google/wiki40b huggingface dataset:
כולבויניק

בקיבוצים, כולבויניק, ציבורית או משיירת, הוא כלי עשוי פח, אלומיניום, נירוסטה או פלסטיק, שהוצב על השולחנות בחדרי האוכל, ונועד לאיסוף שאריות המזון.
מקורו של המנהג להשתמש בכלי זה אינו ידוע. לפי אחת הסברות, השימוש בכולבויניק חסך לסועדים את הצורך לקום ממקומם במהלך הארוחה כדי לפנות אשפה.
עד שנות ה-70 נעלם בהדרגה הכולבויניק משולחנות חדרי האוכל הקיבוציים, והיו שמצאו בכך סמליות. בכתבתה של עפרה ריזנפלד "אפילו הכלבויניק מת", שעסקה בירידת מעמדם של חדרי האוכל הקיבוציים, נכתב: "פעם היתה "הגשת חברים". תורנים היו דוחפים עגלות בין השולחנות ומחלקים את האוכל. עכשיו אפשר לראות עגלות כאלה במסעדות סיניות גדולות בחו"ל, המתמחות בדים סאם. פעם היה מושג של לתפוס מקום. היום אין צורך, חדר-האוכל חצי ריק. פעם, לפני שכל לוקְש נקרא פסטה, היתה עגלת נירוסטה מחולקת לתאים, כל תא מכוסה במכסה, ובתוך כל אחד סוג אחר של אטריות או פתיתים. גם היום יש. אז היתה רק מנה עיקרית אחת ולאלטרנטיבה קראו "במקום", במלעיל. אבל יותר מכל דבר היה הכלבויניק, אותו פח זבל קטן שניצב במרכז השולחן. הוא מת מזמן".
הביטוי "כולבויניק" עצמו גלש גם מעבר לייעודו המקורי, והוא מתאר גם אדם שיכול לבצע סוגי עבודות שונים. הכינוי יכול גם לשמש לשלילה, כרמיזה לכך שאותו אדם אינו בעל כישורים לעבודה מסוימת.
Youth (שיר של טרוי סיון)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טרוי סיון, בריידי ריילי, בראם אינסקור, עלי X, לילנד ואלכס הופ והופק על ידי אינסקור, אלכס ג'יי אל הייוו וסלאמס. השיר הוא בסגנון הדרים פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון האלקטרופופ, בדומה לשאר שירי האלבום.  
עם השיר הופיע סיון פעמים רבות בסיבוב ההופעות שלו, "Blue Neighbourhood Tour".

וידאו קליפ

סרטון המילים של השיר פורסם ב-23 בנובמבר 2015. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר צולם בלוס אנג'לס וסיאטל, בפברואר 2016. הוא פורסם ב-24 בפברואר 2016, והועלה לערוץ ה-Vevo של סיון.
נכון לספטמבר 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-106 מיליון צפיות.
פנאי פלוס

היסטוריה והווה

השבועון "פנאי פלוס" החל להופיע בשנת 1989 כמוסף של השבועון "לאשה" ומופיע מאז ועד היום בקביעות. בשבוע האחרון של נובמבר בשנת 2008 חגג השבועון את גיליון ה-1,000. מדי שנה מוציא "פנאי פלוס" גיליונות נושא מיוחדים, כגון "היפים והנכונים" ו"שיק או שוק".
למגזין מספר מדורים: כתבות, קולנוע, מוזיקה, תרבות, אוכל, תשבצים ועוד. המדור הנחשב כמאפיין ביותר את המגזין הוא מדור צילומי הפפרצי "מחיר התהילה". במדור זה, שפיתח זן חדש של מדורי רכילות בתקשורת הישראלית, מוצגות דמויות פופולריות בחיי השגרה שלהן, לעיתים ללא ידיעתן. על כן, יש הרואים את "פנאי פלוס" כצהובון.
העורך הראשון של השבועון היה דוד פז. לאחריו החליפו בתפקיד יגאל גלאי. עורכת העיתון היא ליאת לוי-קופלמן שהחליפה את אור קניספל, שהחליף את נירית וייס (2005-2010).
במרץ 2014 השיק המגזין פנאי פלוס את אתר האינטרנט שלו - Pplus, אשר החליף את מדור הרכילות באתר "ynet". את האתר עורך אייל גיבלי.
במהלך השנים כתבו בפנאי פלוס עיתונאים וכותבים  שונים, בהם יובל אברמוביץ', חגית גינזבורג, שי פרץ, הדס בשן, נמרוד דביר, יעקב בר און, נחום מוכיח, אפרת שלום, יסמין אבן, אהרן מורג ורון לוונטל.
ז'ילברטו דה סילבה מלו

קריירת מועדונים

הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בברזיל, כאשר שיחק באמריקה פוטבול קלוב (ריו דה ז'ניירו), פלמנגו וקרוזיירו. מועדון הסרייה א' האיטלקית אינטר מילאן רכש את כרטיס השחקן שלו מקרוזיירו בשנת 1999 כאשר כוכב הכדורגל הברזילאי רונאלדו המליץ עליו. כעבור זמן קצר עזב את אינטר וחזר לברזיל לשחק בואסקו דה גאמה. משם המשיך לקבוצות הברזילאיות גרמיו וסאו קייטנו. ז'ילברטו חזר לשחק באירופה ב-2004, כאשר חתם במועדון הגרמני הרטה ברלין.
ז'ילברטו שיחק בהרטה במשך ארבע עונות, וחתם בטוטנהאם הוטספר ב-31 בינואר 2008. אחרי שחתם במועדון הוא נפצע, וכאשר החלים ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד פ.ס.וו איינדהובן ההולנדית במסגרת גביע אופ"א ב-6 במרץ 2008. במחצית המשחק הוא הוחלף על ידי ג'יימי או'הרה, אחרי שעשה טעות שעזרה לאיינדהובן להבקיע את השער היחיד במשחק. מאמן טוטנהאם באותה העת, חואנדה ראמוס, הכריז אחרי המשחק שהחליף את ז'ילברטו בגלל שעדיין לא החלים מהפציעה ולא בגלל הטעות שעשה. למרות כל זאת, לאחר ששיחק, ז'ילברטו הפך לשחקן הברזילאי הראשון שמשחק עבור טוטנהאם בקבוצה הבכירה, אחרי שהברזילאים האחרים שהיו במועדון רודריגו דפנדי ודייגו בורטולוזו שיחקו רק בקבוצת המילואים של המועדון. במשחק הבא של טוטנהאם, ז'ילברטו עלה לשחק כמחליף וכבש את שערה השלישי של הקבוצה בניצחון 4-0 נגד ווסטהאם יונייטד במשחק ליגה. משחקו המלא הראשון במדי טוטנהאם, היה נגד בולטון וונדררס, ב-26 באפריל 2008, בוייט הארט ליין.

נבחרת ברזיל

ז'ילברטו שיחק עבור הנבחרת הברזילאית במהלך מונדיאל 2006 בגרמניה, וכבש שער נגד נבחרת יפן במסגרת שלב הבתים של הטורניר, שערו הראשון במדים הלאומיים. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הייתה נגד ניגריה, במשחק ידידות ב-11 ביוני 2003. ז'ילברטו גם היה המגן השמאלי של ההרכב הפותח של ברזיל במהלך טורניר הקופה אמריקה בשנת 2007.
חוק ליביג

חוק המינימום של ליביג, נקרא לעיתים חוק ליביג ולעיתים חוק המינימום הוא עיקרון שפותח במדעי החקלאות על ידי הבוטניקאי קרל שפרנגל בשנת 1828 וזכה לתפוצה על ידי הביוכימאי יוסטוס פון ליביג. העיקרון קובע שקצב הצמיחה נקבע לפי המשאב הנדיר ביותר ולא על פי הסכום הכולל של משאבים זמינים. המשאב שבמחסור הוא גורם מגביל.

יישומים

החוק יושם לראשונה בגידולים חקלאיים, לאחר שלא נמצא שיפור בקצב הגידול של צמחים בעקבות הגדלת כמויות חומרי ההזנה המסופקים להם בדישון. קצב הגידול של הצמח הואץ רק כאשר סופק לצמח חומר ההזנה הנדיר ביותר מבין אלה הנחוצים לו. צמח דורש קרקע, מים, אור שמש וחומרי הזנה (כלומר מינרלים). הזמינות של כל אחד ממשאבים אלו משתנה באזורי גידול שונים ובסביבות שונות. לפיכך, בכל זמן ומקום, אחד מהמשאבים יהיה מגביל יותר מהאחרים והוא זה שיקבע את התפתחות הצמח.
ביצועי מחשב תלויים במהירות המעבד, נפח זיכרון העבודה, נפח וסוג זיכרון האחסון, התקשורת ומשימות אחרות המתבצעות במקביל. המשאב שנמצא בזמינות הנמוכה יהווה צוואר בקבוק לביצועי המחשב.

חבית ליביג

ד"ר דובנקס (Dobenecks) הסביר את החוק בעזרת דימוי של חבית, המכונה "חבית ליביג". אילו היינו בונים חבית העשויה מלוחות באורכים שונים אלה מאלה, היה קיבול החבית מוגבל על ידי הלוח הקצר ביותר. הארכת הלוחות האחרים לא הייתה משפרת את קיבול החבית, כל עוד אין מאריכים את הלוח הקצר ביותר. באופן דומה, הספקת חומרי הזנה אחרים אינה משפרת את קצב הגידול של הצמח, כל עוד לא מגבירים את זמינותו של חומר ההזנה הנדיר ביותר. הזמינות של החומרים עשויה להשתנות, כך שבכל זמן נתון חומר אחר עשוי להיות מגביל יותר מהאחרים.
הרעיון מקביל לזה האומר שחוזק של שרשרת תלוי בחוליה החלשה שבה.

דרכי התמודדות

בניהול משאבי טבע, מניחים שצמיחה בשווקים מוגבלת על ידי המשאב הנמצא במחסור. משאבי כדור הארץ הם סופיים ולכן יש מגבלת צמיחה. גישות הקיימות ופיתוח בר-קיימא באו על מנת למנוע הגעה לניצול יתר של המשאבים ולחריגה מכושר הנשיאה. ומצד שני באים חידושים ביוטכנולוגיים והנדסה גנטית להגדיל את התפוקה.
כשל שוק וניצול יתר של משאבים יכול לגרום לזיהום אוויר, זיהום מים, זיהום קרקע, התחממות כדור הארץ, והידלדלות שכבת האוזון, כך שהדורות הבאים יסבלו מתוצאות פעולת הדור הנוכחי. פתרון סוגיה זו מחייב התערבות ממשלתית ואמצעי אכיפה כמו מס פיגוביאני, למשל על פליטת מזהמים או מס פחמן.
אחת הדרכים להתמודד עם המשאב שבמחסור היא מיחזור, אם ניתן למחזר אותו (למשל במקרה של זרחן הנמצא בפוספטים).

תחלופה

כלכלנים נאו-קלסיים ניסו להתמודד עם המחסור במשאב הקריטי על ידי פיתוח עקרון התחלופה בו נעשה שימוש בטובין חליפיים כלומר תאוריה האומרת שכאשר משאב נמצא במחסור ומחירו עולה יופיע משאב חליפי, לעיתים יש צורך בחדשנות טכנולוגית על מנת לאפשר את החליפין.
ברווז הבליטה

מאפיינים

אורכו של הברווז 56-76 ס"מ, מוטת הכנפיים 116-145 ס"מ ומשקלו 1.03-2.9 ק"ג. הוא בעל גוף לבן עם כנפיים וזנב שחורים וראש מנומר באפור על לבן. קצה המקור השחור בעל כרבולת מעליו אצל הזכרים והנקבות הקטנות יותר חסרות אותו. צווארם גם פחות מנוקד מצוואר הזכרים. הברווזים הקטנים אפורים יותר ואפשר להתבלבל בינם לברווזים כמו ברווז שורק פולווס (Dendrocygna bicolor). הם שתקנים יחסית ולא פולטים קריאות רועשות למעט במפגש בין שני זכרים יריבים. ישנם גם חוקרים הטוענים ששני התת-מינים צריכים להפוך למינים עצמאיים.
הברווז חי באגמים ונהרות באזורים הטרופיים ברחבי העולם והוא חי בלהקות גדולות של עד 100 פרטים בעונה היבשה, אם כי ברטובה חי בבדידות יחסית. הם שוחים במים ומחפשים דגים קטנים, חסרי חוליות, זרעים וצמחי מים. הם גם עולים ללקט זרעים משדות ועלולים לגרום לנזקים כלכליים גדולים. הברווזים מצויים בירידה קלה במספרם אך היא לא משפיעה על האוכלוסייה העולמית. זהו מין מוגן בכל מדינות תפוצתו.
הקינון חל בדרך כלל בעונת הגשמים אם היא מספיק רטובה. הקן נבנה בין חורי עצים או בעשב גבוה והוא מורכב מעשבים, בוץ, קני סוף ונוצות. הזכרים אינם מטפלים בגידול הצאצאים או הקן כלל.
בעבר ברווז זה היה המין היחיד בסוג ברווז כרבולי אך תת-המין הדרום אמריקאי הפך למין עצמאי - ברווז בליטה אמריקני (Sarkidiornis sylvicola).
מערבל מזון

מערבל מזון הוא אביזר מטבח חשמלי המשמש להקצפה וערבול של מוצרי מזון. ישנם שני סוגי מערבלים עיקריים - מערבל נייח ומערבל ידני.
מערבל המזון הידני הומצא בשנת 1870 על ידי טרנר ויליאמס ונועד במקור רק להקצפת ביצים.
מערבל המזון הידני מוחזק ביד באמצעות ידית המחוברת למכל ובו מנוע חשמלי המסובב שני מטרפים שיש להשקיע בתוך המזון אותו רוצים להקציף.
מערבל המזון הנייח דומה במהותו למערבל מזון ידני אך הוא כולל גם כן התומך במשקל המנוע והמטרפים ומאפשר למכשיר לעמוד יציב. מערבל מזון זה הומצא והחל להימכר ב-1918 בארצות הברית.
במערבלי המזון המודרניים ישנה אפשרות לויסות מהירות ההקצפה.
ויקטור גרייבסקי

צעירותו בפולין

ויקטור גרייבסקי נולד בקרקוב שבפולין בשנת 1925 בשם ויקטור שפילמן. בנערותו, בימי מלחמת העולם השנייה, נמלט לברית המועצות. הוא שב לפולין בשנת 1946 ושינה את שם משפחתו לגרייבסקי, שהיה שם בעל צליל פולני יותר. משפחתו עלתה לישראל בשנת 1949, אך גרייבסקי נשאר בפולין משום שרצה ללמוד. הוא למד באקדמיה למדעי המדינה בוורשה, בפקולטה לעיתונאות. עם סיום לימודיו, בתקופת השלטון הקומוניסטי בפולין, נתקבל לעבודה כעיתונאי בסוכנות הידיעות הפולנית (PAP). בדצמבר 1955 ביקר בישראל ונפגש עם קרובי משפחתו. בעקבות ביקור זה החל לחוש הזדהות עם מדינת ישראל, ונטש את אמונותיו הקומוניסטיות, אך שב לפולין משום ששאף לעלות לישראל באופן לגאלי ולא בבריחה. בשובו לפולין המשיך בתפקידו במסגרת סוכנות הידיעות הפולנית. גרייבסקי קשר קשרי ידידות עם לוציה ברנובסקי, צעירה פולנייה יהודייה ששימשה כמזכירה בלשכתו של אדווארד אוחאב, שהיה לזמן קצר בין מרץ לאוקטובר 1956 המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית הפולנית (ואשר לימים, בין השנים 1964 ל-1968, היה נשיא פולין).

חייו בישראל

בינואר 1957 הצליח גרייבסקי לעלות לישראל במסגרת גל העלייה שקיבל את הכינוי "עליית גומולקה". לאחר לימודים באולפן הוצעה לו משרה במחלקת מזרח אירופה של משרד החוץ. באותה עת החל קול ישראל לשדר שידורים בגלים קצרים בשפה הפולנית וגרייבסקי התקבל כעורך וקריין של שידורים אלה. בשנת 1958 ייסד והפך למנהלה הראשון של המערכת הגדולה ביותר במחלקת שידורי החוץ - מערכת התוכניות ברוסית. הוא עבד שנים רבות ברשות השידור, ותפקידו האחרון לפני פרישתו לגמלאות היה הממונה על קבילות הציבור ברשות השידור. כמו כן, גרייבסקי היה חבר ועדת הביקורת של אגודת העיתונאים בתל אביב.

עבודתו כסוכן כפול בשירות השב"כ

זמן קצר לאחר שעלה ארצה, הק.ג.ב. יצר איתו קשר והציע לו לפעול כסוכן שלהם בישראל. גרייבסקי קיבל את ההצעה לכאורה, אך דיווח עליה במקביל לשירות הביטחון הכללי שהפך אותו לסוכן כפול. גרייבסקי התבקש על ידי השב"כ למסור לק.ג.ב. מידע איכותי מפעם לפעם כדי לשמור על אמונם, ולעיתים גם מסר להם מידע שגוי. תפקידו כראש המחלקה לשידורים ברוסית ברשות השידור סייע להסביר את קשריו עם גורמים רוסיים בישראל, ביניהם אנשי הכנסייה הרוסית, שחלקם היו אנשי קשר שלו לק.ג.ב..
פעילותו זו נמשכה כ-15 שנה, ובמהלכה אף התבשר כי ברגע שיגיע למוסקבה יקבל את עיטור לנין כהוקרה על שירותו למען ברית המועצות, אך גרייבסקי מעולם לא הגיע למוסקבה כדי לקבל את העיטור.
ב-28 בספטמבר 2007, כשלושה שבועות לפני פטירתו, קיבל אות הוקרה מראש השב"כ יובל דיסקין, על תרומתו לביטחון המדינה.
בריאן אינו

קורות חיים

אינו, יליד  וודברידג', מחוז ספוק באנגליה, התפרסם לראשונה בשנות ה-70 כנגן קלידים ומומחה למוזיקה וסינתיסייזרים בהרכב הגלאם רוק רוקסי מיוזיק. לאחר שעזב את הקבוצה הוא הספיק להקליט שני אלבומי רוק ולאחר מכן החל במסע חיפוש אחר צלילים אבסטרקטיים יותר באלבומים Another Green World ב-1975 ו-Ambient 1/Music for Airports ב-1978. מאז הוא הפיק עשרות אלבומים (רבים בשיתוף פעולה עם אמנים אחרים כגון דייוויד בואי, הארולד באד, U2 ורוברט פריפ) תוך כדי חזרה נוסטלגית מפעם לפעם לז'אנר הפופ. ב-2011 שב אינו לעבוד עם להקת קולדפליי, והפיק את אלבומם החמישי.
במקביל לקריירה המוזיקלית עסק אינו גם במופעי אמנות ויזואלית, כתיבת טור קבוע בשבועון הבריטי האובזרבר, וכן תכנון ושיווק (ביחד עם האמן פיטר שמידט) של חפיסת קלפים המספקים עצות שימושיות באסטרטגיה אמנותית.
בשנים האחרונות, מקדיש אינו מאמץ משמעותי לקידום תנועת החרם על ישראל, ה BDS. בספטמבר 2018 הצטרף לעצומת אמנים, בעיקר בריטים, שקראו להחרמת האירוויזיון אם יתקיים בישראל.
רשימת לגארד

רשימת לגארד היא גיליון אלקטרוני המרכז כ-2,000 לקוחות של זרוע בנק HSBC בז'נבה שהם בעלי חשבונות בלתי מוצהרים, שייתכן ששימשו כדי לחמוק ממס. הרשימה קרויה על שמה של שרת האוצר הצרפתית כריסטין לגארד בשנים 2007 עד 2011, אשר העבירה באוקטובר 2010 את המסמך לידיהם של פקידי ממשל ביוון כדי לסייע להם לתפוס עברייני מס, ושנתיים לאחר העברת הרשימה דלפה הרשימה לתקשורת והתפרסמה על ידי העיתונאי היווני קוסטס וקסווניס במגזין Hot Doc שהביע מחאה על כישלון הממשל היווני לחקור את הנושא. רשימת לגארד היא חלק מרשימה גדולה יותר של כ-130,000 שמות של לקוחות HSBC שברשות המשטרה הצרפתית.

רשימת פאלצ׳יאני

ב-2006 וב-2007 טכנאי מחשבים בשם ארווה פאלצ׳יאני (Hervé Falciani) שעבד בזרוע שבז'נבה של בנק HSBC גנב מידע ממעסיקו, המכיל שמות של לקוחות הבנק מכמה ממדינות האיחוד האירופי וניסה למכור את המידע למספר ממשלות. בינואר 2009 פשטה המשטרה על ביתו של פלצ'יאני בצרפת ותפסה קובצי מחשב המכילים פרטים של 130,000 אנשים שייתכן שחמקו ממס והחלה לחקור אותם. הממשלה הצרפתית העבירה את המידע הלאה למספר ממשלות אירופאיות נוספות, כדוגמת הממלכה המאוחדת כדי לסייע להם באיתור עברייני מס. בנובמבר 2012 רשויות המס בממלכה המאוחדת החליטו שלא להעמיד לדין לקוחות מהרשימה.

העברת הרשימה לשלטונות יוון

בקיץ 2010 ארגון הביון הצרפתי DGSE העביר לידיעתו של ראש שירות הביון הלאומי היווני כי שמות רבים מהרשימה הם בעלי אזרחות יוונית, וכי הרשויות הצרפתיות מוכנות להעביר לידיהם רשימת שמות של לקוחות יוונים של הבנק כדי לסייע לרשויות היווניות לאתר מעלימי מס. ראש הביון היווני עירב את שר האוצר גאורגוס פפאקונסטנטינו בממשלתו של גאורג פפאנדראו, וזה נפגש עם כריסטין לגארד שהסכימה להעביר לידיו את המידע תחת התחייבות שהמידע לא יודלף. באוקטובר 2010 שלחה לגארד 1,991 שמות לפפאקונסטנטינו דרך תקליטורים שהועברו בערוצים דיפלומטיים, ושהכילו גיליונות אלקטרוניים של כ-2,000 חשבונות יוונים. שר האוצר היווני העביר את המסמכים לראש משטרת המס כדי שימשיך את החקירה בנושא. רשויות המס החליטו שלא לחקור את הרשימה ובאמצע שנת 2011 עזב פפאקונסטנטינו את תפקיד שר האוצר. מחליפו בתפקיד, אוונגלוס וניזלוס יצר עותק של הרשימה והחל בחקירה מוגבלת כדי לבדוק האם חלק מהשמות ברשימה העלימו מס. החקירה סבבה סביב 10 פוליטיקאים ולא ננקטו הליכים משפטיים. לאחר שהרשויות היווניות איבדו את הרשימה, שר האוצר היווני מיולי 2012 ועד יוני 2014 יאניס סטורנרס פנה אל הרשויות הצרפתיות בבקשה לקבלת עותק נוסף של הרשימה שווניזלוס טען ששמר במשרדו. 
ב-28 באוקטובר 2012 פרסם העיתונאי היווני קוסטס וקסווניס רשימה של 2,056 שמות של לקוחות ב-Hot Doc. למחרת הפרסום נעצר וקסווניס בחשד לפגיעה בפרטיות, אולם שוחרר כעבור שלושה ימים.
מלבר (סידני)

גאוגרפיה

מלבר מצוי כ-12 ק"מ דרום מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, לחוף ים טסמן. ממזרח הוא גובל בים, מצפון במארוברה, מדרום בליטל ביי, וממערב במטרוויל וצ'יפלי. חלק גדול מהפרוור מוקצה לטובת מסלול הגולף של רנדוויק, מטווח הרובים אנזאק ובית הסוהר לונג ביי. את הפרוור חותך מפרץ לונג ביי, מפרצון ארוך מצפון מערב לדרום מזרח. מרבית בתי הפרוור מצויים בצידו המערבי-דרומי של המפרצון.

היסטוריה

מלבר קיבל את שמו מאוניית הנוסעים מלבר, שהתרסקה וטבעה במפרצון לונג ביי בשטחו בשנת 1931. הספינה נקראה על שם אזור מלבר בדרום מערב הודו. השם החדש נקבע ב-1933, וקודם לו היה האזור קרוי לונג ביי, על שם המפרץ. בתחילת ההתיישבות האירופאית בפרוור, היה האזור מיועד לכנסיות ובתי ספר, עם תקציבים בהתאם. לאחר מספר שנים, חזרה האדמה לידי הכתר ובמקום נבנה כפר דייגים. בתחילת המאה ה-20, נבנו בפרוור שני בתי סוהר - לנשים ולגברים - שהפכו במרוצת השנים לבית הסוהר לונג ביי.

תרבות

מטווח הרובים אנזאק הוא המטווח הגדול ביותר מסוגו בחצי הכדור הדרומי. האזור שימש למטווח החל מ-1850, ובשנת 1970 נקרא על שם הלוחמים במלחמות העולם ובמלחמת קוריאה (אנזא"ק). במלבר מגרש גולף גדול ממדים, וסביבו בית ספר לרכיבת סוסים.
לונג ביי מהווה מוקד משיכה מזה מאה שנה למטיילים, שייטים וחובבי פיקניק.
דן זיו

ביוגרפיה

זיו נולד בשם דן קמינר, בן לשמחה ורחל, וגדל בקיבוץ איילת השחר. בשנת 1954, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890 בפלוגה א' עליה פיקד תחילה סעדיה אלקיים ולאחר מכן מאיר הר-ציון. בצנחנים הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר. בשנת 1956 עבר קורס קציני חי"ר.  לאחר הקורס שימש כמפקד מחלקה בגדוד 890 של הצנחנים. חודש לאחר מכן, כשהחל מבצע קדש, צנח זיו בראש אנשיו בכוח שהיה בפיקוד עובד לדיז'נסקי. הכוח התארגן בלילה במתחם בקצה הגבעות, ולמחרת חבר לכוח שריון. במהלך קרב היתקלות במיתלה לחם זיו תחת פיקודו של אהרן דוידי ויצא למשוך אש אויב כדי לאפשר זיהוי מקורות הירי, כדי שאפשר יהיה לאתר את עמדותיהם של המצרים ולתכנן התקפה. קודמו במשימה, יהודה קן-דרור, יצא באותה המטרה, נפצע פצעי מוות ומת לאחר כחודשיים, ועל פעולתו זו עוטר גם הוא בעיטור הגבורה. זיו עלה על זחל"ם עם מספר חיילים, במהלך נסיעתם הם סייעו בחילוץ פצועים מאמבולנס שנתקע בוואדי וספג אש בשטח פתוח. הם עשו זאת כשהם סוחבים את הפצועים על גבם ורצים איתם לעבר הזחל"ם תוך כדי ירי מסיבי. 

בתיאור המעשה נכתב: 
ב"מבצע קדש", ביום ה-1 בנובמבר 1956 התנדב סג"ם דן זיו לצאת לחילוץ פצועים. הוא נסע ב-זחל"ם תחת אש מק"בים, מקלעים, בזוקות ו-ררנ"טים, מטווח 50 מטר. לאור היום ביצע את משימתו בשלמות, והמשיך להוביל את יחידתו במשימות חילוץ פצועים.
— אתר בעוז רוחם.
 על פעולותיו בקרב עוטר זיו בצל"ש הרמטכ"ל בשנת 1957, ובשנת 1973 בעיטור הגבורה על ידי שר הביטחון משה דיין, על גילוי אומץ לב למופת בקרב. 
בשירות המילואים שימש זיו במספר תפקידי פיקוד בחטיבה 55. במלחמת ששת הימים לחם זיו כסגן מפקד גדוד 71 שפרץ בכוח בן שתי פלוגות דרך שער האשפות בקרב על ירושלים. במלחמת יום הכיפורים היה מפקד גדוד צנחנים במילואים 565 שבמבצע אבירי לב צלח ראשון את תעלת סואץ בסירות גומי. לאחר מכן נקלע הכוח בפיקודו לקרב סרפאום ונחלץ באבדות לאחר קרב קשה. 
לאחר שעבד מספר שנים כמנהל המפעל לתבניות צמיגים בקיבוץ איילת השחר, הצטרף לחברת "אייזנברג" בה פעל בפרויקטים בינלאומיים בתחום התעשייה. זיו מתגורר ברמת אביב, תל אביב.
ניתוח פלסטי

ניתוח פלסטי הוא מונח כללי להתערבות רפואית, בדרך כלל כירורגית, במטרה לשנות גודל, מראה או מבנה של איברים בגוף, לעיתים אפילו הסרה מוחלטת של איברים, שלא לצורך רפואי מציל חיים.
אבדון

אֲבַדּוֹן הוא, במסורות מסוימות, השד השולט במדור הגיהנום השביעי. שמו שאוב מהמילה העברית אבדון.
המילה אבדון מופיעה במקרא, בספרים תהילים, משלי ואיוב, במשמעותה זהה לזו בת ימינו. בספר חזון יוחנן (פרק ט', פסוקים ז'–י"א) אבדון מכונה "המשחית" ו"מלך הארבה" על ידי יוחנן עצמו:
"וְשִׁרְיֹנִים לָהֶם כְּשִׁרְיֹנֵי בַרְזֶל וְקוֹל כַּנְפֵיהֶם כְּקוֹל מַרְכְּבוֹת סוּסִים רַבִּים עֲרוּכִים לַמִּלְחָמָה׃ וּזְנָבוֹת לָהֶם כְּזַנְבוֹת עַקְרַבִּים וְעֳקָצִים בְּזַנְבוֹתָם וְהָשְׁלְטוּ לְעַנּוֹת אֶת־בְּנֵי הָאָדָם חֲמִשָּׁה חֳדָשִׁים׃ וּמַלְאַךְ הַתְּהוֹם הוּא מֶלֶךְ עֲלֵיהֶם וּשְׁמוֹ אֲבַדּוֹן בְּעִבְרִית וְאַפּוֹלְיוֹן בִּיוָנִית׃.
— חזון יוחנן, פרק ט'
במזמור שנמצא באחת ממגילות ים המלח, אשר נחשפו בשנת 1947, מסופר על "שאול האבדון" ועל "שטף הבליעל אשר הציף את אבדון". ממסמכיו העתיקים של פילון האלכסנדרוני, פילוסוף יהודי מומר שחי באלכסנדריה בין השנים 20 לפנה"ס–50 לספירה, אבדון מצוין כמקום – שאול או גיהנום – ולא כשד או מלאך. נראה כי היה זה יוחנן הקדוש אשר שייך לשד מסוים את השם אבדון. בכתב מן המאה ה-3 הקרוי "מעשי תומאס", אבדון הוא שמו של שד, או השטן עצמו. בין היתר, אבדון זוהה כמלאך המוות וההרס, שד המצולות, והעומד בראש היררכית השדים במקביל לשד סמאל התלמודי.
בכישוף ובאלכימיה, אבדון הוא המלאך המשחית של חזון אחרית הימים. בספרו של המלומד הבריטי מסוף המאה ה-18 פרנסיס בארט (Barrett),‏ The Magus ("הקוסם"), מתואר אבדון בציור צבעוני כאחד מן השדים הרשעים. במיתוס הימיביניימי, אבדון שימש כמילה נרדפת לגיהנום או לשליטו, ובספר חזון יוחנן, כאמור, הוא תואר כמלאך התהום הנוצרי. כמו כן, נראה כי אבדון הוא השד המקביל לאל היווני אפוליון, המתואר בברית החדשה כמובילם של שדי הארבה אשר יפרצו אל פני האדמה באחרית הימים.
בתורות העל-טבעיות, אבדון מקושר אל צבעי האדום, החום והירוק, לעונת החורף וחודש ינואר בפרט, לשבת, לאינטואיציה, להקרבת קורבן ואתגר, לאבן האודם ולחרב. סמלו בקלפי הטארוט הוא קלף ה"שיפוט".
לאקונה (פירושונים)

פסיכולוגיה

בפסיכולוגיה, לאקונה היא חסר באישיות של אדם או בתפיסתו, לדוגמה - חסכים שנגרמו לאדם בשל היעדרו של האב במשפחה חד-הורית נקראים "לאקונות".

משפט

במשפטים, לאקונה היא חסר בדין, העדרה של הוראה בחקיקה או בתקדים המתייחסת למקרה.

פילוסופיה

בפילוסופיה, הלאקונה היא שלב חסר בוויכוח המעיד על צעד לוגי מסוים שאינו מתבסס על הצעד הקודם לו (אף שמתיימר להתבסס).

בלשנות

בתרגום, הלאקונה היא מצב בו למילה מסוימת בשפה אחת אין מקבילה בשפה אחרת, ולא ניתן לתרגמה ישירות. דוגמה לכך היא המילה מכתש שאין לה מקבילה בשפות אחרות, מאחר שמכתשים מסוג מכתש רמון, המכתש הגדול והמכתש הקטן הם תצורת נוף הייחודית למדינת ישראל וחצי האי סיני, ואין אותם במקומות אחרים בעולם. מסיבה זו תורגמה המילה כ"מכתש" גם לשפות אחרות.

מידענות

בספריות, לאקונה היא חוסר משמעותי ועמוק בתחום מסוים. לדוגמה, ספרייה המחזיקה ספרים של סופרים אנגליים, אך אין ברשותה אף ספר של ויליאם שייקספיר.

מוזיקה

במוזיקה לאקונה היא הפסקה במהלך נגינת יצירה בה כלי הנגינה אינם מנגנים ומהווה למעשה "שתיקה דרמטית". הפסקה זו מיועדת להדגיש את קטעי המוזיקה האחרים על ידי יצירת רוגע או מתח. משך הלאקונה משתנה מיצירה ליצירה.
הלאקונות אינן נפוצות במוזיקה הפופולרית,ייתכן שבשל חוסר הסבלנות של המאזינים ומשך הקשב הקצר בעידן המודרני.
יחסי סן מרינו–פרגוואי

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין סן מרינו לפרגוואי כוננו ב-14 במאי 2002.

יחסים כלכליים

בשנת 2016, הייצוא של סן מרינו אל פרגוואי הסתכם ב-3.83 אלף דולר. הייצוא של סן מרינו כלל מכונות שטיפה, מוצרי אלקטרוניקה וגומי.
שיטת גאוס-זיידל

באלגברה ליניארית נומרית, שיטת גאוס-זיידל (באנגלית: Gauss–Seidel method) היא שיטה איטרטיבית לפתרון מערכת של משוואות ליניאריות. היא קרויה על שמם של המתמטיקאים הגרמנים קרל פרידריך גאוס ופיליפ לודוויג פון זיידל, ודומה מאוד לשיטת יעקובי. למרות שניתן ליישמה לכל מטריצה בעלת איברים שונים מאפס על האלכסון הראשי, התכנסותה מובטחת אך ורק אם המטריצה היא אלכסונית דומיננטית, או שהיא סימטרית וחיובית. היא הוזכרה לראשונה במכתב פרטי של גאוס לתלמידו גרלינג מ-1823. עם זאת, הפרסום הראשון שלה הוא של זיידל, ב-1874.
יתרונה של שיטה זאת על פני שיטת האלימינציה הוא כיתרונן של כל השיטות האיטרטיביות - שיטות אלו מנצלות את דלילותן של מטריצות באופן יעיל יותר, ובמקרים של מטריצות דלילות במיוחד חוסכות רבות הן בזמן ריצה (מספר פעולות) והן במשאבי זיכרון מחשב. הדבר הופך אותן לשימושיות במיוחד במודלים של מערכות פיזיקליות גדולות בהן אין צימוד בין כל משתנה למשתנה (למשל, במקרה שהצימוד הוא קצר-טווח).
גאוגרפיה כלכלית

האדם בגאוגרפיה הכלכלית

הגאוגרפיה הכלכלית נכללת בתחום הגאוגרפיה האנתרופוגאוגרפי העוסק באדם (אנתרופוס = אדם) המתארים את הצפיפות, שיעורי הגדילה והצמיחה הטבעי, תפרוסת ותוחלת חיים רלוונטית לגאוגרפיה הכלכלית, דוגמה לאדם בגאוגרפיה כלכלית: קצב גידול האוכלוסייה גדל בעקבות שיפור רמת התזונה (רמת התמותה קטנה כתוצאה).
לפני הגאוגרפים הכלכלים אנשים הצליחו לשער ולחזות אירועים שיתקיימו בעתיד, לדוגמה מלטוס שהיה כלכלן אנגלי שפרסם חיבור ב-1798 בו אמר שבעקבות גידול האוכלוסייה וענף המזון שאינו מתפתח תהיה תקופה של רעב בעולם, השערה זו לא התקיימה בגלל תמותה של תינוקות אחרי תקופתו והתפתחות ענף המזון בארצות מסוימות שהתפיעו בכלל העולם.

החקלאות בגאוגרפיה הכלכלית כיום

זמן קצר אחרי המהפכה התעשייתית החלה מהפכה בענף החקלאות, החלו לייצר מכונות העוזרות לחקלאים לעבד את האדמה ולנוע ממקום למקום וגם שימוש בדשנים החל.
מהפכה זו גרמה לחיסכון בידיים עובדות וגם התפוקה גדלה בגלל שחקלאים יכלו לגדל על יותר אדמה מעובדת, המכונות עזרו לחקלאים גם לחסוך בזמן בגלל שמהר יותר לעבד את האדמה במכונה מאשר ביד. בדשנים היו חומרים שתרמו לצמחים כמו זרחן ואשלגן והאוניברסיטאות התחילו להכשיר אנשים במקצועות העוסקים זאת כמו אגרונומים.
במהלך הזמן הומצאו גם החממות שבהם משתמשים עד היום ואותה תקופה נקראה "המהפכה הלבנה".
המהפכה החקלאית עמדה בשלב מסוים במצב שיש לה הרבה עודפים שצריך לשוויק אבל עמדה השאלה מה לייצר ואיך ? הרי היו תנאי טבע מסוימים שהיו חיים בהם, מדענים חשבו ומצאו דרך "לשנות" את תנאי הטבע על ידי שימוש בהשקיה מלאכותית, שינוי הטמפרטורה, ניקוז, דישון, הצללה וגורמים נוספים.

התעשייה בגאוגרפיה הכלכלית כיום

בעולם התעשייה הגאוגרפיה הכלכלית מראה לנו את הגורמים המשפיעים על הסטנדרטים על התעשייה באזור, לדוגמה: מפעל לא יצליח להרוויח עם האזור לא מיושב (חוסר עובדים). גאוגרפיה זו מתארת את הרווחים שתוכל לקבל חברת התעשייה וממה זה מושפע.
אברהם ברלינר

אברהם (אדולף) בֶּרְלִינֶר (י"ג באייר ה'תקצ"ג, 2 במאי 1833 - ז' באייר ה'תרע"ה, 21 באפריל 1915) היה תאולוג והיסטוריון יהודי-גרמני.

ביוגרפיה

נולד לצבי הירש באוברזיצקו  שבדוכסות הגדולה של פוזן , פרוסיה. למד אצל אביו ורבנים נוספים ואחר כך באוניברסיטת לייפציג בה קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה.
בתחילת דרכו היה מורה בארנסוולד  ב"חברת ש"ס". ב-1867 הוציא את מהדורתו לפירוש רש"י לתורה, עבודה שהקנתה לו שם ברחבי אירופה. ב-1873 הוזמן בידי רבי עזריאל הילדסהיימר לכהן כמורה להיסטוריה של עם ישראל בבית המדרש לרבנים בברלין.

עבודתו הספרותית

ברלינר ערך מספר כתבי עת, בין השנים 1875–1877 ערך את המגזין להיסטוריה וספרות יהודית ("Magazin für Jüdische Geschichte und Literatur"); ובמקביל, החל משנת 1876 הוציא לאור בשיתוף עם רבי דוד צבי הופמן את המגזין למדעי היהדות ("Magazin für die Wissenschaft des Judenthums"). בתקופה זו ערך גם את כתב העת "אוצר טוב" שעסק בעיקר בפרסום כתבי יד עבריים.
בשנת 1885 התמנה לראשות חברת מקיצי נרדמים שחידשה אז את פעילותה.
בסך הכל הוציא ברלינר בשנות פעילותו 37 ספרים, ערך או הקדים מבוא ל-9 ספרי אחרים, ופרסם עשרות רבות של מאמרים בכתבי עת. תלמידיו אהרן פריימן ומאיר הילדסהיימר פירסמו ביבליוגרפיה של כתביו בספר היובל "ברכת אברהם" שיצא לאור בשנת 1903 לרגל יום הולדתו ה-70.