google/wiki40b huggingface dataset:
The Good Food Guide

The Good Food Guide הוא מדריך היוצא מדי שנה למסעדות הטובות ביותר בבריטניה, והוא רואה אור בידי Which?books.
המדריך ראה אור לראשונה ב-1951 בידי ריימונד פוסטגייט (Raymond Postgate), אנין טעם שנחרד מאמות המידה של המסעדנות בת זמנו. הוא גייס צוות של מתנדבים שביקרו בחשאי במסעדות והעריכו אותן על בסיס האמונה ש: "אתה יכול להשחית אדם אחד. אתה אינך יכול לשחד צבא." פוסטגייט ייסד עוד קודם לכן, ב-1949, את Good Food Club.‏
אחת מהכותבות של המדריך בראשית דרכו הייתה מרגרט קוסטה שאחרי-כן פתחה מסעדה משלה, Lacy's, במייפייר. המדריך קיבל ביקורות כל-כך רבות בקשר לLacy's שהערך על המסעדה נחלק לטורי "אוהב את לייסי" ו"מתעב את לייסי".
המדריך סוקר כיום 1,200 מסעדות והוא נכתב מחדש כל שנה והוא עצמאי לחלוטין – אין שום פרסומות או חסויות, לא לוקחים כסף על מנת להכליל במדריך, וכל המפקחים הם אנונימיים.
הקוראים מעודדים לקחת חלק פעיל ולהגיש את הביקורות שלהם באתר המדריך ומתחשבים בכך בהחלטה על המסעדות החדשות שייכללו במהדורה החדשה של המדריך. לסוקרים הטובים ביותר מציעים להיות מפקחי המסעדות העתידיים של המדריך. מסעדות מקבלות ציונים של 1 עד 10.
ב-2008 פרסם המדריך מהדורה מיוחדת ללונדון. הצעד ננקט בעקבות הוצאתו לאור של מדריך מישלן האדום ללונדון שנה קודם לכן.
במהדורת 2010 של המדריך נבחרה מסעדה "דה פאט דאק" של הסטון בלומנטל למסעדה הטובה ביותר ואחריה מסעדת "גורדון רמזי" של גורדון רמזי ומסעדת "לה מנואר או קואט סזון" של רימון בלאן. סניף של רשת מסעדות הדרכים הבריטית Little Chef בסמוך לפופהאם נכלל במדריך 2010 אחרי שהתפריט חודש בידי השף הסטון בלומנטל בתוכנית בערוץ 4 הבריטי.

ביקורת על מהדורת 2007

ב-2007 מפקחים ועורכים לשעבר של המדריך מתחו עליו ביקורת אחרי ששורה של מסעדה טובות לא נכללו בו, הם טענו שצורות הביקורת החדשה והחלטות המערכת הובילו להכללתן של שלוש מאות מסעדות המומלצות על ידי הקוראים בין 1,200 הביקורות שלו.
מפקח ועורך לשעבר, ג'ים איינסוורת, תיאר את קו המדיניות החדש כ"קמצנות" ואמר שמדריך 2008 "המילה שעולה בראשי היא רשלנות. נדמה שדברים רבים נעשו בחופזה. בין המסעדות שלא נכללה מסעדה באיי סילי אף על פי שהיא נמנית כערך העיקרי במפת המדריך של האי. כמה מהמסעדות הושמטו בשל העדר ביקורות של קוראים.

פרסים

מדי שנה מציג המדריך את פרס העורך שלו בקטגוריות הבאות: המסעדה החדשה הטובה ביותר, הפאב החדש הטוב ביותר, תפריט היין של השנה, השף הטוב ביותר, השף המבטיח הטוב ביותר, שף הפאב הטוב ביותר, מסעדת הדגים הטובה ביותר, התמורה הטובה ביותר לכסף, השימוש הטוב ביותר במוצרים מקומיים, המסעדה המשפחתית הטובה ביותר.
על מנת לחגוג את יום הולדתו השישים של המדריך ב-2010, הוא העניק פרס על מפעל חיים לשף רימון בלאן ממסעדת "לה מנואר או קואט סזון" ב-Great Milton, מסעדה שנכללה עשרים ושבע שנים במדריך. הפרס ניתן לאות הכרה על "מחויבותו הבלתי מתפשרת לעקביות, איכות ומוצרים עונתיים."
סראנו (נהר בניקרגואה)

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (26 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,220 מילימטרים בשנה. חודש יולי הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (418 מ"מ גשם), וחודש מרץ הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (13 מ"מ גשם).
מעילה (הלכה)

מעילה היא שימוש בחפץ, בהמה או כסף השייך להקדש, שלא לצורך המקדש או הקרבנות. מכאן בא השימוש הנפוץ בימינו למעילה, במשמעות: שימוש במשהו שניתן בידיו של אדם שלא לצורך אליו יועד, ובכלל זה: מעילה בכסף, מעילה בסמכויות, מעילה באמון.
המקור להלכות המעילה בתורה מופיע בספר ויקרא, פרק ה', פסוקים י"ד-ט"ז. בספר במדבר, פרק ה', פסוקים ה'-י',  במשנה ולאחריה בתלמוד הבבלי הלכות מעילה מרוכזות במסכת מעילה.

איסור המעילה

אדם שלקח מן ההקדש שווה פרוטה, או השתמש בחפץ של הקדש שימוש השווה פרוטה חייב להחזיר את שווי החפץ או השימוש בתוספת חוֹמֶש - בסך הכל 125% (כך שתשלום החומש יוצא חמישית מהסכום הכולל). בנוסף, מתחייב המועל בעונש; מיתה בידי שמיים או מלקות (לפי מחלוקת התנאים והראשונים בעניין) למועל במזיד, וקורבן אשם - כבש בן שנה - למועל בשגגה.
באיסור מעילה נכלל גם האיסור לגזוז בהמה המוקדשת לקרבן, אף שלא לצורך שימוש בצמר. הגזיזה והשימוש בבהמה המוקדשת למקדש שלא לצורך הקרבה, אסור רק מדרבנן, ואין עליהם קרבן ותשלום חומש.
איסור המעילה לא חל על דברים שהותר שימושם לאדם, אף שהותר לאנשים מסוימים בלבד, כגון בשר הקרבנות - שהותר לאכילת הכהנים.
רן סער

ביוגרפיה

הוריו של רן סער עלו לישראל מדרום אפריקה ב-1948, והתיישבו בבית ינאי. בתם הבכורה נפטרה ימים מעטים לאחר שנולדה, ולכן חזרו לדרום אפריקה לקראת הולדתו של רן, ורק בהגיעו לגיל שנה חזרו לבית ינאי. 
סער שירת בצה"ל כשירות כקצין בצנחנים ובנח"ל. למד כלכלה בארצות הברית ועבד כמאבטח בשגרירות ישראל. גויס ל"מוסד" בזכות שליטתו באנגלית, ושירת בתפקידים מבצעיים, בעיקר בחו"ל. לאחר 24 שנים פרש, לאחר שלדבריו לא הסתדר עם ראש "המוסד", אפרים הלוי.  
הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.
לאחר פרישתו מ"המוסד" מונה בשנת 2000 לראש מחוז השרון של "מכבי שירותי בריאות", ושימש בתפקיד זה במשך שש שנים. בהמשך שימש במשך ארבע שנים ראש מחוז המרכז.
ביולי 2011 נבחר לתפקיד מנכ"ל הקופה במקומו של פרופ' אהוד קוקיה. בשנת 2014 קיבל את אות המנכ"ל המצטיין מטעם "אנשים ומחשבים". במהלך כהונתו הקימה "מכבי" את בית החולים אסותא אשדוד. מכהן כדירקטור בחברות בנות של "מכבי שירותי בריאות".
מתגורר ברעננה, נשוי בשנית לאיריס ואב לארבעה בנים.
קלובאזאם

התוויות

מ- 2005 מאושרת קלובאזאם (פריזיום) לשימוש בקנדה כתרופה משלימה במקרים של פרכוס טוני-קלוני, פרכוס חלקי מורכב והתקף מיוקלוני. קלובאזאם (אורבניל) מאושר כתרופה משלימה לטיפול בפרכוס חלקי מורכב, סוגים אחדים של סטטוס אפילפטיקוס, במיוחד בסוגים של מיוקלונוס, פרכוס חלקי פשוט, פרכוס חלקי מורכב. 
משתמשים בתרופה גם לטיפול בחרדה אצל חולים שלא הגיבו לתרופות אחרות. בארצות הברית היא אושרה רק ב- 25 באוקטובר 2011 לטיפול בתסמונת לנוקס-גסטו.
לעיתים משתמשים בקלובאזאם לטיפול בסוגי אפילפסיה עקשנים. לשימוש ארוך טווח בתרופה למניעת אפילפסיה יש חסרונות. החיסרון העיקרי הוא הפחתה של ההשפעה האנטי-אפילפטית משום שהגוף מתרגל לתרופה. לכן יש להעדיף תרופות אחרות לטיפול באפילפסיה.

זמינות

קלובאזאם זמין רק בצורת גלולות הנלקחות בפה בשל אי מסיסותו במים.

תופעות לוואי

ישנוניות, האטת זמן תגובה, בלבול, כאבי ראש, יובש בפה, עצירות, אובדן תיאבון, בחילה, סחרחורת, חולשת שרירים, רעד קל באצבעות, פריחה בעור, אבדן זיכרון.

סבילות ותלות

לעיתים מתפתחת אצל מי שלוקח קלובאזאם סבילות לאפקטים האנטי-אפילפטיים של התרופה ועלולים להתרחש התקפים כתוצאה מהפסקה מהירה מדי של נטילת התרופה.
קלובאזאם כמו בנזודיאזפינים אחרים עלולה לגרום לתלות גופנית, להתמכרות ולמה שידוע כתסמונת הפסקת נטילת בנזודיאזפינים. הפסקת נטילת קלובאזאם או תרופה אחרת השייכת לבנזודיאזפינים עלולה לגרום לסימפטומים של הפסקה הדומים לאלו הנראים כשמפסיקים לשתות אלכוהול או להשתמש בברביטורטים. ככל שהמינון גבוה יותר והתקופה בה לוקחים את התרופה ארוכה יותר כך גדל הסיכון בלחוות סימפטומים לא נעימים של גמילה. יש להפסיק טיפול בבנזודיאזפינים תוך הזמן הקצר האפשרי תוך שימוש במשטר הפחתה איטי והדרגתי

פרמקולוגיה

קלובאזאם היא תרופה אנטי-אפילפטית. היא 1.5 בנזודיאזפינית, כלומר שבטבעת הדיאזפין שלה יש אטומי חנקן במקומות 1 ו- 5 (במקום במקומות הרגילים 1 ו- 4). 
יש מחקר סמיות כפולה מבוקר שפורסם ב- 1990 המשווה אותה לקלונאזפאם. 10 מ"ג או 20 מ"ג של קלובאזאם הרדימו הרבה פחות מאשר 0.5 מ"ג או 1 מ"ג של קלונאזפאם.

מינון יתר

בדרך כלל בנזודיאזפינים אינם קטלניים אם לוקחים מנת יתר שלהם אבל אנשים שיש להם בעיות רפואיות נוספות כמו מחלות נשימה או כאשר יש מינון יתר של בנזודיאזפינים הנלקחים יחד עם מדכאי מערכת עצבים מרכזית אחרים עלול הדבר לגרום למוות
אליהו רוזנהיים

אליהו רוזנהיים (1 באוגוסט 1931 – 11 בספטמבר 2011) היה פסיכולוג קליני ישראלי ופרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בר-אילן.

ביוגרפיה

אליהו רוזנהיים נולד לישראל יצחק (בנו של הרב יעקב רוזנהיים) ורבקה רוזנהיים, בעיר פרנקפורט דמיין שבגרמניה. ב-1936 עלה לישראל עם משפחתו, והם התיישבו בירושלים. 
רוזנהיים היה מרצה בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטאות תל אביב ובר-אילן, מדריך בתוכנית לפסיכותרפיה בחוג לרפואה באוניברסיטת תל אביב, וכן הרצה במכללת "אורות ישראל". 
בספריו עסק רוזנהיים בין השאר בחוויית האדם במהלך פסיכותרפיה, וכן בפסיכולוגיה בראי היהדות. בין השאר עסק בניתוח כתבי חז"ל והבנת עמדותיהם בתחומים שונים בפסיכולוגיה.

בריחתו מגרמניה

משום שסבו של אליהו רוזנהיים היה רב הקהילה, הזהירו אותו עם עלייתו של היטלר לשלטון שהוא ברשימת המבוקשים, הרב יעקב רוזנהיים התייחס ברצינות והספיק להימלט לאמריקה ומשם לישראל לפני פרוץ השואה עם בנו יצחק ונכדו אליהו.
ארזורום

גאוגרפיה

ארזורום שוכנת בגובה של 1,853 מטר במרכזו של מישור ארזורום, המוקף הרים מכל כיווניו. בשל כך ובשל גובהה של העיר שורר בה אקלים יבשתי קיצוני עם ממוצעי טמפרטורה של 11°C- בינואר, וערכי מינימום העשויים להגיע ל-30°C- ופחות מכך. שלג יורד בעיר לפחות 50 יום בשנה, ומכסה אותה במשך כ-120 יום בשנה בממוצע. העיר מהווה מוקד משיכה תיירותי במהלך חודשי החורף בזכות אתר הסקי הגדול בהר פלנדקן (Palandöken), הנישא לגובה של 3,271 מטר והנחשב לאתר הסקי הטוב במדינה. הקיץ קצר יחסית וממוזג, והטמפרטורה הממוצעת נעה סביב 20°C. העיר שוכנת באזור ססמי פעיל ומספר רעידות אדמה פקדו אותה לאורך תולדותיה.

היסטוריה

האזור היה מיושב בתקופת החתים במחצית השנייה של האלף השני לפנה"ס, ועבר מיד ליד פעמים רבות בדומה לחלקיה האחרים של מזרח אסיה הקטנה. ממלכת אוררטו שלטה במקום במחציתו הראשונה של האלף הראשון לפנה"ס, והוא עבר משליטתה לידי הכימרים, מדי, הממלכה האחמנית ונכבש בידי אלכסנדר הגדול. במאה ה-1 לפנה"ס ביססו הרומאים את השפעתם באזור, אשר נודע בשם "ארזן" (Arzen).
המידע המוקדם ביותר לגבי העיר אזורום עצמה הוא מתקופת הביזנטים אשר ייסדו אותה בתחילת המאה ה-5. הביזנטים כינו את ארזורום תאודוסיופוליס (Theodosiopolis), על שמו של הקיסר תאודוסיוס הראשון, וסמלה של העיר הוא עיט דו-ראשי, המבוסס על סמל העיט הדו-ראשי הביזנטי. העיר המשיכה ועברה חליפות בין הביזנטים, הפרסים והערבים, עד שנכבשה בסוף המאה ה-11 בידי הסלג'וקים. אלה אימצו את שמה הקודם "ארזן" אך בשל כך שעיר אחרת נשאה כבר בשם זה, הוסיפו לה את הכינוי "רום" על שמם של הרומאים/הביזנטים והעיר הייתה ל"ארזן אל-רום" (ארזן הרומית) ומאוחר יותר ל"ארזורום". העיר נודעה כתחנה חשובה לאורך דרך המשי, וב-1515 נכבשה על ידי הסולטאן העות'מאני סלים הראשון. 
במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה בין השנים 1877-1878 הותקפה ארזורום, והגנת שכונת אזיזיה (Aziziye) נסמכה בין היתר על נשים מתנדבות. המפורסמת בין נשים אלה היא ננה הטון (Nene Hatun) שהפכה לאחד מסמליה של העיר. 
העיר הייתה מוקד לקרבות בין האימפריה העות'מאנית ורוסיה גם בעת מלחמת העולם הראשונה. היא נכבשה בידי הרוסים ב-16 בפברואר 1916 במתקפת ארזורום והושבה לעות'מאנים רק מכוחו של הסכם ברסט-ליטובסק ב-1918. 
ועידת ארזורום (בטורקית: Erzurum Kongresi) של התנועה הלאומית הטורקית התכנסה בעיר בעקבות חוזר אמסיה מ-22 ביוני 1919, החל ב-23 ביולי 1919 ועד ה-4 באוגוסט 1919. בוועידה השתתפו נציגיהם של חמישה מחוזות במזרח טורקיה והיא קיבלה מספר החלטות חשובות על אופן ניהולה של מלחמת העצמאות של טורקיה.
מוסטפא כמאל, מייסד טורקיה המודרנית, התפטר מהצבא העות'מאני בהיותו בארזורום ב-8 ביולי 1919 לאחר שנדון למוות שלא בפניו בידי הממשלה העות'מאנית בשל פעילותו בארגון התנועה הלאומית הטורקית. הוא הכריז על שחרור העיר, ובה הונפקה לו תעודת האזרחות הראשונה (Nüfus Cuzdanı) של הרפובליקה הטורקית החדשה. לאחר מכן עבר לאנקרה ובה קבע את מרכזה של התנועה. 
ארזורום נודעה כ"הסלע" בקוד נאט"ו, ושימשה כבסיס חיל האוויר הדרומי ביותר של נאט"ו במהלך המלחמה הקרה. 
בשנת 1957 נוסדה בעיר אוניברסיטת אטאטורק (Atatürk Üniversitesi) ובה למדו בשנת 2006 41,613 תלמידים. העיר אירחה את משחקי החורף של האוניברסיאדה בשנת 2011.
Wir sind Helden

היסטוריה

בשנת 1999 הוציאה יהודית הולופרנס אלבום סולו, "Kamikazefliege", ב-500 עותקים. האלבום זכה להצלחה מעטה בלבד, הגם שניכר בו כשרונה. בחיפושיה אחרי נגנים, פגשה הולופרנס בשנת 2001 את המתופף פולה רוי והגיטריסט והקלידן ז'אן-מישל טורט, והקימה עמם את הלהקה; הבסיסט מארק טבאסול צורף מאוחר יותר על ידי רוי.
בשנת 2002 הפיצה הלהקה (בהפקה עצמית) 3000 עותקים מהמיני־אלבום Guten Tag, שהקנה לה פופולריות מסוימת בברלין. סינגל בשם זהה, שהגיע למקום החמישים ושלושה במצעד הפזמונים ונוגן בתדירות גבוהה יחסית בתחנת הרדיו המקומית Radio-eins וברשת MTV, והופעתה של הולופרנס בתוכנית הטלוויזיה "המופע של הראלד שמידט" הרחיבו משמעותית את החשיפה שלה זכתה הלהקה, ושיחקו, מן הסתם, תפקיד משמעותי בהצלחתו המיידית של אלבומה הראשון, Die Reklamation, שיצא בשנה העוקבת. האלבום, שבו נכללו ארבעה שירים מהמיני־אלבום ועוד שניים מאלבום הסולו של הולופרנס, הגיע עם יציאתו למקום הששי בטבלאות המכירות בגרמניה, וטיפס עד למקום השני.
אלבומה השני של הלהקה, Von hier an blind, יצא בשנת 2005, והגיע כבר בשבוע המכירות הראשון לראש טבלאות המכירות הן בגרמניה, הן באוסטריה. בסך הכול מכרה הלהקה למעלה ממיליון ומאתיים אלף עותקים משני אלבומיה. בעקבות הצלחתה, הוזמנה הלהקה להשתתף בקונצרט הצדקה "לייב 8".
במאי 2007 הוציאה לאור הלהקה את אלבומה השלישי, Soundso, שהתמקם מיד במקום השני בטבלאות המכירות בגרמניה ובאוסטריה. הלך הרוח השולט בו הוא פסימי בעיקרו.
פרשת תזריע

הפטרה

מפטירים בספר מלכים ב', מפרק ד', פסוק מ"ב עד פרק ה', פסוק י"ט, בסיפור ריפוי צרעת נעמן על ידי אלישע. אם הפרשיות מחוברות קוראים את הפטרת פרשת מצורע; אם השבת חלה בפרשת החודש קוראים את ההפטרה המתאימה. על כן, הפטרת תזריע נקראת רק בכ-16.8% מהשנים.
כוס ברנדי סניפטר

כוס ברנדי סניפטר (מאנגלית: snifter; נקראת גם "כוס בלון") היא כוס בעלת רגל קצרה ובית קיבול רחב כדי שיהיה קל לאחוז בו ביד. כשהיד עוטפת את בית הקיבול, המשקה מתחמם מהבל היד ומשחרר ריחות וארומות לאפו של הלוגם.
הכוס מיועדת בעיקר לקוניאק ולברנדי.
ריינר מריה רילקה

יצירתו

יצירתו של רילקה היא יצירה דתית וחילונית כאחת. בעולמו שלובים תפיסה דתית עמוקה ואף משיחיות, עם פנייה מודרניסטית עיקשת, "עניינית" כלשונו, אל עצמותה של ההוויה הארצית ועצמותם של חיי היחיד, הכוללים בגופם הם את הבשורה הדתית, את עבר העולם, את עתידו, ואת אלוהים עצמו המבקש להתגלות דרכם. 
המשורר מגלה בשקידתו ובהקשבתו לתנועות החיים שבתוכו ובסביבתו את זרם החיים הכללי הנמשך מקדמת דנא וחותר להגיע למתיקותם של החיים המושלמים, הם חיי האלוהים. סיפורו של העולם ושל חיי כל הבריות הם סיפורו של האל המבקש להיוולד דרכם, וסיפורם של אלה, הרבים, אשר מחמיצים תובנה זו. אבל אין כאן ביטול החיים על האדמה ושל אושרם לטובת הוויה אחרת או אושר בעולם אחר; רילקה מניח את סופיותו של האדם, והחתירה להתגשמות הסופית של אלוהים נתפסת בעיניו כמעשה סיזיפי שמשמעותו נעוצה בעצם הבחירה בו והיכולת להשתתף בו. ההתעלמות מאלוהים כמוה כהתעלמות מהחיים עצמם, אשר לא נועדו להתבטל לנוכח המטרה הדתית אלא להפך, להתקדש בעבורה ולהזדהות עמה, באשר היא המכוננת את משמעותם. המשורר אוסף את המתוק והמובהק שבחיים ומבקש ללכוד את הווייתם כדי להגביהם ולעשותם ראויים להעניק אהבה באמצעותם לשאר בני-האדם, כך שיוכלו לשאוב מתוכם את הכוח ליצירתם שלהם, ולבנות בהדרגה ובמשותף את חיי האל, שאין להם אלא מובן ארצי, גשמי.
הרוחניות היא תמיד מוגשמת, או חזון שיש להגשימו. החיים "הרגילים", הנוטים להיעשות פחות ופחות פשוטים ומאוזנים ומבקשים לעצמם את הנוחות ואת הסיפוקים, מתעלמים ממשמעותם האמיתית וממה שמניעם באמת. בני-אדם מוותרים על אושרם לטובת נוחות ומוסכמות, ושוקעים בתרדמה. במקום לחיות את החיים מתוך התאמצות לקדשם ולרוממם. אלוהים אינו נמצא בתוך העולם, אך משמעות קיומו היחידה, מבחינתנו, היא בניסיון למצוא אותו בתוכו.
רילקה רואה אם כן את החיים כמאבק על הלא-ידוע, על הלא-מוגשם אף-פעם, על משהו שיש להתנסות בסבל ובמכאובים עמוקים כדי להתקרב אליו, מכאובים שיכולים להמית ולשבור את נפש היחיד הלוקח על עצמו משימה זו. חיי יצירה יש בהם אפוא סכנה. היצירה הולכת אל הגשמה של חיים שנחיו עד תמציתם, וכדי להגיע להגשמה זו יש ללכת בחיים אל נקודה קיצונית, אל מקום שאי אפשר ללכת עוד מעבר לו. זהו מקום חשוף שאין בו שום מוסכמה וסדר ידוע שיכולים לגונן בו על היחיד שהולך אליו לבדו.  
יצירתו ספוגה בתרבות האירופית הקלאסית. ההתייחסות אל תרבות זו היא כאל 'פאסטיש', מושג המיוחס לוולטר בנימין. הדימוי המרהיב מסנוור את העין ומושך אותנו אליו, אולם אצל רילקה, אין הדימוי עומד במקום (או לפני החלל הריק), אלא שאין הבחנה בינו לבין החלל. הסמל מייצג הן את הסובייקט והן את האובייקט בעת ובעונה אחת. רילקה מתאר זאת במונח 'Ding' (חפץ, עצם, דבר).

חייו

בנעוריו למד רילקה בפנימיה צבאית, אותה לא סיים.
רילקה היה בקשרי אוהבים עם לו אנדריאס סלומה, תלמידתו של פרויד וידידה קרובה של ניטשה.
בשנת 1903 ראה אור ספר שחיבר על הפסל אוגוסט רודן שרילקה שימש כמזכירו. מוטיב מרכזי ביצירתו הוא המרחב שבין החוץ לפנים. מרחב, המכיל בתוכו הן את החיפוש אחר האלוהות והן תשוקה וארוטיות המתערבבים זה בזה. ניתן לראות ביצירתו השפעה של המגמה הפנומנולוגיה בפילוסופיה. זרם זה, מעמיד במרכז את אופן התפיסה של האדם את העולם.
בזמן מלחמת העולם הראשונה בירך רילקה על התחייה של "אלוהי צבאות".
מאוריציוס במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של מאוריציוס למשחקים האולימפיים לנוער היא לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה תשעה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת העפילה לגמר קפיצה משולשת לנערים באתלטיקה בה סיימה במקום השביעי. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים בדמינטון, ג'ודו, טניס שולחן ושחייה. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט: אופניים, אתלטיקה, ושחייה. המשלחת לא הגיעה להישגים וסיימה בין המקומות האחרונים.
טגו

היסטוריה

בעיר נמצאו עדויות ארכאולוגיות רבות להתיישבות אנושית עוד מהאלף ה-1 לפנה"ס. החל מסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 העיר נחשבת למרכז תחבורתי ומסחרי בקנה מידה ארצי. בתקופה זו החלה תסיסה לאומית רבה בעיר ובשנים שלאחר מכן חלו הפגנות למען עצמאות. במהלך מלחמת קוריאה התרחשו קרבות רבים בסביבת העיר.
נזלי סברי

ראשית חייה

נזלי סברי נולדה ב-25 ביוני 1894. אביה היה עבדורחים סברי פאשא, שר החקלאות ומושל קהיר. אמה הייתה טופיקה חאנום שריף. לנזלי סברי היו אחות ואח. אחיה של נזלי, שריף סברי פאשא, לימים היה לאחד מיועציו הקרובים של בנה של סברי: המלך פארוק הראשון.
סברי היא נכדתו של גנרל מוחמד שריף פאשה, אשר כיהן בתפקיד ראש ממשלת מצרים שלוש פעמים תחת האימפריה העות'מאנית בסוף המאה ה-19, למרות מוצאו הטורקי. כמו כן, לסברי מוצא צרפתי, שכן הייתה הנינה של סולימאן פאשה אל-פראנסווי, מפקד צרפתי בכיר בצבאו של נפוליאון בונפרטה.

מלכת מצרים: נישואיה למלך פואד הראשון

מלך מצרים, פואד הראשון, פגש את נזלי סברי לראשונה בהופעת אופרה. ב-12 במאי 1919 הוא הציע לה נישואין, אף על פי שסברי הייתה צעירה ממנו ב-25 שנים. ב-24 במאי 1919 התחתנו השניים בארמון בוסתן בקהיר. אלו היוו נישואין בפעם השנייה הן למלך והן לסברי. לאחר החתונה, המלך איים על סברי כי אם לא תוליד לו יורש עצר, היא תוגבל ל"חרמליק" - החלק הפרטי/משפחתי בארמון, ולא תורשה להיכנס לחלק הציבורי. לאחר הלידה של בנם היחיד, פארוק, סברי עברה לארמון קובה יחד עם בעלה. אז קיבלה היא את התואר "מלכה". לאחר מכן ילדה ארבע בנות: פוזיה, פייזה, פייקה, ופתחייה.
על אף צייתנותה למלך, היא הייתה מוגבלת לשהות בארמון, ואושרה לה ההשתתפות באירועים מסוימים דוגמת מופעי אופרה ומופעים אחרים אשר "מיועדים לבנות המין הנשי". תוך בגרותה, זכתה סברי לחינוך, חשיפה לתרבות המערב וערכי חירות ושחרור, ועל כן ראתה בצורת חייה כנחשלים, מפגרים, ומחניקים. מסופר כי כאשר סברי והמלך נקלעו למריבות, האחרון היה נוהג לסטור לה ולקרקע אותה לחדרה לתקופה של מספר שבועות. נאמר גם כי נזלי כביכול ניסתה להתאבד דרך בליעת כדורי אספירין.
עם זאת, בחניכת הפרלמנט ב-1924, סברי היוותה כחלק מהנציגים המלכותיים בטקס הפתיחה. כמו כן נזלי הצטרפה לבעלה במהלך סיוריו באירופה ב-1927, וביקרה בצרפת, ארץ המוצא של אבותיה.

שנים מאוחרות

בעקבות מותו של בעלה המלך פואד ב-1936, בנה פארוק נהיה למלך מצרים החדש, ונזלי סברי נהייתה המלכה האם. ב-1946, נסעה סברי לארצות הברית, שם עברה טיפול למחלת כליות שנתגלתה אצלה.
באוגוסט 1950, התערערו יחסיה של סברי נזלי עם בנה המלך פארוק. המלך החליט לשלול את זכויותיהן ואת תואריהן של אמו סברי נזלי ובתה פתחייה. זאת מאחר שהנסיכה התחתנה עם ריאד חאלי שהיה נוצרי קופטי. הנישואין זכו לתמיכה של נזלי סברי אך להתנגדות מצד המלך פארוק.
על כן, ב-1955 סברי רכשה אחוזה בת 28 חדרים בבוורלי הילס תמורת 63,000 דולרים, שם היא גרה עם בתה פתחייה, חתנה, ושני ילדיהם של הזוג. בארצות הברית סברי נהייתה פעילה חברתית. היא אף התנצרה ושינתה את שמה למרי-אליזבת.
על אף חילוקי הדעות, השתתפה סברי בהלווית בנה פארוק ברומא ב-1965.
בעקבות גירושיה של בתה פתחייה מבעלה, נזלי עברה לגור בדירה קטנה בווסטווד, לוס אנג'לס. לאחר מכן בתה פתחייה הצרפה אליה, לאחר ששבה משהות זמנית בהוואי.
כדי לכסות חובות אליה נקלעה, ב-1975 שלחה מספר תכשיטים למכירה פומבית של חברת סותבי'ס, ביניהם הכתר שלה (הכולל 720 יהלומים השוקלים 274 קרט), ומחרוזת צרפתית מ-1938. השניים נמכרו 127,500 דולרים ו-140,000 דולרים בהתאמה. למרות זאת, נזלי ובתה החלו בהליכי פשיטת רגל. ב-1978 גם תכשיטיה של פתחייה נמכרו לשם כיסוי חובות.

מורשת

ב-2008, רואיה ראשיד הוציאה לאור ספר כל המלכה נזלי סברי, בשם נזלי, מליכה פיל מנפה (נזלי, מלכה בגלות). ב-2010, תוך התבססות על הספר, סדרה בטלוויזיה המצרית סיפקה תיאור לחייה של המלכה סברי, המלכה בגלות, בכיכובה של השחקנית המצרית נדיה אל ג'ונדי. המחרוזת של המלכה נזלי סברי הופיעה שוב במכירה של סותבי'ס בדצמבר 2015.
יחסי קנדה–רואנדה

סקירה כללית

קנדה ורואנדה משתפות פעולה במגוון רחב של נושאים, בעיקר במגרזי הסחר, ההשקעות, העניינים השיפוטיים, שינויי האקלים ושמירה על השלום. בין היתר, שתי המדינות משתפות פעולה גם במסגרת ארגונים רב-צדדיים כגון חבר העמים הבריטי והקהילה הצרפתית.
קנדה תומכת בתהליך הפיוס הלאומי הרואנדי, וכן מציינת את החשיבות בכיבוד זכויות האדם וחיפוש פתרונות קונקרטיים סביב השלום והביטחון המדיני. כמו כן, לאחר רצח העם ברואנדה, ממשלת קנדה תמכה במאמצים להקים מחדש את המוסדות החברתיים והתשתיות ברואנדה.
בשנת 2004, הפרלמנט הקנדי הכריז כי ב-7 באפריל יצוין יום זיכרון של קורבנות רצח העם ברואנדה. ב-7 באפריל 2008, הפרלמנט אימץ בפה אחד החלטה זו על מנת לציין יום זה כ"יום של השתקפות בדבר מניעת רצח עם".

סיוע כלכלי

בשנים 2016–2017, קנדה העניקה לממשלת רואנדה סיוע בשווי 24.86 מיליון דולר, שרובו התמקד בפיתוח החינוך, הבריאות והצמיחה ברואנדה.
ויקטוריה סוונסון

קריירה

ויקטוריה סוונסון נולדה בעיר בוראס שבדרום שוודיה והחלה את הקריירה הבוגרת שלה כבר כשהייתה בת 14. ב-1992, היא עברה לשחק בקבוצת ייטקס מהעיר גטבורג שבאותן שנים נחשבה לאחת מהקבוצות הטובות בליגת העל השוודית. שנתיים לאחר מכן, ב-1996, ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת שוודיה. סוונסון וחברתה לחוד השוודי, האנה ליונברג, נחשבו לאחד מצמדי החלוצות הטובים בעולם, כשהן חולקות ביניהן 140 שערים בינלאומיים (72 לליונברג ו-68 לסוונסון).
לאחר חמש עונות בייטקס, עברה סוונסון לקבוצת אלבכה ששיחקה בפרברי סטוקהולם. באותה שנה, סיימה סוונסון כמלכת השערים של הליגה (32 שערים) ואף זכתה בפרס כדורגלנית השנה בשוודיה. שנה לאחר מכן, התאחדה אלבכה עם יורגורדן והקבוצה הפכה לאחת מהקבוצות החזקות בשוודיה. ב-2001, זכתה סוונסון בפעם השנייה בתואר מלכת השערים של הליגה, ונסעה בקיץ עם נבחרתה לאליפות אירופה שנערכה בגרמניה. שוודיה צלחה את שלב הבתים של הטורניר והצליחה להעפיל עד לגמר, שם הפסידה 1-0 לנבחרת גרמניה.
שנתיים לאחר מכן, במסגרת הגביע העולמי, היא כבשה שלושה שערים, והצליחה להוביל את שוודיה עד לזכייה במקום השני בטורניר (דירוג השיא של הנבחרת). בסיום הטורניר, היא זכתה בפרס כדור הכסף ואף נבחרה ככדורגלנית השנה בשוודיה בפעם השנייה. באותה שנה ובשנה שאחריה, היא זכתה עם יורגורדן בשתי אליפויות שוודיה ופעם אחת בגביע המדינה. בעקבות יכולותיה הגבוהות, קיבלה סוונסון הצעה מפתיעה מנשיא קבוצת כדורגל הגברים האיטלקית, פרוג'ה, להצטרף אליו ולחתום בקבוצה. סוונסון וליונברג (שגם היא זכתה להצעה דומה), דחו את העסקה מחשש ל"תעלול שיווקי".
ב-2005, היא הובילה את יורגורדן עד לגמר גביע אופ"א (הישג השיא של הקבוצה), שם נעצרה הקבוצה על ידי טורבינה פוטסדאם הגרמנית. באותה שנה היא השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה שנערכה באנגליה, והגיעה איתה עד לחצי הגמר. ב-16 ביוני 2007, במשחק נגד רומניה, כבשה סוונסון חמישה שערים ובכך קבעה את שיא השערים של שחקנית שוודית במשחק אחד.
מיד אחרי הדחתה של שוודיה ברבע גמר אליפות אירופה ב-2009, הודיעה סוונסון על פרישה מכדורגל מקצועני.
המוזיאון הלאומי ברג'לו

תולדות המבנה

המבנה הוקם החל מ-1256 סביב חצר פנימית שבמרכזה באר מים. במקור היו לו שתי קומות ובשנת 1323 נוספה לו קומה שלישית. לקומה השנייה עולה גרם מדרגות חיצוני הממוקם בחצר הפנימית.
המצודה הוקמה עבור המפקד הצבאי של הרפובליקה (Capitano del Popolo), כמבנה המשלב מגורים ומבצר. מאוחר יותר שימש המבנה כארמונו של הפקיד הבכיר ביותר של הממשלה הפלורנטינית, הפודסטה (podestà) ולפיכך נקרא Palazzo del Podestà. הפודסטה כיהן גם כשופט ובקומה השנייה של המבנה פעל בית משפט. בשנת 1574 שונה ייעוד המבנה למפקדת המשטרה, מגורי מפקד המשטרה וכלא. הוצאות להורג נערכו בחצר הברג'לו עד 1780. 
בשנת 1859 הוחלט שהמבנה לא ישמש עוד כמפקדת משטרה וככלא ושהוא ישופץ ויוקם בו מוזיאון אמנות לאומי. בשנת 1865 נחנך המוזיאון.

האוסף

אוסף המוזיאון כולל, בין היתר, את לוחות הברונזה עליהם תבליט עקידת יצחק מעשה ידיהם של פיליפו ברונלסקי ולורנצו גיברטי, אשר שימשו בתחרות על הקמת הדלתות הצפוניות של הבפטיסטריום. 
אולם בית המשפט לשעבר בקומה השנייה מאכסן את אוסף הפיסול הרנסאנסי החשוב הכולל, בין השאר, את פסלי דוד וסן ג'ורג'ו של דונטלו, פסל דוד של אנדריאה דל ורוקיו, פסל בכחוס של מיכלאנג'לו, "האלגוריה של הארכיטקטורה" ו"מרקורי" מאת ג'אמבולוניה, יצירות מאת לוקה דלה רוביה ובני משפחתו ופרוטומת שיש של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה, מעשה ידי בנוונוטו צ'ליני.
כמו כן נמצאים במוזיאון אוספי טרה קוטה, טקסטיל, מטבעות עתיקים, שריונות וכלי נשק וכלי כסף, שנהב וזהב מאוספיהן של משפחות אצילי העיר.
קבוצת הטריירים של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית

קבוצת הטריירים היא קבוצה של גזעי כלבים המשמשת את רוב מועדוני הכלבים המורכבת כמעט לחלוטין מטריירים בלבד. ראה קבוצת הטריירים למידע המקושר לרוב מועדוני הכלבים.
מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית ממיינת את גזעי הכלבים בתוך הקבוצות בסדר אלפביתי כדלקמן: