google/wiki40b huggingface dataset:
אהרן כהנא

קורות חייו

אהרון כהנא נולד בעיר שטוטגרט שבגרמניה תחת השם הרמן כהן. בשנת 1922 החל את לימודיו באקדמיה לאמנות בעיר הולדתו. עם תום לימודיו עבר לברלין, שם היה בן חסותו של אלפרד פרטהיים ואף זכה בעזרתו במלגת לימודים בפריז. בין השנים 1927-1929 שהה בפריז, שם נחשף לציור הפוביסטי. עם שובו לברלין התפרנס מעיצוב חלונות ראווה והתמקד בציור פורטרטים. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל והשתקע ברמת גן. גם בארץ ישראל המשיך כהנא להתפרנס מעיצוב חלונות ראווה. באותה עת שינה כהנא את סגנון ציורו מאמנות פוסט-קוביסטית ומופשטת למחצה, לציור ריאליסטי. בשנת 1938 זכה כהנא לראשונה ב"פרס דיזנגוף" במסגרת התערוכה הכללית של אמני ארץ ישראל. בשנת 1946 הציג תערוכת יחיד בגלריה לאמנות כ"ץ בתל אביב. בשנת 1947 נסע לפריז עם אשתו, מידה, שם למדו השניים את מלאכת ייצור הקרמיקה.
עבודתו של כהנא הושפעה בעיקר מתנועת הכנענים, שנוצרה בשנות ה-30 על ידי קבוצת ציירים ופסלים.
עד שנת 1940 עסק כהנא בציור פיגורטיבי וצייר נופים ריאליסטיים.
בחלוף הזמן, במקביל להקמתה של קבוצת "אופקים חדשים" (שבה היה כהנא חבר מייסד), החלו הצורות הגאומטריות בעבודותיו ליצור אספקט אבסטרקטי תוך כדי רמיזה על סמלים מיתולוגיים שנחצבו על אבן. כהנא גם עסק ביצירה בתחום הקרמיקה, בו יצר ביחד עם אשתו.
בשנים 1938 ו-1953 זכה בפרס דיזנגוף לאמנות הציור. כיום מוצגות יצירותיו במוזיאוני אירופה ואמריקה.
נפטר בפריז ב-3 ביולי 1967, ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

בית אהרן כהנא

בית הצייר אהרן כהנא (בתכנון האדריכל יעקב רכטר), שברחוב אבא הילל 147 רמת גן, משמש כיום כמוזיאון.
בסוף שנות ה-50 פנה ראש העיר קריניצי אל האדריכל יעקב רכטר (חתן פרס ישראל) לתכנן ולבנות את ביתו של האמן אהרון כהנא, זאת במסגרת הקמת קריית אמנים ברמת-גן. ב-1959 החלו בבניית הבית ובתחילת שנות ה-60 סיימו בבנייתו.
בית אהרון כהנא נפתח לקהל ב-15 בינואר 1991. הוא היחיד בארץ שהציג תערוכות מתחלפות, כ-4 בשנה, באמנות הקרמית – בקומת הקרקע. ובקומה הראשונה מוצג אוסף מיצירותיו של אהרון כהנא.
התערוכות באמנות הקרמית עסקו מעבר לאמנות הקדרות גם בפיסול הקרמי.(כל תערוכה לוותה בקטלוג) הצפייה בתערוכות העבירה את חווית העיצוב הקרמי, את המגע הממשי בחומר ואת דרך ההתמודדות האישית של האמנים עם הנושאים, בתוכן יצירתם – התמודדותם עם החומרים וצבעוניותם. התערוכות היו בנויות מדימויים שונים והציעו תפיסות שונות הן בקדרות, באמנות הכלים, בטכניקות ושריפות ובפיסול הקרמי.
כ-200 מיצירות השמן והאקריליק נאספו לרסטורציה בתחילת שנות ה-90 ומאז לא חזרו לבית אהרון כהנא.
רעיון עריכת תערוכות באמנות קרמית במקום, הוא יוזמתה של האוצרת אינה ארואטי ובתמיכתו של חנן רוזן ראש המחלקה לתרבות ואמנות של עיריית רמת-גן, מאחר שאהרון כהנא היה גם קרמיקאי ויחד עם רעייתו הקימו בביתם סטודיו לקרמיקה.   
בתחילת שנת 2017, החליטה עיריית רמת-גן לסגור את פעילותו של המוזאון לאחר כ-150 תערוכות מפורסמות וידועות באיכותן באמנות הקרמית באוצרות אינה ארואטי.
גרעיני חמנית

ייצור ושימוש


על מנת להגיע לתוצר הסופי המיועד למאכל, גרעיני החמנית עוברים תהליך של איסוף, אחסון, קלייה, אריזת הגרעינים ושיווקם לצרכן. נהוג לאכול גרעיני חמנית כחטיף או כחלק מרכיבי מאכלים שונים וניתן לרכוש את הזרעים בקליפתם או מקולפים.
כאשר הגרעינים נרכשים בתוך קליפתם, נהוג לפצח אותם עם השיניים תוך הוצאת הקליפה ואכילת ליבת הגרעין בלבד.
גרעיני חמנית פופולריים במדינות הים התיכון ובהן ישראל, וכמו גם במדינות אסיה.
לעיתים נהוג להוסיף גרעיני חמנית ללחם ומאפים מגוונים. גרעיני חמנית משמשים גם כמזון לחיות מחמד ועופות בר.
אורליאן (כדורסל)

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1993. בסיום עונת 2005/06, זכתה הקבוצה באליפות הליגה השנייה בצרפת והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. באותה שנה הגיעה הקבוצה לגמר הגביע הצרפתי והפסידה בו לדיז'ון 66-58. מאז עונת 2006-07 אורליאן משחקת בליגת העל הצרפתית. בעונת 2009/10 זכתה הקבוצה בגביע הצרפתי לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת גראבלין דנקירק 69-73.
בעונת 2009/10 השתתפה הקבוצה ביורוליג לראשונה בתולדותיה. זו הפעם הראשונה בה התמודדה הקבוצה במסגרת אירופית מחוץ לצרפת. בעונת 2010/11 השתתפה הקבוצה במסגרת היורוצ'לנג'. ובעונת 2012/13 משתתפת הקבוצה במסגרת היורוקאפ.

אולמות

המגרש הביתי של אורליאן במשחקי הליגה הצרפתית הוא ארמון הספורט באורליאן המכיל 3,222 מקומות. אך במשחקים הדורשים כמות רבה יותר של צופים, כדוגמת היורוליג, מארחת הקבוצה בזניט דאורליאן המכיל 6,900 מקומות.
המוזיאון לגאולוגיה (לונדון)

היסטוריה

המוזיאון היה אחד המוזיאונים למדע הראשונים בעולם. בשנת 1935 עבר המוזיאון מדרך ג'רמין למשכנו הרשמי בדרך התערוכות בדרום קנזינגטון (כיום ברובע קנזינגטון וצ'לסי), והפך פופולרי ביותר בשל הדיורמות הרבות בו, שהציגו הסברים על תופעות גאולוגיות ועל שיטות כרייה. בשנת 1971 יצר המעצב ג'יימס גרדינר תצוגה בשם "סיפורו של כדור הארץ" (The Story of the Earth) שהייתה פופולרית ביותר, והפכה את המוזיאון לאחד המוזיאונים הגאולוגיים המפורסמים בעולם. התערוכה נפתחה בנוכחות המלכה אליזבת השנייה. צוות העיצוב של המוזיאון יצר מספר רב של תערוכות בין השנים 1974–1988 ובהם: "ימיה הראשונים של הגאולוגיה בבריטניה", "מסע אל הכוכבים", "הזהב השחור", "בריטניה לפני האדם", "מאובנים בבריטניה", "חלוקי נחל", "אוצרות כדור הארץ" והאחרונה שבהם הייתה "נפט וגז לחופי בריטניה".
התערוכה "אוצרות כדור הארץ" הייתה התערוכה הראשונה אי פעם שהשתמשה במחשבים כחלק מהתצוגה. 
בשנת 1985 הפך המוזיאון לחלק מהמוזיאון להיסטוריה של הטבע.
Unison

רקע והפקה

דיון עבדה על האלבום עם כמה כותבים ומפיקים בהם: כריסטופר ניל, דייוויד פוסטר, טום קין ואנדי גולדמרק. האלבום קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה שהחמיאו בעיקר לקולה של דיון ולטכניקה שלה, וגם החמיאו לתוכן האלבום.
האלבום זיכה את דיון בפרס ג'ונו בקטגוריית אלבום השנה, ובאותה שנה היא זכתה בפרס ג'ונו נוסף בקטגוריית "הווקאליסטית של השנה".

הצלחה

מבחינה מסחרית האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה בארצות הברית עם מכירות של 1.2 מיליון עותקים. בבריטניה האלבום הגיע למעמד אלבום זהב עם מכירות של 100 אלף עותקים. גם בצרפת האלבום הגיע למעמד זהב עם מכירות של 145 אלף עותקים. 
בקנדה האלבום זכה להצלחה מסחררת כאשר מכר 700 אלף עותקים, ובכך הגיע למעמד של 7 פלטינות ודורג במשך שנתיים רצופות במצעד 100 האלבומים המצליחים ביותר לשנה מסוימת (בשנים 1990 ו-1991). בסך הכל מכירות האלבום עומדות נכון ל-2018 על 3 מיליון עותקים.

סינגלים

מתוך האלבום יצאו לאור 5 סינגלים במדינות שונות. הסינגל הראשון היה השיר "(If There Was) Any Other Way" אשר יצא לאור במרץ אותה שנה בקנדה, שנה לאחר מכן יצא לאור כסינגל השני מהאלבום גם בארצות הברית, וביוני אותה שנה יצא לאור גם במדינות נבחרות באירופה, באוסטרליה וביפן. השיר לא זכה להצלחה בעולם. הסינגל השני מהאלבום היה שיר הנושא שלו, "Unison" אשר יצא לאור ביולי אותה שנה בקנדה בלבד כסינגל השני מהאלבום ושנה לאחר מכן יצא לאור גם ביפן. 
בשאר העולם השיר יצא לאור כבי-סייד של הסינגל "The Last to Know". אך גם השיר הזה לא זכה להצלחה. הסינגל השלישי מהאלבום היה "Where Does My Heart Beat Now" אשר יצא לאור כסינגל השלישי בקנדה באוקטובר אותה שנה ובסוף שנת 1990 יצא לאור גם בארצות הברית והיה לסינגל הראשון של דיון שיצא לאור שם. בסוף שנת 1991 הוא יצא לאור גם בחלקים אחרים בעולם. בארצות הברית השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-4. אך בשאר העולם השיר לא הגיע לאותה הצלחה. 
הסינגל הרביעי מהאלבום היה השיר "The Last to Know" אשר יצא לאור כסינגל הרביעי בקנדה במרץ 1991 ויותר מאוחר גם בשאר העולם. השיר זכה להצלחה בקנדה כאשר הגיע למקום ה-16 במדינה, אך לא זכה להצלחה בשאר העולם. הסינגל האחרון מהאלבום היה השיר "Have a Heart" אך הוא יצא לאור בקנדה בלבד ביולי 1991, אך לא זכה שם להצלחה.
לוחמי הגטאות

הקמת הקיבוץ

הגרעין המייסד של לוחמי הגטאות הוקם ממספר קבוצות שהתגבשו ביגור, גינוסר ובית השיטה וכן חברים נוספים. תקופה מסוימת שהו בולדהיים לפני שהתיישבו באתר הקיבוץ בין עכו לנהריה. בשנת 1948 הקצו מוסדות היישוב 3,600 דונם לקיבוץ, סמוך למחנה הצבאי הבריטי סמריה (Sumeiriya) ובאדמות הכפר הערבי א-סמריה . ראשוני הקיבוץ עלו לקרקע בחודש פברואר 1949 והתיישבו במקצת מן מבנים נטושים בקצהו המזרחי של המחנה הבריטי. ב-18 באפריל 1949, יום אחד בטרם יום השנה השישי למרד גיטו ורשה נערך במקום טקס ההתנחלות של הקיבוץ ובו גרעין של כמאתיים איש ניצולי שואה. לכבוד באי הטקס יזם יצחק צוקרמן תערוכת תמונות בשם: "כך היה - תמונות מהשואה והמרד".
טקס העלייה על הקרקע היה מהגדולים ביותר שהתקיימו לכבוד הקמת יישוב והשתתפו בו גם נציגים של ממשלת פולין. שטחי הקיבוץ השתרע על כ-4000 דונם, מהם 3500 לפלחה, 120 דונם לגן ירק, 40 דונם גפן ו-30 דונם בננות. באפריל 1950 הוקמה מועצה אזורית געתון אשר אליה שוייך הקיבוץ. הקיבוץ התייחד בכך שחבריו היו מבוגרים לעומת יישובים אחרים וכן באחוז יחסית גבוה של חולים שלא היו מסוגלים לעבודה פיזית. כן התייחד הקיבוץ באחוז גבוה של משפחות מרובות ילדים. באביב 1950 הוחלט בישיבה משותפת של נציגי הקיבוץ ומזכירות הקיבוץ המאוחד על הקמת בית לוחמי הגטאות למורשת השואה והמרד ע"ש יצחק קצנלסון. טקס חנוכת המוזיאון, במשכנו הארעי, נערך ב-19 באפריל 1951. 
שמו הראשון של הקיבוץ, כפי שנקבע על ידי קק"ל, היה אשר, על שם נחלת שבט אשר בה הוא שוכן. אנשי קק"ל התנגדו לקריאת היישוב על שם לוחמי הגטאות בטענה כי אין מדובר בשם עברי, זאת למרות דרישת חברי הקיבוץ לשינוי השם. לבסוף, בפברואר 1952, נעתרה ועדת השמות הממשלתית לבקשת הקיבוץ, אולם הציעה לחבריו כי עדיף לקרוא לקיבוץ בשם "מורדי-הגטאות", תוך שהיא מותירה הבחירה לחברי המשק. באספת הקיבוץ הוחלט להעדיף ברוב קולות, אל מול מתנגד בודד, להעדיף את שמו הנוכחי של הקיבוץ. שמה הרשמי של האגודה השיתופית, "קיבוץ ע"ש לוחמי-הגטאות קבוצת דרור להתיישבות שיתופית בע"מ" פורסם באופן רשמי ברשומות באפריל 1954.
חתימת הסכם השילומים עם גרמניה, בשנת 1952, וזכאותם של חברי קיבוץ רבים לקבלת פיצויים אישיים, עוררו מתחים רבים בקיבוץ הצעיר. חלק מן החברים סירבו להגיש תביעה לפיצויים על אף זכאותם לכאורה. חברים אחרים ביקשו לקבל באופן אישי את הפיצויים אותם תבעו וסירבו להעבירם לקופת המשק. לאחר שהתקבלה החלטה המחייבת חברים להעביר פיצויים מגרמניה לקופת המשק, עזבו מספר משפחות את הקיבוץ.
ב 8 באוקטובר 1980 נקרא מרכז הקליטה בקריית ים על שמה של צביה לובטקין.
מונגוליה במשחקים הפאראלימפיים

היסטוריה

המשלחת הראשונה של מונגוליה למשחקים הפאראלימפיים בסידני בשנת 2000 כללה שני ספורטאים, גברים שניהם, שהתחרו במקצועות האתלטיקה והקשתות ולא הצליחו לזכות במדליה. הקשת באטרייב דמבדונדוג, שהתחרה בסידני, המשיך והתחרה גם באולימפיאדת הנכים אתונה (2004) ובאולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008). במשחקים שנערכו בבייג'ינג היה דמבדונדוג לספורטאי המונגולי הראשון שמצליח לזכות במדליה פאראלימפית, כאשר הצליח לגבור בגמר האישי על היריב הסיני.
ייעוץ חינוכי

ייעוץ חינוכי בגיל רך בישראל

משרד החינוך מפעיל מאז שנת 2001, מערך של ייעוץ חינוכי לגני הילדים בישראל בדומה לנעשה בארצות הברית ובמדינות אחרות. מבנה הפעולה של הייעוץ החינוכי בגני הילדים שונה מזה שבבתי הספר, ומותאם לצרכים העולים בגילאים אלו. 
קהל היעד המרכזי לפעילותה של היועצת החינוכית בגיל הרך היא הגננת וצוות הגן. 
המחקר והפרסום בספרות המקצועית מדגישים את מרכזיותו של הגיל הרך בהתפתחות האדם, כישוריו ואופקיו ההתפתחותיים]. התפתחות זו מעלה תביעה לשים את החינוך לגיל הרך בראש סולם העדיפויות].
מהותו של ייעוץ חינוכי לגיל הרך הוגדרה על ידי השירות הפסיכולוגי ייעוצי כשירות שנועד לפתח, להקנות ולהטמיע בסוכני החיברות המרכזיים עמדות, ידע, כישורים ואסטרטגיות, התורמים לקידום רווחה נפשית בקרב ילדי הגן. 
מעצם הגדרה זו של ייעוד השירות, נגזרת הפעילות המקצועית של היועצות העוסקות בתחום. 
הייעוץ החינוכי רואה את העשייה החינוכית בגן בהקשר של תהליכים מערכתיים, של גורמים חינוכיים הפועלים בו ושל יחסי הכוחות שביניהם. מטרת הייעוץ החינוכי בגן היא פיתוח אקלים מיטבי וגיבוש סביבה מוגנת ומאפשרת המזמנת התנסויות בהיבטים חברתיים, רגשיים ואינטלקטואליים. מטרה נוספת היא ההתמודדות במצבי לחץ. היועץ מכשיר ומאמן את הגננת וצוותה להתמודד עם מצבי חירום ומשבר בגן הילדים, לזהות איתותי מצוקה של ילדים, ולהסתייע בגורמים מקצועיים לצורך התערבויות מתאימות. בנוסף, עוסק הייעוץ בתחום התקשורת שבין הורי הילדים וצוות הגן.
קיומו של ייעוץ לגיל הרך באופן פורמלי נמצא עדיין בראשית דרכו: היקפו של השירות עדיין מצומצם, ומתועדף על פי קריטריונים מוגדרים, משרותיהן של היועצות מסתכמות במספר שעות בודדות ומבנה העסקתן של היועצות במערכת החינוך גובש בהסדרים מאולצים.]
מוטקה בן-פורת

חייו ומפעליו

בן פורת נולד בירושלים וחונך בכפר הנוער בן שמן.
לאחר סיום לימודיו התגייס לפלמ"ח ושובץ לפלוגה ו' בגבע. בנובמבר 1945 הוצב בפלי"ם, הזרוע הימית של הפלמ"ח. כלוחם פלמ"ח השתתף בשחרור מעפילי מחנה המעצר בעתלית, בחילוץ מעפילים מאוניות מעפילים, בפיצוץ מסילות רכבת ובפיצוץ בניין משטרת משמר החופים בסידנא עלי. ב-1946 יצא לקורס מ"כים והיה מפקד כיתה ביגור ובשפיים. ב-1947 יצא לקורס מ"מים בג'וערה.
בעת מלחמת העצמאות ב-1948, מונה למפקד פלוגה ג' (פלי"ם) בגדוד הרביעי ("הפורצים"), של חטיבת הראל. השתתף בכיבוש קטמון שם פיקד על הכח הפורץ בקרב סן סימון, ובכיבוש בית מחסיר. במהלך קרב נבי סמואל פיקד על כיבוש בית איכסא. לאחר פירוק הפלמ"ח שרת כקצין מבצעים במחוז הנגב ובחטיבה 7.
בשנת 1952 השתחרר מצה"ל והצטרף לקיבוץ כברי. בשנת 1964 התנדב לשירות קבע בצה"ל. במלחמת ששת הימים שרת כסגן מפקד חטיבה 8 בקרבות בסיני. 
במלחמת יום הכיפורים, בדרגת אלוף-משנה, היה מפקד חטיבה 9 הממוכנת, חטיבת מילואים שהשתייכה לעוצבת געש. החטיבה כללה גדוד טנקי שרמן ושני גדודי חרמ"ש, לאחר גיוסה נשלחה החטיבה לדרום רמת הגולן, הצטוותה לאוגדה 210 וסופח אלייה גדוד טנקי צנטוריון. גדודי השריון של החטיבה השתתפו בקרבות הבלימה של הכוחות הסורים במהלכם נפגעו כ-60% מכלל הטנקים שלה. לאחר הצטרפות כוחות החרמ"ש, השתתפה החטיבה במתקפת הנגד של אוגדה 146 על מתחם חושניה, בו התרכזו הסורים, החטיבה ספגה אבדות כבדות אך הצליחה להביא להתמוטטות המערך הסורי ולנסיגתו. בהמשך המלחמה השתתפה החטיבה במתקפת צה"ל לתוך סוריה.
לאחר המלחמה מונה בן פורת לסגן מפקד גיס והועלה לדרגת תת-אלוף. סיים את שירותו בצה"ל בשנת 1975. 
לאחר שחרורו מהצבא שימש כראש אגף הייעור בקק"ל ובשנים 1984-2002 עמד בראש רשות הגנים הלאומיים.
בן פורת הוא אב לשלושה.
אלברט מאאכן

אלברט מאאכן (לטינית: Albericus Aquensis', בגרמנית: Albert von Aachen) היה כרוניקן והיסטוריון של מסע הצלב הראשון, נולד בשלהי המאה ה-11, ולאחר מכן הפך לקנון והקוסטוס של כנסיית אאכן.
דבר לא ידוע עליו פרט לכך שחיבר את "Historia Hierosolymitanae expeditionis" ובשמה הנוסף "Chronicon Hierosolymitanum de bello sacro". כרוניקה שנרשמה בלטינית בספר של 12 כרכים בין השנים 1125 עד 1150. העבודה חלה בתקופת ועידת קלרמון שדנה על האיום שמרחף על האימפריה הביזנטית מצד הסלג'וקים ושגרמה למסע הצלב הראשון לצאת לדרך, והסתיימה בפתאומיות בשנת 1121. הספר היה ידוע במהלך ימי הביניים. ויליאם מצור, הארכיבישוף של העיר צור השתמש בו באופן נרחב עבור החיבור בששת הכרכים ההיסטוריים שכתב "Belli sacri". בתקופת העת החדשה, למשך תקופה ארוכה, התקבל החיבור ללא סיג בידי היסטוריונים, כולל בידי אדוארד גיבון, אולם בשנים מאוחרות יותר, החלו היסטוריונים לפקפק במידע שבו הוסכם בסופו של דבר כי הוא מכיל בתוכו פרטים מציאותיים על מסע הצלב הראשון, על אף שמשלב גם כמה סיפורים בדויים.
אלברט מאאכן מעולם לא ביקר בארץ הקודש, אולם נראה כי שוחח רבות עם הצלבנים שחזרו מהמסע ושיחות אלו היוו מקור לחומר יקר ערך. בניגוד לשאר הכרוניקות על מסעי הצלב, אלברט לא הסתמך על עלילות הפרנקים, אלא על הראיונות שלו. המהדורה הראשונה של ספרו פורסמה בהלמשטדט בשנת 1584 ומהדורה טובה יותר יצאה בכרך ד' של הספר Recueil des Historiens des Croisades (פריז, 1841-1887).
וילהלם פוקס

קורות חייו

וילהלם פוקם נולד במנהיים, ורכש דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת לייפציג. באפריל 1932 הצטרף למפלגה הנאצית ובדצמבר באותה השנה הצטרף ל-אס אס.
באפריל 1941 מונה למפקד איינזצגרופן סרביה. ב-14 במאי 1941 השתתף בישיבת הפיקוד הגרמני בסרביה, אשר בעקבותיה הוחלט לטפל "בבעיה היהודית". במסגרת תפקידו פיקד על רצח הנשים והילדים מקרב יהדות בלגרד במחנה סיימישטה. בינואר 1942 הועבר מתפקידו בשל כשלים בהתמודדות מול כוחות של הפרטיזנים של טיטו.
בהמשך, הועבר לאזור לטביה, ושירת כעוזרו של מפקד האס אס והמשטרה. ב-15 בספטמבר 1943 מונה למפקד "איינזצגרופן 3", אשר פעלה באזור ריגה. ב-6 במאי 1944 מונה למפקד איינזצגרופן A. באוקטובר 1944 הועבר לפקד על איינזצגרופן E בשטחי המדינה העצמאית של קרואטיה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוסגר ליוגוסלביה, והועמד לדין על פשעי מלחמה. ב-22 בדצמבר 1946 נגזר דינו למוות וב-24 בינואר 1947 הוצא להורג בבלגרד בתלייה.
נתיבים (כתב עת)

נתיבים: כתב עת ליצירה ועיון הוא רבעון אינטרנטי, שמטרתו לשמש במה ליצירות אמנות בוגרות, בפרט בתחום השירה, בעידן המתמקד ב"שירה צעירה", שמרבית כותביה צעירים. מטרת כתב העת לשמש במה ליצירה שהיא נטולת גבולות ומשוכות של גיל: יצירה בשלה, חכמה, מתוחכמת ולא מתחכמת.
כתב העת משמש במה לשירה, פרוזה, מאמרים ולקריאה פרשנית ביצירות. בכתב העת נדונים שירים של משוררים ונערך ניתוח מעמיק יותר של ספרי שירה חדשים. כדי לעודד שיח בין סוגי אמנות שונים, כתב העת משמש קורת גג לפרוזה, וליצירות אמנות אחרות ביניהן יצירה ווקאלית ושירים מולחנים. יצוין כי בעקבות "נתיבים" ניסו כתבי עת מקוונים נוספים להוסיף פרשנות לשירים חדשים שפורסמו בהם.     
כתב העת נוסד בשנת 2013,  ומאז הוא עלה לאור בקביעות, בדרך כלל אחת לשלושה חודשים.
הדיוויזיה ה-326 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-326

הדיוויזיה הוקמה ב-9 בנובמבר 1942, והועמדה תחת פיקוד מקס דנרליין. הדיוויזיה השתתפה בכיבוש דרום צרפת, ובפברואר 1944 נשלחה לצפון צרפת. במהלך המערכה בנורמנדי לחמה הדיוויזיה כחלק מקורפוס הצנחנים ה-2, ובאוגוסט 1944 הושמדה הדיוויזיה בקרב פאלז.

דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-326

ב-4 בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש בהונגריה כדיוויזיית פולקסגרנדיר, על בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-579 שהוקמה ב-25 באוגוסט 1944 על בסיס שרידי הדיוויזיה ה-326. ב-21 בנובמבר 1944 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, ובמהלך הקרב על הבליטה היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-67 במסגרת ארמיית הפאנצר השישית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה, וב-12 באפריל 1945 היא הושמדה בכיס הרוהר.
איהאב שאמי

קריירה

שאמי גדל בג'דיידה-מכר והתחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל בני-ג'דידה, ממנה עבר בגיל 16 למחלקת הנוער של מכבי חיפה ושנה לאחר מכן הצטרף לקבוצת הנוער של בני סכנין. ב-11 באוגוסט 2012 ערך שאמי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף לדקות הסיום בניצחון 3–0 על הפועל עכו במסגרת גביע הטוטו, ובהמשך העונה המשיך לשחק בקבוצת הנוער.
בקיץ 2013 הושאל שאמי לבית"ר נהריה מליגה א', במדיה שותף כמחליף בארבעה משחקים בכל המסגרות. בינואר 2014 עבר להפועל שפרעם מליגה ב', וב-7 במרץ 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בהפסד 1–3 לסקציה מעלות תרשיחא.
לקראת עונת 2014/2015 חזר שאמי לבני סכנין, וב-19 בינואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–2 למכבי נתניה, ועד תום העונה שותף ב-12 משחקי ליגה. בתחילת עונת 2015/2016 הפך שאמי לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, אך איבד את מקומו בעקבות הגעתו של ואנדרסון בינואר 2016. בעונת 2016/2017 שותף שאמי בארבעה משחקי ליגה בלבד, ובעונת 2017/2018 שותף בשבעה משחקים. בעונת 2018/2019 שותף ב-12 משחקי ליגה, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית והאריך את חוזהו במועדון בשנתיים נוספות.
איגוד הרוקחות הבינלאומי

איגוד הרוקחות הבינלאומי (באנגלית: International Pharmaceutical Federation; בצרפתית: Fédération Internationale Pharmaceutique) שראשי התיבות שלו FIP הוא איגוד בינלאומי של הארגונים הלאומיים שמייצגים רוקחים ומדענים העוסקים ברוקחות. מוסדותיו נמצאים בהאג, הולנד.

היסטוריה

האיגוד נוסד ב-1912. נכון ל-2012 הוא כולל 127 ארגונים לאומיים ומשרת כ-2 מיליון איש העוסקים בתחום.
נחור

בתנ"ך, נָחוֹר היה בנם של שרוג בן רעו ואביו של תרח אבי אברהם.
נחור חי 148 שנה- משנת א'תתמ"ט לבריאת העולם (1912 לפנה"ס) ועד לשנת א'תתקצ"ז לבריאת העולם (1764 לפנה"ס), ולפי ספר היובלים התחתן עם יסכה. בנו, תרח, נולד לו בגיל 29, הגיל הצעיר ביותר שמוזכר עד אליו בתנ"ך. לפי עדות המקרא, היו לו בנים ובנות נוספים (ספר בראשית, פרק י"א, פסוקים כ"ד-כ"ה).
בשמו נקרא נכדו, נחור בן תרח.
השם נחור מוכר מן הכתובות שבחרן וקשור בעבודת הירח שהייתה נהוגה שם. בתעודות אשוריות מהמאה ה-13 והשביעים לפנה"ס אוזכרה עיר בשם Til-Nahiri או Nahuru שמיקומה מזרחית לעיר חרן, מערבית לנהר חבור. על בסיס תעודות אלה העריכו חוקרים, כי שם העיר הוא אפונים המשקף דמות היסטורית הקשורה לנחור המוזכר במקרא.
גל טרוכואידי

במכניקת הזורמים, גל טרוכואידי או גל גרסטנר הוא פתרון מדויק של משוואות אוילר בעבור גלי כבידה מחזוריים בזורם. התאוריה של גלים טרוכואידים מתארת גל מתקדם בעל צורה קבועה על פני השטח של שכבת זורם בלתי דחיס בעלת עומק אינסופי. פני השטח של המים בפתרון הגלי הזה הם בצורת טרוכואיד מהופך - עם שיאים חדים יותר ושפלים שטוחים יותר. הפתרון הזה נתגלה לראשונה על ידי גרסטנר ב-1802, ונתגלה מחדש באופן בלתי תלוי על ידי ויליאם ג'ון מקורן רנקין ב-1863.
שדה הזרימה המקושר לגל הטרוכואידי אינו אי-רוטציוני - יש לו ערבוליות. הערבוליות היא בחוזק ופילוג אנכי כזה שהמסלולים של אלמנטי הזורם הם מעגלים מושלמים. זה עומד בניגוד לתצפית האמפירית השגרתית של סחיפת סטוקס המקושרת לתנועה הגלית. למעשה, ניתן להבין את פילוג הערבוליות כ"פיצוי" על היעדר סחיפת סטוקס. בנוסף, מהירות המופע של הגל אינה תלויה באמפליטודה של הגל הטרוכואידי, בשונה מתאוריות גלים לא ליניאריות אחרות (כמו אלו של גלי סטוקס וסוליטונים) ותצפיות שלהן. מסיבות אלו - כמו גם בשל העובדה שפתרון בעבור עומק סופי חסר - גלים טרוכואידים הם בעלי חשיבות מעשית מוגבלת לצרכים הנדסיים, וחשיבותם נחה בהיותם הדגמה חשובה לעקרונות התאוריה של גלי מים.

גזירת פרופיל הגל מעקרונות ראשוניים

נצא מההנחה שמסלולי אלמנטי הזורם הם מעגלים מושלמים ונסיק ממנה את צורת הגל. נתחיל מהתנאי הקינמטי על מהירות הזורם בפני המים (ראו גם תאוריית הגלים של איירי#גזירת פונקציית הפוטנציאל), כאשר הפעם לא נזניח את תלילות הגל:
כיוון שמסלול האלמנט הוא מעגל מושלם, נכון להניח ש-:
.
כלומר מתקיים:
אם נעזר בהנחה שהגל נע אופקית במהירות התקדמות קבועה, אז ניתן להראות ש-:
 
כאשר c היא מהירות התקדמות הגל, וכך נקבל:
ניזכר כעת בהצגה הפרמטרית של עקום טרוכואידי:
ונקבל: 
כלומר:
וזוהי בדיוק הצורה האלגברית של הפתרון שהתקבל לשיפוע פרופיל הגל! כלומר פני הגל הם בהכרח טרוכואידים. הפרמטר a של הטרוכואיד (רדיוס המעגל המתגלגל) הוא:
 
בעוד הפרמטר b הוא מחצית גובה הגל .
שים לב גם שהפתרון הטרוכואידי מתכנס לפתרון הטריגונומטרי (היינו פונקציית סינוס) בגבול שבו היחס b/a שואף לאפס; כלומר גלים טרוכואידים מתכנסים לגלי איירי כאשר היחס בין אמפליטודת הגל לאורך הגל קטן מאוד.

השוואה עם תאוריות גלים אחרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
נולה

היסטוריה

נולה נחשבת לאחד מהיישובים העתיקים בחבל קמפניה. בסביבתה נמצאו עדויות להתיישבות כבר בתקופת הברונזה, בסביבת 1650 לפנה"ס, ביישוב שננטש לאחר התפרצות של הווזוב באותה תקופה. העיר נוסדה מחדש על ידי האטרוסקים במאה השישית לפנה"ס, ועם עלייתם של שבטי הסאמניטים נקשרה עימם בברית.
בתקופת מלחמות הסאמניטיות עברה העיר לצידם של הרומאים. במלחמה הפונית השנייה, ניסה חניבעל לכבוש את נולה שלוש פעמים, בשנים 216, 215 ו-214, אך התקפותיו כנגד הכוח הרומאי בפיקוד מרקוס קלאודיוס מרקלוס נהדפו פעם אחר פעם.
במלחמת האיטלקים ברומא כבש המפקד האיטלקי גאיוס פאפיוס מוטיליוס את נולה בעורמה בשנת 90 לפנה"ס והציע ל-2000 חיילים רומאים ששהו בה לעבור למחנהו. העיר נשארה כיס התנגדות סאמניטי עד תום המלחמה. סולה, שצבאו צר על העיר במשך זמן רב, נאלץ מכורח הנסיבות לחזור לרומא, ונולה לא הוכנעה אלא בשנת 80. בעת מרד ספרטקוס, בשנת 73, הייתה נולה אחת מהערים שנכבשו על ידי המורדים.
מאוחר יותר הפכה העיר למושבה רומית, ואוגוסטוס מצא בה את מותו בשנת 14. מאות שנים מאוחר יותר הפכה העיר למוקד עלייה לרגל לצליינים נוצרים לאחר שפאולינוס מנולה קבע בה את מקום מושבו והקים בה דיוקסיה.
בשלהי תקופת האימפריה הרומית נכבשה העיר ונבזזה על ידי המלך הוויזיגותי אלאריק הראשון בשנת 410, המלך הונדלי גאיזריק ב-453, ועל ידי שבטים סרקנים במאה התשיעית. במאה החמש עשרה נכבשה על ידי שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה וחשיבותה ירדה מאוד לאחר רעידת אדמה שפקדה אותה.
בפומפיי הסמוכה נקרא אחד משערי העיר שער נולה, ואחד מהרחובות המרכזיים נקרא דרך נולה (Via di Nola).

העיר כיום

אחד מהמפורסמים בילידי העיר הוא ג'ורדאנו ברונו, הידוע גם כג'ורדאנו נולאנו.
תו (מחשב)

תו (Character ולעיתים בקיצור Char) הוא סוג משתנה, לרוב פרימיטיבי, הקיים בשפות תכנות רבות. משתנה מסוג זה מכיל ייצוג של סימול תו בודד, לרוב באמצעות שמירת הערך המספרי הASCII של אותו התו. בשפות תכנות רבות, רצף של תווים נקרא מחרוזת ובאמצעות מבנה זה ניתן לשמור טקסטים, סיסמאות, שמות משתמש ועוד.

בישראל השתרשה צורת הגייה משובשת לסוג משתנה זה ונהגת פעמים רבות כ-"צ'אר", זאת בעקבות תחילית ה-Ch המופיעה ב-Char. עם זאת, צורת ההגייה הנכונה היא כ-"קאר".
במערכות מחשב מיוצגים התווים באמצעות קידודים בינאריים שונים. מספר התווים האפשריים בכל קוד נקבע לפי מספר הסיביות שמרכיבות תו אחד. בקוד ISO 8859 ובקוד EBCDIC כל תו מורכב מ-8 סיביות, ולכן מספר התווים האפשרי בכל אחד מקודים אלה הוא 2⁸ = 256. בקודים אחרים (כגון ASCII) תו הורכב מ-7 סיביות, שאיפשרו רק 128 תווים שונים. בקוד יוניקוד, בגרסאות ראשונות שלו תו יוצג על ידי 16 סיביות, שאיפשרו 65,536 תווים שונים. גרסה 2.0 של יוניקוד הורחבה להכיל 1,112,064 תווים באמצעות מנגנון UTF-16, שבו 2,048 קודים מנוצלים כדי לייצג יותר ממיליון תווים.
הסיביות המרכיבות כל תו ניתנות לכתיבה בקוד בינארי, אך נוח יותר לעשות זאת בכתיב הקסדצימלי. דוגמה: הערך 0xC1 בקוד EBCDIC הוא ייצוגה של האות A.