google/wiki40b huggingface dataset:
המטבח ההולנדי

המטבח ההולנדי מושפע מההיצע החקלאי של הולנד ומההיסטוריה של המדינה. הוא מוגבל יחסית בהיצע המאכלים שלו ומאופיין בצריכה רבה של ירקות לעומת בשר ובמאכלים מלאים גדולים. כיום, בשל העבר הקולוניאליסטי של הולנד קיימות השפעות מ"איי הודו המזרחיים ההולנדים", כפי שנקראה אינדונזיה בעבר. השפעת המטבח האינדונזי ניכרת בתבלון המקובל בדרום-מזרח אסיה (על מאכלים הולנדיים "מסורתיים") ובהחדרת מאכלים אינדונזיים מסורתיים לתפריט ההולנדי, בייחוד הנאסי גורנג, אורז מטוגן עם בשר עוף או חזיר או ארוחות "רייסטאפל" (מילולית: שולחן אורז, מספר מנות קטנות הנאכלות עם קדרת אורז מרכזית). מסעדות מזון מהיר רבות מגישות אוכל אינדונזי כחלק משירות המשלוחים שלהן. 
ההיצע החקלאי המקומי - חלב, חמאה, גבינה ודגים - ממלאים תפקיד חשוב במטבח ההולנדי המסורתי. בין הגבינות ההולנדיות הידועות, ניתן למנות את האדם (Edammer) ואת הגאודה (Gouda, מבוטאת בהולנדית "חאודה"). 
מבחינה היסטורית, קיימות מעבר להשפעות הגאוגרפיות, גם השפעות רבות של המטבח הצרפתי, בעיקר על מטבחם של בני האצולה ההולנדית החל מן המאה ה-15, ששאף להידמות ל"מטבח העילית" הצרפתי, ה-Haute cuisine. 
עם זאת, בקרב פשוטי העם, המאכל הלאומי הוא הסטאמפוט, מחית תפוחי אדמה וירקות. לעיתים קרובות מוגש הסטאמפוט עם כרוב עלים (הולנדית: Mous). בנוסף מוגש הסטאמפוט לעיתים קרובות עם נקניקיית רוקוורסט (Rookworst), נקניקיית חזיר מעושנת ועם בצל מטוגן. לעיתים מגישים סטאמפוט עם כרוב חמוץ (zuurkool). בגרסאות אחרות של הסטאמפוט, מוגשת מחית של גזר, תפוחי אדמה ובצל עם קוביות שומן חזיר. יש המוסיפים גם עולש (אנדיב) לירקות בהם משתמשים. מאכל אופייני אחר למטבח ההולנדי הוא מרק אפונה (erwtensoep), אותו מכינים מגרגרי אפונה מיובשים שהושרו במים במהלך הלילה, קוביות נקניק או שומן חזיר וחתיכות תפוחי אדמה. מאכלים אלה מוגשים בעיקר בחורף או כשמזג האוויר קר.
מזון מהיר נפוץ, הנמכר בעגלות או דוכני רחוב כולל "קרוקטים" (kroket) - מגוון מיני בשר טחון או קצוץ המעוצבים ככדור או כסיגר, מצופים בשכבת ביצה ופירורי לחם ומטוגנים בשמן עמוק; צ'יפס (friet) מטוגן טרי הנאכל עם שפע מיונז; דג הרינג מעושן ופנקייקים קטנים (Pfannkuchen).
Asynchronous Transfer Mode

ATM (ראשי תיבות: Asynchronous Transfer Mode) הוא תקן תקשורת של CCITT (ארגון לטלגרפיה וטלפוניה בינלאומי). ATM הוא הבסיס לרשתות BISDN שהן הדור החדש של ISDN. אחד השימושים הנפוצים ל-ATM הוא לריבוב שירותי DSL, כלומר כתשתית לחיבור צרכני קצה רבים לרשת האינטרנט.
פרוטוקול ATM מוגדר בשכבת הקו של מודל ה-OSI. הוא מיועד להעביר מידע מסוגים שונים (למשל קול, וידאו ונתונים) על גבי תשתית פיזית יחידה, במקום לפלג אותו למספר רשתות שונות. 
ב-ATM מחולק המידע לתאים קטנים בגודל קבוע, וזאת בניגוד למנות בגודל משתנה, כמו ב-Ethernet, למשל.  בכל תא 48 בתי מידע (Payload), שמתווספים להם 5 בתי פתיח (Header). לכן תקורת הפרוטוקול היא 5/53 ובקירוב 9.5%. חמשת בתי הפתיח מכילים את מאפייני התעבורה של תא ותיקון שגיאות לבתי פתיח.
כל אחת מהתחנות השונות ברשת ATM נקראת מתג. לכל שירות ברשת מגדירים מסלול תעבורה מקצה לקצה. כלומר, אם מידע מסוים ממתג A צריך להגיע למתג D, והוא עובר בדרכו את מתגים B ו-C, תוכנת הניהול של הרשת צריכה לקבוע הגדרות מתאימות בכל המתגים שהמידע עובר דרכם, כדי שיוכל להגיע ליעדו. חלק מההגדרות לכל מתג הן איכות השירות, או העדיפות שמוקצה לכל תא שמגיע, בכל כניסה במתג.
רמת אפעל

היסטוריה

השכונה הוקמה על אדמות קיבוץ אפעל שהתפרק בשנת 1952. בשנת 2003, במסגרת פרויקט איחוד הרשויות, המליצה ועדת שימוע של משרד הפנים על סיפוחה של רמת אפעל לרמת גן, תוך הקמת ועד רובע עירוני ביישוב, בדגם שיושם לאחר מכן ביישובים הקהילתיים נוה מונוסון ומכבים-רעות. בשל מאבקה המוצלח, באותה עת, של המועצה אזורית אפעל כנגד פירוקה, ירדה הצעה זו מהפרק. הודעת משרד הפנים מ-2 במרץ 2007 לא העניקה ליישובי המועצה האזורית (רמת אפעל, כפר אז"ר ורמת פנקס, העתידה להסתפח לעיר אור יהודה), אפשרות להקים ועד רובע עירוני. 
לנוכח התנגדותה על עיריית רמת גן להענקת מעמד סטטוטורי של רובע עירוני ליישוב, הפכה רמת אפעל, בחודש פברואר 2008, לשכונה מן המניין של העיר רמת גן, בדומה לשכונות קריית קריניצי ורמת חן הסמוכות, כאשר כפר אז"ר שומר על מעמדו כמושב עובדים בתחום השיפוט של העירייה.
ארתור יוניצה

קריירה

יוניצה התחיל את הקריירה שלו בזימברו קישינב ולאחר 10 שנים בנוער עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת 2008 עבר לאיסקרה-סטאל ריבניצה. בקיץ 2009 חתם באראו ששיחקה אז בליגה השנייה בשווייץ ועזר לה לעלות לליגה הראשונה. ביולי 2014 חתם בהלאס ורונה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד אטלנטה. יוניצה הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0:1 נגד טורינו, והפך לכדורגלן המולדובי הראשון שמבקיע בסרייה א'. ביולי 2016 חתם בקליארי.
בצעירותו יוניצה שיחק בנבחרת הצעירה של מולדובה. בשנת 2009 ערך את הבכורה שלו בנבחרת מולדובה בהפסד 2:0 נגד שווייץ. ב-15 באוקטובר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2:5 נגד מונטנגרו.
Topheth Prophet

Topheth Prophet הוא לייבל מוזיקה ישראלי. הלייבל היה הראשון מסוגו בישראל שהתמחה במוזיקת רעש (Noise Music) ואמביינט אפל (Dark Ambient).

רקע

הלייבל הוקם ב-2002 על ידי אורי שחם, הייטקיסט ילדי 1971 שחיפש להקים לייבל למוזיקה שהוא אוהב לשמוע וכמעט שלא הייתה בתפוצה משמעותית בארץ. המטרה של הלייבל הייתה לפתח, או לפחות להתחיל לפתח, קהילה קטנה ומאורגנת של אמנים אוהבי מוזיקה תעשייתית ומוזיקה אלקטרונית אפלה אחרת, כולל הופעות ופסטיבלים המוקדשים למוזיקה זו. למרות שהיו בארץ בעבר מספר זעום של להקות שהתעסקו במוזיקה ניסיונית מז'אנרים אלו וגם חברות תקליטים ישראליות שהתעסקו בז'אנרים אלטרנטיבים ומוזיקה נסיונית, הדבר לא נעשה באופן מאורגן והניסיונות היו מבודדים. מייסד הלייבל אמר שלקח השראה מסצנת מוזיקת האנדרגאונד הישראלית של שנות ה-80 וטען שבשנות ה-2000 קורה אותו דבר.
אמנים בולטים שהוציאו אלבומים תחת הלייבל הם:  Barzel, (אמן נויז מלבנון) Chaos as Shelter, Anemone Tube ,Bastard Noise, Koufar . אמנים ישראלים בולטים הם: מאור אפלבאום, kadaver, Drone Lebenon  ,Lietterschpich שהצליחו במידה יחסית בחו"ל, וSeventeen Migs of spring.
כמו כן אחרי הקמת הלייבל החלו לקום עוד לייבלים דומים כמו Eastern Front, ALAMUT, Heart & Crossbone,Woolwung Records וכו'.

מחלוקת

הלייבל ומקימה אורי שחם עמדו בראש מחלוקת ב-2004 כאשר ניסו להביא להופעה בארץ את הלהקה האוסטרית Der Blutharsch שהשתמשה בסמלים ומסרים נאצים ואנטישמיים. ההופעה בוטלה אחרי שפוליטיקאים ממפלגת מרצ וביניהם יוסי שריד אסרו והחרימו את ההופעה. שחם טען להגנתו שהלהקה משתמשת בסמלים ואידאולוגיות שנויות במחלוקת אך ורק לשם אומנות.
פרקות ממוזגות

מאפיינים

פרקות ממוזגות חיים במים מתוקים (ומעטים גם במים מלוחים) בעיקר באוסטרליה אך גם בדרום אסיה ובדרום אמריקה. 
בעלי ראש גדול, מכסה זימים בולט מאחורי הלסת וסנפירי גב וחזה גדולים וקוצניים שגודלם משתנה מאורך 6 ס"מ ל-1.5 מטר. הם יכולים לנוע במהירות וניזונים מטרף קטן יותר החי במים.
חלק מהמינים במשפחה, כמו מקולוצלה פלי מאגן מארי-דרלינג ונהר מארי נמצאים בסכנת הכחדה חמורה.
ז'לונה גורה (כדורסל)

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1946 תחת השם KS ז'לונה. בעשורים הראשונים לקיומו שינה המועדון פעמים רבות את שמו. בשנות ה-60 המוקדמות המועדון נקרא "לצ'יה" ושיחק בקביעות בליגה השלישית בפולין. בעונת 1966-67, המועדון עלה בפעם הראשונה לליגה השנייה. בשנת 1968 אימץ המועדון את השם "זסטל ז'לונה גורה". בעונת 1983-84, המועדון עלה בפעם הראשונה בתולדותיו לליגה הראשונה בפולין, הוא נשאר שם שנים רבות אך בשנת 2000 נאלץ לעזוב את הליגה עקב בעיות כלכליות.
בעונת 2009-2010 ז'לונה עלתה בחזרה לליגה הראשונה ובשנים שלאחר מכן זכה המועדון להצלחה. בעונת 2011-12, המועדון סיים במקום השלישי בליגה. בעונת 2012-13 זכה המועדון לראשונה באליפות פולין ובכך העפיל ליורוליג. בהמשך העשור, המועדון הספיק לזכות בשלוש אליפויות נוספות ובשני גביעים. כמו כן התחרה בהצלחה במפעלים האירופיים ובעונת 2015/16, המועדון הגיע לרבע גמר היורוקאפ.
אווירון זעיר ממדים

אווירון זעיר משקל (בראשי תיבות: אז"מ) הוא כלי טיס קל מאוד, המשמש בעיקר לצורכי תחביב.
יש המנצלים את מהירותו הנמוכה והגובה הנמוך שמותר לאז"מ לטוס בו לצורכי צילום אוויר.

שימושי האז"ם ושונותו ביחס לכלי טיס אחרים

בשונה ממטוסים, האז"מ אינו מיועד לשימושים מסחריים. גודלו, משקלו וטווח הטיסה שלו קטנים משל המטוסים בקטגוריית התעופה קלה. האז"מ מכיל בדרך כלל 2 מקומות ישיבה. בשונה ממטוסים, לרבים מהאז"מים חופה (קוקפיט) פתוחה או פתוחה למחצה, ולעיתים אפילו ללא חופה כלל, במתכונת של גלשן ממונע או טרקטורון מעופף. רישוי האז"ם ועלות רישיון הטייס זולים בדרך כלל ביחס למטוסים קלים. עובדה זאת הופכת את הענף לנגיש יותר לחובבי טייס מהמעמד הבינוני ומטה.

תאונות והחוק בנושאי האז"ם

בעבר אירעו בישראל מספר תאונות לאז"מים. חלקן נגרם בשל אי ציות לחוקי התעבורה האוויריים, כגון אי הקפדה על גובה ביטחון או ביצוע תמרונים מסוכנים בסביבת אזורי מגורים. תאונות אלו זירזו את הכנסת ליצור חוק שיסדיר את הענף. נכון להיום (נובמבר 2007), החוק טרם התקבל. ייתכן שייקרא "חוק התעופה הספורטיבית".בהחלט מדובר בבעיה, מכיוון שחלק מהמטיסים מטוסים אלו לא מנוסים בטיסה, ואם בעתיד יפעלו מטוסים לתעבורה דבר זה יגרום תאונות.

שימוש גורמי טרור באז"מ

בעבר נעשו מספר ניסיונות לבצע פעולות טרור באמצעות אז"מ. ארגון חזבאללה ניסה לבדוק שיטות לביצוע פיגועים באמצעות אז"מ. צה"ל מודע לתופעה ומתדרך את חייליו בנושא, ואף המציא קוד דיווח מיוחד בנושא. בשנת 2005 ניסה ארגון חזבאללה לשגר לגבול הצפון מחבל באמצעות אז"ם, ללא הצלחה.
אלפרד טרסקי

נעוריו וראשית דרכו

אלפרד נולד למשפחת טייטלבאום, זוג יהודים פולנים שחיו בתנאי נוחיות. הוא הפגין בראשונה את כישוריו המתמטיים בעת לימודיו בבית הספר התיכון "Szkoła Mazowiecka" בוורשה. אף על פי כן, כשהתקבל לאוניברסיטת ורשה ב-1918, היו פניו מועדות ללימודי ביולוגיה.
משהושבה עצמאותה של פולין בהמשך אותה השנה, עברה הנהגת האוניברסיטה לידיהם של יאן לוקאשביץ', סטניסלב לשנייבסקי וואצלב שרפינסקי; עד מהרה הייתה האוניברסיטה למוסד מחקר מוביל ברחבי העולם בתחומי הלוגיקה, יסודות המתמטיקה ופילוסופיה של המתמטיקה. מפגש שקיים טרסקי עם לשנייבסקי, שינה את חייו לאחר שהאחרון עמד על גאונותו ושכנעו לנטוש את הביולוגיה ולבכר את המתמטיקה על פניה. מאותה העת, החל טרסקי לשמוע את הרצאותיהם של לוקאשביץ', שרפינסקי, סטפן מאזורקייביץ' וטדאוש קוטרבינסקי, והיה לאדם היחיד שלשנייבסקי הנחה את עבודת הדוקטור שלו. 
ב-1923 שינו אלפרד טייטלבאום ואחיו וואקלו את שם משפחתם ל"טרסקי". היה זה שם שהם המציאו משום שהוא נשמע פולני יותר, היה קל יותר לאיות והיגוי ונראה כי היה בשימוש נדיר (למרות זאת, שנים לאחר מכן אלפרד פגש אדם אחר בשם אלפרד טרסקי בצפון קליפורניה). האחים טרסקי המירו את דתם לדת הדומיננטית בפולין בזמנם והפכו לנוצרים קתוליים, זאת אף על פי שאלפרד עצמו היה אתאיסט. טרסקי היה פולני לאומני, ורצה להתקבל ככזה גם כאשר חי בארצות הברית (שם נהג לדבר פולנית בביתו).
לאחר שהפך לאדם הצעיר ביותר שהשלים דוקטורט באוניברסיטת ורשה, טרסקי לימד לוגיקה במכון הפדגוגי הפולני, מתמטיקה ולוגיקה באוניברסיטה, והיה לעוזרו של לוקאשביץ'. טרסקי לימד מתמטיקה גם בבית ספר תיכון בורשה. שילוב זה (בין אינטלקטואליות מחקרית ולימוד בבית ספר תיכון) לא הייתה נדירה בימים שלפני מלחמת העולם השנייה.
מוטי חביב

ביוגרפיה

חביב החל את דרכו ככתב בעיתון "חדשות הספורט", שהיה עיתון הספורט הנפוץ ביותר בישראל בשנות ה-70 וה-80, ומשם הגיע לרדיו. באמצע שנות ה-70 אף התגורר בחיפה לצורך שידור משחקי הבית של הפועל ומכבי חיפה.
חביב היה מהשדרים הבכירים של תוכנית הספורט הפופולרית ברשת ב' של קול ישראל, "שירים ושערים", יותר מ-30 שנה. המעבר לטלוויזיה התרחש ב-1998, כשהחל לשדר בערוץ המזרח התיכון את משחקיה של מכבי חיפה בגביע אופ"א, והנחה מדי מוצ"ש את תוכנית האולפן "מפגש מחזור". החל משנת 2004 משדר את הליגה גם בטלוויזיה, בערוצי הספורט של צ'רלטון. חביב שידר לרדיו משני מונדיאלים (איטליה 1990 וארצות הברית 1994), מאולימפיאדת סיאול (1988) ומעוד עשרות משחקי נבחרת ישראל בארץ ובעולם. במהלך שידוריו סיגל לעצמו את ה'ריש' המתגלגלת שהפכה לסימן ההיכר שלו לאורך השנים. מילים כגון: "ארררבע דקות" או "ארררבע אפס" הפכו להיות חלק ממנו ואף קיבלו דגש מיוחד בחיקוי שקיבל בתוכנית הספורט "בובה של לילה". 
במקביל לשידוריו ברדיו, שימש במשך שנים רבות כעורך מדור הספורט של העיתון "על המשמר" עד לסגירתו ב-1995. 
בתחילת שנות ה-90 היה ממקימי מחלקת הספורט ב"מת"ב", שם הגיש וערך תוכנית ספורט שבועית ואת מהדורת החדשות לסירוגין עם מיקי חיימוביץ'. במשך 13 שנה ניהל את מחלקת הספורט ובד בבד שידר וערך את משחקי הקבוצות השונות בכדורגל, כדורסל, כדוריד וכדורעף באזור השידור של החברה (חולון-בת ים, נתניה-חדרה, חיפה והגליל העליון). 
חביב ערך את השבועון "שבועספורט" לבני נוער ואת השבועון "לעניין" שיצא באזור המרכז. מתחילת שנות ה-90 עובד כעיתונאי ספורט ברשת המקומונים של "ידיעות תקשורת" באזור השפלה, חולון-בת ים ורמלה-לוד, וכן בחינמון "ישראל פוסט" מיום הקמתו ב-2007.
בשנת 2002 לוהק לסרט הקולנוע הישראלי "בית"ר פרובנס" שביים אורי ענבר, על פי תסריט של יובל פרידמן. חביב שיחק בתפקיד עצמו, כלומר שדר הספורט שמשדר את המשחק הגורלי בין בית"ר גבעת צורים הצנועה למכבי תל אביב במסגרת גביע המדינה.
בתחילת עונת המשחקים של 2019/20 החל להגיש את התוכנית הפרלמנט של ספורט1 אשר משודרת בחבילת הערוצים של ספורט1 בבעלות צ'רלטון בכל יום שישי בשעה 17:00 יחד צוות הפאנל הכולל את יעקב בוזגלו, שייע פייגנבוים וג'ימי טורק.
פאפא

יהודי פאפא

היהודי הראשון בעיר מוזכר בתעודה משנת 1698 מאז הקהילה היהודית גדלה עד שנוסדה רשמית בשנת 1748. תחילה הייתה פרנסתם של יהודי העיר במסחר ובמלאכה ובמחצית הראשונה של המאה ה-19 עסקו יותר ממאה משפחות בבורסקאות והיתר היו חוכרי קרקעות ובעלי מפעלים.
בית הכנסת נחנך בשנת 1846. והקהילה השתייכה ברובה לזרם האורתודוקסי והכילה בתוכה גם את יהודי העיירות ברהידה וסאן השכנות. בשנת 1950 נפרדה קהילת סאן מפאפא ובשנת 1875 פרשה קבוצה קטנה מפאפא ויסדה קהילה נאולוגית.
בשנת 1845 הוקם בית ספר שהפך לאחר מכן לבית ספר ממלכתי. ובמקום פעלה ישיבה שבימיה הטובים מנתה למעלה מ-400 בחורי ישיבה.
רבה האחרון של הקהילה, הרב יוסף גרינוולד, הקים בארצות הברית קהילה בשם פאפא, וכיום היא קיימת כחצר חסידית בשם חסידות פאפא.
בשנת 1904 נוסדה בפאפא אגודת "חובבי ציון". ובין שתי מלחמות העולם התפתחה גם פעילות ציונית בעיר ופעלו שם סניף של תנועת-הנוער הציונית "אביבה באריסיה", סניף מקומי של ההתאחדות הציונית ההונגרית (120 חברים), של "השומר הצעיר" ושל צעירי "המזרחי".
בשנת 1930 חיו בקהילה 2,567 יהודים.
במרץ 1944 עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נעצרו אחדים מנכבדי הקהילה והובלו למחנות ריכוז בשארוואר ובנג'קניז'ה, משם שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
במחצית השנייה של חודש מאי הוקם גטו בשטח שמסביב לבית הכנסת בפאפא לשם הובאו גם יהודים מן הסביבה, ומספר תושביו הגיע ל-2,800 נפש. בתחילת יוני גויסו הצעירים לעבודות כפייה וביולי 1944 שולחו כל יושבי הגיטו למחנה ההשמדה אושוויץ.
51 מיהודי פאפא היו ב"רכבת ברגן-בלזן" שיצאה מבודאפשט לשווייץ ביוני 1944 בעקבות ההסכם בין ישראל קסטנר לאדולף אייכמן, שבמסגרתו ניצלו כ-1,600 יהודי הונגריה.
לאחר המלחמה חזרו לפאפא כ-500 יהודים. הקהילה התארגנה מחדש ולאחר המרד האנטי-סובייטי בשנת 1956 החלה עזיבה הדרגתית, ובשנת 1972 נותרו בפאפה רק 50 יהודים.
לפי נתוני הארגונים היהודיים, בשנת 1989 נותרו בעיר יהודים בודדים ולא התקיימה בה כל פעילות קהילתית. בבית העלמין החדש הוקמה אנדרטה לנרצחי השואה והמקום מטופל על ידי העירייה.
דרבי ד'איטליה

דרבי ד'איטליה (באיטלקית: Derby d'Italia, בעברית: הדרבי של איטליה) הוא כינוי למשחקי הכדורגל בין שתי הקבוצות הבכירות באיטליה, יובנטוס ואינטר מילאנו.
המשמעות המקובלת למשחק דרבי, הוא משחק בין שתי קבוצות מאותה העיר. אינטר ויובנטוס אינן מאותה העיר - יובנטוס מטורינו ואינטר ממילנו, אך למרות זאת רווח הכינוי "דרבי" למשחקים ביניהן. היריבות בין שני המועדונים המובילים משתי הערים המרכזיות מצפון איטליה הובילה להיסטוריה של מאבקים בין המועדונים ובין אוהדיהם. את המונח "דרבי ד'איטליה" טבע העיתונאי האיטלקי ג'אני בררה בשנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר המשחקים בין אינטר ליובנטוס מתקיימים מ-1908.

היסטוריה

יובנטוס הוקמה ב-1897 והיא הקבוצה המובילה בכדורגל האיטלקי בתארים ובאוהדים. אינטר הממוקמת מיד אחריה בכמות אוהדים הוקמה ב-1908 בשם "אינטרנציונל מילאנו" היא דגלה בשילוב שחקנים לא איטלקים ומכאן שמה. המועדונים הם הבכירים ביותר בכדורגל האיטלקי והקבוצות ממוקמות במקום הראשון והשני בהתאמה, במספר הניצחונות בסרייה א. מילנו היא העיר השנייה בגודלה באיטליה והיא בירתו של מחוז לומברדיה טורינו היא העיר השלישית בגודלה באיטליה והיא בירתו של מחוז פיימונטה. שתי הערים המרכזיות והגדולות בצפון איטליה. למרות שבמילנו קיים מועדון מצליח נוסף בכדורגל האיטלקי מילאן לא קיימת יריבות מיוחדת בין אוהדי מילאן ליובנטוס. לעומת זאת הדרבי של מילאנו בין אינטר למילאן הוא בעל יריבות ספורטיבית ארוכת שנים, הכוללת גם הבדלים כלכליים ואתניים. גם ליובנטוס דרבי עירוני משלה עם טורינו והוא מכונה דרבי דלה מולה.
בעונת 1960/1, אוהדיה של יובנטוס התפרצו לכר הדשא במשחקם נגד אינטר, ההתאחדות האיטלקית פסקה על ניצחון טכני, בשיעור 2-0 לאינטר בשל התפרצות האוהדים אולם לאחר מספר שבועות בוטלה ההחלטה וההתאחדות קבעה משחק חוזר. בעליה של אינטר אנג'לו מוראטי התלונן כי ההחלטה שונתה בשל השפעתו של נשיא יובנטוס ג'אני אניילי בעליה של פיאט ותעשיין איטלקי בולט  על ההתאחדות, והורה למאמן להרכיב במשחק החוזר רק את שחקני הנוער. התוצאה במשחק הייתה 9-1 לטובת יובנטוס שהמשיכה לזכייה באליפות.
ב-1998 בעת אחד המשחקים בסוף העונה, התעלם השופט מעבירה על רונאלדו שחקנה של אינטר ברחבת ה-16 ומספר שניות אחר כך שרק על עבירה דומה שנעשתה על דל פיירו ברחבה, לפנדל לטובת יובנטוס, אוהדי אינטר היו מתוסכלים ומחו שהאליפות נגזלה מהם. הדבר הוביל גם לעימות ולהתלהמות בפרלמנט האיטלקי.
ב-2006, במסגרת פרשת הטיית המשחקים החמורה באיטליה, הקאלצ'יופולי, שלל בית הדין של ההתאחדות האיטלקית מיובנטוס את האליפות בה זכתה בעונת 2005/06 והעניק אותה לאינטר, בנוסף להורדת יובנטוס לסרייה ב'. עקב ירידתה של יובנטוס לליגה השנייה בחרו מספר שחקנים בכירים לעזוב את הקבוצה, ושניים מהם, זלאטן איברהימוביץ' ופטריק ויירה - עברו לאינטר, דבר שהכעיס את אוהדי יובנטוס. מאז הפרשה מצויים שני המועדונים במאבק משפטי על גורלה של האליפות, ואוהדי יובנטוס ממשיכים עד היום בספירתם העצמאית את מספר אליפויות קבוצתם, וסופרים גם את שתי האליפויות שנשללו מהם.
המשחקים בין הקבוצות ידועים באווירה מתוחה והאולטראס של שתי הקבוצות נוהגים לקלל ולגנות אחד את השני. במשחק בין הקבוצות ששוחק באוקטובר 2011 הניפו אוהדי אינטר שלט שלעג לאוהדי יובנטוס שנהרגו באסון הייזל. בתגובה קיללו אוהדי יובנטוס את ג'אצ'ינטו פאקטי, נשיא אינטר שהלך לעולמו ב-2006.
שנות ה-80 (סדרת טלוויזיה)

רקע כללי

הסדרה עוסקת בצורה הומוריסטית בנעוריו של הקומיקאי שלום אסייג ומשפחתו, החיה בשנות ה-80 בטירת כרמל. העיר קולטת העלייה מנקזת לסיפור את בני העדות השונות, על כל הסטיגמות של העיר (כמו "עיר של ערסים"). הסדרה מתארת את ילדותו של שלום אסייג ומציגה את בני משפחתו: האם ליליאן, האב פרוספר, האחות הגדולה אילנה, הגיס גידי והאח הצעיר מני, לצד חבריהם וקרוביהם.

עלילה לפי שנים

לאורך העונות של הסדרה, העלילה נגעה במגוון נושאים, אירועים, טרגדיות וטרנדים שהתקיימו בשנות ה-80 של המאה ה-20, כגון: "מלחמת עפרה וירדנה", חטיפת קו 300, הערצה לזמר אדם, הערצה לזמר חיים משה, התאבדותו של זוהר ארגוב, הבחירות לראשות הממשלה בשנת 1984, משפט "איוון האיום", מבצע משה, האינפלציה בישראל, "זהו זה", אפליה ודעות קדומות, הקובייה ההונגרית, הסרטים הערביים ועוד.
עונות 1–2: שנת 1984
עונה 3: שנת 1986
עונה 4: שנת 1987
עונה 5: שנת 1988
פורניקס

תפקיד

הפורניקס הוא חלק מהמערכת הלימבית. בעוד שהתפקיד והחשיבות המדויקים שלו טרם הובנו, הוכח כי הסרת חלק זה של המוח בניתוח יכולה לגרום לאיבוד או פגיעה בזיכרון.
ישנן כמה השערות בנוגע לסוג הזיכרון המושפע מחלק זה, אך ככל הנראה ההשפעה היא בעיקר על זיכרון נצבר (זיכרון לטווח ארוך), יותר מאשר על זיכרון מיידי. כלומר, נזק לפורניקס עלול לגרום לבעיות ופגיעה בזיכרון לטווח ארוך (כמו זיכרון פרטים על אירועים מהעבר), ולמעט פגיעה בזיכרון לטווח הקצר.
הפורניקס מכיל שלוחות של אקסונים דופמינרגיים מהטגמנטום הגחוני.

מבנה

הסיבים של הפורניקס יוצרים צורה הדומה לאות C. הסיבים מתחילים בהיפוקמפוס בכל צד של המוח (סיבים אלו נקראים גם פימבריה). מספר רב של סיבים נפגשים באמצע המוח, ויוצרים את הפורניקס. הצד הפנימי של הקרום שמפריד בין שתי ההמיספרות במוח מחובר לחלק העליון של הפורניקס. ישנה הפרדה בין החלק השמאלי של הפורניקס וחלקו הימני, וכמו כן, יש גם הבדל בין החלק התחתון לעליון.
הסיבים האחוריים (שנקראים פוסטקומיסורל פורניקס) מכל צד ממשיכים לעבור לכוון גוף האדם או החיה דרך ההיפותלמוס ותאי התלמוס.
נונה מורדיוקובה

חייה

נונה (נויאברינה) מורדיוקובה נולדה בכפר במחוז דונייצק (אז בתחומי ברית המועצות היום באוקראינה) למשפחה ממוצא קוזאקי. תוך זמן קצר המשפחה עברה לכפר אחר במחוז קרסנודאר אם המשפחה קודמה לתפקיד יושב ראש הקולחוז המקומי האב שירת בצבא. 
בשנת 1945 מורדיוקובה התקבלה ללימודים ב-VGIK וסיימה את לימודיה בשנת 1950. עוד במהלך הלימודים השתתפה בסרט של סרגיי גרסימוב, על השתתפותה בסרט זה הוענק לה פרס סטלין. במהלך הלימודים התחתנה עם ויאצ'סלב טיכונוב ממנו התגרשה כעבור 13 שנים.
בשנות ה-50 נונה מורדיוקובה השתתפה במספר סרטים בהם גילמה תפקיד של אישה סובייטית בעלת תפקיד ניהולי. בשנת 1967 היא מלאה תפקיד ראשי בסרט "הקומיסר". סרט זה נאסר להקרנה במשך 20 שנים בטענה שנושאים יהודים קיבלו בו ביטוי יתר. כאשר הסרט שוחרר להקרנות בתחילת הפרסטרויקה הוא זכה להצלחה גדולה בעיקר מחוץ לגבולות ברית המועצות.
במהלך שנות ה-60 השחקנית גילמה תפקידים קומיים במספר סרטים ותפקידים אלו הוסיפו לפופולריות שלה ולמוניטין כשחקנית עממית.
בשנת 1972 היא הצטלמה בסרט ביחד עם בנה. בהתאם לתסריט, בנה נהרג במהלך תקרית גבול. בשנת 1990 בנה של מורדיוקובה נהרג.
בשנת 1972 היא זכתה בתואר "שחקנית השנה של ברית המועצות". בשנת 1977 גילמה אישה העוזרת לבנה שערק מהצבא. תחילה הקרנת סרט זה נאסרה אך כעבור כשנה הוא שוחרר להקרנה. 
בשנות ה-80 היא המשיכה להצטלם אך בהצלחה פחותה בהרבה. לאחר התפרקות ברית המועצות היא כמעט ולא הצטלמה.
בסך הכול מורדיוקובה השתתפה ביותר מ-60 סרטים.
פולינה גאגארינה

ביוגרפיה

גאגארינה נולדה במוסקבה שברוסיה, אך את מרבית ילדותה בילתה ביוון. לאחר מותו של אביה בשנת 1993 שבה משפחתה לרוסיה, אך עד מהרה שבה המשפחה ליוון והתיישבו בבירה אתונה. לאחר שסיימה את לימודיה, עברה גאגארינה לסראטוב כדי לחיות לצד סבתה.
בשנת 2003 זכתה בעונה השנייה של תוכנית המציאות הרוסית "מפעל הכוכבים". לאחר ניצחונה, הוזמנה להופיע יחד עם להקת "Playgirls", אך הלהקה לא האריכה ימים והתפרקה. בשנת 2005 השתתפה בתוכנית "New Wave" שהתקיימה ביורמלה שבלטביה, וסיימה במקום השלישי.
במאי 2015 ייצגה גאגארינה את מדינתה באירוויזיון שהתקיים בווינה, אוסטריה, וסיימה במקום השני עם 303 נקודות.

חיים אישיים

באוגוסט 2007, נישאה לשחקן הרוסי פיוטר קיסלוב, ובאוקטובר 2007 ילדה את בנם, אנדריי. במרץ 2010 התגרשו בני הזוג. בספטמבר 2014 נישאה לצלם דימטרי איסחקוב.
לובץ'

היסטוריה

ראשית התיישבות אנושית מאורגנת באזור מתוארכת למאה ה-3 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נכבש המקום על ידי צבא הרפובליקה הרומית והוקמה מצודה בשם פֶּרֶזְידְיוּם שהגנה על דרכי הגישה לחבל. במהלך המאה ה-4 עבר השטח לחזקת האימפריה הרומית המזרחית שהפכה בהמשך לאימפריה הביזאנטית. במהלך המאה ה-7 הגרו למקום שבטים סלאבים ובשלהי המאה ה-8 נכבש היישוב על ידי צבא האימפריה הבולגרית הראשונה.
בראשית המאה ה-11 נכבש האזור על ידי הקיסר הביזאנטי בסיליוס השני, שהביא בהמשך לקריסת האימפריה הבולגרית הראשונה. בשלהי המאה ה-12 לאחר יסוד האימפריה הבולגרית השנייה, הפך היישוב למרכז מסחרי חשוב ובאמצע המאה ה-14 נכבש על ידי האימפריה העות'מאנית ושמו שונה לאטלאן לובץ'. ב-1784 פרצה דליקה גדולה אשר החריבה את העיר ופגעה קשות באוכלוסייתה. ב-3 בספטמבר 1877 במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית כבש צבא האימפריה הרוסית בפיקודו של מיכאיל סקובלב את העיר, אשר הפכה בהמשך חלק מנסיכות בולגריה. לאחר המלחמה בוצע טרנספר של כל האוכלוסייה ממוצא טורקי. בימינו ממצבת עצמה לובץ' כיעד תיירותי, תרבותי ואמנותי.

כלכלה ודמוגרפיה

העיר לובץ' היא מרכז תעשיית טקסטיל ועור. כמו כן קיימים מפעלים לעיבוד מזון ותעשיית טבק ושימורים. אוכלוסיית העיר נמצאת במגמת קיטון והגירה שלילית מתונות. 49% הם גברים ו-51% הן נשים. מבחינת מוצא אתני, 91.3% מהאוכלוסייה הם בולגרים, 6.6% ממוצא טורקי ו-1.5% צוענים. 91.8% מהאוכלוסייה הם נוצרים אורתודוקסים ו-7% הם מוסלמים סונים.

תחבורה

בעיר פועלות 8 חברות המפעילות קווי תחבורה ציבורית באמצעות צי בן 85 אוטובוסים, 18 חברות המפעילות 150 מוניות ותחנת רכבת המקשרת את לובץ' ללבסקי וטרויאן.

חינוך, תרבות וספורט

בעיר פועלת שלוחה של אוניברסיטת גברובו ושל המכללה הכלכלית בסבישטוב. בנוסף ישנם 4 בתי ספר תיכון, 5 בתי ספר מקצועיים ו-7 בתי ספר יסודיים. בעיר פועלות מספר גלריות, 2 תיאטראות ו-7 מוזיאונים בתחומי ההיסטוריה, האמנות והאתנוגרפיה. בלובץ' מספר מועדוני ספורט, כאשר בתחום הכדורגל הנודע מכולם הוא מועדון ליטקס לובץ'. עוד פועלים מועדוני טניס, כדוריד וקראטה.