google/wiki40b huggingface dataset:
נמל התעופה הבינלאומי המלך פהד

היסטוריה

בנייתו של נמל התעופה נמשכה זמן רב יותר מהמתוכנן, ואף חרגה מתקציבה. בעיות תפעול שהתגלו לאחר פתיחתו גרמו לסגירתו לשם טיפול בליקויים. כבישי גישה משובשים לנמל גרמו לתושבי האזור להעדיף לטוס מבחריין הסמוכה לשדה התעופה. לאחר שתשתית התחבורה לנמל שופרה, עלה מספר הנוסעים שבחרו לטוס דרכו. למרות האמור, מספר העוברים בנמל כיום נמוך משמעותית מקיבולתו. בעבר היה הנמל סגור ברוב ימות השנה ונפתח רק כדי לתת מענה להמוני העולים לרגל בתקופת החאג' מדי שנה. כיום הנמל פתוח בכל ימות השנה.
במהלך מלחמת המפרץ הראשונה, שימש השדה כבסיס אמריקני קדמי למטוסי קרב, מטוסי תובלה וסוללות טילי פטריוט.

מסלולי טיסה

לנמל התעופה שני מסלולי טיסה מקבילים באורך 4,000 מטרים, ונתיבי הסעה המשרתים אותם. המרחק בין שני המסלולים הוא 2,146 מטר, מרחק המאפשר שימוש בו זמני בשני המסלולים. לנמל עתודות שטח המאפשרות הרחבה למסלול טיסה שלישי אם יהיה בכך צורך בעתיד.

טרמינל הנוסעים

טרמינל הנוסעים הוא מבנה בן 6 קומות ששלוש מהן מיועדות לטיפול בנוסעים הנכנסים והיוצאים. נוסעים המגיעים לנמל התעופה יוצאים מהטרמינל דרך הקומה השלישית, ואילו הנוסעים העולים למטוס עוברים דרך הקומה השישית אל שערי העלייה למטוס בקומה הרביעית. שטחו של טרמינל הנוסעים 327,000 מטר מרובע, והוא כולל 11 גשרי עליה למטוס.

חניה

בשדה התעופה חניון מקורה בן שלוש קומות ששטחו הכולל מעל 176 אלף מ"ר ובו מקום ל-4,930 מכוניות. החניון מקושר במעליות למפלס המסגד.

הטרמינל המלכותי

בנמל קיים טרמינל אח"מים המיועד לראשי מדינות ופקידים בכירים המתארחים בערב הסעודית. שטחו 16,400 מטר מרובע ומותקנים בו ארבעה שרוולי עליה למטוס. הטרמינל מעוצב בפאר רב ותלויות בו יצירות אמנות של אמנים סעודים וערבים. סביב הטרמינל גן נוי.

מתקני דת ומסחר

נמל התעופה היה הראשון בערב הסעודית שכלל חנויות שנשאו את התואר פטורות ממכס, חרף העובדה שערב הסעודית אינה מטילה מכס או מסי קניה על מוצרים כלשהם. בנמל מסגד הבנוי על גג חניון המכוניות וממוקם במרכזו של גן בשטח של 46 אלף מ"ר. המסגד מסוגל להכיל 2,000 מתפללים. הגישה למסגד מתוך טרמינל הנוסעים היא באמצעות שני גשרים ממוזגי אוויר עם מסועים להולכי רגל, וגשר פתוח נוסף.

מטען

בנמל טרמינל מטען בן שתי קומות ששטחו 39,500 מ"ר. הטרמינל מתוכנן לשימוש במערכת שינוע ואחסון אוטומטית העושה שימוש ברובוטים. עם המעבר לפעולה אוטומטית לחלוטין תעלה קיבולת המטען של הטרמינל מ-94,000 טון בשנה ל-176,000 טון בשנה.

מגדל פיקוח

מגדל הפיקוח בשדה הוא בגובה 85 מטרים (כגובהו של בניין בן 30 קומות). גובה זה מאפשר לפקחים להשקיף על שטחו הגדול במיוחד של השדה.

אספקת דלק

את הדלק לנמל התעופה מספקת חברת הנפט Saudi Aramco. בנמל יכולת אחסון של 40,000 חביות דלק בשישה מכלי ענק.

בניין ההסעדה

בנמל פועל מפעל המספק שירותי הסעדה לטיסות היוצאות. בניין ההסעדה הוא בן קומה אחת ושטחו כ-17,000 מ"ר. המפעל מסוגל לייצור 8,000 ארוחות ביום, וכן אלף ארוחות לעובדי הנמל ו-300 עבור הביתן המלכותי.

גינון

בנמל התעופה פועלת משתלה ייעודית ששטחה מעל 200 אלף מ"ר. במשתלה שלוש חממות ושטחי גידול המספקים שתילים וצמחי נוי לגני השדה.
אהרן חייבי

קורות חייו

אהרן חייבי נולד בירושלים למשפחה שעלתה מתימן. הוא קיבל חינוך מסורתי ולמד בבית הספר כי"ח אותו סיים בשנת 1935. לאחר מכן הלך ללמוד בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב וסיים ללמוד שם בהצטיינות בשנת 1940.
מיד לאחר סיום לימודיו בבית הספר הגבוה למשפטים וכלכלה עסק בעבודות במשרות שונות בשירות המדינה ועסק בעריכת דין בין השנים 1948-1940. חייבי שימש כמזכיר שופטים בבית המשפט המחוזי בתל אביב בשנים 1951-1949.
בכב' באדר ב' תשי"ט, 1 באפריל 1959, מונה חייבי לשופט בבית המשפט השלום באשקלון וכעבור עשור מונה חייבי לשופט מחוזי החל מיום כ"ז בניסן תשכ"ב, 1 במאי 1962, עד יום י"א בתמוז תשכ"ב, 13 ביולי 1962.שימש בתפקיד זה עד שפרש מכס השיפוט ביום ה' באלול תשל"ג, 2 בספטמבר 1973 לטובת פעילות פוליטית באשקלון במסגרת רשימת "המערך".
אהרן חייבי נפטר בי' בסיוון התשס"ה, 17 ביוני 2005.

פעילות פוליטית

אהרן חייבי כיהן כראש העיר אשקלון בשנים 1974 עד 1977.
כשפרש מתפקידו ושב לירושלים והמשיך כפרקליט. לזכותו של חייבי נרשמו הישגים רבים בהתפתחותה של העיר אשקלון, כגון בניית טיילת, סלילת כבישים ויצירת תשתית של רשת חשמל, מים וביוב.
אנדרטת סן חסינטו

תולדות האנדרטה

שדה הקרב של סן חסינטו מצוי בעיר לה פורטה (La Porte), כ-27 קילומטרים ממזרח למרכזה של יוסטון, לחוף תעלת הספנות שלה. 
בשנת 1897, לאחר מאמצים של אגודת ותיקי טקסס (Texas Veteran's Association) במהלך ארבעים השנים שקדמו לה, רכשה מדינת טקסס את הקרקע שעליו ניצב שדה הקרב של סן חסינטו והוא הוכרז כאתר היסטורי מדינתי. 
במסגרת ההכנות לקראת חגיגות שנת המאה לטקסס (1936) העלה יושב  ראש החגיגות, ג'סי ג'ונס (Jesse H. Jones), רעיון להקים בשדה הקרב של סן חסינטו אנדרטה לקרב ולכל משתתפי המהפכה הטקסנית. התוכנית לאנדרטה הוכנה על ידי האדריכל אלפרד פין (Alfred C. Fin) והמהנדס רוברט קאמינס (Robert J. Cummins). בניית האנדרטה החלה בשנת 1936 במימון של מדינת טקסס ושל הקונגרס של ארצות הברית. היא נחנכה ב-21 באפריל 1939, יום השנה ה-103 לקרב סן חסינטו. 
האנדרטה מנוהלת מאז הקמתה על ידי אגודת המוזיאון להיסטוריה של סן חסינטו. מאז 1966 היא מנוהלת גם על ידי מחלקת הפארקים וחיי הבר של מדינת טקסס.
האנדרטה ואתר שדה הקרב שסביבה הוכרזו ב-1960 כאתר היסטורי לאומי (National Historic Landmark) והוכללו במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. האנדרטה גם הוכרזה ב-1992 כאתר הנדסה אזרחית אמריקאי היסטורי. 
בשנת 2006 ביקרו באנדרטה 250 אלף איש.

האנדרטה

האנדרטה היא מגדל בעל חתך מתומן. הוא ניצב על גבי בנין בסיס רחב מתומן אף הוא, ברוחב של 38 מטר. גובהה הכולל הוא 172.92 מטרים (ככזו היא גבוהה מעט מאנדרטת וושינגטון). היא נבנתה משלד של בטון מזוין, שצופה באבן גיר מקומית. משקל האנדרטה הוא כ-31,500 טון.
רוחב המגדל בבסיסו הוא 15 מטרים ובראשו – תשעה מטרים. בראש המגדל מוצב כוכב בעל תשעה קודקודים, בקוטר של עשרה מטרים ובמשקל של 220 טון, המסמל את הכוכב הבודד שהוא סמלה של מדינת טקסס. בקצה המגדל, בגובה של 149 מטרים, מצויה מרפסת תצפית שמעלית מובילה אליה. 
על גבי צלעות בניין הבסיס מוצבים שמונה לוחות אבן, שעליהם נחרת טקסט המתאר את תולדות הקמתה של טקסס. על גבי דלתות הארד של בניין הבסיס, 4.6 מטרים גובהן, מצויים תבליטים של ששת הדגלים מעל טקסס. 
מצפון-מערב לאנדרטה מצויה בריכת השתקפות באורך של 530 מטרים וברוחב של 61 מטרים. 
בבניין הבסיס שוכן המוזיאון להיסטוריה של סן חסינטו, המציג את תולדות טקסס ואת תולדות הקרב שהתחולל במקום .
אוניית המערכה טקסס, אוניית מוזיאון ממלחמת העולם השנייה, עוגנת בקרבת האנדרטה.
מוטי גלעדי

ביוגרפיה

גלעדי נולד, גדל והתחנך בכרכור לדוד ומלכה גלעדי, ילידי פולין. בהיותו נער, עבד בקטיף תותים וצביעת צינורות וחיבורי אינסטלציה במתקני מקורות. החל את חייו המקצועיים במהלך שירותו הצבאי בלהקת פיקוד מרכז. בשנת 1968, לאחר שחרורו השתתף במחזמר "איי לייק מייק" ו"לחיי הסוסים" בתיאטרון גיורא גודיק. ב-1969 הוציא את אלבומו הראשון. ב-1970, השתתף בסרט "לופו" בתפקיד החייל עמוס. בשנת 1971, הוציא תקליט שדרים. באותה תקופה כתב מילים לשירים שביצעו אחרים, בין השאר את השיר "את ואני נולדנו בתש"ח", שזכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון 1973 ללחן של יגאל בשן, לעיבוד של אלדד שרים ובביצוע של עדנה לב. בשנת 1976, השתתף בסרט ההמשך "לופו בניו יורק".
במהלך שנות ה-70, נסע גלעדי לארצות הברית, שם למד קולנוע, תיאטרון ואמנות פלסטית במכללת קווינס. הוא גם הופיע ועסק בחזנות, תחביבו מימי נעוריו בכרכור. בשנות ה-80 חזר לישראל והעלה הצגת בידור, בה ביצע חיקויים של אמנים ופוליטיקאים. ב-1986 נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 1986 שהתקיים בנורווגיה יחד עם הזמרת שרי צוריאל; שירם "יבוא יום" הגיע למקום ה-19, האחד לפני האחרון בתחרות. ב-1987 חבר לגדי יגיל במופע הבידור המצליח "המוסד לבידוח לאומי" בבימויו של פולי. 
בשנת 1991 השתתף בסרט עטור הפרסים מעבר לים וזכה בשבחים רבים על משחקו.
חזר לתודעה והפך לשם דבר בזכות אזכור שמו באמרת הכנף: ”אתה אמרת את השם המפורש... שרי צוריאל ומוטי גלעדי” ששורבט פעמים רבות בתוכנית הקאלט חלומות בהקיציס.
בשנת 2002 העלה מוטי מופע מוזיקלי ביידיש בשם "געפילטע פריש", וב-2007 כיכב גלעדי בפסטיבל היידיש בוורשה. 
בשנת 2010 גילם את "עוזי הרזה" בסדרת הטלוויזיה חסמבה דור 3. בשנת 2011 שיחק בתפקיד השחקן הראשי בהצגה "נאַפאָלעאָנס אוצר" (האוצר של נפוליאון) של תיאטרון יידישפיל. גלעדי הוא אורח קבוע בתוכנית "לילה חי" של רשת ב'. בשנת 2012 השתתף גלעדי בסרט הקולנוע "רווקה פלוס". החל מ-2014, מופיע גלעדי עם בתו דורין במופע "יידיש מיין אוצר" .
בשנת 2015 השתתף בעונת ה-VIP השנייה של תוכנית המציאות האח הגדול המשודרת בערוץ 2.
במרץ 2017 שיחק ב"החברים של נאור" בעונה הרביעית לסדרה בתור הנדל"ן של חנות הדגים.

חייו האישיים

היה נשוי לאורנה לידאי עד פטירתה ב-1993 וממנה יש לו שלושה ילדים: עידן, ליעד ודורין. 
באוגוסט 1997, נישא גלעדי בשנית לשחקנית אסנת שיר-וישינסקי, איתה הוא הופיע בהצגת הבידור המצליחה "זוג משמים", שהוצגה כ-600 פעמים בישראל ובעולם. לזוג בת משותפת, לירון. בשנת 2014 התגרשו וישינסקי וגלעדי.
גלעדי, הנחשב כמקורב לבנימין נתניהו, טען כי הוא הוגה השורה "Let's Talk דוגרי", אותה הפנה נתניהו ליו"ר הרשות הפלסטינית אבו מאזן בנאומו בעצרת האו"ם בספטמבר 2011, ואשר היוותה אחת השורות הבולטות בנאום מבחינת השיח הציבורי.
פריכיות אורז

פריכיות אורז הן מאכל שטוח, פריך, יבש ואוורירי העשוי מאורז. הפריכייה נאכלת כחטיף בריא, משמשת כמוצר בסיסי לדיאטה או כבסיס למרכיבים אחרים. לעיתים היא משמשת כתחליף לפרוסת לחם כחלק מדיאטה ולצורך בריאות, מאידך היו שהמליצו להימנע מאכילת פריכיות בשל חומרים המזיקים לגוף. 
פריכיות הן בדרך כלל עגולות, אך קיימות גם מרובעות, לעיתים הן נעשות עם תיבול ובטעמים, מלוחים או מתוקים.
קיימות פריכיות הנעשות מתחליפים אחרים, כמו אורז חום, תירס, כוסמין או דגנים.
הפריכיות נמכרות ומיוצרות בעיקר בארצות הברית, באירופה ובישראל. 
ברכתן נתונה בפולמוס הלכתי, כמו הברכה על פצפוצי האורז.
נטלי פרוז

קריירה

על הישגיה כנגנית מסור, זכתה פרוז באותות הוקרה מעיריית העיר ניו יורק, מהסנאט של מדינת ניו יורק ומראש עיריית "Maisons Alfort" בצרפת.
פרוז ידועה כנגנית המסור מספר אחת בעולם] וזכתה לכינוי "גברת מסור". מחקריה על ההיסטוריה של הכלי והמנגנים בו מתפרסמים כמדור קבוע בעיתון של איגוד נגני המסור הבינלאומי בארצות הברית. פרוז גם משמשת כשופטת בתחרויות הנגינה במסור בצרפת והיא המארגנת של פסטיבלי נגני המסור בניו יורק ובישראל.
פרוז הופיעה עם תזמורות רבות, כגון התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה, התזמורת הפילהרמונית של וסטצ'סטר, התזמורת הסימפונית המלכותית של מרוקו, אנסמבל סולני תל אביב, ועוד. היא הופיעה בקונצרטים בלינקולן סנטר עם המלחין פיטר שיקלי, הידוע בכינויו "PDQ Bach", כמו גם עם "אגודת התזמורת הקטנה" בניו יורק. כמו כן הופיעה כסולנית בקרנגי הול ובמדיסון סקוור גרדן.
פרוז נכללה ברשימות "הטובים בניו יורק" של העיתונים "טיים אאוט ניו יורק", "וילג' וויס", "ניו יורק פרס" ו"ניו יורק רזידנט". נגינתה נשמעת בפסקולים של סרטים רבים ובפרסומות טלוויזיה.
פרוז תומכת בנגינת רחוב ובכל מקום בעולם אליו היא מגיעה היא מקפידה לנגן גם ברחובות. היא משמשת כשופטת באודיציות לקבלת רישיון הופעה ברחוב בניו יורק. היא נבחרה לייצג את המקצוע "נגן רחוב" בספר "120 מקצועות שלא יכבלו אותך למשרד". כמו כן הספר "צלילים מהרכבת התחתית" הקדיש לה פרק. שמה מוזכר בעשרים ושניים ספרים באנגלית ובצ'כית.
מלבד נגינה במסור מתמחה פרוז גם בנגינה על פעמוני פרות אירופאים ואמריקאים, פעמוני יד אנגלים, פעמוני ארבע ביד, בנבל זכוכית ובטרמין.
כיום מתגוררת לסירוגין בניו יורק ובגבעתיים.
חבילת יישומים משרדיים

חבילת יישומים משרדיים היא אוסף תוכנות לשימושים משרדיים נפוצים. בחבילה כזו נהוג לכלול מעבד תמלילים, גיליון אלקטרוני, מסד נתונים, מצגת שקפים, תוכנה לניהול דואר אלקטרוני ועוד. תוכנות אלה מסוגלות לפעול יחדיו בעיבוד נתונים ובכך מאפשרות קלות שימוש ולעיתים אף חיסכון כספי אם היה המשתמש נזקק לכולן והיה צריך לשלם סכום כספי עבור כל אחת ואחת מן התוכנות בנפרד.
חבילות יישומים משרדיים פופולריות הן: מיקרוסופט אופיס הקניינית ואופן אופיס וליברה אופיס החופשיות. הראשונה מהנ"ל היא הפופולרית מכולן.
טירוצ'יראפאלי

דפוסי האקלים

האקלים בעיר לא חווה שינוי משמעותי בטמפרטורה בין עונת הקיץ לחורף. האקלים מאופיין בדרך כלל בטמפרטורות גבוהות ובלחות נמוכה. הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 28.9 מעלות צלזיוס והטמפרטורה הממוצעת החודשית נע בין 25 מעלות צלזיוס ל-32 מעלות צלזיוס. החודשים החמים ביותר בעיר הם בין אפריל ליוני, בהם העיר חווה סופות אבק תכופות. מיוני עד ספטמבר, העיר חווה אקלים מתון יחסית המלווה בגשמים וסופות רעמים. רוב גשמים יורדים בין אוקטובר לדצמבר. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 841.9 מ"מ.
ליגטורה

לִיגָטוּרָה (בעברית: צֵרוּף אוֹתִיוֹת. לעִתים גם: מִשְׁלָב אוֹתִיוֹת) היא כתיבה של שתי גרפמות סמוכות, או יותר, כסימן גרפי אחד. מצב זה מתרחש, למשל, כאשר שתי אותיות בעלות סממנים דומים נכתבות זו ליד זו במילים רבות או במילה נפוצה מאוד.

האות f

האות f (האות F קטנה) יכולה להשתלב עם האות שאחריה. הדוגמה הנפוצה ביותר היא האות i (האות I קטנה) שנכתבת אחרי f, במקרה כזה, הנקודה מעל ה-i משתלבת עם הלולאה מעל ה-f, ונוצרת הליגטורה ﬁ. ליגטורות אחרות שנוצרו באופן דומה כוללות את ﬀ, ﬂ, ﬃ, ﬄ.

אמפרסנד

הסימן אמפרסנד - & - מקורו בליגטורה שנוצרה מהמילה הלטינית (וכיום גם הצרפתית) Et (ו"ו החיבור).

האות ß

האות ß היא ליגטורה המשמשת בשפה הגרמנית ומקורה בשילוב האות ſ (הנקראת s ארוכה) עם s קצרה או עם z.

האות W

האות W ("דבל יו") מקורה בכתיבת שתי אותיות V אחת ליד השנייה. אות זו לא הייתה באלפבית הלטיני ומקורה בשפה האנגלית העתיקה. עם הכיבוש הנורמני של אנגליה הופסק השימוש באות אולם בימי הביניים שבו להשתמש בה.

האותיות Æ Œ

האות Æ (אות קטנה: æ), המשמשת בדנית, נורווגית, איסלנדית ואנגלית עתיקה, מקורה בליגטורה של האותיות AE, אך היא מהווה אות בפני עצמה. מקורו של סימן Æ הוא בלטינית, והוא משמש גם באנגלית מודרנית ובצרפתית, אך בשפות אלה הוא ליגטורה הניתנת להחלפה ב-AE, ולא אות. בדומה, הליגטורה Œ (אות קטנה œ) מקורה באותיות OE.

הסימן Ĳ

Ĳ הוא סימן טיפוגרפי המשמש בלשון ההולנדית. יש לו מאפיינים של אות, של דיגרף, ושל ליגטורה, אולם לא ניתן להגדיר אותו כאף אחד מאלו באופן בלעדי.

ליגטורות באלפבית העברי

בכתבי יד ודפוסים מימי הביניים (ובמידה מועטה גם כיום) מצורפות לפעמים האותיות א ול לליגטורה ﭏ, בפרט במילים "אל" ו"אלוהים", כדי להימנע מכתיבת שם ה', דבר המצריך גניזה לפי ההלכה היהודית. האות נפוצה במיוחד בטקסטים שנכתבו בערבית יהודית, משום ש"אל" היא תחילית היידוע בשפה זו. בכתיב התקני של היידיש קיימות האותיות װ,ױ,ײ, ו־ײַ, אולם אין מדובר בליגטורה, אלא באותיות בפני עצמן.

ליגטורות באלפבית הערבי

האלפבית הערבי הוא רהוט (קורסיבי, כלומר האותיות מתחברות זו לזו). כיוון שכך, צירופי אותיות רבים נכתבים כליגטורות. הליגטורה הנפוצה ביותר היא لا שהיא צירוף האותיות ل (ל) ו-ا (א). תפוצתה נובעת, בין היתר, מכך שהיא מסמנת את מילת השלילה "לא". בחישובי גימטריה יש המחשיבים את הליגטורה הזו כאות נפרדת. ליגטורה נפוצה אחרת היא צירוף האותיות ﳌ (ل+مـ - ל+מ). סגנונות הכתיבה השונים של הכתב הערבי כוללים ליגטורות רבות נוספות.
ריבוי הליגטורות הקשה על הדפסת טקסטים ערביים באמצעי הדפוס שהיו מקובלים עד אמצע המאה ה-20. לפיכך פותח באירופה כתב ערבי מפושט, מיוחד לדפוס, שכולל ליגטורות מעטות ככל האפשר. למשל, הצירוף ﳌ נכתב בשיטה הזאת: لـمـ. למעשה, הליגטורה היחידה שנשארה הכרחית בשיטת הדפוס הזו היא لا, ואכן במכונות כתיבה רבות הוקצה לה מקש מיוחד. ככל שנעשה הדפוס נפוץ בעולם הערבי, כך נעשתה שיטת הכתב המפושטת נפוצה, אם כי היא מעולם לא שימשה בכתבי יד, ורק לעיתים נדירות שימשה בהדפסת ספרי קוראן. כיום, עקב שכלול אמצעי ההדפסה, יש נטייה לחזור לסגנונות הכתיבה המסורתיים גם בהדפסת עיתונים וספרים.
המילה אללה - الله - אינה ליגטורה של ממש, שכן האותיות שבה מתחברות זו לזו לפי כללי הכתב הרגילים, אולם כשמילה זו מופיעה בטקסטים מודפסים, תמיד נשמרים בה כללי הכתב המסורתי, ואף נהוג לסמן בה שַדַה (סימן המקביל לדגש חזק בעברית), ו"אלף קטנה" (סימן לתנועת a ארוכה) - סימנים אשר בדרך כלל משמיטים, כשם שמשמיטים את סימני התנועות. מבחינת המדפיס מדובר למעשה בשני סימנים: האות ا (א) ואחריה ליגטורה של האותיות لـلـه (ללה) והסימנים "שדה" ו"אלף קטנה".
איתם הנקין

ביוגרפיה

נולד לרב יהודה הרצל הנקין, פוסק הלכה ציוני דתי ולרבנית חנה, מייסדת מדרשת נשמת בירושלים והעומדת בראשה. הוא נינו של הרב יוסף אליהו הנקין, פוסק בולט בארצות הברית במאה ה-20. למד בישיבת ניר קריית ארבע. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת גולני. נישא לנעמה, מעצבת ובעלת הסטודיו "המעבדה". בני הזוג התגוררו בפדואל, בירושלים, בדולב, ואחר כך בנריה שבהרי בנימין.
הרב הנקין פרסם עשרות מאמרים העוסקים בהיסטוריה של היהדות ובפסיקת ההלכה במאה ה-19 ובמאה ה-20, וכן במחלוקות הלכתיות ביישוב הישן וביישוב החדש. ספרו "לכם יהיה לאכלה" עוסק ביחס ההלכתי להימצאות תולעים במזון. הוא כתב אותו במסגרת לימודיו במכון לרבני יישובים בקריית ארבע, במסגרתו ערך מספר ספרים. במקביל לימד במדרשת "נשמת" לנשים. יחד עם הרב אברהם וסרמן כתב את הספר "להכות שורש: הראי"ה קוק והקרן הקיימת לישראל". הספר מציג את המורכבות שמאחורי קשריו של הרב קוק עם חלוצי ההתיישבות וההנהגה הציונית. בספר פורסמו כשלושים אגרות חדשות של הרב קוק. ספרו "אש תמיד", העוסק בהלכות שבת, יצא לאור לאחר הירצחו.
ב-2007 התמנה לערוך את כתב העת "עלוני ממרא" של ישיבת ניר, לצד שמריה גרשוני. הם הפכו את הגיליון לשנתון והכניסו לתוכו גם מחקרים וביקורות ספרים במטרה לייעד אותו לקהל רחב יותר. נמנה עם עורכי כתב העת "אסיף" של איגוד ישיבות ההסדר. היה פעיל בפורומים תורניים שונים באינטרנט. ב-2011 נמנה עם צוות עורכי כרך בנושאי השקפה וענייני אמונה מתוך סדרת ספרי "דבר חברון" של הרב דוב ליאור.
יחד עם לימודיו בישיבה החל בלימודיו באקדמיה. הוא למד באוניברסיטה הפתוחה בשנים 2009–2012, וסיים תואר ראשון בהצטיינות. הוא המשיך לתואר שני בהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב בהנחיית פרופסור דוד אסף וכתב תזה בנושא "מחיבת ציון לאנטי-ציונות: תמורות באורתודוקסיה המזרח-אירופית – הרב דוד פרידמן מקרלין (1828–1915) כמקרה מבחן". הוא המשיך ללימודי דוקטורט בהנחייתו של אסף וזכה במלגת רוטנשטרייך. נושא העבודה המיועד היה ביוגרפיה ביקורתית של "החפץ חיים".
ב-1 באוקטובר 2015 נרצחו הרב הנקין ורעייתו נעמה (בת חנן והילה ערמוני) בפיגוע ירי ליד בית פוריכ, בין היישובים איתמר ואלון מורה. ארבעת ילדיהם, שהיו עמם ברכב, לא נפגעו מהירי. בני הזוג נטמנו למחרת בהר המנוחות בירושלים. הרוצחים, מחבלי חמאס משכם, נלכדו כעבור ימים אחדים, וארבעה מתוכם נידונו למאסר עולם.
בשנים שלאחר הירצחו יצאו לאור ספריו "אש תמיד" על הלכות שבת ו"תערוך לפני שולחן" על הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, וכן עשרה מאמרים בכתבי עת תורניים.
Apoidea

סיסטמטיקה

הצרחוליתים והדבורים נחשבו בעבר שתי על-משפחות נפרדות, Sphecoidea ו-Apoidea. אולם מחקרים פילוגנטיים הראו כי בעוד שהדבורים מהוות קבוצה טבעית, מונופילטית, הצרחוליתים מהווים קבוצה פאראפילטית שהיא האב הקדמון של הדבורים. כיוון שכיום יש העדפה לארגון סיסטמטי המבוסס על קבוצות טבעיות (קלדיסטיקה), הצרחוליתים שולבו יחד עם הדבורים תחת על-משפחה אחת בשם Apoidea. קבוצת הדבורים נקראת כיום Anthophila או Apiformes והיא מהווה קבוצת-ביניים חסרת דרגה, בין על-משפחה למשפחה.

השם דבורים בעברית

בעבר כונתה על-משפחה זו, בעברית, בשם 'דבורים' אך מאחר שהצרחוליתים אוחדו עם על-משפחה זו נהוג היום לכנות בשם 'דבורים' רק את הקבוצה Anthophila.
המהומות הנייטיביסטיות בפילדלפיה

המהומות הנייטיביסטיות בפילדלפיה, הן מהומות בין נייטיביסטים אמריקנים לבין מהגרים אירים קתולים אשר התרחשו במאי וביולי בשנת 1844.
המהומות פרצו ככל הנראה על רקע וויכוח הנוגע לדת בבית הספר. הרוב הפרוטסטנטי אשר שלט במערכת החינוך, העביר תכנים שנגדו ערכים קתולים. לאחר מספר ניסיונות הצליחו הקתולים למסד חינוך לא-תלוי בזרמים דתיים. אולם, מסדר פרוטסטנטי קולני הביע את התנגדותו ויצא להפגינה ברחובות. המהומות פשטו מהאזורים האיריים של העיר פילדלפיה למרכזה וגרמו נזק משמעותי לרכוש וכנסיות, מספר נפגעים ואף מספר מקרי מוות.
בשלב זה פרשו הקתולים ממערכת החינוך הציבורית על מנת לזכות בחינוך הולם ויסדו את החינוך הפרטי הקתולי.
בתי ספר פרטיים קתולים שימשו מאוחר יותר כתקדים לחינוך ביתי ובתי ספר פרטיים פרוטסטנטים.
אקרית אדומה

צורה

צורתה של האקרית האדומה, כיתר האקריות, היא כעכביש זעיר, בעלת ארבעה זוגות רגליים, גוף קצר ובלתי מפורק. רוב מיני האקרית האדומה מסוגלים לטוות קורים דקיקים על הצמח שעליו הן חיות. גודלן של האקריות האדומות זעיר, ונע בין 0.3 ל-0.5 מ"מ. על הצמחים המשמשים לאקרית האדומה כפונדקאי נמנים: עצי הדר, תותים, גפן, ירקות שונים, צמחי נוי ועוד.

מחזור חיים ומזון

הנקבה מטילה ביצים מהן בוקעים זחלים בעלי שלושה זוגות רגליים. כעבור זמן קצר הזחל הופך לדומיין שממנו יוצאת נימפה בעלת ארבעה זוגות רגליים. הנימפה נעשית שוב לדומיין, שממנו מתפתחת נימפה נוספת. גם נימפה זו חוזרת למצב דומיין, שממנו מתפתחת הנקבה הבוגרת. התפתחות הזכר, לעומת זאת, כוללת רק שני גלגולי דומיין ולא שלושה. המעבר בין שלבי ההתפתחות נעשה באמצעות נשל.
מכיוון שהאקרית האדומה ניזונת מצמחים שונים, בהם פירות וירקות, והיא המזיק המצוי ביותר מבין האקריות, הימצאותה מהווה אתגר עבור החקלאים, בייחוד עבור אלו השואפים לשווק יבול נטול נגיעות של חרקים.
אורלי פרומן

ביוגרפיה

פרומן נולדה וגדלה בתל אביב, בתם של ישראל לולק ודבורה פופקו. למדה בבית ספר חביב ובגימנסיה הריאלית והייתה חברה בתנועת מכבי הצעיר. בתקופת הלימודים החלה לשחק כדוריד, שיחקה בתפקיד המרכזת והייתה חברה בנבחרת הגימנסיה הריאלית, במכבי ראשון לציון ובנבחרת ישראל בכדוריד. כמו כן הייתה פעילה בענפי האתלטיקה קלה והייתה רקדנית בלט ומחול ג'אז.
בצה"ל שירתה כמפקדת פלוגת טירוניות בבה"ד 12 וכמדריכה בקורס קצינות. השתחררה בדרגת סגן. היא בעלת תואר ראשון במתמטיקה ובמדעי המחשב מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בעלת תעודת הוראה במתמטיקה ובעלת תואר שני בתקשורת משלוחת אוניברסיטת קלארק בישראל. כמו כן למדה בתוכנית למדיניות חברתית ומינהל באגף לפיתוח כוח אדם (אלכא) של ג'וינט ישראל. פרומן היא בוגרת תוכנית לדירקטורים ונושאי משרה מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
במהלך לימודי התואר הראשון עבדה כמדריכת של"ח בבית ספר תיכון. בשנת 1976 החלה לעבוד כעוזרת מחקר במחלקה לחינוך באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בהמשך כיהנה כסגנית מנהלת בתי הספר תל"ם בבאר שבע ובגבעתיים, הייתה שותפה בהקמת בית הספר תיכון חדש ברמת גן והייתה המנהלת שלו בשנים 1990 עד 1996. מ-1996 כיהנה כסמנכ"לית למינהל ומשאבי אנוש במסלול האקדמי המכללה למינהל. ב-1997 מונתה למשנה לראש אגף החינוך וכמנהלת החינוך העל יסודי בעיריית רמת גן. בין השנים 2001 עד 2009 שימשה מנהלת מחוז תל אביב במשרד החינוך, במהלך כהונתה זכתה בפרס המצוינות בניהול בשירות המדינה מטעם נציבות שירות המדינה. ב-2001, זכתה פרומן גם ב"אות הוקרה אישי" מטעם מנהל חברה ונוער, במשרד החינוך מחוז תל אביב. בספטמבר 2009 מונתה על ידי לימור לבנת למנכ"לית משרד התרבות והספורט וכיהנה בתפקיד עד יולי 2015, עת עזבה לבנת את המשרד.
באוקטובר 2016 החלה לכהן כמנהלת אגף החינוך בעיריית כפר סבא. בתפקיד זה שימשה עד 2018.
ב-1 בינואר 2019 הודיעה על הצטרפותה למפלגת תל"ם של הרמטכ"ל ושר הביטחון לשעבר משה יעלון. היא שובצה במקום ה-31 ברשימת כחול לבן לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת. הרשימה קיבלה 35 מנדטים ופרומן נכנסה לראשונה לכנסת העשרים ואחת.
ח"כ פרומן נשואה לשמיל ואם לשלושה. היא אחותם של שחקני מכבי ראשון לציון ונבחרת ישראל בכדוריד אמיר פופקו וארנון פופקו (פלד).

ציונים לשבח בשירות הציבורי

1980 - פרס החינוך הארצי לבי"ס תל"ם בבאר - שבע, כסגנית המנהל.
1995 - פרס החינוך הארצי לתיכון חדש ברמת - גן, כמנהלת בית הספר.
2001 - "אות הוקרה אישי" מטעם מינהל חברה ונוער, משרד החינוך, מחוז ת"א.
2007 - פרס המצוינות בניהול בשירות המדינה מטעם נציבות שירות המדינה.
שבעת המינים

שבעת המינים, או "פירות שנשתבחה בהן ארץ ישראל", הם שבעה מיני גידולים המוזכרים בפסוק בספר דברים המתאר את הפוריות החקלאית של ארץ ישראל: "כִּי ה' אֱלֹהֶיךָ, מְבִיאֲךָ אֶל-אֶרֶץ טוֹבָה:  אֶרֶץ, נַחֲלֵי מָיִם--עֲיָנֹת וּתְהֹמֹת, יֹצְאִים בַּבִּקְעָה וּבָהָר. אֶרֶץ חִטָּה וּשְׂעֹרָה, וְגֶפֶן וּתְאֵנָה וְרִמּוֹן; אֶרֶץ-זֵית שֶׁמֶן, וּדְבָשׁ." (דברים, ח', ז'-ח'). הדבש המוזכר בפסוק משמעו תמר, שממנו מפיקים דבש תמרים.
המסורת היהודית מייחסת חשיבות מיוחדת לשבעת המינים, ובפרט קיימים פרטים הלכתיים מסוימים הקשורים בהם. שבעת המינים משמשים גם במנהגים הקשורים בארץ ישראל כמו תליית שבעת המינים בסוכה, ואכילת שבעת המינים בסעודת ט"ו בשבט. מנהג זה אומץ בידי התנועה הציונית. 
חוקר המקרא אביתר כהן, שיער שכל אחד משבעת המינים קשור בעונת השנה החקלאית המתאימה לעונות הרשומים בלוח גזר.

ביכורים

ההלכה קובעת כי את מצוות הביכורים אין לקיים אלא בפירות שבעת המינים. חז"ל למדו זאת מהפסוק: ולקחת מראשית כל פרי האדמה. מ"ם זו באה למעט, שרק חלקם של הפירות ראויים למצוות הביכורים, ולא כולם. הפירות הראויים הם איפוא שבעת המינים בלבד.

חג הסוכות

שימוש רב נעשה בעץ התמר בחג הסוכות; ענפי התמר הסגורים - הלולבים משמשים למצוות נטילת ארבעת המינים. הענפים הפתוחים והרחבים משמשים לסיכוך הסוכה. כאשר שבו ישראל מגולת בבל, קרא להם נחמיה לקיים את מצוות הסוכה: "צאו ההר והביאו עלי זית ועלי עץ שמן ועלי הדס ועלי תמרים ועלי עץ עבת לעשת סכת ככתוב".
נהגו רבים לתלות את פירות שבעת המינים בסוכה. ובשל"ה כתוב "ראוי ליפות הסוכה בקרמינין וסדינין ולתלות בה פירות חשובים, וכל המרבה הרי זה משובח".

ט"ו בשבט

מתקופת האר"י, השתרש כמעט בכל תפוצות ישראל המנהג לאכול בט"ו בשבט מפירות שבעת המינים שנתברכה בהם ארץ ישראל, זאת כסמל ליום הנקרא בלשון חז"ל "ראש השנה לאילן". בבתי ספר וגני הילדים במגזרים השונים, מהווה הוראת נושא שבעת המינים, חלק מהמערך הלימודי העוסק בענייני ט"ו בשבט.

שבעת המינים כמוטיב קישוטי

שבעת המינים מיוצגים כמוטיב קישוטי במקומות שונים. פסיפסים של בתי כנסת רבים שנחשפו, כוללים ציור של שבעת המינים או חלקם. בבית הכנסת הקדום בבית אלפא כלל הפסיפס את שבעת המינים, ובבית הכנסת בכפר נחום הם נחקקו על אפריזים קישוטיים. מאז ועד היום משמשים שבעת המינים מרכיב בולט בוויטראז'ים וביצירות אמנות אחרות.
לעיתים כלל השימוש במינים כמוטיב קישוטי מין אחד בלבד. על מטבעות ישראליים רבים מתקופות שונות הוטבעו שיבולי חיטה, ענפי זית וגפן, רימונים, ענבים ותמרים, אבטיח עצי דקל וקרני שפע עם שבעת המינים. סמל מדינת ישראל כולל ענפי זית לצד המנורה.
יהודים רבים משתמשים בכרזות מאוירות או מצולמות של שבעת המינים לקישוט סוכתם בחג הסוכות, אחרים נוהגים לתלות פרי משבעת המינים בסוכתם. בשנות האלפיים, מיוצרים פירות נוי סינתטיים דמויי שבעת המינים לקישוט הסוכות.
בשנת 1926 נקבע סמל מכון וולקני לפי ציורו של אהרון הלוי (1887 - 1957) שבו מצוירים שבעת המינים.