הוצאת זרע לבטלה

הוצאת שכבת זרע לבטלה (בראשי תיבות: שז"ל) הוא מונח הלכתי המתייחס לשפיכת נוזל זרע שלא במסגרת יחסי מין עם אישה (ביאה). המשנה והתלמוד מדריכים להימנע ממצבים העלולים לגרום להוצאת זרע לבטלה, בין על ידי אוננות ובין בקרי לילה. ספר הזוהר מחמיר מאוד ביחסו להוצאת זרע לבטלה.
בשיח ההלכתי מכונה הוצאת זרע לבטלה גם בשם "פגם הברית", והדרכים להימנע מחטא זה קרויות "שמירת הברית". חזרה בתשובה מחטא זה קרויה "תיקון הברית".

בתורה שבעל פה

על אף שאיסור האוננות אינו מפורש בתורה, ההלכה ומסורת התורה שבע"פ רואות בה עבירה גדולה. התלמוד מדמה את האוננות לאיסורים כמו "לא תנאף" או "ונשמרתם מכל דבר רע". היחס אל הזרע הוא כאל חי בפוטנציה, ואל האוננות כמעין רצח שבו האדם מחסל את בניו הפוטנציאליים. היו כאלו שסברו שאיסור האוננות הוא תת-איסור של גילוי עריות, כיון שבו מגלה אדם את ערוות עצמו]. מכל מקום, קיום יחסי מין שאין בהם פוטנציאל רבייה, כגון עם נשים הרות, עקרות או מבוגרות, אינו נחשב להוצאת זרע לבטלה. מכאן ניתן ללמוד שהמונח "זרע לבטלה" אינו מכוון לבטלה מהולדה אלא פשוט לבטלה "שלא לצורך", כלומר שלא במהלך קיום יחסי מין עם אישה.

הגדרת המעשה

עיקר האיסור בהוצאת זרע לבטלה הוא כשנעשה במכוון. עם זאת גם קרי לילה נחשב לחיסרון כשהוא נובע מהרהור עבירה.
בספרות ההלכה דנים בשאלות הלכתיות רבות סביב איסור הוצאת זרע לבטלה: למשל, האם מותרת הוצאת זרע באוננות שנועדה לאפשר בעקיפין פרייה ורבייה, לשם בדיקה רפואית או להפריה מלאכותית וכדומה.

שמירת הברית

על פי התלמוד הירושלמי, מראה העיניים הוא המוביל לחטא הוצאת זרע לבטלה, כפי שמובא גם במסכת נדרים: "כל הצופה בנשים - סופו בא לידי עבירה".
על מנת להימנע מהוצאת זרע לבטלה, קבעו חכמים כי על אדם להימנע מנגיעה באיבר מינו, גם בעת בדיקה אם נפלט זרע (לצורך בדיקת טהרה), ולדעת רבי אליעזר אפילו אחיזת איבר המין לצורך פעולת ההשתנה שקולה להבאת מבול לעולם. במסכת שבת מסופר על רבי יוסי, אשר נמנע לצורך שמירת הברית אפילו ממבט באיבר מינו ומהכנסת ידו אל מתחת לאבנט.
מקור נוסף בתורה שבו תולים חז"ל עניין זה הוא: "כִּי תֵצֵא מַחֲנֶה עַל אֹיְבֶיךָ - וְנִשְׁמַרְתָּ מִכֹּל דָּבָר רָע"  ממקור כללי זה, חז"ל לומדים הלכות רבות בעניינים מגוונים הקשורים לתפיסתם את הרע. בין היתר "שלא יסתכל אדם באשה נאה ואפילו פנויה, באשת איש ואפילו מכוערת". מקור זה אינו אלא אסמכתא, שכן לא פורש בו האיסור באופן קונקרטי, ופשטו של הפסוק הוא כפרשנות הספרי (קי"ט) ובעקבותיו הרמב"ן והמלבי"ם, שמדובר בעבירות חמורות הקשורות בעיקר לשדה הקרב.
במניין המצוות של ספר החינוך נמנית מצווה זו במצווה שפ"ז - "איסור ההליכה לרעה אחר מחשבת הלב ומראה העיניים" - "שלא ירדוף האדם אחר מראה עיניו" (ואילו ברמב"ם לאו מ"ז ובסמ"ג לאו ט"ו).
במאה ה-21 מופצים ספרים וחוברות בנושא שמירת הברית, ובתוכם הכותרים "אות ברית קודש" ו"מלחמתה של מחשבה". בשנת 2011 פרסם הרב יהושע שפירא ספר בשם "אשיב ממצולות", שמסכם מקורות רבים בנושא שמירת הברית ומתמקד בדרכי התשובה והכפרה על פגם הברית.
אחד מן הביטויים של היחס הציבורי לאוננות מצד היהדות בזמננו הוא ארגון "עצת נפש", שעוסק בין היתר במתן עזרה וסיוע לנערים שמתקשים בשמירת הברית.
באופן מסורתי נחשב עיסוק פומבי בנושא כלא צנוע, ורק ספרים מעטים נכתבו בתחום.

תיקון הברית

רבי נחמן מברסלב אמר שרק הוא מבין את דעת ספר הזוהר בעניין זה לפיו חטא זרע לבטלה אינו ניתן לתשובה, ולדעתו ניתן לתקן את הנזקים הרוחניים שאוננות גורמת. לצורך זה, חיבר את תיקון הכללי, קובץ פרקי תהילים ותפילות שנועדו לתקן את פגם הברית, בנוסף על טבילה במקווה שנחשבת על ידו לעיקר התיקון.
המקובל אליהו ליאון לוי אף הוא כתב תיקון לפגם הברית בשם "תיקון יסוד ישועת אליהו".

במראה המחקר המודרני

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. 

רקע רוחני-מיסטי

יותר מכל נושא אחר בתחום הארוס והדת, זכתה סוגיית שכבת הזרע לפיתוח מיסטי בדורות האחרונים, ובקבלה קיימת דעה כי מניצוצות החיים המתפזרים עם הזרע המבוזבז נוצרים מלאכי חבלה. בכתבי האר"י כתוב כי חטא הוצאת זרע לבטלה מאריך את הגלות ומעכב את הגאולה. בספר הזוהר אף נאמר כי חטא זה הוא החטא היחיד שאין לו כפרה. יש שפירשו שאין כוונת הזוהר כפשוטו, אלא שהכוונה היא להרתיע את האדם מן החטא, הסבר לגישה זו נעוץ בכך שישנם מאמרי חז"ל הרבים האומרים כי תמיד אפשר לחזור בתשובה, ואין חטא שאי אפשר לחזור עליו בתשובה. בפירוש בעל הסולם על הזוהר כתב שאפשר לעשות על החטא תשובה חלקית, אמנם רק שיבוא המשיח יהיה אפשר לעשות תשובה מלאה על החטא.
ביטוי מובהק ליחס החמור לעוון זה, נמצא בטור ובשולחן ערוך חלק אבן העזר (סימן כג), שם נכתב שהוצאת שכבת זרע לבטלה היא העבירה החמורה ביותר בתורה. דוגמה נוספת היא בקיצור שולחן ערוך, בפרק הלכות צניעות, בו נכתב: "ואלו שמנאפים ביד ומוציאים זרע לבטלה - לא די להם שאיסור גדול הוא, אלא שהעושה זאת הוא בנידוי, ועליהם נאמר (ישעיה א, טו) 'ידיכם דמים מלאו', וכאלו הורג את הנפש". ומוסיף: "ולפעמים בעונש זה, חס ושלום, בניו מתים כשהם קטנים או שיהיו רשעים, והוא בא לידי עניות".

בטלוויזיה

גדליה, אחד מגיבורי סדרת הטלוויזיה הישראלית "שבאבניקים", משתדל בכל מאודו להקפיד על שמירת הברית, אך נכשל בכך מפעם לפעם, בעיקר בעקבות מפגש עם נשים, שהוא משתדל להימנע ממנו. כחלק ממאמציו הוא נעזר בקו סיוע טלפוני, מקשיב לדרשותיו של הרב חג'בי המרבה לדבר על איסור הוצאת זרע לבטלה, ומחזיק בכיסו מונה המציג כמה ימים חלפו מאז הפעם האחרונה שבה נכשל בהוצאת זרע לבטלה.