google/wiki40b huggingface dataset:
נתן ג'ייקובסון

קורות חיים

ג'ייקובסון נולד בוורשה שבפולין (אז חלק מפרוסיה) למשפחה יהודית, שהיגרה לארצות הברית ב-1918. הוא סיים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת אלבמה ב-1930, וקיבל את תואר הדוקטור מאוניברסיטת פרינסטון ב-1934. את העבודה, שכותרתה "פולינומים לא קומוטטיביים ואלגברות ציקליות", כתב תחת הנחייתו של ג'וזף ודרברן. בתחילת דרכו עבד בקולג' Bryn Mawr (בשנים 1935-1936), באוניברסיטת שיקגו (1936-1937), באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (1937-1943) ובאוניברסיטת ג'ונס הופקינס (1943-1947). ב-1947 החל לעבוד באוניברסיטת ייל, שם נשאר עד לפרישתו.
ג'ייקובסון היה חבר באקדמיה האמריקאית הלאומית למדעים ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. היה נשיא החברה האמריקאית למתמטיקה בשנים 1971–1973, וזכה בפרס לרוי פ. סטיל על מפעל חיים מטעם חברה זו ב-1998. היה גם סגן-נשיא האיחוד המתמטי הבינלאומי בשנים 1972–1974.
ג'ייקובסון היה אחד מחוקרי האלגברה המובילים בדורו. עיקר תרומתו לתורת המבנה של חוגים לא קומוטטיביים, שם הכניס לשימוש את רדיקל ג'ייקובסון ואת החוגים הפרימיטיביים שעבורם הוכיח את משפט הצפיפות. לצד אלה עסק בתחומים העיקריים של המחקר האלגברי בזמנו: תורת המבנה של אלגברות ז'ורדן, אלגברות לי, אלגברות פשוטות ואלגברות חילוק. כתב כתריסר ספרי מחקר, והנחה יותר משלושים תלמידי דוקטורט, כמעט כולם בייל.
מוצרים מהחי

מוצר מהחי הוא כל חומר שיוצר מגופה של חיה. דוגמאות למוצר כזה הן שומן, בשר, דם, חלב, ביצים, דבש ומוצרים פחות מוכרים כגון אנזים ההגבנה. 
לרוב, מוצרים שמיוצרים ממאובנים או חיות שנרקבו, כגון נפט מהשאריות הקדומות של חיות ימיות, לא נחשבים למוצרים מהחי. גידולים חקלאיים המגודלים באדמה המדושנת בשאריות בעלי-חיים לעיתים רחוקות נחשבים כמוצרים מהחי.
קבוע קצב

יחידות הקבוע

באופן כללי יחידות קבוע הקצב הן mol¹⁻ⁿ·Lⁿ⁻¹·s⁻¹ (כאשר n הוא הסדר הכולל של המשוואה).
להמשיך לצעוד

רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי עפרה חזה והופק על ידי יזהר אשדות, בדומה לשאר שירי האלבום ימים נשברים. בנוסף לכך, הצליח השיר להיכנס אל המקום ה-27 במצעד שירי סוף השנה של רשת ג'. לאחר עשור מפטירתה של חזה, האחיין שלה אלון אור, הקליט את השיר מחדש.
ב-5 באפריל 2000, יצא אלבום האוסף מנגינת הלב, בו נכלל השיר.

וידאו קליפ

הוידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של כאן חינוכית ב-4 במאי 2010. בתחילת הקליפ, נגני אורגן, מערכת תופים, גיטרה וכדומה, מנגנים. בהמשך, ניתן לראות את חזה ביחד עם מוני מושונוב, רוקדים לצלילי השיר.
בנוסף לכך, הועלתה ליוטיוב הופעה בה ביצעה חזה את השיר.
שיווק מוצרים עתירי טכנולוגיה

שיווק טכנולוגי בארץ ובעולם

אחת מאבני היסוד של הגישה השיווקית המודרנית היא המיקוד בלקוח. זיהוי הלקוחות, זיהוי הצרכים שלהם, הבנת תהליך הקנייה, ובנייה של תמהיל שיווק התואם את הלקוחות השונים.
בעולם המוצרים מבוססי הטכנולוגיה קיימת נטייה להתמקד במוצר. משפרים את המוצרים, מוסיפים פונקציות, ממציאים טכנולוגיות ייחודיות ובלעדיות. בדרך כלל המובילים הם מהנדסים או אנשים טכניים, הנוטים להתרכז בטכנולוגיה עצמה ונוטים להעריך שחידושים טכנולוגיים ומוצרים המבוססים על טכנולוגיה חדשה ימכרו היטב. גישה זו מכשילה יזמים רבים מלהפוך את המצאתם להצלחה כלכלית.
הכשרת מומחי שיווק מחייבת הבנה טכנולוגית רחבה של המוצרים ושל הפתרונות הטכנולוגיים, המיועדים לשווקים מקומיים וגלובליים.
לרבות, קורסים טכנולוגים כדוגמת: פיזיקה, כימיה, ביוטכנולוגיה, תכנות וכן קורסים בשיווק, מחקר ופיתוח, ניהול מוצרים וניהול פרויקטים. הכשרה מומחים בתחום השיווק מוצרים מבוססי טכנולוגיה מבוצע נעשה לרוב בשילוב תואר במנהל עסקים או כלכלה במוסדות האקדמיים. 
מקובל להגדיר כי איש השיווק הטכנולוגי המוביל בעולם היה סטיב ג'ובס (1955-2011), אשר הוביל לשינויים משמעותיים בתחומי הצריכה והשיתוף של מידע. זאת באמצעות פיתוח מגוון מוצרים חדשניים אשר ענו לצרכים של הלקוחות, לרבות צרכים שהלקוחות כלל לא ידעו להגדירם מראש.
ויליאם רופוס קינג

קורות חייו

קינג נולד בצפון קרוליינה. בשנת 1803 הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית ובשנת 1806 הוסמך לעריכת דין, מקצוע בו החל לעסוק באופן פרטי בעיר קלינטון. בין השנים 1807–1809 היה קינג חבר בית הנבחרים של צפון קרוליינה ובשנת 1810 שימש כיועץ משפטי לעיריית ווילמינגטון. בין השנים 1811–1816 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם צפון קרוליינה. לאחר התפטרותו הוא מונה למזכיר ראשון בנציגויות ארצות הברית בנאפולי שבאיטליה ובסנקט פטרבורג שברוסיה. לאחר שובו, בשנת 1818, התיישב קינג באלבמה ושימש כמנהל עבודה של עבדים במטע מקומי.
לאחר קבלתה של אלבמה אל איחוד המדינות של ארצות הברית, בשנת 1819, קינג נבחר כסנאטור מטעם אלבמה וכנציג המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. כהונתו נמשכה 25 שנים רצופות, עד לשנת 1844, ולאחר שהיה בשליחות כשגריר ארצות הברית בצרפת (1844 - 1846), מונה מחדש לסנאט (כממלא מקומו של סנאטור שהתפטר) וכיהן בתפקיד ארבע שנים נוספות מטעם המפלגה הדמוקרטית. בקונגרסים ה-24 עד ה-27, ובשנית בקונגרסים ה-31 וה-32, כיהן קינג כנשיא הזמני של הסנאט (המנהל את ישיבות הקונגרס באופן רשמי, כמחליפו של סגן נשיא ארצות הברית). בתפקיד זה כיהן גם בתקופה שלאחר מותו של הנשיא זכארי טיילור והיה, בהיעדר סגן נשיא, הראשון בסדר ממלאי מקומו של הנשיא מילרד פילמור. בסנאט הוא כיהן לאורך השנים כיושב ראש של מספר ועדות: הוועדה לענייני מקרקעין ציבוריים, הוועדה לענייני מסחר, הוועדה לעניין יחסי חוץ והוועדה לנושא הפנסיה. לאורך שנות כהונתו בתפקידיו השונים התנגד קינג באופן נחרץ לביטול העבדות.
בשנת 1852 נבחר קינג מטעם המפלגה הדמוקרטית לכהן כסגן הנשיא, תחת כהונתו של נשיא ארצות הברית פרנקלין פירס. באופן מיוחד אישר הקונגרס לערוך את השבעתו על אדמת טריטוריה זרה, בקובה, בה שהה קינג לצורך הבראה ממחלת השחפת. זמן קצר לאחר שובו לביתו באלבמה נפטר קינג מהמחלה, 45 יום בלבד לאחר שהחלה כהונתו כסגן הנשיא. משרתו נותרה פנויה ארבע שנים לאחר מותו. מחוז קינג במדינת וושינגטון נקרא על שמו עד שנת 2005, עת שינתה מושלת המדינה את ההחלטה וקבעה שהמחוז ייקרא על שמו של מרטין לותר קינג, אשר לחם למען זכויות האדם של השחורים בארצות הברית.
קינג היה שותפו למגורים של ג'יימס ביוקנן במשך 15 שנים, ויש האומרים שבין השניים התנהלה מערכת יחסים הומוסקסואלית.
שרל'ה (ריקוד)

ריקוד השֶׁר (מיידיש: שער – מספריים), הנקרא גם שֶׁרֶלֶ'ה (שערעלע), הוא ריקוד יהודי מזרח-אירופי בסגנון הכליזמר. 
הריקוד נכתב במשקל ארבעה רבעים ומיועד לריבוע של ארבעה זוגות מחוללים, בדומה לקוודריל. הזוגות מתקרבים ומתרחקים, מתחלפים במקומות, מבקרים זה את זה, מסתובבים במעגלים ומפזזים בשורות. תנועות חיתוך המעגל שהזוגות מבצעים הם ככול הנראה מקור שמו של הריקוד.
הריקוד היה פופולרי בין יהודי מזרח אירופה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
בקיבוצים רבים היה נהוג לרקוד את השרל'ה במסיבות כלולות של בני ובנות הקיבוצים, ככל הנראה כמעין מחווה לעולם שממנו הגיעו ההורים, מייסדי הקיבוצים. הריקוד בוצע על הבמה, בתחפושות, תוך גילום דמויות ומנהגים ובלבוש חגיגי כמו זה שהיה נהוג באירופה של תחילת המאה ה-20.
מרדכי טברסקי (קוזמיר)

ביוגרפיה

רבי מרדכי נולד בטוריסק בשנת ה'ת"ר לרבי אברהם טברסקי (המגיד מטריסק) ולריקל בתו של רבי יעקב לייב מקאוולא (בן רבי מרדכי מנשכיז). מקובל כי אביו אמר שמאז פטירת אביו המגיד מצ'רנוביל עבד הרבה כדי שיוכל להמשיך לבנו את נשמת אביו ולכן קרא לבנו זה מרדכי על שמו.
נישא לחנה בתו של רבי אשר (השני) מסטולין. אחר נישואיו התגורר זמן מה אצל סב אשתו הבית אהרן מקרלין ולאחר תקופה קצרה חזר לטוריסק.

פרישותו

סיגל לעצמו מנהגי קדושה ופרישות, עד כדי כך שדודו רבי יצחק טברסקי מסקווירא התבטא באוזני רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא שגודל מדרגתו של רבי מרדכי בענייני קדושה ופרישות היה חידוש גם אילו היה בימי התנאים והאמוראים. כמו כן לא היה ישן במיטה כלל, רק היה מתנמנם בעמידה אצל הקיר. ומקובל שאביו וחותנו אמרו לו שיכולים הם לפעול בשמים שיהיו לו ילדים ובתנאי שיישן בכל לילה שלוש שעות במיטה, אך רבי מרדכי סירב באמרו שאין באפשרותו לשלם מחיר כבד כל כך.

נדודיו

בחיי אביו ובפקודתו החל לנהוג באדמו"רות בטוריסק עד שנת ה'תרמ"ה אז בגזירת השלטונות נאלץ לנדוד יחד עם אחיו רבי מנחם נחום לולאדאווקע שבפולין – שם ייסד את חצרו.
עם פטירת אביו בב' בתמוז ה'תרמ"ט נסעו הרבה מחסידי אביו אליו לולאדאווקע אולם זמן מועט לאחר מכן, עקב הלשנות המשכילים ורדיפות השלטונות, נמלט רבי מרדכי לנארול שבגליציה, ממנה עבר לדומברובה. לפי המסורת החסידית ניהל בדומברובה מלחמה שמיימית עם הצאר הרוסי אלכסנדר השלישי. לאחר מיתתו של הצאר בשנת 1894 התאפשר לו לחזור לפולין שם נתיישב בקוזמיר ועל שמה נתפרסם. 
עקב מהפכת 1905 עבר רבי מרדכי ללובלין (שנחשבה כבטוחה יותר מקוזמיר) שם שהה עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, במהלכה נדד בין הערים חמלניק, חלם וקילץ.
רבי מרדכי נפטר ללא ילדים בקילץ בח' בתמוז ה'תרע"ז ושם נקבר. לאחר פטירתו הדפיס אחיינו רבי ניסן יהודה לייב את ספרו "מאמר מרדכי" על חומש בראשית וענייני חנוכה.
מיקיטה שבצ'נקו

קריירה

שבצ'נקו החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל בשחטאר דונצק. הוא גדל במחלקת הנוער שלה ובשנת 2009 עלה לקבוצה הבוגרת ומאז, באופן רשמי הוא שחקן הקבוצה מאז. אך בפועל שיחק משחקים בודדים שורות שחטאר. בעונת 2011/2012 הושאל לקבוצת  איליצ'בץ מריאופול, אבל גם שם לא זכה להשתתף במשחקי ליגה. לאחר מכן שיחק שתי עונות בשורות זוריה לוהנסק בהשאלה משחטאר. בשנת 2016 חזר לשחטאר.

נבחרת

שבצ'נקו שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. ב-2011 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנוער של אוקראינה. 
הוא שיחק בנבחרת הנוער במשך שנה וחצי. מנבחרת הנוער המשיך לנבחרת הצעירה.
שבצ'נקו זומן לראשונה לנבחרת הלאומית של אוקראינה ב-2014. היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2016. עדיין לא שותף באף אחד ממשחקיה הרשמיים של הנבחרת.
זיכרונות אהבה מפירנצה

עלילה

הסרט מספר על אישה צעירה הנאבקת על עצמאותה בתרבות האדוארדית המגבילה של אנגליה בתחילת המאה ה-20, ובאהבתה לבחור צעיר ותימהוני בעל רוח חופשית. הסיפור מתחיל בפירנצה וממשיך באנגליה.

פרסים

הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר עבור עיצוב תפאורה, עיצוב תלבושות ותסריט מעובד. כמו כן היה מועמד לאוסקר עבור קטגוריות הסרט הטוב ביותר, הבמאי, שחקן המשנה (דנהולם אליוט), שחקנית המשנה (מגי סמית') ועבור הצילום הטוב ביותר.
מגי סמית' זכתה בפרס גלובוס הזהב על תפקידה.
עמנואל ביאר

ביוגרפיה

נולדה בשם עמנואל ביאר-חסון (Emmanuelle Béhart-Hasson) בסן טרופה שבריביירה הצרפתית. אימהּ היא ג'נבייב גַלֵאָה (צר')‏, דוגמנית ושחקנית ממשפחה נוצרית ממוצא קרואטי, יווני ומלטזי. אביה, גי ביאר - זמר ומשורר, יליד קהיר ובן למשפחה יהודית.

חיים אישיים

בשנים 1993-1995 הייתה נשואה לשחקן-במאי הצרפתי דניאל אוטיי (שכיכב לצידה במאנון, אשה צרפתייה ולב בחורף), לאחר שהיו בזוגיות גם כעשור לפני כן. הייתה לאחר מכן בזוגיות עם עוד שני מפיקים. לה שלושה ילדים. ב-2008 היא נישאה לשחקן מיכאל כהן בבלגיה, והם אימצו ילד מאתיופיה. ב-2011 הם נפרדו. 
היא נודעת גם בשל פעילותה החברתית. היא משמשת כשגרירת קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים, והביעה דעתה בכלי התקשורת כנגד מדיניות החקיקה הצרפתית הנייטיביסטית, ב-1996 היא עלתה לכותרות כאשר היא הגנה על זכויותיהם של ה-"sans-papiers" (מהגרים בלתי חוקיים), היא סולקה בכוח הזרוע לאחר שקבוצתה השתלטה על כנסייה בפריז.
לוחמה אווירית במלחמת העולם הראשונה

המערכה האווירית במלחמת העולם הראשונה הייתה המערכה האווירית הראשונה בעלת היקף משמעותי בהיסטוריה. עוד קודם למלחמת העולם הראשונה היה שימוש בבלוני תצפית, אולם במהלכה היה שימוש רב בבלוני תצפית לצורך תצפית ארטילרית קדמית. גרמניה עשתה שימוש בצפלינים למשימות איסוף מודיעין בים הצפוני ולהפצצות אסטרטגיות באנגליה.
מטוסים החלו להיכנס לשימוש צבאי בתחילת המלחמה. תחילה היה השימוש במטוסים מוגבל בעיקר למשימות סיור. במהלך המלחמה, מתוך ניסיון שצברו טייסים ומכונאים, פותחו סוגי מטוסים לשימושים צבאיים שונים, כולל מטוסי קרב, מפציצים, ומטוסים לתקיפת מטרות קרקעיות.
במהלך המלחמה הפכו לראשונה חלק מטייסי הקרב לאלופי הפלות, אשר תוארו באמצעי התקשורת כאבירים של העידן המודרני, ואשר הפכו לגיבורים מושאי הערצה. במלחמת העולם הראשונה אף מונו לראשונה קצינים רמי דרג לפיקוד על המערכה האווירית, אות לחשיבות הגוברת של ניהול המלחמה מן האוויר.
צליבא ח'מיס

סליבא ח'מיס (בערבית: صليبا خميس; 1920–1994) היה עיתונאי, סופר ופעיל במפלגה הקומוניסטית ערבי-ישראלי.

אודות

ח'מיס נולד למשפחה נוצרית אוונגליסטית (שמו, סליבא, מלשון צלב, מקובל בקרב ערבים נוצרים) עשירה מנצרת. בשנים 1945-1947 למד בקולג' ברמאללה. הוא שב לנצרת בתחילת מלחמת העצמאות ופעל במסגרת הליגה לשחרור לאומי. עם יסוד המפלגה הקומוניסטית הישראלית היה ח'מיס מראשוני פעיליה. 
היה מנהיג פועלים בנצרת ובשנות ה-60 כונה "הבוס האדום" של נצרת. הוא שימש כאחראי על קשרי חוץ של המפלגה הקומוניסטית רק"ח, והיה שליח המפלגה בפראג, במערכת העיתון "בעיות השלום והסוציאליזם", שתורגם לעשר שפות ושימש כביטאון התנועה הקומוניסטית העולמית. 
בשנות ה-80 נדחק ח'מיס מצמרת המפלגה הקומוניסטית, ולבסוף הודח מן המפלגה. בשנותיו האחרונות חדל מהתבטאויותיו הקיצוניות, החל להתבטא בנימה מפויסת והרבה להשתתף בכנסים יהודיים-ערביים.
הוא נשא אשה יהודייה-ישראלית, ארנה מר, שהייתה לוחמת בפלמ"ח ובתו של חוקר המלריה גדעון מר. לבני הזוג נולדו שלושה בנים: ספרטק, ג'וליאנו (שחקן תיאטרון וקולנוע, במאי ומורה) ואביר. ב־1971 עברה משפחת חמיס להתגורר בחיפה.
בשנות ה-70 נפרדו בני הזוג ח'מיס. מערכת היחסים ביניהם מתוארת בספרו של הסופר סמי מיכאל, "חסות" (1977).
צליבא חמיס מת בחיפה ונטמן בבית הקברות הנוצרי בעיר.
קיוגה

ניצול האגם על ידי האדם

כחצי מיליון איש חיים לחופי אגם קיוגה ובמשטחי גומא צפים על פניו. כמות הדגה השנתית באגם נעה בין 50,000 ל-160,000 טון, ומתוכה הכמות המשמעותית ביותר היא של נסיכת הנילוס - זן שהוכנס לאזור בשנות החמישים של המאה ה-19.

משבר סביבתי

כמויות גשם חריגות שירדו ב-1997-1998, כתוצאת מתופעת אל ניניו, גרמו לניתוקם מהקרקע של צמחי גומא ויקינתון מים, ואלו זרמו באגם וחסמו את מוצאו. כתוצאה מכך עלה מפלס המים אף יותר, שטח בן כ-580 קמ"ר הוצף, תושבים פונו מבתיהם ונגרמו נזקים כלכליים כבדים בטווח הקצר. עם זאת, כתוצאה מהשינוי במערכת האקולוגית עלתה כמות הדגה. עד שנת 2004 נפתחה החסימה בניקוז האגם באופן חלקי ופני המים ירדו בכחצי מטר.
פסטל שמן

פסטל שמן (מכונה בישראל "צבע פנדה") הוא גליל קטן ונוח לאחיזה, המורכב משעווה, שמן ופיגמנט. משמש בעיקר כאמצעי ציור, ונחשב נוח לשימוש. אף על פי שניתן להשתמש בפסטל שמן על מצעי ציור שונים, השימוש המקובל בימינו הוא על נייר.

היסטוריה

פסטלי שמן הם פיתוח של גירי פסטל, אשר היו בשימוש אמנותי זה מספר מאות שנים, והורכבו משעווה, גיר ופיגמנט. הפיתוח הראשוני של פסטל השמן היה ביפן במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, כחלק ממהפכה בחינוך לגיל הרך, במטרה לייצר כלי ציור זול ונוח לשימוש, ולדרבן את הילדים להבעה עצמית. לאחר הצלחה מקומית נדדו פסטלי השמן לאירופה, שם הופצו לראשונה על ידי חברת Talens ההולנדית, תחת המותג המערבי Panda (בישראל השם "פנדה" הפך לשם גנרי לפסטל שמן). הודות למחיר זול לייצור, חיי מדף ארוכים ופופולריות בכל הגילאים, פסטלי שמן מיוצרים כיום במדינות רבות ברחבי העולם, כולל בישראל. הם נחשבים כמדיום המייצר ציורים אקספרסיביים, צבעוניים וקלים לשימור.

משמעות השם

פסטל שמן הוא גליל צבע מוצק למחצה, וחלק מקטגוריה של מדיומים לציור בשם זה (הכוללת גירי פסטל, פסטלים רכים ועוד). שמה של הקטגוריה נובע מהמילה האיטלקית פסטלו (Pastello) שמשמעותה גליל. באופן דומה, השם פסטלים מתאר גם למתאבנים קטנים, שלהם צורת גליל. 
בעברית טרם סופק שם תואם, אם כי היו מספר ניסיונות, שכשלו מסיבות שונות. גיר מייצג את המחצב, או מקלות קטנים המיוצרים ממנו; מקלון מרמז על הצורה ואופי האחיזה, אך בעל הקשר של עץ; עיפרון מרמז על אופן האחיזה והשימוש ככלי-ציור, אך מהווה בעיה במושג "עפרון פסטל". לפיכך, על מנת לא ליצור בלבול, השימוש כיום הוא במושג הלועזי.

שימושים

ניתן לצייר בפסטלי שמן בטכניקות שונות, החל ממריחה ישירה של הפסטל על דף מחוספס ועד המסה חלקית של הפסטלים בטרפנטין ומשיחת הצבע הנוזלי במכחול. ערכת פסטל שמן לציור לרוב תכלול את פסטלי השמן (בתצורה מלבנית או גלילית), עפרון לבן ושחור (נטולי גרפיט) לסימון קוי מתאר, חרטים וספוגיות למריחה וערבוב של גוונים על הדף, ממס כגון שמן פשתן או טרפנטין לאפקטים נוזליים, ושימוש רב באצבעות על מנת למזג את השכבות זו בזו. את הציור הסופי יש לשמר בורנית כמו ציור שמן, היות שמרבית פסטלי השמן ברמת אמנים אינם מתייבשים לחלוטין. מקובל בנוסף למסגר ציורים בפסטל שמן מתחת לזכוכית, בדומה לצבעי מים, כדי למנוע מריחה של הציור.

סוגים שונים של פסטלי שמן

פסטלי שמן מורכבים משלושה מרכיבים עיקריים, אך שינוי במינון החומרים או תכונותיהם יכולים ליצור מגוון מוצרים. השעווה בפסטל אחראית על מידת רכותו ואופן מריחתו, ושימוש בשעווה מסוגים שונים יכולה להשפיע על תגובת הפסטל לחום, עמידות של המריחה על הדף ועובי המריחה. השמן מטרתו לתת לפסטל אפשרות מריחה חלקה, לאפשר מסיסות בממיסים שונים (לרוב טרפנטין או ספירט), להבליט את הגוונים השונים ולהשפיע על זמן הייבוש של הציור. יש שימוש בשמנים רבים בתעשיית פסטלי השמן, ושילוב של מספר שמנים במינונים שונים הוא נפוץ מאוד, על מנת להשיג פסטל רך, קל לערבוב במגע, ושאינו מתייבש במהירות (ולעיתים, אינו מתייבש כלל). ולבסוף, השימוש בפיגמנט במינונים שונים קובע את איכות הפסטל, את מידת דהייתו עם הזמן, ואת גוונו.
חומרים שונים אלו יכולים ליצור פסטל שמן רך (הרבה שמן לא מתייבש, מעט שעווה ופיגמנט) המשמש לגני-ילדים ולציירים מתחילים; פסטל שמן איכותי (מעט שעווה, שמן בעל ייבוש בינוני עד לא-מתייבש, כמות גדולה של פיגמנט) לציירים מומחים; מקלות שמן קשים (מעט שעווה, שמן מתייבש, פיגמנט רב) שניתן להשתמש בהם רק בטבילה בממיס; וכל שילוב אחר, בהתאם לקושי, איכות הגוון, עמידותו ועוד.
מסע אל הקוטב הצפוני

עלילה

הרומן, שיצא בשנת 1861, מתאר את הרפתקאותיה של משלחת מסע בריטית בראשות הקפטן ג'ון האטראס שיוצאת לקוטב הצפוני.

חלק ראשון: האנגלים בקוטב הצפוני

האטראס ראש המשלחת משוכנע שהים סביב הקוטב אינו קפוא והאובססיה שלו היא להגיע למקום ולא משנה מה. המרד על ידי צוות המשלחת גרם להרס הספינה שלהם, אבל האטראס, עם עוד כמה גברים, ממשיך במסע. על שפת האי "אמריקה החדשה" הוא מגלה שרידי ספינה ששימשה את המשלחת הקודמת מארצות הברית. לאנשי המשלחת לא נותרה ברירה אלא לבלות את החורף הקפוא בגרינלנד שבקוטב הצפוני. הם מצליחים לשרוד בעיקר בזכות כושר ההמצאה של הד"ר קלאובוני שמצליח להוציא אש מקרח, להדוף בחוכמה התקפות של דובי קוטב ולדאוג למזון עבור אנשי המשלחת.

חלק שני: מדבר הקרח

כאשר החורף מסתיים הקרח מפשיר ופני הים נגלים לעיניהם. הנוסעים בונים סירה מהריסות הספינה הטרופה ופונים לעבר הלא נודע. לאחר מספר ימי נסיעה הם מגלים אי, שבו הר געש פעיל. בקושי הם מצליחים למצוא נקודת עגינה בטוחה והחבורה יורדת לחוף. אחרי שלוש שעות של טיפוס קשה הם מגיעים אל הר הגעש. המיקום המדויק של המוט הוא במכתש והאטראס קופץ לתוכו. לפי התוכן שנכתב במקור, האטראס מת כשקפץ למכתש; אך ז'ל האצל שהיה העורך של ורן, הציע או דרש כי ורן יכתוב את הפרק מחדש, כדי שהאטראס ישרוד, ורן שינה את העלילה כך שהאטראס אומנם ניצל אך השתגע מעוצמת החוויה, ואחרי שובו לאנגליה הוא מוכנס למקלט לחולי נפש. כיוון שהוא מרגיש שהוא מאבד את "נשמתו" במערה של הקוטב הצפוני, האטראס אף פעם לא מדבר מילה נוספת. הוא מבלה את שארית ימיו בהליכה ברחובות סביב המקלט עם הכלב הנאמן שלו דיוק. הטיולים של האטארה אינם נטולי כיוון, כפי שצוין על ידי השורה האחרונה: "קפטן האטראס לנצח צועד צפונה".
פומונה (קליפורניה)

היסטוריה

פומונה הוקמה רשמית ב-6 בינואר 1888 והיא נקראת על שמה של פומונה, אלת הפירות של הרומאים. בסוף המאה ה-19, האזור היה בית גידול מצליח להדרים ועל כן שמה המתקשר לאלת הפירות הרומאית.

גאוגרפיה

פומונה שוכנת על שטח של 59.2 ק"מ רבועים, מזרחית ללוס אנג'לס ומהווה את הקצה המזרחי של מטרופולין לוס אנג'לס ומחוז לוס אנג'לס.
גבולותיה של העיר הם: העיר סן דימס מצפון-מערב, לה ורן וקלרמונט מצפון, מונטקלייר וצ'ינו ממזרח וצ'ינו הילס ודיאמונד בר מדרום.

חינוך

פומונה היא ביתם של שני מוסדות אקדמים נחשבים: הפוליטכניון של מדינת קליפורניה אשר נחשב לאחד הטובים בארצות הברית. מוסד נחשב נוסף הוא האוניברסיטה המערבית למדעי הבריאות הממוקם במרכז העיר.
'מכללת פומונה' הוקמה בשנת 1887 אך שנתיים מאוחר יותר עברה לעיירה השכנה, קלרמונט.
אינטרנט2

אינטרנט2 היא רשת מחשבים ללא מטרת רווח, שהוקמה על ידי 207 אוניברסיטאות מארצות הברית, ושותפים בתחום התקשורת כגון סאן מיקרוסיסטמס, אינטל, AT&T, וסיסקו מערכות. מטרת הרשת היא שדרוג יישומי רשת קיימים ופיתוח יישומי רשת מתקדמים - בעיקר להעברת נתונים במהירויות גבוהות.
חלק מהטכנולוגיות שפותחו הן IPv6 ו-Multicast לרשתות IP.
סובקוב

תולדות היישוב

סובקוב נוסד כעיר בשנת 1563, ונקרא על שם האציל הפולני סטניסלב סובק. בשנים אלה נבנתה ביישוב טירה מבוצרת, אשר עומדת על תלה עד ימינו.
במאה ה-19 הוקמו ביישוב מספר מפעלי תעשייה, ובשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, נטלו הרוסים מהיישוב את זכויותיו העירוניות.

יהודי סובקוב

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב 565 יהודים, רוב תושביו, ופעל בו בית ספר יהודי. בפברואר 1939 פתחו פולנים מקומיים במהומות נגד עסקי היהודים ביישוב.
בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו החלו בשוד רכוש היהודים בו, בשיתוף פולנים מקומיים. לאחר מכן, רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, ממנו נלקחו לעבודות כפייה, ואשר בשטחו פרצה מגפת טיפוס הבהרות. בספטמבר 1940 הובאו לגטו שבכפר יהודים נוספים מיישובי הסביבה.
ב-28 באוגוסט 1942 גורשו כל יושבי גטו סובקוב לגטו ינדז'יוב, ומשם שולחו כעבור פחות מחודש למחנה ההשמדה טרבלינקה.
ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו

היסטוריה

הקבוצה נוסדה ב-12 בינואר 1930, על ידי סטודנטים מהאוניברסיטה המרכזית של אקוודור, על בסיס מועדון חובבני שהוקם בשנת 1918. יושב ראש הקבוצה היה ד"ר חקומה מוסקוסו באותם ימים הקבוצה הייתה חצי מקצוענית. בנוסף על כדורגל, היו למועדון קבוצות בענפי ספורט נוספים. בשנת 1932, זכתה קיטו באליפות מחוז פיצ'יניצ'ה, התואר הראשון שלה. באליפות ליגת העל האקוודורית הראשונה זכתה קיטו בשנת 1969. בשנים 1974-1975 זכתה בשתי אליפויות רצופות.

הקבוצה מאז שנות התשעים

בתקופה זו זכתה קיטו בשש אליפויות אקוודור. שחקני קיטו היוו חלק מרכזי בנבחרות אקוודור ששחקו במשחקי גביע העולם בכדורגל, קוריאה-יפן 2002 וגרמניה 2006. השחקנים הם השוער, כריסטיאן מורה, נייסר ריאסקו, ג'ובאני אספינוסה, פאול אמברוסי, פטריסיו ארוטיה, אגוסטין דלגדו ואדיסון מנדס. כמו כן השתתפו נציגי הקבוצה בזכייתה של נבחרת אקוודור עד גיל 17 בגביע פאן אמריקה בכדורגל בשנת 2007.
ביולי 2008, הייתה קיטו הקבוצה האקוודורית הראשונה הזוכה בגביע הליברטדורס. קיטו גברה על פלומיננסה מברזיל 3-1 בפנדלים אחרי 5-5 בסיכום שני משחקי הגמר. ההישג השני בחשיבותו של קיטו הוא הזכייה בגביע סודאמריקנה בשנת 2009.
כיום שישה משחקני קיטו שייכים לסגל נבחרת אקוודור בכדורגל. שחקן הקבוצה חופרה גרון עבר למועדון הכדורגל הספרדי חטאפה.
גיטה דוניה-ויצמן

ביוגרפיה

נולדה בעיירה מוטול שברוסיה הלבנה, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית, לעוזר ולרחל לאה (בת מיכאל צ'מרינסקי) ויצמן. כמו אחד עשר אחיה ואחיותיה, אף היא קיבלה חינוך מסורתי וכללי, וכמו כן רכשה השכלה מוזיקלית בוורשה ובקייב.
בשנת 1911 עלתה לארץ ישראל, וכעבור שנה נישאה למהנדס טוביה דוניה.
בחודש דצמבר 1924 ייסדה בחיפה עם הזמר והמורה לזמרה אריה פרידמן-לבוב, המורה לפסנתר רחל קרוגליאקוב והמורֶה לכינור א' קליין את בית הספר למוזיקה (שהפך בשנת 1934 ל"מכון למוזיקה").
ויצמן חינכה דור שלם של מוזיקאים ופסנתרנים. בין תלמידיה: הכנרים צבי צייטלין ועברי גיטליס, והפסנתרנים דוד בר-אילן, יהלי וגמן ועמי אלוני.
מלבד בבית הספר בחיפה, ויצמן לימדה גם בקונסרבטוריון שולמית בתל אביב.

הנצחתה

עוד לפני מותה נקרא בית הספר למוזיקה בחיפה על שמה "קונסרבטוריון דוניה ויצמן".

חיים אישיים

לויצמן היו אחד עשר אחים, ביניהם חיים ויצמן, לימים נשיא המדינה הראשון. בשנת 1912 נישאה ויצמן למהנדס טוביה דוניה והם חיו יחדיו עד מותו של דוניה במהלך המרד הערבי הגדול בשנת 1938. לזוג נולדו שתי בנות: רינה אלרד ומיכל ברנר, אשתו של מילה ברנר ואמו של השחיין ואיש העסקים דן ברנר
קופיקאט

עלילה

ד"ר הלן הדסון (סיגורני ויבר) היא פסיכיאטרית המתמחה ברוצחים סדרתיים. לאחר שהיא נושאת הרצאה בתחום מומחיותה, היא ניגשת להתפנות בתא השירותים ובו דריל לי קולום (הארי קוניק ג'וניור) מנסה לרצוח אותה באמצעות חניקה. לאחר ניסיון הרצח, היא פיתחה אגורפוביה והתקפי חרדה וחיה מסוגרת לחלוטין בביתה עם ידידה ההומוסקסואל, אנדי, (ג'ון רוטמן ) שמטפל בה.
לאחר שסדרת רציחות מתבצעות ומתפרסמות בתקשורת, ד"ר הדסון מתקשרת באנונימיות למחלקת הרצח האזורית כדי למסור את חוות דעתה. השוטרים במחלקה מתייחסים אל המתקשרת האנונימית בזלזול, ומכנים אותה 'תמהונית', אולם לאחר 14 שיחות טלפון שהיא מבצעת למשטרה, מספר הטלפון שלה מזוהה על ידי המשטרה, והחוקרת אמ. ג'יי. מנהם (הולי האנטר) מבינה במי מדובר ומחליטה להתייחס אל דבריה ברצינות. החוקרת מנהם והחוקר ראובן גץ (דרמוט מולרוני ) מגיעים לביתה של ד"ר הדסון ומבקשים את עזרתה בפענוח הרציחות. הדסון בוחנת את הראיות ומגלה כי מדובר ברוצח סדרתי שמחקה רוצחים סדרתיים מהעבר במטרה להתפרסם. הרוצח הסדרתי (ויליאם מק'נמרה ) מתחיל לעקוב אחרי ד"ר הדסון (מתצפת עליה) ואף שולח לה רמזים ומסרים דרך המייל לגבי הרציחות הבאות, וכך מתחיל מאבק מוחות בין הרוצח הסדרתי לבין הפסיכיאטרית והבלשים שמנסים לאתרו.
דאו (ספינה)

דאו (בערבית: داو) היא ספינת מפרש ערבית מסורתית המצוידת במפרש לטיני (משולש) אחד או יותר. ספינות הדאו נפוצות במיוחד בחופי חצי האי ערב, הודו, מזרח אפריקה וצפונה. ספינת דאו גדולה עשויה לשאת צוות של כשלושים ספנים, בעוד שבספינות הדאו הקטנות יש בדרך כלל תריסר ספנים.
לצורך ניווט לילי לפי כוכבי השמיים, ספני ספינות הדאו השתמשו באופן מסורתי בקמל. באמצעות מכשיר ניווט זה מוצאים את קו הרוחב על ידי מדידת הזווית שבין כוכב הצפון לקו האופק.
עד לשנות השישים של המאה ה-20, ספינות דאו ביצעו הפלגות מסחריות בין חופי המפרץ הפרסי לבין נמלי מזרח אפריקה בכוח מפרשיהן בלבד. עיקר מטענן של ספינות אלה היה תמרים ודגים בדרכן למדינות מזרח אפריקה ועצי מנגרובים (כחומר גלם) בדרכן למדינות המפרץ הפרסי. הספינות הפליגו דרומה עם רוחות המונסון בחורף או בתחילת האביב, ושבו צפונה לחצי האי ערב בסוף האביב או בתחילת הקיץ.
שמאי הזקן

מידותיו והנהגותיו

ככלל נחשב שמאי הזקן לקפדן יותר, כפי שהדבר משתקף בתיאוריו בסיפורים תלמודיים שונים, עד כדי כך ששמו הפך לשם דבר לקפדנות ולשמרנות. חז"ל בדורות שאחריו הדריכו שלא ללכת בדרכו הקפדנית של שמאי: "לעולם יהא אדם ענוותן כהלל ואל יהיה קפדן כשמאי" (תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל', עמוד ב'). 
גם השיטה ההלכתית מבית מדרשו נחשבת בדרך כלל למחמירה יותר בהלכה. אמנם במסכת עדויות המשנה מונה 3 מחלוקות בין הלל לשמאי ובשתיים מתוכם דווקא הלל הוא המחמיר ושמאי המקל, ובמקרה אחד שמאי מחמיר והלל מקל.

מקום קבורתו

לפי מסורת אחת שמאי הזקן ואשתו קבורים בהר מירון, במקום המכונה על פי הערבים תושבי המקום "חורבת שמע". הקבר הוא מאוזוליאום דו-קומתי אשר בקומתו העליונה שתי שקתות. אין סימוכין ארכאולוגיים ודאיים למסורת זו. לפי מגילת אביתר, נראה כי נקבר בדלתון, במקום שבו נקבר רבי אליהו הכהן גאון.