google/wiki40b huggingface dataset:
אורקל בדיקות

בבדיקות תוכנה, אורקל הוא כלי לניבוי תוצאות של מבחנים על מנת להשוות אותם עם התוצאות שהתקבלו בפועל מהתוכנה אותה בודקים.

אסטרטגיה לבניית היוריסטיקה לבדיקת אורקל

מספר דברים שצריך לקחת בחשבון:
לתוצאות שונות לא תמיד המשמעות זהה – אם אוציא את ידי מהחלון וארטב, האם יורד גשם או שמא השכן מלמעלה שוטף?

לא כל הנוצץ זהב הוא – חלב יכול להריח ולהיראות טוב אך הטעימה הראשונה עלולה להיות לא נעימה.
עומק המידע צריך להיות גם כללי וגם ספציפי:
מאפיינים כלליים – משקל ממוצע לשקית חלב, מרקם חלב נורמלי, כמות קרטוני חלב. 

מאפיינים סטטיסטיים – ההסתברות ל-X קרטוני חלב מקולקלים במשלוח, הסיכוי לתנאי קירור טובים במקום האחסון
פשטות:
שימוש בטווחים, שימוש בקבוצות בעלות מאפיינים דומים\זהים

קטגוריות של "אוטומציות לבדיקות אורקל"

בדיקות מובנות מפרט
במפרט המערכת קיים הידע של "איך המערכת צריכה לפעול" ולכן ניתן לבדוק האם הפעילות מוגדרת כ"נכונה" או "לא נכונה"
בדיקות יחס מטמורפי (יחסים מותמרים)
גם אם ביצענו בדיקה ותוצאתה הייתה שאין כישלון, הבדיקות הבאות אחריה צריכות להיות מובנות כדי לבדוק אם התוכנה עונה על כמה תנאים הכרחיים של פתרון היעד של הבעיה. תנאים אלה הנדרשים ידועים בשם יחסים מותמרים.
בדיקות מבוססות רשתות נוירונים - 
ניתן להתייחס אל רשתות נוירונים כאל אורקל אשר ישערך את נכונות הפתרון – "הפתרון נכון ב-70%" כלומר 70 אחוז מהקישורים ברשת אמרו "פתרון נכון".
בדיקות N-Version - 
שימוש בגרסאות קודמות כעזר לאבחון נכונות התשובה בגרסה הנוכחית
ונדזיגולה

תולדות היישוב

ונדזיגולה נזכרת לראשונה בשנת 1384, בעת שהתרחש בה קרב בין הליטאים ובין חיילי המסדר הטבטוני. במהלך מרד ינואר, בשנות ה-60 של המאה ה-19, השתתפו במעשי ההתקוממות רבים מבני העיירה.

יהודי ונדזיגולה

טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-350 יהודים, רוב תושביה, והתקיימו בה שלושה בתי כנסת, בית מדרש, חדרים ובית ספר עברי. בתקופה הסובייטית שהחלה בשנת 1940, נסגרו בעיירה המוסדות הציוניים, והולאמו חלק מעסקי היהודים בה.
ב-25 ביוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו גזירות שונות על יהודי המקום, ובהן הגבלות תנועה, סימון בתים, חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה.
ב-8 ביולי 1941 רצחו ליטאים 68 יהודים מהעיירה בחורשה הסמוכה לבית העלמין היהודי ביישוב, ויתר יהודי היישוב רוכזו בגטו שהוקם במקום.
ב-9 באוגוסט 1941 פשטו ליטאים על הגטו, לקחו למעלה מ-100 יהודים שהתפללו בבית הכנסת במקום, והעבירו אותם לעיירה בובט (Babtai). שם נכלאו כשבועיים במבנה בית הכנסת המקומי, ונרצחו לאחר מכן. ב-28 באוגוסט 1941 הועברו לבובט יתר יהודי הגטו שבעיירה, ונרצחו במקום.
הנרגנים

הפרקים

פרק ראשון - מהר יותר.
פרק שני - גברים חדשים, נשים ישנות.
פרק שלישי - אבאל'ה.
פרק רביעי - מהון להון.
פרק חמישי - פולחנים.
פרק שישי - יומן הפקיד.
פרק שביעי - יום יום חג.
פרק שמיני - טרנטה, אבל אחריך.
עידן רבי

עידן רבי (נולד בבאר שבע ב-1975) הוא סופר ועיתונאי ישראלי.

קורות חיים

גדל בבאר שבע, ושם, בגיל 19, הוציא לאור את ספרו הראשון: "שישים מיליגרם פרוזאק". מאמר על ספרו השלישי, "המסעדה", הופיע בעיתון הארץ, במדור גלריה.
לובאן א-שרקיה

שם הכפר

מקור שם הכפר מהמילה לצבע לָבָן, על שם סלעי אבן גיר הלבנים שבאזור. א-שרקיה משמעו המזרחית בערבית, זאת בכדי להבדיל את המקום מכפר בעל שם זהה, א-לובן אל-ע'רבי שבנפת רמאללה ואל-בירה, כלומר לובן המערבית.

היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. הכפר מוקף במספר אתרים ארכאולוגיים: פסגת ההר שלמרגלותיו ממוקם הכפר, ג'בל אל מוס'ייב, עשירה בשרידים חקלאים, כולל טרסות, בורות מים וגתות עתיקות. מדרום מערב לכפר נמצא מקאם שייח' א-זייד, על שם חכם סוּפי מהכפר (האגדה מספרת שלאחר מותו התעופף ובחר לו את מקום קברו על פסגת הר זה, ועל כן שם ההר בערבית הוא טרוג'ה, צירוף המילים טאר וג'א, היינו התעופף ובא). מצפון מערב ממוקמת "חירבת דר-דיב", בה נמצאו שרידים מתקופת הברזל, שרידי מבנים, מערות קבורה ומגורים, שרידי קולומבריום ובורות מים. מדרום לכפר ממוקם חאן לובאן, פונדק ששימש את ההולכים בדרך ההר בתקופה הממלוכית והעות'מאנית. בחאן מעיין נובע, בריכת מים, אורווה גדולה, חצר פנימית ומבנה כניסה. בשנת 2013 הכיר בית המשפט בבעלותו של חאלד דראגמה, תושב הכפר, על המקום.
בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, והעריך שגרו בו כ-300 תושבים, הוא כתב שמצא כפר עני בו התושבים גרים בבתים עתיקים. בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר כ-"כפר קטן בו קבר שייח.

בתקופת המנדט הבריטי

במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בלובאן א-שרקיה הייתה אוכלוסייה של 356 נפש, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 116 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 474 תושבים, כולם מוסלמים.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 מחלקת הייעור של ממשלת המנדט נטעה יער על הגבעות שמדרום לכפר, סמוך לחאן א-לובן.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 620 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 12,545 דונם. אשר מתוכם הוקצו 2,424  לחקלאות שלחין, ו- 5,605 לגידולי דגנים.
בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עברה לובן א-שרקיה משליטה בריטית לירדנית. בסקר האוכלוסין הירדני משנת 1961 נמנו בכפר 984 תושבים.

גאוגרפיה

הכפר ממוקם בשולי עמק פורה (ואדי עומרייה) למרגלות הר (ג'בל אל מוס'ייב) שפסגתו בגובה של 715 מטר מעל פני הים. במרכז העמק עברה דרך ההר ההיסטורית (כביש 60). מדרום מערב לכפר נמצא ג'בל טרוג'ה שפסגתו בגובה של 801 מטר מעל פני הים, בה עצי אלון עתיקים והוכרזה כשמורת טבע. מבחינה גאולוגית פסגות ההרים באזור מורכבות משכבות חוואר מתצורת מוצא
מדרונותיו העליונים (עד גובה 750 מטר מעל פני הים לערך) הן מתצורת בית מאיר (שכבות דקות של דולומיט צהבהב לחלופין עם שכבות חואר המתאימות לבניית טרסות חקלאיות) ומתחתם שכבה מתצורת שורק, שכבה שממנה נובעים מעיינות. על המדרונות הצפוניים של הכפר נובעים מספר מעיינות המשמשים את הכפר, עין א-רעי, עין אל ג'דידה, עין א-זלף ועין א-שעיר. בשנת 2004, השתלטו מתנחלים מעלי על "עין אל-עריק" הממוקם ממזרח לכפר ונתנו לו את השם מעיין הגבורה. עד אז נהגו רועים מהכפר והסביבה להשקות במי המעין את צאנם.
קרים (להקה)

היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 1966 בבריטניה ונחשבת לאחת מחלוצות הבלוז-רוק. מקור שם הלהקה הוא הביטוי באנגלית Cream Something Off, שפירושו לקחת את הטוב ביותר ממשהו למטרה מסוימת.
אלבומה הראשון של הלהקה, Fresh Cream, ראה אור כמה חודשים לאחר הקמתה.
האלבום שהיה רובו אלבום בלוז, כלל גרסאות כיסוי לגדולי הבלוז רוברט ג'ונסון ווילי דיקסון, וכן גרסה מקורית של הלהקה ללחן העממי Cat's Squirrel. הלהיט הגדול מאלבום זה הוא "I Feel Free", למרות שהאלבום לא זכה להצלחה מרובה.
ההצלחה הגדולה הגיעה עם צאת האלבום השני Disraeli Gears, בשנת 1967,
ששילב מוזיקת פופ, רוק פסיכדלי ובלוז רוק.
האלבום זכה להצלחה ענקית, והכיל בתוכו את להיטה הגדול ביותר של הלהקה, Sunshine of Your Love, שמילותיו נכתבו על ידי המשורר פיט בראון, שכתב את מילותיהם של רבים משיריה של הלהקה.
קרים התפרסמה מאוד בזכות הופעותיה החיות, שכללו קטעי סולו ארוכים במיוחד.
אלבומה השלישי של הלהקה, Wheels of Fire, יצא בשנת 1968 וגם הוא זכה להצלחה עצומה.
האלבום היה אלבום כפול, שהכיל אלבום הופעה חיה באולם הפילמור ווסט המפורסם בסן פרנסיסקו, ואלבום אולפן. האלבום הכיל את אחד מלהיטיה הגדולים של הלהקה, White Room, וגרסת כיסוי חיה ומפורסמת לשיר Crossroads של רוברט ג'ונסון.
זמן קצר לאחר צאת האלבום בשנת 1968, הודיעה הלהקה על יציאה לסיבוב הופעות אחרון טרם פרוקה. 
האלבום האחרון, Goodbye, יצא בשנת 1969, והכיל בתוכו הקלטות מההופעה האחרונה של הלהקה, וכן כמה הקלטות אולפן.
בשנת 1993 נכנסה הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול, ולרגל האירוע התאחדו חבריה וערכו סיבוב הופעות מחודש.

איחוד הלהקה ב-2005

בשנת 2003 התגלה בגופו של ג'ק ברוס סרטן הכבד. במאי 2005, לאחר שמצבו הרפואי התייצב בעקבות השתלת כבד, נערכה לכבודו סדרת הופעות איחוד של "קרים" ברויאל אלברט הול בלונדון שהתקיימה בתאריכים 2,3,5, ו-6 במאי. על אף שמבחינה אמנותית וטכנית לא התעלתה ההופעה לרמות של "קרים" ההיסטורית, הרי שהכרטיסים להופעות אזלו מיד עם הצעתם למכירה ועבור הקהל הייתה זו חוויה רגשית עמוקה. במהלך ההופעות בלונדון הגיעה אל חברי הלהקה הזמנה לקיום סדרת הופעות במדיסון סקוור גארדן בניו יורק, בתמורה לסך של מיליון דולר לכל אחד מהם. אריק קלפטון ניתח ואמר כי הסכום הגדול עיוור את עיני החברים וסיכל כל דיון האם נכון לבצע את סדרת ההופעות, שנית, חברי הלהקה זלזלו בחזרות ולא התכוננו כראוי, לכך נוספה הועבדה כי היחסים בין ברוס לבייקר היו "חבית אבק שריפה" הממתינה להצתה. בשל סיבות אלה התגלעו ויכוחים מרים והלהקה התפרקה מיד עם סיום המופע האחרון אליו התחייבה בניו יורק. ההופעות בלונדון תועדו בתקליט Royal Albert Hall London May 2–3–5–6 2005.
קלאמפ

קלאמפ היא קבוצת כותבות ומאיירות מאנגה יפניות המורכבת כולה מנשים. חלק מסדרות המאנגה אשר יצרו עובדו לסדרות אנימה מצליחות. חברות הקבוצה הן נאנאסה אקווה (Nanase Ohkawa), מוקונה (Mokon), טסובאקי (Tsubaki) ואיראגאשי סאטסוקי (Igarashi Satsuki).
קלאמפ מכרו מעל ל-100 מיליון עותקי מאנגה נכון לאוקטובר 2007.
הקבוצה החלה לפעות ב-1987 ומנתה כ-11 חברות. כאשר החלו לכתוב את RG Veda בשנת 1989 הקבוצה ירדה לכ-7 חברות. בשנת 1993 הקבוצה הצתמתמה עוד יותר ונשארו ארבע החברות המרכיבות אותה כיום.
קרן מיראז' ישראל- למען קהילת יוצאי איראן

קרן מיראז' ישראל היא קרן פילנתרופית בבעלות משפחת מיראז'.
קרן מיראז' ישראל היא גוף פילנתרופי הפועל בישראל מאז 1998, הקרן הוקמה  על ידי משפחת מיראז', בשם 'קרן אסתר המלכה'. מאוחר יותר שונה שמה לקרן מיראז' ישראל. הקרן שייכת למיליונר היהודי האמריקאי, יליד איראן, דייוויד מיראז'.
פעילות הקרן בישראל עוסקת בקהילת יוצאי איראן, תוכנית "כנפיים" לחיילים בודדים עולים, פיתוח הנגב, חיילים מילואים ו תוכנית "מחוברים לחיים" ללימודי שימוש בסמארטפון לבני הגיל השלישי.

חזון

קרן מיראז' רואה עצמה מחויבת לאדמת ישראל ולקהילת יוצאי איראן בארץ ובעולם. משפחת מיראז' שמה לה למטרה לתת כתף לעולים, לוותיקים ולדורות הבאים, בצמתים בהן הם זקוקים לה להוביל את הקהילה, ולהבטיח את התקדמותה ושילובה בחברה הישראלית.
בעבר סיפקה הקרן רשת של תמיכה, עזרה וכלים לבני הקהילה להתמודד עם המציאות כמהגרים. מתוך שאיפה שיתערו בחיי החברה הישראלית, יהפכו לחלק מיסודותיה ומנהיגיה, בכל תחומי החיים.
כיום, פועלת הקרן בנחישות לבניית מנהיגות מתוך בני הקהילה, שתוביל את חבריה לשילובם המלא בשדרות החברה הישראלית, בתחומי התרבות, החינוך, השירות הצבאי, השירות הלאומי, בפוליטיקה, בעסקים ועוד.
בחזוננו, אנו רואים את בני הקהילה משתלבים בחברה הישראלית, מנהיגים ומובילים אותה. בואו ונחלוק את החזון ויחד נתכנן את פניה העתידיות של קהילת יוצאי איראן ומדינת ישראל, נשפיע ונגרום להאמין שזה אפשרי!
סמי כהן

סמי כהן הוא חוקר ומרצה במכון למדע המדינה פריז, חוקר שותף במכון המחקר CERI. 
הוא נולד בצרפת למשפחה דוברת צרפתית שעזבה את מצרים לאחר מבצע קדש. בשנת 1957 עלה לישראל ולמד בבית ספר חקלאי. הוא שירת כשש שנים בחטיבת גולני והשתחרר בדרגת סרן. אחר כך עזב לצרפת שם למד מדעי המדינה ונישא. תחומי מחקרו כוללים את מדיניות החוץ והביטחון צרפתית.
הוא מחברם של עשרה ספרים ומאמרים רבים שהתפרסמו בכתבי עת מקצועיים.
יקטרינה ברשקובסקיה

יקטרינה ברשקובסקיה (נולדה בשם יקטרינה קונסטנטינובה ברשקו-ברשקובסקיה, ברוסית: Екатерина Константиновна Брешко-Брешковская. נולדה ב-25 בינואר לפי הלוח הגרגוריאני או ב-13 בינואר על פי הלוח היוליאני, ונפטרה ב-12 בספטמבר 1934) דמות בולטת בתנועת הסוציאליזם הרוסית, נרודניק ואחר כך ממייסדות המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית הרוסית. ריצתה למעלה מארבעה עשורים מחייה בכלא ובגלות בסיביר בגין התנגדותה למשטר הצאר הרוסי, שנעשתה בדרכי שלום - ורכשה בשל כך מעמד בתודעה הבינלאומית כאסירה פוליטית. כונתה על ידי רבים בתואר בבושקה - הסבתא של המהפכה הרוסית. 
נולדה בכפר איבנובו במחוז נבלסקי שבפלך ויטבסק. בגיל 26 עזבה את ביתה והצטרפה לחבורה שנתאספה סביב מיכאל באקונין בקייב. ב-1874 נאסרה כ'מהפכנית נרודניקית', ונשלחה למחנה כפיה ואחר כך לגלות בסיביר ב-1878. עונשה הוחמר בשל התעקשותה לסרב להכיר בסמכותו של בית הדין הצארי. במהלך גלותה רואיינה על ידי עיתונאי מגזין The Century ג'ורג' קנן, ואמרה "כל הסטנדרטים שלי לאומץ, נחישות, והקרבה עצמית בגבורה, נישאו לנצח, ובידי אישה". לאחר שחרורה ב-1896 הקימה קבוצה מהפכנית שהייתה שותפה להקמת המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית ב-1901. ב-1900 ברחה מהמשטר הצארי לשווייץ, וב-1905 כששבה לרוסיה, נתפסה ונשלחה בשנית לגלות בסיביר. היא שוחררה עם יתר האסירים הפוליטיים לאחר מהפכת פברואר ב-1917, וקיבלה תפקיד בממשלת המעבר בראשות אלכסנדר קרנסקי, אולם לאחר המהפכה הבולשביקית של אוקטובר אותה שנה - ועל רקע רדיפת אנשי המפלגה הסוציאל רבולוציונרית, נאלצה לברוח שוב לגלות - לארצות הברית ואחר כך ליפן ולבסוף ב-1924 לצ'כוסלובקיה. המשיכה להיאבק מן הגלות במשטר הבולשביקי עד יום מותה בהוואלי-פוכארניצה, ליד פראג.
בנה ניקולאי ברשקו-ברשקובסקי  הוא סופר.
דנה מיינרט

ביוגרפיה

דנה מיינרט נולדה וגדלה במושב ניר בנים. למדה בבית ספר יסודי מבואות ובתיכון אזורי באר טוביה. שירתה בבסיס חיל האוויר במצפה רמון. לאחר שחרורה מהצבא עשתה מכינת משחק בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. אחר-כך למדה במסלול התלת-שנתי של יורם לווינשטיין (2011-2008). בשנה השלישית ללימודיה שיחקה בהצגות "יונים חירשים", "חקירה אינטימית" ו"אחרי הגשם",
תפקידה הבולט בסטודיו של יורם לווינשטיין היה במחזמר "שיקגו" בבימויה של צביה הוברמן, בו גילמה את רוקסי הארט.
בשנת 2011 שיחקה בסדרה 2.3 בשבוע, ששודרה בערוץ 10. בבימויו של שחר ברלוביץ'.
באותה שנה גם השתתפה בסדרת הטלוויזיה "תא גורדין", דרמת ריגול ששודרה ב-Yes. בבימויו של דני סירקין, לפי תסריט של רון לשם. שם גילמה את דמותה של תמר, חברתו של יונתן (תום חגי), שבמהלך הסדרה נהפכת לחברתו של הגיבור הראשי אייל (רן דנקר).
בשנת 2014 השתתפה בסרטה של טליה לביא "אפס ביחסי אנוש", בתפקיד קצינת הת"ש ענתי (ענת).
בין יתר תפקידיה מיינרט שיחקה תפקיד ראשי בסרט הגמר "מונה ליזה בכפר" מאת של יואב ארבל ובבימויו. היא זכתה עליו בפרס השחקנית הטובה בפסטיבל צ'ינה פורטה.
ב-2013 גילמה בסדרה "החממה" את נעמי בצעירותה.
תפקידה הראשון בתיאטרון היה בהצגה "פרימדונה" בשנת 2012 בבימויו של אלכסנדר מורפוב, בתיאטרון גשר. נד קניסטון (סשה דמידוב) הוא הכוכב הגדול מכולם שמגלם תפקידי נשים. מיינרט מגלמת את דמותה של המלבישה שלו מריה, שתופשת את מקומו של קניסטון והופכת למרגרט יוז, השחקנית הראשונה בתיאטרון האנגלי.
החל ממרץ 2013 מיינרט שחקנית תיאטרון "הקאמרי" ומשחקת בהצגה "איש קטן, מה עכשיו?", בבימויו של איתי טיראן שמציגה בתיאטרון הקאמרי. היא מגלמת את מה-מה. המחזה מבוסס על ספר בשם זה, פרי עטו של הנס פאלאדה. על משחקה בהצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית השחקנית המבטיחה לשנת 2013.
החל מספטמבר 2014 משחקת ב"וניה, סוניה, מאשה ושפיץ", מאת כריסטופר דוראנג בבימויו של משה נאור, קופרודוקציה של תיאטראות חיפה והקאמרי.
החל מדצמבר 2014 בהצגה "איבנוב" בבימויו של ארתור קוגן בתפקיד סשה.
החל מפברואר 2015 בהצגה "חולה אהבה בשיכון ג'" על פי סרטו של שבי גביזון בבימויה של עדנה מזי"א את תפקיד מיכאלה.
החל מנובמבר 2015 בהצגה "יהודים רעים" בבימויו של עמרי ניצן בתפקיד מלודי.
החל מאפריל 2016 בהצגה "אנה" המבוססת על יומניה של אנה פרנק, בתפקיד הראשי.
החל מינואר 2017 בהצגה "כטוב בעיניכם" מאת ויליאם שייקספיר בתפקיד סיליה.
החל מיולי 2017 בהצגה "קרום" מאת חנוך לוין בתפקיד טרודה.
החל מאוגוסט 2019 בהצגה "הריון" מאת עדנה מזי"א ובבימויו של עמרי ניצן בתפקיד שרי.
The CW

אופי הערוץ

כאשר החל הערוץ לשדר, בספטמבר 2006, רוב הסדרות ששודרו היו עונות חדשות לסדרות של UPN ו-WB. עם השנים הוחלט על ביטול מספר רב של סדרות שלמרות הרייטינג היציב שקיבלו, לא עמדו בציפיות. לכן, החל מ-2008 קהל היעד העיקרי של "The CW" הוא צעירים בגילים 18 – 34, פלח שוק שנחשב לרווחי ביותר בעיני המפרסמים. החלטה זו השפיעה רבות על אופי הערוץ בשנים שבאו לאחר מכן. הערוץ לא שידר בימי שבת וראשון. לוח השידורים של הערוץ התכווץ לשעתיים ביום וכיום סדרות הערוץ משודרות בשעות 20:00 – 22:00. בנוסף, הרשת הפסיקה להפיק קומדיות באורך חצי שעה בטענה שקהל היעד לא מתעניין בסוג הזה.
פיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הברית

גבולות אחריות מרחביים

הפיקוד אחראי על שטח של כמחצית מכדור הארץ ובתוכו כלולים 36 מדינות מאסיה, אוקיאניה, אנטארקטיקה, האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי.
הפיקוד הוקם כפיקוד משולב ב-1947 תחת השם פיקוד האוקיינוס השקט, על בסיס פיקודים שפעלו במלחמת העולם השנייה בזירת אסיה והאוקיינוס השקט תחת דאגלס מקארתור וצ'סטר נימיץ. תחילה היה הפיקוד אחד משלושה שפעלו באזור האוקיינוס השקט וכללו את פיקוד האוקיינוס השקט, פיקוד המזרח הרחוק ופיקוד אלסקה. ב-1956 פורק פיקוד המזרח הרחוק והוטמע לתוך פיקוד האוקיינוס השקט וסמכויות מפיקוד אלסקה הועברו אף הם לאחריות הפיקוד. ב-1975 פורק פיקוד אלסקה והוטמע בתוך פיקוד האוקיינוס השקט, ב-1976 הורחבו גבולות הפיקוד עד לחוף המזרחי של אפריקה. ב-1989 הוקם מחדש פיקוד אלסקה כחלק מפיקוד האוקיינוס השקט, ואזורים מהמזרח התיכון הועברו לפיקוד מרכז של ארצות הברית. בשנת 2000 הועברו אזורי מערב האוקיינוס ההודי לאחריות פיקוד אירופה של ארצות הברית. לאחר הקמת פיקוד צפון של ארצות הברית ב-2002 הועברו אליו מפיקוד האוקיינוס השקט האחריות לאזור החוף המערבי ואילו אזור אנטארקטיקה עבר לאחריות הפיקוד. ב-2008 הועברו כל האזורים ממערב לקו אורך 68° מזרח לאחריות פיקוד אפריקה של ארצות הברית (בהם האיים ראוניון, קומורו, מדגסקר ומאוריציוס). ב-2014 עברה האחריות לפיקוד אלסקה לפיקוד הצפון.
ב-30 במאי 2018 שונה שם הפיקוד לפיקוד האינדו-פסיפי.
מאיר רוסטון

ביוגרפיה

רוסטון נולד בלונדון ב-10 בדצמבר 1928. הוא זכה במלגה ללימודי קלאסיקה באוניברסיטת קיימברידג' ולאחר סיום התואר פנה לספרות אנגלית באוניברסיטת לונדון. הוא עלה לישראל ב-1956 למשרת מרצה באוניברסיטת בר-אילן, שם כיום הוא פרופסור אמריטוס. רוסטון לימד מספר פעמים כפרופסור אורח באוניברסיטת סטנפורד וכן באוניברסיטת וירג'יניה. בשנים 1988–1990 כיהן כדקאן הפקולטה למדעי הרוח בבר-אילן. בשנת 1999 נתמנה רוסטון כפרופסור אורח בקביעות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ולימד שם כל שנה שלישית. רוסטון חבר במספר רב של ועדות מערכת וועדות ייעוץ אקדמיות וכן ניהל את התוכנית למדעי הרוח באוניברסיטה הפתוחה.

מחקר

רוסטון הוא חוקר בינתחומי, מחבר של סדרת ספרים הבוחנים כיצד שינויים בני התקופה באמנות החזותית יכולים להאיר את הבנתנו בהתפתחויות מקבילות בספרות. הוא פרסם שישה ספרים על יחסי הגומלין עם האמנות וכן כמה ספרים על מגוון נושאים, מהרנסאנס עד התקופה המודרנית. ספרו האחרון The Comic Mode in English Literature נבחר על ידי המגזין היוקרתי Choice לרשימת הספרים האקדמיים המצטיינים לשנת 2012.

חיים אישיים

בשנת 1956 נישא רוסטון לאמונה לבית משפחת לרמן. זמן קצר לאחר מכן הם עלו לישראל, חיו במשך תקופה ארוכה בקריית אונו ולאחרונה עברו לנורדיה, סמוך לנתניה. לזוג שלוש בנות, ירדנה (נשואה לפרופ' אלכסנדר לובוצקי), נינה ויונית, חמישה עשר נכדים ומספר נינים. אחותו ג'ויס הייתה נשואה לפרופ' אהרן הראל-פיש.

עריכה

העולם השקספירי : ילקוט עיונים חדשים לציון יובל ה-400 להולדת שקספיר. עם הספר, 1965, 283 עמודים.
שכונת שמשון

שכונת שמשון או בשמה הקודם "עתיקות" הוקמה בשנת 1957 בדרום-מערב אשקלון בקרבת החפירות הארכאולוגיות של העיר הפלשתית הקדומה.
בתחילה השכונה חולקה לרבעים עתיקות ב, עתיקות ג, עתיקות ד. בשנות 60-50 השכונה קלטה בעיקר עולים ממדינות ערב. והשינוי הדמוגרפי העיקרי הגיע בשנות ה-90 אחרי העלייה הגדולה ממדינות חבר העמים ואתיופיה.
כיום השכונה היא הגדולה באשקלון ומאכלסת כ-35 אחוז מתושבי העיר. מתגוררים בה כ-40 אלף תושבים
אתרים הנמצאים בשכונה
חוף שמשון - חוף הרחצה הדרומי של העיר
הגן הלאומי אשקלון  - אתר העתיקות ו"הפארק" לבילוי ונופש
אמפיתיאטרון - מודרני ובו 10,000 מקומות ישיבה לאירועי תרבות
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - הקו הצהוב

היסטוריה

התוכנית הראשונה לתוואי הקו גובשה כחלק מתוכנית מתאר ארצית 23א שאושרה ב-15 באוקטובר 1998. בתוכנית הוצע לשמר רצועות דרך בצפון מטרופולין תל אביב בערים הרצליה, רמת השרון רעננה וכפר סבא ומזרח המטרופולין בערים רמת-גן ובני-ברק כדי לאכלס קוי רכבת קלה (LRT) במפלס הקרקע. התכנון כלל גם רצועות דרך לתוואי של "רכבת עירונית" (מטרו) שרובה נוסעת במנהרות מתחת לפני הקרקע בערים תל אביב, רמת-גן, יפו ובת ים. בשנת 2002, במסגרת העבודה על תוכנית המתאר המחוזית החל התכנון המפורט של תוואי הקו הצהוב. במהלך התכנון התגלתה מחלוקת בין חברת נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים לעיריית תל אביב לגבי אופי המערכת. עיריית תל אביב רצתה לקדם מערכת של רכבות תחתיות ונת"ע מערכת של רכבת קלה, על קרקעית שתשתלב עד כמה שניתן בתפקוד הרגיל של הרחוב, בגלל עלותה הנמוכה.
בשנת 2006, הושלם התכנון הראשוני של הקו הצהוב כקו מזין לקו האדום, היוצא מבני ברק לצפון תל אביב, רמת השרון, הרצליה ושתי שלוחות לרעננה וכפר סבא, אורכו המתוכנן אז היה כ-26 ק"מ, עם 48 תחנות תת-קרקעיות.
התכנון המפורט של הקו אושר ב-2010 בתוכנית מתאר ארצית 23א שינוי 4. בתוכנית זו, משיקולי עלות, פוצל הקו לשנים, בצפון - ברעננה וכפר סבא, כקו מערכת אוטובוסים מהירה (BRT – Bus Rapid Transit) שנקרא בשם "הקו הוורוד" ואילו שאר התוואי כרכבת קלה. התכנון המפורט כלל גם שלוחה של "הקו הצהוב" שתחבר את קריית עתידים בתל אביב לרמת השרון.
לאחר שהתברר כי מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב המתוכננת לא תוכל לעמוד ביעדים שנדרשו לה (עקב הקיבולת הנמוכה של מערכת על קרקעית בתוואי הרחוב) בניית הקו הוקפאה בחודש ספטמבר 2016, והוחל בתכנון מערכת שתיתן מענה טוב יותר. חברת נת"ע פרסמה מכרז לתכנון שלשה קווי רכבת תחתיים. בחודש ינואר 2017 זכתה חברת סיסטרה הצרפתית במכרז של נת"ע לתכנון קווי המטרו בגוש דן, בתקציב של כ-30 מיליון שקל.
שקיעת דם

שקיעת דם‏ (erythrocyte sedimentation rate או בקיצור ESR) היא בדיקת דם המשמשת לאיתור דלקת ובמקרים מסוימים לניטור מהלך מחלה ויעילות הטיפול בה.
במהלך הבדיקה מכניסים דם שטופל בנוגדי קרישה למבחנה צרה סטנדרטית המסומנת בשנתות. הכבידה גורמת לשקיעת תאי הדם האדומים לתחתית המבחנה וקצב השקיעה נמדד ונרשם בערכים של מילימטרים לשעה (mm/h).
בזמן תהליך דלקתי, גדל ריכוזו בדם של חלבון בשם פיברינוגן. הפיברינוגן גורם לתאי הדם האדומים לדבוק זה בזה עד ליצירת גופים הנוטים לשקוע מהר יחסית. ככל שכמות הפיברינוגן גדולה יותר, כך מואצת שקיעת הדם.
ערכי הנורמה לשקיעת דם הם עד 20 מילימטרים לשעה. ערכים הגבוהים מ-100 מילימטרים לשעה מצביעים בדרך כלל על קיומה של מחלה. מעבר לתהליכים דלקתיים, גם מצבים שונים כמו אנמיה והיריון יגרמו לשקיעת דם מואצת במקצת.
מוזיאון הדואומו

מוצגים

במוזיאון נמצאים התבליטים המקוריים של שער גן העדן מעשי ידי לורנצו גיברטי, גלריית המוזיקה (ה"קנטוריה") ובה תבליטי שיש של נערים שרים ומנגנים מעשי ידי לוקה דלה רוביה, התבליטים המשושים ובהם תיאור האמנויות שעיטרו את הקמפנילה די ג'וטו, מעשה ידי אנדריאה פיזאנו וחברי סדנתו והפסלים שניצבו בגומחותיו מעשי ידי טובי פסלי הרנסאנס, בהם דונטלו. כמו כן מוצג במוזיאון פסל הפייטה הפלורנטינית של מיכלאנג'לו.
בשנת 1966 עלה נהר הארנו על גדותיו והציף חלקים מהכנסייה וסביבותיה. עקב כך נפגעו יצירות אמנות מקוריות רבות שניצבו במקומן המקורי בכנסייה. לאחר שיחזור הוחזרו היצירות הפגועות למוזיאון ובמקומן הוצבו העתקים, גם יצירות מקוריות יקרות ערך שלא נפגעו הוכנסו למוזיאון ובמקומן הוצבו העתקים (למשל התבליטים המשושים בקומת המסד של מגדל הפעמונים).
אוברטו

העלילה

רקע: בקרב בין אוברטו, הדוכס מסן בוניפאצ'ו, וצבאו של ריקרדו מסאלינגוארה שהונהג בידי אצלינו דה רומאנו, נוצח אוברטו שנמלט למנטובה. בתו לאונורה, פותתה על ידי ריקרדו וננטשה על ידו. ריקרדו עומד להנשא לאחותו של אצלינו, קוניצה. לאונורה בדרכה לבאסאנו להתעמת עם ריקרדו ביום חתונתו.
ליצן חצר

ליצן חצר (באנגלית: jester או court jester) או "שוטה" (fool) היה מקצוע בתקופת ימי הביניים. ליצן החצר היה אחראי על בידור ושעשוע בחצרות האצולה ובעיירות ובכפרים.
המונח "שוטה" מציין גם אדם לא בוגר, טיפש, מסורבל, ואדם אשר לו דעות קדומות וחוסר ידע המנסה אף להנחיל את חוסר הידע שלו הלאה, מתוך מחשבה כי לו ידע רב.
לליצני החצר היו בגדים ייחודיים להם: בגדי ליצן צבעוניים, שרביטים וכובעים יוצאי דופן. כובעיהם של ליצני החצר היו בעלי שלושה קצוות, שהסתיימו בפעמונים מצלצלים. שלושת הקצוות סימלו בעבר את אוזניו של החמור.
בתקופת המלך פרנסואה הראשון היה אף בית ספר להכשרת ליצני חצר.
לליצני החצר גם השפעה על התרבות הפופולרית בזמנם ועד ימינו. כך, למשל, הם הוצגו במראם המיוחד בקלפי משחק וטארוט (בקלפים "ג'וקר" ו"השוטה" בהתאמה).

ליצן החצר בסין העתיקה

בסין העתיקה תפקיד ליצן החצר היה מוכר. תפקיד זה התגבש בסוף תקופת השושלת ג'ואו, בעקבות ניסיון הנסיכויות השונות בסין לחקות את חצר המלך המרכזית, בה היו בדרנים. ליצני החצר בסין העתיקה בידרו באמצעות מוזיקה, שירה, פנטומימה ושנינות לשונית. במסגרת תפקידם הם היו אף מייעצים לאדוניהם הנסיכים בעניינים שונים. כמו כן תפקידם של ליצני החצר בסין העתיקה היה קשור לתפקידם של פייטנים. הם היו מחברים פיוטים שמטרתם לשעשע ולשפר את מצב רוחם של אדוניהם במצבים שונים. ליצני החצר היו לרוב בעלי מראה מוחצן ומוגזם. בסין, היה מקובל לחשוב שהמילה גמד היא מילה נרדפת לליצן חצר. זאת משום שהם לרוב היו גמדים או להבדיל מכך, גבוהים מאוד.
סטפני, נסיכת הכתר של לוקסמבורג

ביוגרפיה

סטפני נולדה ב-18 בפברואר 1984 ברונסה שבפלנדריה המזרחית, בלגיה. היא בתו הרביעית של הרוזן פיליפ דה לנואה (נולד ב-1922) מבית לנואה, ושל הרוזנת אליקס (1941-2012). שורשיו של בית לנואה נעוצים עוד במאה ה-13. תואר הרוזנות הוענק לראשונה בידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומלך ספרד לשארל דה לנואה, מנצח קרב פאביה. 
סטפני למדה בבית ספר בבלגיה אשר הלימודים בו נערכו בשפה ההולנדית. לאחר מכן נכנסה ללימודים בקולג' בצרפת. היא למדה תקופה מסוימת ספרות במוסקבה, ופילולוגיה בברלין. היא נפגשה לראשונה עם גיום, נסיך הכתר של לוקסמבורג בשנת 2010 בערך, ואירוסיהם הוכרזו ב-26 באפריל 2012. מוצאה של סטפני קשור במוצאו של גיום בכמה אופנים: אביה של סטפני הוא בן דוד ראשון של אנטואן, נסיך לינייה השלושה עשר, אשר נישא לאליקס, נסיכת לוקסמבורג, דודה שנייה של גיום. בנם, אנטואן למורל, נשוי לבת דודה שנייה של סטפני. אביה של סטפני הוא גם בן דודה של יולנדה, נסיכת לינייה, אשר נישאה לקרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה. בנם, קרל כריסטיאן, ארכידוכס אוסטריה (בן דוד שני של סטפני), נשוי למארי אסטריד, נסיכת לוקסמבורג דודתו של גיום. כך שלמעשה סטפני ואביו של גיום הם בני דודים מדרגה שביעית.
סטפני וגיום נישאו בטקס אזרחי בבית העירייה של לוקסמבורג סיטי ב-19 באוקטובר 2012, ובטקס דתי יום למחרת. שמלת הכלה תוכננה בידי מעצב האופנה אלי סעב.

תואר

תארה הרשמי הוא "הוד מעלתה נסיכת הכתר של לוקסמבורג".