אח"י קשת

הפלגות ומבצעים

עוד בפלגת הטרפדות ממנה צמחו מפקדי ספינות הטילים שרר העיקרון ש"כשספינה יוצאת לים היא תהיה מוכנה למלחמה". מדיניות זו, והעדיפות שניתנה לסער 4 גרמו לכך שאח"י קשת נכנסה במהירות לכשירות קרבית והניפה את נס השירות הפעיל. בשבוע האחרון של חודש ספטמבר 1973 יצאה אח"י קשת להפלגת הוכחת יכולות, להפלגה ארוכה, כשהיעד היה נמל אוגוסטה באי סיציליה. היעד לא היה זר לחיל הים היות ששימש כנמל תדלוק לספינות הסער בדרכן משרבורג לישראל. ההפלגה נעשתה במהירות גבוהה, 30 קשר ובמהלכה נערכים תרגולים ואימונים רבים במגוון נושאים. בדרכה חזרה לישראל הצטרפה אח"י רשף במחצית הדרך ויחד היוו אח"י קשת ואח"י רשף את הכוח המדמה אויב במשימת חדירה לחופי ישראל, בתרגיל קרב שייטתי שנערך בלילה שבין חמישי לשישי 4–5 באוקטובר. אח"י קשת וספינות הטילים האחרות חזרו לנמל חיפה בבוקר יום שישי (ערב יום הכיפורים), 5 באוקטובר. במהלך הטיפול בספינה לאחר ההפלגה ותחקיר התרגיל התקבלה הוראה לעבור להכנות למלחמה.

אבטחת השיט בים התיכון

לקראת סיום המלחמה ואחריה נשלחו ספינות הטילים למרכז הים התיכון לאבטחת אוניות אספקה בדרכן לישראל. 96% מכלל הסיוע להשלמת אמצעי הלחימה והמלאים שצה"ל כה נזקק להם עם סיום ולאחר מלחמת יום הכיפורים, הגיע בדרך הים. האספקה הייתה חיונית ביותר לחידוש סדר הכוחות של צה"ל שנשחק מאד בזמן הלחימה. ללא קבלת הטנקים, הנגמ"שים והמטוסים שהובלו באניות סוחר ישראליות ספק אם לצה"ל היו נותרים מספיק כלים ותחמושת לאפשר המשך לחימה. אניות הסוחר הישראליות היו מאוימות בדרכן לארץ על ידי הצי המצרי שהקצה 2 משחתות מדגם סקורי למנוע הגעת האוניות לארץ כבר באזור סיציליה בטווח של כ 2,000 ק"מ מישראל בחושבם ששם יוכלו לשלוט בים. חיל הים אבטח את השיט החיוני למדינה ואפשר הגעתו בבטחה לישראל.
הופעת ספינות הטילים הישראליות במרכז הים התיכון, הרחק מישראל, באזור סיציליה, גרמה למצרים לשנות את תוכניותיהם להטלת הסגר על השיט החיוני לישראל. במקרה אחד נמנע קרב עם משחתת מצרית מדגם "סקורי" כאשר המצרים החליטו לשנות את נתיבה חזרה מזירת הפעולה.
נוכחות הספינות הישראליות בקרבת סיציליה ומול חופי לוב התפרסמה בתקשורת העולמית כאשר אח"י קשת ואח"י מזנק ששהו באזור בפיקוד מש"ט 3 אל"ם מיכאל ברקאי נאלצו לתפוס מחסה מסערה אדירה באזור ונאלצו להתקרב לחופה הדרומי של מלטה. למלטה היו כל השנים קשרים טובים עם ישראל; פריגטות, משחתות וצוללות של חיל הים ביקרו במלטה פעמים רבות וגם משלחות קצינים יצאו למתקן הטקטי בשנות ה-60. בשנת 1965 קיבלה מלטה עצמאות וב-1973 נעשתה רפובליקה בחבר העמים הבריטי. במהלך 1973 התבטא ראש ממשלת מלטה דום מינטוף, בצורה קיצונית נגד ישראל ומלטה לא הייתה עוד מקום בטוח לישראל.
ספינת משמר חופים של מלטה נשלחה אל הסטי"לים הישראליים שבמפרץ. קצין עבר מספינת המשמר אל אח"י קשת והזמין את מיכאל ברקאי להיכנס עם הספינות לנמל וולטה. ברקאי שחשש ממלכודת, נמנע מלהיכנס והודיע שתוך מספר שעות יתפנה הכוח. המש"ט החליט לצאת ממפרץ מלטה, אח"י קשת ואח"י מזנק יצאו חזרה אל הים הסוער והתרחקו ממלטה. כוחות הצי המלכותי הבריטי עקבו מקרוב אחר פעילות הספינות הישראליות במרכז הים התיכון באמצעות הספינה HMS Devonshire ומטוסי סיור.
מאוחר יותר הגישה שגרירות ישראל בוולטה מכתב התנצלות לממשלת מלטה.

שירות בים האדום

פלגת ספינות הטילים של הים האדום נקראה "פלגה 45", אח"י קשת ואח"י רשף פתחו עידן חדש בזירת הים האדום, תקופה בה הביא חיל הים לידי ביטוי מעשי את ייעודו לקיים עליונות ימית, במפרצי סואץ ואילת ובכל מרחבי הים האדום כולל מיצרי באב אל מנדב, בואך מפרץ עדן. מ 1974 ביצעה אח"י קשת סיורים לאורך חופים רחוקים ואימוני ניווט במים מוגבלים תוך ביצוע משימות מודיעין שונות. אח"י קשת סייעה גם לספינות אזרחיות במצוקה וחילצה פצועים בלב ים מאוניות סוחר ויאכטות שנזקקו לעזרה.
למרות הריחוק ושם היחידה השונה, כאשר עלתה בחיל הים השאלה לגבי הזיקה בין פלגה 45 לשייטת 3 סירב מפקד חיל הים בנימין תלם להפריד בין אחריות פיקודית למבצעית והודיע חד משמעית למפקד שייטת ספינות הטילים אלי רהב: "אתה המש"ט שלהם." כך המשיכו הספינות בים האדום להוות חלק ממשפחת ספינות סער.
במהלך פיקודו של רס"ן יעקב אפיק יצאה הספינה מספר פעמים לדרום הים האדום ובין היתר לפגוש את ספינות חיל הים; סער 4 וסער 2 והנחתות 60 מטר שהפליגו והקיפו את אפריקה מחיפה למפרץ שלמה כדי להצטרף לבניית הכוח הימי בים האדום.
במהלך פיקודו של רס"ן צבי ינאי ביצעה הספינה ירי אימונים ראשון של שני טילי גבריאל ארוך טווח.
בעת שרותה בים האדום השיגה אח"י קשת ציון גבוה בבוחן הכשירות שבוצע על ידי צוות מפיקוד שייטת ספינות הטילים, שיא שנשמר לאורך זמן רב.
ב-4 דצמבר 1980 במסגרת ניסויי מהירות לאחר שיפוץ במפרץ אילת, בפיקודו של דרור אלוני, התקרבה הספינה לחוף ונפגעה במדחף מס 2 מסלע תת-מימי. הספינה עלתה להספנה באילת המדחף הפגום הוחלף והיא חזרה לתפקד.

בחיל הים של צ'ילה

מידע על ספינות הטילים הישראליות שעשו היסטוריה הגיע גם לידיעת מפקדי חיל הים של צ'ילה. הזדמנות למגע ישיר נוצרה באוגוסט 1976 כאשר זוג ספינות סער 4, אח"י תרשיש בפיקוד שאול חורב ואח"י יפו בפיקוד בני אריאלי הגיעו לחגיגות ה 200 שנה, בארצות הברית. מפקד המבצע שכונה "פעמון החירות" היה אל"ם אלי רהב.
בתום הביקור המוצלח בארצות הברית, נשלחו ביזמת התעשייה הביטחונית לביקור בנמל קרתחנה בקולומביה בו נעשתה הצגת יכולות לחיל הים של קולומביה. הביקור שודר בטלוויזיה על ידי צוות שהגיע במיוחד מעיר הבירה בוגוטה. הספינות עשו רושם מצוין והאדמירל הקטור סלאזר מפקד הצי האטלנטי היה מלא התפעלות. אך לא היה די בכך וחיל הים הקולומביאני לא רכש את הספינות. בנמל קרתחנה הופיע במפתיע סגן-אלוף שנשלח מחיל הים של צ'ילה לדבריו כדי לבדוק את הספינות.
אותו סגן-אלוף דיבר אנגלית שוטפת, הראה בקיאות ומקצוענות, חזר לצ'ילה ומסר דו"ח לשולחיו. ודאי היו עוד מגעים רבים שהניבו עסקה בה אח"י קשת יחד עם אחיותיה אח"י רשף ואח"י רומח נמכרו לחיל הים של צ'ילה.
לצוות הספינה נמסר שהכנסות המכירה נשארות בחיל הים וייועדו לבנית כלי שיט חדשים. גם בלי המידע הזה הכין הצוות בפיקודו של רס"ן רון גינזבורג במסירות רבה את הכשרת הצוות של חיל הים של צ'ילה והעברת הספינה נעשתה בצורה מקצועית.
הספינה קיבלה את השם LM-31 Chipana
הצוות של חיל הים של צ'ילה קיבל את הספינה במפרץ שלמה בתאריך 30 בדצמבר 1980 ולאחר סדרת אימונים השיט אותה לצ'ילה בנתיב דרומה לאורך מזרח אפריקה, משם חצתה הספינה את דרום האוקיינוס האטלנטי, עברה במצר מגלן עד פונטה ארנס שהוא נמל הבית של הספינות בקצה הדרומי של צ'ילה. בשנות ה-90 הוצבה הספינה בנמל איקיקה ליד הגבול עם פרו, חוף מדברי המזכיר את חופי הים האדום.
צ'ילה היא מדינה בעלת חוף ים ארוך ביותר באוקיינוס השקט ואינטרסים באנטארקטיקה. כדי לקבל את מלוא התמורה לתקציב, נוקט חיל הים של צ'ילה במדיניות רכישת כלי שיט מיד שנייה. לפי מדיניות האיוש איש הצוות משרת בספינה לפחות 6 שנים. לצוות, הספינה היא הבית ורמת התחזוקה שלה מעולה.
בחוגי חיל הים ידוע כי חיל הים של צ'ילה מרוצה מאוד מהרכישה של הסטי"לים מישראל והם רואים בכך מהלך נכון. נציגים מהצוות של אח"י קשת בשנים 1973–1976 ביקרו בצ'ילה בשנת 2004 והוזמנו לבקר את הספינה בה שירתו שלושים שנה קודם לכן. הם פגשו את הספינה LM Chipana שהייתה אז בסיום אחזקה תקופתית ונראתה כחדשה.
בפברואר 2010 נפגעה הספינה מגל ענק בצונמי, הוטלה על הרציף של המספנה ולאחר תקופה של כמעט שנה תוקנה והורדה חזרה אל המים. הספינה חזרה לשרות, נמל הבית שלה בפונטה ארנס והיא ממשיכה לשרת בתפקידי אבטחה והצלה בדרום צ'ילה ומצר מגלן.

צוות הספינה

אנשי הצוות הראשון שומרים קשר הדוק ונפגשים לפחות פעם בשנה ביום השקת הספינה 23 באוגוסט.