עפרה מייזלס

עפרה מייזלס (נולדה ב-1954) היא פרופסור מן המניין לפסיכולוגיה התפתחותית בפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה ודיקנית הפקולטה משנת 2006 עד 2012, יו"ר המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך. פסיכולוגית קלינית מוסמכת. 
מייזלס חוקרת את היחסים בין הורים לילדים, בעיקר בגיל ההתבגרות והבגרות הצעירה, ובייחוד מתמקדת בהקשר הישראלי הייחודי של המעבר מהתבגרות לבגרות. במקביל מייזלס חוקרת את המערכת המוטיבציונית של טיפול (Caring) כפי שהיא באה לידי ביטוי בהקשרים שונים ובהם היחסים בין הורים לילדים, מורים לתלמידים, מטפלים למטופלים, ומנהיגים למונהגים. בשני תחומים אלו פירסמה מייזלס שני ספרים בעריכתה ועשרות מאמרים ופרקים.

ביוגרפיה

מייזלס ילידת קיבוץ גבולות. נשואה לד"ר מאיר מייזלס ואם לשלושה. סיימה דוקטורט בפסיכולוגיה ב-1984 באוניברסיטת תל אביב. מומחית בפסיכולוגיה קלינית. בין השנים 1993-1986 כיהנה כחוקרת בכירה במכון הישראלי למחקרים צבאיים בזכרון יעקב. מ-1991 היא מרצה בפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה. ב-2012 מונתה ליו"ר המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך.
לאורך השנים זכתה בשמונה פרסי מחקר. פרסמה שני ספרים וכ-50 מאמרים בכתבי עת מדעיים.

תחומי מחקר

תחומי המחקר של מייזלס מעוגנים בשדה של הפסיכולוגיה ההתפתחותית והפסיכולוגיה חברתית, והם כוללים מחקר של התפתחות יחסים קרובים, בעיקר בהתבגרות ובבגרות הצעירה, והתבטאויותיהם הייחודיות בחברה הישראלית. בתחילת עבודתה המחקרית חקרה עמדות כלפי השירות הצבאי והשלכות של השירות הצבאי על בני נוער וצעירים בשנות העשרים לחייהם. אחד הממצאים החשובים בהקשר זה היה החשיבות הרבה של תחושת הצלחה בשירות הצבאי על ההתפתחות האישית אחריו – גם מספר שנים אחרי סיום השרות – באופן שלא היה קשור לאופי השירות ולתוכנו. 
בנוסף מייזלס עסקה במאפייני ההורות בישראל, תוך התמקדות במעבר מהתבגרות לבגרות, שיש לו מאפיינים ייחודיים בארץ. אחד הממצאים החשובים הוא העדר אכיפה ביחסים בין הורים לילדים בארץ, שמביא למערכת יחסים שבה יש חום אך חסרה סמכות. 
מחקר זה הביא את מייזלס לזהות מאפיין בולט של החברה הישראלית שכולל התייחסות ועמדות מיוחדות לנושא הסמכות. אחד הממצאים המרכזיים הוא האופי המורכב של היחס לסמכות, כך שדמויות סמכות כמו הורים או מורים למעשה מעודדות אי ציות לסמכות, באופן מכוון אך סמוי ולא תמיד מודע. מבחינה זאת הצעירים הם "ממושמעים" – הם לומדים שדמויות סמכות אינן בהכרח מעוניינות במשמעת, אלא לעיתים אפילו להפך, ו"נשמעים" להנחיה זו.
פריזמה תאורטית מרכזית בעבודתה היא תאוריית ההתקשרות. מחקרה עסק בין היתר במאפיינים של תהליכי התקשרות בגיל ההתבגרות והבגרות הצעירה בישראל. בשיתוף עם ד"ר מירי שרף בשני מחקרי אורך גדולים, האחד עם נשים והשני עם גברים, הן חקרו תהליכי מעבר מהתבגרות לבגרות בהקשר הישראלי ומעבר לשירות הצבאי, מנקודת מבט של תהליכי התקשרות. בנוסף עסקה מייזלס במחקר על תהליכי התקשרות ו-caring במערכות יחסים שונות, כולל במנהיגות. כן ערכה מייזלס ספר בנושא, שעסק בייצוגי הורות: "Parenting Representations: Theory, Research, and Clinical Implications".
בשנים האחרונות מתמקדת מייזלס בחשיבה ומחקר על נושאים שקשורים למימד הרוחני של ההתפתחות האנושית, ומסייעת לקדם את הפתיחות של האקדמיה ושדה החינוך לתחום הרוחני.
מייזלס יחד עם ד"ר מריאנה רוח-מדבר היא היוזמת והיו"ר של הכנס הישראלי לחקר רוחניות עכשווית, שהתקיים לראשונה במרץ 2009 ונערך מאז מדי שנה. במרץ 2012 התקיים הכנס הישראלי הרביעי לחקר רוחניות עכשווית באוניברסיטת חיפה, ככנס בינלאומי.

פעילות בשדה החינוך ובקהילה

מייזלס הרצתה לקהל אנשי חינוך, מורים, הורים, מפקחים, יועצים חינוכיים, הצוות החינוכי והפיקודי של הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה, מורי מכללות לחינוך ועוד, בנושאים מגוונים, במטרה לנסות ולהנגיש לציבור הרחב ולעוסקים והמעורבים בשדה החינוך את התובנות שעלו מן המחקר. דוגמאות מרכזיות לכך הן הרצאות על מקום ותפקיד השירות הצבאי בהוויה הישראלית והשפעתו על צעירים בתהליך ההתפתחות שלהם, הרצאות על מאפייני ההורות בישראל והשלכות מאפיינים אלו על הקשר בין ההורים לבית הספר, הרצאות בנושא היחס הדיאלקטי של החברה הישראלית לסמכות כפי שהדבר בא לידי ביטוי בסמכות הורים ובסמכות מורים, ועוד.