google/wiki40b huggingface dataset:
אבירם אלעד

ביוגרפיה

אלעד נולד בשנת 1978 וגדל בעיר יבנה. בשנת 1997 התגייס לצה"ל, והתנדב ליחידת דובדבן. ביחידה עבר מסלול הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה ויצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב אלעד ליחידת דובדבן כמפקד צוות. במהלך הלחימה באינתיפאדה השנייה, ובכלל זה במבצע חומת מגן, שימש אלעד כמפקד פלגה ביחידה. על תפקודו בלחימה באותה עת העניק לו מפקד אוגדת איו"ש, תא"ל יצחק גרשון, צל"ש. לאחר מכן עבר אלעד לחטיבת הצנחנים ושימש כמפקד פלוגת החוד בגדוד 890 של הצנחנים. באותה עת התראיין בתוכנית פוליטיקה. הסופר והעיתונאי רון לשם, עורך אתר "nrg" של מעריב, צפה בראיון והציע לאלעד לשמש כרכז הכתבים של האתר, אף כי לא היה לו ניסיון עיתונאי. אלעד השתחרר מן הצבא וקיבל על עצמו את התפקיד. כמו כן השתתף אלעד בהגהת ספרו של לשם, אם יש גן עדן, ולקח חלק בעבודה על הסרט שנעשה על פי הספר. בהמשך היה מנהל מחלקת לוח השידורים בקשת וכעורך משנה בתוכנית "מה קורה". לאחר מכן עבר לעיתון הארץ ומונה לעורך החדשות בעיתון. במרץ 2011 עזב אלעד את עיתון הארץ לאחר שהוצע לו תפקיד משני בקבוצת הארץ ומונה לראש מערכת החדשות של אתר האינטרנט "וואלה!".
במלחמת לבנון השנייה לחם אלעד כמפקד יחידת "סנאי", יחידה מובחרת בעוצבת חצי האש, חטיבת צנחנים מובחרת במילואים. בהמשך מונה למפקד גדוד צנחנים במילואים באותה חטיבה.
לתפקידו כעורך הראשי של וואלה! News מונה ב-25 באוקטובר 2016 והחליף את ינון מגל, שפרש שנתיים קודם לכן לפוליטיקה.
בפברואר 2018 מסרו אלעד ומנכ"ל וואלה!, אילן ישועה, עדות במסגרת פרשת בזק-אלוביץ'. ישועה העיד במשטרה כי אלוביץ' לחץ עליו שיפטר את אלעד בעקבות פניית בני הזוג נתניהו על רקע פרסום באתר שעורר את חמתם בנובמבר 2016. ב-28 באוגוסט 2018 הודיע אלעד על פרישתו ממשרת עורך וואלה! NEWS, לאחר כשנתיים בתפקיד. זאת לטובת מינויו למנכ"ל המיזם "בלוק TV", ערוץ טלוויזיה בנושא בלוקצ'יין.
לאלעד תואר ראשון בממשל ופוליטיקה מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
מסדר דיית הזהב

רקע

מסדר דיית הזהב היה עיטור צבאי אותו העניקו עבור אומץ לב, מנהיגות או פיקוד מופת בעת קרב.
המסדר הכיל שבע דרגות. חוגרים היו רשאים להתקבל לדרגות החמישית עד השביעית, נגדים לדרגות הרביעית עד השישית, קצינים זוטרים מהשלישית עד החמישית, קצינים אחרים מהשנייה עד הרביעית, וקצינים בכירים מהדרגה הראשונה עד השלישית.
בסך הכול הוענקו 1,067,492 עיטורי מסדר דיית הזהב, רובם בשתי הדרגות הנמוכות ביותר. ארבעים ואחת הוענקו בדרגה הראשונה ומאתיים ואחת בדרגה השנייה. בנוסף לעיטור קיבלו חברי המסדר אנונה לכל ימי חייהם, ובמשך שנה לאחר מותם קיבלה משפחתם את התשלום. אם נפטר האדם פחות מחמש שנים לאחר קבלת העיטור, קיבלה משפחתו את התשלום עד לסיום תקופת חמש השנים. 
מסדר דיית הזהב בוטל על ידי המפקד העליון של כוחות הברית של יפן הכבושה ב-1947.

עיצוב

תג המסדר מציג דיה זהובה, שליחת האלים לפי הניהון שוקי, שסייעה לקיסר ג'ימו להביס את אויביו. הדיה המוזהבת עומדת על כוכב בעל שמונה פינות עם שלושים ושתיים קרניים אדומות מצופות אמייל. מתחת לדיה צלובים שני מגני סמוראים, מצופים אמייל כחול, עם שתי חרבות צהובות צלובות בעלות ניצבי כסף. משני הצדדים מופיעים דגלים אדומים הנושאים את סמל השינטו. 
התג היה מצופה זהב בדרגות הראשונה עד החמישית, ומצופה כסף בשתי הדרגות הנמוכות ביותר. הוא היה תלוי על סרט בצבע כחול-ירוק בעל שוליים לבנים, והיה נתלה כאבנט על כתף ימין עבור הדרגה הראשונה, על הצוואר בדרגות השנייה והשלישית, ועל צד שמאל של החזה עבור שאר הדרגות.
הכוכב עבור הדרגות הראשונה והשנייה היה זהה לתג אך בעל קרניים אדומות וצהובות, ונענד על צד שמאל של החזה עבור הדרגה הראשונה, ובצד ימין עבור הדרגה השנייה.
ג'יימי וינסטון

ביוגרפיה

וינסטון נולדה בקמדן טאון שבצפון לונדון. היא בתם של השחקן ריי וינסטון ושל איליין מק'קוסלנד. יש לה שתי אחיות לויס (ילידת 1982), הבכורה שהיא זמרת ושחקנית, ואלי (ילידת 2001) הצעירה. וינסטון גדלה ברובע אנפילד שבלונדון, ולמדה בבית הספר "אנפילד קאונטי סקול". אחר כך המשפחה עברה לגור ברוידון שבאסקס, שם למדה בבית הספר ברנט מיל בעיר הארלו. בהמשך למדה משחק בהארלו קולג'. זמן מה למדה בבית ספר למשחק, אבל נשרה מהלימודים כדי לקדם את קריירת המשחק שלה בסרטים כגון "Anuvahood" ו-"Kidulthood".

קריירה

בקולנוע שיחקה וינסטון בסרטים "ילד טעון" (2004), "ילדה של אבא", "ילדים מתבגרים" (שניהם מ-2006), ו-"Donkey Punch" (מ-2008). בטלוויזיה השתתפה בסדרות "M.I.T.:Murder Investigation Team", "וינסנט" (לצדו של אביה), "Totally Frank", המיני-סדרה "Goldplated", "למות על הסט" ובסרט קצר בשם "Love Letters". היא לוהקה לפיילוט של הסדרה "Phoo Action", אבל הסדרה עצמה בוטלה לפני תחילת הצילומים.
וינסטון שרה קולות רקע עבור הלהקה של אחותה לויס. כשחקנית היא הופיעה בווידאו קליפ של הסינגל "When You Wasn't Famous" של להקת הסטריטס, בסינגל "Two Lovers" של The Twan, ובסינגל "Blind" של Hercules and Love Affair. באפריל 2009 כיכבה לצדו של אלפי אלן, החבר שלה באותה עת, בווידאו קליפ של הסינגל "Dust Devil" של להקת מאדנס.
ב-2008 הייתה וינסטון דוגמנית מסלול עבור ויויאן וסטווד. בפברואר 2009 הופיעה בשער המגזין "ארנה".
הופעת הבכורה של וינסטון בתיאטרון הייתה בהפקה מחודשת של המחזה "The Fastest Clock in the Universe" שהוצג בתיאטרון המפסטד, ובתיאטרון קורב בלסטר.
במרץ 2010 הוכרזה וינסטון כפטרונית של פסטיבל הקולנוע של האיסט אנד. וינסטון כיכבה בסרט המתח "Manor Hunt Ball" המבוסס על הרומן "The Most Dangerous Game" מאת ריצ'רד קונל.
באביב 2010 גילמה וינסטון את אנלי אלדרטון, אחת מחמש נשים שנרצחו באיפסוויץ' ב-2006, בדרמה של ה-BBC "חמש בנות". בקיץ 2014 שיחקה בתפקיד הראשי בדמות לורן בדרמה הקומית "After Hours" של ערוץ Sky 1.
ג'וזף מורגן

שנותיו המוקדמות

מורגן נולד בלונדון אך התגורר עם משפחתו בסוונסי במשך 11 שנים. לאחר מכן חזר ללונדון שם למד באוניברסיטה לאומנויות.

קריירה

בשנת 2004 כיכב בסדרה "הקס". לאחר מכן הופיע בסרט "אדון ומפקד" לצידו של ראסל קרואו. בשנת 2005 שיחק בסרט "אלכסנדר" לצידם של אנג'לינה ג'ולי וקולין פארל. בשנת 2007 שיחק בסדרה "דוק מרטין".
בתחילת 2009 החל לשחק את תפקידו של ניקולאוס בסדרה "יומני הערפד" של רשות השידור האמריקאית The CW. לאחר מכן שיחק בסרט "בני אלמוות" לצד הנרי קאביל.
ב-11 בינואר הודיעה רשות השידור The CW על סדרת ספין אוף לסדרה יומני הערפד שמתמקדת רק בערפדים של המשפחה המקורית ונקראת "המקוריים" פרק הפיילוט שודר ב-25 באפריל 2013 והעונה הראשונה של הסדרה בכיכובו של מורגן החלה באוקטובר 2013 וזכתה לאהדה רבה, עם סיום העונה הראשונה החלו הצילומים לעונה השנייה. בנוסף, ביים 3 פרקים מתוך הסדרה. 
אתר האינטרנט BuddyTV דירג אותו במקום ה-84 ברשימת 100 הגברים הסקסיים ביותר בטלוויזיה לשנת 2011, שנה לאחר מכן ירד בדירוג למקום ה-86. בשנת 2013 עלה מורגן בדירוג כאשר הגיע למקום ה-21 ברשימה. בשנת 2014 דורג במקום ה-37 ושנה לאחר מכן ירד למקום ה-41.

חיים אישיים

מורגן פעיל למען עמותת הצדקה הבריטית "Positive Women" .
ב-5 ביולי 2014 נישא לבת זוגו מזה שלוש שנים, פרז'ה וייט , אותה הכיר במהלך צילומי הסדרה "יומני הערפד".
מגדל נווה צדק

המבנה

המגדל מכיל 300 דירות. שטחה של כל קומה הוא כ-850 מטר רבוע ובה שלוש עד שלוש עשרה יחידות דיור. עשר הקומות הראשונות של המגדל הן כפולות. הדירות בקומות אלו מכילות קומת גלריה, כך שכל קומת גלריה מתפרסת מעל חצי דירה, ומשאירה בדירה שטח בגובה שישה מטרים שלכל רוחבו וגובהו חלון ענק.
במקביל להקמת המגדל, שיקמו היזמים מתחם רחב המשתרע מרחוב אילת בדרום עד לתוואי הרכבת ההיסטורי של קו יפו-ירושלים בצפון. מתחם זה מיועד להולכי רגל, והוא מחובר לשכונת נוה צדק בגשר העובר מעל תוואי הרכבת ההיסטורי, בדומה לגשר שלוש. כן שומרו ושופצו שלושה מבנים עתיקים במתחם. התוכנית תכלול הקמת פארק בן ארבעה דונמים, הבניין עצמו בנוי על שישה דונמים.
על אף מאמציהם של היזמים לשפר את תדמיתו של הבניין, בין השאר על ידי תוכניות שמטרתן שיפור סביבתו, נמתחה על הפרויקט לא מעט ביקורת ציבורית. המגדל אינו משתלב עם המרקם העירוני של השכונה ההיסטורית, אשר אמורה להכפיל את מספר תושביה בעקבות בנייתו. מאחר שהבניין הוא גורד שחקים בלב שכונה נמוכה המאופיינת בסמטאות צרות, נטען כי הוא יפגע באופי השכונה. כמו כן, הבניין מטיל צל גדול על חלקים נרחבים של השכונה במשך שעות רבות של היום.
ב-2 במרץ 2006, במהלך בניית המגדל, קרס עגורן אשר גרם למותם של שני בני אדם.
אתרים צלבניים בארץ ישראל

שרידי מבצרים וערים צלבניות בולטים בנוף ארץ ישראל, לבנון, ירדן וסוריה - עדות לתנופת הבנייה חסרת התקדים של שליטי ממלכת ירושלים ויתר המדינות הצלבניות. מדינות אלו התקיימו בזכות ארגון צבאי ייחודי, שנשען על צבא ומערכת ביצורים אדירה שהיא, כדברי פרופ' יהושע פראוור, "החלק המקורי והמרשים ביותר של היאחזות הצלבנים במזרח". הצלבניים שאבו את השראתם בבניה בעיקר מידע אדריכלי אירופאי, אך גם מידע ביזנטי ומוסלמי עשיר שנאסף במהלך מסעי הצלב. הצלבנים לא רק שתכננו ובנו מבצרים ומערכות ביצורים, המהווים סינתזה מוצלחת בין מערב למזרח, אלא גם התעלו על מוריהם ובנו מבצרים ובהם פתרונות מוצלחים, שהפכו בתורם לאבני בניין בסיסיות באדריכלות הצבאית האירופאית של ימי הביניים.
איזבל מבורבון

ביוגרפיה

איזבל הייתה הבת השנייה (והצאצא החמישי) של שארל הראשון מבורבון. ב-30 באוקטובר 1454 נישאה בליל לבן דודה, שארל, הרוזן משארולה. אלה היו נישואיו השניים של שארל. אשתו הראשונה, קתרין מוולואה, מתה כשהיה בן שלוש עשרה. שארל העדיף להינשא למרגרט מיורק, אבל בשל חוזה אראס בין הצדדים הניצים על השליטה בפועל בצרפת (בזמן שהשליט, שארל השישי, חולה במחלת נפש, לא היה מסוגל לנהל את ענייני המדינה), נאלץ הרוזן להינשא לנסיכה צרפתייה. למרות נתוני פתיחה אלה, הנישואין תוארו כמאושרים ובניגוד לאביו, פיליפ "הטוב", שהיה ידוע בהרפתקאות האהבים שלו, שארל היה נאמן לאשתו. 
ב-1459 עמדה איזבל, כסנדקיתו של ז'ואקים, בנו של הנסיך הכתר הצרפתי לואי ואשתו השנייה, קרלוטה מסבויה. לאחר שעלה לכס המלוכה של צרפת, נטש יורש העצר את אשתו בבורגונדי, תלויה לחלוטין בסיועה של איזבל. 
בתה, מארי, היא הצאצא היחיד של שארל הראשון שהצליח להגיע לגיל בוגר. איזבל מתה במנזר סן מיכל באנטוורפן, ככל הנראה משחפת. היא נקברה בקבר מפואר, שביטא את עושרו של בית בורגונדי ושנמצא כיום בקתדרלת אנטוורפן. בחלקת הקבורה שלה היו 24 דמויות ברונזה, של "אבלים" על מותה. אלה הוסרו במסגרת גל האיקונוקלאזם הפרוטסטנטי בארצות השפלה (ה-Beeldenstorm) בשנת 1566. חלק מן הדמויות נמצאו מאוחר יותר באמסטרדם ומוצגות כיום בריקסמוזיאום.
מדינות אדומות וכחולות (ארצות הברית)

מאז הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000, רוב המדינות של ארצות הברית מזוהות עם המפלגה הדמוקרטית או עם המפלגה הרפובליקנית. בארצות הברית, נהוג לכנות את המדינות שנוטות להעניק את האלקטורים שלהן למפלגה הדמוקרטית "מדינות כחולות" (וזאת מאחר שהצבע המזוהה עם המפלגה הדמוקרטית הוא כחול), ואת המדינות הנוטות להעניק את האלקטורים שלהן למפלגה הרפובליקנית "מדינות אדומות" (וזאת מאחר הצבע המזוהה עם המפלגה הרפובליקנית הוא אדום). בין הבחירות של שנת 2000 לנשיאות ארצות הברית עד לבחירות לנשיאות בשנת 2004, רק שלוש מדינות שינו את "צבען", ונכון לשנת 2012, 40 מתוך 50 מדינות הצביעו לאותה מפלגה בכל מערכות הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנים 2000, 2004, 2008, 2012 ו-2016.

תולדות המושג

לפני הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000, קוד הצבעים המסורתי היה כחול לרפובליקנים ואדום לדמוקרטים, וזאת לאחר שבשאר העולם אדום משמש צבע של תנועות השמאל וכחול משמש צבע של תנועות הימין. מקור לא ידוע טוען כי בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1976, השדרן ג'ון צ'נסלור הציג מפה באולפן החדשות של NBC בליל הבחירות. כאשר מועמד הדמוקרטי ג'ימי קרטר היה זוכה במדינה, המדינה שבה קרטר זכה הייתה נדלקת באדום. אם המועמד הרפובליקני ג'רלד פורד היה זוכה במדינה, המדינה שבה זכה הייתה נדלקת בכחול. 
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1984, הציגה חברת החדשות האמריקאית CBS השערה הפוכה מזו של NBC - כחול לדמוקרטים ואדום לרפובליקנים. במערכות הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנים 1980 ו-1984 הציגה חברת החדשות ABC את המפלגה הדמוקרטית בצבע כחול ואת המפלגה הרפובליקנית בצבע אדום. אף אחת מן המפלגות לא ייחסה את הצבעים שיוחסו לה כצבעה הרשמי עד לבחירות 2000 לנשיאות ארצות הברית. בנוסף לצבעי הכחול והאדום המיוחסים לשתי המפלגות הגדולות, הצבע הצהוב מיוחס למפלגה נוספת שמתמודדת בבחירות או למועמד עצמאי. לדוגמה המפלגה הליברטריאנית מזוהה עם הצבע הצהוב, וכמוה גם המפלגה הוויגית הייתה מזוהה עם הצבע הצהוב. 
המפלגה הירוקה מזוהה עם הצבע הירוק ומפלגת החוקה (ארצות הברית) מזוהה עם הצבע הסגול.

מדינות ואזורים המזוהים עם צבעים

רוב המדינות מזוהות באופן מסורתי עם צבע אדום או כחול מבחינה פוליטית. לדוגמה, אזור ניו אינגלנד מזוהה עם המפלגה הדמוקרטית ועם הצבע הכחול, ודרום ארצות הברית מזוהה עם המפלגה הרפובליקנית והצבע האדום. מדינות כמו יוטה, ויומינג, טקסס, אלבמה, קנזס, אוקלהומה הן מדינות אדומות, ומדינות כמו קליפורניה, הוואי, מרילנד, ניו יורק, רוד איילנד וקונטיקט הן מדינות כחולות.
אהרון קירשנבאום

אהרן קירשנבאום (1926 – פברואר 2016) היה פרופסור למשפטים בפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב ובמרכז הבינתחומי הרצליה. זוכה פרס ויילר מטעם הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, יוני 2005.

ביוגרפיה

קירשנבאום נולד ב-1926 בברוקלין למשפחת מהגרים, בשנת 1939 החל ללמוד בסמינר הציוני למורים במנהטן 'הרצליה' שם למד כשבע שנים, במקביל למד לתואר ראשון בברוקלין קולג', נישא לג'ודי פולק ב-1948, בהשפעת ידידו הרב זעליג אפשטיין החל ללמוד בישיבה האורתודוקסית 'תורה ודעת' שם למד כשש שנים, ב-1959 עבר ללמוד בישיבה יוניברסיטי אצל הרב יוסף דב סולובייצ'יק. במוסד זה למד כשלוש שנים, וב-1967 החל ללמוד באוניברסיטת קולומביה, שם קיבל דוקטורט במשפט רומי ב-1969. בקיאותו במשפט הרומי סייעה לו להבין את ההקשר ההיסטורי של כמה מהוראותיהם של חז"ל, וכן סיפקה בידיו כלי ניתוח תאורטיים בעלי תרומה מחקרית ייחודית. 
קירשנבאום היה בוגר בית המדרש לרבנים, בו קיבל דוקטורט במשפט עברי ב-1967. הוא עסק בהוראה אקדמית בתחום המשפט העברי. תחילת דרכו בהוראת התלמוד בבית המדרש לרבנים באמריקה, מוסד בו לימד משנת 1959 ועד שנת 1969; ב-1969 עלה לארץ ישראל ולימד כשנה וחצי משפט עברי באוניברסיטה העברית, ב-1971 עבר ללמד משפט עברי באוניברסיטת תל אביב ואף כיהן כיו"ר המסלול משפט עברי עד לפרישתו לגמלאות ב-1995. בשנת 1995 הצטרף למרכז הבינתחומי בהרצליה. הוא נפטר בשבט תשע"ו, פברואר 2016, בגיל 90. 
בנו הרב אברהם משה מכהן כמגיד שיעור בישיבת נחלת הלויים בנו הרב אפרים מכהן כרב קהילה בבית שמש. 
עוד בחייו ניזום הקמת מרכז הנושא את שמו, להקניית משאבים לחקר המשפט העברי.
לאחר פטירתו, הוענק לו "אות יקיר המשפט העברי".
פלאסה מאיור

פלאסה מאיור (בספרדית: Plaza Mayor) היא כיכר מרכזית במדריד, בירת ספרד.
צורת הכיכר מלבנית, אורכה 129 מטרים ורוחבה 94 מטרים. הכיכר מוקפת בבנייני מגורים בני שלוש קומות, בהם 237 מרפסות המשקיפות אל הכיכר. הכיכר כוללת תשע כניסות וממוקמת בסמיכות לכיכר מרכזית אחרת, הפוארטה דל סול. הכיכר שקטה באופן יחסי באמצע השבוע, והומה אדם בסופי השבוע.

היסטוריה

מקורה של הכיכר במאה ה-16, אז פנה מלך ספרד, פליפה השני לאדריכל חואן דה הררה, בבקשה לתכנן מחדש את אזור הפלאסה דל אראבל (Plaza del Arrabal) ששכנה במקום. דה הררה תכנן את הפלאסה מאיור בשנת 1581, אך הבניה לא החלה עד 1617, תחת שלטונו של המלך פליפה השלישי, שהפקיד בידי חואן גומז דה מורה את המשך הפרויקט.
הכיכר הנוכחית היא פרי יצירתו של האדריכל חואן דה ווילנואבה, שהיה אמון על בנייתה מחדש של הכיכר ב-1790, בשל מכת שריפות שפקדה את האזור. פסלו של פליפה השלישי, כשהוא רוכב על סוס, פרי עבודתו של ג'אמבולוניה מ-1616, הוצב במרכז הכיכר בשנת 1848.

שמות הכיכר

שמה המקורי של הכיכר היה Plaza del Arrabal - "כיכר הפרברים". ב-1812, בעקבות צו מלכותי, שונה שמן של כל הכיכרות המרכזיות בספרד ל-Plaza de la Constitución - "כיכר הקונסטיטוציה". בשנת 1814 סולקו מספרד הצרפתים ומונה שוב מלך מבית בורבון, ושמה של הכיכר שונה בהתאם ל-Plaza Real - "הכיכר המלכותית". שמה של הכיכר שונה שוב ל"כיכר הקונסטיטוציה" בתקופות שבין 1820 ל-1823, בין 1833 ל-1835 ובין 1840 ל-1843.
ב-1873 שונה שמה של הכיכר ל-Plaza de la República - "כיכר הרפובליקה". ב-1876, עם תחילת שלטונו של המלך אלפונסו השנים-עשר, שוב שונה שמה של הכיכר ל"כיכר הקונסטיטוציה" והוא נותר על כנו עד סיומה של מלחמת האזרחים הספרדית, אז קיבלה הכיכר את שמה הנוכחי.

שימושים

פלאסה מאיור שימשה מאז הקמתה לאירועים רבים ומגוונים ובהם שווקים, קרבות שוורים, משחקי כדורגל, הוצאות להורג פומביות, טקסי אוטו דה פה של האינקוויזיציה הספרדית ועוד. כיום ממוקמות תחת אכסדרות הכיכר חנויות מסורתיות, מסעדות ובתי קפה. הפלאסה מאיור היא אחד מאתרי התיירות המרכזיים של מדריד ועשרות אלפי תיירים פוקדים אותה מדי שנה.
Avast Antivirus

כלי אבטחה

הרשימה חלקית. מעודכן לגרסה החינמית של עדכון 4.8 של התוכנה:

הרשמה

ישנה האפשרות להוריד את המהדורה הביתית החינמית של !avast לתקופה של 60 יום ללא הרשמה, אולם לאחר 60 יום יש להירשם ולקבל רישיון (license key), מעין קוד, אותו צריך להזין לתוכנה על מנת להסיר את ההגבלה. הרישיון נשלח לדואר האלקטרוני מיד לאחר ההרשמה באתר הבית של התוכנה, ואותו צריך להכניס לתוכנה (עם הסיסמה נשלח גם הסבר בווידאו). כל 14 חודשים צריך לעדכן מחדש את הסיסמה; התוכנה בתום 14 חודשים מעדכנת את המשתמש שתמה תקופת השימוש ומציעה לשלוח סיסמה חדשה לתוכנה (ללא צורך בתשלום) לדואר האלקטרוני. לאחר קבלת סיסמה חדשה והכנסתה לתוכנה, התוכנה תהיה זמינה ל-14 חודשים נוספים וחוזר חלילה.
הוריקן מריה

התפתחות

מריה החלה כגל טרופי ב-16 בספטמבר, לאחר שלושה ימי ניטור על ידי המרכז הלאומי להוריקנים, ב-18 בספטמבר התחזקה להוריקן בקטגוריה 5. כאשר פגעה ביבשה בקטגוריה 5 הייתה זו הפעם השנייה שנרשמה בהיסטוריה (יחד עם 2007) עונת הוריקנים שבה פגעו ביבשה שני הוריקנים בעצמה 5. בנוסף מריה היא ההוריקן ה-10 שנמדד בהיסטוריה מבחינת עוצמה.
ב-19 בספטמבר הכתה מריה בדומיניקה עם רוחות של 260 קמ"ש ולמחרת, ב-20 לחודש הכתה בפוארטו ריקו עם רוחות של 250 קמ"ש ובדרגה 4. פוארטו ריקו הוגדר כולו אזור אסון לאומי על ידי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
עד ה-23 בספטמבר 2017 נרשמו 56 מקרי מוות ונגרם נזק רב המוערך במעל 50 מיליארד דולר.
מריה הכתה בפוארטו ריקו כשלושה שבועות אחרי הוריקן אירמה.
בתחילה, המקורות רשמיים קבעו כי רק מספר מועט של אנשים נהרגו בהוריקו: 112 איש, מתוכם: 64 בפוארטו ריקו, 31 בדומיניקה, 5 ברפובליקה הדומיניקנית, 4 בארצות הברית, 3 בהאיטי, 2 בגוואדלופ ו-3 באיי הבתולה האמריקאיים. לעומת זאת, מקורות שונים טענו שמספר ההרוגים הוא גבוה הרבה יותר.
ב-29 במאי 2018 פורסם מחקר של אוניברסיטת הרווארד בארצות הברית המעריך את מספר ההרוגים בפוארטו ריקו ב-4,645, פי 70 מהמספר הרשמי. במחקר נמתחת ביקורת על היעדר השקיפות של הרשויות בפוארטו ריקו ועל האופן בו העריכו את כמות ההרוגים.
באוגוסט 2018, פורסם רשמית כי 2,975 איש מתו בפוארטו ריקו,ו-65 בדומיניקה, דבר שהעלה את מספר ההרוגים ל-3,057 איש.
לאור הנזק שהסופה עשתה, לא ישתמשו יותר בשם "מריה" לתיאור הוריקנים נוספים.
אדם וייסהאופט

ביוגרפיה

נולד באינגולשטאט, שהייתה אז תחת שלטון נסיכות הבוחר מבוואריה. אביו, יוהאן גיאורג, שהיה פרופסור למשפטים, נפטר בעת היותו של אדם בן 5 והוא עבר לגור אצל סנדקו, שהיה אף הוא פרופסור למשפטים באוניברסיטת אינגולשטאט. וייסהאופט סיים בגיל 20 את לימודי המשפטים באוניברסיטת אינגולשטאט עם תואר דוקטור במשפטים (Doctor iuris). ב-1772 קיבל משרת מרצה למשפטים באותה אוניברסיטה ושנה לאחר מכן נישא.
ב-21 ביולי 1773 פרסם האפיפיור קלמנס הארבעה עשר בולה אפיפיורית, בה הורה על ביטול מסדר הישועים. כחלק מהשינויים הפרסונליים שנבעו מצו זה, מונה וייסהאופט כפרופסור למשפט קאנוני.

פעילויות בגלות

וייסהאופט קיבל מקלט בחצרו של ארנסט השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, חי בגותה וכתב סדרת עבודות על נְאוֹרוּת, ובהן "ההיסטוריה השלמה של רדיפות האילומינטי בבוואריה" (1785), "תמונה של נְאוֹרוּת" (1786), "התנצלות על האילומינטי" (1786) ו"מערכת משופרת של נְאוֹרוּת" (1787).
אדם וייסהאופט מת בגותה ב־18 בנובמבר 1830. הוא הותיר אחריו את אשתו השנייה, אנה מריה לבית סוזנהופר (Sausenhofer), ואת ילדיו נאנט, שרלוט, ארנסט, קארל, אדוארד ואלפרד. וייסהאופט נקבר ליד בנו וילהלם, שמת לפניו בשנת 1802.
בצלאל אשכנזי

תולדות חייו

על שנותיו הראשונות של רבי בצלאל כמעט ואין ידוע דבר. אביו עלה לארץ ישראל מאשכנז, והתיישב בירושלים או בצפת. באותה תקופה נולד רבי בצלאל. אחד מרבותיו באותה תקופה הוא רבי ישראל די קוריאל (מחכמי צפת במאה ה16, וסבו של רבי ישראל נג'ארה). לאחר מכן ירד אביו, מסיבה לא ידועה, למצרים והשתקע שם. במצרים למד רבי בצלאל אצל הרדב"ז, שהיה רבה הראשי של הקהילה שם. לאחר שעלה הרדב"ז לארץ ישראל, החליפו רבי בצלאל בהנהגת הקהילה במצרים.
בעקבות מאבק שערך רבי בצלאל לטובת הקהילה כנגד אדם שבא להשתרר על הקהל, הוא נאלץ לעזוב ולעלות לארץ ישראל. בירושלים נתקבל בכבוד רב ונבחר לעמוד בראש הקהל, הן מצד קהילת הספרדים והן מצד קהילת האשכנזים. רבי בצלאל היה בקי בשפת השלטון וידע לייצג את הקהילה היהודית בפני השרים. ניסה להציל את בית כנסת הרמב"ן מידי הערבים אולם לא הצליח בכך. כמו כן שלח שליחים, ואף יצא בעצמו למצרים, סוריה וטורקיה כשד"ר כדי לאסוף כספים לצורכי הקהל, בדמשק התקין מגביות שנתיות קבועות לטובת ירושלים ומינה גבאים מיוחדים לשם כך. הרבה לעסוק גם בהשכנת שלום בין העדות השונות בקהילה.
נפטר בערך בשנת 1594.

מוצאו

לאור העובדה שחונך בשיטה הספרדית על ידי רבנים ספרדים, וסגנון כתיבתו הספרדי, הדעות על מוצאו חלוקות. בשער חיבורו שהודפס לאחר פטירתו מוזכר אביו כאחיו של הרב יצחק בצלאל'ס, הרב של כל אשכנז. מנגד, הרב יום טוב צהלון, בהתייחסו לפסיקתו של הרב אשכנזי, שדרשה לחייב את האשכנזים בירושלים להשתתף בהוצאות שהטילו השלטונות העות'מאנים על יהודי העיר, כתב "כי באמת לא יעלה על לב לומר שחכם אחד ספרדי יגזור גזרות על חכמי אשכנז", כשכוונתו לרב אשכנזי. לדידו של אליאב שוחטמן, הביטוי "חכם אחד ספרדי" הוא רב המשמש כרבו של ציבור ספרדי, ללא קשר למוצאו. לפי החוקרת ד"ר שלי אלקיים, היה מוצאו של הרב אשכנזי חצי ספרדי וחצי אשכנזי.

חיבוריו

חיבורו העיקרי של רבי בצלאל הוא 'שיטה מקובצת', או "אספת זקנים". בחיבור זה אסף פירושי הראשונים על מסכתות הש"ס וסידרם. כמו כן, נדפסו בשם זה הגהותיו לתלמוד, בעיקר על סדר קדשים שבו נוסחת הגמרא משובשת ביותר, והגהותיו על פי כתבי יד שהיו ברשותו וכמו כן הגהותיו שהגיה מדעתו הרחבה, מהוות עזר רב ללומדים. בהוצאת מכון עוז והדר הוציאו לאור את מסכת בכורות על פי נוסחת רבנו בצלאל אשכנזי, דבר המלמדנו על חשיבותו של החיבור.
רבי בצלאל היה מגדולי המשיבים בתקופתו. תשובותיו נאספו ונדפסו עוד בחייו.

תלמידיו וחבריו

תלמידו החשוב והמפורסם ביותר היה רבי יצחק לוריא, הלא הוא האר"י הקדוש. כמו כן, נודע גם תלמידו רבי שלמה עדני, בעל פירוש 'מלאכת שלמה' על המשנה.
המשורר הנודע רבי ישראל נג'ארה היה חברו הטוב. במות רבי בצלאל, ספד לו: "איש אלקים קדוש, עסקן ורב פעלים. מציל עשוקים ומנהיג גדול".
איגוד המבקרים האמריקני

איגוד המבקרים האמריקני (באנגלית: The National Society of Film Critics או בקיצור NSFC) הוא האיגוד המאחד את כל מבקרי הקולנוע בארצות הברית. חלקו המשמעותי של המבקרים מגיע מניו יורק ומלוס אנג'לס.  
האיגוד מחלק מדי שנה פרסים לסרטים המצטיינים של השנה, כפי שעושים איגודי המבקרים האזוריים שבארצות הברית. מאז ה-4 בינואר 1967 מחולקים הפרסים, כשחלק ניכר מן הזוכים בקטגוריית הסרט הטוב ביותר הם סרטים זרים. רק ארבעה סרטים זוכי פרס הסרט הטוב ביותר מטעם איגוד המבקרים האמריקני זכו בפרס המקביל בטקס האוסקר האמריקני.
אשר סילפן

ביוגרפיה

אשר סילפן נולד בעיירה סאנוק (Sanok) שבפולין. לאחר מלחמת העולם השנייה למד באוניברסיטת רומא פילוסופיה ומדע המדינה. את תואר הדוקטור קיבל בשנת 1951. בשנת 1952 עלה לישראל יחד עם אשתו מריסה.
לאחר עלייתו לארץ עסק בהוראה כמרצה בחוגים לפילוסופיה ולמדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. הרבה לכתוב מאמרי מערכת בעיתוני ישראל, ואף כתב מספר ספרים הקשורים לפילוסופים מאסכולת פרנקפורט כמו גם על ההתמודדות היהודית-ישראלית עם השואה. אחד מספריו, "פילוסופים מול פני השואה", זכה להערכה מרובה ונמנה מבין ספרי לימוד הפילוסופיה החשובים שפורסמו בישראל. לצד פעילותו האקדמית היה מבין מקימי האגודה למדעי הרוח והחברה הישראלית.
אשר סילפן נפטר בכ"ב באדר ב' תשנ"ה, 1995, בתל אביב ונטמן בבית העלמין קריית שאול.
בלכתו הותיר אשה ושני ילדים.
יוסי בירן

שירותו הצבאי

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני. בגולני עבר בירן הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה בגדוד 12 (ברק). במלחמת יום הכיפורים לחם בירן כקצין המבצעים של הגדוד בקרבות הבלימה והתקפת הנגד כנגד הצבא הסורי ברמת הגולן וכן בקרב ההבקעה לרמה הסורית. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בחטיבה. בירן לחם במלחמת לבנון. בהמשך המלחמה פיקד על גדוד 12 ונפצע במהלך הקרבות בביירות.  בשנים 1984-1985 פיקד בירן על בא"ח גולני ובשנים 1990-1992 על  מחוז חיפה במערך העורף בדרגת אל"ם. לאחר פרישתו משירות צבאי עבד כיועץ ארגוני.
סמואל כהן

ביוגרפיה

סמואל תיאודור כהן נולד ב-21 בינואר 1921 בברוקלין, ניו יורק ללזרוס וג'ני כהן, יהודים אוסטרים שהיגרו לארצות הברית. בגיל 4 עבר עם משפחתו ללוס אנג'לס.
בשנת 1943 סיים לימודים לתואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. לאחר מכן התגייס לצבא ארצות הברית ונשלח למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס להמשך לימודים בתחומי המתמטיקה והפיזיקה.
בשנת 1944 נקרא להצטרף לצוות פרויקט מנהטן, שם חישב צפיפויות נייטרונים בצוות הפצצה איש שמן.
לאחר המלחמה החל ללמוד על מנת להוציא דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי אך בשנת 1947 נשר כדי להצטרף לתאגיד ראנד, שם חקר נושאים כמו עוצמה של פליטה רדיואקטיבית מנשורת גרעינית.
בשנת 1958, עיצב כהן את פצצת הנייטרון בעבודה למען המעבדה הלאומית לורנס ליוורמור , על פי רעיון שעלה לו בעת ביקור בסיאול בשנת 1951, לאחר שבתיה נהרסו קשות במלחמת קוריאה.
בשנת 1969 עזב את עבודתו בתאגיד ראנד, והתמקד בחקר וכתיבת מאמרים בנושא פצצת הנייטרון.
במהלך שנות ה-90, ניסה כהן לעורר את המודעות לסכנת החומר שכינה "כספית אדומה", וטען שבברית המועצות יוצרו כ-100 פצצות אטום זעירות, ובמהלך מלחמת המפרץ טען כי צבא עיראק תחת סדאם חוסיין מחזיק בכ-50 מהן בהן ישתמש על כוחות הקואליציה כשיגיעו לבגדאד.
ב-28 בנובמבר 2010 נפטר כהן בביתו שבלוס אנג'לס, קליפורניה, שבועיים לאחר שהוסר גידול סרטני מקיבתו.
M66

היסטוריה

M66 התגלתה על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה ביחד עם הגלקסיה השכנה M65 והוכנסה על ידיו לקטלוג מסיה ב-1 במרץ 1780 כשהוא מתאר אותה כערפילית עמומה מאוד סמוכה ל-M65. ויליאם הרשל צפה בה ב-12 באפריל 1784 ותיאר אותה כערפילית בהירה עם צורה לא סדירה ומרכז בהיר יותר. ב-1830 צפה בה ג'ון הרשל וציין שיש לה צורה מאורכת.
עד היום נצפו ב-M66 ארבע סופרנובות, שתיים מהן הגיעו לדרגת בהירות 12 בשנים 1973 ו-1989 ושתיים עמומות יותר נצפו בשנים 1997 ו-2009.

תצפית

M66 נמצאת כ-2.8 מעלות דרומית מזרחית לכוכב θ (תטא) באריה וכ-2.6 מעלות צפונית-מערבית לכוכב ι (יוטא) באריה, מעט מזרחית לקו המחבר את שני הכוכבים. כשליש מעלה ממערב לה נמצאת M65 ו-NGC 3628 נמצאת כשני שלישים מעלה מצפון לה. עם בהירות מדרגה 8.9 נחוץ טלסקופ על מנת לראותה, טלסקופ חובבים מספיק כדי להבחין בה ולראות שצורתה מאורכת מעט, אבל רק בצילום ארוך חשיפה דרך טלסקופ מקצועי ניתן להבחין שזו גלקסיה ספירלית ובאורכה המלא - כ-9 דקות קשת. גודל זוויתי זה ממרחק של 35 מיליון שנות אור שקול לרדיוס של כ-95,000 שנות אור. הזרועות הספירליות של M66 נראות מעוותות, ככל הנראה בהשפעת כוחות הכבידה של הגלקסיות השכנות. גם מרכז הגלקסיה הוא בעל צורה מעוותת ולא עגולה כמו ברוב הגלקסיות הספירליות. 
ההסחה לאדום של אור הגלקסיה מראה ש-M65 מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-730 קילומטר בשנייה.