הרבטיס והקהל היה גם כן הרבטיס. סגנון זו לא היה פופולרי בקרב הקהל הרחב, מאחר שמילות השירים שלו כללו תיאורים של חיי עוני, מצוקה ופשע: חיי אסירים בבתי הכלא, שימוש בסמים, אהבות נכזבות ועוד.
בשלב מאוחר יותר, בעקבות ציצאניס, פנה הרבטיקו יותר ויותר לקהל הרחב, נושאיו השתנו, והוא איבד את מהותו המקורית. הוא הפך פופולרי, והבוזוקי, שעד אז היה כלי נגינה אשר היה מזוהה עם סמים ובתי כלא - הפך לאחד מסמליה של יוון כולה. 
עד היום ניתן לשמע את מוזיקת הרבטיקו האמיתית באתונה ובמספר מקומות מועטים, המנוגנת ומושרת בידי מוזיקאים ותיקים וצעירים, אשר שומרים בקנאות על "אוצר" שירי הרבטיקו.
ברוניסלב הוברמן

תולדות חייו

הוברמן נולד בעיר צ'נסטוחובה שבפולין קטן (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום במדינת פולין). אביו, יעקב, שהיה פקיד במשרד עורכי דין, ביקש שבנו ילמד לנגן. כלי הנגינה שהיה יכול להרשות לעצמו היה כינור. הוברמן היה ילד מסוגר והקדיש את רוב זמנו הפנוי לנגינה. הוא נודע כילד פלא וניגן בפני הרוזן ולדיסלב זמויסקי, בן למשפחת זמויסקי, שהעניק לו בתמורה כינור סטרדיוואריוס יקר-ערך שהיה נחלת משפחתו. בגיל 9 שמע את נגינתו נגן הכינור יוזף יואכים, ידידו של יוהנס ברהמס, שהזמין את המלחין הקשיש, יחד עם יוהאן שטראוס וגוסטב מאהלר להאזין לקונצרט בו ביצע הוברמן את אחת היצירות המאתגרות ביותר, קונצ'רטו לכינור של ברהמס אופוס 77. ברהמס התרגש מנגינתו של הוברמן הילד, ובפרט מהקונצ'רטו שנחשב לבלתי ניתן לנגינה על ידי בני תקופתו.
הוברמן היה לכנר מוביל ומפורסם בכל רחבי אירופה והופיע ברחבי העולם. יום הולדתו ה-50 (ב-1932) היה אירוע תרבותי וחברתי שסוקר בעיתונות. עם עליית הנאצים לשלטון וגירוש היהודים מתזמורות בגרמניה, התגייס הוברמן למלחמה תרבותית והטיף ברחבי העולם נגד שיתוף פעולה תרבותי עם תזמורות גרמניות שגירשו את נגניהם היהודים. במקום להגר לארצות הברית ולחיות שם מוקף תהילה, החליט הוברמן להקים בארץ ישראל תזמורת שתהיה מורכבת מכל המוזיקאים היהודים המעולים שגורשו מהתזמורות הגרמניות.
בשנת 1936 הקים בארץ ישראל את התזמורת הסימפונית הארץ-ישראלית, לימים התזמורת הפילהרמונית הישראלית, עם כ-70 מוזיקאים. לצערו לא יכול היה הוברמן לקבל את כל הנגנים, כיוון שרצה רק בטובים ביותר. כך למעשה הציל רבים, כולל בני משפחותיהם של הנגנים (ובסך הכל כ-800 איש) אך גם חרץ את גורלם של נגנים טובים פחות, אותם לא יכול היה לחלץ. הספר "רביעיית רוזנדורף" מאת נתן שחם עוסק בפרשייה זו.
באפריל 1936 יצאה התזמורת לסדרת קונצרטים לגיוס תרומות בארצות הברית במסגרתה הצליח הוברמן לשכנע את המנצח המפורסם ארטורו טוסקניני לבוא ולנצח ללא תשלום על קונצרט הפתיחה של התזמורת הסימפונית הארץ-ישראלית, בדצמבר 1936, תוך שהוא משעה את כניסתו למשרת מנצח תזמורת NBC.
במהלך מלחמת העולם השנייה התנדב לנגן בפני חיילי בעלות הברית. היצירה האחרונה שניגן, ברדיו לוצרן, זמן קצר לפני מותו, הייתה הקונצ'רטו לכינור של ברהמס.

הסטרדיווריוס של הוברמן

במהלך קונצרט לגיוס תרומות בקרנגי הול בניו יורק נגנב כינור הסטרדיווריוס של הוברמן. כחמישים שנה לאחר מכן הודה אסיר בשם ג'וליאן אלטמן שהוא האיש שגנב את הכינור. הכינור זוהה על ידי נציג חברת הביטוח לוידס, שביטחה את הכינור בשעתה, ונמכר במיליון דולר לנורברט בריינין, הכנר הראשון של רביעיית אמדאוס. אלמנתו של הגנב קיבלה רבע מן התמורה. בריינין מכר את הכינור לחנות בלונדון אליה הזדמן באקראי הכנר ג'ושוע בל, שרכש אותו.

הנצחה

על שמו של הוברמן קרוי רחוב לצד מתחם הבימה בתל אביב, שבו שוכן היכל התרבות, לצד רחוב על שמו של ארתורו טוסקניני. גם בבאר שבע ובחיפה הונצח בשמות רחובות. בפתח תקווה קרוי על שמו בית הספר "הוברמן". בשנת 1986 יצאה לאור סדרת בולים המוקדשת להוברמן ולטוסקניני.
בשנת 2011 יצא לאור בפולין הסרט התיעודי "הוברמן" בהסתמך על חומרים ארכיוניים ובבימויו של פיוטר שלשה. ב-2012 הופק סרט הטלוויזיה "הכינור שחזר: ברוניסלב הוברמן, ילד הפלא מצ'נסטוכובה". ארכיון הוברמן נמצא במרכז למוזיקה והספרייה ע"ש פליציה בלומנטל בתל אביב.
שיכון (מתמטיקה)

במתמטיקה משתמשים במילה שיכון כדי לציין שאובייקט מתמטי אחד נמצא בתוך אובייקט מתמטי אחר. בצורה פורמלית משתמשים במילה "שיכון" כדי לציין את הפונקציה שבה משתמשים לציון הקשר שבין שני האובייקטים.
באופן פורמלי, אנו אומרים שקבוצה X משוכנת בקבוצה Y אם קיימת פונקציה חד-חד ערכית . בדרך כלל, אם ל-X יש מבנה נוסף (טופולוגיה, מבנה אלגברי וכו') אנו דורשים מ-f שתשמר את אותו מבנה. באמצעות השיכון אנו יכולים לראות את המבנה X כתת-מבנה של Y.
בטקסטים מתמטיים מתקדמים, אם יש שיכון של X ב-Y, מסמנים . אם השיכון נתון על ידי  מסמנים גם .

אלגברה

באלגברה מופשטת כל הומומורפיזם לא טריוויאלי בין שדות הוא שיכון. הסיבה היא שאם יש הומומורפיזם בין שדה E לשדה F, והוא לא מעביר כל איבר ל-0, אז הגרעין של הומומורפיזם כזה שהוא אידיאל יהיה בהכרח {0}, כיוון שבשדה האידיאלים היחידים הם השדה כולו והקבוצה 0. הנחנו בתחילה שההומומורפיזם לא מעביר כל איבר ל-0 ולכן הגרעין הוא בהכרח בדיוק {0}, כלומר ההומומורפיזם הוא חד-חד ערכי ולכן שיכון.
רג'ו אמיליה

גאוגרפיה

העיר וסביבתה בנויה על שטח מישורי, הנחצה על ידי הנחל קרוסטולו (Crostolo). רג'ו אמיליה כלולה במישור המזרחי של נהר הפו (Pianura Padana). מראשית המאה ה-20 העיר נהנית מגידול באוכלוסייה העירונית, שיעורי תעסוקה גבוהים ורמה כלכלית גבוהה יחסית לשאר ערי איטליה.
העיר העתיקה בנויה בצורת מתומן. צורה הנובעת ממבני החומות אשר הקיפו אותה. בניניה העיקריים הם מהמאה ה-16 והמאה ה-17.

תולדות העיר

בתקופת הרפובליקה הרומית נקראה העיר "רגיום לפידי" (Regium Lepidi) על שם מרקוס איימיליוס לפידוס, קונסול שנת 187 לפנה"ס. על שם העיר נקרא כיום המחוז: אמיליה-רומאנה.
העיר נבנתה לאורך הדרך הרומאית העתיקה ויה איימיליה (Via Aemilia). דרך המשך לוויה פלמיניה, אשר מסלולה מרימיני עד לפיאצ'נסה. במרכז העיר, בריצוף הרחוב, הוצב בוויה אמיליה שלט הנושא את הכיתוב הבא: בנקודה זאת הוקמה העיר (Punto D'origine della citta Reggia Emilia GROMAE LOCUS 187-185 b.c.) עם סמל העיר רומא וסמל הצבא הרומי. בשלט חץ עם הכתובת Cardine Massimo - "לרחוב המרכזי של העיר".
במאה ה-6 נכבשה העיר על ידי הלומברדים והייתה לחלק מ"ממלכת לומברדיה" עד תקופת ימי הביניים. מהמאה ה-15 עד המאה ה-18 היא נשלטה על ידי דוכסות מודנה ורג'ו" (Ducato di Modena e Reggio). משנת 1859 הייתה לחלק מאיטליה. בעיר הונף לראשונה הדגל האיטלקי ב־7 בינואר 1797, כאשר הייתה עדיין תחת שלטון צרפתי. מסיבה זו העיר מכונה גם "עיר הדגל התלת-צבעי", הטריקולורה.
בתקופה הרומית היה לעיר מעמד של מוניקיפיום. עם נפילת האימפריה פחתה חשיבותה. בימי הביניים הייתה מקום מושבו של הבישוף של הדיוקסה (Diocesi di Reggio Emilia-Guastalla). מהמאה ה-13 היא עברה לשליטת דוכסות אסטה (Este), שהייתה חלק מדוכסות מודנה ורג'ו.
ב-1 אפריל 1950 העיר זכתה לעיטור גבורה צבאי (valor militare per la guerra di liberazione) על ההתנגדות לשלטון הגרמני בעיר במלחמת העולם השנייה בתקופה שבין ספטמבר 1943 עד מאי 1945. התוצאות של הפעולות נגד הגרמנים היו קשות: נהרגו חמש מאות לוחמי מחתרת, אחרים עונו ובתים רבים נהרסו ובסיום אף בוצע גירוש המוני של תושבים מהעיר.
ברג'ו אמיליה הייתה הכשרה של המוסד לעלייה ב', שחניכיו או לפחות חלקם עלו באוניית המעפילים "אנצו סירני" ונשלחו לעתלית.

אוכלוסייה

העיר נהנית מרמת חיים גבוהה יחסית, שיעור התעסוקה גבוהה של 70.8% למעלה מהיעד שנקבע על ידי הממשלה ואת הקהילה האירופית לשנת 2010 70.0%.
גידול האוכלוסייה של העיר הוא מעל הממוצע באיטליה. מספר תושביה עלה מ-107 אלף בשנת 1951 ל-173 אלף בשנת 2009. משנת 1991 היא זוכה להגירה של תושבי מדינות צפון אפריקה, מזרח אירופה ואסיה (סין) 15 אלף בני אדם או כמעט 10% מכלל האוכלוסייה בנוסף להגירה מדרום איטליה ובמידה פחותה, גם מצפון המדינה.
טורימפיטרה

טורימפיטרה

טורימפיטרה היה האזור הארבעים ושישה של רומא ברובע אגרו (איט'), מסומן ב-"Z. XLVI", שהוקמה על ידי החלטה עירונית מיום 13 בספטמבר 1961.
בהמשך בעקבות הקמת עיריית פיומיצ'ינו, שהתקיימה באמצעות חוק אזורי מס' 25 מיום 6 במארס 1992 "טורימפיטרה" נרשמה כ-עיירה.
טורימפיטרה ידועה בשם "מבצר טורה בפיטרה" (איט') שנבנה ב-המאה ה-13

כלכלה

עד סוף שנות התשעים של המאה העשרים, הכלכלה העירונית, לרבות גידול הבקר, הייתה קשורה בעיקר לחברה המקומית, שנקראה "טורה בפיטרה" (Torre in Pietra), שהפיקה חלב ויוגורט, שהיו שייכים פעם לבעלי הקרקעות.
הייצור של יין במרתף הטירה ההיסטורי "מבצר טורה בפיטרה" (איט') עדיין פעיל
הר כפתור

בגאומורפולוגיה הר כפתור (באנגלית: Butte) הוא גבעה מבודדת שמדרונותיה תלולים, ולעיתים קרובות אנכיים, שפסגתה קטנה ושטוחה יחסית. הרי כפתור הם תצורות נוף קטנות יותר מהרי שולחן או רמות. במערב ארצות הברית, כולל בדרום-מערב ארצות הברית מכונה תצורת נוף זו ביוט (butte), מילה שמקורה בצרפתית שפירושה "הר קטן", כשהר שולחן, תצורת הנוף הגדולה יותר, מכונה "מסה" (mesa, שולחן בספרדית). בשל הצורות הייחודיות שלהם, הרי כפתור הם לעיתים קרובות ציוני דרך במישורים ובאזורים הרריים. בהבחנה בין הר כפתור להר שולחן, משתמשים הגאוגרפים בכלל אצבע. רוחב הפסגה של הר שולחן גדול יותר מגובהו, ואילו רוחב פסגת הר כפתור קטן מגובהו.

הרי כפתור בולטים

הרי הכפתור המכונים "וסט מיטן ביוט" ו"איסט מיטן ביוט" (West and East Mitten Buttes, הרי כפתור הכפפה המערבי והמזרחי) בעמק מונומנט באריזונה הם שניים בין הרי הכפתור המיוחדים והידועים. עמק מונומנט והרי הכפפות שימשו רקע לסצנות לסרטי מערבונים, כולל שבעה סרטים שבוימו על ידי ג'ון פורד. מגדל השטן בצפון-מזרח ויומינג הוא הר כפתור לקוליתי הבנוי מסלע יסוד ולא מאבן חול, אבן גיר או סלעי משקע  אחרים.

היווצרות

הרי כפתור נוצרים בתהליכי בליה וסחיפה כאשר סלע חיפוי קשה שוכב על שכבה של סלע עמיד פחות שבסופו של דבר נסחף. הסלע הקשה יותר על פסגת הר הכפתור עמיד בפני סחיפה. סלע החיפוי מספק הגנה לסלע העמיד פחות שמתחתיו משחיקה של הרוח שהותיר אותו זקוף בדד. ככל שהפסגה נסחפת על ידי סחיפה ובליה, החומר העודף הנופל מוסיף לדרדרת שסביב הבסיס. בקנה מידה קטן בהרבה יוצר תהליך זה את העמודונים (Hoodoo) שפרסמו את הפארק הלאומי ברייס קניון.
ביל טומיי

ביוגרפיה

טומיי נולד בפילדלפיה, פנסילבניה. בשנת 1962 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת קולורדו.  
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (1964) סיים טומיי במקום רביעי ולא זכה להיכלל בנבחרת (רק שלושה ספורטאים נכללו).
בשנת 1965 זכה טומיי בתואר הגדול הראשון שלו לאחר שזכה במדליית זהב באוניברסיאדה בקרב עשר (7566 נק'). בשנת 1967 הוא זכה במשחקים הפאן אמריקאיים במדליית זהב בקרב עשר (8044 נק').

אלוף אולימפי

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה טומיי במדליית זהב בקרב עשר בשיא אולימפי חדש של 8193 נק', לפני האנס-יואכים ואלדה (8111 נק') ושיאן העולם קורט בנדלין (8064 נק') שניהם ממערב גרמניה.

שיאן עולם

בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-11 בדצמבר 1969 קבע טומיי בקרב עשר שיא עולם חדש של 8417 נק' (לפי תיקון מ-1985, 8310 נק'), שיפור לשיאו של בנדלין. שיא זה נישבר באולימפיאדת מינכן (1972) על ידי מיקולה אבילוב מברית המועצות (8454 נק', לפי תיקון מ-1985, 8466 נק'). שבוע לאחר שקבע את השיא העולמי, הוא נישא למרי ראנד הבריטית, אלופה אולימפית בקפיצה לרוחק (טוקיו 1964). לזוג שתי בנות, סמנתה ושרה. לאחר 22 שנות נישואין הזוג התגרש.
גדעון הרמט

ביוגרפיה

הרמט נולד וגדל בקיבוץ יד חנה. התאמן בקבוצת הפועל עמק חפר בהדרכת יעקב בורנשטיין.
באליפות בתי הספר העל יסודיים במחוז מרכז שנערכה במרץ 1979 זכה הרמט במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 2.01 מטר ושיפר את השיא הישראלי של אורי בראון (2.00 מטר) ועבר לראשונה בחייו את "מחסום" 2 מטרים.

שיאן ישראל ואלוף ישראל

בתחרות האתלטיקה במסגרת כינוס הפועל ה-11 שנערכה ברמת גן בתחילת מאי 1979 קבע הרמט בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 2.02 מטר. באותה שנה הוא שיפר את השיא הישראלי 5 פעמים נוספות והעמיד אותו על 2.10 מטר, לאחר שזכה במדליית זהב באליפות ישראל בקפיצה לגובה.
בתחרות שנערכה ב-24 במאי 1980 קבע הרמט בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 2.11 מטר לפני אנדרי סורין (2.06 מטר). בהמשך השנה הוא שיפר עוד 3 פעמים את השיא והעמיד אותו על 2.14 מטר, לאחר שזכה במדליית זהב באליפות ישראל בקפיצה לגובה לפני רונן הוד (2.07 מטר) ואנדרי סורין (2.05 מטר).
הרמט התגייס לצה"ל, שירת כמדריך ספורט בווינגייט ואחר כך ביחידת חינוך בגבעת אולגה. 
באליפות הפועל שנערכה ב-20 ביוני 1981 קבע הרמט בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 2.15 מטר, לפני אנדרי סורין (2.05 מטר). שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה ב-4 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 2.16 מטר. שבוע וחצי לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-11 שנערכה באצטדיון שבהדר יוסף ב-13 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בשיא ישראלי חדש של 2.17 מטר, אחרי ג'ייסון מייזלר מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 2.19 מטר ולפני אנדרי סורין (2.08 מטר). שיאו הישראלי החזיק מעמד 9 שנים ונשבר על ידי רוגל נחום (2.18 מטר).
בתאריך 19.3.1982  יצאו הרמט, בלווית מאמנו יענקלה  בורנשטיין וחברו למקצוע הקפיצה לגובה אנדרה סורין למחנה אימונים באסטפונה, ספרד. במחנה זה התאמנו יחד עם טובי הקופצים לגובה בגרמניה, בהדרכת מאמנם הנודע, היוגוסלבי דרגאן טנצ'ץ. ביום הרביעי לשהותם בתאריך 23.3.1982, נפטר בורנשטיין במפתיע משבץ מוחי והרמט וסורין חזרו מיד לישראל.
הרמט וסורין בחרו להמשיך להתאמן אצל המאמן הוותיק סימון קריצשטיין, עולה חדש מרוסיה עם רקע עשיר באימון, אם כי לא בקפיצה לגובה. בשנתיים הבאות נסוג הרמט בתוצאותיו ולא קפץ מעל גובה של 2.10 מ'. בשנת 1984, בשנה האולימפית, עבר הרמט להתאמן אצל יהודה מור מראשון לציון, שהתמחה באימון קופצים לגובה. לאחר מספר חודשים קבע הרמט תוצאה של 2.15 מ' ושב לכושרו הטוב.  באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף ביולי 1984 זכה הרמט במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.16 מטר, לפני סורין (2.06 מטר) וצפריר מינצר (2.06 מטר). הרמט כשל במעט בניסיונו לעבור גובה של 2.19 מ', שהיה  מעניק לו כרטיס כניסה לאולימפיאדת לוס אנג'לס. הרמט התאמן שנתיים נוספת בהדרכת חברו אנדרה סורין ופרש מהאתלטיקה בסיום 1986.
הרמט זכה פעמיים נוספות ברציפות באליפות ישראל בקפיצה לגובה. בשנת 1986 הוא פרש מספורט תחרותי ולאחר שנה התחתן ועבר לגור בדנמרק, שם הוא חי עד היום.
הצופים הערבים האורתודוקסים

חזון הארגון

יישום עקרונות החירות, הצדק, השלום והשוויון בקרב בני הנוער.

מטרת העל

לחנך לאדם הומניסטי, בעל יושר פנימי על ידי הפנמת והטמעת הערכים במידות הצופה ובהבטחה הצופית.

מטרות כלליות

הארגון חותר לחנך חינוך מסורתי דתי ומעודד את האמונה באלוהים. הארגון מחנך לאישיות עצמאית, בעלת ביטחון עצמי וחשיבה ביקורתית. הארגון שם דגש על חינוך דמוקרטי וחינוך בריא מבחינה נפשית ומבחינה גופנית.
אסף אטדגי

ביוגרפיה

אסף אטדגי נולד ברמלה לאסתר, עובדת עירייה, ולמשה, עובד בתנובה, שעלו לישראל ממרוקו. לאטדגי עוד ארבעה אחים. בילדותו למד במוסדות חינוך ממלכתי דתי, ובגיל 15 עבר ללמוד בפנימיית "יד נתן". שירת בצה"ל כלוחם בגרעין נח"ל.
בתחילת דרכו בעולם המוזיקה ניגן עם עמיר בניון ואף כתב לו מספר שירים. בהמשך שימש כאמרגן של יוצאי תוכנית המציאות המוזיקלית "כוכב נולד", ביניהם את שירלי לילו, וזוכי התוכנית הראל מויאל (לו כתב והלחין שיר) ויהודה סעדו. הוא גם ייצג את הראפרית שורטי.
לאחר מכן פתח אולפן הקלטות, והחל לעבוד עם הזמרת מרגלית צנעני. שהייתה אז שופטת בתוכנית "כוכב נולד". אטדגי כתב לצנעני מספר שירים ביניהם, את "עץ ירוק מפלסטיק" והיה לאמרגנה. בשנות ייצוגה חזרה צנעני לתודעה הציבורית כזמרת.
בשנת 2009 החל לשמש כמנהלו האישי של עומר אדם, מיוצאי "כוכב נולד". אטדגי כתב לאדם שירים והלחין עימו את השיר "יום אחד". באותה השנה היה לאחד ממפיקי האלבום דווקא היום, ואף לקח חלק בכתיבת והלחנת השירים "סרט ישן", "דווקא היום" ו-"חסידות", אשר נכללים בו.
אטדגי התפרסם בתקשורת כאשר צנעני הורשעה בשנת 2011 בעבירה של סחיטתו באיומים שלו בהקשר לייצוג של עומר אדם, ונגזרו עליה ביצוע עבודות שירות.
אטדגי כתב והלחין לזמרים נוספים. הוא כתב שלושה שירים עבור גידי גוב, שהופיעו באלבום בקצה ההר, ושניים מהם כתב בשיתוף פעולה עם עמיר בניון. אטדגי גם כתב עבור הזמר גוסטו, מאיה בוסקילה,
בשנת 2012 השתתף עם עומר אדם בדוקו-ריאליטי "הסוכנים" ששודרה בערוץ הוט בידור ישראלי, ובשנת 2015 החל להגיש את התוכנית "הבילויים" לצדה של עינת ארליך.
בתחילת 2014 היה חלק מצוות הפאנל שהנחה את העונה החמישית של התוכנית "חדשות הבידור".
בנובמבר 2014 החל אטדגי לשמש כחלק מצוות השיפוט בעונות השנייה של הכוכב הבא לאירוויזיון, והמשיך בתפקיד זה גם בעונה השלישית.
אטדגי הנחה לצד עינת ארליך את תוכנית "הבילויים" בערוץ 24, תוכנית פאנל יומית בשידור חי בה מסקרים את כל מה שקורה בתחומי המוזיקה, הבילוי, הבידור והתרבות בישראל.
מאוקטובר 2018 משתתף אטדגי בסדרה המוקומנטרית "קיסריה אקספרס" המשודרת בערוץ HOT3.