google/wiki40b huggingface dataset:
בילי לורד

ביוגרפיה

לורד נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית בעיקרה ממוצא בריטי, אם כי סבה מצד אמה היה יהודי. היא בתם היחידה של השחקנית קארי פישר וסוכן הכישרונות בריאן לורד, לו פישר הייתה נשואה דאז. סביה הם השחקנית דבי ריינולדס והזמר אדי פישר. היא אחייניתם של טוד פישר, ג'ולי פישר וטרישה לי פישר. סנדקיה הם השחקנית מריל סטריפ והסופר ברוס וגנר.
ב-2014 סיימה לורד את לימודיה באוניברסיטת ניו יורק, אשר כללו לימודי דת ופסיכולוגיה.

קריירה

לורד החלה את הקריירה שלה לראשונה, כאשר היא השתתפה בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר" בתפקיד משני בתור סגנית קיידל קו קוניקס, והיא עתידה להופיע שוב באותו התפקיד אף בסרט ההמשך, "אחרוני הג'דיי".

בפברואר 2015, לורד לוהקה לסדרת קומדיית האימה "מלכות הצעקה". בסדרה, דמותה של לורד, שאנל מספר 3 (ומתגלה בהמשך כי שמה האמיתי הוא סיידי סוונסון) היא נערה אדישה וא-מינית לכאורה הנוהגת לענוד על אוזניה אוזניות פרוותיות באופן קבוע, דבר המקנה לה מראה דומה לתסרוקתה המפורסמת של הנסיכה ליאה (אותה מגלמת אימה של לורד) ונעשה כמחווה עבורה. בדצמבר 2015, לורד דיברה על פגישתה הראשונה עם היוצר ראיין מרפי: 
חשבתי שהוא רק רוצה שאיבחן עבור אודישן, ולכן הייתי רגועה ולקחתי את זה בקלות. לא חשבתי לרגע שהוא רוצה ללהק אותי, כי ידעתי שהדברים לא עובדים כך. יום למחרת, הם [המפיקים] אמרו לי: "את יודעת שאת לא נשמעת מרוגשת מדי עבור ההצעה? זאת הצעה, לא הזמנה לאודישן." ובדיוק קפצתי מהמקום. לא ידעתי איך הוא תיכנן את זה! ושבוע לאחר מכן הייתי בניו אורלינס.
בדצמבר 2015, לורד לוהקה לסרט הפשע "מועדון הבחורים המיליונרים" לצידה של אמה רוברטס, שם היא מגלמת את רוזאנה, אשר מנהלת קשר רומנטי עם דמותו של ג'רמי אירווין, קייל בילטמור.
במהלך שנת 2016, לורד חזרה לגלם את דמותה של שאנל מספר 3 בעונתה השנייה והאחרונה של "מלכות הצעקה". באפריל 2017, נודע כי לורד לוהקה לעונתה השביעית של סדרה נוספת של מרפי "אימה אמריקאית" כוינטר אנדרסון.
אסכולת ניו יורק

אסכולת ניו יורק (New York School) היא כינוייה של קבוצת ציירים, משוררים, רקדנים ומוזיקאים אמריקאים, שסגנון עבודתם מכונה אקספרסיוניזם מופשט. 
הקבוצה  פעלה בארצות הברית בסוף שנות הארבעים המאוחרות ובשנות החמישים של המאה העשרים. הקבוצה פעלה אחרי מלחמת העולם השנייה באווירה של ריקנות, ייאוש וחוסר אמונה בטוב שבאדם. הקבוצה רצתה ליצור אמנות חדשה, תרבות חדשה. הם דחו את האמנות הפיגורטיבית הריאליסטית שאפיינה את האמנות האמריקנית ואת האמנות הקוביסטית האירופית ורצו ליצור אמנות רגשית, אנושית, הומניסטית, המתבטאת בסמלים אוניברסליים, מובנים לכל בן אנוש.
יצירותיהם היו בעלות ממדים ענקיים. האמנים שצמחו מתוך המרחבים העצומים של ארצות הברית נתנו בכך ביטוי לתחושת המרחב והחופש.
בין האמנים הבולטים של התנועה, היו: ג'קסון פולוק (Jackson Pollok), מארק רותקו (Mark Rothko), וילם דה קונינג (Willem de Kooning), הנס הופמן (Hans Hofmann), אדולף גוטליב (Adolph Gottlieb), רוברט מדרוול (Robert Motherwell), פרנץ קליין (Franz Kline) ארשיל גורקי (Arshil Gorky) ואחרים.
שני כיוונים עיקריים התפתחו בין אנשי הקבוצה: "אמנות פעולה" (Action Painting), יצירות כדוגמת אלה של פולוק, ו"אמנות שדות הצבע" (Colour-field Painting), יצירות כדוגמת אלה של רותקו. תנועה זו נחשבת להתפתחות האמנותית החשובה, הראשונה, באמנות האמריקאית והיא זכתה להכרה ולהשפעה בינלאומית.
.G.I

.G.I הוא ביטוי באנגלית המהווה כינוי לאנשי צבא ארצות הברית וציודם. 
המשמעות המיוחסת כיום לביטוי היא ראשי תיבות של Government Issue (בתרגום חופשי - "פריט ממשלתי") וכן – באופן מוטעה – General Infantry (חיל רגלים כללי), אך המשמעות המקורית שלו הייתה ראשי תיבות של Galvanised Iron (ברזל מגולוון). 
הביטוי Galvanised Iron הופיע לראשונה ברשומות צבא ארצות הברית עוד בטרם מלחמת העולם הראשונה ויועד כדי לתאר פריטי ציוד במחסני הצבא העשויים ברזל מגולוון. באותה מלחמה כינו החיילים האמריקניים בציניות את פגזי הארטילריה הגרמנית שהונחתו עליהם כ"G.I. Cans" (פחיות ברזל מגולוון) ובמהלכה הפך הביטוי לקיצור של Government Issue, כלומר כל אדם וחפץ הקשורים לצבא. הביטוי נעשה מוכר ונפוץ יותר במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדור של ילדי 1901-1924 שלחמו במלחמת העולם השנייה נקרא לעיתים דור ה G.I.
הבועה

ביקורת

אורי קליין סבר כי מדובר ב"סרט עילג מכל בחינה אפשרית כמעט". לדברי שמוליק דובדבני, "במקום לייצר איזו אמירה בעלת משמעות על צעירים החיים במקום הזה ובזמן הזה, הוא מכונן - ע"ע ללכת על המים - מרטירולוגיה הומואית מזככת מהסוג הזול ביותר". ואילו מבקר נענע10, גולן כספי, ראה בו "סרט בינוני, דחוס קלישאות שלא מצליח לייצר רגע דרמטי ראוי".

פרסים

הסרט זכה בפרס איגודי הקולנוע באירופה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין 2007, כסרט בעל פוטנציאל ההצגה הגדול ביותר בבתי הקולנוע באירופה. כמו כן, זכה הסרט באותו פסטיבל במקום השני בפרס חביב הקהל. בנוסף, זכה הסרט בפרס טדי.
בית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי

תנאי קבלה

הלימודים הגבוהים בצרפת (בבתי הספר הלאומיים) מסובסדים על ידי ממשלת צרפת לאזרחי צרפת ואזרחי מדינות זרות המחזיקים בתעודת בגרות מלאה. אזרחי צרפת צריכים לעבור סדרה של מבחני קבלה על מנת להתקבל לשנת הלימודים הראשונה בבית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי, לעבור ראיון קבלה ולכתוב "מכתב מוטיבציה". מתוך כ-2600 מועמדים בכל שנה מתקבלים כ-130 סטודנטים לשנה הראשונה. סטודנטים שאינם בעלי אזרחות צרפתית מתקבלים לבית הספר בשיטה אחרת.
אירארי

אירארי (בלטינית: aerarii, וביחיד aerarius) הוא שם המתייחס לסוג מיוחד של תושבים ברומא העתיקה, שלא נכללו ברשימת שלושים השבטים הראשונית של המלך סרוויוס טוליוס.
ככל הנראה נמנו האירארי תחילה עם הקאיריטים, אזרחים ללא זכות הצבעה ושותפות במוסדות הרומיים, כשניתן היה לגרש אזרח רומי מכלל השבטים ולהפוך אותו לאיראריוס, זמנית או תמידית. האירארי נהנו מהגנת העיר ומאפשרות לסחור בה והיו פטורים מחובת השירות בצבא, אך הוטלו עליהם מסים גבוהים יותר משהוטלו על אזרחים.
ברזה קרטוסקה

תולדות היישוב

התיעוד הראשון לעיירה הוא משנת 1477, ובשנים אלו קיבלה זכויות עיר. במאה ה-16 הייתה העיירה למרכז של הקלוויניזם האזורי, ולאחר מכן נעשתה לרכושה של משפחת רדזיוויל.
במאה ה-17 השתייכה העיירה למשפחת האצולה ספייהה (Saphieha), ונבנה בה מנזר של מסדר הקארטוזיאנים, אשר במהלך המלחמה הצפונית הגדולה שימש לוועידה שהתקיימה בין מלך פולין אוגוסט השני והמלך הרוסי פיוטר הגדול. בסוף המאה ה-19 נבנו בעיירה קסרקטינים ליחידות הצבא הרוסי, והיא שימשה כתחנת דרכים בין ורשה ומוסקבה.
בין מלחמות העולם הוסבו חלק מהקסרקטינים הרוסיים בעיירה למחנה מעצר מנהלי של רשויות פולין, בו הוחזקו חשודים בקומוניזם ומתנגדי משטר בתנאים קשים.

יהודי ברזה קרטוסקה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-17. היישוב היהודי בעיירה גדל במאה ה-19, אז נכללה בנפת גרודנו. עד סוף המאה ה-19 פעלו בעיירה שישה בתי כנסת, וישבו בה חסידי סלונים.
בקונגרס הציוני העולמי ראשון השתתף נציג מהעיירה, ומסוף המאה ה-19 פעל בה ועד ציוני בראשות הרב שלמה גרשהורן (הירשהורן). במהלך מלחמת העולם הראשונה הפך נהר יאסולדה, החוצה את העיירה, לקו החזית, וכתוצאה מכך חלק מבתי העיירה עלו באש, ונערכה בה ביזה. לאחר שיקום העיירה, חודשה בה הפעילות הציונית, תוך קיום תנועות הנוער בית"ר והשומר הצעיר, וכן פעילות של הבונד. כמו כן, נפתחו בעיירה בתי ספר מרשת יבנה ומרשת ציש"אָ, וכן מוסדות תרבות יהודיים.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,200 יהודים, כשני שלישים מתושביה.

בשואה

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הועברה העיירה לשליטה סובייטית, והייתה לבירה נפה. עם פרוץ מבצע ברברוסה הופצצה העיירה בידי מטוסים גרמניים, וביום 23 ביוני 1941 נכנסו אליה חיילי הורמכט. עם הגעתם, שרפו הגרמנים את בית הכנסת "קדישא" בעיירה. עד מהרה מינו הגרמנים יודנרט בעיירה, וציוו על יהודיה להתרכז ברובע מסוים בה. על בני 16 עד 50 הוטלו עבודות כפייה, והיודנרט צווה מעת לעת למסור לגרמנים רכוש וכסף.
באוגוסט 1941 הגיעו לעיירה מספר פליטים יהודים מהטבח בחומסק, ובמאי 1942 הגיעו אליה פליטים יהודים רבים מעיירות הסביבה. ביולי 1942 רוכזו יהודי העיירה בשני גטאות, גטו ל"יעילים" וגטו ל"בלתי יעילים".
ב-15 ביולי 1942 כיתרו את הגטו ל"בלתי יעילים" כוחות ס"ס, בסיוע אנשי משטרה גרמנים, אוקראינים ובלארוסים, ותושביו הובלו לתחנת הרכבת בבלודן, כאשר התשושים נורו בדרך. משם הוסעו היהודים לתחנת ברונה גורה, שם נרצחו כולם בבורות ירי. שני יהודים שהצליחו להימלט מהטבח ולשוב לעיירה, הזהירו את היהודים שנותרו בה, ורבים מהם ניסו להימלט לאחר מכן ליערות הסביבה. שם נרצחו רובם בידי איכרים מקומיים.
ב-15 באוקטובר 1942 כותר גטו "היעילים", ויושביו נקראו לצאת ממנו. יהודי הגטו שידעו מה הגורל הצפוי להם הציתו את דברי הערך שלהם, וחברי היודנרט התאבדו בתלייה. כמאה יהודים שניסו לברוח דרך מנהרה, נתקעו בה, ונחנקו למוות. למחרת, הובלו כ-1,800 היהודים שנותרו בגטו כ-8 ק"מ מהעיירה, ונרצחו כולם.
גולדאפ

מקור השם

מקור השם גולדאפ הוא בשפה הפרוסית והוא מורכב מן המילה "גלדה" שפירושו מכתש ופירוש המילה "אפ" הוא נחל.

היסטוריה

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. 
עד 1283 נשלט האזור על ידי שבטים פרוסים.
מ-1283 ועד 1525 נשלט האזור על ידי מלכים טאוטונים אשר לא הקימו כל היאחזות יציבה.
עם התרחבות האוכלוסייה הפולנית באזור שראשיתה במאה ה-10 והעברת השלטון באזור מידי הצלבנים בראשות בית הוהנצולרן לידי המלך הפולני זיגמונט "הזקן" בשנת 1525 חלה תפנית.
מיקומה של "גולדאפ" כ-5 קילומטרים מן הגבול עם הנסיכיות הליטית הקנה לה מעמד אסטרטגי ומסחרי חשוב בתחום הממלכה הפרוסית.
ב-1565 הוחלט על הפיכת מאחז הגבול לעיר וב-14 במאי 1570 הוכרזה כעיר.
בשנת 1709 הכתה מגפה את גולדאפ ואלפים מתושביה מתו. בין השנים 1710 ו-1740 נעשו ניסיונות שיקום.
בין 1757 ו-1763 היוותה באזור אזור התמודדות בין צבאות נפוליאון והצבא הפרוסי.
ממחצית המאה ה-19 ועד שלהי מלחמת העולם פרח האזור מבחינה כלכלית.
כמה שנים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה שימש האזור את גריג כאזור צייד ומכאן שהפך גם לאזור מפתח לחיל האוויר הגרמני.
התקפת הצבא הנאצי על רוסיה החלה מגולדאפ ב-22 ביוני 1941 לכיוון לנינגרד. במהלך 1944 התחלף הממשל בגולדאפ פעמים רבות וב-23 בינואר 1945 נכבשה על ידי הצבא האדום ונהרסה כליל.
לאחר מלחמת העולם נכלל האזור במה שנקרא "הטריטוריות המשוחררות" ואוכלוסייה פולנית ואוכלוסייה משטחים פולנים שהיו תחת שלטון רוסי יושבו באזור.
מאז 1989 הוכרזה גולדאפ וסביבתה כאזור סחר חופשי וכמעבר גבול חופשי בין רוסיה ופולין.

הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
ז'פרן סוארס

ראשית חיו

ז'פרן נולד בסיואד בוליבר שבוונצואלה. בגיל שנה היגרה משפחתו לאי טנריפה. ז'פרן החל לשחק כדורגל בגיל חמש במחלקת הנוער של טנריפה.

קריירת מועדונים

בשנת 2004 עבר ז'פרן לברצלונה לאחר שאותר על ידי סקאוט של המועדון. בשנת 2006 הוא קודם לקבוצת המילואים ברצלונה ב'. הוא הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של ברצלונה ב-25 באוקטובר 2006, כאשר נכנס כמחליף במקום חבייר סביולה בניצחון 0–4 את בדאלונה במסגרת גביע המלך. בשלוש עונות בברצלונה ב' ז'פרן הופיע ב-82 משחקים, בהם כבש 14 שערים.
בטרום עונת 2010/2011 קודם ז'פרן לקבוצה הבוגרת של ברצלונה וחדל מלשחק בקבוצת המילואים. ב-19 בדצמבר 2009 הוא נכנס כמחליף במקום תיירי הנרי בגמר אליפות העולם לקבוצות 2009, בו ניצחה ברצלונה 1–2 את אסטודיאנטס לה פלאטה. יומיים לאחר מכן נפצע בשריר ברגלו במשחק ידידות שנערך בכווית, נגד קזמה. בעקבות הפציעה הוא נעדר כ-5 שבועות.
ב-10 בפברואר 2010 חתם ז'פרן על חוזה חדש בברצלונה, עד יוני 2012, וסעיף השחרור שלו נקבע ל-10 מיליון אירו. ב-3 באפריל הוא כבש את שער הבכורה שלו בלה ליגה, בניצחון 1–4 על אתלטיק בילבאו. באותו חודש כבש שער נוסף בניצחון הביתי 1–3 את חרס. באותה עונה ערך ז'פרן 18 הופעות, בהן כבש שני שערים בלבד.
בעונה לאחר מכן, ב-29 בנובמבר 2010, נכנס ז'פרן כמחליף במשחק הקלאסיקו מול ריאל מדריד, וכבש את השער האחרון במשחק, שהסתיים בניצחון 0–5 של ברצלונה.
ב-4 באוגוסט 2011 עבר ז'פרן לספורטינג ליסבון, ששילמה עבורו כארבע מיליון אירו. הוא חתם בקבוצה הפורטוגלית על חוזה לחמש שנים, וסעיף השחרור שלו נקבע ל-30 מיליון אירו. ז'פרן ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ספורטינג ב-13 באוגוסט, במשחק שהסתיים בתיקו 1-1 מול אולהאננסה. במהלך עונתו הראשונה בקבוצה סבל מבעיות פיזיות שונות, שמנעו ממנו לשחק באופן קבוע. הוא חזר לבסוף למגרשים ב-11 במרץ 2012, למשחק נגד ויטוריה דה גימארייש. במשחק זה שיחק 12 דקות בלבד, בהן כבש שני שערים וסייע לספורטינג לנצח 0–5. בעונתו השנייה בפורטוגל הופיע ב-21 משחקים, בהם כבש שלושה שערים בלבד.
ב-1 בפברואר 2014 ז'פרן חזר ללה ליגה, כאשר חתם בקבוצת ריאל ואיאדוליד על חוזה לשלוש וחצי עונות. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשבוע לאחר חתימתו, במשחק נגד אלצ'ה. במשחק זה, שהסתיים בתוצאה 2-2, הוא בישל את שער השוויון, אך דקה בלבד לאחר מכן הוא ירד מהדשא בעקבות פציעה. בחצי עונה הוא הופיע ב-11 משחקים במדי ויאדוליד. בסיום העונה ויאדוליד ירדה לליגה הספרדית השנייה, לאחר שסיימה במקום ה-19 בלה ליגה.
ב-10 ביולי 2017 חתם סוארס בגראסהופרס ציריך.

נבחרת לאומית

ז'פרן לקח חלק בזכייה של נבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2006. בטורניר זה הוא שיחק שמונה משחקים וכבש שלושה שערים. בשנת 2011 הוא זכה עם נבחרת ספרד עד גיל 21 באליפות אירופה עד גיל 21. הוא שיחק בטורניר זה שישה משחקים והבקיע שער אחד.
בשנת 2007 הוצע לז'פרן להכלל בסגל נבחרת ונצואלה לקופה אמריקה 2007, אך הוא דחה את ההצעה.
עקב אי זימונו של ז'פרן לנבחרת ספרד הבוגרת, הוא גילה רצון לשחק בנבחרת ונצואלה, אפשרות שהוא עצמו שלל בריאיון עם עיתונאי ונצואלי בשנת 2010.
מרכז העדכונים

תכונות

מרכז העדכונים שוחרר בצאת מערכת ההפעלה iOS 5 כדי להחליף את המערכת הקודמת והתמודדות עם ההתרעות שמגיעות מיישומים. במקום שההתרעה תפריע למשתמש בזמן שימוש במכשירים, ההתרעה תיכנס אל תוך המרכז ויוצג באנר בחלק העליון של המסך. זה מאפשר למשתמש להמשיך ולהשתמש במכשיר שלו, והבאנר יעלם לאחר זמן של כמה שניות. כדי לראות את ההתרעה, על המשתמש להחליק את האצבע מהחלק העליון של המסך מטה (במכשירים אייפון, אייפוד ואייפד), כדי שיפתח מעין וילון, שבו כל ההתרעות שעוד לא נקראו מהיישומים שבמכשיר יוצגו. במחשבים של אפל, על ידי לחיצה על כפתור מרכז העדכונים. את התרעות שתוצגנה במרכז זה ניתן לבחור על פי התאמה אישית של המשתמש, על ידי כניסה להגדרות ובחירת היישומים שמהם תגיע ההתרעה (תמונה מספר 4). בתוך המרכז, כדי לקרוא את ההתרעה במלואה ולהגיע אל היישום ממנו הגיעה ההתרעה, יש ללחוץ על באנר ההתרעה. כאשר ילחץ המשתמש על הבאנר ויכנס אל תוך היישום, בפעם הבאה שיפתח את מרכז העדכונים ההתרעה לא תהיה כיוון שסומנה כ"נקראה". משתמשים יכולים גם להסיר התרעות ממרכז העדכונים מבלי לקרוא אותן על ידי נגיעה על סימון ה-X שקיים בכל באנר (תמונה מספר 1) ולאחר מכן על ידי נגיעה על "נקה" (תמונה מספר 2). כאשר מכשיר ה-iOS נעול, התרעות חדשות שמופיעות על מסך הנעילה (תמונה מספר 5), ניתן לקרוא אותן על ידי החלקת הסמל של היישום משמאל לימין לכל אורך ההודעה (תמונה מספר 6).
מרכז העדכונים ב-iPhone ו-iPod Touch כולל גם יישומון מזג אוויר ומניות. ביישומון של מזג האוויר מוצג מידע על מזג האוויר במיקום הנוכחי של המשתמש, וביישומון של המניות, מוצג מידע על מניות שהמשתמש בחר להציגן. תכונה זו אינה זמינה באייפד וב-OS X. המשתמש יכול גם לבחור באפשרות להציג את יישומוני פייסבוק וטוויטר, שמאפשרים לו לשלוח טוויטים או לעדכן את הסטטוסים שלו ישירות ממרכז העדכונים. (תמונה מספר 3)
כל התרעה שמגיעה מיישום ונכנסת לתוך מערכת ההתרעות מסופקת על ידי אפל, וגם הודעות מקומיות, עשויות להיכנס לתוך מרכז העדכונים. יישומי OS X, יכולים להיכנס לתוך המערכת הזו רק אם הם מורדים מ-Mac App Store. משתמשים יכולים להתאים אישית את מה שהם רוצים שיופיע במרכז העדכונים, ויכולים לבחור להפסיק התרעות המגיעות מיישומים מסוימים המופיעים במרכז, או בשליחת התרעות למסך שלהם. משתמשי OS X יכולים להשבית התרעות ליום, דבר העוצר הופעת התרעות המופיעות על המסך. עם זאת, כל ההתרעות שנשלחו בתקופה זו עדיין גלויות במרכז ההתרעות. שירות דומה כלול ב-6 iOS כחלק מהתכונה נא לא להפריע, המאפשרת השבתה של כניסת התרעות מיישומים, שיחות ועדכונים, למשך תקופה מסוימת של זמן שנקבעת על ידי המשתמש.
ביורן תורדרסון

חייו

תורדרסון למד משפטים באוניברסיטת קופנהגן באותה תקופה בה למדו שם מי שלימים היה גם הוא ראש ממשלת איסלנד, איינר ארנורסון ומי שלימים כיהן כנשיא איסלנד, סוון ביירנסון ואת שניהם הוא הכיר אישית. בתום לימודיו ב-1906 הוא קיבל תואר שני וב-1926 הוא סיים את לימודי הדוקטורט שלו באוניברסיטת איסלנד ונושא עבודת הגמר שלו היה "ענישה באיסלנד 1761-1925".

ראש ממשלה וההתנתקות מדנמרק

יחסיה של איסלנד עם דנמרק ושיתוף הפעולה עם כוחות הכיבוש האמריקאים היו שני הנושאים המרכזיים בתקופת ממשלתו של תורדרסון. בנוגע לשאלת היחסים עם דנמרק, לאחר פקיעת השלטון המשותף של שתי המדינות בסוף שנת 1943, צידד תורדרסון בניתוק הקשר עם האימפריה הדנית בהסכמה ולא באמצעות היפרדות חד צדדית. לאחר שהושג רוב סוחף במשאל עם, הכריזה איסלנד על עצמה כרפובליקה עצמאית ב-17 ביוני 1944 וסוון ביירנסון נבחר להיות נשיאה הראשון.
איסלנד הייתה אז תלויה באופן מוחלט בארצות הברית וממשלת איסלנד הרחיקה לכת כדי למלא אחר רצונותיהם של האמריקאים. ממשלת תורדרסון נודעה בכינוי "ממשלת קוקה קולה", וזאת בשל העובדה ששניים משריה הפכו ב-1943 להיות זכיינים של שתי חברות אמריקאיות. שר החוץ והתעשייה, וילהלמור תור מהמפלגה הפרוגרסיבית, היה זכיין של חברת הדלק  ESSO וביורן אולפסון, שר האוצר, ייסד את חברת Vífilfell, משווקת מוצרי חברת קוקה-קולה באיסלנד.
גישת המקור בדיני מס בישראל

קיימות שתי גישות משפטיות אשר מגדירות מה היא ההכנסה החייבת במס. גישה בריטית אשר גורסת שלהכנסה חייב להיות מקור, וגישה אמריקנית שהיא אומרת שזה כל דבר שהוא תוספת לעושר. מדינת ישראל ירשה הגדרת המקור הבריטית (המנדטורית), סעיף 2 לפקודת מס הכנסה מגדיר את הכנסה החייב למס כ"הכנסה ממקור", לפיכך בישראל  אין הכנסה בהיעדר מקור ואין גם הכנסה במכירת המקור עצמו, כלומר רווח הון אינו חייב לכאורה במס. בשיטה הבריטית שממנו שאפנו את הגישה זו אין אפשרות להגדיר באופן ממצה את המונח הכנסה, מן הפירוט הרחב של מקורות ההכנסה התפתח, בין היתר, הכלל שלפיו תקבול שאינו נובע מאחד המקורות המפורשים אינו מהווה הכנסה חייבת למס. 
לפי פרופ' אדרעי בישראל על אף אימוץ של השיטה זו כאשר סוקרים את הפסיקה הישראלית מגלים אמנם, בתחילת הדרך הישענות על דוקטרינת המקור מטעמי נוחות גרידא, אך בהמשך – גם ניסיונות להרחיב את בסיס המס מעבר לגישה המצומצמת האנגלית, ואין פסיקה חד משמעית אשר שוללת את גישה אמריקאית אשר מאפשרת להטיל מס על כל תוספת לעושר. כך לדוגמה, מוטלים אצלינו מאז שנות השישים מיסים על רווחי הון, סעיף 2(10) - סעיף העוללות המאפשר להוסיף מקורות נוספים לגבוה מהם מס ולא רק כאלו שנמצאים מפורש בפקודת מס הכנסה. סעיף זה הופך את רשימת הקורות לרשימה פתוחה, והוא מונע  קביעה חד-משמעית כאילו המונח הכנסה כולל רק הכנסות שנקבעו בהוראה מפורשת וברורה בפקודה. 
לפיכך, בהבדל משיטה האנגלית הקלאסית בישראל ההגדרה של ההכנסה יותר רחבה.כיוצא מכך, לא רק ההכנסה שיש לה מקור בפקודה חייבת במס. באקדמיה ישנן המלצות להכיר בכך ואף לשנות את הגישה שאומצה פעם. המלומד פרופ' אדרעי סבור שניתן בכלל לוותר על תורת המקור על ידי הגדרת הכנסה ככלל תוספת ממומשת לעושר (גישה אמריקנית). פרופ' יורן אף מקצין יותר מאדרעי וממליץ בדיונו על גישת המקור להגדיר הכנסה ככלל תקבול שמומש ולקבוע שבמקרה של רווח ממכירת נכס, ימוס רק הרווח הריאלי, ושהרווח יחולק על פני תקופת ההחזקה בנכס. אך לפי הדעות שונות באקדמיה נראה  שאם נעשה כן, נבטל את תורת המקור לגמרי.
JDate

אזכורים תרבותיים

המותג קיבל חשיפה בהופעות של ברודוויי, למשל בהופעה "Jewtopia", ובבלוגים העוסקים בחיי רווקים יהודים המונח JDater מתאר אדם המנסה את מזלו בעולם הדייטינג. בישראל אוזכר האתר בתוכניות "ארץ נהדרת", "החברים של נאור", "החיים זה לא הכל" ועוד.
משפחת הכהן

משפחת הכהן היא משפחה יהודית, ענף למשפחות כהן, המיוחסת לרבי יחיאל מפריז. מוצאה מן העיר מוהילב שבאימפריה הרוסית (כיום בבלרוס). בהמשך עברה המשפחה לסנקט פטרבורג. כמה מצאצאיה תפסו תפקידים בכירים ועמדות מפתח בצמרת היישוב היהודי בארץ ישראל ובמדינת ישראל.
מסע אלונקות

מסע אלונקות הוא כינוי צה"לי למסע רגלי תוך נשיאת אלונקות, במהלך אימונים צבאיים. מסע האלונקות הפך לסמל בחברה הישראלית לחישול הפרט כחלק מהקבוצה כולה.
המסע מתרגל בין היתר פינוי נפגעים משדה קרב.  האלונקות מועמסות בציוד כבד, בשקי חול או לחלופין בחיילים שמדמים נפגעים, הנישאים על האלונקה. את האלונקה נושאים בדרך כלל ארבעה חיילים, המתחלפים בסבב קבוע – כל אחד מהם נושא  מוט אחד של  האלונקה על כתפו, למרחק קצוב של מספר קילומטרים, כאשר ציודם  האישי- אפוד, נשק וציוד לחימה עליהם. לעיתים  מסע האלונקות הוא סופו של מסע רגלי ממושך.
מספר האלונקות במסע תלוי בהחלטת המפקד, במספר החיילים ובסרגל המאמצים של צה"ל. ככל שהיחס בין מספר החיילים למספר האלונקות קטן,  על כל חייל ביחידה לשאת למשך זמן רב יותר את מוט האלונקה, ורמת הקושי במסע עולה. לעיתים, משולבים במסע  קטעי ריצה שהופכים אותו ל'ריצת אלונקות".
מסע אלונקות נפוץ במיוחד ביחידות חיל רגלים, בקורסי שדאות, בגיבושים ליחידות התנדבותיות וב"מסעות כומתה" הנהוגים בסיומה של הטירונות ביחידות רבות.
בעקבות מלחמת לבנון השנייה הוחלט, כחלק מלקחי המלחמה, להגביר את אימוני הכושר הקרבי בקרב לוחמים. בין הלקחים  שהופקו היה  תרגול של מסעות ובפרט מסעות אלונקות, תוך מתן דגש על פינוי פצועים ועל נשיאת משקל.

היסטוריה

בראיון עמו סיפר לוחם הצנחנים הוותיק סא"ל מיכה  בן־ארי (קפוסטה) על הרקע למסעות האלונקות:
את רוב תורות הלחימה בצה"ל פיתחו מהניסיון שלנו. אתה יודע למשל שעד 55' לא סחבו בצה"ל אלונקות? למעשה עד פעולת עזה ב־55' לא היו לנו אלונקות. בפעולת עזה היו לנו המון נפגעים. גררנו את הפצועים וההרוגים שניים־שניים על האדמה. זה היה קטסטרופה. אז החליטו כי מעכשיו יוצאים עם אלונקות. מי ידע עד אז לסחוב אלונקה על הכתף? מאז התחילו מסעות האלונקות בצה"ל".
— אתר האינטרנט של נכי צה"ל 
בשנות ה-60 הונהגו מסעות אלונקות בבית הספר לקצינים.
איץ ומיץ

איץ ומיץ הייתה תוכנית טלוויזיה לילדים ונוער, ששודרה בשנים 1996–1997 בשידורי קשת ערוץ 2.
התוכנית נסובה סביב שני חייזרים בשם איץ ומיץ שבאו מכוכב בשם "הפוכולוס" ונחתו על גג של בניין רב קומות, שם הם פגשו את שולי השכנה שזכתה להתיידד איתם ויחד הם מתגברים על המזימות של נפתלי הדייר המרושע מהמרתף. בעונה הראשונה הגישו איץ ומיץ תוכנית בשם "הפוכולוס באוויר" אשר בה בין היתר ענו על מכתבים מהצופים. בעונה השנייה שמו דגש על העלילות עצמם. בעקבות התוכנית יצאו בובות בדמותם בתור מוצרים נלווים. מספר תשדירים בכיכובם על איסוף האשפה האישית ושמירה על הסביבה, שודרו במסגרת השידורים של הזכיינית קשת בערוץ 2 באותן השנים. 
כמו כן, הם כיכבו, עם מספר בובות נוספות, בפרסומת לעיתון "כולנו".
Master of Orion

מראה

Master of Orion רץ ב-VGA, ב-256 צבעים וברזולוציה של 320x200. באותו זמן רוב הגרפיקה הייתה פשוטה לשימוש. קרוב לתמצית ההשלמה האסתטית ממשחקים מציאותיים בני זמננו, Master of Orion הזקין בחינניות - למרות שבסטנדרטים של היום מסך הקרבות של המשחק מזכיר את ממשק ה-Shoot 'em up ומפת המשחק, אם לא כלום, נמלולים. מעשית, ממשק המשתמש אינו ספרטני ובו מספר תמונות ונתונים דקורטיביים. האנימציה דלילה אך מורכבת: "פעימה" של ספינות חלל, עצבנות מדענים (או נקישה, או להט). מערכת קול, למספר אירועים יש שינוי פתאומי בערכת הנושא, אבל אין מוזיקת רקע כללית. האפקטים הקוליים חסרי ייחודיות. 
גם בקול ובווידאו יש חוסר התאמה באפיון של מספר סוגי שחקנים: לכל אחד שני פזמונים ושתי הבעות פנים בזמן משא ומתן דיפלומטיים, מציג שונה על כך דרך בה מוצאים טכנולוגיה חדשה. מצד שני, דמות השחקן תמיד מוסוות בגלימה, למרות שהשחקן יכול לבחור את צבעה.
במקור המשחק נועד לשימוש בעכבר בלבד ולאחר גרסה 1.3 בה נוספו מספר פקודות משלימות בלי שינוי הממשק הגרפי, במקום למפות את הפקודות האלו במקשי קיצור, כמעט ונהיה כזה.

פורמט

בעלילה של המשחק, האוריונים (באנגלית: "Orions") היו גזע קדום והייתה שמועה שהם התעסקו בהנדסה גנטית של גזעים צעירים, כדי ללמוד על ההתפתחות שלהם. הם נעלמו במסתוריות לפני זמן רב, אף אחד מעולם לא ראה שריד של אותו גזע קדום.
מילניום לאחר נפילת אוריון (באנגלית: "Orion"), עשרה גזעים בתוך מגזר אוריון (המחוז בגלקסיה שנקרא על שם אוריון) השיגו יכולות לטוס בחלל והמשחק עוקב אחר הגזעים במהלך חיפושם אחר כוח. החורבות של אוריון מכילות טכנולוגיה שיכולה לקדם על ציוויליזציה כמה מאות קדימה מעל הגזעים האחרים, אבל ספינות קרב אוטומטיות שומרות על אוריון מפני התקפות. כשהספינות השומרות מושמדות, התוקף יכול לשלוט באוריון בעצמו ולשחזר טכנולוגיות אבודות כמו "קרן המוות" ו"מחולל חורים שחורים".
השחקן בוחר אחד מעשרה גזעים ושולט במאבק מול גזעים אחרים בקרב על העליונות בגלקסיה.

גזעים

עשרה זנים, שניים עד ששה לכל משחק, משיגים יכולות לטוס בחלל קרוב מספיק כדי להתחרות על העליונות בחלל. המשחק מתחיל בניסיונם הראשון שלהם להקמת קולוניה ועוקב אחר התפתחותם לאימפריות בין-כוכביות. התהליך מאוד מופשט: כולם מתחילים בו זמנית, עם אותם משאבים וממשלות עולמיות שלא משנות את הפונקציונליות שלהן כשהן מתרחבות. הביולוגיה קובעת נאמנות. מאוחר יותר, משחקי אסטרטגיה בחלל, בפרט משחק ההמשך, יציגו ממשלות וגזעים שוליים.
כל צד הוא מוגדר במידה רבה על ידי יכולות הגזע. לכל גזע נטיות כלפי הגזעים האחרים (בני האדם מסתדרים עם כולם, מררשאנים לא בוטחים בסאקקרה, כולם שונאים את הדרלוקים וכו') ועדיפות או חיסרון בתחומי מחקר מסוימים. שחקנים הנשלטים על ידי המחשב פועלים על פי דפוסי התנהגות ("מכבד", "קסנופובי" ועוד) ועל פי אסטרטגיות ("פציפיסטית", התרחבות טריטוריאלית או כלכלית ועוד), שניתנים להחלפה על ידי תכונות משניות.
24 שעות עם...

גרסה ישראלית

גרסה ישראלית לתוכנית הופקה בשנים 2009-2010 בישראל, תחת השם "24 שעות עם..." ובהנחייתו של רוני קובן. התוכנית צולמה באוניברסיטת תל אביב ושודרה בערוץ 8. עד כה צולמו שתי עונות ישראליות. אורחי העונה הראשונה היו: מרינה מקסימיליאן בלומין, אתגר קרת, תיקי דיין, אליוט, מוחמד בכרי, גלעד כהנא. אורחי העונה השנייה היו: שלומי שבן, ערן צור, עדנה מזי"א, דובר קוסאשווילי, ירמי קפלן, יוסי שריד, יוסף סוויד, מיקי קם, אפרת גוש, כנסיית השכל.

הרעיון המקורי

לארס פון טרייר ביים בשנת 1996 סדרת תוכניות טלוויזיה בשם Marathon, במהלכה התארחו 8 אורחים והצטלמו במשך 24 שעות שנערכו ל-8 תוכניות בנות 56 דקות.