סקורג'ימה

תיאור

הר סקורג'ימה שוכן במפרץ קינקוֹ (錦江湾 – קינקוואן), חלק ממפרץ קגושימה. שטחו של חצי האי (לשעבר אי) שעליו שוכן ההר הוא כ-77 קמ"ר, היקפו בבסיס הוא 52 קילומטרים. זהו אחד מארבעת הרי הגעש הגדולים ביפן, ורובו (כ-60%) מכוסה בחול קל המכונה שיראסו. חצי האי שייך מנהלית לעיר קגושימה השוכנת מצדו השני של המפרץ.
סקורג'ימה הוא הר געש מורכב. פסגתו מתפצלת לשלוש פסגות, "קיטאדַקֶה" ("הפסגה הצפונית") - הפסגה הגבוהה ביותר בהר - גובהה 1,117 מטרים מעל פני הים, "נאקאדקה" ("הפסגה המרכזית") שגובהה 1,060 מטרים ו"מינאמודקה" ("הפסגה הדרומית") שגובהה 1,040 מטרים. כל הפעילות הגעשית כיום מרוכזת במינאמודקה, שהוא חרוט געשי פעיל.

היווצרות והתפרצויות היסטוריות

הר סקורג'ימה שוכן בתחום קלדרת אירה (姶良カルデラ) שנוצרה בהתפרצות געשית עזה לפני 22,000 שנים, שבה נפלטו לאוויר כמה מאות קילומטרים מעוקבים של אפר געשי ופומיס. תא המאגמה שמתחת ללועות הגעשיים התרוקן, תקרתו התמוטטה, ונוצרה קלדרה בקוטר של 20 קילומטרים. טפרה מההתפרצות התפזרה על פני שטח נרחב ושרידיה נמצאו במרחק של 1,000 קילומטרים מהר הגעש. סקורג'ימה הוא לוע מודרני פעיל של הר הגעש שיצר את קלדרת אירה.
הר הגעש סקורג'ימה נוצר בתוך הקלדרה בפעילות געשית בתקופה מאוחרת יותר, שהחלה לפני 13,000 שנים. הוא שוכן כ-8 קילומטרים דרומית למרכז הקלדרה. ההתפרצות הראשונה המתועדת אירעה בשנת 708. מרבית ההתפרצויות הגעשיות של ההר הם התפרצויות סטרומבוליאניות והשפיעו רק על אזור הפסגה, אבל היו גם התפרצויות פליניאניות בשנים 1476-1471, 1782-1779 ו-1914. הפעילות הגעשית ב"קיטאדַקֶה" הסתיימה לפני כ-4,900 שנים, ההתפרצויות שבאו אחר כך התרכזו במינאמודקה.

ההתפרצות של 1914

ההתפרצות ב-1914 הייתה ההתפרצות הגעשית העזה ביותר ביפן במהלך המאה ה-20. זרמי לבה מלאו את המצר הימי בין האי שעליו שוכן ההר לבין האי קיושו, והאי הפך לחצי אי. קודם לכך, במהלך המאה ה-19, נרשמו שתי התפרצויות חלשות יחסית בלבד. ההתפרצות החלה ב-11 בינואר 1914. כמעט כל התושבים פינו את האי בימים שקדמו להתפרצות עקב כמה רעידות אדמה גדולות שהיוו סימני אזהרה מוקדמים להתפרצות קרבה. בתחילה הייתה ההתפרצות אלימה במיוחד וחוללה עמודי התפרצות וזרמים פירוקלסטיים, אך לאחר רעידת אדמה גדולה במיוחד שהתחוללה ב-13 בינואר 1914 ושבה נהרגו 35 אנשים השתנה אופי ההתפרצות ונפלטו מהלוע זרמי לבה נרחבים.
זרמי לבה נדירים ביפן. במרבית ההתפרצויות ביפן גורמת תכולת הסיליקה הגבוהה במאגמה להתפרצות מתפוצצת, אך זרמי הלבה בסקורג'ימה נמשכו חודשים.
האי גדל תוך כדי בליעת איים קטנים סמוכים, ובסופו של דבר התחבר לחצי האי אוסומי (חלקו הדרום-מזרחי של האי קיושו) במצר יבשה צר. חלקים ממפרץ קגושימה נעשו רדודים יותר באופן מוחשי, והדבר השפיע על הגאות והשפל. בשלבים הסופיים של ההתפרצות שקע מרכז קלדרת אירה בכ-60 סנטימטרים. העובדה שהשקיעה התרחשה במרכז הקלדרה במקום ישירות מתחת לסקורג'ימה העידה על כך שמקורה של המאגמה שפלט הר הגעש הוא מאותו מאגר שהזין את ההתפרצות שיצרה את הקלדרה במקור. התפרצות זו שימשה השראה חלקית לסרט אילם אמריקני מאותה שנה, Wrath of the Gods ("זעם האלים") שהציר המרכזי בעלילתו הוא קללה משפחתית שכביכול גרמה להתפרצות.

פעילות געשית נוכחית

במהלך המאה ה-20 התפרץ סקורג'ימה כמה פעמים. ההתפרצות האחרונה החלה ב-13 באוקטובר 1955 ונמשכת ברציפות, נכון ל-2016, עד היום. התפוצצויות קטנות רבות מתרחשות בהר מדי שנה, ומשליכות אפר לגבהים של עד כמה קילומטרים מעל להר. ב-58 השנים שעברו מאז נרשמו יותר מ-7,300 התפוצצויות כאלו. התפרצות עזה הייתה ב-10 במרץ 2009, והיא גרמה לפיזור טפרה למרחקים של עד 2 קילומטרים מההר. ב-1960 הוקם מצפה הר הגעש סקורג'ימה כדי לנטר התפרצויות אלו. באוגוסט 2013 נרשמה שוב התפרצות עזה שכיסתה באפר את העיר.
ניטור הר הגעש וחיזוי התפרצות גדולה חשובים במיוחד בשל קרבתו לאזור מאוכלס בצפיפות, כאשר העיר קגושימה, שבה מתגוררים מעל ל-650,000 תושבים, מצויה במרחק של 8 קילומטרים מערבית להר הגעש. בעיר נערכים תרגילי פינוי באופן סדיר, וכן נבנו מספר מקלטים שבהם יכולים תושבים למצוא מקלט בפני נפילה של חומרים מהתפרצות געשית.
לנוכח הסכנות שמהווה ההר לאוכלוסיות השכנות הוא הוכרז על ידי האגודה הבינלאומית לוולקנולוגיה ולכימיה של פנים כדור הארץ (International Association of Volcanology and Chemistry of the Earth's Interior ) ב-1991 כאחד מ-16 הרי הגעש של העשור ("Decade Volcanoes"), ולכן כראוי למחקר מיוחד כחלק מ"העשור הבינלאומי להפחתת אסונות הטבע" של האו"ם.