google/wiki40b huggingface dataset:
פנטהאוז (מגזין)

פנטהאוז (באנגלית: Penthouse) הוא מגזין אירוטי המיועד לקהל יעד גברי. תוכנו של המגזין כולל מאמרים אשר נהוג לשייכם מבחינה מגדרית למין הגברי לצד תמונות פורנוגרפיות. המגזין נוסד ב-1965 על ידי בוב גוצ'יונה והתפתח עם הזמן לתאגיד תקשורת בינלאומי. על אף שמייסדו אמריקאי, המגזין הושק לראשונה בבריטניה ורק ארבע שנים לאחר השקתו החל להימכר בארצות הברית. המגזין מופץ מדי חודש ב-11 מהדורות במדינות ובשפות שונות. על פי גוצ'יונה, בשלושים שנות פעילותו היו הכנסות המגזין כ-3.5 עד 4 מיליארד דולר אמריקני והרווח הנקי קרוב לחצי מיליארד דולר.

תכנים

המגזין מציג לצד מאמרים בנושאי סגנון חיים "גברי" תמונות פורנוגרפיות, אשר נחשבות לבוטות בהשוואה לאלו המופיעות במתחרהו המוביל, המגזין פלייבוי. פנטהאוז הציג איברי מין נשיים ושיער ערווה בעוד שאלו נחשבו לגסים מדי גם עבור ירחון אירוטי. עם הזמן התמונות הפכו יותר ויותר בוטות וכללו גם יחסי מין מדומים ואיברי מין זכריים. אולם, המגזין מציג מאמרים רבים ואינו מתמקד בתמונות ארוטיות בלבד.
ההחרפה ההולכת וגוברת בתכניו הפורנוגרפיים גרמה לירידה במספר המנויים וכן לחוסר רצון מצד חברות רבות לשכור מודעות פרסום בעיתון. ההפסדים הובילו למספר ניסיונות לעדן את התוכן המופיע במגזין. הניסיון הראשון היה השקתו מחדש בבריטניה תחת השם PH.UK. מגזין זה שילב ראיונות עם ידוענים וכתבות אופנה עם תכנים אירוטיים. ניסיון זה לא נמשך זמן רב, ו-PH.UK נסגר כשנה לאחר שנפתח.
השינוי המשמעותי הגיע לבסוף ב-2005, לאחר שגוצ'יונה לא היה עוד המחזיק העיקרי במניות, והמגזין היה בבעלות חברת Cerberus Capital Management. החל מגיליון ינואר 2005 התכנים הפורנוגרפיים חזרו לצילומים "רכים" יותר, ללא איברי מין או הדמיית יחסי מין.

Penthouse Forum

"פורום פנטהאוז" הוא מגזין-בן של המגזין המקורי שזכה אף הוא לפרסום רב. המגזין, הנקרא לרוב רק "פורום", לא כולל תמונות פורנוגרפיות אלא מאמרים בלבד, לרוב בנושאי אקטואליה.
קפריצ'ו

קפריצ'ו (באיטלקית: capriccio; בצרפתית: caprice; ברבים: קפריצ'י) היא יצירה מוזיקלית, על פי רוב חופשית למדי בצורתה ומלאת חיים באופיה. קפריצ'ו טיפוסי יהיה מהיר, נמרץ ובמקרים רבים וירטואוזי בטבעו.
המונח מתייחס למגוון יצירות: בתקופת הבארוק שימש במקרים רבים יצירות קצרות לכלי מקלדת (לדוגמה, אצל ג'ירולאמו פרסקובלדי, ויוהאן סבסטיאן באך סיים את הפרטיטה שלו בדו מינור, רי"ב 826, בקפריצ'ו, שהוא, על אף שמו, קטע קונטרפונקטי דחוס, העושה שימוש קפדני ושיטתי בנושא התוסס, כמעט הומוריסטי, שלו. כמו כן ידועים הקפריצ'י רי"ב 992 ו-993. את הקפריצ'ו רי"ב 992 כתב באך אולי בפרידתו מאחיו יוהאן יעקוב, שנסע לשרת כנגן אבוב בתזמורת בחצר המלך בשוודיה. הקפריצ'ו רי"ב 993 הוקדש ליוהאן כריסטוף באך.
ניקולו פגניני השתמש בקפריצ'ו לקובץ בן עשרים וארבעה קטעים וירטואוזיים לכינור, אצל לואיג'י לניאני הוא מתנוסס על קובץ של שלושים ושישה קטעים וירטואוזיים לגיטרה וצ'ייקובסקי ורימסקי-קורסקוב השתמשו בו ליצירות תזמורתיות (קפריצ'ו איטלקי וקפריצ'ו ספרדי, בסדר זה). ברהמס כתב מספר רב של קפריצ'י לפסנתר בשנות חייו האחרונות, כולם נחשבים בין היצירות יוצאות הדופן והרציניות ביותר של שלהי התקופה הרומנטית במוזיקה.
עקום הלם פולארי

המונח עקום הלם פולארי מתייחס לרוב להצגה הגרפית של משוואות רנקין-הוגוניו במישור הודוגרף או במישור יחס הלחצים-זווית הסטת הזרימה. העקום עצמו מתאר את המיקום הגאומטרי של כל המצבים האפשריים אחרי גל הלם משופע.

עקום הלם פולארי במישור 
  
    
      
        (
        φ
        ,
        p
        )
      
    
    {\displaystyle (\varphi ,p)}

הזווית המינימלית ביחס לכיוון הזרימה הראשוני, , שגל ההלם המשופע יכול לקבל היא זווית מאך , כאשר  הוא מספר המאך לפני גל ההלם, והזווית הגדולה ביותר שיכולה להתקבל מתקבלת עבור גל הלם ניצב. על כן, טווח הזוויות האפשריות שגל ההלם המשופע יכול לקבל הוא . על מנת לחשב את יחס הלחצים עבור כל תחום הזוויות, פותרים את משוואות רנקין-הוגוניו עבור לחץ:
על מנת לחשב את זוויות הסטת הזרימה האפשריות, משתמשים ביחס בין מספר מאך, זווית גל ההלם  וזווית הסטת הזרימה :
כאשר  הוא יחס קיבולי החום האופייני לזורם ו- זוהי זווית הסטת הזרימה.

שימושי עקום ההלם הפולארי

אחד השימושים העיקריים של עקום ההלם הפולארי הוא בנושא החזרת גלי הלם משופעים ממשטח קשיח. משרטטים את עקום ההלם הפולארי עבור התנאים לפני גל ההלם, ומשרטטים עקום נוסף עבור התנאים אחרי גל ההלם, כאשר ראשיתו של העקום השני ממוקמת על העקום הראשון, בזווית  שבה גל ההלם הפוגע הסיט את הזרימה. בהתבסס על נקודות החיתוך בין העקום של הגל הפוגע לגל המוחזר, ניתן להסיק מסקנות בנוגע לאופני ההחזרה האפשריים ולשרטט אותם. לעיתים קרובות שיטה זו משמשת על מנת לקבוע ולאמת גרפית האם החזרה רגילה של גל הלם אפשרית, או שמתרחשת השתקפות מאך.
אייריש קרים

אייריש קרים (באנגלית: Irish Cream) הוא ליקר על בסיס שמנת וויסקי אירי.
אחד מסוגי האייריש קרים הידועים ביותר הוא אייריש קרים של חברת בייליס, שהיה הראשון שיוצר בשנת 1974.
מותגים נוספים מוכרים הם "קרולנס", "מילווד" ו"בושמילס קרים".
נהוג לשתות אייריש קרים במגוון דרכים – כמשקה נקי, עם קרח, כחלק מקוקטייל או כתוספת לקפה במקום חלב וסוכר.
סטליוס קזנג'ידיס

ביוגרפיה

קזנג'ידיס נולד בנֵאַה יוניאה (Νέα Ιωνία) (פרבר של אתונה), יוון. הוא היה הראשון מבין שני ילדים שנולדו ל-Haralambie Kazantzidis ששורשיו מפונטוס כיום Ordu שבטורקיה, ו-Gesthimani Kazantzidis, שהגיעה מהעיר אלניה בדרום טורקיה ועברה ליוון בעקבות מלחמת יוון-טורקיה. בגיל 13 התייתם מאביו, שהיה חבר המחתרת היוונית, ועוּנה למוות בידי קיצונים. מציאות זו הכריחה את קזנג'ידיס לעבוד מגיל צעיר. עבד כנושא מזוודות, מוכר ערמונים וכפועל במפעלי הטקסטיל בנֵאַה יוניאה.
חייו השתנו כאשר בעל מפעל הטקסטיל נתן לו גיטרה. הוא בילה שעות ארוכות בנגינה.
את הופעתו הפומבית הראשונה הוא עשה בשנות החמישים המוקדמות במועדון לילה בשם Kifissia, וזמן קצר לאחר מכן, ביולי 1952, ביצע את הקלטת האולפן הראשונה שלו באולפני Columbia עם שיר בשם "אני הולך לשחות" (Για μπάνιο πάω) אשר נכתב על ידי אפוסטולוס קאלדארס. השיר לא היה הצלחה גדולה, אך הוא ניסה שוב, עם הקלטת שירו של Giannis Papaioannou, "על מזוודות" (Οι βαλίτσες), זמן קצר לאחר מכן. השיר נהפך ללהיט ראשון מיני רבים, ועם הפופולריות הגואה התחיל להופיע בכמה מן המועדונים הגדולים של התקופה, כמו "Mpertzeletos" ,"Theios" ו-"Rosignol". בעיצומה של הקריירה שלו, שיתף קזנג'ידיס פעולה עם כמה מהשמות הגדולים ביותר בעולם המוזיקה היוונית, ביניהם מיקיס תאודוראקיס, מאנוס חג'ידאקיס, מנוליס חיוטיס ו- Stavros Xarhakos. קזנג'ידיס והזמרת Marinella הפכו בהמשך לצמד אגדי.
סטליוס ו-Marinella נישאו ב-7 במאי 1964, והם הופיעו יחד בגרמניה ובארצות הברית.
בישראל סטליוס היה סמל מוזיקלי, רבים משיריו תורגמו לעברית ובוצעו על ידי זמרים מובילים בארץ, דוגמת 'אלינור' שבוצע על ידי ג'קי מקייטן ולאחר מכן על ידי זוהר ארגוב ו'זינגואלה' שבוצע על ידי יהודה פוליקר.
קזנג'ידיס מת ב-14 בספטמבר 2001, כתוצאה מגידול מוחי. הלוויתו שודרה בטלוויזיה היוונית.
הדפסה בפורמט רחב

הדפסה דיגיטלית בפורמט רחב היא שיטה להדפסה ישירות מקובץ או תמונה דיגיטליים אל מגוון מדיות. לרוב מודפסות העבודות ממחשבים, מצלמות דיגיטליות ומקורות דיגיטליים אחרים, באמצעות מדפסת הזרקת דיו בפורמט רחב.
עלות ההדפסה הדיגיטלית עבור כל דף היא גבוהה יחסית לשיטות הדפסה מסורתיות אחרות, אך עלות זו מתקזזת בזכות ההימנעות מעלויות כלל ההליכים הטכניים וכוח האדם הנדרשים בשיטות אלו. יתרונות נוספים של השיטה הם האפשרות להתאמה אישית של כל הדפסה, האפשרות לשנות בקלות כל משתנה שהוא בקובץ המקורי ולהדפיסו על דף חדש, האפשרות להדפיס מספר קטן יחסית של עותקים, ועוד.

דיו להדפסה בפורמט רחב

דיו המשמש להדפסה בפורמט רחב מורכב משני חומרי יסוד, ממס וצבען (פיגמנט). איכות ההדפסה בדיו זה נקבעת בהתאם להרכב הממס והצבען. 
ההדפסה מתבצעת באמצעות ראשי הדפסה המותקנים במדפסות הדיגיטליות, דרכם מוזרק הדיו למצע ההדפסה. ישנם ראשי הדפסה הפועלים בטכנולוגיות שונות, שהמשותף להן הוא נחירי הזרקת הדיו המצויים בראש ההדפסה. ראשי ההדפסה קטנים במיוחד וגודלם מיקרונים בודדים (1:1,000,000 למטר); דרישה זו קובעת את תכונותיו הפיזיקליות (צמיגות, מתח פנים וכו') של הדיו.
תומאס בלאט

תומאס "טויבי" בלאט (באנגלית: Thomas "Toivi" Blatt, בפולנית: Tomasz Blatt; ‏15 באפריל 1927, י"ג בניסן ה'תרפ"ז - 31 באוקטובר 2015, י"ח בחשוון ה'תשע"ו) היה דובר וסופר אמריקאי יהודי יליד פולין. בהיותו בן 16 היה מבין הניצולים היחידים ממחנה המוות סוביבור ששרדו את ניסיון המרד והבריחה באוקטובר 1943, אירוע שבו ברחו 300 אסירים ממחנה ההשמדה. רובם נרדפו, נלכדו והוצאו להורג על ידי הגרמנים.

סוביבור

בלאט נולד בשנת 1927 למשפחה יהודית בעיירה איזביצה שבפולין, אחד מבן שני אחים.
בשנת 1942, בלאט ומשפחתו יחד עם כ-400 יהודים נוספים מעיירתו נשלחו על ידי הגרמנים בטרנספורט לסוביבור. כל משפחתו נספתה במחנה ההשמדה וכן רובם המוחלט של בני העיירה. במחנה סוביבור נרצחו כ-250,000 יהודים מפולין, צרפת והולנד וכן כ-1,000 אזרחים פולנים.

הבריחה מסוביבור

בלאט היה אחד מ-300 אסירים שלקחו חלק במרד במחנה סוביבור באוקטובר 1943 והצליחו להימלט. בעודו נמלט מאנשי האס-אס בגיל 16, איכר פולני שהסתיר אותו בגד באמונו וירה לו בלסת. הוא הצליח להימלט ולשרוד את תקופת המלחמה, אך הוא עדיין נשא את הקליע שפגע בו. לאחר הבריחה ההמונית מהמחנה, הגרמנים סגרו והרסו את מחנה סוביבור. הם עברו עם דחפורים על שטח המחנה ושתלו עצים כדי להסתיר את ההריסות. אזור המחנה משמש כאתר זיכרון מאז סיומה של המלחמה. 
בשנת 1958 עלה לישראל ולאחר מכן היגר לארצות הברית. בשנות השבעים והשמונים עבד יחד עם הסופר ריצ'רד רשקה כדי לאתר ניצולים נוספים מהמחנה. ביחד הם הוציאו לאור ספר בשם "הבריחה מסוביבור" (1983), שעסק במרד הגדול במחנה. 
בלאט גם עבד לבדו. בשנת 1983 הוא ראיין את קרל פרנצל, גרמני שהיה שלישי בדרגתו במחנה סוביבור, לאחר שחרורו מהכלא. פרנצל הורשע בבית משפט ונשפט למאסר עולם על מעשיו במחנה. לאחר שריצה 16 שנות מאסר הוא שוחרר עקב ערעורו. בלאט האמין שהריאיון שערך היה הפעם הראשונה שבה אסיר ממחנה השמדה ישב ושוחח פנים מול פנים עם איש מסגל המחנה. 
הסרט "הבריחה מסוביבור", שזכה בפרסים, מתאר את שאירע במחנה המוות. בלאט שימש כיועץ טכני לסרט. מנהיגי המרד - ליאון פלדהנדלר ואלכסנדר פצ'רסקי, בלאט עצמו ואסירים יהודים אחרים מהמחנה גולמו על ידי שחקנים. 
לאחר מכן פרסם בלאט שני ספרים נוספים על סוביבור. ספר זיכרונותיו "מעפר סוביבור" (1997), מספר על חוויותיו במחנה, וכן על חלקו במזימה למרוד שהובילה לניסיון הבריחה של כ-600 אסירים ב-14 באוקטובר 1943. הוא כתב גם על חייו לפני המלחמה, וכן על הכיבוש הגרמני של עיירת הולדתו בפולין ועל המשלוח שלו ושל משפחתו למחנה המוות. 
בלאט כתב גם ספר נוסף בשם "סוביבור, המרד הנשכח" (1997), ספר היסטורי המתבסס על שנות מחקריו. בהמשך הקים אתר אינטרנט בעל אותו שם, המציג קישורים לאירועים שתיעד. 
בשנותיו האחרונות התגורר בסנטה ברברה קליפורניה.
תומאס בלאט נפטר ב-31 באוקטובר 2015, והוא בן 88.
התאחדות הכדורגל הסקוטית

היסטוריה

בעקבות היווצרות מועדוני הכדורגל המוקדמים של סקוטלנד ב -1860, ענף הכדורגל חווה צמיחה מהירה אך לא היה מבנה פורמלי, ומשחקים לעיתים קרובות היו מסודרים באופן אקראי ולא סדיר.
קווינס פארק, מועדון מגלאזגו שנוסד בשנת 1867, נטל את ההובלה, ולאחר פרסום בעיתון של גלאזגו בשנת 1873, נציגים משבעה מועדונים - קווינס פארק, קליידסדל, עמק לוואן, דומברק, ת'רד לאנארק, המזרח וגרנוויל - השתתפו בפגישה ב -13 במרץ 1873. יתר על כן, קילמרנוק שלחה מכתב וקבעה את נכונותם להצטרף.
באותו יום, שמונת מועדונים אלה יצרו את התאחדות הכדורגל הסקוטית, והחליטו כי:
המועדונים  ייצגו את עצמם לצורת עמותה לקידום הכדורגל לפי הכללים של ההתאחדות לכדורגל ובכך המועדונים הקשורים לעמותה זו נרשמו לשחק בגביע האתגר ששוחק בשנה, הוועדה הציעה את חוקי התחרות.

נבחרות לאומיות

התאחדות הכדורגל הסקוטית אחראית בכדורגל גברים על: נבחרת סקוטלנד בכדורגל, נבחרת סקוטלנד בכדורגל ב', נבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 21, נבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 19, נבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 18 ונבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 17. ובכדורגל נשים על: נבחרת סקוטלנד בכדורגל נשים, נבחרת סקוטלנד בכדורגל נשים עד גיל 19 ונבחרת סקוטלנד בכדורגל נשים עד גיל 17.

תחרויות מועדונים

התאחדות הכדורגל הסקוטית מארגנת את הגביע הסקוטי וגביע הנוער הסקוטי. למרות שההתאחדות אינה מעורבת בפעילות היום-יום של SPFL או תחרויות ליגה אחרות, היא ממנה את השופטים למשחקים בליגות אלה.

רישוי מועדון

התאחדות הכדורגל הסקוטית מעודדת את איכות הממשל במועדוני כדורגל באמצעות מערכת של רישיונות מועדונים. כל המועדונים החברים בהתאחדות נבחנים מדי שנה בארבעה תחומים (טענה, תמיכת הקבוצה הראשונה, תמיכת קבוצת הנוער, וממשל), ואם הוא מתאים, יוענקו לו רישיון לפי רמות: בזהב, כסף וארד. החל מינואר 2015, רישיונות רמה-זהב זכו רק שני מועדונים, סלטיק והיברניאן. כל המועדונים ב-SPFL נדרשים להיות מורשים מרמת ארד ומעלה.
Let's Talk About Love / Falling into You / A New Day Has Come

רקע

המארז מכיל את שלושת אלבומי האולפן המצליחים ביותר בקריירה של דיון: Let's Talk About Love ,Falling into You ו-A New Day Has Come. האלבומים נמצאים במארז יוקרתי אשר כולל גם חוברת תמונות עם 16 עמודים. 
הגרסה של Let's Talk About Love, אשר מופיעה במארז כוללת את הגרסה האמריקאית של האלבום ואת שתי הגרסאות הרגילות של שני האלבומים האחרים.

הצלחה מסחרית ומיקומים במצעדים

במצעד האלבומים הקנדי הגיע מארז התקליטורים אל המקום ה-97, ובבלגיה אל המקום ה-20 במצעד האלבומים הבלגי של ולוניה. בבריטניה הגיע אל המקום ה-106 במצעד האלבומים הבריטי, ובשוודיה אל המקום ה-3. בסקוטלנד הגיע אל המקום ה-95, ובאירופה למקום ה-74 במצעד האלבומים האירופאי בזכות הצלחתו בשוודיה.  
בשוודיה האלבום הגיע למעמד זהב עם מכירות של 20 אלף עותקים והפך לאלבום ה-41 הנכמר ביותר במדינה לשנת 2008. גם בנורווגיה מארז התקליטורים זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-5 במצעד האלבומים הנורווגי.
רוי בלאנט

ביוגרפיה

בלאנט נולד ב-10 בינואר 1950 בדרום מיזורי. הוא סיים את לימודי התואר הראשון בהיסטוריה באוניברסיטת מיזורי בשנת 1970. לאור לימודיו, הוא לא שירת במלחמת וייטנאם. בשנת 1973 החל בלאנט להיות בפוליטיקה המחוזית. בשנת 1980 ניסה להתמודד למקום בבית הנבחרים של מיזורי, אך הפסיד למועמד הדמוקרטי. בלאנט שימש כמזכיר המדינה ה-33 של מיזורי בשנים 1985-1993. הוא נבחר לתפקיד בשנת 1984 והיה הרפובליקני הראשון המחזיק בתפקיד מזה כ-50 שנה. נבחר שנית לתפקיד המזכיר בשנת 1988. בשנת 1992 בלאנט התמודד בפריימריז הרפובליקניים לתפקיד המושל, אך נכשל. הוא גם כיהן בבית הנבחרים בשנים 1997-2011. בתקופה זו בלאנט הצביע בעד איסור פדרלי על נישואים חד-מיניים ובעד הגבלות על הפלות, נגד אימוץ בידי להט"בים, נגד חוק האוסר על אפליה על רקע מגדרי ונטייה מינית ובעד ביצוע תפילות בבתי הספר.
בשנת 2011 החל לכהן בסנאט. בתקופה זו היה ידוע בשל התנגדותו להעלאת שכר המינימום הפדרלי ולהגבלות על הזכות לשאת נשק. בנוסף על כך, הוא הכחיש במידה מסוימת את תפקידו של האדם בשינוי האקלים, אם כי בלאנט הכיר ששינוי זה קיים. הוא גם תמך בגישתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בנוגע להגבלת הגירת מוסלמים לארצות הברית. בשנת 2016 נבחר שנית לתפקיד.
בלאנט משתייך לזרם הבפטיזם. הוא מתגורר כיום (2018) בוושינגטון די. סי.
הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית

הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית (באנגלית: United States Atomic Energy Commission) המוכרת גם כ-AEC (ראשי התיבות של סיומת שמה באנגלית) הייתה סוכנות של ממשלת ארצות הברית שנוסדה אחרי מלחמת העולם השנייה בידי הקונגרס האמריקני במטרה לטפח ולבקר את התפתחות המדע והטכנולוגיה של האטום בזמן שלום. הנשיא הארי טרומן חתם על חוק האנרגיה האטומית של 1946 ב-11 באוגוסט 1946. פעולה זו העבירה את השליטה באנרגיה אטומית מידי הצבא לידיים אזרחיות, החל מ-1 בינואר 1947.
פעולה זו שיקפה את האופטימיזם האמריקני שלאחר המלחמה, כשהקונגרס מכריז שיש ליישם אנרגיה אטומית לא רק בצורת נשק גרעיני לשם הגנה על האומה, אלא גם על מנת לקדם שלום עולמי, לשפר את רווחת הציבור ולחזק את התחרות החופשית בשוק הפרטי. טקס החתימה היה שיאו של ויכוח סוער שנמשך חודשים ארוכים בין פוליטיקאים, מתכננים צבאיים ומדעני גרעין על גורלו של מקור אנרגיה חדש זה. הנשיא טרומן מינה את דייוויד ליליאנטאל (David Lilienthal) כיושב ראש הראשון של ה-AEC.
הקונגרס העניק לוועדה האזרחית החדשה עצמאות וסמכויות יוצאי דופן על מנת למלא את יעודה. כך למשל על מנת לאפשר לוועדה חופש מוחלט בגיוס מדענים ואנשי מקצוע, היו המועסקים של הוועדה פטורים מהחובות של מערכת השירות הציבורי. בשל הצורך באבטחה נרחבת היו כל מתקני הייצור והכורים הגרעיניים שייכים לממשלה, בעוד שמידע טכני ותוצאות מחקרים היו בפיקוח של הוועדה. מערכת המעבדות הלאומית נוסדה ממתקנים שהוקמו במסגרת פרויקט מנהטן. המעבדה הלאומית ארגון (Argonne National Laboratory) הייתה אחת המעבדות הראשונות שקיבלה אישור מתוקף חקיקה זו, כמתקן המופעל על ידי קבלן, למלא את היעוד של הוועדה החדשה.
בטרם הקמתה של הוועדה לפיקוח גרעיני (NRC ראשי תיבות של Nuclear Regulatory Commission) היה הפיקוח הגרעיני באחריות ה-AEC כפי שקבע הקונגרס תחילה בחוק האנרגיה האטומית של 1946. שמונה שנים אחר כך החליף הקונגרס חוק זה ב"תוספות לחוק האנרגיה האטומית" (Atomic Energy Act Amendments) של 1954, שלראשונה איפשר הקמת תחנות כוח מסחריות המבוססות על אנרגיה גרעינית. החוק העניק ל-AEC הן את התפקיד של מקדם השימוש באנרגיה גרעינית והן את התפקיד של הפיקוח על הבטיחות במתקנים. תקנות הבטיחות של ה-AEC נועדו להבטיח את בריאות הציבור וביטחונו מהסכנות של האנרגיה הגרעינית מבלי להטיל מגבלות מחמירות מדי שיבלמו את צמיחת הענף. זוהי מטרה קשה להשגה, בייחוד בתעשייה חדשה, ובתוך זמן קצר עוררו התקנות של ה-AEC מחלוקת רצינית. מספר הולך וגדל של מבקרים טען במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 שהתקנות של ה-AEC אינן מחמירות דיין בתחומים חשובים אחדים, כולל תקני הגנה כנגד קרינה, בטיחות של כור גרעיני, מיקום תחנות הכוח, וההגנה על הסביבה.
בהגיע 1974 היו תקנות ה-AEC שנויות עד כדי כך במחלוקת שהקונגרס החליט לבטל את הסוכנות. תומכים ומתנגדים של האנרגיה הגרעינית כאחד הסכימו כי תפקיד קידום האנרגיה הגרעינית ותפקיד הפיקוח עליה חייב להינתן לגופים שונים. חוק הארגון מחדש של האנרגיה משנת 1974 העביר את תפקיד הפיקוח של ה-AEC לגוף חדש ה-NRC, שהחל לפעול ב-19 בינואר 1975, ואת תפקיד קידום האנרגיה למנהל מחקר ופיתוח האנרגיה ששולב אחר כך במחלקת האנרגיה של ארצות הברית.
אריה באומינגר

אריה באומינגר (18 ביולי 1913 קרקוב, פולין - 2 בנובמבר 2002 ירושלים) יליד קרקוב. ניצול שואה. לימד בגימנסיה העברית בירושלים. עסק בתיעוד השואה כמנהל האדמיניסטרטיבי של יד ושם וכסופר והתרכז במיוחד בתיעוד יהדות קרקוב וסיפורם של חסידי אומות העולם.
בנימין הכהן מעלי

רבי בנימין הכהן מעלי (או: מֵעֵלִי הכהן; ה'ת"ל, 1670 - ה'תצ"ה, 1735 בערך) היה רב ומקובל ירושלמי יליד חלב. בסוף ימיו כיהן במשרת הראשון לציון.

ביוגרפיה

נולד בחלב שבסוריה, וגדל בה. הוא היה לאחד מחכמי קהילת ארם צובא, עד עלותו לארץ ישראל.
עם הגיעו לארץ ישראל, התיישב בירושלים. שנים ספורות לאחר מכן, יצא בשליחות הקהילה בירושלים לערי פרס בסביבות שנת ה'תע"ו ועבר בדרכו בחלב. בתום שליחותו נסע למצרים והתמנה כאב"ד בקהיר.
בשנת ה'תצ"ד (1733-1744) השתפר המצב הכלכלי בירושלים, הוא שב אליה והתמנה כאב"ד וראשון לציון.
הרב חיד"א שהכיר אותו בילדותו בירושלים מביא בספריו דברי תורה בשמו וכותב ששמע עליו ש"היה מפולפל בעומק העיון וכמעט היה לו על פה דרושי הרב האר"י ז"ל".
הוא נפטר בירושלים כשנתיים אחרי שובו אליה, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים, בסמוך לקבר זכריה. לצדו נקברה רעייתו רחל. בשנת 1960, חפרה משלחת ארכאולוגית בריטית-ירדנית וחשפה את יסודותיו של קבר זכריה, תוך שהם מסירים את כל הקברים שבאזור, שעקבותיהם לא נודעו מאז.
לאחר פטירתו התמנה כראשון לציון, הרב אליעזר נחום.

משפחתו

בנו הרב חיים שלום הכהן חיבר ספר על משנה תורה לרמב"ם. החיבור במקורו השתרע על כל כרכי "משנה תורה", במספר כרכים בכתב יד, וחלקם אבד. כרך אחד נמצא באוסף מאיר בניהו, ושאר הכרכים בספריית בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS). קטעים מחיבורו זה הודפסו בכתבי עת תורניים. גם הוא היה שד"ר ירושלים, למצרים.
נכדו הקרוי על שמו, הוא המגיה בנימין הכהן מעלי, בנו של הרב חיים שלום. הוא נולד בירושלים והיה שד"ר טבריה למערב אירופה. השתקע והתגורר באמסטרדם והיה אחד מרבני הקהילה היהודית בעיר, והביא בה לדפוס מספר ספרים.
אחייניו, כנראה בני אחותו, הם הרבנים האחים אברהם ורפאל מיוחס, ששימש אף הוא כראשון לציון
טגרה

טגרה (Tegra) הוא שמה של סדרת רכיבי מערכת על שבב של חברת NVIDIA. השבבים מבוססים על ליבות ARM ועל המעבד הגרפי GeForce של החברה. הם מיועדים לשימוש במערכות כגון טלפונים חכמים וטאבלטים.

Tegra 2

Tegra 2 היא סדרת שבבים הכוללים שתי ליבות ARM A9 ועובדות בקצב שעון של 1-1.2GHz.

Tegra 3

Tegra 3‏ (Kal-El) היא סדרה של שבבים הכוללים ארבע ליבות ARM A9 רגילות וליבה חמישית אטית יותר. הליבה האיטית אמורה לאפשר עבודה חסכנית כאשר אין צורך בכל ארבע הליבות.
נחל מכמש

נַחַל מִכְמָשׁ (המוכר גם בשמו הערבי ואדי סווינית) הוא יובלו העיקרי של נחל פרת. הנחל יורד מהעיר רמאללה, ונשפך לנחל פרת, סמוך לכפר אדומים. אורכו הכולל של הנחל כ-20 ק"מ. הנחל מפתח קניון משמעותי, במקום בו הוא חוצה את מדרגת הכפיפה העליונה של מדבר יהודה.
שמו של הנחל, מכמש, ניתן לו על שם היישוב המקראי מכמש, אשר על סמך הדמיון לשם הכפר הערבי הסמוך מוח'מאס, ניתן לשער ששכן בקרבת מקום.

סלעי הנחל

בפתחת קניון נחל מכמש יש שני סלעים המזדקרים ובולטים במקום בו הופך הנחל לקניון צר ומצוקי.
הם עונים באופן אופטימאלי לתיאור המקראי של :"הַמַּעְבְּרוֹת","בּוֹצֵץ" ו"סֶנֶּה" כפי שכתוב בספר (שמואל א' י"ד, א'-ד'): וַיְהִי הַיּוֹם, וַיֹּאמֶר יוֹנָתָן בֶּן-שָׁאוּל אֶל-הַנַּעַר נֹשֵׂא כֵלָיו, לְכָה וְנַעְבְּרָה אֶל-מַצַּב פְּלִשְׁתִּים, אֲשֶׁר מֵעֵבֶר הַלָּז; וּלְאָבִיו, לֹא הִגִּיד. וְשָׁאוּל, יוֹשֵׁב בִּקְצֵה הַגִּבְעָה, תַּחַת הָרִמּוֹן, אֲשֶׁר בְּמִגְרוֹן; וְהָעָם אֲשֶׁר עִמּוֹ, כְּשֵׁשׁ מֵאוֹת אִישׁ. וַאֲחִיָּה בֶן-אֲחִטוּב אֲחִי אִיכָבוֹד בֶּן-פִּינְחָס בֶּן-עֵלִי כֹּהֵן ה', בְּשִׁלוֹ נֹשֵׂא אֵפוֹד; וְהָעָם לֹא יָדַע, כִּי הָלַךְ יוֹנָתָן. וּבֵין הַמַּעְבְּרוֹת, אֲשֶׁר בִּקֵּשׁ יוֹנָתָן לַעֲבֹר עַל-מַצַּב פְּלִשְׁתִּים שֵׁן-הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה, וְשֵׁן-הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה; וְשֵׁם הָאֶחָד בּוֹצֵץ, וְשֵׁם הָאֶחָד סֶנֶּה. הַשֵּׁן הָאֶחָד מָצוּק מִצָּפוֹן, מוּל מִכְמָשׂ; וְהָאֶחָד מִנֶּגֶב, מוּל גָּבַע. שני הסלעים מצויים בין מעלה מכמש לבין גבע בנימין כ-2.5 ק"מ בקו-אווירי ממגרון.

בוצץ

בוצץ הוא הסלע הצפוני בנקודת ציון : 31.8571645032, 35.2871471882. פרשן התנ"ך רד"ק
סבור כי פרוש השם הוא: מישור חלקלק. הסלע מסתיר את אור השמש ברוב שעות היום, כך שהסלע השני, "סנה" בצל רוב היממה. אולי מכאן ההשערה כי השם הוא ביסודו מערבית, שפרושו: לזרוח.

סנה

סנה הוא הסלע הדרומי בנקודת ציון:31.85233889301106, 35.27846941978098 .
פרשן התנ"ך רד"ק סבור כי פרוש השם הוא: מקום דרוך. השערה אחרת שמדובר בעץ שיטה. אולי מכאן גם שם הואדי בערבית :ואדי סווניט. הסבר על המקום ניתן על ידי החוקר קלוד קונדר.
מדד שארפ

מדד שארפ (אנגלית: Sharpe ratio או Sharpe index) הוא מדד לביצועים של תיקי השקעות. הוא מודד את עודף התשואה ליחידת סיכון על נכסי השקעה. ככל שהתשואה גבוהה יותר ביחס לסיכון כך המדד גבוה יותר. המדד פותח על ידי הכלכלן האמריקאי וחתן פרס נובל לכלכלה ויליאם שארפ ב-1966. בתחילה קרא שארפ למדד בשם "תיגמול לשונות" (Reward to variability), אך עם פרסומו התקבע המדד בשמו הנוכחי.

שימושים

מדד שארפ משמש כדי לאפיין עד כמה התשואה של נכס מפצה את המשקיע על הסיכון שהוא לוקח. כאשר משווים שני נכסים, הנכס בעל מדד שארפ הגבוה יותר נותן תשואה גבוהה יותר באותה רמת סיכון. או לחלופין, הוא נותן אותה תשואה אך בסיכון נמוך יותר. בדרך כלל מומלץ למשקיעים לבחור השקעות בעלות מדד שארפ גבוה יותר. מדד שארפ, כמו גם מדד טריינור ומדד אלפא של ג'נסן, משמשים לדרוג הביצועים של תיק השקעות, מנהלי קרנות נאמנות או קופות גמל.

ביקורת על המדד

מדד שארפ ספג ביקורת נוקבת בשנים האחרונות בשל אי יכולתו להתמודד עם שווקים יורדים.
Classics: The Best of Sarah Brightman

רקע והוצאה

חלק משירי אלבום האוסף, הופקו על ידי פרנק פטרסון שהפיק לברייטמן בעברה אלבומים כדוגמת: The Harem World Tour: Live From Las Vegas, The Harem Tour, The Very Best of 1990–2000, Harem, ו-La Luna.
פרק זמן מסוים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
מוהנא פארס

שייח' מוהנא פארס הוא איש חינוך, איש דת ואינטלקטואל, יועץ בכיר לשר החינוך, מנהל אגף תוכניות לאומיות מערכתיות במשרד החינוך, מוביל את התוכנית לקידום 5 יחידות מתמטיקה, אנגלית, עברית ותוכנית ייחודית לקידום תוכניות STEM בפריפריה (מדעים, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה). נבחר פעמיים לאחד ממאה האנשים המשפיעים בישראל ב 2010 וב 2018. ממייסדי בית הספר הדרוזי למדעים בירכא, הנחשב לבית הספר התיכון הטוב בישראל במדדי משרד החינוך.

ביוגרפיה

פארס נולד בשנת 1960 בכפר חורפיש. שילוב מיוחד של איש חינוך, איש דת ואינטלקטואל. ממונה על החינוך הדרוזי והצ'רקסי בישראל, המזכירות הפדגוגית, משרד החינוך
למוהנא פארס תואר ראשון במתמטיקה ותואר שני בניהול מערכות חינוך, מאוניברסיטת חיפה.
בוגר מחזור י' של מכון מנדל למנהיגות ובוגר מחזור א' בתוכנית אדוות של ארגון מעוז 2017.
בשנת 1993 הקים בחורפיש, כפר מגוריו, בית ספר יסודי-קהילתי, דבר שהיווה חידוש במקום. כמנהל בית ספר זה קיבל בשנת 1997 את פרס החינוך של נשיא המדינה, ויחד עם בית הספר כולו זכה בפרס האלוף תמרי למצוינות בחינוך בשנת 1998.

בשנת 2002, הקים וניהל את בית הספר הדרוזי למדעים, ירכא, העמותה לבית הספר למדעים. 

ב 2003 עם סיום לימודיו במכון מנדל למנהיגות השתלב פארס במשרד החינוך, בו שימש חבר בצוות יישום דו"ח שושני, ולאחר מכן היה אחראי על שעות הוראה ושכר מורים במינהל כלכלה ותקציבים של משרד החינוך. בין השנים 2009–2015, היה פארס ממונה על החינוך הדרוזי והצ'רקסי.

ב-2014 מונה למתכלל התוכנית לקידום מתמטיקה ומצוינות מדעים ומשנת 2015 מכהן כמנהל אגף בכיר לתוכניות לאומיות. התוכנית לקידום לימודי מתמטיקה לבגרות ברמה של חמש יחידות אותה מקדם פארס, העלתה את שיעור הניגשים לבחינה במידה משמעותית בתוך שנים מעטות ועל כך נבחר לאחד מ 100 האנשים המשפיעים.
בחודש יולי 2019 מונה השייח פארס ליועץ בכיר של שר החינוך, הרב רפי פרץ.