נורברט ניגבור

קריירת מועדונים

ניגבור החל את קריירת הבוגרים שלו בשאלקה 04 בעונת 1966/67, והפך מיד לשוער הראשון בקבוצה, שסיימה את העונה בתחתית הטבלה אך נשארה בליגה. בעונת 1967/68 התחרה ניגבור על מקום בהרכב עם השוער יוזף אלטינג, וחזר להיות השוער הראשון בעונת 1968/69, בה שאלקה סיימה במקום השביעי בבונדסליגה, והפסידה בגמר הגביע הגרמני לבאיירן מינכן בתוצאה 2-1. בעונת 1969/70 ניגבור החמיץ שוב מספר משחקים לטובת אלטינג, והקבוצה סיימה תשיעית בבונדסליגה. בגביע אירופה למחזיקות גביע, בו השתתפה שאלקה בזכות הגעתה לגמר הגביע הגרמני, הגיעו שאלקה וניגבור לחצי הגמר, בו הודחו על ידי מנצ'סטר סיטי לאחר ניצחון 1-0 במשחק הראשון ותבוסה 5-1 במשחק הגומלין.
בעונת 1970/71 סיימו שאלקה וניגבור במקום השישי בבונדסליגה, ובעונת 1971/72 סיימו במקום השני, כשהקבוצה סופגת 35 שערים בלבד, ומוכתרת כהגנה הטובה ביותר בבונדסליגה, כשלצידו של ניגבור שיחקו גם קלאוס פיכטל, רולף רוסמן והלמוט קרמרס. באותה עונה זכתה שאלקה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 5-0 בגמר על קייזרסלאוטרן, כשניגבור עמד בשער. בעונת 1972/73 כשלו שאלקה וניגבור בליגה, כשסיימו במקום ה-15, מרחק שלוש נקודות מהקו האדום, וספגו 61 שערים. בגביע אירופה למחזיקות גביע הודחו שאלקה וניגבור ברבע הגמר על ידי ספרטה פראג. את תחילת עונת 1973/74 פספס ניגבור, ועמד במקומו בשער בעשרת המחזורים הראשונים שוער המשנה הלמוט פאבסט. לאחר מכן חזר ניגבור לשער, ושאלקה סיימה שביעית בליגה, כמו גם בעונת 1974/75. בעונת 1975/76 סיים ניגבור עם שאלקה במקום השישי בבונדסליגה, שהקנה לקבוצה כרטיס לגביע אופ"א בעונה העוקבת.
בקיץ 1976 עזב ניגבור את שאלקה 04, וחתם בהרטה ברלין. בעונת 1976/77 סיים ניגבור עם הרטה במרכז הטבלה, ובעונת 1977/78 סיים עם הקבוצה במקום השלישי בבונדסליגה. בעונת 1978/79 רשם ניגבור עונה מאכזבת עם הרטה ברלין בליגה, בה סיימה הקבוצה במקום ה-14, מרחק שלוש נקודות מהקו האדום, אך זכה להצלחה עם הקבוצה בגביע אופ"א, בו הגיעה הרטה לחצי הגמר והודחה על ידי הכוכב האדום בלגרד בגין שער חוץ מאוחר של מילוש שסטיץ' במשחק הגומלין. בתום עונה זו, עזב ניגבור את הרטה ברלין לאחר שלוש עונות, בהן החמיץ משחק ליגה אחד בלבד, וחזר לשאלקה 04.
בעונת 1979/80 סיימו שאלקה וניגבור במקום השמיני בבונדסליגה, כשניגבור היה השוער הראשי, אך ישב במספר משחקים על הספסל כמחליפו של פטר זנדהופה. גם בעונת 1980/81 ניגבור שיחק ברוב המשחקים וזנדהופה ערך שבע הופעות, אך הקבוצה ספגה בעונה זו 88 שערי ליגה, ונשרה לבונדסליגה השנייה. בעונת 1981/82, בבונדסליגה השנייה, ניגבור היה השוער הקבוע ולא החמיץ אף משחק, ושאלקה סיימה את העונה במקום הראשון ושבה לבונדסליגה לאחר עונה אחת. עונת 1982/83 הייתה האחרונה של ניגבור בשאלקה. ניגבור החל את העונה הזו כשוער הראשי, אך לאחר 11 מחזורים הפך לשוער המשני של הקבוצה, כשהשוער הראשי היה ואלטר יונגהאנס. את העונה הזו סיימו שאלקה וניגבור במקום ה-16 המוביל למבחני ההישרדות. שאלקה הפסידה במבחנים אלה לבאייר אורדינגן ונשרה שוב מהבונדסליגה. לאחר ירידת הליגה, עזב ניגבור את שאלקה, וחתם בקבוצת VFB הולס מהליגות הנמוכות, ולאחר מכן שיחק עונה אחת ברוט-וייס אסן. בשנת 1985 פרש ניגבור ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית

ניגבור ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה המערבית בפברואר 1974, בניצחון 1-0 על נבחרת ספרד. באותה שנה, זומן ניגבור לסגל גרמניה המערבית שזכה במונדיאל 1974, ושימש שוער משנה לספ מאייר, אך לא שיחק דקה. ניגבור הועדף כשוער המשנה על הספסל בגמר מונדיאל 1974 על פניו של וולפגנג קלף. לאחר שערך שלוש הופעות בינלאומיות בשנת 1974, ניגבור לא שיחק בנבחרת במשך חמש שנים רצופות. בשנת 1979 חזר לשחק בנבחרת, וערך שלוש הופעות נוספות, אך לא זומן ליורו 1980, שכן הועדפו עליו טוני שומאכר, ואלטר יונגהאנס ואייקה אימל. סך הכל ערך ניגבור שש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.