google/wiki40b huggingface dataset:
ירחמיאל אמדורסקי

תולדות חייו

ירחמיאל אמדורסקי היה בנו הצעיר של יוסף אמדורסקי, שעלה לירושלים עם משפחתו מאזור מוהילב של האימפריה הרוסית, ולכן כונה בירושלים ר' יושקה (יוסף) מוהליבר (טופונים יידי שפירושו "בן מוהילב"). מוצאו של משפחתו ככל הנראה מהעיירה אמדור. מוהליבר ניהל ברובע היהודי בית תמחוי ומסעדה זולה שבה סעדו גם יהודים שביקרו בירושלים. המבקרים לנו בבתי תושבים מכיוון שלא היו בעיר כל מלון או אכסניה כשרים, בהמשך פתח מוהליבר גם חדרי אירוח במתכונת של אכסניה.
ירחמיאל אמדורסקי קיבל על עצמו את הנהלת המוסד לאחר מות אביו ב-1894, והוא בן 19 בלבד. המלון, שנקרא בלשון הימים ההם "אש"ל" (אכילה, שתייה, לינה), עבר מספר מקומות עד שבסוף המאה ה-19 התמקם במבנה שברחבת שער יפו, מול מגדל דוד, ונקרא מלון מרכזי (צנטרל) – י. אמדורסקי.
בנובמבר 1900 נשא לאשה את טובה גיטל לבית אפשטיין מחברון, בתו של הרב החסיד המקובל אלכסנדר סנדר הלוי אפשטיין, ראש חסידי חב"ד בעיר. גם היא הייתה אשת ציבור ופעילה בחברת עזר יולדות.
ב-1908 הרחיב אמדורסקי את עסקיו ושכר את מלון "בלה ויסטה" המפואר שעל חוף ימה של יפו (בשכונת מנשייה) מאת שלמה פיינגולד. במלון פעלו ראינוע וקזינו. בימי מלחמת העולם הראשונה החרימו העות'מאנים את המלון והפכו אותו לבית מעצר, ששימש לכליאת נתינים זרים עד לגירושם. לאחר המלחמה שכרה את הבניין חברת "קדם", שייסד אלכסנדר לוי. בין אורחי מלון "בלה ויסטה" היה גם חיים נחמן ביאליק בעת ביקורו בארץ ישראל במרץ 1909‏ שאף זכה במלון לקבלת פנים ברוב עם "חסידים ואשכנזים, זקנים וצעירות".

קשריו עם המנהיגות הערבית

קרבתו של המלון לאוכלוסייה הערבית, הביאה את אמדורסקי לטפח את קשריו עם האוכלוסייה הערבית המקומית ובעיקר עם ראשיה. בשנת 1921, בעת הכתרת הנציב העליון הראשון הרברט סמואל, שעוררה את התנגדות הערבים בשל מוצאו היהודי וגרמה לתסיסה רבה, הסתער המון ערבי לעבר מלונו. אמדורסקי יצא אל ההמון וקרא לעברו: "אחיי, ידידכם אמדורסקי פונה אליכם ומבקש להימנע ממעשי אלימות. לא תוכלו לפגוע באיש, אלא אם כן קודם לכן תעברו על גופתי המתה".  
ג'מאל חוסייני, אחיינו של המופתי חג' אמין אל-חוסייני, בעדותו בפני ועדת החקירה שחקרה את מאורעות תרפ"ט, אמר: "אילו היו כל היהודים מתנהגים עמנו כשם שמתנהג עמנו אמדורסקי, המצב היה נראה אחרת, וייתכן שהפרעות לא היו פורצות". כשיושב-ראש הוועדה התעניין לדעת מה כוונתו, סיפר חוסייני, שכאשר נולד אביו - אחיו של המופתי - התקשתה אמו להאכילו, ומי שסייעה לה בכך הייתה אמו של אמדורסקי, שילדה באותה עת את אחיו שמואל.
משפחת המופתי זכרה לטובה את התנהגותה של משפחת אמדורסקי ובמשך כל השנים נהגה להשתתף בשמחותיה, ובתחילת השנה נהגה לברכה בברכת שנה טובה. בחתונת בתו רבקה, עם ד"ר מרדכי בוקסבוים השתתף גם המופתי חג' אמין אל-חוסייני. בעיצומה של החתונה שאל המופתי את אמדורסקי איזו מתנה הוא מבקש לחתונת בתו, ואמדורסקי השיב כי היה רוצה לבקר עם הזוג הצעיר במערת המכפלה. המופתי שיגר מכתב אל הקאדי של חברון ובעקבות זאת התאפשר ביקור השלושה במערת המכפלה, דבר נדיר באותה תקופה.  
ירחמיאל אמדורסקי טמון בית הקברות סנהדריה. 
התכבד בהדלקת משואה ביום העצמאות שנת 1953 (השנה הראשונה לקיומו של טקס הדלקת המשואות) כמייצג את היישוב הירושלמי הוותיק. בשנת 1978 קראה מועצת עיריית ירושלים רחוב על שמו.
אבבא: המוזיאון

היסטוריה

תוכניות למוזיאון המוקדש לאבבא בסטוקהולם, השואבות השראה ממוזיאון הביטלס בליברפול, פורסמו לראשונה על ידי המייסדים אולף וסטמן ואווה ויגנהיים-וסטמן ב-2006. המוזיאון היה אמור להיפתח ב-2008, והמארגנים העריכו כי הוא ימשוך חצי מיליון מבקרים בשנה. על פי התוכנית יועד למוזיאון מבנה ששימש את המכס הראשי בנמל סטוקהולם. ב-2009, לאחר מספר שנים של קשיים פיננסיים, הפרויקט נזנח, וייעוד הבניין שונה במטרה לארח מוזיאון צילום מודרני חדש, הנקרא פוטוגרפיסקה.
תוכניות חדשות עבור מוזיאון קבע לאבבא פורסמו ב-3 באוקטובר 2012. המוזיאון בסטוקהולם, הנקרא "אבבא: המוזיאון", הפך לבית קבע לתערוכה הנודדת ABBAWORLD שעברה באירופה ובאוסטרליה ב-2009–2011. הוא כולל תלבושות במה שנתרמו על ידי חברי הלהקה. המוזיאון ממוקם בבניין ליד פארק השעשועים גרנה לונד, על האי דיורגורדן.
ג'ון גרישם

ביוגרפיה

גרישם נולד בשנת 1955 במדינת ארקנסו, ארצות הברית, כבכור מתוך 5 אחים. אביו היה פועל בניין ומגדל כותנה. לאחר מעברים תכופים, השתקעה המשפחה בשנת 1967 בעיירה סאות'הייבן במחוז דה סוטו, מיסיסיפי. גרישם הצעיר נהג להרבות בקריאה, בעידודה של אמו. בייחוד הושפע מכתיבתו של ג'ון סטיינבק, שבהירות כתיבתו עוררה בו התפעלות. 
בשנת 1977 סיים גרישם לימודים אקדמיים בהנהלת חשבונות באוניברסיטת המדינה של מיסיסיפי, ובשנת 1981 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת מיסיסיפי. במהלך אותן שנים ניהל יומן, נוהג שעזר לו בהמשך בכתיבתו היוצרת. במשך כעשור שנים עסק בעריכת דין בסאות'הייבן, שם קצה נפשו בתחום הפלילי והוא עבר לתחום האזרחי. 
בשנים 1983 עד 1990 כיהן בבית הנבחרים של מדינת מיסיסיפי.
בשנת 1984 החל לכתוב את ספרו הראשון, לאחר שהיה עד למתן עדות בבית משפט של ילדה בת 12 שהייתה קורבן לאונס אכזרי. בספרו ניסה לבחון את הסוגיה: מה היה קורה אילו אביה של אותה ילדה היה יורה למוות באנס שפגע בבתו. הוא עבד במשך שלוש שנים על הרומן עת להרוג (A Time to Kill) וסיים לכתוב אותו בשנת 1987. גרישם פנה עם ספרו לחברות הוצאה לאור רבות, ולמרבה הפליאה נדחה על ידי כולן. בחודש יוני 1988 הסכימה חברת ההוצאה לאור Wynwood Press להדפיס 5000 עותקים מן הספר, כמחווה אישית לסופר. כיום ניתן למצוא את יצירותיו של גרישם בכל חנויות הספרים, במדפי "רבי-המכר".
יום לאחר שסיים את "עת להרוג", החל גרישם לעבוד על ספר שני, סיפורו של עורך דין צעיר, שמתפתה לעבוד במשרד עורכי-דין מושלם, לכאורה, שאיננו מה שהוא נראה. הרומן השני, הפירמה, היה לרב-מכר של שנת 1991. גרישם המשיך לכתוב ולהוציא לאור לפחות ספר אחד לשנה, רובם רבי-מכר פופולריים ביותר. החל בבית צבוע בשנת 2001 שינה הסופר את מוקד עניינו ממשפטים לדרום הכפרי בכלל. בד בבד המשיך לעסוק במותחניו המשפטיים.
ספריו נמכרים במיליונים בארצות הברית, והוא נחשב בחוגי ההוצאה לאור לגדול רבי-המכר של שנות ה-90. 
בשנת 1996 חזר גרישם לזמן קצר לעיסוק פעיל בעריכת דין, כאשר ייצג בהצלחה את משפחתו של אדם שנהרג בתאונת רכבת.
גרישם נשוי ואב לשניים.
TED Notepad

מבט כולל

התכונות העיקריות של TED Notepad כוללות ממשק פשוט המבוסס על טקסט בלבד, מגוון רחב של כלי עיבוד טקסט, לוחות עריכת טקסט משלימים, נגישות גבוהה באמצעות מקשי קיצור, ומספר גדול של הגדרות ואפשרויות. היישום מציע תכונות חדשניות וניסויים שונים כמו חיפוש משני, או השלמת מילים אוטומטית.
בין התכונות החדשניות קיים חיפוש יסודי, המאפשר לחפש שני דברים שונים בעת ובעונה אחת. עורך הטקסט מאפשר גם לבחור את טקסט המופע הבא במהלך חיפוש. תכונה נוספת יוצאת דופן היא הוספת תיבת דו-שיח, המציעה לבחור טקסט ביחס למיקומו הנוכחי.
מלחמת ארגנטינה–ברזיל

רקע

שטחם המקורי של הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה כלל את רוב שטחה של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, יחידה מנהלית במסגרת האימפריה הספרדית, שבתחומה נכללו השטחים המצויים כיום בארגנטינה, בוליביה, פארגוואי ואורוגוואי). השטח ממזרח לשפך הנהר של ריו דה לה פלטה ונהר אורוגוואי נקרא אז "בנדה אוריינטל" (בספרדית: גדה מזרחית). האזור נקרא "ציספאטינה" בפי הברזילאים (כלומר: מעבר לנהר הפלאטה), והוא היה שנוי במחלוקת בין ספרד ופורטוגל עוד מאז הסכם מדריד. 
מהפכת מאי של 1810, העלתה לשלטון את הממשלה המקומית של בואנוס איירס. הגדה המזרחית, כתוצאה מכך, מרדה כנגד השלטון הספרדי ב-1811, שבראשו עמד חוסה גרוואסיו ארטיגס. עשר שנים לאחר תבוסתו של ארטיגס בקרב טקווארמבו ובתמיכתם של משפחות האריסטוקרטיה של אורוגוואי, הכוחות הברזילאיים של ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל כבשו וסיפחו שטח זה תחת השם "מחוז ציספלטינה". השליטה בשטח סיפקה מיקום אסטרטגי ביחס לריו דה לה-פלטה ויציאה לים הפתוח - השער הראשי ליצוא הארגנטינאי.
בשל היותם של שני הצדדים תלויים מבחינה כלכלית באימפרייה הבריטית, לממלכה המאוחדת, אשר יוצגה על ידי המתווך ג'ורג' קאנינג, היה תפקיד חשוב במלחמה ובתוצאותיה.

העימות

בכוונה לסיים את השליטה הברזילאית בגדה המזרחית המריצה הקונפדרציה הארגנטינאית את האורוגוואים, שהונהגו על ידי חואן אנטוניו לאבאז'חה, להתקומם כנגד השליטה הברזילאית. הארגנטינאים סיפקו להם תמיכה פוליטית וחומרית.
אחרי שנים של התנגדות מצד בדלנים אורוגוואים כמו פרוקטוסו ריברה ולאבאז'חה, אספת נבחרים מהגדה המזרחית נועדה ב-1825 בלה פלורידה ודרשה את עצמאותה מברזיל. תגובתה של הממשלה הברזילאית הייתה הכרזת מלחמה על ארגנטינה.
הקיסר הברזילאי, פדרו הראשון, הגיב בכך שחסם את ריו דה לה-פלטה ואת נמליה. הבסיס הראשי של הצי הארגנטינאי הועבר דרומה. הברזילאים ניסו בשלב מסוים להשתלט גם על קרמן דה פטגונס, במטרה להדק עוד יותר את המחסום על קשרי החוץ הארגנטיניים, אך הכוחות נהדפו על ידי התושבים המקומיים.
צבא ארגנטינאי הקיף את ריו דה לה-פלטה, ומיקם את עצמו ליד דוראסנו, בזמן שהגנרל קרלוס מריה דה אלביר פלש לשטח הברזילאי. מהלך זה הוביל להתנגשות בין כוחות האימפריה הברזילאית לארגנטינאים בקרב על איטוזאינגו.
פדרו הראשון התחיל את המתקפה היבשתית בשנת 1826, כאשר ריכז את כוחותיו בדרום המדינה. מרבית הכוח היה מורכב ממתנדבים וכמה יחידות של שכירי חרב אירופאים. התגלע קושי בגיוס כוח שיעצור את הארגנטינאים בגלל המרידות הרבות והקבועות שהתרחשו ברחבי ברזיל (גם בריו דה ז'ניירו, שהייתה אז עיר הבירה), שרק זמן קצר קודם לכן קיבלה את עצמאותה.
המחסור בכוח אדם האט את יכולת התגובה נגד הכוחות האורוגוואים, שנתמכו כעת בידי הארגנטינאים. המלחמה נערכה כסדרת עימותים קטנים ומרובים, כאשר הקרב המשמעותי היחידי בו הובסה ברזיל היה הקרב על איטוזאינגו.

ההשלכות

על אף שכתוצאה מהעימות המתמשך נסוגו הברזילאים משליטתם באזור, גם ארגנטינה לא הצליחה לבסס בו את מרותה. בהינתן מחירה הרב של המלחמה עבור שני הצדדים, ואי הנוחות של בריטניה, אשר קיימה עסקים עם הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה-פלטה, נפתחו השיחות למען הסכם שלום. עם צרפת ובריטניה כמתווכות, ותחת הלחץ הבריטי, חתמו שני הצדדים על חוזה מונטבידאו בריו דה ז'ניירו, שמכיר בעצמאותה של אורוגוואי.
בברזיל, האובדן של מחוז ציספלטינה תרם את חלקו לאי שביעות הרצון מממשלתו של דון פדרו הראשון, שהובילה, בסופו של דבר, להתפטרותו של הקיסר בשנת 1831.
חוץ מהאורוגוואים שקיבלו את עצמאותם במלחמה זו, המנצחת העיקרית של המלחמה היא כנראה האימפריה הבריטית, אשר השיגה אזור של מסחר חופשי אשר נשלט בידי בריטניה באזור האסטרטגי של ריו דה לה-פלטה.
אדוארד צ'ארלס פיקרינג

ביוגרפיה

פיקרינג נולד בבוסטון ב-1846. ב-1865 השלים תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד. בשנים 1865–1867 לימוד מתמטיקה בהרווארד. בשנים 1867–1877 לימד פיזיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
ב-1877 התמנה למנהל של מצפה הכוכבים של מכללת הרווארד, תפקיד אותו הוא מילא עד מותו ב-1919.
כמנהל המצפה, מינה צוות מחקר רחב, שכלל מעל 80 נשים לאורך השנים. בין המדעניות שעבדו בצוות המחקר שלו ניתן למנות את אנני ג'אמפ קאנון, הנרייטה ליוויט, אנטוניה מורי, וילמינה פלמינג, אוולין לילנד ועוד. הצוות הורכב מנשים בלבד מכיוון שהשכר המקובל לנשים באותה התקופה היה נמוך בהרבה ביחס לשכר הגברים במשרה אקדמאית והדבר איפשר לפיקרינג להעסיק יותר חוקרות באותו התקציב. הצוות זכה לכינויים "מחשבות הרווארד" או לכינוי הלועג "הרמונו של פיקרינג". 
צוות המחקר בראשותו של פיקרינג היה מתקדם מאוד בתחומו וגילויו משמשים את המדע גם כמאה שנים לאחר הגילוי

עבודתו

ב-1882 פיתח פיקרינג שיטה למדידת ספקטרום פליטה של מספר כוכבים בו זמנית על ידי הנחת מספר מנסרות על משטח צילום. הדבר אפשר סיווג ספקטרלי של מספר כוכבים בו זמנית ובכך תרם לקיטלוג הכוכבים.
יחד עם אנני ג'אמפ קאנון ווילמינה פלמינג הרכיב קטלוג אחיד של כל הכוכבים הנראים (מגניטודה עד 9+) שהיו מוכרים באותה התקופה. הקטלוג המוכר בשם קטלוג הנרי דראפר, (Henry Draper Catalogue (HD משמש בגרסתו המורחבת גם כיום.
קוניסטון ווטר (אגם)

גאוגרפיה

קוניסטון ווטר הוא אגם מוארך הנמצא בעמק קרחוני שנוצר בעידן הקרח האחרון .

איים

באגם  שני איים.

שייט באגם

מטיילים מרבים לחתור באגם בסירות קאנו וקיאקים, אותם ניתן לשכור במקום. בקיץ מתקיימים גם סיורים באגם בסירות מנוע.
האגם משמש גם כאתר לשבירת שיאי עולם בסירות. מדי שנה, בדרך כלל בנובמבר, מתקיים "שבוע השיאים". בשנים 1939, 1956 ו- 1959 נשברו שיאי המהירות באגם הזה.
ביתן

ביתן (בלעז: פביליון) הוא מבנה המצורף למתחם עיקרי כגון ארמון, פארק או קמפוס, ומהווה מבנה משני במתחם, לרוב שלא למטרה העיקרית של המתחם. הביתן יכול להיות מחובר פיזית למבנה העיקרי כאגף נפרד, או להיות מנותק לחלוטין מהמבנה העיקרי. בין השימושים השונים הנעשים בביתנים ניתן למצוא ביתני מגורים, מלתחות, שמירה, ממכר, חניה, אכילה, ועוד.
בהקשר של תערוכה (כגון תערוכה עולמית וכדומה) הביתן הוא אזור מתוחם ומוגדר, בעל אופי עצמאי, המייצג את הגוף המציג ובו מוצגת תערוכת מוצגים ונערכות הדגמות או הרצאות. לעיתים עיצוב הביתן חופשי ועצם הארכיטקטורה שלו מהווה מוצג ולעיתים מחויבים הגופים להקים ביתנים זהים (עד כדי סימני זיהוי) או בעלי מאפיינים משותפים.
אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956)

המשחקים

במשחקים הללו השתתפה לראשונה ברית המועצות וכבשה את הבמה, במיוחד במקצי ההחלקה המהירה.  נבחרת ברית המועצות גם ניצחה בטורניר ההוקי קרח.
מרטינוס הרביעי

ראשית חייו

סימון דה בריון נולד בשנת 1210 בטורן, צרפת, ולמד משפטים באוניברסיטת פדובה ובבולוניה. בזכותו של האפיפיור הוא זכה למשרה בסנט קנטן בשנת 1238, ובילה את התקופה 1248–1259 כקאנון של קתדרלת רואן, ולאחר מכן שימש כסגן הבישוף. בשנת 1260 מונה לקנצלר צרפת, תחת שלטונו של לואי התשיעי, מלך צרפת. ב-17 בדצמבר 1261 הוא מונה לקרדינל, ובשנת 1262 מונה בנוסף לראש האינקוויזיציה בצרפת.

שלטונו

לאחר מותו של קודמו ניקולאס השלישי, הוא נבחר לאפיפיור על ידי מועצת הקרדינלים כעבור חצי שנה, בלחץ שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה, ועל מנת לחזק את כוחם של הקרדינלים הצרפתיים, נעצרו קרוביו של הקרדינל מתאו אורסיני.
בבשל היותו זקוק לתמיכתו של שארל מאנז'ו, הוא נידה על פי דרישתו את מיכאל השמיני, קיסר האימפריה הביזנטית, שעמד בדרכו של שארל להקים את האימפריה הלטינית, שהוקמה בעקבות מסע הצלב הרביעי. בכך הוא שבר את האיחוד הדל שכונן בין הכנסיות היווניות והלטיניות במועצה השנייה של ליון ב-1274, ופשרה נוספת נעשתה בלתי אפשרית. ב-29 במרץ 1282 פרצה התקוממות נגד הצרפתים בסיציליה שהחלה בפלרמו ונודעה בשם "ערבית סיציליאנית". בהתקוממות זו נרצחו צרפתים רבים בסיציליה. שארל מאנז'ו קיבץ את כוחותיו בקלבריה, נחת במסינה והטיל עליה מצור אך ללא הצלחה. הסיציליאנים קראו לפדרו השלישי, מלך אראגון לקחת לידיו את השלטון בממלכת סיציליה. ב-30 באוגוסט 1282 פדרו השלישי נחת בסיציליה עם צבאו וכעבור חמישה ימים הוכרז למלך סיציליה. שארל נאלץ לסגת לקלבריה.
למרות נסיגתו, שארל נהנה מתמיכתם של אחיינו, פיליפ השלישי, מלך צרפת ושל האפיפיור מרינוס הרביעי שראה ב"ערבית הסיציליאנית" מרד נגד שלטונו. הוא נידה את פדרו השלישי, מלך ארגון והכריז על מסע צלב כדי לנשל אותו מכתרו כמלך סיציליה. ב-2 בפברואר 1284 האפיפיור הכיר בשארל כמלך אראגון וולנסיה.
מרטינוס הרביעי חגג מסיבה חגיגית בקתדרלה בפרוג'ה ביום ראשון של חג הפסחא, ה-25 במרץ 1285, שהיה גם חג הבשורה. אחרי ארוחת הצהריים הרגילה שלו עם הכמרים שלו חלה לפתע במחלה פתאומית, וביום רביעי הבא, ה-28 במרץ הוא מת, ובמקומו נבחר לאפיפיור הונוריוס הרביעי.
מארי-גבריאל-אוגוסטן סאוואר

מארי-גבריאל-אוגוסטן סאוואר (בצרפתית:Marie-Gabriel-Augustin Savard, ‏ 21 באוגוסט 1814 פריז - 7 ביוני 1881 פריז) היה מלחין ופדגוג צרפתי בתחום המוזיקה הקלאסית. הוא כיהן כפרופסור בקונסרבטואר של פריז.

ביוגרפיה

סוואר נולד בשנת 1814. הוא למד בקונסרבטואר של פריז אצל פרנסואה באזן (1837) ואמה לבורן. בשנת 1843 התמנה שם למרצה לסולפג', אחר כך החל מ-1866 פרופסור להרמוניה.
הוא לימד סולפג', הרמוניה ובאסו קונטינואו בקונסרבטואר של פריז, עם תלמידיו נמנו וינצ'נצו פרוני, ז'ול מאסנה, ססיל שמינאד, אדוארד רויס ואדוארד מקדואל, ז'ול דאנבה, אלפרד ברינו, אז'ן ד'ארקור ושארל לנבווה.
הוא כתב ספרי תאוריית המוזיקה ופרסם קובץ של מזמורי קנטוס פלאנוס
הוא היה אביו ומורו של המלחין מארי עמנואל אוגוסטן סאוואר.
מפעלי רכב אשדוד

היסטוריה

החברה נוסדה בשם "ליילנד אשדוד" כשותפות של חברת ליילנד מוטורס  הבריטית (Leyland Motors)  שהחזיקה 52%, ו"החברה המאוחדת למזרח הקרוב" שהחזיקה 48%, במטרה להקים מפעל להרכבת משאיות ואוטובוסים באשדוד. המפעל יועד להרכבת משאיות ואוטובוסים בהיקף של 500 כלי רכב בשנה כולל ליצוא (עם הקמת המפעל נחתם חוזה יצוא לאתיופיה). ביולי 1961 פורסם המכרז להקמת המפעל והוא הושלם  ביולי 1962.
במאי 1962, ייצרו שלדות ראשונות של ליילנד במפעל. קו הרכבת כלי הרכב החל לפעול בפברואר 1963, ועד סוף שנת 1963 ייצרו במפעל 515 ‬כלי רכב, מהן ‭ 250‬ אוטובוסים, ‭ 12‬משאיות מדגם "צייפטיין", 76 ‬מדגם "קלימסדייל", ‭ 40‬מדגם "ביבר" ו-‭36‬ מדגם "פופד־היפו". במפעל היו מעוסקים 220 עובדים. בשנת 1965 גדלה התפוקה במפעל ל-900 ‬כלי רכב בשנה ועבדו בו 350 עובדים. המפעל יצא משאיות לפרו והונדורס וחלקי רכב למפעלי "ליילנד" באנגליה. המפעל יצא גם שלדות של אוטובסים ליוון ורומניה (אוטובסים מוגמרים שהורכבו בהארגז ומרכבים).
בשנת 1966 החל המפעל לספק משאיות לצה"ל.
בסוף שנת 1967 מוזגו "ליילנד אשדוד" וחברת "אוטוקרס" לחברה אחת שהבעלות מתחלקת בין ליילנד מוטורס שהחזיקה 23%, יצחק שובינסקי 26%, כור תעשיות 25% ו"החברה המרכזית להשקעות" 25%. יצחק שובינסקי מונה למנכ"ל הקבוצה הממוזגת. מספר חודשים אחר כך מוזגה ליילנד מוטורס עצמה עם חברה בריטית אחרת בשם "בריטיש מוטורס" לחברה חדשה בשם "בריטיש ליילנד" (British Leyland) . בשנת 1970 פרץ סכסוך בין  יצחק שובינסקי וכור תעשיות והוחלט על פירוק השותפות, כאשר כור ו"החברה המרכזית להשקעות" קיבלו את הבעלות על המפעל באשדוד.  
כך שבאותה עת החזיקה כור תעשיות במקביל גם "מפעלי רכב אשדוד" ומפעל מרכבים.
בשנת 1973 רכשה חברת עץ לבוד תעשיות והשקעות וחברת "האחים אלקון", שבבעלות האחים אהוד ואליעזר אלקון, את המפעל באשדוד ושמו שונה ל"מפעלי רכב אשדוד". אביהם של האחים, אריה אלקון הקים בשנת 1933 סוכנות ליבוא "משאיות מק" (Mack Trucks) האמריקניות . המפעל באשדוד הוסב להרכבת "משאיות מק" בנוסף ל"ליילנד", וסיפק באותו שנים את אחוז ניכר של המשאיות והאוטובוסים בישראל. בין השאר, ייצר את גוררי הטנקים ומתדלקות עבור צה"ל. בשנת 1974 הורכבו במפעל 238 ‬משאיות "ליילנד" ו-457 "משאיות מק". 
ב-1977 יצאה ליילנד מפעילותה בישראל, לאחר שנכנעה לחרם הערבי, "מפעלי רכב אשדוד" החלה בפיתוח וייצור משאית ואוטובוס מתוצרת עצמית. המשאית "אשדוד" שהייצור שלה הופסק, לאחר שחברת מאק סברה שהייצור המקומי יתחרה בייבוא מתוצרתה ודרשה להפסיקו. במקביל ייצרה החברה אוטובוס בשם "חץ", שגם הוא לא זכה להצלחה. ב-1981 עברה מלוא הבעלות במפעל ל"אחים אלקון".  
קו הרכבת המשאיות נסגר ב-1984. עסקי יבוא המשאיות של "האחים אלקון" נסגרו בהליך של פירוק מרצון בשנת 1999.

דגמי רכב

דגמי הרכב שיוצרו במפעל:
אביגדור שנאן

ביוגרפיה

אביגדור שנאן נולד בפראג שבצ'כיה, בן למשפחה של ניצולי שואה, עלה לישראל עם הוריו ב-1949, גדל בחיפה ולאחר מכן בכפר אתא ועשה את שירותו הצבאי בחיל המודיעין. בצעירותו היה נגן ויולה ב"תזמורת הנוער הישראלית - גדנ"ע" והופיע ברחבי העולם בשנים 1964-1962. את לימודיו האקדמיים מהתואר הראשון עד השלישי עשה באוניברסיטה העברית בירושלים, תואר ראשון במקרא וספרות עברית, ותואר דוקטור (במסלול ישיר) בספרות חז"ל. נושא עבודת הדוקטור שלו היה "האגדה בתרגומים הארמיים הארץ ישראליים לתורה – עיצובה, תכניה ומיקומה בספרות חז"ל (על פי התרגומים לספר בראשית וקטעים נבחרים משאר החומשים)" והיא נכתבה בהדרכתו של פרופסור יוסף היינימן, שהיה האדם המשפיע עליו ביותר מבחינה מחקרית. הדוקטורט אושר ב-1978. בשנת השתלמות של פוסט-דוקטורט שהה באוניברסיטת קולומביה ובסמינר היהודי התאולוגי שבניו יורק.
בתקופת לימודיו כיהן שנאן כמזכיר האיגוד העולמי למדעי היהדות וערך את פרסומי האיגוד. ב-1979 מונה למרצה בחוג לספרות שבאוניברסיטה העברית, ובשנת 1999 מונה לפרופסור מן המניין. כיהן גם כראש החוג ללימודים כלליים, כראש החוג לספרות עברית וכדיקן הסטודנטים של האוניברסיטה העברית. כן שימש שנים אחדות כמנהל מחלקת "קריית ספר" שבבית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי. בשבתונים לימד כפרופסור אורח באוניברסיטת ייל, בסמינר היהודי התאולוגי ובישיבה יוניברסיטי. במהלך השנים לימד גם באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באוניברסיטת תל אביב ובמכון שכטר ללימודי היהדות. לימד תקופות קצרות יותר במוסדות להשכלה גבוהה נוספים בארצות הברית ובאירופה.]
בצד ספריו ומאמריו המדעיים, עסק שנאן גם בתרגום ספריו של הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק לעברית (עד כה ראו אור 6 ספרים), ייסד וערך את כתב העת הפופולרי "עט הדעת" ערך את כתב העת המדעי "מחקרי ירושלים בספרות עברית" ואת הרבעון הביבליוגרפי "קריית ספר". כן ערך (יחד עם אחרים) את פרסומיה של "קרן עדי" העוסקים בזיקת האמנות אל תחומים שונים במדעי הרוח ובמדעי החברה, ואת דפי פרשת השבוע "נהרדעה" שראו אור מטעם המכון למדעי היהדות שבאוניברסיטה העברית.]
שנאן משמש כיועץ אקדמי של קרן אבי חי ושל בית אבי חי שבירושלים. כיהן כראש ועדת המקצוע לספרות עברית בבתי הספר הממלכתיים-דתיים וכראש ועדת המקצוע לתורה שבעל פה בבתי הספר הממלכתיים. היה אחד מיועצי הסרט "נסיך מצרים" שהופק באולפני דרימוורקס. ערך והגיש שלוש-עשרה תוכניות בטלוויזיה החינוכית על משה רבנו והרצה שנים אחדות בחוג התנ"ך ומחשבת ישראל שהוקם בידי הנשיא עזר ויצמן. שנאן מרבה להרצות במסגרות שונות: יד יצחק בן צבי, האוניברסיטה הפתוחה, השתלמויות מורים, המרכז לטכנולוגיה חינוכית בתל אביב, ברדיו ובטלוויזיה.]
שנאן נשוי לרחל ואב לשלושה ילדים.

מחקריו

מחקריו של אביגדור שנאן עוסקים בספרות היהודית הקדומה של שש מאות השנים הראשונות לספירה, עד ראשית האסלאם. תחילה עסק בתרגומי המקרא הארמיים, משום עבר לעיסוק בספרות האגדה והמדרש וחזר לעסוק בתרגומים וכן בסידור התפילה. המשותף לכל התחומים האלה הוא בית הכנסת הקדום, שבו נתקיימו דרשות, נערכה התפילה, הושמעו התרגומים ועוד. כן מגלה שנאן עניין בחוליות החיבור שבין עולם המקרא לבין העולם הבתר-מקראי שנבנה עליו כמעין פירמידה הפוכה, כאשר כל דור ודור מוסיף נדבך נוסף, גדל והולך, למה שעשו קודמיו. גישתו של שנאן היא גישה ספרותית, הבוחנת את הצד הספרותי ואת איכותם הספרותית של הטקסטים האלה. פרסם למעלה ממאה ועשרים מאמרים בעברית ובאנגלית וכעשרה ספרים.]
נאומי אוסקה

ביוגרפיה

אוסקה נולדה באוסקה שביפן, בת לאם יפנית ואב מהאיטי. בגיל שלוש עברה עם משפחתה לניו יורק שבארצות הברית.

2014

ביולי 2014 העפילה לראשונה להגרלה הראשית של טורניר WTA, היא גברה בסיבוב הראשון של טורניר בנק אוף ווסט קלאסיק על סמנתה סטוסור ובסיבוב השני הפסידה לאנדריאה פטקוביץ'. ב-2015 זכתה בטורניר הראווה של הכוכבות העולות שהתקיים במסגרת אליפות סבב ה-WTA, לאחר ניצחון בגמר על קרולין גרסיה.

2016

ב-2016 העפילה לראשונה לטורניר גראנד סלאם והודחה בסיבוב השלישי של אליפות אוסטרליה הפתוחה. בהמשך השנה העפילה גם לסיבוב השלישי באליפות צרפת הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה. בטורניר טוריי פן פסיפיק שהתקיים בספטמבר 2016 העפילה לגמר ה-WTA הראשון שלה בו הפסידה לקרוליין ווזניאקי. בתום העונה זכתה בתואר הטניסאית החדשה של השנה מטעם ה-WTA וסיימה במקום ה-40 בעולם.

2017

באליפות וימבלדון שנערכה ביולי 2017 הגיעה אוסקה לסיבוב השלישי שבו הפסידה לונוס ויליאמס מארצות הברית בשתי מערכות (7-6, 6-4).
באליפות ארצות הברית שנערכה בספטבר אותה שנה היא הגיעה לסיבוב השלישי שבו הפסידה לקאיה קאנפי מאסטוניה ב-3 מערכות (6-3, 2-6, 7-5). בסיבוב הראשון היא חוללה הפתעה לאחר שניצחה את אנגליקה קרבר מגרמניה (6 בעולם) בשתי מערכות (3–6, 1-6).

2018

ב-2018 העפילה לסיבוב הרביעי באליפות אוסטרליה הפתוחה בו הודחה על ידי המדורגת ראשונה סימונה האלפ. במרץ 2018 ניצחה בטורניר אינדיאן וולס מאסטרס, בדרך לתואר גברה בסיבוב הראשון על מריה שראפובה, ברבע הגמר על קרולינה פלישקובה, בחצי הגמר על סימונה האלפ ובגמר על דריה קסטקינה. בעקבות ניצחונה העפילה למקום ה-19 בעולם.
באליפות ארצות הברית שנערכה בספטמבר אותה שנה היא זכתה בתואר לאחר ניצחון בגמר על סרינה ויליאמס בשתי מערכות (6-2, 6-4) ובכך הפכה ליפנית הראשונה שזוכה בטורניר גראנד סלאם. בעקבות הזכייה בתואר היא עלתה למקום השביעי בעולם. על הזכייה העיבה תקרית בין סרינה לשופט, היא הטיחה בו: "גנב, גנבת לי נקודה. לא תשפוט אותי יותר לעולם" ועל כך נענשה במשחקון בשלב קריטי של המשחק. לאחר האירוע אמרה אוסקה: "כי הניצחון היה "קצת מריר" ו"זה לא היה בהכרח הזיכרון המאושר ביותר."

2019

באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2019 זכתה אוסקה בתואר לאחר ניצחון בשלוש מערכות על פטרה קביטובה מצ'כיה (6-7, 7-5, 4-6), ובכך השלימה זכייה שנייה ברציפות בטורניר גראנד סלאם, ועלתה למקום הראשון בעולם. באליפות וימבלדון היא הודחה בסיבוב הראשון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה הודחה בשמינית הגמר.

גביע הפדרציה וגביע הופמן

אוסקה חברה משנת 2017 בנבחרת גביע הפדרציה של יפן. בשנת 2018 ייצגה את יפן במסגרת תחרויות גביע הופמן.
כתב עת מדעי

כתב עת מדעי או כתב עת אקדמי הוא כתב עת אשר מפרסם מאמרים בנושאים הקשורים לתחום אקדמי מסוים, אשר עוברים ביקורת עמיתים.

תפקיד

כתבי עת מדעיים הם זירה להצגת מחקר חדש וביקורת על מחקר קיים. תוכן כתבי העת האקדמיים הוא כתבות המכילות מחקר מקורי, מאמרי ביקורת, ביקורת על ספרים בתחום, ולעיתים גם מכתבי קוראים. כתבי עת אקדמיים ללא ביקורת עמיתים נקראים בדרך-כלל "כתבי עת מקצועיים".
המונח "כתב עת אקדמי" מתייחס לפרסומים מדעיים בכל התחומים. עם זאת, קיימים הבדלים בין כתבי עת בתחומים מדעיים או במחקרים כמותיים במדעי החברה לכתבי עת אקדמיים בתחומי מדעי הרוח ובמחקר איכותני במדעי החברה.
פיתוח טכנולוגיית המידע נתן אפשרות להופעת סוג חדש של כתבי עת המופיעים במדיה ממוחשבת בלבד. כך למשל Journal of Visualized Experiments הוא כתב העת המפרסם פרוטוקולים מדעיים בפורמט וידאו. הפורמט הייחודי מאפשר לתאר פרוצדורות של מחקר וניסוי שלעיתים מסובך להסביר אותן בכתב.