google/wiki40b huggingface dataset:
אוקסנה צ'וסוביטינה

ביוגרפיה

הקריירה של צ'וסוביטינה כמתעמלת עילית נפרשה על פני יותר מרבע מאה. היא זכתה באליפויות ברית המועצות לנוער בשנת 1988 והחלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות משנת 1989, שנים רבות לפני שיריביה העכשווים עוד נולדו. היא המתעמלת היחידה בהיסטוריה שהשתתפה בשבע משחקים אולימפיים, והשנייה בהיסטוריה שהשתתפה בתחרויות תוך כדי ייצוג של שלושה לאומים שונים: נבחרת ברית המועצות בשנת 1992, אוזבקיסטן בשנים 1996, 2000, 2004 ו-2016, וגרמניה בשנים 2008 ו-2012. צ'וסוביטינה השתתפה בעשר אליפויות עולם, שלוש אליפויות אסיה ובשלושה משחקי ידידות נוספים. צ'וסוביטינה זכתה ב-9 מדליות באליפויות העולם, בתרגיל על מתקן אחד, שולחן קפיצות, יותר מכל מתעמלת אחרת בהיסטוריה. 
צ'וסוביטינה היא אחת מן המתעמלות הבודדות (ביניהן לאריסה לטינינה) שחזרו לייצג את ארצן בתחרויות בינלאומיות לאחר שילדו.
קואווילה

היסטוריה

ההתיישבות הספרדית הראשונה באזור קואווילה נוסדה ב-1577.
עם עצמאות מקסיקו ב-1824, בין המדינות הפדרליות שהוקמו הוקמה מדינת קואווילה וטחאס, שכוללת את קואווילה, טקסס ונואבו לאון של ימינו. נואבו לאון הופרדה מהמדינה וטקסס פרשה ממנה ב-1835 והפכה לרפובליקת טקסס. ב-1840 הייתה חברה ברפובליקת ריו גראנדה העצמאית ששרדה שנה בלבד.
ב-19 בפברואר 1856 מושל נואבו לאון סנטיאגו וידאורי סיפח את קואווילה למדינתו, אך היא חזרה להיות מדינה בפני עצמה ב-1868.

כלכלה

95% מעתודות הפחם של מקסיקו נמצאות בקואווילה, מה שהופך אותה למדינה המובילה בכרייה במקסיקו. בנוסף, בסלטיו יש תעשיית רכב גדלה, ונמצאים בה מפעלים של ג'נרל מוטורס וקרייזלר.
הארמייה ה-11 (האימפריה הרוסית)

היסטוריה

הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה אנדריי סליבנוב. משימתה הראשונית של הארמייה הייתה כיבוש עיר המבצר פשמישל. סליבנוב הטיל מצור על פשמישל אבל במקום להתקיף הוא העדיף להדק את המצור ולהרעיב את הנצורים. בהמשך קיבל סליבנוב תגבורת ארטילריה והחל להפגיז ולמוטט את ביצורי המבצר. ב-22 במרץ 1915 נכנעה העיר. ביולי 1917 השתתפה הארמייה במתקפת קרנסקי. ב-1 ביולי פתחה הארמייה במתקפה לכיוון לבוב. תוך יומיים הצליחה להתקדם ולעבור שני קווי ביצורים. ב-19 ביולי החלו יחידות גרמניות בתמיכת יחידות אוסטרו-הונגריות במתקפה נגד הארמייה ה-11 לכיוון טרנופול. תוך מספר ימים נפרץ קו ההגנה הרוסי וב-22 ביולי החלה הארמייה ה-11 בנסיגה. הארמייה זו איבדה למעשה כל יכולת לחימה ונסוגה לעומק ללא סיבה ממשית. בעקבות הנסיגה של הארמייה ה-11 נסוגו גם הארמיות ה-7 וה-8. כוח משולב גרמני-אוסטרי התקדם ללא לחימה של ממש עד שנעצר. הארמייה המשיכה להילחם עד שפורקה יחד עם כל צבא האימפריה ב-1918.
גריגורי גאנזבורג

גריגורי גאנזבורג (ברוסית: Григорий Ганзбург; נולד ב-25 בספטמבר 1954, בעיר חרקוב), מוזיקולוג, מלחין, ומורה 
אוקראיני ממוצא יהודי.

חייו

גריגורי גאנזבורג נולד בחרקוב למשפחת מוזיקאי ישראל גאנזבורג. בשנת 1973 סיים את לימודיו בבית הספר למוזיקה בחרקוב והמשיך בהשכלה גבוהה בתחום המוזיקה. בשנת 1978 סיים את לימודיו בפקולטה להיסטוריה ותאוריה של האמנות במכון ממשלתי לאמנות בחרקוב.  
בשנים 1978-1985 היה מורה במכללה המוזיקלית הממשלתית בפולטבה. בשנים 1984-2009 עבד כמרצה במכון ממשלתי לאמנות (אוניברסיטה) בחרקוב בו למד. במהלך עבודתו זו עשה הדוקטורט בתחום חקר האמנות. בשנת 1984 הוענק לגאנזבורג תואר פרופסור. מאז שנת 1993 הוא מנהל המכון למוזיקולוגיה בחרקוב.
גריגורי גאנזבורג היה חבר באיגוד המלחינים של ברית המועצות וכיום הוא חבר באיגודי המלחינים של אוקראינה ורוסיה.
בשנים 1992-2002 היה המנהל המדעי של הפסטיבל המוזיקלי הבינלאומי "עצרת חרקוב". במקביל, בשנים 1992-1995 היה עורכו של השנתון "עצרת חרקוב", שכלל מאמרים בתחום המוזיקולוגיה.
בשנת 1976 החל גאנזבורג להתעניין בתחום חדש של מוזיקולוגיה - ה"ליברטולוגיה" (המחקר של הרכיב המילולי של היצירה המוזיקלית), ופיתח תאוריה זו תוך הרחבתה בנוסף לאופרה ליצירות מוזיקליות נוספות. הוא פרסם מספר רב של מאמרים על ההיסטוריה של המוזיקה. חקר יצירות של פרנץ שוברט ורוברט שומאן  הוא תחום התעניינותו מיוחדת ובתחום זה הוא פרסם מאמרים ומחקרים.
גאנזבורג חיבר מספר יצירות מוזיקליות, בעיקר יצירות למקהלה, בהן "מזמור מספר 136" למילים מאת טאראס שבצ'נקו ושירים למקהלה על פי מילים של מרינה צווטאייבה ואוסיפ מנדלשטם.                      
הוא מנחה באופן קבוע תוכניות רדיו וטלוויזיה.
לארס ינסון

ביוגרפיה

החל משנת 1958, כתב לארס ינסון יותר מ-50 סיפרי קומיקס של המומינים, לאחר שאחותו ביקשה ממנו להחליף אותה. לארס ינסון גם אייר את הקומיקס בשנים מ-1961 עד 1974. בשיאן, הופיעו רצועות הקומיקס בכ-40 ארצות ובכ-120 עיתונים יומיים, שקראו כ-20 מיליון קוראים.
משנת 1965 ואילך, ינסון גם כתב קומיקס מקורי משלו, "סופיה", שהוצא לאור על ידי חברה ושמה יאנה (Janna).
ינסון הוא בנו של הפסל ויקטור ינסון, ושל המאיירת סיגנה המרסטן-ינסון. אחותו המבוגרת ממנו, היא הסופרת טובה ינסון, ואחיו הצעיר הוא פר אולוף ינסון. בתו, סופיה, עבדה איתו בשנת 1993 כדי לעזור בניהול הפקת הסדרה החדשה של קומיקס המומינים, אשר נעשה כעת על ידה בלבד.
פחת

פְּחָת הוא הירידה בשוויו של נכס על פני תקופת הבעלות עליו והשימוש בו, כתוצאה מתהליכי בלאי, שינויים טכנולוגיים והתיישנות. המונח משמש בתחומי הכלכלה, החשבונאות, המימון, השמאות והמיסוי, ולמטרות שונות נעשה שימוש בשיטות אומדן שונות לשיערוכו.
הפחת על פני תקופה נאמדת הוא פונקציה יורדת של אורך חייו הכלכלי של הנכס: ככל שחיי הנכס ארוכים יותר, כך קטנה יותר ההפחתה היחסית בערכו בכל תקופה נתונה. ניתן לנסח זאת גם באופן הפוך: ככל שמאבד יותר הנכס מערכו בכל תקופה נתונה, כך קצרים יותר חייו הכלכליים.
בהקשר של פחת כלכלי הפחת הוא בדרך כלל חיובי (הנכס מאבד מערכו בתקופה), אך לעיתים מתקיים פחת שלילי (ערך הנכס עלה בתקופה). פחת המחושב לצרכים חשבונאיים ולצורכי מיסוי לא תמיד יוכל לקחת בחשבון גורמים כלכליים חיצוניים כחלק משיערוכו, בהיותו מונחה בכללים חשבונאיים שמרניים ובתקנות קשיחות למדי של רשויות המס. הפער בין ערכו הכלכלי של הנכס ובין ערכו החשבונאי (שוויו בספרים) הוא רווח הון. 
אמידה נאותה של פחת נדרשת למספר מטרות. להערכת גובה וקצב הפחת יש השלכה ישירה על כדאיותה הכלכלית של השקעה, שתשפיע על השיקולים שבביצועה ובאופן מימונה. כמו כן היא מאפשרת לזקוף באופן מבוקר והוגן את החלק היחסי של עלות ההשקעה בנכס המשתתף ביצירת הכנסה, כ"הוצאה" לכל תקופה של ייצור הכנסה ממנו, דבר הנדרש לצורך הערכת רווחיותה של הפעילות הכלכלית על פני תקופת הזמן הנאמדת. כנובע מכך, אופן חישוב הפחת וזקיפתו הוא גם מרכיב בקביעת המס שיוטל על פעילותו הכלכלית של בעל הנכס. מטרה נוספת של הערכת פחת היא קביעת הפרשה תקופתית לקרן שתשמש, בבוא העת, למימון חידושו של הנכס המופחת. כאמור, למטרות השונות נעשה שימוש בשיטות שיערוך שונות, שתוצאתן ערכים שונים: גובה הפחת המחושב לצורך הכרת שלטונות המס כהוצאה, למשל, אינו בהכרח זהה לגובה הפחת הנדרש לצורכי הערכת עלות החידוש.

ערך שייר

ערך שייר או ערך גֶרֶט מבטא את שווי הנכס בתום השימוש בו. במילים אחרות, זהו ערך הנכס במועד מכירה שנקבע מראש. מסיבה זו בדרך כלל מדובר באומדן. במידה שיש ערך שייר, יש לקחת אותו בחשבון בעת חישוב הפחת התקופתי על מנת שהעלות המופחתת בתום השימוש בנכס תהיה שווה לערך השייר. כלומר, יש להפחית את ערך השייר מבסיס הפחת. לדוגמה, בנתוני הדוגמה לעיל בשיטת הקו הישר, אם ערך השייר הוא 100 שקלים, שיעור הפחת השנתי יהיה:

פחת לצורך מס

במדינות רבות, דיני המס קובעים את שיטת ושיעור הפחת המותר לניכוי, לכל סוג נכס, בעת חישוב ההכנסה לצורך מס של נישום. שיטת חישוב הפחת לצורך מס או שיעורו עשויים להיות שונים מאלו ששימשו לחישוב הפחת החשבונאי.
מקרה נפוץ בו קיים הבדל בין הפחת החשבונאי לבין הפחת לצורך מס הוא פחת מואץ שמשמעו "האצת" הפחת, כלומר הנכס מופחת על פני תקופה קצרה יותר. פחת מואץ נחשב הטבה במס, כי הוא מקטין את הרווח המדווח של החברה בטווח הקצר וכך מקטין את השווי המהוון של תשלומי המס.
כאשר ישנו הפרש בין הפחת החשבונאי לבין הפחת לצורך מס, יש צורך לתאם את ההפרש בדוח רווח והפסד מותאם לצורכי מס. הפרשים אלו הם אחת הסיבות להיווצרותם של מיסים נדחים.
בישראל, שיעורי הפחת לכל סוג נכס נקבעו בתקנות מס הכנסה. לדוגמה, שיעור הפחת השנתי על מחשבים הוא 33%, ריהוט - 6% וכלי רכב עד 3,000 ק"ג - 15%.
פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר של ארצות הברית

היסטוריה

בעקבות מסקנות ועדת חקירה של הקונגרס לכישלון "מבצע טופר העיט" הוקם פיקוד המבצעים המיוחדים ב-1987 וזרועות הצבא והצי הקימו פיקודים למבצעים מיוחדים שהועברו לכפיפות פיקוד זה. גם חיל האוויר של ארצות הברית נערך להעביר את פעילות המבצעים המיוחדים שאורגנה עד אז תחת חיל האוויר ה-23 ופיקוד התובלה הצבאית. 
ב-22 במאי 1990 הוקם פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר כאחד מהפיקודים המרכזיים בחיל ובכפיפות לפיקוד המבצעים המיוחדים. מפקד הפיקוד הראשון היה מייג'ור גנרל תומאס איגרס שקודם לכן שימש מפקד חיל האוויר ה-23. 
יחידות הפיקוד השתתפו במבצעים מיוחדים במלחמת המפרץ, ב"מבצע השבת התקווה" בסומליה, ב"מבצע כוח מכוון", כוח האכיפה, כוח הייצוב, ו"מבצע כוח מאוחד" בבלקן, ב"מבצע שמירת הדמוקרטיה" בהאיטי, בתמיכה באיתור ושחרור בני הערובה בקולומביה ב-2008, במלחמת עיראק, מלחמת אפגניסטן ובפעולות נוספות במסגרת המלחמה העולמית בטרור.
כמו כן השתתף החיל בשורה של מבצעים הומינטריים בהם חילוץ פליטים מליבריה ב-1996, חילוץ האזרחים האמריקאיים מאלבניה לאחר פרוץ מלחמת האזרחיים במדינה ב-1997, מתן סיוע בעקבות הוריקן קתרינה ב-2005, בעקבות רעידת האדמה בהאיטי (2010) ורעידת האדמה והצונמי בסנדאי (2011).
סל (תיק)

סל הוא מיכל בו ניתן לשים או לאחסן דברים, ולהעבירם ממקום למקום. סלים עשויים באופן מסורתי מקנים, קש, ענפים ונצרים מהצומח, אחרי המהפכה התעשייתית התחילו לקלוע, ללפף ואף לתפור סלים גם מסיבי בד, שאריות בדים, חבלים חוטי מתכת, פלסטיק או חומרים גמישים אחרים. הסל יכול להיות פתוח, או לכלול גם מכסה. לרוב הסלים נישאים ביד. יש סלים עם ידיות או רצועות לנשיאה. כיום אפשר למצוא גם סלים יצוקים בצורה המדמה קליעה של חומרים טבעיים.

היסטוריה

אנשים יצרו סלים מהצמחים של סביבתם וככה בכל מקום סלים קבלו צורות או מרקמים שונים, מקומיים. תכונות הצמחייה המקומית השפיע על אופן עשיית הסל ולעיתים אנשים הסל יוצר ככל הנראה למטרות שימוש יומיומי, וכן למטרות יופי ואסתטיקה. סלים נוצרו כבר לפני 30.000 שנים, סלים עשויים מקש וענפים שהתאבנו נמצאו במקומות שונים. מעניין שעד ימינו אפשר למצוא סלים מחומרים טבעיים שמיוצרים באותו שיטות וצורות כמו הסלים העתיקים, לצד סלים מודרניים שבהם שמרו רק על הצורה העתיקה אבל יוצרים אותה מחומרים שונים.
ארכאולוגים סבורים שבמזרח התיכון השתמשו באותן שיטות אריגה ליצירת מחצלות וסלים בימי קדם.
תבת משה הידועה לנו מהתנ"ך הייתה למעשה סל קלוע מגומא מצופה בחימר וזפת, כדי למנוע כניסת מים. המצרים ידעו לקלוע סלים גדולים לשוט בהם על המים.
במסורת שלנו הסל מחובר לחג השבועות, לטקס העלאת הביכורים. כל ילד שגדל בארץ למד לשיר את 'סלינו על כתפינו', מילים: לוין קיפניס, לחן: ידידיה אדמון.
בעת העתיקה התפתח גם הייצוג של דמות האישה הכפרית הנושאת סל על ראשה; בתקופת יוון העתיקה מקובל היה מנהג ה"קנפורוס" (Kanephoros), בו הוענק לנשים צעירות נבחרות שעוד לא נישאו, הכבוד לשאת סל ובו האביזרים המיועדים לטקסים מסורתיים של הקרבת קורבנות.
הסלים שימשו כנושא גם באמנות, ושם יש להם צורות רבות ומגוונות.,
בשנות ה-50 של המאה ה-20 הייתה שיבה לאריגה ועמה שינוי גישה לעשית סלים לא רק כמיכל לאחסון ונשיאת חפצים, אלא גם כפריט אמנותי. ליצירות אמנות אלו הייתה השפעה גם על עיצובי הסלים השימושיים.
בשנים האחרונות של המאה ה-20, עם התפתחות המודעות לאיכות הסביבה, מתחילים לראות ייצור סלים- מיכלים מחומרים תעשייתיים שכבר אינם בשימוש, שאריות בד, סרטי צילום ישנים, חבלים, כבלי חשמל. חוטים שונים ומשונים.

הסל כסמל או דימוי

הסל גם מסמל לעיתים רחם או דמות נשית.
צילוק

סיבות

צילוק בולט יותר על עורם של אנשים כהים מאשר קעקועים. בנוסף, במשך הצילוק משוחררים אנדרופינים אשר משרים תחושת אופוריה. כמו כן, קיימות גם סיבות דתיות, סיבות אסתטיות וסיבות חברתיות לצילוק. לדוגמה, צילוק משמש בקרב שבטים מערב אפריקאים את הסימון של מעבר בחיים לשלב הבא כגון התבגרות מינית או נישואין. כמו כן, זה משמש גם להעברה של מסרים אודות זהות הנושא אותם. כגון, הדגשת תפקידים חברתיים, פוליטיים ודתיים קבועים.
צילוק על בטן של נשים בקרב שבטים רבים מראה את השתוקקות האשה להפוך לאם. יכולתה לסבול את כאב הצילוק הוא אינדיקציה לבגרותה הנפשית ומוכנתה להיות עם ילדים.
כמה קבוצות בצפון גאנה כגון הדגומבה משתמשים בצילוק לשם ריפוי מספר חוליים כגון עוויתות, חצבת, דלקת ריאות, כאבי בטן וכו'. קיימת אמונה כי חוליים אלו מקורם בדם ובשעה שהעור נחתך בידי מרפא מסורתי ואבקה או מנה של תרופה מוכנסת לתוך הפצע, היא תזרום ישר לתוך מחזור הדם.
רוב האנשים באזורים שונים באפריקה אשר נושאים סימני צילוק, מעידים על השתייכותם לשבט מסוים או קבוצה אתנית.

שיטות

צילוק אינו הליך מדויק, משתנים רבים כגון סוג העור, עומק החתך וכן אופן הטיפול בזמן הריפוי גורמים לתוצאות להיות לא צפויות. שיטה אשר עובדת על מישהו אחד עשויה לא לעבוד על אחר. לעיתים הצלקות נוטות להתפשט בהתרפאות ולכן לרוב, הדוגמאות של הצילוק הן פשוטות כי פרטים מורכבים עלולים להמחק בהתרפאות.

טיבוע

צריבה היא אחת השיטות לצילוק. היא דומה בטבעה למיתוג בעלי חיים. פיסת מתכת מחוממת ונלחצת לתוך העור לשם הצריבה. מבחינה היסטורית, בשיטה זו קבעו בעלות על עבד או לשם הענשת פושעים אבל, כאומנות גוף, השיטה אינה נפוצה במיוחד בשל היותה לא מדויקת ונטיית הדוגמאות להתפשט בתהליך ההחלמה. כמו כן, לא מומלצת השיטה לאזורים עגלגלים של הגוף. שיטה טובה יותר היא צריבה על ידי ריבוי צריבות קטנות. בשיטה זו, הצריבה נעשית באזור אחרי אזור של הצריבה ולא במכה אחת. לדוגמה, על מנת ליצור צריבה בצורת האות V, שני קווים ייצרבו בנפרד על ידי פיסת ברזל ישרה ולא פעם אחת על ידי צריבת האות V.

שריפה

שיטת צילוק פופולרית פחות. משתמשים בכלי ליצירת כוויות על מנת ליצור את הצילוק. השריפה בהליך זה דומה במקצת לשריפת יבלות או נגעים אחרים בעור. קצה של תייל מחומם יוצר את הכוויה.

לייזר

מונח שהוטבע על ידי Steve Haworth אשר היה חלוץ בשימוש בטכניקה בתחום של אמנות גוף. המונח הטכני הוא צריבה ניתוחית חשמלית או באנגלית "electrosurgical branding". למרות שמבחינה טכנית ניתן להשתמש בלייזר רפואי לשם הצילוק, לרוב לא מדובר בקרן לייזר אמיתית אלא במכשיר שחותך וצורב את העור בדומה להליך של הלחמה. ניצוצות חשמליים קופצים מהמכשיר שמוחזק ביד ונוגעים בעור לשם יצירת הצלקת על ידי האידוי שלה. הליך זה של צילוק מדויק יותר כיוון שניתן לווסת את העומק וטבע הנזק שנעשה לעור. בשעה שבצריבה רגילה, חום מועבר לרקמות שמסביב לצריבה והן גם נשרפות וניזוקות, בצריבה מסוג זה, מאדה את העור בדיוק רב ובמהירות ששום נזק או נזק קטן בלבד נוצר לעור שמסביב. הדבר גורם לכך שהכאב וזמן הליך הריפוי הוא הרבה יותר קל וקצר.

צריבה קרה

שיטה נדירה לצריבה. דומה לטיבוע רק בהבדל עיקרי אחד. המתכת מקוררת לטמפרטורה נמוכה במיוחד (כגון טמפרטורה של חנקן נוזלי) ואז מוצמדת לעור. בשיטה זו, גורמת לשיער על הצריבה לגדול מחדש לבן ולא יוצרת שום קלואיד. שיטה זו משמשת גם סימול חיות משק.

חיתוך

חיתוך העור לצורך קישוטו ואל לבלבל את המושג הזה עם פגיעה עצמית.
סובחוז

סוֹבְחוֹז (ברוסית: совхоз, советское хозяйство (מידע · עזרה) - "סובְיֶטְסְקואֵה חוזְיַאִסְטְבו" - משק סובייטי) הוא השם שניתן למשקים חקלאיים בבעלות המדינה בברית המועצות, בניגוד לקולחוז, שהוא משק בבעלות קולקטיב (בדומה לקיבוץ).
בעקבות הקולקטיביזציה הכפויה של סטלין, נאלצו רוב חקלאי ברית המועצות להשתייך לסובחוז או קולחוז. בסובחוז קיבלו החקלאים משכורת קבועה מהמדינה, אך לא כך בקולחוז, שבו בדרך כלל ניתן התשלום לחקלאי במוצרים חקלאיים אותם יכול היה למכור. בפועל, ההבדל בין שני סוגי המשקים החקלאיים לא היה משמעותי - בכל מקרה השלטון הכתיב את הגידולים, המכסות, המחירים והשווקים.
בשנת 1990 היו בברית המועצות 25,500 משקים, מתוכם 45% סובחוזים והיתר קולחוזים. הגודל הממוצע של סובחוז היה 153 קמ"ר, כפול מזה של הקולחוז. סובחוזים היו נפוצים יותר בחלק האסיאתי של ברית המועצות.
דינמו מינסק (הוקי קרח)

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1976 על בסיס קבוצת הוקי קרח אחרת שהייתה קיימת בעיר מינסק. בשנת 1980 הקבוצה נכנסה לליגה העליונה של ברית המועצות. לאחר עונה אחת היא ירדה ליגה וחזרה לליגה עליונה רק בשנת 1988. בעונת 1989/1990 היא התמודדה בין 10 קבוצות החזקות בליגה. עם התפרקות ברית המועצות הקבוצה לא שרדה ועברה לידיים פרטיות תוך שינוי שמה.
בשנת 2003 סוכם לחדש את הקבוצה בחסות משרדי הביטחון והפנים של בלארוס. הקבוצה זכתה באליפות בלארוס פעם אחת ויחידה (בעונת 2006/2007), עונה אחת לאחר שסיימה כסגנית האלופה.
בשנת 2008 עברה הקבוצה לליגת ההוקי הקונטיננטלית. בעונת 2010/2011 העפילה לשמינית גמר פלייאוף הליגה.
בספטמבר 2011 הייתה אמורה לשחק את משחק הפתיחה שלה בליגה מול לוקומוטיב יארוסלבל, אלא שמרבית שחקני הקבוצה ומאמנה נספו בהתרסקות מטוס ומשחק הפתיחה שלה נדחה.
הישגי השיא שלה בליגת KHL הם העפלתה לרבע גמר גביע גגארין. בעונות 2015/2016 ו-2017/72018 נכשלה בהעפלה לשלבי הפלייאוף.
קלרה רוקמור

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
רוקמור הייתה וירטואוזית בכינור, עד שחלתה בדלקת מפרקים. את אחד הטרמינים הראשונים שבנה הממציא הרוסי לב טרמין, הוא העניק לרוקמור. הודות לאופן הפקת הצליל מן הכלי, ללא מגע יד או מאמץ פיזי, יכלה להמשיך בנגינה ובקריירה המוזיקלית שלה.
ב-9 במרץ 2016, יום הולדתה ה-105, הקדישה לה חברת גוגל דודל (שרבוט גוגל) אינטראקטיבי, המציג אותה מנגנת על הטרמין.
ד"ר ג'קיל והאחות הייד

סצנת הפתיחה של הסרט

ד"ר ג'קיל היה מסתגר בביתו כדי להמציא סם שישנה את מינו, לשם כך היה ממהר להיפרד מהאורחים, סוגר ונועל את דלתותיו, ואף מנסה את התרופה על עצמו. הייד הייתה רוצחת אכזרית עוד לפני שהגיחה לאוויר העולם בכך שהיא השפיעה על ד"ר ג'קיל לרצוח נשים כדי שהוא יצליח למצוא סם שישנה את מינו ויהפוך אותו לאישה. וכך בלילות באמת הצליח ד"ר ג'קיל להפוך לאישה בניגוד גמור לרצונו לאחר ששתה מהסם שהוא יצר. ד"ר ג'קיל מאוד הזדעזע מהטבח הסדרתי שביצעה אחותו הייד. לאחר שהייד רצחה הרבה בני אדם שרובם המכריע היו נשים היא ניסתה לחסל בדקירת סכין את אהובתו של ד"ר ג'קיל אך הודות להתערבותו של ד"ר ג'קיל שגבר פיזית על כוחה של הייד, תוכנית זאת השתבשה לאחר שהסכין שאחזה הייד נפל ואהובתו התרחקה מהייד. האירוע הזה התרחש באותו יום שבו קנתה אהובתו של ד"ר ג'קיל, סוזן ספנסר, זוג כרטיסים למופע של שניהם. האישה שאליה נהפך ד"ר ג'קיל הוצגה על ידו כאחותו בשם הייד כדי לא לעורר שנאה וקנאה אצל אהובתו שהוא יוצא עם אישה אחרת. ד"ר ג'קיל הזהיר את אהובתו סוזן לשמור מרחק מהייד בתמורה לבואו למופע של שניהם שהיא הזמינה. כמו כן, סוזן מאוד שנאה לשמועה את הייד אומרת שהיא נמצאת בתחרות מול אחיה הנרי שבה היא רוצה לראות מי ינצח. העיירה שבו התגורר ד"ר ג'קיל סבלה מכל מיני רציחות מסתוריות, הראשון שחשד שד"ר ג'קיל הוא אכן הרוצח היה זה הרופא פרופסור רוברטסון (ג'רלד סים) שהתמחה בטביעת רצח הגופה במשטרה, אך בגלל שהוא לא הלך לביתו של ד"ר ג'קיל עם שוטרים אלא הגיע לבדו לביתו של ד"ר ג'קיל סופו שנרצח על ידי האחות הייד בגופו של ד"ר ג'קיל. האחרון שהבחין בכך שד"ר ג'קיל הוא הרוצח, היה זה אדם סומא (עיוור) שעסק לפרנסתו בקבצנות נגינה, הוא הגיע למסקנה שד"ר ג'קיל הוא הרוצח בעזרת חוש הריח, שכן בעזרת חוש זה הוא הבין שהאחות הייד נמצאת בגופו של ד"ר ג'קיל. בכל מקרה הוצגה הייד בסרט בתור אישה שלא יכלה לא לרצוח אישה אחת ליום.

סצנות הסיום של הסרט

הגופה הרוצחת של ד"ר ג'קיל\האחות הייד אכן מצאה את מותה לאחר שנהרגה בעת שנפלה מגובה, להבדיל מהרוצחים השכירים ששכר ד"ר ג'קיל אשר לא מתו ועוד יצאו בידיים נקיות מעבירת הרצח ובכך הם לא באו על עונשם. כמו כן רצחו הרוצחים השכירים ויליאם ברוק וויליאם הארי את המלצרית מהמסעדה שאותה פקד לאכול פעם בשבוע ד"ר ג'קיל.
נורי אל-מאלכי

ילדותו ונערותו

אל-מאלכי נולד בשנת 1950 בעיירה אבו גאראק, הנמצאת במרכז עיראק בין כרבלא לאל חילא. הוא למד בבית הספר באל הינדיא. הוא סיים לימודי תואר ראשון במכללת אוסול-אל-דין בבגדד ותואר שני בספרות ערבית באוניברסיטת בגדד. אל-מאלכי חי זמן מה באל חילא, שם עבד במחלקת החינוך העירונית. הוא הצטרף למפלגת א-דעוה האסלאמית (שהינה שיעית מתונה) בסוף שנות ה-60, בעוד תלמיד באוניברסיטה.
סבו של אל-מאלכי, מוחמד חסן אבו אל מחסין, היה איש דת ומשורר אשר שירת כשר החינוך בתקופת שלטון פייסל הראשון, מלך עיראק.

חייו בגלות

ב-16 ביולי 1979 ברח אל-מליכי מעיראק לאחר שהתגלה כי הוא חבר במפלגה א-דעוה שהוצאה אל מחוץ לחוק. הוא עזב את עיראק דרך ירדן ועד מהרה עבר לסוריה, שם אימץ את השם הבדוי "ג'וואד". הוא עזב את סוריה לאיראן בשנת 1982 והתגורר בטהראן עד שנת 1990 אז חזר לדמשק. הוא נשאר בבירת סוריה עד אשר כוחות הקואליציה האמריקנית פלשו לעיראק והפילו את משטרו של סדאם בשנת 2003. בזמן גלותו בסוריה, הוא פיתח קשרים הדוקים עם חזבאללה ובמיוחד עם איראן, וסייע לה במאמצים להפיל את סדאם חוסיין.
רגרסיה (פסיכולוגיה)

בפסיכואנליזה, רגרסיה או נסיגה היא מנגנון הגנה בו האדם חוזר להתנהגויות המאפיינות שלב מוקדם יותר בהתפתחותו, בו הוא חש נוחות וביטחון רגשי. הדבר עשוי להתרחש במצבים בהם האדם חש משבר מסוים בשלב ההתפתחות שלו, חוסר ביטחון וקושי להתמודד באופן המקובל והתואם את שלב ההתפתחות הבוגר יותר בו הוא נמצא כרגע. לפי התאוריה הפסיכואנליטית של זיגמונד פרויד, הדבר קורה כאשר עולים למודעות דחפים ומחשבות שהאדם חש חרדה רבה מולם ומתקשה להתמודד איתה, ולכן הוא נסוג לאחור, לשלב מוקדם יותר בהתפתחות, בו הוא מדחיק דחפים ומחשבות אלו אל הלא-מודע, ויכול לחוש יותר ביטחון.

מאפייני רגרסיה

רגרסיה עשויה להתרחש באופן זמני או להימשך פרק זמן ארוך. היא עשויה לקרות תוך כדי ההתפתחות הראשונית של האישיות, במהלך הילדות. למשל, ילד בגיל חמש שנולד לו אח קטן, והוא חש שמירב תשומת הלב של הוריו כבר לא מופנית אליו, עשוי לחוש חוסר ביטחון וחרדה ואז לחזור מהשלב בו הוא נמצא בגיל זה (השלב הפאלי) לשלב קודם (השלב האנאלי), ולבטא התנהגויות רגרסיביות כגון הטלת שתן במיטתו ועיסוק בשליטה על הסוגרים בגופו, למרות שכבר הפסיק לעשות זאת. 
התנהגויות רגרסביות עשויות להתרחש גם אצל מבוגרים, למרות שכבר סיימו את תהליך התפתחות האישיות המכריע בילדותם. למשל, אדם מבוגר שבמהלך תקופות מעוררות חרדה בחייו (כגון קידום בעבודה, מבחנים באוניברסיטה וכו') עשוי לצעוק ולרקוע ברגליו כשאינו מקבל משהו שהוא רוצה, או אדם שמעשן ואוכל בכמויות גדולות במצבי מצוקה (על פי תאוריית ההתפתחות של פרויד זוהי נסיגה לשלב הראשון בהתפתחות - השלב האוראלי, בו קיים עיסוק סביב האזור הארוגני של הפה).  
רגרסיה מתרחשת כאשר אדם חוזר לדפוסי התנהגות שהפגין בגיל מוקדם יותר. לחץ בחיים הבוגרים וחרדה עלולים להוביל את האדם לחפש נחמה בחוויות המקושרות אצלו לזמנים בטוחים ומאושרים יותר. למשל, הוא עשוי 'לסגת' לאכילת מאכלים שהוא אכל בתור ילד, לצפות בסרטים ישנים או בתוכניות מצוירות, לפעול מבלי לחשוב על תוצאות מעשיו וכדומה.    
במצבים קיצוניים, כגון לאחר טראומה נפשית או במחלות נפש קשות, עשויים להתבטא דפוסי התנהגות רגרסיבית חמורים וקבועים יותר. למשל, בקרב הלוקים בסכיזופרניה מתרחשת התנהגות חסרת אונים ותלותית, קטטוניה (חוסר תנועה או תנועות סטריאוטיפיות) ועוד, דפוסי התנהגות המובנים לעיתים כניסיון של האגו למצוא הגנה באמצעות נסיגה להתנהגויות התואמות תינוק חסר ישע.

רגרסיה בשירות האגו

למרות המשמעויות השליליות המיוחסות לרוב לרגרסיה, טוענים חלק מהפסיכולוגים כי ניתן להשתמש בה ככלי טיפולי יעיל במהלך טיפולים פסיכולוגיים בשיטות פסיכואנליטיות. פרויד עצמו עסק למשל בהיפנוזה, במהלכה טען כי מטופליו חזרו בדמיונם והעלו מחדש מצבים ורגשות רגרסיביים ובלתי פתורים מתקופת ילדותם; כאשר הועלו מצבים ותחושות קשים אלו במרחב המוגן של חדר הטיפולים - ניתן היה להתמודד עימם ולפתור אותם באופן אדפטיבי יותר וכך לחולל שינוי טיפולי. כיום, חלק מהפסיכולוגים, בהם הפסיכולוג הנודע מייקל באלינט, רואים בנסיגה לשלב קודם במהלך הטיפול מעין אפשרות לתיקון או התמודדות עם תחושות ואירועים של המטופל. למשל, הפסיכיאטר ג'ואל גולד מציע כי ניתן להשתמש בזהירות במהלך הטיפול ב-ARISE ‏(Adaptive Regression in the service of the Ego - רגרסיה אדפטיבית בשירות האגו), וכי היא יכולה להביא ליצירתיות במציאת פתרונות יעילים לקשיים; למשל תופעות כמו דמיון, פנטזיה, חלימה בהקיץ, משחק והתאהבות הם התנהגויות רגרסיביות מקובלות ומועילות בהתמודדויות שונות, בזכותן ניתן להגיע אל תכנים לא-מודעים ללא פחד ולמצוא זוויות ראייה חדשות של האירועים וגישות חדשות להתמודדות.
מועצת תנועות הנוער בישראל

מועצת תנועות הנוער בישראל (בראשי תיבות מת"ן; באנגלית The Israeli Council of Youth Movements) מאגדת בתוכה חלק מתנועות וארגוני הנוער בישראל. המועצה, שנוסדה ב-1974 ונרשמה כעמותה ב-1982, מהווה מקום לדיונים בנושאי החינוך הבלתי פורמלי בפרט והחברה הישראלית ככלל, ומגדירה עצמה כארגון גג לתנועות הנוער הציוניות. כמו כן מהווה המועצה גוף מתאם בין התנועות השונות ופעילותן. המועצה פועלת בשיתוף ובתאום עם מנהל חברה ונוער במשרד החינוך.

מפעילות הארגון

מבין הפעילויות בשטח במהלך השנה, מקיים הארגון אירוע הוקרה למסיימי שנת שירות, קונגרס תנועות נוער ביד ושם, טקסי זיכרון, פעילות משותפת עם צה"ל, מפגשי גישור בין דתיים לחילונים, מעמד אמירת "סליחות" מרכזי בכיכר ציון, יום הנהגות בבית הנשיא ושבוע תנועות הנוער.
המועצה יוזמת פרויקטים רבים כגון "פרויקט מגשרים בקהילה" בשיתוף הקרן לידידות, פרויקט ש"ש לאומי ועוד.

מבנה המועצה

בראש הארגון עומד יו"ר, הנבחר מידי כמה שנים. את המועצה מנהל מזכ"ל המועצה, נפתלי דרעי, ובמועצה פועלות ועדות שונות, כגון וועדת הדרכה, מפעלים, גזברים שנת שירות, קשרי חוץ ועוד הכפופות להנהלה, לכל ועדה יש יו"ר משלה הנבחר לתקופת זמן.
מזכ"ל המועצה הוא עובד המועצה, ואחראי על מעקב ביצוע החלטות המתקבלות בהנהלה ובוועדות.
המועצה פועלת בשיתוף ובתאום עם משרד החינוך, מנהל חברה ונוער, שיתוף פעולה המקנה הצלחה בעקבות הגישור בין החינוך הבלתי פורמלי לפורמלי.

כניסת תנועות נוער לא-ציוניות למת"ן

עד לשנת 2005 היו חברות במת"ן רק תנועות נוער שהוגדרו כציוניות, הדבר היה מעוגן בתקנונה.
בשנת 2005 לאחר שמשרד החינוך אימץ את דו"ח שפירא (שניכתב על ידי ועדה שהקימה שרת החינוך ב-2003 בראשות פרופ' רינה שפירא) שבדק את מאפייני תנועות הנוער כבסיס לקביעת קריטריונים לתמיכה, והציע שיטת בדיקה אחת להכרה בתנועת נוער ( על ידי ביטול שלוש ההגדרות השונות שהיו לתנועות נוער: תנועות ציוניות, תנועות ממלכתיות ותנועות אחרות), דרש משרד החינוך את פתיחתה של מת"ן לתנועות נוער חרדיות וערביות שאינן ציוניות. 
מת"ן, במזכ"לות יניב שגיא (שכיהן גם כמזכ"ל השומר הצעיר) שתמך בהצעה, קיימה על כך הצבעה וקיבלה עליה את דרישת משרד החינוך. בעקבות החלטה זו הוסרו אזכורי המילה "ציונות" מתקנון מת"ן.
תנועות הנוער שנאבקו במהלך הן הנוער הציוני, הנוער העובד והלומד והמחנות העולים. תנועת הנוער העובד והלומד ותנועת המחנות העולים הקימו בעקבות קבלת השינוי את "מעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות-מגשימות" ופועלות בתוכו במקביל לפעולתן במת"ן.

הוקרה

פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים לשנים 1996/1997 הוענק למועצת תנועות הנוער, על "הגברת העלייה, מניעת הירידה והקלת הקליטה".
ביום העצמאות ה-60 למדינת ישראל הוענק למועצת תנועות הנוער פרס ישראל על מפעל חיים בגין תרומה לחברה ולמדינה.