google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי גרנדה–שווייץ

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים שבין הקונפדרציה ההלווטית לבין גרנדה כוננו ב-1981 - שבע שנים לאחר קבלת עצמאות מלאה של המדינה מהממלכה המאוחדת. עצמאותה של גרנדה הוכרה בשווייץ עוד בשנה בה זכתה לעצמאות רשמית, 1974. על פי משרד החוץ השווייצרי: "היחסים בין המדינות הם יחסים חמים וטובים, אך אינם נרחבים וקרובים".
אין הסכמים מיוחדים בין גרנדה לבין שווייץ.
על פי מפקד האוכלוסין של סוף שנת 2018, 35 שווייצרים חיו בגרנדה. הסחר שבין המדינות הוא קטן ואף זניח. הסחר הכולל בשנת 2018 בין שתי המדינות הוערך בשווי של 400,000 פרנקים שווייצרים בלבד. מהם 300,000 ייצוא שווייצרי לגרנדה ו-100,000 ייבוא שווייצרי מגרנדה.
אדר

שם החודש

כמו שמות החודשים העבריים האחרים, מקור השם בשמות החודשים הבבליים. המילונים המדעיים למקרא מציינים את קרבת שם החודש אדר למילה האכדית addaru שהוראתה "חשוך" והמילה האוגרית U'dar, שמשמעותה "גבורה". בארמית בבלית משמעות המילה היא "גורן" ("אידר"). בתנ"ך מופיע השם גם כשם פרטי: "וַיִּהְיוּ בָנִים, לְבָלַע--אַדָּר וְגֵרָא, וַאֲבִיהוּד" (דברי הימים א', ח', ג'), וגם כיום משמש השם כשם ישראלי הן לבנים והן לבנות.

מנהגים

"משנכנס אדר מרבין בשמחה"
— תלמוד בבלי, מסכת תענית דף כ"ט עמוד א'
במוסדות החינוך הדתיים נהוג לציין את ראש חודש אדר בשירה וריקודים. כמו כן מראש חודש אדר מתחילים במנהגי השמחה ובין הידועים שבהם, המנהג להכתיר רב פורים.
ג'יימי דורנן

שנותיו המוקדמות

דורנן נולד בהוליווד שבצפון אירלנד. הוא גדל בבלפסט ולו שתי אחיות גדולות. אביו, הפרופסור ג'ים דורנן, שקל בעברו קריירת משחק. אמו של דורנן, לורנה, נפטרה כאשר היה בן 16. בתיכון שיחק רוגבי ולמד בחוג דרמה. לאחר מכן למד באוניברסיטה במידלסברו במחלקת הדרמה אך פרש טרם סיום הלימודים ועבר ללונדון כדי להשיג קריירת משחק.

קריירה

דורנן היה חבר בלהקת הפולק "Sons of Jim" עד לפירוקה בשנת 2008. הלהקה הופיעה בתור מופע חימום לזמרת הסקוטית קיי.טי. טאנסטול בסיבוב הופעותיה.
בשנת 2003, דורנן דגמן עבור אברקרומבי אנד פיץ' ובהמשך דיגמן לקלווין קליין לצדן של דוגמניות כמו קייט מוס ואווה מנדז. כמו כן דגמן עבור מותגי אופנה כמו אקווה סקוטום, כריסטיאן דיור, הוגו בוס, בננה ריפבליק, ארמנגילדו זנגה וארמני.
בשנת 2006 שיחק בסרטה של הבמאית סופיה קופולה, מארי אנטואנט לצדה של השחקנית קירסטן דאנסט.
בשנת 2011 שיחק בשמונה פרקים בסדרה עד עצם היום הזה. ב-2013 החל לשחק בסדרה The Fall. במאי 2013 חודשה הסדרה לעונה שנייה.
ב-2014 שיחק תפקיד ראשי בסרט "לעוף הביתה".
ב-23 באוקטובר 2013 נודע כי דורנן יגלם את דמותו של כריסטיאן גריי בסרט "חמישים גוונים של אפור" במקום השחקן צ'ארלי האנם. הסרט יצא לאקרנים ב-13 בפברואר 2015.
בשנת 2017 שב לגלם את דמותו של כריסטיאן גריי בסרט ההמשך "חמישים גוונים של אופל" אשר ממשיך מאותה נקודה בה הסרט הראשון הסתיים. בסרט מככבים לצידו: דקוטה ג'ונסון, אריק ג'ונסון וקים בייסינגר.
-2018 שיחק בדרמת הטלוויזיה של HBO, "ארוחת ערב עם הרווה", לצד פיטר דינקלג' ואנדי גרסיה.  

חיים אישיים

בשנים 2003–2005 ניהל דורנן מערכת יחסים עם השחקנית קירה נייטלי. ב-27 באפריל 2013 נישא לשחקנית אמיליה וורנר באחוזה בסאמרסט. ביוני הודיעו הזוג כי הם מצפים לילד ובנובמבר 2013 נולדה לזוג בת בשם דולצ'י. ב-2016 נולדה ביתם השנייה, אלווה.
דיאנוגסט

מחקרים קליניים

מניעת היריון – דיאנוגסט בשילוב עם אסטרוגן משמש בראש ובראשונה כאמצעי מניעה. הוא ניתן כגלולה המכילה 2 מ"ג דיאנוגסט ו-30 מק"ג אתנילאסטרדיול. דיאנוגסט זמין גם בגלולה למניעת היריון ארבע שלבית המכילה אסטרדיול ולראט. גלולה זו משווקת בישראל בשם קלייר (Qlair). גלולה זו מאושרת גם לטיפול במנורגיה (דימום וסתי כבד), והיא הגלולה הראשונה עבורה אושרה האינדיקציה הטיפולית הזו. אישור אינדיקציה זו היה מבוסס על שני מחקרים מבוקרי פלצבו, בה נצפתה הורדה של 88% בכמות הדימום הווסתי בקרב נשים שסבלו מדימום וסתי כבד.

אנדומטריוזיס - דיאנוגסט מאושר גם באירופה ובישראל לטיפול באנדומטריוזיס. דיאנוגסט אושרה באינדיקציה זו על סמך תוכנית קלינית מלאה הכוללת ניסוי בהשוואה לפלסבו, כולל ניסוי המשך ארוך טווח, וניסוי בהשוואה ל leuprorelin במסכרת תוכנית זו נמצא כי התרופה יעילה בהפחתת הכאב הקשור למחלה, וכי הטיפול בדיאנוגסט הוא בעל פרופיל בטיחות וסיבלות טובים יחסית. נמצא שיעילותו בטיפול באנדומטריוזיס דומה לזו של leuprorelin
שזו התרופה הנחשבת ליעילה ביותר לטיפול בכאב הנגרם מאנדומטריוזיס.

היסטוריה

דיאנוגסט סונתז ב-1979 בעיר ינה שבמזרח גרמניה על ידי פרופ' קורט פונסולדר. בתחילה כונה STS 557. נמצא כי הפוטנטיות שלו גבוהה פי 10 מזו של לבונורגסטרל. הגלולה הראשונה בשוק למניעת היריון שהכילה דיאנוגסט נקראת Valette, יוצרה ב 1995 על יד Jenapharm. נעשה בה שימוש מועט מחוץ לגרמניה, אך מדובר באחת מהגלולות הנפוצות ביותר בגרמניה עצמה. סה"כ קיים ניסיון של למעלה מ 10 מיליון שנות אישה בתרופות המכילות דיאנוגסט בתור אמצעי מניעה או טיפול הורמונלי חליפי.

פרמקודינמיקה

דיאנוגסט הוא פרוגסטוגן סטרואידלי, חצי סינתטי, פעיל בצורתו האורלית.

פעילות פרוגסטינית - לדיאגונסט יש אפיניות בינונית לרצפטור הפרוגסטיני ברקמת הרחם. בתנאי מבחנה נמצא כי אפיניות זו היא כ-10% מזו של פרוגסטרון.

דיכוי ביוץ - המינון המינימנלי הדרוש למניעת ביוץ הוא 1 מ"ג דיאנוגסט ליום בקירוב. דיכוי הביוץ באמצעות דיאנוגסט נעשה בעיקר באמצעות פעילות היקפית בניגוד לפעילות מרכזית על הפרשת הגונדוטרופינים. מתן אוראלי של 2 מ"ג ליום של דיאנוגסט בנשים עם מחזורים מפחית את רמות הפרוגסטרון בסרום לרמות שאינן גורמות לביוץ. עם זאת הרמות בסרום של LH ו- FSH אינן משתנות באופן משמעותי.

תופעות לוואי

תופעות לוואי המוכרות עם דיאנוגסט דומות לאלה המוכרות עם פרוגסטינים, בכללן: רגישות בשדיים, דימום וסתי לא סדיר וכאבי ראש. הדיאנוגסט אינו גורם לתופעות לוואי אנדרוגניות ויש לו השפעה מועטה על פרמטרים מטבוליים ופרופיל השומנים.
השתלת פנים

היסטוריה של השתלות פנים באדם

בעבר כדי לתקן עיוותים בפנים נעשו השתלות עור בריא בחלק הפגוע בפנים. השתלות עור אינן אסתטיות ולא מאפשרת תחושה זהה לזו המוכרת בפנים. התוצאה הנראית של השתלות פנים היא ריאליסטית ואסתטית יותר מאשר שתלי עור. עם זאת, למרות העובדה שהשתלות הפנים מניבות תוצאות אסתטיות עבור אנשים רבים, ישנן בעיות רפואיות ואתיות רבות. כדי שיוכלו לצבור ניסיון וטכניקה בתחום, ביצעו המנתחים פעמים רבות ניסויים על בעלי חיים וגוויות.

ההליך הרפואי

הליך ההשתלה מצריך מספר שלבים אותו עובר המטופל המועמד לניתוח. מועמדים להשתלת פנים עוברים תהליך מקדים לניתוח שנמשך מספר חודשים. התקופה הקודמת לניתוח כוללת תמיכה סוציאלית ופסיכיאטרית, וסדרת הערכות ומבחנים העוזרים להסיק את מוכנותו הפיזית והמנטאלית של המטופל. לאחר מציאותו של המטופל כשיר להשתלת הפנים, מתחיל תהליך של איתור תורם המתאים לרקמות המטופל על פי טווחי גיל, סוג דם וכו'. 
במהלך הניתוח צוות רפואי אחד מטפל בהסרת הרקמות הנתרמות מפני התורם המנוח. כמו כן, בעת הסרת רקמות עור פניו של התורם ובהתאם לרמת הפגיעה אצל המטופל, יוסרו גם רקמות שומן, רקמות שריר, סחוס, עצבים, עורקים וורידים. במקביל צוות נוסף מכין את האזורים הפגועים על פניו של המטופל לקראת ההשתלה. בזמן ההשתלה יחוברו למטופל עצבים וכלי דם במטרה שיוכל לחוש מגע מסוים באזור המנותח, ובהמשך לתפקד כפי שעשה לפני ההשתלה.
לאחר הניתוח המטופל מועבר למעקב וטיפול אינטנסיבי לצורך תצפיות.

אתיקה

עקב השתלות הפנים עולות בעיות אתיות רבות. הראשונה מתייחסת לתורם, שמשפחתו נאלצת להסכים לנתקו ממכשירי ההחייאה. כלומר, ישנה דילמה מוסרית בקביעת גורלו של בן המשפחה. הבעיה השנייה מתייחסת למורכבותו של ההליך הרפואי, בו לוקחים אדם שאינו בסכנות חיים ומכניסים אותו לניתוח מורכב בעל סיכונים רבים. כמו כן, ישנן ספקולציות הטוענות כי בעתיד, עם הקדמה הרפואית, יהפכו ניתוחי השתלת הפנים לעניין קוסמטי בלבד, ללא צורך מקדים עקב עיוותים או פגיעות בפנים. בשנת 2003, הקולג' המלכותי לרופאים בבריטניה הוציאה דוח בו הזהירו את הרופאים שלא לבצע ניתוח השתלת פנים, עד שידעו על הסיכונים האפשריים וההשלכות האתיות הנגזרות מעשיית ניתוח זה. שנה לאחר מכן, וועדת האתיקה הארצית בצרפת הוציאה אזהרה נגד ביצוע ההליך, ולמרות חששות אלו החלו השתלות פנים חלקיות והכנות לקראת השתלות פנים מלאות.

מקרי השתלות פנים

ניתוח ההשתלה החלקי הראשון בוצע בנובמבר 2005 בצרפת. את ההשתלה עברה איזבל דינואר בת ה-38, שפניה הושחתו לאחר שננשכה על ידי כלב. לדינואר הושתלו אף חדש, סנטר, ושפתיים מתורם מת. מקרה הצלחה זה פרץ את תחום השתלות הפנים ברפואה והפך את הנושא לנפוץ יותר. מקרה זה, יחד עם השתכללות הרפואה והטכנולוגיה, והכרת הנושא בקרב הרופאים, תרם לקיצור ההליכים הרפואיים בניתוחים כיום.
בשנת 2006 עבר לי גאושינג בסין השתלת פנים חלקית לאחר שהותקף על ידי דוב. בניתוח שערך 14 שעות הושתלו בפניו לחי, שפה עליונה ואף מתורם מת.
בשנת 2010 בוצע בברצלונה ניתוח השתלת הפנים המלאה הראשון בהיסטוריה. הניתוח בוצע בצעיר שנפגע אנושות בפניו. צוות המנתחים בבית החולים התכונן במשך שנתיים להשתלה בה הוחלפו כל פניו של המטופל, כולל שרירים, אף, שפתיים, לסת עליונה, חיך, שיניים, עצמות לחיים ולסת תחתונה. הניתוח היה מורכב, וארך 24 שעות על ידי 30 אנשים צוות.
בשנת 2012 עבר ריצ'רד נוריס השתלת פנים מלאה לאחר שעבר תאונת ירי מחרידה שהשחיתה את פניו. הניתוח המורכב כלל החלפת רשתות העצבים העדינות, השרירים והתאמת הגולגולת למבנה הפנים החדש. ניתוח זה נמשך 36 שעות והשתתפו בו כ-150 אנשי צוות. בשנת 2015 נחשף סיפורו של נוריס בתוכנית "60 דקות" בה הפגישו את אחותו של התורם המנוח לבין נוריס.
קלונימוס קלמיש שפירא

תולדות חייו

נולד בשנת 1889 בגרודזיסק מזובייצקי שבפולין, לחנה ברכה שטרנפלד (בתו של האדמו"ר חיים שמואל מחנצ'ין) ולרבי אלימלך שפירא מגרודזיסק, מצאצאי המגיד מקוז'ניץ ורבי אלימלך מליז'נסק. נקרא "קלונימוס קלמיש" על שם סבו מצד אמו (בעל המאור ושמש). התייתם מאביו בגיל 3 וגדל אצל סבו, רבי חיים שמואל מחנצ'ין ובהמשך אצל חמיו ואחיינו, רבי ירחמיאל משה הופשטיין האדמו"ר מקוז'ניץ, בן אחותו (למחצה) הגדולה, שרה דבורה, וצאצא מצד אביו למגיד מקוז'ניץ. בגיל 16, בשנת 1905, נישא לחיה רחל הופשטיין, בתו של רבי ירחמיאל משה. לאחר נישואיו המשיך לגור אצל חמיו, ממנו למד את תורת החסידות, ובפרט את דרך חסידות קוז'ניץ וחסידות קרלין (שחותנו הושפע ממנה, דרך אביו החורג, רבי אשר מסטולין). רבי קלונימוס השתלם בחוכמות חיצוניות], הוא דיבר באופן שוטף מספר שפות, וידע לנגן בכינור.
בשנת 1909 (בגיל 20) נפטר חמיו והוא החל לכהן באדמו"רות בפיאסצנה, עיירה קטנה מדרום לוורשה, כשמצטרפים אליו מחסידי אביו וחותנו. לאחר מספר שנים, בשנת 1913, הוכתר גם לכהן ברבנות פיאסצנה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, לנוכח המשבר הגדול ביהדות החרדית, כשרבים מבני הנוער נמשכו אחרי תנועות לאומיות ועזבו את הדת, הוא החליט להירתם לנושא חינוך הנוער ובשנת 1923 (בגיל 34) ייסד את ישיבת דעת משה (על שם חמיו) בוורשה, ושימש בה כראש ישיבה ובמקביל המשיך לכהן באדמו"רות בפיאסצנה, בה ביקר בעיקר בימות הקיץ ובימים הנוראים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נלכד הרב שפירא בוורשה, המכותרת על ידי הגרמנים. בהפגזות נהרגו בנו, כלתו ודודתו, וזמן קצר לאחר תחילת הכיבוש הגרמני מתה גם אמו. למרות האסון האישי, ולמרות הצרה הכללית, סירב האדמו"ר להצעות בריחה שונות שהופנו אליו והעדיף להישאר עם חסידיו בגטו ורשה עד הסוף.
האדמו"ר עשה מאמצים רבים בגטו לשמור על מסגרת החיים היהודיים. כך, למשל, עשה מאמץ עליון לאפשר גישה של נשים למקווה טהרה, לקיים את מסגרת החגים - אפיית מצה בפסח, וכדומה, קיום ברית מילה, ועוד. עם זאת, הרב שפירא כמעט שאינו מוזכר ביומנים השונים שנכתבו בגטו. הדרשות שאמר בפני חסידיו קובצו על ידיו לספרו הידוע ביותר - "אש קודש".
כמו רבנים אחרים בגטו גם הרב שפירא עבד בבית החרושת שולץ, שנוהל על ידי אברהם הנדל. האדמו"ר ניצל מן הגירוש הגדול למחנה ההשמדה טרבלינקה ביולי 1942, בשל היותו עובד חיוני (בגירוש נספתה בתו של האדמו"ר). לאחר מרד גטו ורשה, באפריל 1943, גורש הרבי עם היהודים שנותרו בחיים למחנה הריכוז טרווניקי, ליד לובלין. האדמו"ר נרצח בנובמבר 1943, יחד עם שאר יהודי המחנה, במסגרת מבצע "חג הקציר" (Erntefest) שערך האס אס.
אחיו הצעיר היה הרב ישעיהו שפירא, "האדמו"ר החלוץ", ממייסדי "הפועל המזרחי", ואביהם של השר יוסף שפירא ושל האדמו"ר רבי אלימלך שפירא.

חסידות פיאסצנה כיום

כיום חסידות פיאסצנה אינה פעילה כקהילה. לאחר פטירת האדמו"ר רבי אלימלך שפירא מתל אביב הוכתר בנו הרב מנחם שפירא המתגורר בבית שמש, כממשיך השושלת, במעמד הרב הראשי הרב ישראל מאיר לאו ונציגי המשפחה ונציגי חסידות פיאסצנה. הרב מנחם מדפיס את ספרי החסידות ומנהל קהילה בבית הכנסת בבית שמש. בשבתות ובתאריכים חשובים מנהל "טיש" ומעביר בשבתות שיחות מתורת פיאסצנה.
מורשתה של חסידות פיאסצנה הועברה גם על ידי הרב נתנאל רדזינר, תלמידו של הרב קלונימוס, שהקים את הארגון "מרכז אש קודש" לזכרו של רבי קלונימוס. הארגון מקיים שיעורי חסידות לבחורים ואברכים. הארגון הוקם בבני ברק, ובהמשך הוקמו סניפים גם באלעד, בביתר עילית ובבית שמש. בין רבני הארגון, הרב יצחק משה ארלנגר, הרב יחזקאל טויסיג, הרב יוסף יואל קאהן והרב אלימלך בידרמן. כמו כן רדזינר הקים קרן להדפסת ספרי בית קוז'ניץ.
משמעת במסגרת החינוכית

משמעת במסגרת החינוכית

במסגרת החינוכית ישנם שלושה גורמים מרכזיים אשר להם השפעה מכרעת על המשמעת: התלמיד, המחנך והכיתה עצמה. חשובה התגובה של מחנך הכיתה ביחס להתנהגות השלילית של התלמיד וכן תגובתם של שאר תלמידי הכיתה להתנהגות.
משמעת היא פעולה, צורת התנהגות, או סדרת כללים אותם מקיימים קבוצת אנשים, לעיתים בניגוד לנטייתם הטבעית, למטרה מסוימת.
ישנן שלוש גישות מרכזיות באשר למשמעת במערכת החינוכית ואלו הן: הגישה הביהביוריסטית, הגישה הפסיכואנליטית, והגישה ההומניסטית.
הגישה הביהביוריסטית משתמשת בעקרונות הלמידה הן האופרנטית והן הקלאסית, לטיפול בבעיות משמעת. על פי גישה זו התנהגותו של אדם מתעצבת על ידי חיזוקים וסמיכות של גירויים מהסביבה. ההתנהגות נלמדת מהסביבה. ההנחה הבסיסית של גישה זו שהפרעה של תלמיד נובעת מכך שהיא מזכה אותו בתגמול לדוגמה: תשומת לב של חבריו לכיתה או של המחנך. בגישה זו דרכי הפתרון לבעיית משמעת יהיו הקניית הרגלים נכונים והכחדת הרגלים שאינם רצויים באמצעות חיזוקים מתאימים.
לפי הגישה הפסיכואנליטית האדם הינו יצור רב רובדי, בעל רמות מודעות ומבנה אישיות דינמי עם קונפליקטים ומאבקי כוח. לפי גישה זו התלמיד מתנהג בהתנהגות שלילית בעקבות קונפליקטים מודחקים מתקופת הילדות או מאבקים בין דחפים ראשוניים. בטיפול בבעיית משמעת אצל התלמיד ההתמקדות היא בעברו של התלמיד, בילדותו המוקדמת ובהשפעתה על ההווה.
על פי הגישה ההומניסטית האדם הוא יצור חושב, מרגיש ופועל אשר מסוגל להפעיל את החשיבה ככלי מרכזי להסתגלות. על פי גישה זו התלמיד מתנהג באופן שלילי כאשר הוא לא מבין באופן נכון את הסיטואציה או שאין ברשותו דרכים אלטרנטיביות להתמודדות עם המצב. התלמיד מציב לו מטרות התנהגותיות משלו אך לעיתים הן שגויות. כשילד תופס את המציאות באופן שגוי אז תיווצר בעיית משמעת. המטרות השגויות האפשריות הן: השגת כוח, השגת תשומת לב, נקמה וחוסר יכולת מדומה. כדי להתגבר על התנהגות שמהווה הפרעה משמעותית יש לזהות את מטרת ההתנהגות מכיוון שהטיפול יהיה בהתאם למטרה אותה התלמיד רצה להשיג.
בזיליו

מקור השם

קיימות מספר השערות למקור שמה של בזיליו; ההשערה הסבירה ביותר לגבי מקור השם היא זו שלפיה השם מושפע מלטינית - באזור בזיליו של ימינו היה ככל הנראה מוצב או בסיס (מילה שנקראת גם בלטינית "basis").
על פי השערות אחרות, השם נובע מהמילה basileus ("מלך או "ראש"), "basilio" ("שטח של ראש") או "bassei" ("אבן דרך").

היסטוריה

הקומונה מוזכרת לראשונה במסמך מהמאה ה-14 בו היא מצוינת בשם "loco de Baxilio" (בתרגום חופשי: "המקום של בזיליו"). באותה תקופה לעיתים נכתבו העיצורים עם האות X, אך אין ספק שההגייה המדויקת של השם היא בזיליו. במסמך מתקופה מעט יותר מאוחרת, השם נכתב באות s במקום x.
ב-26 באוקטובר 1524 נערך קרב בבזיליו במהלך המלחמות האיטלקיות, בין כוחות צרפתים בראשות המרשל ז'אק דה לה פאליס, לבין כוחות ספרדים שנשלחו על ידי קרל החמישי, עליהם פיקד פרננדו פרנצ'סקו ד'אוולוס. הקרב נערך באזור בית החווה בפנאטי, והסתיים בניצחון הכוחות הצרפתים.
קשינה פנאטי היה המרכז החשוב ביותר בעיירה ובו חגגו טבילות, חתונות ואירועים נוספים.
ב־26 באוקטובר 1524 נלחם קרב בבזיליו במהלך המלחמה האיטלקית (1521–1526) באיטליה בין הצרפתים של המרשל ז'אק דה לה פאליס וכוחות ספרדים שנשלחו על ידי קרל החמישי, בפיקוד פרננדו דה אבלוס. הקרב התרחש באזור בו נמצא כיום בית החווה בפנאטי, והסתיים בניצחון הצרפתים. באותם ימים 25% מהילדים נפטרו בטרם הגיעם לגיל חמש; כמו כן באותה תקופה הייתה העדפה ברורה לבנים על פני בנות, מאחר שבנות גרמו לבעיות כלכליות קשות למשפחותיהן.
למרכז ההיסטורי של העיר מחברים שלושה שבילי אופניים והולכי רגל החוצים את תעלת ספציאנה. בשנות ה-50 הייתה דרך לרכבים וקרה שאוטובוס ובו נוסעים סטה מהכביש והתהפך לתוך התעלה. היעדר פצועים או פגיעות קשות נחשב לנס עבור התושבים, שהקימו פסל במקום. הפסל עבר שיפוץ במאי 2005 במימון עמותת התרבות "ViviBasiglio" ובשיתוף העירייה המקומית.

היסטוריה דמוגרפית

בשנת 1751 התגוררו בעיר 290 תושבים. 20 שנה אחר כך כבר התגוררו בה 796 תושבים. בשנת 1805 ירד מספר זה ל-560. בשנת 1809 סופחה לקומונה העיירה הסמוכה רומנו פלטנו, ובשנת 1811 גם פייב, פיזונסקו ופיזבריאסה טולצינסקו. עם זאת, כל השינויים בוטלו עם חזרתם של האוסטרים לאזור בשנת 1815. בשנת 1853 התגוררו בעיר 674 תושבים.
הפריחה התרחשה עם בניית מילאנו 3 בשנות ה-80, וסייעה לגידול במספר התושבים בעיר.
גרף זה מציג את השינויים הדמוגרפיים שעברו על העיר לאורך השנים:

תושבים רשומים בבזיליו

קבוצות אתניות ומיעוטים זרים

על פי נתוני הלשכה הלאומית האיטלקית לסטטיסטיקה מ-1 בינואר 2016, ישנם בסך הכול 915 בני מיעוטים זרים בעיר, המרכזיים שבהם פיליפינים, דרום קוריאנים ויוצאי מדינות דרום אמריקה. כמו כן ישנם בעיר מספר תושבים מבריטניה, ספרד, צרפת, רומניה ורוסיה.

כלכלה

בבזיליו ממוקמים משרדיהן של חברות רבות ובינלאומיות כמו Banca Mediolanum ו-AstraZeneca. לצד זה, העיירה שומרת על מסורת חקלאית: האדמות המעובדות עולות על אלה המאוכלסות, ומגדלים בהן בעיקר אורז, המגיע לכמות של מעל 8 טון לדונם מדי שנה.
בשנת 2009 צוינה העירייה על ידי העיתון "Il Sole 24 ORE" (בהתבסס על הנתונים של מחלקת הכספים) כזו עם ההכנסה ממיסים הממוצעת הגבוהה ביותר באיטליה (51,803 אירו בשנה).
מר אמריקה של IFBB

מר אמריקה (באנגלית: IFBB Mr. America) הייתה תחרות פיתוח גוף שנערכה על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB). היא נערכה לראשונה בשנת 1949 ועם התמודדות ישירה עם תחרות מר אמריקה של AAU. אחרי התחרות החד-פעמית בשנת 1949 היא חזרה בשנת 1959 באופן קבוע.
התחרות נערכה בשם זה עד שנת 1977 כשניהולה עבר לאחריות ה"ועדה הלאומית לכושר" (NPC) ושמה שונה ל"התחרות הלאומית לפיתוח הגוף של NPC" התחרות החדשה מתקיימת משנת 1982 עד היום.
מדינה אזאהרה

האתר והמבנים

העיר נבנתה על שלושה מפלסים לרגלי הרכס עם הארמון במפלס העליון, צפתה על עמק הגוודלקיביר ומבצרה שלט מעל קורדובה. העיר הייתה בעלת תכנון מלבני בכוון צפון-דרום של 1,500 על 750 מטר (בניגוד לתכנון העירוני ה"מבוכי" הנפוץ יותר בערי האסלאם). העיר כללה אולמות קבלה רשמים, מסגדים, משרדי מנהל ושלטון, גנים, מִטבָּעָה, סדנאות, מחנה צבאי, מבני מגורים ומרחצאות. המים למתחם סופקו על ידי אמות מים אך האמה הרומית המקורית הייתה נמוכה כמה מטרים ממפלס הארמון ולכן נבנתה שלוחה חדשה גבוהה יותר והאמה המקורית הוסבה לשימוש כצינור לביוב - ונמצאו בה שאריות מזון וחרסים רבים. 
המתחם כלל לפחות שלושה גנים: גן קטן ("גן הנסיך") לשימוש האצולה במפלס העליון, גן נוסף ובמרכזו ביתן מוקף ארבע ברכות מלבניות במזרח המפלס האמצעי הוביל לאולם הקבלה, וגן נוסף במערב המפלס התחתון.

היסטוריה

לפי האגדה המתחם הוקם כמחווה לאזאהרה - פילגשו האהובה של המלך ופסל שלה עמד בכניסה. למעשה העיר נבנתה בעיקר ממניעים אידאולוגים פוליטיים כדי לחזק את מעמדו של הח'ליף אל מול יריביו - הפאטימים של צפון אפריקה והעבאסים בבגדד. זהראא הוא שמה המקובל של פאטמה בת מוחמד והפאטימים הרבו להקים מבנים ואף ערים על שמה (בשל היות זהראא ידועה כמלומדת נקראת על שמה האוניברסיטה של קהיר - אל-אזהר). 
הבנייה הראשונית הייתה זריזה ביותר - היא החלה בשנת 936 או 940, המסגד הוקם ב-941, בשנת 945 הח'ליף כבר עבר לארמון וב-947 הועברה גם המטבעה. הבנייה, שכללה מבנים נוספים, החלפת תוכניות ושיפוצים המשיכה עוד כמה עשרות שנים אחר כך. המתחם הורחב בימי שלטון אל-חכם השני (בנו של עבד א-רחמן השלישי) אך לאחר מותו פסק לשמש כמעון הראשי של הח'ליפים. בשנת 1010 נבזז המתחם במהלך מלחמת אזרחים ואחר כך נזנח ורבים משרידיו שימשו לבנייה במקומות אחרים. 
ההריסות הטמונות החלו להיחפר ב-1910 לערך, אך בינתיים נחפרו רק כ-10 אחוז מ-1.11 הקמ"ר של המתחם כולו. החלק המשוקם והנגיש לציבור כולל את האזור המרכזי עם שני מתחמי מגורים של הח'ליף הכוללים מרחצאות, אזורי שירות, משמר ומנהלה, אולם קבלה, גנים ומסגד ציבורי. המתחם כולל גם מוזיאון שנבנה נמוך כדי לא לפגום בנוף האתר.
פייסל אל-קאסם

ביוגרפיה

פייסל אל-קאסם נולד בסוריה בשנת 1961. הוא למד ספרות אנגלית באוניברסיטת דמשק וקיבל תואר ראשון (BA). הוא המשיך את לימודיו בבריטניה באוניברסיטה של האל (University of Hull), וקיבל תואר דוקטור לספרות אנגלית ב-1990.
ב-1988 הוא הצטרף למחלקה הערבית של ה-BBC (רשת השידור הבריטית הציבורית), והחל לערוך תוכניות בענייני תרבות. במקביל הוא החל לפרסם מאמרים בעיתונים "אל-חיאת" ו"א-שרק אל-אווסט", עיתונים ערביים היוצאים לאור בלונדון.
ב-1991 הגיש תוכניות בערוץ הלוויין הערבי MBC. בין 1993 ל-1996 שימש כתב בלונדון של רשת השידור של איחוד האמירויות הערביות.
בין 1994 ל-1996 הגיש במסגרת השידורים בערבית של ערוץ הבי בי סי את התוכנית "מאחורי החדשות" (ما وراء الأخبار; תעתיק מדויק: "מא וראא' אלאח'באר").
פרסומו גבר כשהצטרף בספטמבר 1996 לערוץ הלוויין אל-ג'זירה המשדר מדוחא, בירת קטר. משנת 1997 הוא מגיש בערוץ את התוכנית הפופולרית "הכיוון ההפוך" (الاتجاه المعاكس, "אלאתג'אה אלמעאכס").
בדיקות לתוכנה בענן

בדיקות לתוכנה בענן היא פרדיגמה בתחום בדיקות תוכנה שנוצרה בעקבות השימוש הגובר במחשוב ענן, פיתוח אפליקציות חדשות לענן, והצורך לבדוק את תקינותן.

הקדמה

בעקבות העלייה הגוברת בשימוש במחשוב ענן בתחום התוכנה על ידי שימוש  בתוכנה כשירות (SaaS)  ופלטפורמה כשירות (PaaS),
נוצר צורך לבצע התאמות לבדיקות התוכנה הרגילות כך שיתאימו למאפיינים המיוחדים של תוכנות בענן.
בדיקות התוכנה המסורתיות אינן מספיקות על מנת לוודא תקינות של תוכנה בסביבת הענן ומאחר והענן הוא סביבה משותפת למספר תוכנות במקביל והעבודה מולו מתבצעת ב-HTTP ישנה חשיבות רבה לזמינות השירות.
בלז דה מונלוק

בְּלֵז דה מוֹנְלוּק (Blaise de Montluc; בערך 1502 - 26 ביולי 1577) היה מרשל צרפת בימיו של מלך צרפת אנרי השלישי ואיש צבא בימיהם של מלכי צרפת פרנסואה הראשון, אנרי השני, פרנסואה השני ושארל התשיעי. הוא נודע בעיקר בשל ספר הזיכרונות שלו, "רשימותיו של אדון בלז דה מונלוק" (Commentaires de Messire Blaise de Montluc), שיצא לאור אחרי מותו.
הוא נולד בעיר קונדום (כיום במחוז ז'ר (Gers) שבחבל מידי-פירנה בדרום-מערב צרפת). למרות היותו הבן הבכור, חפץ להתקיים על חרבו כאיש צבא כמו רבים מאציליה של גסקוניה. בתחילה שירת בחיל הקשתים של צרפת באיטליה ולחם כמעט בכל מלחמותיו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת.
הוא זכה בתואר אבירות לאחר ששימש כיועץ של פרנסואה דה בורבון, נסיך דה קונדה בקרב קרסול שבפיימונטה (11 באפריל 1544), שבו נחל פטרונו ניצחון על הספרדים ועל כוחות האימפריה הרומית הקדושה. בלז דה מונלוק התפרסם בשל הצטיינותו בהגנה על העיר סיינה, שנפלה בידי הספרדים ב-17 באפריל 1555 לאחר מצור שנמשך שמונה עשר חודשים.
במרוצת מלחמות הדת בצרפת שהחלו ב-1562, דה מונלוק, תומך נלהב בבית המלוכה הצרפתי, החזיק בחבל גיין שבאקוויטניה בשמו של מלך צרפת אנרי השלישי, שבתמורה העניק לו את התואר "מרשל צרפת" (1574). בלז דה מונלוק נפצע בקרב פעמים רבות, ופניו הושחתו כה הרבה עד כי נאלץ לעטות עליהם מסכה. הוא מת באסטיאק הסמוכה לעיר אז'ן שבדרום מערב צרפת.
בספרו "רשימותיו של אדון בלז דה מונלוק" (Commentaires de Messire Blaise de Montluc), שהופיע בבורדו ב-1592, תיאר את חמישים ושלוש שנות שירותו הצבאי (1521–1574). ספר זה, שאותו כינה מלך צרפת אנרי הרביעי "התנ"ך של החייל", הוא מן הטובים שבספרי הזיכרונות שנכתבו בידי צרפתים רמי מעלה שלא נמנו עם המלומדים. ייתכן שהכתיב את דבריו לפקיד שרשם אותם, וזאת בשל סגנונו הציורי, החי והעירני של הספר.
ירוחם הירשקוביץ כהנא

ביוגרפיה

ירוחם ישראל נולד לרבי שבתי ולאסתר בשנת תר"ג. ומשפחתו מיוחסת למשפחת צאצאי הש"ך.
אביו רבי שבתי היה גאון גדול. רבי ירוחם התייתם מאמו בגיל 19 כאשר היא נפטרה בתשעה באב תרכ"ב.
היה מלמד תינוקות בטומשפול, ושם הוא לימד את תלמידו הרב משה נחום ירושלמסקי, שבצעירותו גדל בעיר זו.
בשנת תרל"א כיהן כאב"ד בהונטשעשט במחוז קישנוב שם התגורר.
בשנת תרל"ב כיהן כמורה הוראה ואב"ד בקאושני בבסרביה ושם נשא על כתיפיו עול רבנות העיר.
עם זאת היה דחוק בפרנסתו כיון שהעיר הייתה קטנה וענייה ולא היה בידו לפרנס את בני ביתו המרובים, ולממן את הוצאות נישואי ילדיו.
בניסן תרמ"ו נתמנה להיות רב באיזמאיל, ושם פירנסוהו כהוגן, כי עיר זו הייתה מלאה גבירים מפורסמים ונדיבי לב.
בבין המצרים בשנה זו השלטונות גירשו אותו ואת משפחתו מאיזמאיל, היות שעיר זו הייתה סמוכה לגבול, ומשם הוא גלה לעיר קישינב, שם היה מגדולי רבני העיר.
בט"ו באב תרמ"ו להיות רב ואב"ד בעיר דובוסרי השוכנת ליד נהר דניסטר במחוז בסרביה, ושם כיהן כאב"ד עד סוף ימיו.
מלבד למדנותו המופלגת היה גם נעים זמירות, וגדול היה כוחו בנגינה, ולתפילתו בציבור יצאו מוניטין בדובסרי והסביבה. וכאשר היה עולה לדוכן לברכת כהנים יחד עם בניו נשמעה ברכתם כשל להקה מוזיקלית, וקהל המתפללים היו מאזינים לברכתם ולתפילותיו בהנאה מרובה. בניו של ר' ירוחם נחנו כולם בקול ערב ובכשרון מוזיקלי, ושימשו בחזנות בקהילות גדולות, בקישנוב, באודסה, ובארצות הברית.
היה פעיל מאד ברבנות העיר דובסארי כאשר בתקופת רבנותו התגוררו בעיר יותר מ 14,000 תושבים.
כמו כן רבי ירוחם היה מעורב בהרגעת הרוחות בין היהודים לנוצרים בדובסרי ובפרט בעלילת הדם שנפלה על ראשם של יהודי דובסרי.
רבי ירוחם נפטר בגיל 65 בי' אבדר א' תרס"ח מתוך עיסוק בלימוד גמרא לעיני בתו רחל'ה.

חידושים נוספים מתורתו

כמו כן היה נושא ונותן בהלכה עם גדולי דורו, בספר עץ חיים תקנת עגונות ובספר כנסת חכמי ישראל לרבי אברהם יואל אבלסון, ובספר שו"ת מנחת משה לתלמידו רבי משה נחום ירושלימסקי. ובספר שדי חמד לרבי חזקיהו מדיני.