google/wiki40b huggingface dataset:
פיקוד המזרח (הודו)

היסטוריה

ב-1 באפריל 1895, הוקם צבא הודו הבריטית. המבנה הראשוני של הצבא הורכב מארבעה "פיקודים" כל אחד מהם תחת קצין המחזיק בדרגת לוטננט גנרל. ארבעת הפיקודים הראשונים היו: פיקוד בומביי, פיקוד מדראס, פיקוד בנגל, ופיקוד פונג'אב. בשנת 1908 פורקו הפיקודים והוחלפו בשתי ארמיות ארמיית הצפון וארמיית הדרום. בשנת 1920 הוחלט לחזור להסדר הקודם ובמקום הארמיות הוקמו שוב ארבעה פיקודים פיקוד הדרום, פיקוד הצפון, פיקוד המזרח ופיקוד המערב.
החלוקה המשיכה גם לאחר עצמאות הודו והקמת צבא הודו. הבסיס הראשון של פיקוד המזרח היה בלאקנאו. הפיקוד הועבר לקולקטה במהלך מלחמת הודו-סין. הפיקוד התבלט במהלך מלחמת הודו-פקיסטן (1971). בתקופה זו כיהן הגנרל היהודי ג'ייקוב פרג' רפאל ג'ייקוב כראש המטה של הפיקוד. אז ניצחו כוחות פיקוד המזרח ההודיים את צבא פקיסטן והביאו לקריסתו.
יצחק אחדותי

יצחק אַחְדוּתי (1895 – 1 במאי 1912) היה ממייסדי עיתון "האחדות". נפטר בגיל 17 כתוצאה מתאונת עבודה בשעה שעבד כפועל במרחביה.

קורות חייו

נולד בשם יצחק שִׁפְרֶה'ס ('בן שפרה') בן היישוב הישן בירושלים, ובצעירותו כינה עצמו "בן-שפרה" בעברית, כדי להימנע מצליל היידיש של השם "שפרה'ס". בשנת 1910, כאשר נוסד בירושלים ביטאון מפלגת פועלי ציון, "האחדות", הצטרף לצוות העיתון ועבד שם כפועל דפוס. בשנת 1911, בעקבות התנגשות דמים שארעה בחוות מרחביה בין איש "השומר" מרדכי יגאל לערבים מכפרי הסביבה שתקפו אותו, החליט לעזוב את עבודתו במערכת העיתון ולהצטרף לפועלים בחווה, ולרגל הפרידה מהעיתון שינה את שם משפחתו ל"אחדותי". תוך זמן קצר נבחר כחבר בקואופרציה. בי"ד באייר תרע"ב (1 במאי 1912), בעת קציר השעורים, התעקש, למרות חוסר ניסיונו, לנהוג בעגלה הרתומה לפרדות. הוא נפל מהעגלה, נקבר תחתיה ומת. הידיעה על מותו העיבה על חגיגות אחד במאי ביפו, והחגיגות בחיפה בוטלו בשל האבל.
למרות חייו הקצרים, השאיר אחדותי רושם רב על רבים מאנשי התקופה, אשר רבים מהם הפכו למנהיגים חשובים בתנועה הציונית. בין היתר הוא מוזכר בכתביהם של רחל ינאית, יצחק בן צבי, יעקב זרובבל וזלמן שזר. הספדים לזכרו התפרסמו בעיתונים "האחדות" ו"הפועל הצעיר". מותו בעת הקציר הראשון במרחביה הפך סמל לקשר הדם של המתיישבים לאדמת העמק.
אליעזר זמלר

אליעזר זמלר "קפטן ג'קסון" (10 בספטמבר 1920 - 26 בינואר 1987) היה ממתנדבי היישוב לצבא הבריטי במסגרתו לחם בצפון אפריקה וביוון שם אף נפל בשבי הגרמני. לוחם במחתרת אצ"ל במסגרתה השתתף במספר רב של פעולות כולל בקרב לשחרור יפו.

נעוריו

נולד ב-1920 בפולין למשה ופסיה זמלר, אח לחנה ושלום. המשפחה עלתה ארצה ב-1923 והתיישבה בתל אביב. למד בבית ספר יסודי תחכמוני. כשהתבגר עבד כאופה במאפיה של הוריו. ב-1938 נרצח אביו, כשהוא בן 42, על ידי ערבים בזמן שהוביל לחם לחנויות.

שירותו בצבא הבריטי

בינואר 1940 התנדב זמלר לשירות בחיל החפרים שבצבא הבריטי שם הוצב ביחידת תחבורה. תחילה נשלח עם יחידתו לצפון אפריקה שם השתתף בקרבות המדבר המערבי ובמרץ 1941 נשלח למערכה ביוון שם נפלה יחידתו בשבי הגרמני ואנשיה נכלאו במחנה שבויים. לאחר 6 שבועות ברח זמלר מהמחנה תוך שהוא נצמד לתחתיתה של משאית שיצאה מהמחנה. אחרי תקופת נדודים ארוכה נפל בשבי הצבא האיטלקי וגם משם ברח לאחר מספר חודשים והמשיך בנדודיו עד שהגיע לקו הכוחות הבריטים. לאחר תקופת מנוחה קצרה הוחזר ליחידתו במצרים ומשם נשלח ארצה, צורף לרגימנט הארץ ישראלי והוצב כקורפורל בחיל המצב הבריטי שבסיסו היה ליד תחנת הכוח רדינג.
על אומץ ליבו בקרב ביוון זכה לציון לשבח מטעם בית המלוכה ומשרד המלחמה הבריטי.

פעילותו במלחמת העצמאות

ב-25 באפריל 1948 היה זמלר בין הלוחמים של האצ"ל שהשתתפו בפעולה לשחרור יפו. בפעולה זו נהג 3 ימים ללא הפסקה במשוריין שכונה "הצפרדע" כשברוך וינר (קונוס) משמש כמקלען ברוב הזמן ובכך סייעו משמעותית להצלחת הפעולה. בהמשך השתתף בקרבות לשחרור הכפר יהודייה (כיום יהוד) ורמלה. הוצב כנהג תובלה ועם כוחות צה"ל הגיע לנגב ועד עוג'ה אל-חפיר.

לאחר קום המדינה

לאחר מלחמת העצמאות עבד זמלר תקופה ארוכה בחברת תה"ל בתפקידים שונים (מחלקת התחבורה, התקנת משאבות מים בסיני, מתקן ההתפלה ברידינג ועוד).

פרטים אישיים

זמלר נישא למאשה ולזוג נולדו 3 ילדים. נפטר ב-1987
יש לך הודעה

עלילה

קייטלין קלי (מג ראיין) מנהלת חנות ספרים עצמאית שירשה מאמה. כשהיא מגלה שמול החנות שלה עומדת להיפתח רשת ענקית של ספרים שתנוהל על ידי ג'ו פוקס (טום הנקס), היא מחליטה להילחם על הישרדותה של החנות שלה. בד בבד, ומבלי לדעת שניהם מתכתבים דרך הדואר אלקטרוני זה עם זה. בעוד השניים נהיים אויבים מרגע לרגע במציאות, מערכת היחסים שלהם צוברת תאוצה דרך הדואר אלקטרוני והם מחליטים להיפגש. קייטלין מקדימה, בעוד ג'ו מאחר קצת, וכשהוא מגיע, ומגלה שמדובר בקייטלין, הוא מחליט לנסות לכבוש את לבה מבלי לספר לה שהוא המתכתב האנונימי שלה. המאבק נגד סגירת חנות הספרים הקטנה נכשל, וקייטלין המובטלת סולדת מג'ו יותר מתמיד, אך הוא ממשיך למצוא תירוצים להיפגש איתה, וממשיך במקביל להתכתב איתה. קייטלין מתחילה גם היא לפתח רגשות כפי ג'ו. כשהמתכתב האנונימי מציע שייפגשו היא מסכימה. בפגישה היא מגלה שמדובר בג'ו, ומגלה לו שרצתה שזה יהיה הוא.

ביקורות והכנסות

הסרט זכה להצלחה כלכלית ענקית. הוא הכניס כ-115,821,495 מיליון דולר בארצות הברית וכ-135,000,000 מיליון דולר בחוץ לארץ. מה שמסכם את הכנסות הסרט ב-250,821,495 מיליון דולר.
ציר המספרים

ציר המספרים או ישר המספרים הוא תמונה חד-ממדית של קו ישר, עליו מסומנות נקודות, המציינות את המספרים השלמים. 
הנקודות המציינות את המספרים השלמים מצויות במרחקים שווים אחת משכנתה, המרחק בין שתי נקודות סמוכות מכונה יחידה אחת והמרחק בין נקודה כלשהי ובין הנקודה המציינת את המספר 0 (אפס) שווה לערך המוחלט של המספר המצוין על ידי אותה נקודה. 
ככל שהנקודה רחוקה יותר מהמספר אפס, כן ערכה גדול יותר (הדבר נכון לגבי מספרים חיוביים ושליליים כאחד). בדרך כלל, מוצג ציר המספרים כקו אופקי, כאשר הנקודות שמימין לנקודת ה-0 מתארות מספרים חיוביים והנקודות שמשמאל לנקודת ה-0 מתארות מספרים שליליים.
כאשר נתונות שתי נקודות כלשהן על גבי ציר המספרים, הנקודה הימנית מבין השתיים מייצגת את המספר הגדול יותר. 
ציר המספרים המתאר מספרים שלמים ניתן להרחבה כך שיתאר את כל המספרים הממשיים (כאשר כל נקודה עליו מייצגת מספר ממשי יחיד וכל מספר ממשי מיוצג על ידי נקודה יחידה). 
המרחק בין שתי נקודות x₁ ו- x₂ הנמצאות על ציר המספרים יחושב בעזרת הנוסחה .
ציר המספרים יוצר זיקה בין שני עולמות עיקריים של המתמטיקה: הגאומטריה, שממנה נלקח הישר, והאריתמטיקה, ממנה נלקחו המספרים. בין המספרים הממשיים ובין הנקודות על הישר קיימת התאמה חד-חד ערכית, שאותה מייצג ציר המספרים. התאמה זו יוצרת את הישר הממשי.
בציר המספרים משתמשים לסימון קבוצות מספרים. מבחינים בין המצבים  ו -  על ידי סימון נקודת הקצה של הקטע באופן הבא: אם  יסומן קצה הקטע בעיגול ריק ואם  יסומן קצה הקטע בעיגול מלא.
בנוסף לכך, "ציר המספרים" עוזר בפתרון גרפי של בעיות אי-שוויונות. כאשר מערכות של אי-שוויונות מתוארות כמערכות "או" (אי-שוויון אחד מתקיים או השני) ומערכות "וגם" (שני אי-השוויונות מתקיימים בבת אחת) אשר פתירתם מבוססת על שימוש בדיאגרמת ון כדי להציג חיתוך או איחוד בין שתי קבוצות של תשובות על ציר המספרים. 
ניתן להרחיב ולהוסיף ציר נוסף ואפילו שניים כך שתתקבל מערכת צירים דו ממדית או תלת ממדית. אם הצירים ניצבים זה לזה, תיקרא מערכת צירים שכזו מערכת צירים קרטזית. בעזרת מערכת כזו, בה לכל נקודה קיימת קוארדינטה משלה ניתן להרחיב את השימוש בציר ולפתור בעזרת המרחב שהתקבל בעיות שונות בתחומים כמו: אנליזה מתמטית ואנליזה וקטורית.
לפני חצות

עלילה

עלילת הסרט מתרחשת כתשע שנים לאחר מפגשם של סלין (ג'ולי דלפי) וג'סי (אית'ן הוק) ב"לפני השקיעה". הם הורים לזוג תאומות. ג'סי מנסה לשמור על מערכת יחסים תקינה עם בנו האנק (שיימוס דייבי-פיצפטריק) הגר בשיקגו. האנק התארח אצל הזוג במהלך חופשה של המשפחה בפלופונסוס שביוון, ובתחילת הסרט ג'סי נפרד ממנו בשדה התעופה. סלין מתלבטת האם לעזוב את עבודתה לטובת עבודה ממשלתית.
במהלך הנסיעה לביתו של חברם, פטריק (וולטר לסלי), השניים דנים בקריירתה של סלין והקשר של ג'סי עם בנו. לאחר מכן הם סועדים בביתו של פטריק, שם הם מדברים על נושאים כמו אהבה, חיים וכדומה. חבריהם של סלין וג'סי שוכרים להם לילה בסוויטה כדי שיוכלו לנוח מהטיפול השוטף בבנות. בדרכם למלון השניים נזכרים באיך נפגשו ובאיך חייהם השתנו. אך כאשר השניים מגיעים לשם, הם מתחילים לריב ולחשוף את פחדיהם.
הוויכוח מידרדר וסלין עוזבת בכעס את המלון. קודם לכן היא הודיעה לג'סי שהיא חושבת שהיא כבר לא אוהבת אותו יותר. היא מתיישבת במסעדה ליד חוף ים, וג'סי מגיע ומנסה לדבר על ליבה. בתחילה היא מתייחסת אליו בביטול ובקרירות, אך לאחר שהוא מבהיר לה כי הוא אמנם אוהב אותה בכל מאודו אך לא יישאר באם ירגיש שהיא מזלזלת באהבתו - היא מתעשתת ומתפייסת עימו.

הפקה

הרעיון להפקת הסרט נבע מראיון אינטרנטי שהשתתפו בו אית'ן הוק, ג'ולי דלפי וריצ'רד לינקלייטר בנובמבר 2011. הוק אמר שהשלושה דיברו על זה במשך כחצי שנה, והם מוכנים לעשות סרט נוסף בסדרה. הוק גם ציין שהמרווח בין שני הסרטים הראשונים היה תשע שנים, וכך הם גם רוצים שיהיה בין השני לשלישי.
ביוני 2012 הוק אישר שצילומי הסרט יחלו באותו קיץ. למרות זאת דלפי הכחישה את העובדה, והיא טענה כי צילומי הסרט יחלו רק בעוד כשנה. אולם באוגוסט באותה שנה החלו שמועות על צילומי הסרט במסיניאה שביוון. הוק לא אישר את השמועות, והוא גרס כי השלושה היו ביוון רק כדי לכתוב את התסריט. הכחשתם של הוק ודלפי התבררה כלא מדויקת לאחר שהפקת הסרט הסתיימה ב-5 בספטמבר באותה שנה. לאחר מכן לינקלייטר גילה שלאחר עשרה שבועות של חזרות ושל כתיבת תסריט הסרט צולם בחמישה עשר ימים ובתקציב של פחות משלושה מיליון דולרים.

ביקורות

כמו שני הסרטים הקודמים "לפני חצות" זכה לביקורות מהללות. האתר "Rotten Tomatoes" נתן לו ציון של 98% בהתבסס על 167 ביקורות, ולפי האתר זהו הסרט השני עם הביקורות הטובות ביותר לשנת 2013 אחרי "כוח משיכה" של אלפונסו קוארון. האתר "Metacritic" נתן לו ציון של 94 מתוך 100 בהתבסס על 41 ביקורות, ולפי האתר זהו הסרט השלישי עם הביקורות הטובות ביותר לשנת 2013 אחרי "12 שנים של עבדות" ו"כוח משיכה". הסרט נבחר להיות בראש רשימותיהם של שמונה מבקרין ומגזינים שונים. בנוסף, הוא דורג ברשימותיהם של עוד 31 מבקרים.
הלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין

ביוגרפיה

הלנה נולדה ב-24 בינואר 1814 בלודוויגסלוסט שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין וקרולינה לואיזה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, בתם של קרל אוגוסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ולואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. בשנת 1816 מתה אמה, ובשנת 1819 מת אביה, והלנה ואחיה ואחיותיה התחנכו אצל סבה פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.
ב-30 במאי 1837 התחתנה הלנה עם פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן, בנו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, נגד רצון משפחתה, בעקבות רצונה להיעשות מלכה. נישואי השניים היו מוצלחים, והלנה הפכה לפופולרית מאוד בקרב הציבור. ב-13 ביולי 1842 מת בעלה פרדיננד פיליפ, כתוצאה מתאונת כרכרה, ודובר על כך שאם ימות חמיה כשילדה יהיה קטין, תהיה היא לעוצרת יחד עם גיסה לואי, דוכס נמור. אולם בשנת 1848 פרצה מהפכת פברואר, וחמיה התפטר משלטונו, ונמלט יחד עם משפחתו לבריטניה. הלנה ניסתה להעביר את הכתר לבנה הנסיך פיליפ, רוזן פריז, אולם הצעתה לא התקבלה, והוקמה הרפובליקה הצרפתית השנייה. הלנה עזבה עם ילדיה לגרמניה, ומשם המשיכה להיאבק למען זכויות בנה. בהמשך עברה הלנה גם היא לבריטניה, וב-17 במאי 1858 מתה בביתה בריצ'מונד שעל התמזה, לונדון, כתוצאה משפעת שהסתבכה.
צאינה וראינה

צְאֶנָה וּרְאֶינָה (בהגייה אשכנזית: "צֶנוֹ וּרֶאנוֹ") או טייטש-חומש (יידיש: "חומש יידיש") הוא ספר תורני ביידיש לנשות ישראל, שכתב הדרשן יעקב בן יצחק אשכנזי ב-1590. מקור השם בפסוק "צְאֶנָה וּרְאֶינָה בְּנוֹת צִיּוֹן בַּמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה, בָּעֲטָרָה שֶׁעִטְּרָה לּוֹ אִמּוֹ בְּיוֹם חֲתֻנָּתוֹ, וּבְיוֹם שִׂמְחַת לִבּוֹ" (שיר השירים ג יא). הספר נדפס ביותר ממאתיים מהדורות שונות מאז יציאתו לאור.

רקע

בתקופת חיבור הספר הלכה ונפוצה ספרות עממית ביידיש, שרבים מבין קוראיה היו נשים. הנשים התקשו בקריאה בעברית והחומר התורני שיכלו להניח ידן עליו ביידיש, היה מועט. רבי יעקב היה דרשן שעבר ביישובי היהודים ודיבר על פרשיות השבוע. ככזה התמחה בשילוב אגדה, מדרש ומקרא.
על הספר אמר שמעון דובנוב: "האישה העבריה שהייתה כמעט מנותקת לגמרי ממקור הדת ונידונה למשמעת סמויה, הלכה והתעוררה בהשפעת הספר לדת שבלב."

תוכן הספר

ב"צאינה וראינה" מביא יעקב בן יצחק אשכנזי מדרשים, לעיתים קרובות מתוך פירוש רבנו בחיי בן אשר, ומשלב אותם במקרא בצורה אשר עוטה עליו גוון פיוטי וספרותי. כראוי לספר המיועד לנשים, מחברו הדגיש את תפקידן של הנשים המקראיות. דבר זה אפשרו לו המדרשים שבעקבותיהם הלך. אלו הוסיפו לנשות התנ"ך עלילות שאינן בפשט המקרא. הוא לא הכליל דברי קבלה ופילוסופיה.
כותב י"ח בילצקי: "כשסיימה האישה לקרוא בעקדת יצחק, ידעה את כל המאורע מלפני ולפנים. ידעה את עולמו הפנימי של האב והמובל לעקדה. ידעה גם את כל האגדות על שרה, האם, אשר החומש אינו משתפה כלל במאורע. ידע המגיד היכן לסחוט את הדמעה והיכן להיעצר ולהביא את העקדה על גדלותה ועמקותה."

תגובות לספר

בספר ההלכה טורי זהב מצוין "צאינה וראינה" כתחליף ראוי למילוי מצוות שניים מקרא ואחד תרגום עבור מי שאינם מבינים רש״י או תרגום. לימים, התנגדו המשכילים לספר והגיעו עד למלך בטענה שהספר "מפיץ בדיות ומעודד אמונות תפלות". במפתיע הם מצאו בפוסקי ההלכה, כמו המהר"ל מפראג בני ברית, כי אלו לא אהבו את החלפת המקרא באגדה.
אולם כל זה לא פגם בהצלחתו הרבה של הספר, שהפך לתחליף ספרות יפה לנשים והיה מהנפוצים בספרים בעולם היהודי עד השואה, שהכריתה את מרבית היישוב היהודי באירופה. החפץ חיים העיד שבדורות הקודמים קראו בספר "צאינה וראינה" בכל שבת. הוא הודפס בלמעלה מ-250 מהדורות. שינויי נוסח שנעשו בו בידי מוציאים לאור מסוימים שיקפו השפעות של תנועת ההשכלה, החסידות ואפילו של ההתיישבות העובדת. 
המשנה ברורה כותב כי מי שאינו מבין את פירוש רש"י יכול לקרוא את צאינה וראינה כשניים מקרא ואחד תרגום, מה שמראה כי הוא היה מקובל בתקופתו של החפץ חיים ואף נכנס לספרי הלכה במובן חיובי.
הספר תורגם לעברית בסוף המאה ה-20.
אברהם אבא לייפר

ביוגרפיה

נולד לרבי יוסף לייפער, האדמו"ר מפיטסבורג, בקרוליבן האדמור רבי ישכר בער השני מנדבורנא בן האדמור רבי מרדכי לייפער מנדבורנא. בגיל 12 שלחו אביו (יחד עם אחיו) ללמוד באירופה אצל רבי שלמה זלמן פרידמן אב"ד ראחוב שם למד 4 שנים. בסיום לימודיו קיבל ממנו סמיכה. אחר כך עבר לישיבת סקלהיד ללמוד אצל הרב יהודה סג"ל רוזנר שם למד ביחד עם בן דודו רבי אהרן יחיאל לייפער האדמור מנדבורנא  בעיר צפת.
בשנת ה'תרצ"ז התארס לרחל, בתו של קרובו רבי איתמר רוזנבוים בן רבי מאיר מקרטשניף, שנודע בכינויו "האדמו"ר הזקן מנדבורנא". החתונה התעכבה זמן רב כדי שרבי יוסף, אבי החתן יוכל לבוא מארצות הברית אך בשנת ה'תרצ"ט כשהחלו רוחות המלחמה הוחלט שיתחתן ללא נוכחות אביו. החתונה נערכה בצ'רנוביץ, מקום מגורי חמיו, ולאחר חתונתו מונה על ידי חמיו לכהן כרב בית הכנסת הגדול בעיר.
ניצל מהמלחמה בנסים בעוד שני אחיו נהרגו בשואה. בזמן השואה שכל את ילדו בן השש, חיים.
בשנת ה'תש"ח נסע לארצות הברית והתגורר אצל אביו כשנה ולאחר מכן עבר לניוארק שם הקים בית מדרש ופתח קהילה משלו. לאחר פטירת אביו באדר ה'תשכ"ו, הוכתר לכהן במקומו כאדמו"ר בעיר פיטסבורג. בשנת ה'תשכ"ט שכל את בנו הרב יצחק אייזיק (חתנו של הרב ישראל אריה זלמנוביץ רבה של עכו).
בשנת ה'תש"ל עלה לישראל וקבע את משכנו בעיר אשדוד, שם הקים מוסדות תורה וחסד. נפטר בפתאומיות בעשרה בטבת ה'תש"ן (ינואר 1990) ונקבר בהר המנוחות.
בכל מקומות מושבו היה פעיל בהקמת מוסדות דת ונטל חלק בחיים הציבורים. בהגיעו לישראל נמנע מהתערבות פוליטית, ולמרות הפצרות של אדמור"י אגודת ישראל לא הצטרף בקריאה לבחירות.
'O sole mio

'O sole mio (מילולית: "השמש שלי") הוא אחד השירים הנאפוליטניים הידועים בעולם. מילות השיר נכתבו על ידי ג'ובאני קאפורו והלחן חובר על ידי אדוארדו די קפואה.

תולדות השיר

מילות השיר חוברו על ידי ג'ובאני קאפורו (Giovanni Capurro 1859–1920), משורר נפוליטני שחי בעוני כל ימיו. קאפורו, שייחל להצלחתו של השיר ובכך אף לתגמול כספי, מסר את הטקסט לידיו של המלחין אדוארדו די קפואה (Eduardo di Capua, 1865–1917), שהתפרנס בדוחק אף הוא מעבודות קטנות ומזדמנות בתחום המוזיקה. די קאפואה לקח את מילות השיר עמו לאוקראינה, לשם נסע זמן קצר לאחר מכן לצורכי עבודה. השיר הנפוליטני המפורסם בכל הזמנים הולחן, אם כן, למרבה האירוניה, לא בנאפולי, כי אם באודסה, על שפת הים השחור.
משחזר די קאפואה לנאפולי, הגיעו שני מחברי השיר להסכמה כי ישלחו את השיר להתמודד בתחרות פיידיגרוטה הנודעת, תוך תקווה לחלוק בחמש מאות הלירות המובטחות כפרס לזוכה. תקוותיהם של השניים נתבדו כאשר הגיע השיר למקום השני בלבד בתחרות שנערכה בשנת 1898.
שני האמנים מחברי השיר נפטרו בגיל צעיר ובחוסר כול; די קאפואה נפטר בשנת 1917 וקאפורו בשנת 1920. בינתיים זכה שירם לפרסום רב והושר על ידי זמרי הטנור המפורסמים ביותר באותה תקופה, לרבות פרננדו דה לוצ'יה ואנריקו קארוזו, שאף הביא את השיר עמו לאמריקה. סיפור נודע המלמד על ההצלחה שלה זכה השיר הוא זה של המשחקים האולימפיים בשנת 1920 באנטוורפן (האולימפיאדה השביעית); בשנה זו זכה בשתי מדליות זהב אצן המרתון האיטלקי אוגו פריג'ריו. בטקס סיום התחרויות, משעלה פריג'ריו על דוכן המנצחים, התזמורת, שהייתה אמורה לנגן את המארש המלכותי (ההמנון האיטלקי דאז), השתהתה משך זמן מה מכיוון שהמנצח איבד את הפרטיטורה. משלא נמצאו התווים החליט המנצח שינוגן השיר "'O sole mio" שזה מכבר הפך למעין "המנון בלתי רשמי" של איטליה. השיר התקבל בתשואות רמות.
מזה מספר שנים, על הפרטיטורות המודפסות של השיר נכתב "מילים מאת ג'. קאפורו, לחן מאת די קפואה - מאצוקי". ההוצאה לאור בּידֶרִי, על מנת לחדש את זכויות היוצרים, עודדה את המוזיקאי אלפרדו מאצוקי (Alfredo Mazzucchi) לבצע שינויים מזעריים בפרטיטורה המקורית.
השיר 'O sole mio זכה ברבות השנים לביצועים רבים של זמרי אופרה, זמרי שירים נפוליטניים, זמרי רוק ואחרים, ואף זכה לגרסאות רבות בשפות שונות. בין היתר, ידועים ביצועיהם של לוצ'אנו פבארוטי, אנריקו קארוזו, אלביס פרסלי (It's Now or Never), ג'וזפין בייקר ועוד.
השיר זכה גם לגרסה עברית בשם "בוקר הפציע" בביצועו של ניסים סרוסי, באלבום "ירושלים". את המילים תרגמה סמדר שיר.
עורק בית השחי

מהלך

עורק בית השחי מתחיל בגבולה הצדי של הצלע הראשונה, מקום שמסתיים העורק התת-בריחי. הוא עובר מאחורי שריר החזה הקטן והופך לעורק הזרוע כאשר חולף בגבולו התחתון של השריר העגול הגדול.
ניתן לחלק את עורק בית השחי לשלושה חלקים לפי מיקומם ביחס לשריר החזה הקטן, הנמצא שטחית לעורק. החלק הראשון תיכון לשריר, השני מאחוריו והשלישי צדי לו.

מבנים סמוכים

עורק בית השחי מלווה לאורכו בווריד בית השחי התיכון לו. כמו כן, העורק מוקף במקלעת הזרוע, וחלקו השני הוא נקודת הייחוס שלפיה מכונים מיתרי המקלעת: התיכון, האחורי והצדי.

סעיפים

מן החלק הראשון של עורק בית השחי מסתעף עורק החזה העליון המספק דם לשרירים בקדמת החזה. מחלקו השני של העורק יוצאים שני עורקים: עורק החזה ושיא הכתף, המתפצל לארבעה ענפים, ועורק החזה הצדי, המספק את שריר המסור הקדמי, שרירי החזה, קשרי הלימפה בבית השחי ואת חלקו הצדי של השד. מן החלק השלישי מסתעפים שלושה עורקים: העורק התת-שכמי, המתפצל לעורק עצם השכמה הכותר ולעורק החזה והגב, עורק עצם הזרוע הכותר הקדמי, המספק את הכתף ועורק עצם הזרוע הכותר האחורי, המספק את מפרק הזרוע, השריר העגול הקטן והגדול, שריר הדלתא והראש הארוך של שריר הזרוע התלת-ראשי. לעיתים מתפצלים מהחלק השני או מהחלק השלישי מספר ענפים תת-שכמיים היורד ומספקים את השריר התת-שכמי.

היבטים קליניים

ניתן ללחוץ במלחציים בבטחה על עורק בית השחי מבלי לסכן את הזרוע, אולם רק במיקום מקורב להסתעפותו של העורק התת-שכמי. רשת ההשקה המקיפה את עצם השכם מספקת נתיב חלופי לאספקת דם מקבילנית לזרוע מעורקים כגון עורק הצוואר הרוחבי והעורק הרום-שכמי.
עורק בית השחי הימני משמש לעיתים אתר צנתור בניתוח לב, במיוחד בתיקון של בתירת אבי העורקים והחלפת אבי העורקים העולה וקשת אבי העורקים.
קוקה-קולה בלק

השקה ושיווק

המשקה הושק תחילה בצרפת בינואר 2006, ולאחר מכן גם בארצות הברית (ב-3 באפריל 2006) ובקנדה (29 באוגוסט 2006). בפברואר 2007 הושק גם בצ'כיה. בהחדרת המוצר לשוק האמריקני הושקעו סכומי כסף ניכרים. המוצר הוצג כחדשני ופורץ דרך בתחום המשקאות הקלים בשל השילוב בין הטעם המוכר של קוקה-קולה ותמציות קפה. המשקה פנה למבוגרים בני דור ה-X, חובבי קפה ומשקאות אנרגיה ונועד להתחרות באלה ובאלה.
בין היתר, נעשתה פרסומת ייחודית ששודרה לראשונה במהלך קדם-השידור של טקס פרסי האוסקר ה-78 ברשת הטלוויזיה ABC. הפרסומת, בת 15 שניות, שכותרתה POParazzi הציגה את המשקה ככוכב זוהר הנחשף לתקשורת ולהבזקי מצלמות. במהלך ניסיונות ההחדרה חולקו אלפי בקבוקי משקה בטיימס סקוור שבעיר ניו יורק. גם בקנדה נעשתה פעילות שיווקית אגרסיבית, שכללה חלוקת אלפי בקבוקים בדנדס סקוור בעיר טורונטו במסגרת אירוע שבו השתתפו, בין היתר, דוגמנים בלבוש תחתון שנצבעו ואופרו על מנת שייראו כמו בקבוקי המשקה החדש.
חרף ההשקעה הניכרת בפרסום ובשיווק המשקה נחל כישלון, וב-31 באוגוסט 2007 הודיעה חברת קוקה-קולה על הפסקת שיווקו בארצות-הברית. אפשר כי אי הצלחתו בארצות הברית נובעת מכך שהמשקה הוא משקה פיוז'ן שלא ניתן לסווגו לקטגוריה ברורה. חוסר הבהירות קיים הן לגבי הסוג (לא ברור האם מדובר בווריאציה של המשקה הקל קוקה-קולה, במשקה שאמור להתחרות בקפה, או במשקה אנרגיה דוגמת רדבול) והן לגבי הערך הקלורי (המשקה מצוי באזור הגבול העמום שבין המשקאות עתירי הסוכר לבין המשקאות הדיאטטיים). החברה תמשיך לייצר ולשווק את המשקה בקנדה ובאירופה.

אריזה

בארצות הברית ובקנדה נעשה שימוש בבקבוקי זכוכית כהים עם פקקי פלסטיק ואילו בצרפת נעשה שימוש בבקבוקי אלומיניום. הבקבוקים עוצבו על ידי חברת העיצוב הבריטית 'פרלפישר'   על מנת לשוות למוצר מראה מתוחכם, בניגוד לתדמית העממית של יתר מוצרי חברת קוקה-קולה. העיצוב נכנס לרשימת העיצובים המשפיעים ביותר של המגזין טיים. גם העיצוב נועד לשרת את התדמית האקסקלוסיבית שחברת קוקה-קולה ניסתה לשוות למוצר. הלוגו המוזהב המוטבע על אריזות המוצר נועד לדמות פול קפה.

רכיבים וערך תזונתי

הגרסה האמריקנית של המשקה הומתקה בסירופ תירס עתיר פרוקטוז, אספרטיים ואצסולפאם-K (כלומר שילוב של ממתיקים טבעיים ומלאכותיים - כשהתוצאה היא ערך קלורי "אמצעי"). בגרסה הצרפתית ובגרסה הקנדית נעשה שימוש בסוכר במקום בסירופ תירס, ובצירוף אותם ממתיקים מלאכותיים. במנת משקה (240 מיליליטר) 45 קלוריות, 12 גרם פחמימות (סוכר), 35 מיליגרם נתרן ו-46 מיליגרם קפאין. אין במוצר חלבון או שומנים.

טעמים נוספים

בנוסף לטעם הבסיסי של קוקה-קולה בלק עלו למדפים בצרפת משקה קוקה-קולה בלק בטעם דובדבן-וניל, משקה קוקה-קולה בלק בטעם דובדבן-וניל ללא סוכר, ומשקה קוקה-קולה בלק "מחוזק" (בבקבוק בהיר יותר, ראו בתמונה שלעיל).
זולותורן (קנטון)

היסטוריה

בשנים 1798–1803 הקנטון היה חלק מהרפובליקה ההלווטית. בשנת 1803 הצטרף לאיחוד. באמצע המאה ה-19 נכתבה חוקה לקנטון.

גאוגרפיה

הקנטון ממוקם בצפון-מערב שווייץ. הוא גובל מדרום בקנטון ברן, ממזרח בארגאו, ממערב בז'ורה ומצפון בבזל-לנדשאפט. רוב שטחו של הקנטון הוא מישורי-גבעי, אך בחלקו המערבי מתרוממים הרי היורה. נהר ארה (Aare) חוצה את הקנטון.

מחוזות

החל משנת 2005 קנטון זולותורן אשר היה מחולק עד אז ל-10 מחוזות, עבר תהליך במהלכו אוחדו כל שני מחוזות, וכך נוצרו חמישה מחוזות, המכונים Amtei ומשמשים לצורכי בחירות. שניים מעשרת המחוזות - Dorneck ו- Thierstein - הם מובלעות מעבר לגבול הצרפתי. בקנטון 103 מועצות מקומיות.

דמוגרפיה

האוכלוסייה היא בעיקר דוברת גרמנית. 44% מהאוכלוסייה הם קתולים לעומת 32% פרוטנסטנטים (נכון ל-2015). נכון לשנת 2013 מספר התושבים בקנטון עומד על 261,437 אנשים. נכון לשנת 2007, אחוז הזרים במחוז עומד על 18.7%.
על קצה המזלג (קובץ רשימות)

על קצה המזלג הוא השם העברי שניתן לקובץ רשימותיו של קורט טוכולסקי שיצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1991.
כתביו של טוכולסקי, מן הפובליציסטים החשובים של רפובליקת ויימאר, תורגמו מעט מאוד לעברית בטרם יצא הספר. הספר מציין, על גב עטיפתו, כי "יש בספר זה לא רק משום הקמת יד לעיתונאי וסופר יהודי דגול, אלא חומר קריאה מאלף ומשעשע לקורא בן זמננו".
הספר מקבץ את רשימותיו של טוכולסקי בין השנים 1907 ל-1932. רשימות אלו נכתבו ברובן עבור העיתון די ולטבינה, שאותו ערך טוכולסקי בחלק משנים אלו. טוכולסקי כתב תחת מספר שמות עט: קספר האוזר, פטר פנתר, איגנץ ורובל ותיאובלד טיגר. על אף שברשימה הפותחת את הספר תחת הכותרת "בחמישה כוחות סוס" מתפאר טוכולסקי בסגנונם השונה של חמשת שמות העט, הרי שבסופו של דבר ניתן לזהות את ידו של טוכולסקי מאחורי הכתיבה, והמדובר כהגדרתו ב"חמש אצבעות בנות יד אחת". 
הרשימות בספר מסודרות בסדר כרונולוגי. אחת הרשימות הפותחות היא הרשימה "אגדה" אותה פרסם טוכולסקי בנעוריו, בשנת 1907 בשבועון הסאטירי "אוּלְק" (Ulk, הלצה), המלגלגת על טעמו של הקייזר וילהלם השני באמנות, ונחשבת ליצירתו הראשונה של טוכולסקי שראתה אור. הרשימה האחרונה היא "היטלר וגתה"- השוואה הומוריסטית מפיו של תלמיד בית הספר היסודי בין היטלר ובין גתה, המסתיימת במשפט: "גרמניההתעוררייהודהתתפגריהיטלריהיהנשיאהרייך - אתזהאנחנוקובעים!". המראה על ההתבהמות שחלה בציבור הגרמני לקראת עליית הנאצים לשלטון. בין לבין משובצות רשימות, חלקן פוליטיות, ברוחו של טוכולסקי, המתנגד למלחמה, למיליטריזם הפרוסי, וללאומנות, וחלקן הרהורים על חיי היום יום וחיי השעה, מנקודת ראותו המיוחדת של טוכולסקי - מעין פיליטונים קצרים, העוסקים במגוון נושאים, הנקראים אף כיום כרלוונטיים ומשעשעים. בניגוד לספריו העלילתיים הארוכים "רייזנבורג" ו"טירת גריפסהולם", שסגנונם קליל ואופטימי, משקפים קטעים אלו השקפת עולם צינית, מרירה, המביטה על החיים בחשש מהול בחמלה, אך מתוך סימפתיה עמוקה לכל מה שהוא אנושי. בקטעים רבים מופיעה דמותו השלילית של היהודי "ונדרינר" המשקפת את יחסו המורכב של טוכולסקי אל היהודים ואל היהדות.
את הספר תרגם מגרמנית יוחנן ארנון, שגם הוסיף לו אחרית דבר העוסקת בטוכולסקי וביצירתו. שני נספחים חשובים נוספו בסופו של הספר: מכתבו האחרון של טוכולסקי הגולה בציריך אל ארנולד צווייג הגולה בחיפה, שנכתב בסמוך למותו של טוכולסקי (רבים סבורים כי הלה התאבד; יש הסבורים כי נטל בטעות מנת יתר של כדורי שינה), ב-15 בפברואר 1935, המנתח את המצב שאליו הגיעה גרמניה, ואליו הגיעו יהודיה, ובו מכנה עצמו טוכולסקי "סופר לשעבר", ותשובתו של צווייג, שנכתבה כבר לאחר מותו של טוכולסקי, והיא בגדר הספד הן לטוכולסקי והן לדור אנשי הרוח היהודים שאירועי השעה הטראגיים הביאו לאובדנו.
על עטיפת הספר ציור של הקריקטוריסט קרל ארנולד איש העיתון זימפליציסימוס, המראה סצנה טיפוסית מימי רפובליקת ויימאר, המציגה מגוון של טיפוסים המזכירים את אלו המופיעים בספר.
עולם הווינX

העלילה

בסדרה זו, בנות ווינקס חזרו לגרדניה, עיר הולדתה של בלום הנמצאת בכדור הארץ, בשביל משימה חדשה. בעונה הראשונה, בנות ווינקס עבדו בתוכנית ריאלטי בשביל למצוא ילדים ונערים בעלי כישרון, עליהם הן הגינו מפני גנב כישרונות, תוך כדי שהן הסתירו את הזהות שלהן בתור פיות. בעונה השנייה, בנות ווינקס קיבלו משימות מן הרוח של עולם החלומות, ובנוסף הן למדו על העבר של טינקרבל, פייה טובה אשר הפכה לרעה בגלל איבוד אהובה, פיטר פן. בעונה הזו, בנות ווינקס נלחמו מול יצורי צל המכונים "נמסיס", אשר פוגעים בפחדים הכי חזקים שלהן.

דרימיקס

דרימיקס הוא כוח אותו בנות ווינקס השיגו בעונה הראשונה של הסדרה. בנות ווינקס השיגו את כוח דרימיקס במהלך ההופעה של אנאבל, שבה החלום שלה התגשם בעזרתן.

אוריניקס

אוריניקס הוא כוח אותו בנות ווינקס השיגו בעונה השנייה של הסדרה. בנות ווינקס קיבלו את כוח אוריניקס מהרוח של עולם החלומות.