google/wiki40b huggingface dataset:
אדולף בוש

חייו

בוש נולד בעיר זיגן שבחבל וסטפליה, במערב גרמניה. הוא למד בקונסרבטוריון של קלן ובאקדמיה המלכותית למוזיקה בברלין, אצל וילי הס ובראם אלדרלינג. בשנת 1912 ייסד בוש את ה-Konzertvereins Quartet, שנגניה היו ראשי הקבוצות בתזמורת שנשאה את אותו השם. הרביעייה התפרקה לפני מלחמת העולם הראשונה. אחרי המלחמה ייסד את רביעיית בוש, שכללה את בני משפחתו ואת פאול גרימר כצ'לן. הרביעייה המשיכה להתקיים בהרכבים שונים עד שנת 1933.
החבר הנוסף בחוג היה הפסנתרן רודולף סרקין, שהחל לנגן עם בוש בגיל 15 ובסופו של דבר נשא את בתו של בוש לאישה. הרביעייה, עם רודולף סרקין, היוותה גרעין להרכב הקאמרי של בוש, מבשר התזמורת הקאמרית המודרנית.
עם עליית היטלר החליט בוש שאינו יכול להישאר במצפון נקי בגרמניה ועל כן היגר לבזל שבשווייץ. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היגר בוש מבזל לארצות הברית והשתקע בוורמונט שם היה, יחד עם סרקין, בין מייסדיו של בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו.
רביעיית בוש נודעה בפרשנותה לרביעיות של ברהמס, שוברט ומעל לכל בטהובן. היא ערכה סדרת הקלטות בשנות ה-30 שכללו את כל היצירות הקאמריות של מלחינים אלה. בשנת 1941 השלימה הרביעייה את ההקלטות האלה ברביעייה אחת של בטהובן שלא הוקלטה קודם לכן, אופוס 130.
בוש היה כנר דגול, הן כווירטואוז והן בנגינת מוזיקה קאמרית, בעל טון אישי ביותר וטכניקה מעולה. עם תלמידיו נמנים כמה מגדולי הכנרים של המאה העשרים, ביניהם יהודי מנוחין ואייזק שטרן.
אדולף בוש היה אחיו של המנצח פריץ בוש.
הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן

ההצהרה

ב-21 במרץ 2019 הצהיר נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ כי "לאחר 52 שנים הגיע הזמן שארצות הברית תכיר באופן מלא בריבונות הישראלית ברמת הגולן, דבר חשוב מבחינה אסטרטגית וביטחונית לישראל וליציבות האזורית."
ארבעה ימים לאחר מכן, בטקס סמלי בבית הלבן במעמד ראש ממשלת ישראל ונציגים שונים של הממשל העוסקים במזה"ת וישראל, חתם טראמפ על הצהרה נשיאותית שמכירה בריבונות ישראל על רמת הגולן.

תגובות


ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, הודה לנשיא טראמפ על ההצהרה: "במשך השנים לישראל היו הרבה חברים בחדר הסגלגל אבל מעולם לא היה לישראל חבר טוב כמוך... הראית זאת שוב היום עם ההכרה הרשמית בריבונות בגולן. זה באמת יום היסטורי. היו הצהרות היסטורית - המלך כורש, בלפור, הנשיא טרומן והנשיא טראמפ - עשית זאת פעמיים: בהחלטה האמיצה שלך על ירושלים ועל הגולן." מאוחר יותר הודיע נתניהו כי בכוונתו לאשר הקמת יישוב חדש ברמת הגולן שייקרא רמת טראמפ, כמחווה על ההכרה.
מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרס, אמר כי "מעמדו של הגולן לא השתנה". המהלך האמריקני גרר גינוי, ביקורת או דחייה מצד]: האיחוד האירופי, בריטניה, גרמניה, צרפת, בלגיה, ספרד, פולין, דרום אפריקה, טורקיה, מצרים, הליגה הערבית, רוסיה, ערב הסעודית, בחריין, קטר, כווית, ירדן, עיראק, איראן, לבנון, יפן, קובה, אינדונזיה, קנדה, פקיסטן, סודאן, מלזיה, וסין.
The Mathematical Intelligencer

The Mathematical Intelligencer הוא כתב עת מדעי מתמטי בהוצאת הוצאת שפרינגר.
כתב העת מפרסם מאמרים בנושאים הנוגעים למתמטיקה, מתמטיקאים ולהיסטוריה ולתרבות של המתמטיקה. כתב העת מפרסם מאמרים בנושאים אינטרדיציפלינריים בהם המתמטיקה פוגשת נושאים כמו כלכלה, פסיכולוגיה, אבולוציה וביולוגיה. כמו כן מפרסם קטעים הומוריסטים, חידות ופאזלים, שירה וקטעי פרוזה ואמנות הקשורים ישירות או בעקיפין לעולם המתמטיקה.
בשנת 2000 יצא לאור הספר Mathematical Conversations, בו מאמרים נבחרים מהשנים 1980-2000 שפורסמו בכתב העת.
רגשות בארגונים

הגישה הפסיכולוגית

הגישה הפסיכולוגית, מתייחסת לרגשות בארגון, כאל צירוף של מחשבות ורצונות מודחקים. תפקוד לא הגיוני של ארגון, נובע ממחשבות ורצונות שליליים מודחקים, המבוטאים בסדר היום הארגוני.

הגישה הסוציולוגית

סוציולוגים התומכים בתאוריית "המבנה החברתי", טוענים שאין טעם לחקור רגשות בארגון, משום שרגשות הם סובייקטיביים, תוצר של האופן בו נוצרות ומנווטות מערכות יחסים בין אנשים.
לדעתם, יש להתמקד באופן בו הרגשות מבוטאים, על מנת לחקור את ההקשרים החברתיים והתרבותיים היוצרים את הרגשות בארגון, ומתוך כך להתמודד עם תפקוד לא הגיוני של ארגון .

חקר הרגשות בארגונים בעבר ובהווה

במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20, רגשות בארגון נחשבו ללא רצויים בשל היותם פוגעים בתפקוד האובייקטיבי של הארגון. אדם שכלתני הפועל עם ההגיון בלבד נתפס כיעיל, והצלחה בעסקים הייתה תלויה ביכולת האדם להתנתק מרגשותיו.
הגישות הפסיכולוגיות הקוגניטיביות ששלטו בשנות ה-80 גרסו כי הבנה והשגה של נושאים ארגוניים כגון מנהיגות, מוטיבציה (הנעה) וביצוע נמדדים במונחי התנהגות קוגניטיבית.
רק בתחילת שנות ה-90 קיבלו רגשות מעמד של גורמים חיוניים בהתנהגות ארגונית .
בנוסף, אם עד תחילת שנות ה-90, חקר הרגשות הושפע בעיקר מהיבטים ביולוגיים ופסיכולוגיים, ולא מהיבטים סוציולוגיים, ניתן לראות כי בשנים האחרונות פרספקטיבות פסיכולוגיות מסורתיות, לגבי רגשות בארגון, נדחקו ממקומן באופן יחסי, מפני גישות "המבנה החברתי".
הדברים באים לידי ביטוי בין השאר בשיתופי פעולה מחקריים, בין גישות פסיכואנליטיות לגישות סוציולוגיות בחקר הרגשות .

קנאה בארגונים

קנאה היא דפוס מחשבתי של מצב רגשי, הבא לידי ביטוי בתהליך של התנהגות המובילה את האדם לאיבוד ערך-עצמי, או לאיבוד של תוצאות הקשורות למערכת יחסים פעילה עם הארגון.
האבדה, או האבדה-הנתפסת, כוללת את החשש מהתערבות של מתחרה.
למתחרה, ישנו פוטנציאל לצמצם את הביטחון העצמי או לחבל במערכת יחסים מוערכת.
למעשה, ארגונים מייצגים זירה משמעותית לרוב החוויות של אדם כבוגר.
בהגדרה זו, תחרות על מעמד ומשאבים היא דינמיקה יומיומית.
הקנאה היא מצב רגשי, בו נמצא האדם המגורה על ידי תפיסתו העצמית, לגבי היכולת או חוסר היכולת לשלוט באירועים.
רגש זה מופיע כתגובה לאיום חברתי. חוסר יכולתו של אדם להתמודד עם אירוע חברתי, יוצרת את ההרגשה של חוסר אונים.
כתוצאה מכך, תפיסת ה"איום חברתי" יכולה להיות הן מציאותית והן דמיונית לחלוטין.
כאשר האיום יכול להיות אמיתי, או אפילו דמיוני, הוא מוגדר כגורם לתגובה של לחץ (Stress - דחק).
מיכה בן-עמי (רבינוביץ)

מיכה בן-עמי (רבינוביץ) (1895‏-1974) היה רופא ישראלי, מנהל מכון הרנטגן בבית החולים הדסה בירושלים (1925–1930) והרנטגנולוג השני של תל אביב.

ביוגרפיה

בן-עמי נולד באודיסה, אוקראינה, ברוסיה למרדכי בן-עמי ממשפחת ר' נחמן מברסלב ולאמו חיה לבית יפה, שהייתה אחותו של הד"ר הלל יפה. אח לירמיהו, לתמר ולשרה בן-עמי סולודר, אשר הייתה רופאה ביסוד המעלה, אשתו של המשורר אברהם סולודר.
אחרי פרעות 1905 היגרה משפחתו לשווייץ, בן עמי סיים תיכון בז'נבה והתקבל שם לבית ספר לרפואה. סיים את לימודיו ב-1920. התמחה ברנטגנולוגיה.
בשנת 1925 עלה בן-עמי לארץ ישראל. עד שנת 1930 ניהל את מכון הרנטגן של בית החולים הדסה בירושלים.
בשנת 1930 הקים בן-עמי את מכון הרנטגן השני בתל אביב, ברחוב בלפור מול בית החולים הדסה, בבית בן קומה. אשתו, חנה, הייתה אסיסטנטית ומנהלת החשבונות. מכון הרנטגן הראשון בתל אביב הוקם על ידי ד"ר ישעיהו אליהו.
בן-עמי היה בין המייסדים של האיגוד הרנטגנולוגי בישראל.
בשנת 1934 נשא בן-עמי את חנה לבית שטרן. בהמשך נולדו הבנות אימרה והילה.
בשנת 1969 חיבר בן-עמי ביחד עם ד"ר אשר גולדשטיין מלון רנטגנולוגי עברי, שיצא לאור בהוצאת ניב.
בן-עמי נפטר ב-1974.
תוכנה כשירות

תוכנה כשירות (באנגלית: Software as a Service או בקיצור SaaS) היא תוכנה המסופקת למשתמש כשירותים הזמינים באתר הספק (כגון לוח-פעילויות\Dashboard המכיל שירותים שונים).
תוכנה כשירות היא חלופה למודל המסורתי יותר של רכישת מוצר תוכנה והתקנתו במחשב או בשרת הארגון הרוכש וייתכנו מספר סיבות להעדיף חלופה זו.
הפעלת שירותי התוכנה מאתר הספק היא דרך רשת תקשורת - בדרך כלל האינטרנט. זהו הסוג הנפוץ ביותר של מחשוב ענן. 
אחד היתרונות של תוכנה כשירות הוא שהשימוש בה עשוי להקטין עלויות משום שלא נדרשת התקנת שרתים במרכז המחשבים של הארגון המשתמש, נחסכת התקנה ותחזוקה של מוצר תוכנה והתשלומים עבור התוכנה עשויים להיות זולים יותר. 
חלק מיצרני התוכנה משתמשים במונח "On Demand" כחלופה ל SaaS. ניתן לראות ב SaaS כסוג מסוים של מיקור חוץ של אפליקציות ותשתיות.

תכנון התוכנות

השירותים המופעלים באתר הספק עשויים להיות שירותים על פי הגדרתם ב ארכיטקטורה מוכוונת שירותים; הם מותאמים ללקוח ולצוות העובדים בהתאם על ידי מפתחי התוכנה.

היסטוריה

בשנות ה-70 וה-80 של המאה הקודמת היו נפוצות לשכות שירות, בהן בוצעו עבודות מחשוב של ארגונים במקום רכישת מחשבים ותוכנה. מודל זה הפך בהדרגה לפחות נפוץ. היחידה הבסיסית של עבודה לא הייתה שירות אלא יחידות עבודה ייעודיות וקניניות לכל צרכן. בשנות ה-90 הייתה חזרה מסוימת למודל זה על ידי "Application Service Provider" או בראשי תיבות ASP. גם כאן היחידה הבסיסית הייתה אפליקציה ולא שירות.
בשנת 1995 הגיעה חברת התקשורת בריטיש טלקום למסקנה שנדרש מחקר מעמיק על מנת לבחון מודל חדש של פיתוח ומימוש תוכנה. במימונה של החברה התקבצו מספר חוקרים מאוניברסיטאות בריטיות שב-1999 פרסמו מאמר המציג תפיסה הדומה למודל התוכנה כשירות. 
המושג "SaaS" הופיע לראשונה בשנת 2001 במסמך אסטרטגי של Software and Information Industry Association, שנקרא "SIIA Trends Report 2000".
חלוצת ה SaaS היא חברת Salesforce.com אשר יצרה מוצר CRM והתחרתה מול חברות גדולות וחזקות: Oracle ,SAP ,Siebel ואחרות, במודל חדשני. בעקבות הצלחתה של Salesforce, תחום ה-CRM הפך לתחום בו נפוץ במיוחד השימוש ב SaaS וחברות נוספות כגון NetSuite אימצו את המודל. 
גם פרויקט הקוד הפתוח Sugar פיתח פתרון CRM מבוסס SaaS. גם חברות גדולות כמו Siebel (נרכשה על ידי Oracle) ומיקרוסופט פיתחו פיתרונות CRM מבוססי SaaS. האחרונה שהתאימה את עצמה למודל זה הייתה חברת SAP. ברבעון השני של שנת 2008 הוציאה לשוק חברת Netsuite חבילת ERP המבוססת על SaaS. המהדורה האחרונה של Siebel On Demand משלבת את פתרון ה-SaaS עם Web 2.0 ותומכת ברשת חברתית מקוונת.
שלום אולומואוץ

שלום אולומואוץ היה הסכם שלום שסיים את מלחמת בוהמיה-הונגריה, שנמשכה בין השנים 1468–1478.
ב-21 ביולי 1479 נחתם בטקס חגיגי בעיר אולומואוץ, הסכם שלום בין ממלכת הונגריה לממלכת בוהמיה, שסיים את המלחמה בין המדינות. בהסכם נקבע שלשני המלכים מתיאש הראשון, מלך הונגריה וולדיסלב השני, מלך בוהמיה ניתנה הזכות להשתמש בתואר "מלך בוהמיה", אך רק מתיאש נדרש להתייחס כך אל ולדיסלב בהתכתבותם. אדמות הכתר הבוהמי נחלקו: ולדיסלב שלט בבוהמיה ומתיאש שלט במורביה, שלזיה ולוסאטיה. הפשרה גם הסמיכה את ולדיסלב לפדות את שלושת המחוזות עבור 400,000 פלורינים זהב לאחר מותו של מתיאס.
לאחר מותו של מתיאש הראשון, מלך הונגריה בשנת 1490, עלה במקומו ולדיסלב השני, מלך בוהמיה לשלטון אף בהונגריה.
אופ"א

היסטוריה

אופ"א נוסדה ב-15 ביוני 1954 בבזל, שווייץ תוך כדי שיחות בין ההתאחדויות של צרפת, איטליה ובלגיה. המשרדים הראשיים היו בפריז עד 1959, אז הארגון עבר לברן שבשווייץ. מאז 1995 נמצאים המשרדים בניון (ליד ז'נבה) שבשווייץ. הנשיא הראשון היה אב שוורץ והמנכ"ל הראשון הנרי דלוניי, על שמו נקרא הגביע הניתן לזוכה באליפות אירופה בכדורגל. הנשיא הנוכחי הוא אלכסנדר צ'פרין הסלובני, שנבחר ב-14.09.2016 לתפקיד.
כשנוסדה אופ"א היו חברות בה 25 מדינות, וכיום חברות בה 55 מדינות. עיקר הגידול היה בשנות ה-90, בעקבות התפרקותן של ברית המועצות, צ'כוסלובקיה ויוגוסלביה, הצטרפותן של מדינות קטנות כגון ליכטנשטיין, סן מרינו, איי פארו ואנדורה, וכן צירופה של התאחדות הכדורגל הישראלית ב-1993, לאחר שגורשה מקונפדרציית הכדורגל של אסיה מסיבות פוליטיות כחמש עשרה שנה קודם לכן.
הלגיון האחד עשר קלאודיה

הלגיון האחד-עשר קלאודיה (בלטינית: Legio undecima Claudia) היה לגיון רומאי שהוקם על ידי יוליוס קיסר בזמן מלחמת גאליה בשנת 58 לפנה"ס. הלגיון הוצב בפרובינקיית מואסיה עילית עד המאה ה-5 לספירה. סמל הלגיון היה שור. הלגיון השתתף בדיכוי מרד בר כוכבא ובמצור על ביתר.

נוכחות הלגיון בארץ ישראל

כתובת לטינית שנמצאה ליד המעיין בביתר מזכירה את הלגיון החמישי מקדוניקה והלגיון האחד-עשר קלאודיה. מאחר ששני הלגיונות האלה היו מוצבים בדאקיה זמן קצר לפני מרד בר כוכבא, בתקופת שלטונו של טראיאנוס, נראה כי גדודים משני לגיונות אלה הובאו לעזרה בדיכוי המרד והוצבו כחיל משמר בביתר, לאחר כיבושה.
מיכאל אבי-יונה פרסם מצבת קבורה שנמצאה בבית שאן, של פובליוס אליוס קאפיטו (Publius Aelius Capito), חייל בלגיון האחד-עשר קלאודיה, שמת בגיל 35 לאחר שירות צבאי בן עשר שנים. לטענת גדליהו אלון, מת החייל בעקבות מרד בר כוכבא.
טירת האדלי

היסטוריה

הקמת הטירה החלה בשנת 1230, בתקופת שלטונו של הנרי השלישי, עבור יוברט דה בורג, הארל הראשון מקנט אשר כיהן כשופט העליון של אנגליה. לאחר כליאתו של יוברט על ידי הנרי השלישי בשנת 1232 הולאמה הטירה.
הטירה נבנתה תוך שימוש באבן שהובא מקנט. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-13 הורחבה הטירה במצוות המלך אדוארד השלישי. במהלך השנים שימשה הטירה כרכושן של מספר מלכות אנגליה ובהם אליזבת וודוויל (רעייתו של אדוארד הרביעי) ושל שלוש מנשותיו של הנרי השמיני: קתרין מארגון, אן מקליווס וקתרין פאר. בשנת 1551 מכר המלך אדוארד השישי את הטירה עבור 700 ליש"ט עבור הלורד ריץ', אשר לימים מכר אותה למשפחת ברנרד.
לאחר עשרות שנים של הזנחה בהם הטירה לא הייתה בשימוש, הפכה הטירה, במאה ה-17, לאיי חורבות.
הצייר האנגלי ג'ון קונסטבל ביקר בטירה בשנת 1814 ושרטט אותה, לימים צייר עשרה ציורי שמן של הטירה. היצירות הוצגו בשנת 1829 באקדמיה המלכותית וזכו להצלחה רבה. אחת מהיצירות מוצגת כיום במוזיאון טייט בריטניה שבלונדון, ואחרת מוצגת במרכז ייל לאמנות בריטית בניו הייבן שבארצות הברית.

הפארק הכפרי האדלי

הפארק הכפרי הממוקם סביב הטירה מוחזק על ידי מועצת מחוז אסקס ומנוהל על ידי מועצת המחוז כאתר נופש. בשנת 2008 הוחלט כי בפארק ייערכו תחרויות אופני ההרים במסגרת אולימפיאדת לונדון שצפויה להיערך בשנת 2012.
מליחות (ריכוז מלח)

מליחות או ריכוז מלח (salinity) הוא מידת המלח המומס במים.

שיקולים סביבתיים

מליחות היא גורם אקולוגי בעל חשיבות מרובה, המשפיע על יצורים חיים רבים החיים במים. כמו כן, מליחות משפיעה על סוגי הצמחים שיגדלו במים, או בחלקת קרקע הניזונת ממים (או ממי תהום). צמח שהסתגל לתנאי מליחות נקרא הלופיט. אורגנזימים (בעיקר בקטריות) שיכולים לחיות בתנאים של מליחות גבוהה מסווגים כאקסטרמופילים, האלופילים, ליתר דיוק. אורגניזם שיכול לעמוד בקשת רחבה של תנאי מליחות הוא יוריהאליין .
מסובך להפריד את המלח מתוך המים, ותכולת מלח הוא גורם חשוב בשימוש במים (למשל מי שתייה)
רנטגניום

מקור השם

השם רנטגניום הוצע על ידי צוות ה GSI והתקבל כשם קבוע ב-1 בנובמבר 2004 כהוקרה לפיזיקאי הגרמני וילהלם רנטגן, על שמו היסוד נקרא.
לפני כן, היסוד נקרא אונונוניום, על פי Systematic element name, ‏Uuu.
אפל (סדרת טלוויזיה)

עלילה

היעלמותם של שני ילדים, חושפת יחסים מעורערים, חיים כפולים ואת עברן האפל של ארבע משפחות שיוצאות למסע חיפוש מטורף אחר האמת, וחושפת תעלומה סבוכה המתפרשת על פני שלושה דורות.

הפקה

בפברואר 2016, נטפליקס החלה בהפקת העונה הראשונה של הסדרה בהיקף של 10 פרקים. נחשף כי כל פרק יהיה באורך שעה. הצילומים החלו ב-18 באוקטובר 2016, ליד ברלין והסתיימו במרץ 2017. הסדרה צולמה ברזולוציית 4K (אולטרה HD).
זו הסדרה הראשונה בשפה גרמנית שנטפליקס הפיקה, נוסף לסדרות מקוריות אחרות שהפיקה בספרדית (Club de Cuervos ב-2015) בפורטוגזית (3% ב-2016), בצרפתית (Marseille ב-2017) ובאיטלקית (Suburra: דם על רומא ב-2017).

שחרור

העונה הראשונה של הסדרה שוחררה ב-1 בדצמבר 2017. העונה השנייה הוכרזה עם טיזר קצר בדפי הפייסבוק בגרמנית של הסדרה ושל נטפליקס ב-20 בדצמבר 2017. עונת עונה 2: Netflix טיפות טיזר ומודיע תאריך בכורה.

ביקורת

העונה הראשונה קיבלה בעיקר ביקורות חיוביות מהמבקרים, עם מבקרים רבים שציינו את הדמיון לסדרה משנת 1990 טווין פיקס וסדרה דומה מבית נטפליקס ששודרה ב-2016: דברים מוזרים. הסדרה קיבלה ציון של 86% באתר עגבניות רקובות, עם ממוצע דירוג של 7.1 מתוך 10. רבים שיבחו את טון הסדרה ואת המורכבות שלה. מבקרים רבים טענו שהסדרה היא אפלה ועמוקה יותר מאשר הסדרה דברים מוזרים וטון הרבה יותר מעורר משל טווין פיקס.
עם זאת, ביקורת שליליות הופנו כלפי הגישה הכבדה של הסדרה, המסר שלה, חוסר הסימפתיה אל הדמויות וחוסר מקוריות ברור בהיבטים מסוימים של הסדרה.
ניר שוחט

חייו

ניר שוחֵט נולד בשנת 1928 בעיר עמארה, במחוז מיסאן שבדרום עיראק. הוא נכדו של הפייטן עזרא אברהם שוחט שחי בעיר בצרה ועבר לעמארה בשנת 1906, שם שימש רב עד לשנת 1940.
בשנת 1942, בהיותו בן 14, פרסם את ביכורי יצירותיו בשבועון הספרותי הקהירי "ألثقافة" ("א-תַ'קַאפַה"), והמשיך לפרסם בבטאונים "אל-ג'יל" (الجيل ) ו"אל-מיזאן" (الميزان).
היה פעיל המחתרת הציונית עד לעלייתו לישראל בשנת 1951, אז החל לימודיו בספרות ומקרא באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית. הוא לימד לשון במספר בתי ספר תיכוניים בתל אביב.
שוחט טיפח כתיבה ספרותית שמטרתה העשרת הספרות התקנית בעושר תוכני וסגנוני.
כחוקר הוא התגלה בספרו ההיסטורי "סיפורה של גולה - פרקים בתולדות יהדות בבל לדורותיה". ספר זה תורגם לאנגלית ובנוסחו העברי נקבע כספר לימוד בישיבה יוניברסיטי אשר בניו יורק. 
כמתרגם עסק בתרגום יצירות מערבית לעברית ובעריכת כתבי עת. הוא תרגם לערבית את ספרו של אבא קובנר, מגילות האש, המופיע בבית התפוצות ליד עמוד היזכור.
בשנת 1968 ערך את מבחר סיפורי עגנון ותרגמם מעברית לערבית, ובשנת 1969 ערך את האנתולוגיה "הבאר הקסומה".

בתחום הלשון העברית

בתחום הלשון פרסם את הספרים: "ניב שפתיים" ו"אורחות לשון". בספרו "ניב שפתיים" העוסק בניבים ומטבעות לשון הדגיש את האבחנה בין ניב לפתגם ובין ביטוי לאמרת כנף. בספר זה, הגדיר בדייקנות כי הניב במשמעות מוצא פה הוא שבר פתגם, אשר משמעותו הלשונית מצומצמת ואינו אלא צירוף מילים, כמו למשל: עץ החיים, נר לרגליי ורחיים בצווארו. לעומתו, הפתגם הוא ביטוי מצוחצח ומחכים, בעל תוכן, תוצר של מחשבה והיגיון ומעלתו גבוהה יותר משל הניב. כמו למשל: "טמן עצל ידו בצלחת, גם אל פיו לא ישיבנה" (משלי יט, כד).
ספרו "אורחות לשון" הוא מדריך לתיקוני לשון בהוצאת "אוצר המורה" של הסתדרות המורים, אשר ליווה את מורי ישראל בהוראת השפה התקנית והנחלתה. בספר זה מתפלפל שוחט במכמני השפה העברית. הלשון, לפי שוחט, היא תוצר חי של דורות ויש בה קודים רוחניים המשפיעים על המחשבה לאורך הדורות ולעיתים הצירופים מאירים את תכנים. הלקסיקון של ניר אינו ספר לימוד דקדוק, אף שהוא מכיל יסודות מובנים דקדוקיים. שוחט בוחר לעסוק בתיקון שיבושי לשון בחיוך ובהנאה וטוען כי כללי הלשון ניתנים ללימוד, הפנמה והפעלה נכונה.
בספרו "בכל אופן", משנת 1988, מציג שוחט מיניאטורות ספרותיות ומכתמים (אפיגרמות) לשוניים בתרבויות שונות ומציג בפני הקורא אנקדוטות, משלים, דיאלוגים, מונולוגים, קטעי הגות, אפיגרמים ושירים בפרוזה.

בתחום החברתי

שוחט תרם להמשך הקשר בין אוכלוסיית דוברי הערבית בארץ לבין אוכלוסיית הארצות השכנות. הוא השתתף בעריכת בטאונים כמו "לִקַאא" (لقاء), שהחל להופיע החל משנת 1961, ותרגם מערבית לעברית ולהפך. הוא פרסם מאות מאמרים בעיתונות הכתובה הכוללים דברי הגות, ענייני לשון, ביקורת ושיחות.
בספרו "בין אור לחושך" הביע שוחט ביקורת חברתית על בגידת התושבים הוותיקים הישראלים בעולים החדשים מארצות המזרח. שם הספר לקוח מתוך תפילת ההבדלה: "המבדיל בין אור לחושך ובין קודש לחול ובין ישראל לעמים". בספר מתאר שוחט את חייהם החשוכים של תושבי המעברה שעלו ממדינות המזרח לעומת חיי האור והשפע של הישראלים הוותיקים שבחרו, לדעתו, להבדיל עצמם מן העולים החדשים, כמו ההבדלה בין ישראל לשאר העמים.
שוחט השתתף בתוכניות שידור בערבית ובעברית כמו "רגע של עברית". הוא היה בין עורכי הבטאון "נהרדעא", חבר הנהלת אח"י וחבר בוועד יוצאי העיר עמארה.
מרדכי ארנון

ביוגרפיה

ארנון גדל בנחלת יהודה וסיים את לימודיו בבית הספר החקלאי כדורי. ב-1959 התגייס לצה"ל ושירת בלהקת הנח"ל. הוא כיכב לראשונה בתוכניתה ה-16 של להקת הנח"ל, "טיפת הדבש", בשנת 1962.

קריירת משחק

לאחר שחרורו בשנת 1962 שיחק בתיאטרון חיפה. כמו כן שיחק בסרטים רבים, כגון "אלדורדו" (1963), סאלח שבתי (1964) ושני קוני למל (1966).
זמן קצר לאחר משחקו בסרט "שני קוני למל" הקים ארנון יחד עם אושיק לוי ועם חנן גולדבלט את שלישיית התאומים. להיטם הראשון היה "שלגיה" שכתבה להם נעמי שמר, והוא תרגום של שיר צרפתי בשם Les souliers של גי ביאר. הלהקה התפרסמה גם בשירים "אני אוהב אותך" שכתב יורם טהרלב והלחין יאיר רוזנבלום, וגרסה עברית ל-"Hit the Road Jack", אותו תרגם דוד אבידן כ"הסתלקי רות". האלבום הראשון של השלישייה "הערב יוצאים" הופיע ב-1966 והאלבום השני "רבותיי פצצה" יצא בשנת 1969.
להיט הסולו הגדול ביותר של ארנון היה "בלדה בין כוכבים", שכתב יעקב רוטבליט והלחין שלום חנוך, ונכלל באלבומו היחיד, "כל אחד", שיצא ב-1970. במלחמת יום הכיפורים חבר ארנון למתי כספי, לאושיק לוי ולאילנה רובינא, והרביעייה הופיעה בפני חיילים תחת השם "רובינא, פופיק, כספי ואושיק". שירם המפורסם ביותר היה "אין לנו מילים".

החזרה בתשובה

ארנון שיחק בסרטים "שבלול" ו"מציצים", וזמן קצר לאחר מכן חזר בתשובה ולא שב להופיע. ארנון נמנה עם גל החוזרים בתשובה בקרב ידוענים מתחום הבידור והאמנות של שנות ה-70, יחד עם אורי זוהר, אלונה איינשטיין, איקא ישראלי וניסים מנחם (מצמד הפרברים). הוא התחתן בשנית ועבר להתגורר בשכונת שערי חסד החרדית בירושלים, מנהל את מדרשת בית הלל, ועוסק בעריכת סרטי תדמית במגזר החרדי.
בשנת 2004 יצא אלבום הסולו היחיד שלו במהדורה מחודשת על גבי תקליטור.
בשנים האחרונות מפרסם ארנון טור אישי שבועי במגזין החרדי הנפוץ 'משפחה' שבו הוא מטיף לתזונה נכונה ואורח חיים בריא. בטוריו הוא מרבה למתוח ביקורת על הרפואה הקונבנציונאלית וקורא לאמץ שיטות הלקוחות מהרפואה האלטרנטיבית. לצד זאת, ארנון נוהג לבקר בטוריו את החברה הישראלית ואת המערכת הפוליטית.
פול לקאקיס

ביוגרפיה

לוקאקיס נולד בעיירה טריטאון שבמדינת ניו יורק, למשפחה בת חמישה ילדים. הוא לא השלים את לימודיו התיכוניים, ובגיל 16 החל לעבוד כמלצר בפאב המיועד להומוסקסואלים בניו רושל. בגיל 17 עזב לניו יורק והחל ללמוד מחול. במהלך שהותו בעיר החל לעסוק בדוגמנות, ועיסוק זה הוביל אותו למילאנו. 
ב-1987, בעודו באיטליה, הקליט את השיר "(Let's Go Back to My Room) ‏Boom Boom". השיר, בסגנון פופ, כלל טקסטים מיניים שנחשבו בוטים באותה העת. להפתעתו של לקאקיס, הפך השיר ללהיט בקנה מידה עולמי. ברחבי העולם נמכרו למעלה מ-6 מיליון עותקים של הסינגל, הוא הגיע למקום ה-43 במצעד מכירות הסינגלים של בילבורד, למקום ה-60 בטבלת מכירות הסינגלים בבריטניה, למקום השני במצעד הפזמונים הקנדי ולמקום הראשון במצעדי הפזמונים של יפן ואוסטרליה. בעקבות ההצלחה, החתימה אותו חברת התקליטים סייר רקורדס על חוזה הקלטות. באותה תקופה גילה כי הוא נושא את נגיף האיידס. ב-1990 הקליט את האלבום Tattoo It, שכלל גם את "Boom Boom", אך האלבום נחל כישלון. מאז לא הקליט אלבומים חדשים, אך המשיך להופיע, בעיקר במועדוני לילה. 
ב-1994, כששיא הקריירה שלו מאחוריו, ניסה את מזלו בלוס אנג'לס, אך משלא הצליח, החל לעסוק בזנות, והתמכר לסמים ולאלכוהול. ב-1997 נכנס לתוכנית שנים עשר הצעדים לגמילה. זמן קצר לאחר מכן לקה ב-PCP, דלקת ריאות האופיינית לבעלי מערכת חיסונית חלשה. 
מאז 2001 גילם לוקאקיס מספר תפקידים בקולנוע ובטלוויזיה. בשנת 2007 השתתף גם במחזה שהועלה בתיאטרון לוריין האנסברי בסן פרנסיסקו. חלק מהתפקידים אותם גילם היו של נשאי איידס. הוא מופיע לעיתים עם שיריו משנות ה-80, וב-2003 אף הופיע בישראל.
רבקה אופיר

קורות חיים

אופיר נולדה כבת רביעית לבלומה ואליעזר גלעוז ממקימי מושב כפר ויתקין שבעמק חפר. היא גדלה והתחנכה במושב. אביה פרסם ספרים בנושא ההתיישבות הציונית בשרון.
אופיר למדה במגמה הריאלית בתיכון בנתניה. בתום שירותה הצבאי כקצינה, למדה תואר ראשון בפיזיקה וכימיה באוניברסיטה העברית, ולאחר מכן המשיכה לתואר שני בביולוגיה. במסגרת לימודיה בבית הספר לרפואה בהדסה עין כרם בדקה את ההבדל בין תא סרטני לתא בריא.
בשנת 1982 החלה בכתיבת הדוקטורט באוניברסיטת בן-גוריון בנושא "מנגנוני השרית לוקמיה בעכברים על ידי הנגיף". היא השלימה אותו בשנת 1987. לאחר מכן עברה לסן דייגו ללימודי פוסט דוקטורט בהנדסה גנטית. עם שובה לארץ התקבלה לעבודה במחלקה לאימונולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון, ולאחר מספר שנים עשתה פוסט דוקטורט נוסף במלבורן שבאוסטרליה. היא הצטרפה למרכז מחקר שהוקם בחצבה. בשנת 1998 הקימה ספרייה של צמחי מדבר ובה 250 צמחים שונים. היא משערת כי צמחים שמתמודדים ושורדים תנאים מדבריים יכולים להיות יעילים בריפוי.
אופיר חקרה תרופות לסרטן, כדוגמת לימפומה, סרטן השד ומלנומה, וכן מחלות הקשורות לחלבוני סוכך, מחלות ניווניות במוח ואלצהיימר. במהלך מחקרה היא גילתה כי בצמח הלימונית ישנו ציטראל, חומר פעיל הנלחם בהצלחה בהתפשטות תאים סרטניים ואינו פוגע בתאים נורמליים. אולם על טיפול מסוג זה לא ניתן לכתוב פטנט ולכן התקשתה בגיוס תקציב למחקר נוסף. התגלית פורסמה בכתב העת המדעי Planeta Medica, במסגרת מאמר משותף עם ד"ר נתיב דודאי ופרופ' יעקב ויינשטיין. כשהמחקר על אודות הלימונית התפרסם בעיתון, פנתה לאופיר קוראת וציינה שהכלבה שלה אוכלת רק את שיח הלימונית מהגינה, היא חולה בסרטן וחיה הרבה מעבר לזמן שהרופאים ניבאו לה, עד שהחלימה לגמרי.
בעלה, מוישלה אופיר, אותו הכירה במהלך לימודי התואר הראשון, ממקימי מושב חצבה בערבה, נהרג בתאונה. לזוג שלושה ילדים וחמישה נכדים.
בורגון-פראנש-קונטה

גאוגרפיה

חבל זה נמצא במזרח צרפת המטרופוליטנית וגובלת בשווייץ במזרח. בצפון היא גובלת בחבל גראנד אסט מצפון, ממערב בחבלים איל-דה-פראנס וסאנטר-עמק הלואר ובדרום בחבל אוברן-רון-אלפ.
בהר נגוס יסחק

בהר נגוס יסחק (נפטר ב-1578) היה מושל ממלכת בהר מדיר שבאימפריה האתיופית מאמצע המאה ה-16 ועד מותו. תמיכתו בקיסר אתיופיה במהלך הפלישה של אחמד גראן, כאשר מספר רב של אריסטוקרטים העבירו את תמיכתם לאחמד גראן, הייתה מכרעת למניעת כיבוש האימפריה האתיופית.

חייו

יסחק מוזכר לראשונה  עם הגעת הצי הפורטוגזי למאסאווה בשנת 1541. כאשר כריסטובאו דה גאמה נכנס עם 400 רובאיו לשטחו. בהר נגוס יסחק סיפק להם מידע על הארץ, מחנות וכ-500 חיילים. ב-1543 יסחק השתתף לצד גלאוודיוס  בקרב ווינה דגה שבמהלכו אחמאד גראן נהרג וצבאו התפזר סופית.
בשנת 1557 החלה מלחמת טורקיה-אתיופיה כאשר הגנרל העות'מאני אזדאמיר פאשה עבר מבסיסו שבג'דה וכבש את מאסוואה, ארקיקו ודברואה בירת המחוז, וכונן את מחוז חבש העות'מאני, יסחק הוביל את האיכרים כנגד הפולשים, הביסם ושיחרר את בירתו.
לאחר מותו של גלאוודיוס ב-1559, עלה לכס הקיסרות אחיו מינאס. יסחק לא היה ביחסים טובים עם הקיסר מינאס וב-1560 מרד נגדו. בהתחלה המרד הצליח ויסחק כבש את אזור תיגראי, אך לבסוף הצליחו כוחות הקיסר לגרש את צבאו של יסחק מטיגראי. יסחק פנה אל העות'מאנים והבטיח לתת להם את הערים דאברווה, מאסאווה, ארקיקו וכל השטח שבין הערים האלו בתמורה לעזרה צבאית. העות'מאנים הסכימו ויסחק החל לנוע דרומה אל עבר תיגראי ואל יתר המחוזות הצפוניים האחרים של אתיופיה, כוחותיהם של שני הצדדים נלחמו שוב ב-1562, אך ללא הכרעה.
בנו ויורשו של מינאס, סרצה דנגל שהומלך לקיסר אתיופיה ב-1563, היה ביחסים טובים עם יסחק, אך לאחר מספר שנים יסחק מרד שוב בעזרת העות'מאנים וסולטן הרר מוחמד מנסור הרביעי. הכוחות תקפו את הצבא האתיופי ב-1578, אך למרות איחוד כוחותיהם, הפסידו המלכים לכוחות הקיסר האתיופי ויסחק נהרג בקרב.
פאנקהסט מסכים עם ג'יימס ברוס שמעמדו של הבהר נגוס: "התדרדר בגלל הבגידה של יסחק.ובתקופה שלאחריו השליט שמעבר לנהר הטקזה לא הורשה להישתמש בסנדאק (דגל),  ובנאגארית (תופי הכרזת מלחמה), ולא השתתף בפגישות אלא אם הוזמן לכך במיוחד על ידי הקיסר". זה כשלעצמו יכול להיתפרש שבעצם הממלכה היא כבר לא חלק מהקיסרות האתיופית.