google/wiki40b huggingface dataset:
מול (סרביה)

היסטוריה

תיעוד ליישוב במקום קיים מ-1323 עת נשלט האזור על ידי קארוי הראשון, מלך הונגריה. במחצית הראשונה של המאה ה-16 נכבש האזור על ידי סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עברה מול לחזקת ממלכת הבסבורג מתוקף הסכם קרלוביץ, וב-1702 מתועדת התיישבות סרבים בעיירה. בתקופה זו נכללה מול ב"שטח הספר" של ממלכת הבסבורג. בהמשך עברה לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית ובשלהי המאה ה-19 חוברה לקו מסילות הברזל. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לחזקת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים מתוקף חוזה טריאנון.
במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-6 באפריל 1941 תקפה גרמניה הנאצית את ממלכת יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. האזור נמסר לחזקת הונגריה. לאחר הפיכת צלב החץ בהונגריה בוצעו בעיירה מעשי טבח בתושבים יהודים וסרבים. לאחר המלחמה נכללה מול בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובאזור התפתחה תעשייה. לאחר פירוק יוגוסלביה עברה העיירה לחזקת סרביה.

הקהילה היהודית

יהודים התיישבו במול בראשית המאה ה-19, אך קהילה אורתודוקסית מאורגנת נוסדה רק במחצית השנייה של המאה. ב-1840 הוקם בית עלמין וב-1872 בית הכנסת ולצידו תלמוד תורה. ב-1931 מנתה הקהילה 117 נפשות, שהיוו כאחוז אחד מתושבי העיירה. במול התגורר בילדותו האמן הרב-תחומי לסלו מוהולי-נג'י. ב-1940 נוסד במקום סניף של התנועה הציונית וסניף של ויצ"ו. 
ערב הפלישה הגרמנית ליוגוסלביה מנתה הקהילה 100 נפשות. בני הקהילה נרצחו כחלק משואת יהודי הונגריה. לאחר המלחמה, ב-1947 התגוררו במול 11 יהודים, רובם עלו לישראל לאחר הקמתה. החל משנות החמישים של המאה ה-20 לא מתגוררים יהודים בעיירה. ב-1960 נהרס מבנה בית הכנסת על ידי השלטונות. נכון ל-2013, היה בית העלמין היהודי קיים ובתוכו 125 מצבות ואנדרטה לזכר הנרצחים בשואה.
אגרוף שיכור

זְ'וְויי צ'וּאְן (בעברית: אגרוף שיכור/קונג פו שיכור/קונג פו בסגנון שיכור; בסינית: 醉拳; בפין-יין: zuì quán), ז'וויי לואוחאן צ'ואן (בעברית: אגרוף הצדיק/הקדוש השיכור; בסינית: 醉罗汉拳; בפין-יין: 醉罗汉拳), ג'יו צ'ואן (בעברית: אגרוף יין/אלכוהול; בסינית: 酒拳; בפין-יין: jiǔ quán) ובה שיאן צ'ואן (בעברית: אגרוף 8 בני האלמוות השיכורים; בסינית: 醉八仙拳; בפין-יין: zuì bā xiān quán) הן קבוצת אמנויות לחימה סינית (קונג פו), שמאופיינות בתנועה שמזכירה תנועה של אדם שיכור, ובדגש על הטעיות ותחבולה. בשפה הטכנית של אגרוף שיכור מונחים רבים שמתייחסים ל-8 בני האלמוות השיכורים, דמויות מתוך הפנתיאון הסיני, ויש סגנונות של אגרוף שיכור שקרויות על שמם.

עקרונות

כל המידע אודות תרגול ולחימה באגרוף שיכור מובא מתוך סגנון בה ינג צ'ואן, וייתכן שאינו מתאר באופן מדויק סגנונות אחרים.

תנועה

באגרוף שיכור יש דגש משמעותי על רכות והרפיית השרירים. בהגנה, נעשה שימוש בעיקר בגוף כותנה (棉身: מיאן שן), ששואף לזרום עם תנועת היריב במקום להתנגד לה. תנוחות הרגליים נמוכות ורחבות באימון, וגבוהות וזריזות יותר בלחימה. גם על הקרקע הגוף רך וכבד.      
אחד המאפיינים המזהים יותר של אגרוף שיכור הוא "שבירת הניצבות", כלומר נטיית הגו וכיפופו קדימה, אחורה ולצדדים. באופן כללי, קונג פו מסתמך על יציבה כדי ליצור תנועה נכונה ולהפעיל כח על היריב, ואגרוף שיכור יוצא דופן בכך שהוא עושה שימוש בתנוחות שחורגות מיציבה זקופה, ניצבת לקרקע. תנועות הגו של אגרוף שיכור מבוססות על תנועתיות של האזור סביב נקודת הטאנג ז'ונג (膻中: הארמון המרכזי/מרכז החזה), שנמצאת בקו האמצע של החזה על ה-xiphoid process. הנטיות הקיצוניות של אגרוף שיכור דורשות יציבות, ריכוז, ועבודת רגליים טובה.   
תנוחת כף היד הבסיסית נקראת "יד כוס", והיא אגרוף חצי פתוח כמו כף יד שמחזיקה בצלוחית קטנה. הנשק העיקרי בכף היד הוא המפרקים המטא-קרפופלנגיאלים ה-3 עד 5 (היכן שהזרת, הקמיצה והאמה מתחברות לכף היד), וכף היד נשארת רפויה יחסית בזמן המכה. נעשה שימוש גם בתנוחות ידיים אחרות לפי סוג ההתקפה והמטרה.

כוח

מרכז הכובד הרעיוני באגרוף שיכור הוא הניסיון "לבטא" כמה שיותר כוח בהתקפות (במכות, היאבקות או צ'ין נא). הכוח בקונג פו נקרא ג'ינג (勁; מילולית: כוח חכם/מושכל), והוא נוצר דרך תרגול ממושך של כוונה וקואורדינציה. באגרוף שיכור, הכוח רך וכבד. התנועה מתחילה בדן טיאן (丹田) שבבטן התחתונה, ומשתרשר בהדרגה דרך המפרקים מהמרכז לקצוות. חלק גדול מהתאוריה בשיטת בה ינג צ'ואן היא סביב פיתוח ג'ינג.

לחימה

אגרוף שיכור בנוי לתלמידים שכבר רכשו מיומנויות בסיס של אמנויות הלחימה כמו אגרסיביות, עבודת רגליים בסיסית והתקפות בסיסיות, ומתרכז בטכניקות "גבוהות" יותר של לחימה. אגרוף שיכור מותאם במיוחד להטעיה: תנוחות לא שגרתיות, שינויי זוויות פתאומיים, שירשור רצף של מכות עם אותה היד, שיטות של זריזות ידיים ליצירת בלבול חזותי ולהחבאת ידיים בזמן התקפה, מעבר בין טקטיקות (game plans), שימוש בנשק מאולתר או מוחבא ועוד.  
טעות רווחת היא שאגרוף שיכור מיועד לגרום ללוחם להיראות כאילו הוא שיכור כדי להטעות את היריב. 
ישנם סגנונות של אגרוף שיכור שמלמדים את השימוש בנשק מסורתי, כשהכלים הרווחים יותר הם החרב (劍: ג'יאן) והמקל (棍: גון). בבה ינג צ'ואן, מלמדים גם את החרב המעוקלת, גואן דאו, חנית, מימיית דלעת מסורתית, חגורה, מימיה קשורה לחגורה, חליל ומניפה, ובנוסף גם כלי נשק מתוך בה ינג צ'ואן שלא מיוחסים בהכרח לאגרוף שיכור, כמו סכיני שרוול (להבים קטנים שמחוברים לטבעת על האמה) ושרפרף עץ מסורתי.

אגרוף שיכור בישראל

בישראל נלמדת השיטה על ידי תומר בן יוחנן, תלמיד בכיר (טאו דאי) של שיפו ניל ריפסקי, ראש שיטת בה ינג צ'ואן.
WWE The Shield's Final Chapter

עלילות

האירוע כלל שבעה קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מהתוכניות השבועיות: ‏Raw‏, ‏SmackDown‏ ו-205 לייב.
ב-29 בינואר 2019, ה-WWE דיווחו שדין אמברוז החליט שלא לחדש את החוזה שלו בחברה, וחוזיהו יפוג בחודש אפריל. חודש לאחר מכן, רומן ריינס, שנעדר מהארגון עקב התמודדות עם מחלת הלוקמיה, חזר וביחד עם סת' רולינס ואמברוז התאחדו והתחרו בקרב שלושה נגד שלושה באירוע פאסטליין, שבו ניצחו את ברון קורבין, בובי לאשלי ודרו מקינטייר. למרות שקרב זה הוגדר כקרב האחרון של קבוצת "המגן" ביחד, קרב נוסף בכיכובם נקבע לאירוע The Shield's Final Chapter (בעברית: הפרק האחרון של "המגן"), והוא הוגדר גם כקרב האחרון של קבוצת "המגן" ביחד וגם כקרב האחרון של אמברוז ב-WWE.
מנזר סנט גאלן

היסטוריה

המנזר הוקם בשנת 720 ונקרא על שמו של הקדוש גאלוס, שהיה חסידו ומקורבו של  קולומבנוס הקדוש האירי, ואשר מת בשנת 646. בתקופת מלכותו מינה קרל מרטל אחראי מיוחד על המנזר, ותחת שלטונו של פפין הגוץ, בנו של מרטל, נוסדו במקום בתי ספר להוראת האומנות, הספרות והמדעים. ראש המנזר ואלדו מרייכנאו (740-814) הורה על העתקת כתבי יד וייסד את ספריית המנזר, ומספר אנגלו-סקסונים ונזירים אירים באו להשתתף במפעל. לבקשת  קרל הגדול, שלח האפיפיור אדריאנוס הראשון מזמרי מזמורים מרומא אל המנזר, ואלה הפיצו את השימוש במזמור הגרגוריאני.
במאה ה-9 נקלע מנזר סנט גאלן לסכסוך עם מנזר רייכנאו הסמוך, השוכן על אי בימת קונסטנץ (כיום בגרמניה). בין 924 ל-933 המדיארים איימו על קיומו של המנזר ולכן הספרים הועברו לרייכנאו לשם הגנה עליהם, אך רובם הושבו למקומם מאוחר יותר. במאה ה-13, המנזר והעיירה היו לנסיכות עצמאית שנשלטה על ידי ראשי המנזר לכל דבר ועניין וכפי שדוכסים ומלכים שלטו בנסיכויות אחרות באימפריה הרומית הקדושה.
תחת מרותו של ראש המנזר פיוס (1630-1674) הוכנס הדפוס לשימוש. בשנת 1712 נבזז המנזר על ידי שווייצרים, ורבים מהספרים ומכתבי היד שנגנבו הגיעו לציריך ולברן. מהמבנים המקוריים של המנזר בימי הביניים נותרו רק שרידים, ורוב המבנים הקיימים, כולל הקתדרלה, עוצבו בסגנון הבארוק המאוחר ונבנו בין השנים 1755 ו-1768. 
המקום חדל לשמש כמנזר ב-1805, וב-1846 היה למקום מושבו של הבישוף, אך הספרייה והקתדרלה שמרו על תפקידן המקורי. כיום שוכנים במנזר מגוריו ומשרדיו של הבישוף ומשרדיה של ממשלת קנטון סנט גאלן.

ממצאים תרבותיים

הספרייה בסנט גאלן נחשבת לאחת מספריות ימי הביניים העשירות בעולם ונמצא בה האוסף המקיף ביותר של ספרים מימי הביניים המוקדמים בחלק דובר הגרמנית של אירופה. בשנת 2005 היו בספרייה מעל ל-160,000 ספרים, מהם 2,200 כתבי יד, ומאלה כ-500 בני למעלה מ-1,000 שנים. האולם המרכזי בספרייה שעוטר בסגנון הרוקוקו נחשב ליצירת מופת אדריכלית בפני עצמה.
בספרייה מסמך עתיק מהמאה ה-9 הידוע כתוכנית סנט גאלן (ראו בתבנית בראש הפסקה), והוא השירטוט האדריכלי החשוב היחיד ששרד מהתקופה בת 700 השנים שבין שקיעת האימפריה הרומית והמאה ה-13. התוכנית האדריכלית לא יצאה מעולם אל הפועל, אך היא נשמרה בקנאות בספרייה עד היום. התוכנית נחשבה לאידיאל בתכנון מנזרים, ונעשה בה שימוש על ידי מועצת הכנסייה באאכן בעת שלטונו של לואי החסיד (814-817).
סקוט האוול

ביוגרפיה

האוול גדל בקדיז שבקנטקי, אחד משלושה ילדים של ג'י. די. וקרוליין. ב-1983 סיים את לימודיו בתיכון המחוזי טריג. 
ב-1987 סיים תואר ראשון בניהול מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. לאחר גיוסו לחיל האוויר, סיים קורס טיסי מסוקים בפורט ראקר שבאלבמה. 
שירת כטייס UH-1 בטייסת החילוץ ה-37, בדיוויזיה המשוריינת השנייה ובדיוויזיית הפרשים הראשונה. לאחר הסבה למטוסי MH-53 שירת ברגימנט הריינג'רס ה-75, בטייסת המבצעים המיוחדים ה-20, וכן בטייסת המבצעים המיוחדים ה-21 שהוצבה באנגליה. 
שירת כראש ענף קצינים בכירים בתחום המסוקים במחלקת כוח אדם של פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר. 
באוגוסט 2004 מונה לקצין המבצעים של טייסת המבצעים המיוחדים ה-20 וביוני 2005 מונה למפקד הטייסת. בינואר 2007 מונה לסגן קצין אג"ם בפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר. 
ביוני 2008 מונה למפקד להק מבצעים מיוחדים מסווג (Aviation Tactics Evaluation Group) הפועל תחת פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים, וכן שימש מפקד מפקד כוח בראבו בפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר שפעל בעיראק ובאפגניסטן. ביוני 2010 מונה לעוזרו של מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית. ביוני 2012 מונה לסגן מפקד כוח המשימה המשותף תחת פיקוד המבצעים המיוחדים של נאט"ו באפגניסטן.
במאי 2013 מונה לראש אגף המבצעים המיוחדים והלוחמה בטרור במטות המשולבים והועלה לדרגת בריגדיר גנרל. ביולי 2015 מונה לקצין אג"ם של פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר. 
ביוני 2016 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של נאט"ו באפגניסטן. ביולי 2017 הועלה לוטננט גנרל ומונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים. ביולי 2018 מונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים.
במהלך שירותו צבר הוואל כ-2,600 שעות טיסה על מסוקי בל UH-1 אירוקווי, ‏TH-53, ‏MH-53, ‏MH-6 ליטל בירד, CH-47 צ'ינוק. הוא פעל במשימות חילוץ ומבצעים מיוחדים בין השאר בג'יבוטי, כווית, מוזמביק, עיראק, בוסניה, קוסובו, האיטי ואפגניסטן.
האוול בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת המדינה טרוי, הוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר, בוגר מכללת המלחמה של חיל האוויר ובעל תואר שני באסטרטגיית ביטחון לאומי ממכללת המלחמה הלאומית. נשוי לסוזאן ואב לילדים.
מוני כץ

ביוגרפיה

כץ נולד בבת ים וגדל בנוה מונוסון. התגייס לצה"ל בשנת 1983 ושובץ בחטיבה 500 בחיל השריון. בהיותו חניך בקורס מפקדי טנקים, החליט לפרוש מהקורס ולעבור ליחידת שלדג. השלים בה מסלול לוחם, ויצא לקורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב ליחידה ומונה למפקד צוות. בהמשך שימש כמפקד פלגת לוחמים ביחידה. בשנת 1987 לקח חלק במארב צלפים שביצעה היחידה בקרבת העיירה מיידון, במהלכו נהרגו כ-30 מחבלים מארגון חזבאללה. בשנת 1989 השתחרר, ועשה תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1993 חזר לשירות הקבע, כקצין בשלדג. בשנת 1994 מונה למפקד סיירת גבעתי, ושימש בתפקיד עד שנת 1996, שבה מונה לסגן מפקד גדוד שקד. בשנת 1997 יצא ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1998 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד רותם, ושימש בתפקיד עד שנת 2000. בהמשך שימש כראש ענף חיל רגלים במל"י בשנים 2000–2001. לאחר מכן מונה למפקד יחידת שלדג, ושימש בתפקיד בין השנים 2001–2003. 
בשנת 2003 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבה 5, ושימש בתפקיד עד שנת 2005. בהמשך מונה למפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה בשנים 2005–2007. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז בין השנים 2007–2009. ב-28 ביולי 2009 מונה למפקד חטיבת גבעתי ושימש בתפקיד עד 15 ביוני 2011. 
ב-7 ביולי 2011 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת המפץ, ובשנת 2012 מונה במקביל לראש מטה מפקדת העומק, בתפקידיו אלו שימש עד שנת 2013. ב-28 בנובמבר 2013 מונה למפקד עוצבת הגליל, ושימש בתפקידו עד 2 באוגוסט 2015. לאחר מכן יצא ללימודים בוושינגטון. ביולי 2016 מונה למפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה, ושימש בתפקיד עד מאי 2017. ב-11 במאי 2017 הועלה לדרגת אלוף ומונה למפקד מפקדת העומק.
כץ אב לארבעה ילדים.
כנסיית סנט ברברה

כנסיית סנט ברברה (בצ'כית: Chrám svaté Barbory) היא כנסייה בקוטנה הורה, צ'כיה. הכנסייה היא אחת הכנסיות הגותיות החשובות במרכז אירופה. הכנסייה, ביחד עם מרכז העיר ההיסטורי של קוטנה הורה מהווה אתר מורשת עולמית.
במאה ה-10 התגלו בקוטנה הורה מרבצי כסף והעיר הפכה למרכז כריית המתכת. העיר ויושביה שאפו להלל את שם האל ולהודות לו על העושר שנפל בחלקם. בניית הכנסייה החלה ב-1388, אך הופסקה מספר פעמים והושלמה רק ב-1905. הכנסייה הוקדשה לברברה הקדושה, פטרוניתם של הכורים.
האדריכל הראשון היה כנראה יוהאן פארלר, בנו של האדריכל המפורסם פטר פארלר (שבנה את קתדרלת ויטוס הקדוש וגשר קארל בפראג). ישנם מחקרים הטוענים שפטר פארלר היה שותף ליצירת תוכניות הכנסייה. העבודה הופסקה בגלל מלחמות ההוסיטים ונמשכה רק ב-1482 תחת האדריכלים מאטי רייסק ובנדיקט רייט, שני אדריכלים מפראג. ההפסקה השנייה התרחשה בשנים 1588–1884.
לפי התוכניות המקוריות הכנסייה תוכננה להיות גדולה יותר, כנראה פי 2 מגודל הנוכחי. אך מכיוון שמימון הבנייה היה תלוי במחירי השוק של מתכת הכסף, ומחירי המתכת ירדו אחרי גילוי אמריקה והצפת יבשת אירופה בכסף וזהב, גודלה הוקטן ונגרמו הפרעות בבנייה. ב-1588 נסגרה הכנסייה בקיר זמני, שנהרס ב-1884, עת הומשכה הבנייה.
החזיתות החיצוניות של הכנסייה מרתקות, למרות שהעבודות הסופיות על הגג נעשו רק במאה ה-19. במקור, היו 8 קפלות רדיאליות במבנה טרפזי. מאוחר יותר נבנה בית מקהלה, שנתמך על ידי תמיכות דואות בנות שתי קומות.
מלבד התמיכות הדואות המרשימות הכנסייה מכילה חלונות ויטראז' יפים, מזבח, דוכן דרשה וספסלי מקהלה וכן ציורי פרסקו מימי הביניים המתארים את חיי עיירת הכרייה והעיר.
טיסה 820 של ואריג

נחיתת האונס

הבעיות בטיסה 820 החלו כאשר אש פרצה בשירותים האחוריים. אנשי הצוות עברו לחלק הקדמי של המטוס לעבר יציאת חירום, כשנוסעים רבים בגוף המטוס שואפים עשן. כבר קודם נחיתת החירום, רבים מהנוסעים מתו משאיפת עשן. המטוס נחת בשדה, מרחק 5 ק"מ מהמסלול.
רק נוסע אחד שרד, בעוד שמרבית הצוות עזב את המטוס דרך יציאת החירום בחלקו העליון של תא הטייס.
גורם אפשרי להתלקחות האש הוא שתא הפסולת של השירותים עלה באש לאחר שסיגריה בוערת עדיין הושלכה לתוכו. ה-FAA הוציא הודעה 74-08-09 הדורשת "התקנה של שלטים האוסרים על עישון בשירותים והשלכת סיגריות למכל הפסולת בשירותים; הקמת הליך להודיע לנוסעי המטוס כי העישון אסור בתוך תאי שירותים; התקנת מאפרות במקומות מסוימים; וכן בדיקות נשנות על מנת להבטיח שדלתות מכל הפסולת של השירותים פועלות כראוי".
קברניט הטיסה, אראוז'ו דה סילבה, היה ב-30 בינואר 1979 גם קברניט טיסה 967 של ואריג, מטוס מטען בואינג 707-323C שנשא 6 אנשי צוות. המטוס נעלם במהלך הטיסה.
Dirt

הפקה

זהו אלבום הפריצה של הלהקה ולדעת רבים אלבומה הטוב ביותר. האלבום נחשב לאחד מהאלבומים שהביאו את הגראנג' אל הזרם המרכזי של הרוק האמריקאי ולקלאסיקה של הז'אנר. Dirt כונה בשם "אלבום דיכאון" בפי רבים, בגלל הטקסטים האפלים שלו, שהושפעו ממוזיקת ההבי מטאל שהזרם המרכזי עדיין לא היה מורגל אליה. האלבום הגיע למקום השישי במצעדי המכירות ועם הזמן הגיע למעמד של פלטינה מרובעת. לדברי חברי הלהקה, האלבום עוסק בכל חוויה אפלה שהם התנסו בה מאז ומעולם, כמו טראומת ילדות, אהבה אבודה, הרואין, אלכוהול, דיכאון וזעם.
הווידאו קליפ שצולם עבור השיר "?Would" זכה להצלחה ב-MTV וגרר אחריו השמעות מרובות בתחנות הרדיו. השיר נכתב לזכרו של אנדרו ווד (סולן להקת הגראנג' מאת'ר לאב בון)
שמת כתוצאה ממנת יתר של הרואין. הוא נכלל גם בפסקול הסרט סינגלס והפך ללהיט הראשון מתוך האלבום.
האלבום הוקלט בתקופה שבה נאבק סולן הלהקה ליין סטאלי בהתמכרותו להרואין והוא מכיל שירים שבהם מתאר סטאלי את חוויותיו כמכור לסם, כמו "Sickman" ,"Junkhead" ו-"Dirt". סטאלי אף הלחין באלבום זה מספר שירים. השיר "Rooster" מתאר את חוויותיו של אביו של ג'רי קאנטרל כחייל במלחמת וייטנאם, שם כינויו היה "Rooster" (תרנגול). הרצועה "Iron Gland" מופיעה לפני השיר "Hate to Feel" אך איננה מוזכרת ברשימת השירים שעל העטיפה ומתארח בה סולן סלייר טום אראיה, כאשר הוא מבצע את הצרחה המפורסמת שאותה ביצע במסגרת השיר "Angel of Death" של סלייר. השיר "Sickman" עוסק בחוויותיו של סטאלי כמכור להרואין ("מה אני לעזאזל? מרבה עיניים, זבוב. או אז אהיה בר-מזל, ביום מותי. איש חולה. אני יכול להרגיש את ההגה אך איני יכול לנווט, כשמחשבותי הופכות לפחדי הגדול ביותר").
קטע מן השיר Them Bones שימש בתוכנית הטלוויזיה הסאטירית הישראלית "הרצועה" החל מעונתה השלישית כקטע הפתיחה והמעבר של התוכנית.
בן-ציון אריה לייבוש הלברשטאם

ביוגרפיה

נולד לאדמו"ר רבי שלמה הלברשטאם (השני) ולרבנית פריידא, בת רבי אריה לייבוש רובין, האדמו"ר מטומשוב. בשנת ה'תשל"ה נישא לקרובת משפחתו העסא, בתו של הרב מנחם מנדל רובין, האדמו"ר ממוזשאי. בני הזוג התגרשו כעבור כשנתיים. נישא בשנית לרוזה, בת ר' משה צבי ווקסמן, ולזוג נולדו 12 ילדים.
לאחר פטירת אביו האדמו"ר רבי שלמה בשנת ה'תש"ס (2000), הוכתר על ידי אחיו האדמו"ר רבי נפתלי צבי הלברשטאם כרב הצעיר של קהילת באבוב. לאחר פטירת אחיו בשנת ה'תשס"ה (2005), הוכתר לאדמו"ר על ידי רוב חסידי באבוב. חלק אחר של החסידים הכתירו כאדמו"ר את אחיינו רבי מרדכי דוד אונגר, חתן אחיו האדמו"ר רבי נפתלי צבי. בפסק דין שניתן בבוררות בין שני הצדדים נקבע כי חצרו של רבי בן ציון היא היחידה שיכולה להיקרא בשם "באבוב" ללא שם לוואי.

קהילותיו

מרכז חצרו בבורו פארק שבניו יורק. קהילות של חסידיו קיימות גם במונסי, לייקווד, ויליאמסבורג, לונדון, אנטווערפן ועוד. בישראל יש לחסידות קרייה בבת ים ("קריית באבוב"), וכן קהילות בערים בני ברק, ירושלים ביתר עילית אשדוד ואלעד. בקנדה ישנן קהילות במונטריאל ובטורנטו.
דברי תורתו מופיעים מדי שבוע תחת הכותר אמרי קודש.
Battle Born

רקע

בינואר 2010, לאחר סיום סיבוב ההופעות לקידום אלבום האולפן השלישי של הלהקה, Day & Age, הודיעה הלהקה על יציאתה להפסקה. במהלך ההפסקה הוציאו סולן הלהקה ברנדון פלאוורס והבסיסט מארק סטורמר אלבומי סולו. אלבומו של פלאוורס, Flamingo, יצא לאור בשנת 2010, ואלבומו של סטורמר, Another Life, יצא לאור בשנת 2011. בנוסף, המתופף של הלהקה, רוני ונוצ'י, הוציא אלבום עם להקתו בשנת 2011. 
באוקטובר 2011 החלה הלהקה לעבוד על אלבומה הרביעי באולפן ההקלטות שלה בלאס וגאס, Battle Born Studios. האלבום יצא לאור שנה לאחר מכן, בספטמבר 2012.
קורות קצעולם

קורות קצעולם (באנגלית: The Edge Chronicles) היא סדרת ספרי פנטזיה לילדים שנכתבה בידי פול סטיוארט ואויירה על ידי כריס רידל. הסדרה, שמקורה בבריטניה, פורסמה לימים בארצות הברית ובמדינות אחרות בעולם, ובהן ישראל.
הסדרה מכילה אחד-עשר ספרים המתארים את קורותיהן של דמויות שונות בעולם הבדיוני קצעולם.
רוחיר ואן דר ויידן

חייו

ואן דר ויידן נולד בשם רוז'ה דה לה פסטיר (Roger de la pasture) למשפחה עשירה שהתגוררה בעיר טורנה (כיום בבלגיה) מאז 1260.
החל בקריירה שלו כצורף זהב, ותכשיטיו מוכיחים כי היה מיומן גם בפיסול. החל מ-1427 שימש כשוליה אצל הצייר רובר קמפן, שהיה ראש אגודת הציירים בטורנה. ב-1432 הוסמך כצייר אומן, והיה לחבר באגודת הציירים שבעיר. בציוריו הראשונים ניכרת השפעתו של הצייר הפלמי יאן ואן אייק. ב-1435 נסע לבריסל וב-1436 נתמנה לצייר העיר, תפקיד שבו אימץ לעצמו את שמו הפלמי רוחיר ואן דר ויידן (ואן דר ויידן = דה לה פסטיר = מן האחו).
ואן דר ויידן זכה להזמנות רבות לציוריו משליטים, בישופים ומנזרים, ובעבור ציוריו גבה מחיר גבוה. כמו כן צייר את דיוקניהם של דוכסי בורגונדיה פיליפ השלישי "הטוב" ושארל הראשון. רבים מציוריו שרדו עד ימינו אלה, ובהם "יום הדין האחרון" בעיר בון שבבורגונדיה, בבית החולים שהקים רולן, ראש ממשלתו של פיליפ השלישי. בשנת היובל, 1450, נסע ואן דר ויידן לרומא, נפגש עם ציירים איטלקיים וקידם את השימוש בצבעי שמן באיטליה. חזר לבריסל, המשיך לצייר, נידב את כספו למטרות צדקה והתגורר שם כל ימי חייו הנותרים. כאשר נפטר ב-1464 היה הצייר המפורסם ביותר באירופה. לציוריו נודעה השפעה על ציירים רבים ובהם על האנס ממלינג שהיה תלמידו.
עזריאל שוחט

עזריאל שוחט (18 במרץ 1906 – 28 במרץ 1993) היה היסטוריון ישראלי, פרופסור באוניברסיטת חיפה.

ביוגרפיה

נולד בעיירה מוטלה שבפלך גרודנה של האימפריה הרוסית, בתחום המושב, בחבל פּוֹלֶסיה (כיום בבלארוס). כשהיה בן שלוש התייתם מאמו.
בשנת 1926 עלה לארץ ישראל, והחל ללמוד בבית המדרש למורים ע"ש דוד ילין. בשנת 1930 סיים את לימודיו בבית המדרש למורים, ומאז לימד במשך ארבע שנים במושב מרחביה שבעמק יזרעאל. בסיום עבודתו כמורה במרחביה, שב שוחט לירושלים והחל ללמוד באוניברסיטה העברית בעיר. במהלך לימודיו, בשנת 1936, פרסם את מאמרו הראשון: "היהודים בירושלים במאה הי"ח". בשנת 1939 העניקה לו האוניברסיטה תואר שני בהיסטוריה של עם ישראל ובסוציולוגיה של היהודים, והוא החל ללמד בבית הספר התיכון "שילוח" בעיר תל אביב. בשנת 1946 חזר לירושלים והחל ללמד בבית המדרש למורים, שבו למד בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20.
במהלך מלחמת העצמאות נרשם ללימודי דוקטורט באוניברסיטה העברית, והשלים אותם בשנת 1956. היה מתלמידיהם של בן-ציון דינור ויצחק בער. את עבודת הדוקטורט שלו עיבד מאוחר יותר לספר בשם "עם חילופי תקופות: ראשית ההשכלה ביהדות גרמניה", שיצא בשנת 1960 (ה'תשכ"א) בהוצאת מוסד ביאליק. במחקר זה ניסה לעמוד על התהליכים החברתיים, המדיניים והכלכליים שהובילו לתנועת ההשכלה. למעשה, שוחט הקדים את השינויים המחשבתיים והשינויים באורחות החיים של יהודי גרמניה למחצית הראשונה של המאה השמונה-עשרה, וטען כי לא החלו במחצית השנייה של המאה, כפי שמניחים רוב החוקרים. ברוך מבורך טען כי שוחט קרא את המקורות בצורה סלקטיבית ובחר רק מקורות שהתאימו לרעיון שניסה להציג, וכי התמונה המתקבלת לאחר עיון במקורות הכוללים היא אחרת לחלוטין. יעקב כ"ץ קיבל מספר מטענותיו של שוחט, אך טען כי התהליכים שעליהם הצביע אינם נובעים בהכרח מתחילתו של הלך רוח חדש, ואפשר לפרש אותם כווריאציות של התבנית המסורתית.
בשנת 1963 הוקם בעיר חיפה "המכון האוניברסיטאי של חיפה" (לימים היה לאוניברסיטת חיפה), שהעניק בתחילת דרכו תואר בוגר אוניברסיטה של האוניברסיטה העברית במדעי הרוח ובמדעי החברה, ושוחט הוזמן ללמד בחוג להיסטוריה של עם ישראל. בשנת 1965 העתיק את מקום מגוריו לחיפה, וקודם לדרגת מרצה במכון. במשך תקופה היה ראש החוג להיסטוריה באוניברסיטה.
בשנות השבעים התמקדו מחקריו ביהודי רוסיה הצארית והאימפריה הרוסית. שוחט הקדיש מחקר למוסד הניהולי-פקידותי "הרבנות מטעם", מחקר שיצא כספר. בשנים אלו גם חיבר מחקר על קהילת פינסק שבקרבתה גדל. בשנת 1975 פרש לגמלאות, אך המשיך לפרסם ולחקור עד שחלה מספר שנים לפני פטירתו.
הוא עסק בהיסטוריה היהודית מתקופת המקרא ועד השואה, וחיבר ספרי לימוד. היה מעורכי הכרך הרביעי של האנציקלופדיה החינוכית וכתב עבורה מספר ערכים.
בנו היחיד, ד"ר יניר שוחט, היה היסטוריון ומרצה בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת חיפה.
חוק ועדות הכנסייה הנבחרות

חוק ועדות הכנסייה הנבחרות (באנגלית: Select Vestries Bill) או, בשמו המלא החוק לפיקוח עדיף על ועדות כנסייה נבחרות (A bill for the better regulating of Select Vestries) הוא הצעת חוק המובאת לדיון בפני בית הלורדים במהלך טקס פתיחת הפרלמנט - הטקס הפותח את המושב השנתי של בית הנבחרים.
הצעת החוק עולה לדיון טקסי בלבד, בתום הנאום מן הכס של מלכת בריטניה, משהלורדים מתבקשים לדון בתוכן הנאום. מטרת הדיון היא להראות באופן סמלי כי לפשוטי העם הזכות לקבוע את סדר הדיונים בפרלמנט כרצונם, ואין הם כפופים לכס. 
הצעת החוק מובאת לקריאה ראשונה על ידי הלורד יושב הראש, באופן דומה לטיפול בחוק הפעולות הבלתי חוקיות המובא לדיון בפני הבית התחתון.
החוק מתייחס לוועדות כנסייה נבחרות שהוקמו בכל קהילה וקהילה מכוח חוק העניים. ועדות אלו נפגשו בחדר המלתחה של הכנסייה המקומית על מנת לקבוע כיצד יגבו כספים וכיצד יחולקו לעניים - שיטה של מתן סעד חברתי לנזקקים בחברה בה לא היה מקובל שהשלטון מעניק סעד זה. במהלך השנים הפכו גופים אלה לגופים מושחתים ביותר, וחוק הפיקוח על ועדות הכנסייה הועבר לראשונה בשנת 1802 (ותוקן ב-1803).
סטיב הארווי

חייו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
הארווי נולד ב-17 בינואר 1957 לג'סי, כורה פחם, ולאלואיז, עקרת בית. שמו הראשון ברודריק נקרא על שמו של השחקן ברודריק קרופורד.
בהמשך עברה משפחתו של הארווי להתגורר בקליבלנד שבאוהיו, לרחוב East 112th, כאשר בשנת 2015 שמו של רחוב זה שונה כאות כבוד ל'דרך סטיב הארווי' (Steve Harvey Way). סיים תיכון בגלנוויל אוהיו בשנת 1974. לאחר התיכון למד באוניברסיטת וירג'יניה המערבית ובאוניברסיטת המדינה קנט. בצעירותו עבד בעבודות מזדמנות בהן דוור, סוכן מכירות של חברת ביטוח, מנקה שטיחים ומתאגרף.
הארווי נבחר להנחות את תחרות מיס יוניברס ב-2015. בעת ההכרזה על הזוכה טעה הארווי והכריז בטעות על מיס קולומביה כעל זוכה במקום מיס הפיליפינים. הארווי תיקן את טעותו לאחר דקות ספורות כשמיס קולומביה כבר עמדה נרגשת עם סרט וכתר הזכייה.