שרה בן דוד

תולדותיה

בן דוד נולדה בתל אביב בשנות המנדט הבריטי. משפחתה הייתה מהמעמד הבינוני הנמוך. הוריה טובה ורפאל צימט, לא היו משכילים, ואמה אף לא סיימה בית ספר עממי. עם זאת אמה הקנתה לה סקרנות לדעת, וטפחה את הרצון שלה ללימודים. בן דוד שרתה בצבא בחיל האוויר, ועם השחרור החלה לעבוד כפקידה בבנק כשבערב למדה בסמינר למורים למלאכה. מספר שנים אף שימשה מורה למלאכה לבנים, ולמדה מקצועות המתכת והעץ. לאחר הולדת ביתה הבכורה התחילה ללמוד לתואר ראשון בסוציולוגיה וכלכלה בשלוחה התל אביבית של האוניברסיטה העברית, כשאמה ונעמי אחותה סייעו לה בטיפול בביתה התינוקת. את התואר השני בחינוך במגמת מחקר סיימה בהצטיינות באוניברסיטת תל אביב, ואת לימודי הדוקטורט סיימה באוניברסיטת בר-אילן. לאחר סיום לימודי התואר השני ריכזה את המחקרים במחלקה לקרימינולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ובמרכז לבריאות הנפש בכלא איילון. התמחתה ורכשה ניסיון בטיפול בעבריינים.

כנסים ופרסומים בתחום האלימות במשפחה

מאז 2010 החלה מחלקת הקרימינולוגיה בראשות פרופ' בן-דוד לערוך סדרה של כנסים ("פשיעה בוורוד" ב-30.5.11, "פנים שונות לאלימות במשפחה" ב-21.11.11, וכנס בינתחומי ובינלאומי בנושא: "אלימות, עימותים ואחדות במשפחה: בחינה מחודשת של הדוקטרינות הטיפוליות והשיפוטיות" המתוכנן ל-29 ו-30 באפריל 2013) בכנסים אלה מועלה הנושא של ההדדיות באלימות במשפחה, קורבנות גברים, הטיה של נתונים מחקריים בתחום האלימות במשפחה, ופגיעה בגברים במסגרת הליכי גירושין, תלונות שווא על אלימות ועבירות מין ועוד. שותפים לדרך ולארגון הכנסים - ד"ר שרון אהרוני-גולדברג – ממכללת נתניה, ד"ר יואב מזא"ה מהקריה האקדמית אונו, ד"ר יעל אביעד, ד"ר חגית בוני-נוח וד"ר אינה לוי מאוניברסיטת אריאל, והעיתונאי גיל רונן, יו"ר "שדולת המשפחה".
כמו כן פרסמה מאמר תחת הכותרת "הפמיניזציה של האלימות במשפחה" במידעון של אגודת הקרימינולוגים "קרימובלוג" (ינואר 2012) בו טענה כי: "אלימות נשית בזוגיות לא נתפסת כעובדה קיימת ולכן כמעט שלא מוכרת ולא מטופלת על ידי רשויות החוק והסוכנויות החברתיות השונות."
במסגרת המחלקה לקרימינולוגיה, בשיתוף עם ד"ר יואב מזא"ה מהקריה האקדמית אונו, בן-דוד אף שוקדת על ספר שייקרא "אלימות אילמת" כשד"ר יעל אביעד היא העורכת הראשית, ויעסוק באלימות של נשים נגד גברים במסגרת זוגיות. בראיון בתוכנית "עושים סדר חדש" עם גל גבאי בטלוויזיה החינוכית (19.11.12) אף סיפרה כי קיימת תופעה של השתקת מחקרים הסותרים את הטענה כי רק גברים הם אלימים בזוגיות, וכי 'קיבלה איומים לפני כנס "פשיעה בוורוד": "קיבלנו איומים שאם אנחנו נקיים את הכנס יפוצצו לנו את הכנס, יארגנו מחאות וכו'".

מרכז יום לטיפול בעברייני מין בקהילה

בן דוד עבדה רבות בתחום הטיפול בעבריינים במחקר ובעיבוד חומר מדעי כדי להשיג חסות ותמיכה בהקמת מרכז יום לטיפול ולמחקר של עברייני מין. המרכז פועל כיום תחת משרד הרווחה, כששרות המבחן, הרשום לשיקום האסיר ועמותת קלת חברים בוועדת ההיגוי.
הקמת המרכז נבעה מתוך הבנה כי טיפול בעברייני מין ומניעת עבריינות מין הנם צורך חברתי חיוני, וכי על מנת להגן על החברה ולהקנות לעבריינים דפוסי התמודדות חלופיים, יש צורך בפתרון מוסדר בקהילה. המרכז נמצא במרכז הארץ ומיועד לתת מענה לאוכלוסייה של גברים מגיל 18 ומעלה, העומדים בקריטריונים מסוימים, אשר ביצעו עבירות מין או עבירות בעלות אופי של פגיעות מיניות. המרכז פעל החל משנת 2005 והוא מהווה מרכז יחיד מסוגו בארץ שסיפק מענה לאוכלוסיית עברייני המין.
בשנים האחרונות עוסקת יחד עם עמיתים בתכנון מרכז לשלום המשפחה, מרכז שבו יינתנו קורסים וסמינרים לקהילה הרחבה ולאנשי מקצוע בתחום, טיפול וגישור לזוגות ולילדים במשפחות בהם יש סכסוכים, מחקר והוראה בתחום המשפחה, האלימות הסכסוכים והגישור.

מחקריה

בן דוד הגדירה שני מושגים חדשים בתחום הויקטימולוגיה – קורבן קריירה ודהומניזציה של הקורבן. פרופ' שניידר הנשיא הראשון של האגודה העולמית לויקטימולוגיה אף ציין את תרומתה לשבח. לפני כעשר שנים פתחה ופרסמה גישה תאורטית חדשה בויקטימולוגיה – ויקטימולוגיה נורמטיבית או ויקטימולוגיה של הקורבן. גישה זו מהווה את אחת מאבני היסוד של פרספקטיבה חדשה בויקטימולוגיה - הויקטימולוגיה החיובית - אותה פיתח נתי רונאל מאוניברסיטת בר-אילן בסיוע, בין היתר, של בן דוד.

הפמיניזציה של האלימות במשפחה

לטענת שרה בן דוד ההתייחסות לתופעת האלימות במשפחה היא מוטה, ועוברת "פמיניזציה". בן דוד מצביעה על ממצאי מחקר רבים המוכיחים כי האלימות הזוגית אינה מצטמצמת לאלימות גברית ולקורבנות נשית, אלא שזוהי תופעה הדדית, בה לעיתים האשה היא האלימה ולעיתים הגבר ובמקרים אחרים שניהם גם קרבנות וגם פוגעים. התפישה לפיה מדובר בתופעה קולקטיבית בה קבוצת הגברים פוגעת בקבוצת הנשים מגבילה את ההתפחסות החוקית והמעשית רק לאלימות זוגית בה הגבר הוא המכה.
בספרות הויקטומולוגית לא ניתנה עד כה תשומת לב למורכבות התופעה של האלימות בזוגיות,, זאת מאחר שהקמת מרכזי סיוע לנשים ופרסומים של פמיניסטיות ביססו את התפישה שנשים הן קורבנות וגברים תוקפים. יחד עם זאת, השאיפה להגדרה נקיה משיפוט ערכי, מקשה על הגדרת הקורבן באלימות זוגית, מאחר שלא תמיד ברור כיצד התחילה האלימות, ולא תמיד זה שנפגע הוא הקורבן (האלימות יכלה להיות תוצאה של ייזום, קינטור או אף תקיפה מצד הקרבן). כך לטענת בן דוד התפיסה החברתית עדיין מקובעת בהנחה שגויה שהאלימות בין בני זוג נובעת מניסיון הגברים להבטיח עליונותם, והאלימות הנשית היא תמיד לצורך הגנה עצמית, ויש התעלמות והשתקה של הממצאים המצביעים על חפיפה בין הקורבן לעבריין.