google/wiki40b huggingface dataset:
דן טולקובסקי

ראשית דרכו

טולקובסקי נולד בשנת 1921 בתל אביב, בנם של שמואל טולקובסקי מראשי הפרדסנים בארץ ועסקן ציוני נודע, וחנה, בתו של יצחק ליב גולדברג. למד בגימנסיה הרצליה בתל אביב, וב-1936 החל לפעול ב"הגנה". ב-1938 המשיך לימודיו באימפריאל קולג' בלונדון והוסמך כמהנדס מכונות.

קריירה צבאית

בשנת 1942 התגייס לחיל האוויר הבריטי, עבר קורס טיס בטרנסוואל שבדרום אפריקה, קיבל את כנפי הטיס ב-1943, ועבר אימון מבצעי במצרים. שירת כטייס ספיטפייר בטייסת 238 והשתתף בקרבות באיטליה ובדרום צרפת. באוקטובר 1944 הוצב בטייסת 94 והשתתף בקרבות ביוון. בתום מלחמת העולם השנייה שירת בטייסת תובלה ולאחר מכן שירת בבסיס חיל האוויר הבריטי בלוד עד שהשתחרר בדרגת לוטננט טיסה ביוני 1946. טולקובסקי עבד בבריטניה כמהנדס מכונות ובמקביל גויס חזרה ל"הגנה", ועסק ברכש חשאי של מטוסים והטסתם לישראל. באחת הטיסות נפצע ושבר את ידו באורח קשה והושבת מהטסה במשך כחצי שנה.
בשנת 1948 חזר לארץ ישראל, ימים ספורים לפני הכרזת העצמאות. הוא גויס לצה"ל ושירת בחיל האוויר, השתתף כאיש צוות אוויר בגיחות הפצצה בחזית המצרית. בהמשך מילא תפקידי מטה והדרכה, בהם ראש להק ההדרכה ושימש "מפקח כללי" בחיל. השתחרר מהשירות אך גויס חזרה עם מינויו של חיים לסקוב למפקד החיל ביולי 1951, ומונה לראש המטה שלו. במאי 1953 מונה למפקד החיל. בתקופת כהונתו נקלטו בחיל מטוסי הסילון הראשונים, והחיל השתתף במלחמת סיני. ביולי 1958 העביר את הפיקוד על החיל לעזר ויצמן, השתחרר מהצבא ועבד שנה אחת במשרד הביטחון.

קריירה אזרחית

ב-1959 הצטרף לחברת "דיסקונט השקעות", תחילה כסמנכ"ל ובשנת 1968 מונה למנכ"ל החברה, תפקיד אותו מילא 17 שנים עד פרישתו. בתפקידו הוביל בין השאר השקעות בישקר, באלרון ובסאיטקס. שימש יו"ר חברת סאיטקס. חבר הקורטוריון של הטכניון מאז 1959. ב-1985 פרש והקים ביחד עם בנו, גדעון טולקובסקי, ופרדריק אדלר, יזם הון סיכון אמריקאי את "אתנה" - קרן הון סיכון להשקעות בהיי טק הראשונה בישראל.
היה יו"ר ועדת המשנה לקרינה וליישומי רדיואיזוטופים של הוועדה לאנרגיה אטומית.
טולקובסקי היה מקורב בשנות ה-60 למפלגת רפ"י. ב-1967 היה ממייסדי התנועה למען ארץ ישראל השלמה, אך מאז שינה את עמדותיו והוא תומך ברעיון שתי מדינות לשני עמים. ב-1976 נמנה עם קבוצת המייסדים של מפלגת ד"ש. במהלך השיחות על הסכם השלום בין ישראל למצרים היה חבר בקבוצה של קצינים בכירים שהתנגדה לוויתורים בסיני.
ב-1970 עמד בראש ועדת חקירה לחקר התנגשות בין מטוסים בשדה התעופה לוד. בשנים 1978–1980 היה חבר מליאת רשות ניירות ערך. בשנת 1997 היה חבר בוועדת צ'חנובר, שחקרה את ההתנקשות בח'אלד משעל בירדן.

משפחה

טולקובסקי היה נשוי למרים משנת 1948 ועד לפטירתה ב-2015. אב לשלושה, רוני (אלמנתו של אריה פיינגולד), גדעון ודוד טולקובסקי.
פריץ קורנברג

קורות חיים

פריץ קורנברג (Fritz Kornberg) נולד בכפר הולצהאוזן (Holzhausen) שליד עיירת המרפא באד זולזפלן (Bad Salzuflen), במערב ממלכת פרוסיה של הקיסרות הגרמנית (כיום במדינת סקסוניה תחתית בגרמניה). אחרי סיום לימודיו בתיכון מקצועי במגמת טכנולוגיית הבניה ב-1910, החל ללמוד הנדסת בניין במכללה הטכנית בשרלוטנבורג שבברלין. מלחמת העולם הראשונה קטעה את לימודיו, שאותם השלים בין השנים 1918 ל-1919 אחרי שירות בצבא הגרמני.
עם הסמכתו כאדריכל החל לעבוד במשרדו של אלכסנדר ברוולד והצטרף ל"אגודת בוני ארץ ישראל" בברלין (Palästina-Baugesellschaft) מיסודו של אלכסנדר לוי, עד שבספטמבר 1920 עלה לארץ ישראל. בארץ הצטרף לחברת "קדם", שהייתה המשך לאגודה הברלינאית, אשר בעת המעבר לארץ ישראל נוהלה כבר על ידי המהנדס יוסף לוי]. ב-1924 עבר להתגורר בשכונת תלפיות בירושלים ופתח בה משרד עצמאי. ב-1928 נבחר לעמוד בראש אגודת המהנדסים והאדריכלים בירושלים.
אחד מתכנוניו החשובים של קורנברג היה תכנון גימנסיה רחביה; על פי תכנונו, היה הבניין אמור להיות בצורת אווירון, ולכלול אגף מרכזי שבו ישכנו הספרייה וחדרי ההנהלה, ושני אגפים בצדדים שיקושרו ביניהם במעברים מקורים. בתכנון תוכננו גם מגרש משחקים ופינת נוי ובה בריכת דגים. בשל בעיות תקציב הושלמה רק הקומה הראשונה של הבניין, ואחרי מותו של קורנברג הושלמה הבנייה עם תכנונם של האדריכלים ברוצקוס ורצ'קובסקי.
קורנברג תיכנן גם את בית עגנון ב-1931 בתלפיות. בדומה לאדריכלים אחרים בתקופה עיצב קורנברג גם את הריהוט לבית החדש. את מראה הבית הוא תיכנן כמבצרי וסגור, חלונות הברזל מסורגים וחלקם נראים כחרכי ירי. הבית בנוי בסגנון מודרני, בקוים ישרים ובמראה קובייתי, והוא מצופה בטיח ולא באבן, בדומה לרוב הבתים בתלפיות, אך בשונה מרוב הבתים בירושלים. ממכתבים ששלח עגנון לרעייתו אסתר (כמופיע בקובץ 'אסתרליין יקירתי') מתלונן הסופר על הבית, שאינו מוצא חן בעיניו, על "הרהיטים המכוערים" ועל הצבעים הלא מוצלחים שבחר קורנברג לאריחי הרצפה וצבע הקירות: "...ודאי כתב לך ברין שקורנברג צבע את הבית בצבע נורא ומגוחך. כנראה נצטרך חצי שנה להתבייש בפנינו ובפני האורחים מחמת צבע הבית.".
אשתו זינה ניהלה במשך שנים את "פנסיון קוֹרנברג" בביתם שברח' קלאוזנר 15 בתלפיות שבו צולם סרט הטלוויזיה "מי ורדים מפורט סעיד". בתם היא הפסלת נעמי ביטר. בנם, דניאל קורנברג, בוגר מחזור י"א כדורי, נפל ב-9 ביוני 1948 בקרב לוביה בגליל התחתון.
אצטדיון מקסימיר

היסטוריה

האצטדיון נחנך ב-5 במאי 1912. ב-26 במאי 1941, נציג של הממשלה הפשיסטית דאז של קרואטיה, ריכז סטודנטים צעירים יהודים וסרבים באצטדיון, וציווה על היהודים להיות מופרדים בצורה מוחלטת מהקרואטים. הסטודנטים לא צייתו, ושרפו כליל את האצטדיון לאחר כחודש. ב-1977 צולם סרט באצטדיון ששיחזר את האירועים.
האצטדיון אירח את משחק חצי גמר יורו 1976 בין נבחרת הולנד לנבחרת צ'כוסולובקיה, וכן את המשחק על המקום השלישי בין נבחרת הולנד לנבחרת יוגוסלביה.
ב-1997 נבנה מחדש היציע הצפוני של האצטדיון, דבר שהגדיל את קיבולת האצטדיון ל-35,120 מקומות ישיבה, והפך אותו לגדול ביותר בקרואטיה. עד אז האצטדיון בספליט שמכיל 35,000 נחשב לגדול במדינה.
מאז שנת 1992, החזיקה נבחרת קרואטיה שיא של 30 משחקים ללא הפסד באצטדיון זה, רצף נקטע ב-10 בספטמבר 2008 עם הפסדה של הנבחרת לנבחרת אנגליה.

מופעי מוזיקה

באצטדיון הופיעו אמנים רבים דוגמת U2, דייוויד בואי, ביילו דוגמה, בון ג'ובי ומדונה.
המובחרים

עלילה

עלילת הסדרה עסקה בראש אגף המבצעים בשירות החשאי הבריטי, ניל ברנסייד, אותו מגלם השחקן רוי מרסדן ובצוות מרגלים ואנשי מבצעים מיוחדים המכונה "המובחרים", אשר נתון לפיקודו. ברנסייד, איש חיל הנחתים המלכותי בעברו וסוכן חשאי בצוות "המובחרים" בעצמו, הוא האיש המופקד על כלל מבצעי הביון בארגון. כאיש שטח לשעבר משקיע ברנסייד את כל מרצו במתן גיבוי ותמיכה לאנשיו בשדה, ועל כן הוא נתון לאורך הסדרה במאבקים כנגד פוליטיקאים המפעילים בציניות את שירות הביון וסוכניו כאשר לא תמיד טובת המדינה לנגד עיניהם מחד, וכנגד הממונים עליו בשירות החשאי, אשר מפעילים, בעיני ברנסייד, את צוות ה"מובחרים" באופן המחייב את אנשיו להסתכן שלא לצורך. ברנסייד מכור לעבודתו והממונים עליו נאלצים לחייבו לצאת לחופשה. לאורך פרקי הסדרה מתחלפים אנשי צוות המובחרים, זולת הטוב והוותיק שבהם, וילי קיין, איש הרגימנט המוצנח בעברו. לאורך פרקי הסדרה נעזר ברנסייד בשירותיו של חברו הטוב, ג'ף רוס, ראש שלוחת סוכנות הביון המרכזית בלונדון.
הסדרה מתאפיינת בכך שעמדה בניגוד לסרטי הריגול המצליחים של אותה תקופה, שהציגו את דמותו של ג'יימס בונד. הדמויות בסדרה, בדומה לאילו שבספריהם של ג'ון לה קארה ופרדריק פורסיית, היו מורכבות יותר, אפרוריות ואפלות יותר, ולעיתים גם שפלות יותר. עולמן לא חולק לשחור ולבן, טובים ורעים. לאורכה של הסדרה ניכר כי הדמויות מצויות בקונפליקט עקב הצורך לבצע מעשים שהינם בגדר "רע הכרחי" כדי להשלים את המשימות המוטלות עליהם בהצלחה. הסדרה הציגה לקהל הצופים את עולם הריגול כמורכב, מלוכלך ואפל הרבה יותר מעולמו הזוהר של בונד.
המשימות המוטלות על אנשי צוות "המובחרים" משתנות מפרק לפרק. החל בשחרור בני ערובה חטופים, טיפול בעריקים מן המזרח למערב, ומבצעי התנקשות. כך, למשל, בפרק החותם את העונה הראשונה, נדרש ברנסייד להקריב איש צוות "המובחרים" אשר נפל בשבי השטאזי, משום שאינו יכול לחלצו. בפרק השלישי של העונה השנייה של הסדרה, עוסקת הסדרה בפרשת מטוס חטוף, ובין נוסעיו שניים מאנשי צוות "המובחרים". לאורך הפרק מוזכרות פרשות מבצע אנטבה הישראלי ושחרור טיסה 181 של לופטהאנזה במוגדישו על ידי יחידה GSG 9.
אמילי בלאנט

ביוגרפיה

בלאנט נולדה בלונדון. אביה פרקליט ואמה מורה. יש לה שלושה אחים: פליסיטי, סבסטיאן וסוזנה.
מגיל 7 עד 14, סבלה בלאנט מגמגום. המורה למשחק בבית הספר סייעה לה להתגבר על הגמגום דרך משחק.

קריירה

את הופעת הבכורה שלה עשתה בלאנט ב-2001 במחזה התיאטרון "The Royal Family" . פריצתה הייתה בשנת 2004 בסרט "קיץ של אהבה" , בו שיחקה בתפקיד טמזין. הסרט מגולל את סיפור אהבתן של שתי נערות: מונה, בת מעמד העובדים, וטמזין, בת המעמד הגבוה. היא חלקה עם שותפתה לסרט, נאטלי פרס, מועמדות לפרס פריצת השנה בסרט הבריטי העצמאי. באותה שנה התארחה בפרק בסדרה "פוארו".
ב-2005 זכתה בלאנט בפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסרט הטלוויזיה "בתו של גדעון". ב-2006 היא גילמה בסרט "השטן לובשת פראדה" את אמילי, העוזרת הראשונה של מירנדה פריסלי, לצד מריל סטריפ ואן האת'וויי. על תפקידה זה קיבלה בלאנט מועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2007 שיחקה בלאנט לצד טום הנקס וג'וליה רוברטס בסרט המועמד לפרס אוסקר "מלחמתו של צ'ארלי וילסון", ובשנת 2008 שיחקה שוב לצד הנקס בדרמה הקומית "באק האוורד הגדול". בשנת 2009 שיחקה בסרט "ויקטוריה הצעירה" בו היא מגלמת את המלכה ויקטוריה בצעירותה, תפקיד שהביא לה מועמדות שלישית לפרס גלובוס הזהב. בנוסף, היא שיחקה בסרט "מטרה פראית" בו היא מגלמת את רוז, אישה המתאהבת במתנקש שנשכר להרוג אותה. באותה שנה היא דיבבה את ג'ולייט בסדרה "משפחת סימפסון".
בתחילת 2010 שיחקה בלאנט בסרט "איש הזאב" לצד בניסיו דל טורו ואנתוני הופקינס. הסרט נחל אכזבה בקופות אך זכה בפרס אוסקר בקטגוריית האיפור. באותה שנה היא שיחקה בסרט "מסעות גוליבר" שלטובתו היא ויתרה על תפקיד בסרט "איירון מן 2". בשנת 2011 היא שיחקה בסרטים: "החבובות" ו"נגד כל הסיכויים" ודיבבה את דמותה של יוליה בסרט ההנפשה "נומיאו ויוליה".
בשנת 2012, היא כיכבה בסרטים: "עד החתונה זה יעבור", "לופר", "לדוג סלמון בתימן", "האחות של אחותך" ו"ארתור ניומן". ב-2014 שיחקה בלאנט בסרטים "קצה המחר" ו"אל תוך היער" ודיבבה את דמותה של נאוקו בגרסה האנגלית לסרט "הרוח העולה".
בשנת 2016 שיחקה בלאנט בתפקיד ראשי במותחן "הבחורה על הרכבת", תפקיד עליו קיבלה מועמדות לפרס גילדת שחקני המסך. בשנת 2018 הופיעה בתפקיד הראשי בסרט האימה "מקום שקט", לצד בעלה ג'ון קרסינסקי, שגם ביים את הסרט. על תפקידה בסרט זכתה בפרס גילדת שחקני המסך. 
בשנת 2018 בלנאט שיחקה בסרט: ״מרי פופינס חוזרת״ סרט ההמשך לסרט: ״מרי פופינס", בסרט זה שיחקה בתפקידה של מרי פופינס.

חיים אישיים

בלאנט חיה בלונדון ובוונקובר לסרוגין. ב-2005 היא הכירה את הזמר הקנדי מייקל בובלה בטקס פרסי הטלוויזיה האוסטרלים במלבורן, ואף השתתפה באלבומו "Call Me Irresponsible". הם נפרדו ב-2008, ובנובמבר באותה שנה התחילה בלאנט לצאת עם השחקן האמריקאי ג'ון קרסינסקי. הם התארסו באוגוסט 2009 ונישאו ביולי 2010. לזוג שתי בנות: הייזל, שנולדה ב-2012, ובשנת 2016 נולדה בתם השנייה, ויולט.
ב-2015 בלאנט התאזרחה כאמריקאית בנוסף על אזרחותה הבריטית, והיא בעלת אזרחות כפולה.
השחקן סטנלי טוצ'י נשוי לאחותה של בלאנט, פליסיטי.
ניקולאי סלטיקוב

ניקולאי איבנוביץ' סָלְטִיקוֹב (ברוסית: Николай Иванович Салтыков;‏ 31 באוקטובר 1736 – 30 במאי 1816) היה גנרל-פלדמרשל, שר החוץ וראש הממשלה של האימפריה הרוסית.
ניקולאי סלטיקוב נולד במשפחה אצילית רוסית. מצד אביו הוא היה קרוב משפחתה של אנה, קיסרית רוסיה, ואמו הייתה ממשפחת טולסטוי ידועה. בשנת 1748 החל לשרת בצבא. באותה שנה השתתף במערכה של הצבא הרוסית בגרמניה ביחידה שהייתה בפיקוד אביו. בתור קצין השתתף במלחמת שבע השנים. בשנת 1761 היה ביחידה תחת פיקודו של פיוטר רומיאנצב. בשנת 1763 התמנה למפקדה של יחידה מיוחדת שנשלחה לפולין כדי לעזור לתומכי רוסיה בממלכה. עד לשנת 1768 היו נכנסות יחידות בפיקודו מפעם לפעם לשטח האיחוד הפולני-ליטאי במטרה לתמוך במדיניות הרוסית באזור.
בשנת 1769 השתתף בקרבות נגד האימפריה העות'מאנית, אך לאור בעיות בריאות עזב את החזית ונסע לאירופה.
עם חזרתו לרוסיה קיבל תפקיד חשוב בחצר, והיה מקורב לנסיך פאבל – הקיסר העתידי. בשנת 1776 השתתף בנסיעת הנסיך לברלין והשתתף בחתונתו. גם בהמשך הוא היה בין המלווים של הזוג הצעיר באירופה. בשנת 1782 קיבל את עיטור אנדריי הקדוש. 
בשנת 1783 מינתה אותו יקטרינה הגדולה כמחנך נכדיה, אלכסנדר וקונסטנטין. בשנת 1790 הועלה לתואר רוזן.
בתחילת שלטונו של פאבל הראשון קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל וראש המחלקה הצבאית בממשל.
גם בתקופת שלטונו של אלכסנדר הראשון היה מקורב לקיסר. עם תחילת מלחמת רוסיה-צרפת (1812) מונה לתפקיד ראש הממשלה ויו"ר המועצה המדינית. שימש בתפקיד זה עד סוף חייו.
בשנים 1813–1814, כאשר היה הקיסר מחוץ לגבולות המדינה, היה סלטיקוב שליטה בפועל של האימפריה. עם חזרת הקיסר לסנקט פטרבורג קיבל תואר נסיך.
הילרי סוונק

תחילת דרכה

סוונק נולדה בלינקולן, בירת נברסקה שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא בריטי, גרמני והולנדי. היא גדלה בספוקיין, וושינגטון ובאתר מגורונים ליד ברמינגהם שבוושינגטון. בגיל תשע הופיעה לראשונה על במה כאשר גילמה את מוגלי בהצגה "ספר הג'ונגל" כחלק מהצגת בית ספרה. היא חייתה עם הוריה עד גיל 15, ובאותן שנים הצטיינה בשחייה ובהתעמלות ואף זכתה בפרסים בתחרויות ספורט ברחבי ארצות הברית. בהיותה בת חמש-עשרה הוריה התגרשו וסוונק ואמה עברו לחיות בלוס אנג'לס, כדי שסוונק תוכל להיות שחקנית קולנוע. שתיהן חיו ברכבן עד אשר לאמה של סוונק היה מספיק כסף כדי לשכור דירה. סוונק התקבלה ללמוד בבית ספר למשחק, ושם החלה לשחק באופן מקצועי. היא אף עזרה לאמה לשלם את שכר הדירה מכסף שהרוויחה בהופעות טלוויזיוניות מזדמנות.

קריירה

בספטמבר 1997 לוהקה סוונק לתפקיד של אם חד-הורית בשם קארלי ריינולדס בסדרה המצליחה "בוורלי הילס 90210". הובטח לה בתחילה שדמותה תככב בשתי עונות, אולם דמותה ירדה מן המרקע כבר לאחר 16 פרקים, בינואר 1998. לאחר פיטוריה מהסדרה הגיעה לאודישנים לסרט "בנים אינם בוכים". בסרט גילמה את ברנדון טינה, נער טרנסג'נדר המגיע לעיירה במדינת נברסקה השמרנית, מציג עצמו כגבר סיסג'נדר עד אשר מתגלה כי הוא טרנסג'נדר, גילוי שתוצאותיו הרסניות. המבקרים בארצות הברית שיבחו את הופעתה והיא זכתה בשלל פרסים על תפקידה, כשהבולט שבהם הוא פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
לאחר זכייתה באוסקר הופיעה סוונק במספר הפקות הוליוודיות כגון המותחנים "רואה בקלפים" (2001), "אינסומניה" (2002) ו"שעת האפס" (2003), והקומדיה השחורה "11:14" (2003) . כל ארבעת הסרטים לא ניצלו את כשרונה הרב. מאידך גיסא, היא הופיעה בדרמה התקופתית "התכשיט" (2001) ובסרט הטלוויזיה "לבחור בזכות" (2004), על המאבק בזכות הבחירה לנשים בארצות הברית, עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב.
בפרס האוסקר השני שלה, לשחקנית הטובה ביותר, זכתה סוונק על תפקידה בסרטו של קלינט איסטווד "מיליון דולר בייבי", בו גילמה בדרמטיות מרשימה מתאגרפת הנחושה, כנגד כל הסיכויים, לזכות באליפות המדינה. הסרט היה לשובר קופות, קצר ביקורות נלהבות מכל עבר, וזכה בארבעה פרסי אוסקר. בכך הפכה סוונק לאחת השחקניות הצעירות ביותר שזכו לשני פרסי אוסקר, רק לואיז ריינר וג'ודי פוסטר היו צעירות ממנה. הישג חסר תקדים בשל העובדה שעשר שנים קודם עשתה את הופעת הבכורה שלה בקולנוע.
בשנת 2007 שיחקה בסרט האימה "עשר המכות" בבימויו של סטיבן הופקינס. באותה שנה גילמה את הולי קנדי בדרמה הרומנטית "נ.ב. אני אוהב אותך", לצד ג'רארד באטלר.
בשנת 2017 שיחקה לצד צ'נינג טייטום בקומדיה "לוגאן לאקי" של הבמאי סטיבן סודרברג.

חיים אישיים

בין השנים 1997–2007 סוואנק הייתה נשואה לשחקן האמריקאי צ'אד לאו. השניים התגרשו ב-2007.
פוליגלוט

פוליגלוט (מיוונית: poly - רב, glossa - שפה), רב לשוני או מולטילינגואל (מלטינית - multi - רב, lingua - שפה) הוא אדם בעל רמת שליטה גבוהה במספר רב של שפות. דיגלוט, דו־לשוני או בילינגואל הוא אדם הדובר שתי שפות באופן שוטף, טריגלוט, תלת לשוני או טרילינגואל - בשלוש, וכן הלאה; אונילינגואל או מונוגלוט הוא אדם הדובר שפה אחת בלבד.
קשה לקבוע באופן מוחלט את מספר השפות אותן מדבר הפוליגלוט, מפאת הקושי בהגדרת המושג "דובר שפה": ניתן להסתפק אם מסוגלוּת לנהל שיחה יומיומית בשפה זרה תיחשב לידיעת השפה, למרות חוסר האפשרות לנהל שיחה בשפה זרה זו עם עורך-דין. או האם דיפלומטים שמסוגלים לנהל שיחות בשפות שונות, אך אין ביכולתם לכתוב בשפות אלה בצורה נאותה, נחשבים לדוברי השפות הללו. כמו כן, ניתן לתהות אם ידיעת שפה מסוימת, המקלה מאוד על הבנת שפות דומות (וייתכן שאלו ניבים), תחשב כידיעת מספר שפות. לדוגמה, דוברי נורווגית רבים יהיו מסוגלים להבין בקלות יחסית שוודית, דנית ואיסלנדית.
אוסווייטי

תולדות היישוב

היישוב ממוקם על גדת הנהר לובאט שבימי הביניים היה ציר מסחר בין ארצות סקנדינביה, רוס של קייב ומהמאה ה-13 - האימפריה העות'מאנית.
היישוב מוזכר לראשונה בכרוניקות משנת 1021. האזור עבר משליטה פולנית לשליטה רוסית ושב לשליטה פולנית עד חלוקת פולין הראשונה בשנת 1772, אז הוכלל בשטח רוסיה.
כלל הצפיות

כלל הצְפִיוּת הוא הכלל המעוגן בסעיף 20(ב) לחוק העונשין. ישנן עבירות בדיני העונשין הדורשות רכיב כוונה של הנאשם לגרום לתוצאת העבירה. הכלל מאפשר להרשיע נאשמים אשר ראו את אפשרות התרחשות התוצאות כאפשרות קרובה לוודאי, אף אם לא התכוונו לגרום לתוצאות.

רקע

ככלל, לשם הרשעה בעבירה פלילית יש להוכיח מחשבה פלילית, למעט עבירות רשלנות או עבירות אחריות קפידה אשר בהן אין צורך להוכיח מחשבה פלילית. בחוק הפלילי ישנו הבדל משמעותי בין עבירות התנהגותיות לעבירות תוצאתיות, לעניין היסוד הנפשי הנדרש להוכחתן. עבירות התנהגותיות דורשות הוכחה של יסוד נפשי כלפי המעשה עצמו בלבד, בעוד בעבירות פליליות תוצאתיות יש דרישת הוכחה נוספת של יסוד נפשי חפצי כלפי התוצאה. עבירות אלו מגדירות בלשון החוק מהו היסוד הנפשי החפצי אשר כל אחת מהן דורשת. ישנם שלושה יסודות נפשיים חפציים: כוונה, אדישות וקלות דעת, כאשר קלות דעת היא היסוד הנפשי החפצי המשמש כברירת מחדל עבור אותן אלו עבירות בהן לא מוגדר איזה יסוד נפשי חפצי נצרך לשם העבירה התוצאתית.

משמעותו

סעיף 20(ב) לחוק העונשין מעיר כי ביחס לדרישת היסוד הנפשי החפצי של כוונה, אפשר להסתפק ב"ראייה מראש את התרחשות התוצאות כאפשרות קרובה לוודאי", אף כשאין כוונה לבצען. משמעות הוראה זו של החוק היא שלא נדרשת כוונה פוזיטיבית של הנאשם לגרום לתוצאות העבירה, אלא די בראיית אפשרות התרחשות התוצאות כאפשרות קרובה לוודאי.

הלכת הצפיות

כלל הצפיות בראשית דרכו התחיל כהלכה פסוקה בפרשת עג'מי. השופט אגרנט בחר בפסק דין זה שלא להחיל את ההלכה על כלל העבירות בהן מופיע יסוד של כוונה, אלא נקודתית על סעיף 447 לחוק העונשין בגלגולו הקודם בלבד. הסיבה לכך היא שהחלת הלכת הצפיות על עבירות מסוימות עלולה לסתור את מטרתו של המחוקק ולרוקנה מתוכנה. בהמשך, הכלל הוחל גם על עבירות בודדות אחרות. ביחס לשאלה האם הכלל הוחל על כלל העבירות העונשיות קיימת מחלוקת, אולם הדעה הרווחת היא שהכלל מוחל על כלל העבירות למעט חריגים.

פרשת קורט סיטה

אחד היישומים הראשונים של ההלכה, התקיים בפרשת קורט סיטה משנות ה-60, בה הוחלה ההלכה על אחת מעבירות פגיעה בביטחון המדינה. במרכז הפרשה עמד פרופ' קורט סיטה, אשר נענה להצעותיהם של סוכני ביון צ'כים למסור מסמכים מסווגים אליהם נחשף תמורת כספים שיועברו לו. הוגש כתב אישום כנגד הפרופסור בגין עבירת ריגול חמור המצויה בסעיף 113(ג) לחוק העונשין, בגלגולו הקודם. על-מנת להרשיע בעבירה זו, יש להוכיח את קיומה של כוונה לפגוע בביטחון המדינה. הפרופסור טען כי היסוד הנפשי החפצי של כוונה לא התקיים, מאחר שהוא לא התכוון לפגוע בביטחון המדינה, אלא פעל מתוך כוונה לעשיית הון וממון. בית-המשפט הרשיע אותו על סמך הלכת הצפיות, ואמר כי אף על פי שקורט סיטה לא התכוון לפגוע בביטחון המדינה, די בכך שהוא ראה את אפשרות הפגיעה במדינה כאפשרות קרובה לוודאי.

העיגון בחוק

במסגרת תיקון 39 לחוק העונשין, הלכת הצפיות עוגנה בחוק בסעיף 20(ב) לחוק העונשין.
לימודים אזוריים

לימודים אזוריים (באנגלית: Area studies) הם שדה מחקר בינתחומי שמתמקדים באזור גאוגרפי, לאומי או תרבותי.
במונח זה מתוארים בדרך כלל לימודים משולבים הכוללים הן את מדעי הטבע ומדעי הסביבה של האזור הנחקר והן את מדעי הרוח ומדעי החברה שלו. תוכניות לימודים אזוריים אופייניות כוללות עיסוק בהיסטוריה, מדע המדינה, אנתרופולוגיה, סוציולוגיה, לימודי תרבות, שפות, ספרות ותחומים קרובים.
בניגוד למקובל בלימודי תרבות, לימודים אזוריים כוללים גם את חקר התפוצה  של יוצאי האזור הנחקר ואת חקר ההגירה ממנו.
ג'ורג' גרווין

קריירה

גרווין זכה בכינוי אייסמן (איש הקרח) בשל היותו קר רוח, שקול ולא נכנע ללחץ. הוא נודע כקלע מעולה, שהוביל את קבוצותיו, בהן אוניברסיטת מזרח מישיגן. ב-1978 הוא זכה בתואר מלך הסלים של ה-NBA כשניצח את דייוויד תומפסון בשבע מאיות הנקודה, כשהוא קולע 27.22 נקודות בממוצע למשחק, לעומת 27.15 של תומפסון, באותה העונה. במשחק האחרון בעונה קלע גרווין 63 נקודות, כולל שיא של 33 נקודות ברבע השני. גרווין זכה בתואר קליעת נקודות גם בשנים 1979 ו-1980 כשבעונת 1979/1980 קבע שיא של 33.1 נקודות בממוצע למשחק. הוא זכה שוב בתואר מלך הקלעים בשנת 1982. קודם לתקופתו של מייקל ג'ורדן זכה גרווין בתואר מלך הקלעים יותר מכל גארד אחר בהיסטוריה של הליגה, ובסיכום כל עונותיו ב-NBA וב-ABA, קלע במצטבר 26,595 נקודות. 
כשעזב גרווין את ה-NBA הוא שיחק מספר עונות באירופה. ב-1986/1987 הוא שיחק בבנקו רומא וכמו כן עונה אחת בספרד כשהיה כבר כבן 38. במשחקו האחרון בספרד קלע 31 נקודות וקטף 15 ריבאונדים כשהוא משאיר את קבוצתו, מנרסה, בליגה הספרדית הראשונה.

פרסים ושיאים

גרווין נבחר להיכל התהילה של הכדורסל. חולצתו, מספר 44, נתלתה על ידי הסן אנטוניו ספרס על תקרת האולם ואף שחקן אחר של הקבוצה לא ילבש מספר זה אי פעם. גרווין אף נבחר להיכלל ברשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA שנבחרה ב-1996 לציון 50 שנה להקמת הליגה. בשנת 1997 נבחר לקבוצת כל הזמנים של ה-ABA.
נכון ליוני 2008, גרווין עודו מוביל את טבלאותיה של סן אנטוניו ספרס בניסיונות זריקה לסל (18,111), בקליעות מוצלחות מהשדה (9,201) ובנקודות (23,602). 
על אף הקריירה העשירה שלו, גרווין מעולם לא זכה להגיע לסדרת הגמר, בכל 13 שנותיו בכדורסל המקצועני האמריקני. גרווין זכה לשתף פעולה על המגרש, בין היתר, עם ג'וליוס אירווינג ועם מייקל ג'ורדן.
איש הקובייה

תקציר עלילה

הספר מספר את סיפורו של פסיכיאטר בשם לוק ריינהרט המרגיש משועמם ולא מסופק מחייו, וכתוצאה מתחיל לקבל החלטות שונות בחייו באמצעות הטלת קוביות. עם התקדמות העלילה הגיבור נעשה משועבד לחלוטין להחלטות הקובייה, ובחייו מתחילים להופיע מקרי אונס, רצח, "מסיבות קובייה", התפרצות מחלות נפש, ומלחמה בתאגידים אמריקאים. בספר יש תיאור של היווצרות כת סביב הגיבור ומחקרו הפסיכולוגי, כגון תוכניתו "להזדיין ללא פחד בשביל הנאה ורווח".

הרעיון הפסיכולוגי

הרעיון שעומד בבסיס הפסיכולוגיה של חיי קוביות הוא ריבוי הרצונות המנוגדים שיש באדם. מצב זה, בו תכתיבי החברה והציפיות שלה מהאינדיבידואל מדכאות חלק גדול מדחפיו ורצונותיו, גורם לאומללות, שעמום, תסכול ורגשות-אשמה.
חיי הקוביות אינם ניהליזם, כפי שנהוג לטעות ולחשוב, מכיוון שהאפשרויות שניתנות לקוביה הן ביטוי לאישיותו של האדם המטיל את הקובייה. הקובייה מעניקה זכות קיום לאפשרויות שהאדם לעולם לא היה מרשה לעצמו לממש, מטעמים חברתיים שונים. 
הקובייה, אשר מעניקה ביטוי לנפש רבת הפנים, מסירה מעל האדם את כובד ההחלטה ומשחררת אותו לחופשי, ובזה עיקר כוחה. מאפיין זה, שבו האדם כפוף לחוקים שרירותיים הנוטלים ממנו את זכות הבחירה והשיפוט, מקביל למעשה לדתות הממוסדות שבהן חברים מאות מיליוני אנשים. כך, שאם מעניק האדם סיכוי של 1 מ-6 לפיתוי אשת חברו, הרי 1/6 מאישיותו רוצה בכך, והקובייה מעניקה לפן זה באישיותו מימוש וקיום, אם בחרה שיעשה את המעשה ואם לאו. עצם העלאת האפשרות למישור המעשי, מסוגלת להקל על בעיות הנפוצות בחברה המערבית כגון שעמום, תסכול, הדחקה וכניעה מוחלטת לתכתיבי החברה.
Internet Information Services

היסטוריה

IIS התחילה את דרכה ככלי עזר לשירותים מבוססי רשת עבור Windows NT 3.51, עליה הותקנה גרסה 1.0. 
גרסה IIS 2.0 אף הוסיפה תמיכה למערכת הפעלה Windows NT 4.0
גרסה 3.0 הציגה את סביבת העבודה Active Server Pages (או ASP) מבוססת הסקריפט הדינאמי. 
IIS 4.0 זנחו את התמיכה ברשת Gopher והערכה נכללה במערכת ההפעלה כדיסק תוספות.
מערכת הפעלה Windows Vista לגרסאותיה השונות מכילה את שרת האינטרנט IIS 7.0 שהפסיק את המגבלה של מספר החיבורים אבל מגביל את מספר הבקשות שנענות בו זמנית. בכך שופרה יציבות המערכת והשרת כולל גם תרחישים של שירותי שיתוף (P2P).
גרסה 7.5 מגיעה עם מערכת ההפעלה Windows 7 ומערכת ההפעלה Windows 2008 R2
מערכת ההפעלה Windows Server 2012 R2 וכן Windows 8.1 כוללות את גרסת IIS .8.5
הגרסה הנוכחית היא IIS 10 לWindows Server 2016 ולWindows 10.
כמו כן, גרסה 10.0 1809 מגיעה עם שרתי Windows Server 2019 ועם עדכן אוקטובר 2018 על Windows 10.

אבטחה

גרסאות קודמות של IIS היו חשופות לפגיעות, דבר שהוביל לפגיעות כגון התולעת "Code Red Worm". ב-IIS 6.0, מיקרוסופט בחרה להפוך את התהליכים המקדימים של ISAPI המותקנים מראש, שהיו גורמים לפגיעות בגרסאות 4.0 ו-5.0, ללא פעילים אוטומטית, כאשר שינוי זה מקטין את משטח התקיפה האפשרי על IIS.
 קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 
בגרסאות של IIS עד לגרסה 6.0, כל התכונות רצו על המערכת, דבר שאיפשר לנצל פרצות לרעה. לעומת זאת, תחת גרסה 6.0 כל הבקשות רצות תחת שרותי הרשת. צורה זו עובדת בסביבה עם פחות הרשאות.
Everybody Hurts

רקע

השיר נכתב ברובו על ידי מתופף הלהקה ביל ברי, אף שהקרדיט באלבום נחלק בין כל חברי הלהקה. את העיבוד ערך ג'ון פול ג'ונס יוצא להקת לד זפלין.
בראיון ל-BBC אמר באק:"באופן מודע כתיבה לצעירים חייבת להיות מאוד ישירה". המסר בשיר עוסק בשלילת התאבדויות ובמתן תקווה. בשנת 2001 האספה הלאומית של מדינת נבדה שיבחה את אר.אי.אם. על תרומתה למניעת התאבדויות בקרב בני נוער.
הוידאו קליפ לשיר צולם בסן אנטוניו, טקסס. בתחילת הקליפ חברי הלהקה נוסעים במכונית ונתקעים בפקק תנועה. המצלמה מתמקדת במה שקורה ברכב שלהם וברבים של נוסעים אחרים אשר נראים מיואשים. מייקל סטייפ סולן הלהקה יוצא מן הרכב ומתהלך ליד הרכבים העומדים. בסוף הפרק יוצאים כל העומדים בפקק ממכוניותיהם ונוטשים אותן. סצנת פקק התנועה מושפעת מן הסרט שמונה וחצי של הבמאי פדריקו פליני.

רעידת האדמה בהאיטי

בשנת 2010 הפיק סיימון קאוול מופע מוזיקה שהכנסותיו קודש לנפגעי רעידת האדמה בהאיטי. Everybody Hurts שבוצע במופע נבחר כשיר צדקה שהכנסותיו יועברו לטובת נפגעי רעש האדמה. בהקלטת השיר השתתפו אמנים רבים בהם רוד סטיוארט, מריה קארי, ג'ון בון ג'ובי, גארי בארלו, רובי ויליאמס, קיילי מינוג ומיילי סיירוס. ההכנסות ממכירת הסינגל חולקו בין קרן שהקים עיתון הסאן הבריטי למען נפגעי האסון, לבין ועדת החירום לאסונות שסייעה לנפגעי רעש האדמה. בתוך יומיים מהוצאת הסינגל נמכרו ממנו 200,000 עותקים בבריטניה, ל-453,000 עותקים בשבוע הראשון למכירתו, ול-600,000 עותקים בסך הכל.
בגרסת כיסוי זו שיתף רובי ויליאמס פעולה עם להקת טייק דאת לראשונה מאז עזיבתו את הלהקה בשנת 1995.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ובמקום ה-11 במצעד זה לשנת 2010. כמו כן הגיע במצעדים השבועיים למקום הראשון בסקוטלנד ובאירלנד.