google/wiki40b huggingface dataset:
Viasat Nature

1994-1996:TV6

בשנת 1994 השיקה Kinnevik את ערוץ TV6 כמעין "ערוץ משלים" ל-TV3. הערוץ היה אז "ערוץ לנשים".
בין התוכניות ששודרו בערוץ הייתה תוכנית ההרצאות האמריקאית ריקי לייק, תוכניות העוסקות ברפואה, סרטים, ואופרות סבון כגון תחנת הרופאים, כוח ותשוקות, שושלת ודיפלומטיה גבוהה.  
הפקות בודדות ומעטות הופקו בידי הערוץ עצמו. במהלך היום שידר ערוץ הקניות TVG בערוץ. 
בשנת 1996 השיקה Kinnevik את הערוץ Sportkanalen, אשר שידר בערוץ TV6 במהלך סופי שבוע. 
ב -1997 הורדו גם Sportkanalen וגם TVG ובמקום זאת התחיל   Playboy TV לשדר בערוץ במהלך הלילה. 

1998-2002: TV6 Nature World ו- TV6 Action World

ב-2 בפברואר 1998 שינה הערוץ את שידוריו והפך לערוץ המשדר תוכניות טבע בין השעות 6-9 בערב וסדרות פעולה וסרטים בשעות 9 עד חצות.
בסוף שנות ה-90, ניקלודיאון, ששידר בעבר עם ערוץ ZTV, החל לשדר בערוץ TV6 במהלך היום.

2002-2005: Viasat Nature ו- Viasat Action

בשנת 2002, הערוץ שינה את שמו ל-Viasat Nature ו-Viasat Action, אם כי השם TV6 המשיך להתקיים במידה מוגבלת. 
בשנת 2003, 1,784,000 שוודים (21% מהאוכלוסייה) יכלו לראות את הערוץ בתשלום. בסך הכל, צופים השוודים בממוצע בערוץ 0.6 דקות ביום.

2005-2015: Viasat Nature

ב-1 באוקטובר 2005 שינתה Viasat Action ל-Viasat Crime והתאחד עם ערוץ Viasat Crime. כתוצאה מכך שידורי תוכניות הטבע הורחבו משמעותית. 
ב-1 בפברואר 2007 הפסיקה ניקלודיאון את שידוריה בערוץ ושידורי הטבע הורחבו משמעותית. כתוצאה מכך שודרו תוכניות טבע משעה 6 בבוקר עד 8 בערב ומ-8 בערב עד חצות שודרו תוכניות פשע.

2015-הווה: Viasat Nature

ב-10 בנובמבר 2015 בוצעו שינויים נוספים בערוץ. לאחר שעלה ערוץ טלוויזיה ייעודי לסדרות טלוויזיה, הפסיק Viasat Crime את שידוריה בערוץ. כמו כן חלק משידוריו הועברו ל-Viasat Series ו-TV8.
ערן ניב

קורות חייו

ניב, בנם של אהרון ויוסיפה, נולד וגדל בקיבוץ ארז, שהוריו, יוצאי הפלמ"ח, נמנו עם מייסדיו. התגייס לצה"ל בשנת 1989, התנדב לצנחנים במסלול בני משקים ושובץ בגדוד 50. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בעת שסיים את קורס המ"כים, הושלמה העברת מסלול בני המשקים מן הצנחנים לחטיבת הנח"ל, והוא מונה למפקד כיתה בגדוד 932. לאחר מכן יצא לקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד ושימש כמפקד מחלקה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד 932. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 50. לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט נח"ל בין השנים 1997–1999, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בסיום תפקידו יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2001 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 931, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. שבוע וחצי לאחר שהגדוד בפיקודו תפס קו בגזרת חברון אירע הפיגוע בציר המתפללים. ניב הוזעק במהלך הפיגוע מביתו, לאחר חילוץ הנפגעים, ארגן כוח מאולתר בקרבת זירת הקרב, והחל באיגוף המחבלים עד לחיסולם. בתפקיד זה שירת עד שנת 2003. בהמשך שימש כקצין אג"ם של אוגדת איו"ש בין השנים 2003–2005. לאחר מכן שירת כראש ענף מערכות מידע באגף התקשוב, ובמקביל כמפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי בין השנים 2005–2007.
ב-14 במאי 2007 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אפרים, תפקיד בו שירת עד 22 בנובמבר 2009. בהמשך מונה למפקד חטיבה 55, ובמקביל למפקד קורס פו"ם ברק במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה בין השנים 2009–2010. ב-8 בנובמבר 2010 מונה למפקד בה"ד 1. במהלך התפקיד יזם תוכנית לחיזוק המוכנות המנטלית של הצוערים, לאפשרות כי יופתעו על ידי האויב, המתבססת על "תאוריית הברבור השחור". את תפקידו סיים ב-14 ביולי 2013. לאחר מכן יצא ללימודים בבריטניה. בספטמבר 2014 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש חטיבת כוח האדם בזרוע היבשה, ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2017. ב-13 בספטמבר 2017 מונה למפקד אוגדת איו"ש, ושימש בתפקיד זה עד 22 בספטמבר 2019.
ב-5 באוגוסט 2019 הוחלט על מינויו לראש חטיבת שיטות לחימה וחדשנות (חטיבת השילו"ח) באגף התכנון.
ניב נשוי לחגית ואב לשלושה. בעל תואר ראשון בלוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן ובעל תואר שני בביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה.
מוצב דלעת

מוצב דלעת - היה מוצב צה"ל על תל דבשה שברכס עלי טאהר שממזרח לנבטיה, בדרום לבנון.

היסטוריה

המוצב הוקם ב-1982 לאחר פלישת צה"ל ללבנון במלחמת לבנון הראשונה ], לאחר מספר חודשים נבנה מוצב חדש יותר, והמוצב המקורי נקרא "מוצב דלעת הישן". מוצב דלעת נהרס בשנת 2000 בצורה יזומה על ידי צה"ל ביציאת צה"ל מלבנון. 
המוצב הוקם ב-1982 על ידי גדוד הנדסה (מילואים). המוצב נועד לאפשר שליטה ותצפית על העיר השיעית נבטיה וסביבותיה שממערב לה ועל אזורים ממזרח לרכס (לכיוון עיישיה). עם נסיגת צה"ל לרצועת הביטחון ב-1985, המוצב הפך חלק מקו המוצבים הקדמי של צה"ל, שיצר את "הקו האדום" - גבולה הצפוני, הבלתי רשמי, של רצועת הביטחון. לפני כן, מי שישב במוצב זה קודם היו גדוד חה״ן.
המוצב היה הצפוני ביותר של צה"ל ברכס עלי טאהר – מצפון לו שכנו שני מוצבי צד"ל, גמבה וברוש, ומדרום לו שכנו שלושת מוצבי צד"ל, הדס, מנצוריה וולנסיה. בשנות ה-80 היו במקום היתקלויות עם חוליות פלסטיניות ושיעיות, אך בתחילת שנות ה-90 הארגון השיעי חזבאללה הפך לאויב העיקרי של צה"ל בלבנון. מוצב דלעת - שהיה הקטן מבין כל מוצבי צה"ל ברצועת הביטחון - הפך לאחד המוצבים המסוכנים ביותר עבור חיילי צה"ל, וספג מתקפות רבות.
שמו של המוצב נודע לציבור הרחב אחרי "אירוע דלעת" הראשון ב-29 באוקטובר 1994, אז הצליחו להגיע למוצב לוחמי חזבאללה, תקעו דגל על אחת הסוללות וזרקו מטען לתוך עמדת התצפית (עת"ף). חיילי התצפית שהיו אמורים להיות בעמדות בצד המערבי, ובניגוד לחיילי החי"ר לא הוכשרו כלוחמים, עזבו את העמדות בזמן ההתקפה ואנשי החזבאללה ברחו ללא פגע. זמן קצר לאחר תקיעת הדגל נהרג החייל אלמוג קליין באחת העמדות של המוצב מאש חזבאללה. ההתקפה צולמה על ידי חזבאללה, ושידור הסרט והפך את תקיעת הדגל מאירוע חסר משמעות, להישג הסברתי גדול של הארגון. 
במוצב היו שני צוותי תצפית ,אחד מערבי לכיוון נבטיה, והשני מזרחי שצפה לכיוון מרג' עיון כגיבוי למוצבים באותו אזור. בנוסף היה ממוקם בקביעות צוות שהפעיל מכ"ם "קשת", מכ"ם קרקעי נייד, שנועד לעקוב אחר תנועת כוחות אויב בלילה.
ביוני 1996 התרחש במקום אירוע "בז", בו נתקל כוח מארב של פלחה"ן נח"ל בחולית חזבאללה דרומית למוצב, בעיקול שכונה "בז". באירוע נפגעו כל 13 חיילי הכוח, וחמישה נהרגו. 
ב-4 בפברואר 1997 התרחש אסון המסוקים. מסוק עמוס לוחמים בדרך למוצב דלעת התנגש באצבע הגליל במסוק אחר שהיה בדרך לבופור. בהתרסקות – תאונת האוויר הקטלנית בתולדות צה"ל – נהרגו כל 73 הלוחמים ואנשי חיל האוויר שהיו על המסוקים. התאונה הובילה להקמת ארגון המחאה "ארבע אמהות" שפעל ליציאת צה"ל מלבנון.
בעת הנסיגה מלבנון, בליל 25 במאי 2000, פונה המוצב ופוצץ על ידי פלוגת פלנ"ט נח"ל בפיקוד רן כהנא, בדומה לשאר מוצבי צה"ל ברצועת הביטחון.
'Cryin

רקע

השיר יצא כסינגל ביוני 1993, שנכלל באלבום האולפן ה-11 של הלהקה "Get a Grip". הוא נכתב על ידי סטיבן טיילר וג'ו פרי חברי הלהקה בשיתוף עם המוזיקאי טיילור רודס. הסינגל הגיע למקום ה-12 במצע הבילבורד הוט 100 ולמקום ה-17 במצעד הסינגלים הבריטי. השיר היה למצליח ביותר של הלהקה באירופה. בארצות הברית הגיעו מכירות השיר לזהב, לאחר מכירת 600,000 עותקים של הסינגל.

וידאו קליפ

הוידאו קליפ לשיר בוים על ידי מרטי קולנר. בקליפ השתתפו אליסיה סילברסטון, סטיבן דורף וג'וש הולווי. בעקבות השתתפותה בקליפ עלתה סילברסטון לתודעת הציבור והשתתפה לאחר מכן בשני וידאו קליפים נוספים של הלהקה.
בקליפ נראים לסירוגין חברי הלהקה וסילברסטון המגלמת נערה.
הקליפ זכה להצלחה רבה בערוץ MTV, היה לאחד המובקשים ביותר, וזיכה את הלהקה במספר פרסי וידאו קליפים של MTV בהם פרס וידאו קליפ של השנה, ובחירת הצופים.
קוקטייל חנקן נוזלי

התקרית בלנקסטר

הנזקים שטמונים בשתיית קוקטיילי חנקן נוזלי זכו לפרסום בגלל תקרית שהתרחשה באנגליה. ב-4 באוקטובר 2012 נערה כבת 18 אושפזה בבית החולים בעקבות כאבי בטן חזקים וקוצר נשימה לאחר ששתתה קוקטייל חנקן נוזלי במסיבת יום ההולדת שלה בבר בלנקסטר. הצוות הרפואי ביצע בה גסטרקטומיה שבמהלכו קטעו את קיבתה כדי להציל את חייה.
יהודה ליב גורדין

רבי יהודה ליב גורדין (לעיתים: גורדון; תרי"ג, 1853, רציצה - י' באייר תרפ"ה, 4 במאי 1925, שיקגו) היה רב וראש ישיבה ליטאי-פולני, רבן של ערים שונות בבלארוס ובפולין, ובסוף ימיו רבה של לומז'ה, על שמה הוא מכונה הגאון מלומז'א.

ביוגרפיה

נולד לרב מאיר אברהם אבא גורדין בעיירה רציצה שבמחוז ויטבסק, למד בילדותו אצל הרב המקומי, רבי ירחמיאל זיסקינד כץ, ולאחר שנעשה בר מצווה, עבר ללמוד בעיר סוויר, אצל הרב משה דנישבסקי. הוא עסק בתחומים תורניים רבים, ולמד כאוטודידקט את השפה הרוסית. נישא לחיה אסתר שרה בת ר' אלכסנדר מלר.
בהיותו בן 24, נפטר רבה של מִיכַלִישׁוֹק (בכתיב יידי: מיכאַלישאָק, בליטאית: Mikališkis) שליד וילנה, באימפריה הרוסית, הרב יהודה לייב הכהן קורליצר, ובצוואתו הורה למנות תחתיו את הרב גורדין. הוא כיהן ברבנות זו תשע שנים, ובתרמ"ו, 1886, עבר לכהן כרב בעיר אוגוסטוב הסמוכה לביאליסטוק, שהייתה אז חלק ממחוז סובאלק. למרות היותו מרקע "מתנגדי", היה מקובל גם על יהודיה החסידים של אוגוסטוב, ואף חיבר ספרון ברוסית בשם "מהי החסידות?" לבקשת אנשי ממשל רוסיים שקיבלו הלשנות רבות של מומרים בגנות החסידות. ספר נוסף שכתב באותה תקופה, אף הוא ברוסית, בשם "מהו התלמוד?", נכתב לבקשת נחום סוקולוב כמענה להתקפתו על התלמוד של אנטישמי פולני בשם גרודשצקו, שפרסם ספר בשם "מסתרי התלמוד". ספרו זה של ריל"ג שימש מאוחר יותר את ההגנה במשפט בייליס.
כהונתו כרבה של אוגוסטוב הסתיימה בתרנ"ז, 1897, אז עבר לכהן כרבה של אוסטרוב מזובייצקה כרב מוסכם על חסידים ומתנגדים, לאחר תקופה ארוכה של מחלוקת על זהות הרב בין החסידים בהנהגת הרב בן ציון אוסטרובר, והמתנגדים בהנהגת הרב דוב בריש שפירא בנו של רבי יהושע יצחק שפירא המכונה "רבי אייזיל חריף". מאחר שהיה "מתנגד" מוכר, ומאידך התפרסם כמי שבקי בתורת החסידות ואף הגן עליה, יכל לאחד תחת הנהגתו את שני הזרמים בעיר. ברבנות אוסטרוב כיהן שבע שנים עד תרס"ד, 1904.
בתרס"ד נבחר לכהן כרבה של סמרגון, הוא הקים בה ישיבה, בה למדו כמאתיים תלמידים, ובראשה העמיד את הרב זלמן יוסף אשינובסקי. הוא נשאר כמנהיגה הכללי של הישיבה, ומסר בה שיעורים מעת לעת. בסמרגון הוציא לאור את ספר דרשותיו "דגלי יהודה" ואת ספר השו"ת "דברי יהודה". בכסלו תרס"ח נפטרה אשתו חיה אסתר שרה. באותה שנה יצא לאור ספר נוסף שלו בשם "תשובות יהודה" ובו ניהל ויכוח עם רבי אברהם בורנשטיין מחבר "אבני נזר", האם קיים דין כתיבה כסדרן, גם על חלק מאות. בעקבות פולמוס זה הוציא אחד מתלמידי ה"אבני נזר" ספר המבהיר את עמדת רבו ומשיב לטענות הרב גורדין, ושמו "מלחמות יהודה".
בתרע"ג, 1913 נבחר לכהן כרבה של לומז'ה, זמן מה לאחר מינויו פרצה מלחמת העולם הראשונה והוא עסק בצרכי יהודי העיר מול שלטונותיה המתחלפים. כשנכבשה לומז'ה בידי הגרמנים, למד גרמנית ברמה שאיפשרה לו לנהל שיחה עם נציגי הצבא בעיר, וכך עשה גם בפולנית עם תחילת השלטון הפולני. כרבה של העיר גילה אחריות גם לישיבת לומז'ה ובשנת 1925 נסע לשיקגו כדי להתרים נדיבים עבור הישיבה.
הופעתו בשיקגו, כשהוא נושא את נאומיו באנגלית, עשתה רושם על היהדות החרדית בשיקגו, והם בחרו למנותו כרבה הראשי של שיקגו. הוא הסכים לקבל על עצמו את המינוי, אך בעודו מתכונן להיכנס למשרתו זו, חלה ונפטר בשיקגו בי' באייר תרפ"ה, 4 במאי 1925. הוא נקבר בהלוויה המונית בשיקגו.
עמוד הקלון

עמוד הקלון היה אמצעי ענישה מקובל בעולם העתיק ובימי הביניים עבור עבירות פעוטות יחסית. עמוד הקלון היה סד עץ או טבעת מתכת שריתקו אדם לעמוד או מקום מסוים, בדרך כלל מקום ציבורי מרכזי. מטרת הקשירה הייתה לבייש את הנקשר ולאפשר לעוברים ושבים לעשות בו כרצונם מבלי שהוא יוכל להתגונן.
עונש זה הוטל גם על אישים ידועים, למשל: דניאל דפו כתב בשנת 1702 חיבור פוליטי סאטירי בו טען בשבחם של ה"נון קונפורמיסטים" ובעד הסובלנות. מאמרו התפרש כפגיעה בערכיה של הכנסייה האנגליקנית, ודפו הושלך לכלא למשך שנה, וגם נכבל לעמוד הקלון בפומבי במשך שלושה ימים, כל יום במקום אחר.

ענישה בקהילות היהודיות

עמוד הקלון היה מקובל גם כאמצעי ענישה בקהילות יהודיות, אמצעי שהופעל על ידי מוסדות הקהילה כנגד בני קהילה סוררים. בבתי כנסת ישנים, כמו בית-הכנסת בפשיסחא (Przysucha), ניתן לעיתים לראות את שרידי עמודי הקלון שכונו בשם "קונה", "קונֶע" או "קונא".
לא רק אנשים נענשו בקשירה לעמוד הקלון, היו גם ספרים, שנידונו לשריפה והוצגו תחילה בעמוד הקלון, בקונא.
ברבו נמציאנו

חייו

נמציאנו נולד בשם Benjamin Deutsch (בנימין דויטש), בן למורה בבית הספר היהודי של גאלאץ. 
אביו מת כשהוא היה בן 10, לכן נאלץ לעבוד מגיל צעיר בכל מיני עיסוקים.
ראשית פרסומו היה בכתב העת של גאלאץ, Înainte ("אֶנאַינְטֶה" = קדימה). ב-1904 פרסם שירים ומאמרים בכתבי עת רומנים רבים תחת שם העט Luca Zimbru (לוקה זימברו) ובכתבי עת יהודים תחת השם "אשכנזי". ב-1908 הופיע בגאלאץ, תחת הנהלתו, כתב העת הספרותי Pagini libere (עמודים חופשיים). 
הוא תרגם שירה ופרוזה, יצירות של ויקטור הוגו, גתה, לסינג, טורגנייב, ניקולאוס לנאו, טולסטוי, פאול הייזה, אליעזר שטיינברג, יעקב גרופר ועוד. בעיתונות היהודית תרגם שירה תחת שם העט "ב. אשכנזי".
הוא מת ממחלת השחפת.
בנובמבר 1941 פורסמו ברחבי רומניה, שתי כרזות, מטעם השלטונות, שנשאו את הכותרת "Scriitori evrei" (סופרים יהודים). בכרזות פורסמה רשימת 42 שמות של סופרים בשפה הרומנית, שמות המקור (עבור אותם סופרים שהשתמשו בשם עט או שהחליפו את שמם) שלהם, שמות הוריהם ומקום לידתם הספרים מפרי עטם שראו אור. הכרזות הודיעו על איסור מכירת ספרי הסופרים היהודים בחנויות (פרט לחנויות של יהודים) והצגתם או השאלתם בספריות למיניהן ובמוסדות אחרים. ברבו נמצאנו, שנפטר יותר מעשרים שנה לפני כן, נכלל ברשימה.
נמציאנו, בעצמו יליד גאלאץ, איפיין את העיר באחד משיריו במילים: "Galaţi, oraş cumplit de negustori" (גאלאץ, עיר איומה של סוחרים).
Good Girl Gone Bad Live

ביקורת והצלחה

דעות המבקרים על המופע היו חלוקות. הם שיבחו את המופע, את השירים ואת הרקדנים, אם כי היו גם ביקורות שליליות כלפי דברים טכנים כמו זוויות הצילום. ה-DVD הגיע לעשרייה הפותחת ב-9 מדינות, בהן ארצות הברית, שם הגיע למקום ה-6 ואף הגיע למעמד זהב עם מכירות של 50 אלף עותקים.
בשווייץ ובאוסטרליה הגיע למקום הראשון, ובאוסטרליה אף הגיע למעמד פלטינה עם מכירות של 15 אלף עותקים.

רקע והוצאה

לאחר יציאת אלבומה השלישי Good Girl Gone Bad, יצאה ריהאנה לסיבוב ההופעות "Good Girl Gone Bad Tour" על מנת לקדם את האלבום. זהו היה סיבוב ההופעות הבין לאומי הראשון שלה לאחר שסיבוב ההופעות הקודם שלה היה בתחומי צפון אמריקה בלבד. ב-6 בדצמבר 2007 קיימה ריהאנה הופעה במנצ'סטר שבאנגליה. אותה הופעה צולמה באופן מקצועי ויצאה במסגרת ה-DVD.
ב-9 ביוני 2008 יצא ה-DVD באופן רשמי. במספר מהמדינות בעולם הוא פורסם בתאריכים מאוחרים יותר, כמו למשל בבריטניה ובגרמניה. בחלק מהמדינות הוא יצא גם בפורמט של הורדה דיגיטלית.
שושנה צינגל

ביוגרפיה

שושנה צינגל נולדה בהוד השרון. אביה היה נצר לשושלת הרבי מקוצק. בנעוריה התגוררה צינגל עם משפחתה בברוקלין שבניו יורק. בספטמבר 1971 היא חזרה לישראל והתגייסה לצה"ל. במלחמת יום הכיפורים שירתה בדובר צה"ל. כיום שושנה צינגל מתגוררת בראשון לציון.
שושנה צינגל היא בת הדור השני לשואה והדבר מתבטא בכמה מספריה, שעוסקים בדור השני והשלישי לשואה. היא מוסמכת האוניברסיטה העברית במדעי הרוח. יש לה תואר שני בספרות אנגלית, תואר ראשון בפילוסופיה ותעודת תרגום כתבי מדע. בשנים 1978–1989 פרסמה רשימות ב"מעריב", ב"הארץ" ועוד. כן פרסמה רשימות באנגלית במסגרת השירות לעיתונות של ההסתדרות הציונית ותרגמה ספרים. ספרה "מסע אל תוך עצמנו - בני ניצולי השואה מדברים" הומלץ ב-1986 בחוזר מנכ"ל משרד החינוך. זהו הספר התיעודי הראשון על הדור השני לשואה שיצא לאור בישראל. לשושנה צינגל בן יחיד, יובל בורסוצקי, מהנדס תוכנה.
פוליאקובים

עלילה

יעל פוליאקוב היא שחקנית וידוענית ישראלית, בתו של ישראל פוליאקוב (פולי), שהיה חבר בשלישיית הגשש החיוור ואחד מהקומיקאים החשובים בישראל. משפחת פוליאקוב היא משפחה מיוחדת ומורכבת. האם, שוש, בעלת לשון חדה ומחוספסת, מבלה רוב הזמן עם בנה הבכור של יעל, יונתן, והוא בערך הבן אדם היחידי שיש לו עמה קשר עמוק. ליעל שני אחים, אריאל ואיתמר, איתם היא נמצאת רוב הזמן בוויכוחים ועימותים. ליעל אכפת רק מעצמה, למורת רוחם של אחיה ואמה. יש לה בעל, אלעד, אשר נענה לצרכיה בכל הזדמנות, והיא עצמה, מבלה וחיה את החיים. בעונה הראשונה, עומדת סוגיית מכירת הבית של אמם, ששווה כסף רב. לאחר חילוקי דעות בין האחים, סכסוך גדול בין יעל לאיתמר שנפתר רק באמצע העונה השנייה והמון מתחים, מוחלט שהבית לא יימכר. בעונה השנייה, משפחת פוליאקוב לא משתנה בהרבה: לשוש, מוצע תפקיד בתוכנית פיילוט לצד אודטה ומרגלית צנעני, יעל מעוניינת לקנות בית יקר, וצפויה להיוולד אחות שלישית ליונתן ורפאלה. בסוף העונה השנייה, לאחר מפגש עורכי הדין של המשפחה בענייני הכספים, יעל מקבלת צירי לידה ומובלת אל בית החולים, לאחר מכן שוש פוגשת אישה העונה לשם ג'ניפר פוליאקוב ששואלת אותה אם פולי לא סיפר לה עליה, ובכך מסתיימת העונה.
לואי סעדי

לואי סעדי היה טרוריסט פלסטיני ומפקד ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בצפון יהודה ושומרון. הוא נהרג על ידי צה"ל ב-2005.

פעילות

סעדי נעצר ב-1999 ושוחרר ב-2004 במסגרת עסקת טננבאום עם חזבאללה, הוגדר כ"המשוחרר הבכיר ביותר בעסקת טננבאום".
סעדי היה אחראי לפיגוע במועדון הסטייג' בתל אביב במהלכו נרצחו חמישה אזרחים ונפצעו עשרות אחרים, לפיגוע בקניון השרון בנתניה שבו נרצחו חמישה אזרחים ונפצעו עשרות, לפיגוע הירי בחרמש בו נרצח אזרח, ולשיגור מכונית התופת לשבי שומרון.

מותו

בערב ה-23 באוקטובר 2005 נכנסו כוחות דובדבן, נחשון ונח"ל למחנה הפליטים נור א-שמס הסמוך לטולכרם, בעקבות מידע על פגישה בין פעילי טרור באזור, שתכננו על פי החשד פיגוע בתחומי ישראל. 
בעת הגעת הכוח הסמוי למחנה זוהה המבוקש ברכב, במהלך ניסיון החטיפה מהרכב פתח פלסטיני חמוש באש לעבר הכוח וממנה נפגעו באורח קל לוחם וקצין מהכוח הסמוי.
הכוח השיב אש והרג את היורה, בכיר בארגון הפת"ח. במהלך הפעילות נורתה אש על הכוח מאחת הסמטאות במחנה, הכוח השיב אש והרג גם את היורה השני.
לאחר שהכוח הבחין בחמוש שניסה לברוח במכונית פתח עליו הכוח באש והרג גם אותו.
כאשר הכוח חיפש את גופת המחבל בסמטה הוא לא מצא אותה, אולם מאוחר יותר כאשר הכוח החל להרוס בית אשר בו הסתתרו חמושים, נמצאה בבית גופתו של לואי סעדי.
בפעולה נהרג גם עוזרו מאג'ד אלאשקר, גם הוא פעיל בג'יהאד האיסלמי.
לאחר האירוע התבטא מפקדת חטיבת אפרים, אלוף-משנה אהרון חליוה: "הכוח של דובדבן שפעל הלילה הפגין אומץ לב יוצא דופן. גם החייל שנפצע פעל בצורה יוצאת דופן". 
על המבצע המורכב והחתירה המהירה למגע של הלוחם שנפצע קיבלה הפלגה המבצעת מיחידת דובדבן הצטיינות מאת אלוף פיקוד מרכז.
MorphOS

MorphOS היא מערכת הפעלה למחשב, דמוית-AmigaOS.
היא משלבת מוצרים קניינים, ומבוססי קוד פתוח, בשביל המעבד בעל סט הפקודות PowerPC, של לוח האם Pegasos, מאיצי ה-PowerUP הנמצאים בשימוש מחשבי Amiga, וסדרות של מוצרים שבפיתוח חברת "פריסקייל סמיקונדקטור", המשתמשים בקושחת Genesi, כולל EFIKA, ו-mobileGT.
ליבת המערכת מבוססת על המיקרו-ליבה Quark, הקניינית, למרות שמספר ספריות, וחלקים נוספים, הם קוד פתוח, כמו שולחן העבודה Ambient.
מ-MorphOS גרסה 2.4, ה-Mac Mini G4, של אפל נתמך אף הוא, ומהפצת MorphOS 2.5, ו- MorphS 2.6, המודולים של eMac, ו-PowerMac G4, נתמכים בהתאמה. בהפצת MorphOS 3.2 נוספה תמיכה מוגבלת ל-PowerMac G5.
ברכת האדמה

תוכן

"ברכת האדמה" הוא האפוס של עובד האדמה המסור יצחק ואשתו אינגיר המקימים יחדיו, בלב אחד האזורים המוריקים והמבודדים ביותר של נורווגיה, את אחוזתם הדלה "סילנארה". הזמן עובר, השנים חולפות, ולאחר הולדתם של הבנים אלישע וסיברט, נולדת בתם הראשונה. כאשר מבחינה אינגיר כי לילדה ישנה "שפת ארנבת" שסועה, כפי שיש לה עצמה, היא ממיתה אותה כדי שלא תסבול מחיצי החברה הלעגנית.
הדבר מתגלה, אינגיר מושמת במשך שש שנים במאסר בעיר רחוקה, ושם נולדת בתה השנייה. ימים אלו, בהם היא מבלה בכלא, הם לה הכרות ראשונה עם אנשים עירוניים, והיא לומדת מהם את גינוני החברה על הטוב והרע שבהם. כאשר היא משתחררת וחוזרת לביתה, אשר הורחב מאז צאתה עשרות מונים, יצחק מתקשה להכירה: היא תופרת במקום לעבוד בשדה, מבקשת ממנו טבעות זהב, נחה ארוכות בצהריים, דורשת משרתת ועוד. כאשר היא מבחינה כי אלישע, שגדל והיה כבר לגבר צעיר, חכם דיו כדי לעבוד בעיר, היא שולחת אותו לעבוד כפקיד בבית המהנדס. אלישע משחית את נפשו, מבקש סכומי כסף עצומים מהוריו, הולך אחר בנות העיר ונעשה ל'עירוניסט' של ממש. סיברט לעומתו נותר בבית יחד עם אביו, ועוזר לו במשק הגדל מיום ליום מתוך שמחה אמיתית של עבודת אדמה טהורה. 
עם הריחוק מהעיר הסואנת ומתוך הקרבה לשקט שמעניקה לה האחוזה, נעשית אינגיר דתייה אדוקה, מצטרפת במלא המרץ לעבודה בשדה, ואף מנסה לגרום לאלישע לחזור לדרך האמונה – אך ללא הועיל. בעוד היבולים פורחים, הבקר מתרבה, ו"סילאנרה" הופכת למעצמה אזורית בזכות התמקדותו של יצחק בחיי האדמה ללא פניות מיותרות, אלישע נאלץ לחזור הביתה לאחר שכילה את כל כוחותיו בעיר. הוא לא מוצא את עצמו בחווה, ומתוך רתיעה של ממש נמנע מעבודת כפיים. יצחק קונה עבורו בית-ממכר (שלא ברצון), אך במקום להשתקע בעבודה החדשה שוקע אלישע בתהליך דקדנטי הרסני שמוביל אותו לעוגמת נפש מהורהרת ולמאיסה בחיים. "אלישע אינו מתעניין במיוחד בנערות... ייתכן כי מעולם לא השתוקק לאהוב ממש... אדם מוזר מאוד בין אנשי האחוזות: אדון בעל ידיים ענוגות של פקיד, שנוטה כמנהג הנשים אחר תפנוקים, ומתהלך עם מטרייה וערדליים... הוא חי באווירה מלאכותית ואיבד את דרכו. מכל מקום, הוא עומד לפנינו – חלוש, אדיש, חסר-תאווה. היה עליו לקנא בכל גבר שבין האיכרים, אבל גם לכך לא מצא כוח." אלישע מחליט לנסוע לאמריקה, ממנה הוא לא ישוב עוד. הרומן נחתם בדמות בה נפתח, ביצחק, הזורע בשדות כשהוא שרוי בהרמוניה מושלמת עם הטבע ועם החיים. "הוא מפריח את השממה מטבעו, והוא איכר מכף רגל ועד ראש. אדם קדמון – שקם לתחיה ומביא אתו בשורה לעתיד, אדם מהתקופה הראשונה לעבודת-האדמה. הוא ידוע מאוד, מניין שנותיו הוא תשע מאות שנה [כאדם הראשון], אבל הוא בן זמננו."
יבגני פרלשטיין

ביוגרפיה

יבגני פרלשטיין נולד בז'יטומיר, אז בברית המועצות. הוא התחיל להתאמן בשחמט בצעיר בהדרכת אביו שהיה מאמן שחמט. כבר בגיל 10 הוא השתתף בתחרות השחמט הראשונה. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 המשפחה היגרה לארצות הברית.
בשנת 2000 הוא ניצח באליפות ארצות הברית בשחמט לנוער עד גיל 20. בשנת 2003 הוא ניצח בתחרות בניו יורק.
פרלשטיין השתתף במספר תחרויות.
בשנת 2005 הוא היה רביעי במונטריאול (אחרי ויקטור מיכלבסקי).
בשנת 2006 ו-2009 הוא ניצח בתחרות שנערכה בלובוק (ארצות הברית) (בן פיינגולד סיים במקום השני).
בשנת 2016 במנצ'סטר הוא סיים שלישי (אחרי אלכסנדר לנדרמן שסיים שני).
פרלשטיין פרסם מספר ספרים על שחמט.
רינת ישראל

רינת ישראל הוא סידור תפילה שיצא לאור לראשונה בשנת תש"ל (1970), בהוצאת מורשת, בעריכת ד"ר שלמה טל. הסידור מותאם לציבור הדתי לאומי ונפוץ בציבור זה.
הסידור יצא לאור ביוזמה משותפת עם משרד החינוך, ונערך מתוך כוונה להקל על תלמידים וצעירים להתמודד עם הסידור והתפילה.
הסידור מתאפיין בטיפוגרפיה מאירת עיניים, הכוללת שימוש בגופן "פרנק-ריהל" המודרני יותר, סימון הבדלים בין תנועות שונות, הטעמת מילים, חלוקה לפרקים ולחטיבות וביאור מילים קשות. כמו כן, יש בו ציון מקורות לפסוקים ולקטעי תפילה. בהדפסת הסידור נמנעו מהדפסת קטעים שונים בגדלים שונים של אותיות, ללא קשר לחשיבותם.
חלק מן הסידורים הקודמים שימרו כמה נוסחים יחד, אחד בגוף הטקסט והשני בסוגריים. כדי למנוע בלבול בין נוסחאות הכריע כאן העורך והותיר נוסח אחד בלבד. בסידור רינת ישראל נוסח ספרד, הוכרע על פי רוב לנקוט כסידור אדמו"ר הזקן.
לסידור נוספו תפילות לשלום המדינה, לשלום חיילי צה"ל, ליום העצמאות וליום ירושלים, כפי שנקבעו על ידי הרבנות הראשית לישראל או שנתקבלו בקרב הציבור הדתי לאומי.
במסגרת סדרת רינת ישראל יצאו לאור סידורים בנוסח ספרד, נוסח אשכנז, נוסח הספרדים (מכונה: 'עדות המזרח'), וכן מחזורים, הגדה של פסח, סליחות וקינות לתשעה באב. במחזורים הוצאו רוב הפיוטים ממקומם בסדר התפילה, בהתאם למנהג הרווח בארץ ישראל לא לאמרם, והודפסו בסוף הכרך. הסידור התקבל בתפוצה רחבה בבתי הכנסת של הציבור הדתי-לאומי ובחינוך הממלכתי-דתי.
בקרב הציבור החרדי הסידור כמעט ולא נמצא בשימוש, בשל גישתו הציונית.
בשנת תשע"ו יצאה מהדורה מחודשת של הסידור בנוסח ספרד בעריכת הרב יואל קטן. לראשונה מופצת גם מהדורה דיגיטלית שלו (לשימוש לא מסחרי). בניגוד למהדורות הקודמות, במהדורה זו נוספו לסידור ספר תהילים וסדר סליחות לתעניות.
האיגוד למען תוצרת הארץ

האיגוד למען תוצרת ארץ ישראל היה איגוד, שמטרתו לשכנע יהודים בישראל ומחוצה לה, לקנות מוצרים תוצרת ישראל, כדי לחזק את הישוב היהודי בארץ ישראל.

ארגונים ואגודות

במשך המאה העשרים קמו כמה וכמה אגודות למען תוצרת הארץ, הם עשו תעמולה וההסברה חינוכית לרעיון תוצרת הארץ. במיוחד היה פעיל "האיגוד למען תוצרת הארץ".
בשנת תרצ"ו (1936) קרא המרכז למען תוצרת הארץ לישיבת באי כוח מוסדות וארגונים מחוגים שונים של היישוב. בהם הוחלט על "שלושים ימי תוצרת הארץ". בהם יתגייסו כל שדרות היישוב על מוסדותיו מפלגותיו, וארגוניו לשם הגברת הקניה והמכירה של פרי תוצרתנו בתעשייה ובחקלאות.
ביולי 1936 נערכו טקסים כפתיחה למפעל הימים בתחומי הנוער.

בטקס נקראה "מגילת תוצרת הארץ": 
אנשי העבודה והמלאכה בכפר ובעיר שולחים את דברם זה לילדי ישראל, שלומכם ישגה. זרענו וגם קצרנו נטענו וגם בצרנו, מלאו כדינו חלב סלינו - ברכת האדמה, עמול עמלנו בסדנא ובבית החרושת, נעל עשינו לרגל וכסות לעור. ועתה שמור וזכור! שמרו וזכרו תנובת שדותינו ופרי עצינו, מלאכת ידינו ופרי עמלנו! ולקחתם לכם משלכם מעמל אחיכם.
— מאורעות תרצ"ו. חבס, ברכה, עמ' 595
אחת מפעילויות הארגון הייתה לשכנע יהודים בישראל ומחוצה לה לקנות אתרוגים תוצרת הארץ.
רבה הראשי של ארץ ישראל הראי"ה קוק תמך ברעיון קניה מתוצרת הארץ.
אלוורו סיזה

אלוורו ז'ואקים דה מלו סיזה ויאיירה (Álvaro Joaquim de Melo Siza Vieira; נולד ב-25 ביוני 1933) הוא אדריכל פורטוגלי זוכה פרס פריצקר, הידוע בסגנונו הפואטי אשר מגשר בין הסגנון המודרני ובין מוצאו הים-תיכוני שממנו הוא מושפע. רבות מעבודותיו הזכורות מצויות בפורטוגל וחלק נכבד מהן בעיר פורטו.

ביוגרפיה

סיזה נולד במטוסיניוש הסמוכה לפורטו. הוא סיים את לימודיו בבית הספר לאמנויות יפות של אוניברסיטת פורטו בשנת 1955. כבר שנה קודם לכן השלים את בניית הפרויקט הראשון שלו, ארבעה בתים בעיר הולדתו; והקים את משרדו העצמאי בפורטו. סיזה הצטרף לסגל בית-הספר ולימד בו בין השנים 1966 ו-1969, וכן בשנת 1976. במקביל לכך הוזמן כמרצה אורח באוניברסיטאות נחשבות בעולם ובהן הארוורד, אוניברסיטת פנסילבניה והאקול פוליטיק נסיונל בלוצרן.
בין שלל עבודותיו, ידועות במיוחד אלו שייצגו את הביתן הפורטוגלי בתערוכות אקספו 98' שנערכה בליסבון ואקספו 2000 בהנובר. לפי דבריו, סגנונו מושפע מזה של האדריכל המקסיקני הנודע לואיס ברגאן.
תערוכתו הגדולה הראשונה בארצות-הברית עלתה בשנת 1987 ביוזמתו של דיקן בית הספר לעיצוב באוניברסיטת הארוורד, האדריכל הספרדי רפאל מונאו. בשנת 1992 זכה סיזה בפרס האדריכלות החשוב ביותר, פרס פריקצר, כהכרה בעבודת השימור והתכנון ברובע ההיסטורי של העיר ליסבון.