מבצע פליפר

מבצע פֿליפֶּר (Operation Flipper; ידוע גם כ-Rommel Raid) היה מבצע פשיטה של הקומנדו הבריטי במלחמת העולם השנייה על  מפקדתו של פילדמרשל ארווין רומל, מפקד קורפוס אפריקה של כוחות הציר בצפון אפריקה. המבצע לא השיג את יעדו העיקרי.
מועד הפשיטה נקבע ללילה שבין 17 ל-18 בנובמבר 1941, ערב המִתקפה הבריטית הגדולה – מבצע צלבן (Operation Crusader). הפשיטה נועדה לשבש את יכולות הפיקוד והשליטה של האויב. הכוח שביצע את הפשיטה כלל בעיקרו לוחמים של  קומנדו 11 ("הסקוטי") בפיקוד לויטננט קולונל רוברט לייקוק ולויטננט קולונל ג'פרי קִיז (Geoffrey Keyes). שני המפקדים ורוב הלוחמים היו ותיקי הקרב על כרתים והקרבות על נהר הליטני במערכה בלבנון בקיץ 1941. 
"מבצע פליפר" נחל כישלון. רומל כלל לא פעל מן המפקדה ששימשה יעד לפשיטה. ג'פרי קִיז, מפקד הכוח התוקף, נהרג בהיתקלות הראשונה. נפילתו החישה את קריסת המבצע. רוב הלוחמים נפלו בשבי, פרט לשניים שנספו ולשלושה שהצליחו להימלט ולחבור לכוחות בעלות הברית.

התכנון

המבצע תוכנן במפקדת הארמייה השמינית החל בחודש אוקטובר 1941 ויעדיו המוצהרים היו מפקדות ומתקני קשר של האיטלקים והגרמנים באזור  קירֶנֶה, כ-400 ק"מ בעומק שטח האויב. בתוכניות לא נזכר פילדמרשל ארווין רומל במפורש, אולם היה ברור שהריגתו או לכידתו היו לב הפעולה. הרוח החיה בייזום המבצע היה מייג'ור ג'פרי קיז, בנו הבכור של אדמירל הצי רוג'ר קיז. ג'פרי קיז השתתף בתכנון הפעולות מראשיתן, הוביל את כוח הפשיטה והסתער בראש חוליית התקיפה. היעד המרכזי – המפקדה הגרמנית בסידי ראפע שבשולי העיר בֵּידָה ליטוֹריָה שבקירנאיקה – נבחר על סמך דיווחיו של סרן ג'והן (ג'וֹק) האסלדֶן (Haselden), איש קבוצת המדבר ארוכת הטווח (LRDG), שחדר לאזור קודם לכן לאיסוף מודיעין. הכוח התאמן לקראת המבצע באלעמריה שבקרבת אלכסנדריה במהלך החודשים אוקטובר ונובמבר.

מהלך המבצע

הכוח, שמנה בראשיתו 59 איש, יצא מאלכסנדריה ב-10 בנובמבר בשתי צוללות – "טוֹרבּיי" (Torbay), בה רוכזו האנשים בפיקוד קִיז, ו"טאליסמן" (Talisman) שנשאה את אנשי לייקוק. הנחיתה מן הים בוצעה בסירות גומי מתקפלות של יחידת SBS ("שרות הסירות המיוחד") בלילה שבין 14 ל-15 בנובמבר בחוף ח'שׁם אלכּלבּ. האסלדן הנחה את הנחיתה באיתות מן החוף.
באזור התחוללה סערה יוצאת דופן. הים געש והפריקה נמשכה מעבר למתוכנן. הפַּלגה של לייקוק התקשתה בנחיתה. הסירות התהפכו, ורוב הלוחמים חזרו בשחייה לצוללת. רק שבעה הצליחו להגיע עמו אל החוף. מתוך כלל הכוח שבשתי הצוללות הגיעו לפעולה 34 לוחמים. חלקם, בפיקוד לייקוק, נשארו בנקודת המפגש בחוף לאבטחה וגם בציפייה לנחיתת לוחמים נוספים. 
קִיז הוביל את הכוח הפושט לפעולה תוך צמצום יעדי התקיפה ומספר החוליות ותוך מחסור בציוד חיוני בתחמושת ובמזון. צוותי הכוח הפושט הופחתו לשניים בלבד. אחד, בן 17 לוחמים נועד לפשיטה על המפקדה של רומל בבידה ליטוריה, והשני, בן 7 לוחמים, בפיקוד לוטננט רוֹי קוּק – לחבלה במתקן תקשורת בצומת קירנה. האסלדון ואנשיו היו אמורים לנתק את קווי הטלפון והטלגרף בגיזרה שממערב ליעד.
אחרי התארגנות קצרה החל הכוח בפיקודו של קיז לעשות את דרכו במעלה המדרונות של ג'בּל אלאַח'דר לעבר היעד המרכזי, שהיה במרחק כ-30 ק"מ מן החוף וברום כ-550 מ'. ההליכה הייתה בחשכת הלילה ובגשם זלעפות. בשעות האור הסתתרו הלוחמים במערות ובחורבות נטושות. בשלב מסוים סירב מורה-הדרך המקומי להמשיך להנחות את הלוחמים בדרכם, והניווט נעשה בעזרת מפה איטלקית, מצפן וכוכבים שהתגלו מבעד לקרעי העננים. כל אלה גרמו להאטה ניכרת של ההתקדמות. למזלם נתקלו הלוחמים בסֶנוּסִים שסייעו להם במציאת דרכם.
הפשיטה על בניין המפקדה הגרמנית החלה בלילה השלישי, בין 17 ל-18 בנובמבר, קרוב לחצות. הכוח בפיקוד קיז התחלק לשלוש חוליות: אחת לתקיפה והשתיים הנותרות – לאבטחה ולחיפוי. הלוחמים חדרו ללא קושי למתחם המפקדה. על פי הגרסה הרשמית, קיז פרץ ראשון לתוך הבניין, נכנס לאחד החדרים שבהם שהו גרמנים, השליך רימון יד, אך נהרג תוך התכתשות עם השומר הגרמני. במהלך חילופי האש הקצרים נורה סגנו, קפטן רוֹבּין קמפּבּל, ברגלו ובכתפו, ובלית ברירה העביר את הפיקוד לסרג'נט ג'ק טֶרִי. המקום התעורר לחיים. יתרון ההפתעה פג. טֶרִי אסף את הלוחמים והורה על נסיגה. קמפבל הושאר מאחור, שכן לא ניתן להוליכו על רגלו המרוסקת. הלוחמים, חוץ מאנשי צוותו של קוּק, הצליחו להגיע לאזור המפגש בחוף, אך מזג-האוויר הסוער מנע חילוץ דרך הים. כשהגלים שככו, כבר היה מאוחר מדי: האויב כיתר את הפושטים. לייקוק הורה על הימלטות, איש לנפשו. הצוללת "טוֹרבּיי" שהתה כל העת בסביבת החוף בציפייה לחילוץ הלוחמים והחלה את השיט בחזרה לבסיסהּ, בלעדיהם, רק בצהרי יום 21 בנובמבר.

אחרית דבר

רוב הלוחמים נתפסו, חלקם כשהם פצועים. שלושה בלבד, ובהם רוברט לייקוק, הצליחו לחבור לכוחות בעלות הברית אחרי שבועות ארוכים של נדידה במדבר. האסלדון וצוותו השלימו את משימתם וחברו ליחידתם בנווה המדבר סיווה ללא פגע. מלבד קיז נספה במבצע לוחם שטבע בעת הנחיתה מן הצוללות.
המבצע היה מועד לכישלון בעיקר בגלל מודיעין לקוי ואף מוטעה. תכליתו לא הושגה. יעד הפשיטה לא שימש כמפקדתו של רומל, אלא כמפקדה עורפית שעסקה בלוגיסטיקה. רומל לא היה אמור להימצא במקום. שבועות אחדים לפני כן העביר את מפקדתו לטוברוק, סמוך לחזית. יתר על כן, רומל אף לא שהה בצפון אפריקה במועד הפשיטה. פרטי המבצע מובהרים במחקרים מאוחרים, שבהם נערכו ניתוחים פרטניים של מהלכיו לאור מסמכים ועדויות, כולל אלה של האויב. מתוכם עולה, בין היתר, שמסכת הפעולות אינה תואמת לגמרי את הגרסה הרשמית. הביקורת על המבצע, כחוכמה שלאחר מעשה, מדברת על גודש משימות, ציוד בלתי מספיק, תיאום גרוע ושימת לב מועטת לחילוץ.
למרות כישלונו בהשגת מטרתו נחרת מבצע פליפר בתודעה כמופת לתעוזה. הוא רומם את הרוחות והמריץ את הפעולות מעבר לקווי האויב, שבהן נודעו הבריטים לתהילה.
ג'פרי קִיז נקבר על ידי הגרמנים, בפקודת רומל, בטקס צבאי מלא בחצר הכנסייה הקתולית בעיר בידה ליטוריה, בצד חלליהם.
על חלקו בפשיטה עוטר קיז בצלב ויקטוריה והועלה לדרגת לויטננט קולונל.
אחרי מפלת הגרמנים בצפון אפריקה הועברו עצמותיו לבית העלמין הצבאי הבריטי בבנגאזי ונקברו תחת מצבה צבאית בריטית תקנית.
ניסיון נוסף לחטוף את רומל נעשה ב-18 ביולי 1944 בצרפת על ידי חוליית קומנדו של SAS (Operation Gaff). הלוחמים שכבר הוצנחו בשטח נאלצו לזנוח את התוכנית משהוברר כי רומל נעדר ממפקדתו אחרי שנפצע בהתקפה אווירית ימים ספורים לפני כן.

המתורגמן הארצישראלי

קורפורל אבישלום דרורי, יליד תל אביב (1915) ותושב פרדס חנה, השתתף במבצע פליפר כמתורגמן. דרורי למד בעברו באוניברסיטה האמריקנית בביירות שבלבנון ואף היה חניך בית-הספר לטיסה אלמאזה בקהיר, שלט באנגלית ובערבית וידע מעט גרמנית ואיטלקית. כאחד ממתנדבי ארץ-ישראל גויס דרורי ליחידת הקומנדו 51. במערכה על הליטני בקיץ 1941 השתתף ביחד עם לוחמי קומנדו 11 בניתוק כבלי הטלפון בגיזרת ביירות-צור. בתחילת נובמבר 1941 צורף לכוח הפשיטה של מבצע פליפר בפיקוד לייקוק וקיז והתאמן עם אנשיהם. בדרך מן הנחיתה בחוף ועד ההגעה ליעד צעד עם קיז בראש הכוח כשהוא מקשֵר בין מפקדו לבין מורי-הדרך המקומיים. בפשיטה גופה פעל כאחד מששת לוחמי חוליית התקיפה. לאחר הנסיגה נלכד בידי כוח שיטור איטלקי. עד חודש יוני 1942 נחשב לנעדר. בעקבות פלישת בעלות הברית לאיטליה והסכם שביתת הנשק הועבר מן השבי האיטלקי לשבי הגרמנים. דרורי שוחרר אחרי כשלוש וחצי שנים, כאשר הצבא האדום הגיע ב-23 אפריל 1945 למחנה (‏Stalag ‎IV-B) בברנדנבורג שבו הוחזק. הוא שב למשפחתו בארץ-ישראל ביולי 1945. בשובו מסר דו"ח על חלקו בפשיטה.