יו דראם

תחילת דרכו

דראם נולד בפורט בריידי שבמדינת מישיגן, ארצות הברית, ב-19 בספטמבר 1879. אביו ג'ון דראם (1864-1898) היה קפטן בצבא ארצות הברית. אמו הייתה מרגרט דזמונד. דראם תכנן בתחילה להפוך לכומר ישועי, ונרשם לבוסטון קולג'. בשנת 1898 נהרג אביו במלחמת ארצות הברית-ספרד. במסגרת חוק מיוחד, הוצעו דרגות של לוטננט משנה לכל בני הקצינים שהפגינו גבורה עילאית במהלך המלחמה. ב-9 בספטמבר קיבל דראם את ההצעה והתגייס לצבא. ב-1889 הוא לחם במהלך מלחמת ארצות הברית-הפיליפינים במסגרת רגימנט הרגלים ה-12, ולאחר מכן במסגרת רגימנט הרגלים ה-25. על חלקו בקרב ביאן קיבל את כוכב הכסף. לפני חזרתו לארצות הברית שימש כעוזרו של הגנרל פרנק בלדווין. ב-15 בינואר 1900 הועלה לדרגת לוטננט, וב-23 במרץ 1906 לדרגת קפטן. בין 1911–1912 למד במכללות מתקדמות לקצינים. בין 1915–1916 הוא השתתף במשלחת העונשין למקסיקו - פעולת תגמול כנגד פשיטותיו של פנצ'ו וייה על אדמת ארצות הברית, תחת פיקודו של ג'ון פרשינג. פרשינג עצמו התרשם מאוד מדראם במהלך המבצע. ב-15 במאי 1917 הועלה לדרגת מייג'ור, וב-5 באוגוסט של אותה שנה לדרגת לוטננט קולונל.

מלחמות העולם

עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה ב-1918, פרשינג, אשר היה מפקד חיל המשלוח של ארצות הברית לחזית המערבית, הציב את דראם במטה הארמייה הראשונה שתחת פיקודו. ב-30 ביולי של אותה שנה הועלה לדרגת קולונל ומונה לראש מטה הארמייה הראשונה. הוא זכה לשבחים על חלקו בהכנת הארמייה לקרב סן-מייל ומתקפת מז-ארגון, ועוטר במדליית השירות המצוין. ב-1 באוקטובר 1918 הוענקה לו דרגה זמנית של בריגדיר גנרל (כוכב אחד), אשר הפכה לקבועה ב-6 בדצמבר 1922. ב-4 במרץ 1923 מונה למפקד חוף הארטילריה המחוזי ה-2, וב-20 במאי 1926 מונה למפקד הבריגדה ה-1. בתקופה זו התעוררו חילוקי דעות בינו לבין בילי מיטשל, ודראם היה בין אלו שהשפיעו על הקונגרס לא לקבל את הצעתו של מיטשל להפריד את הגיס האווירי מהצבא ולהפכו לזרוע נפרדת.
ב-1927 הוא שימש לתקופה קצרה כמפקד הדיוויזיה ה-1, לאחר מכן הועבר לפקד על הקורפוס ה-2, ובספטמבר של אותה שנה הוחזר לפקד על הדיוויזיה ה-1. ב-29 בינואר 1930 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל (שני כוכבים). ב-12 בינואר 1930 מונה למפקח הכללי של הצבא, והחזיק בתפקיד עד 30 בנובמבר 1931. בדצמבר של אותה שנה מונה למפקד הקורפוס ה-5, ובמקביל פיקד גם על הדיוויזיה ה-5. ב-18 במרץ 1935 מונה למפקד מחלקת הוואי, ובספטמבר 1937 מונה למפקד הארמייה השנייה, ובמקביל פיקד על הקורפוס ה-6 עד נובמבר 1938 עת הוחזר לפקד על הקורפוס ה-2. באותה תקופה התיידד עם דאגלס מקארתור וג'ורג' פטון, והמשיך להתנגד בחריפות להקמת חיל אוויר עצמאי. ב-1939 פרש הרמטכ"ל מאלין קרייג, ודראם התמודד על התפקיד, אולם הפסיד לג'ורג' מרשל. ב-5 באוגוסט של אותה שנה הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל (שלושה כוכבים). עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה ב-1941, היה דראם מפקד הארמייה הראשונה. הוא פיקד על הארמייה במהלך משחקי המלחמה שכונו "תימרוני קרוליינה", ואשר נועדו לבחון את מוכנותו של צבא ארצות הברית לקראת המלחמה. במהלך התימרונים הוא הפך למושא ללעג וקלס, כאשר כבר ביומם הראשון "נפל בשבי" בידי דיוויזיית השריון ה-2 בפיקודו של פטון. השופטים קבעו שהנסיבות בהן נתפס לא היו חלק מהלחימה בפועל, כך שהוא הורשה לחזור למטה שלו ולהמשיך להשתתף בתמרונים. עם זאת, האירוע גרם לחוסר אימון בו מצד מפקדי הצבא. במקביל, הוא פיקד על הפיקוד המזרחי. במהלך המלחמה לא ניתנו לו תפקידים משמעותיים, פרט להצעה לתפקיד לא מבטיח בסין. ב-1943 הוא פרש מהצבא.

אחריתו

מפרישתו עד 1945 הוא פיקד על משמר ניו יורק - כוח המגן הרשמי של מדינת ניו יורק. הוא נפטר בעיר ניו יורק ב-3 באוקטובר 1951 בגיל 72. הוא קבור בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
ב-1903 הוא נישא למרי ריאום (1877-1960), והיא ילדה לו בת אחת אנה קרול (1916-1996).