google/wiki40b huggingface dataset:
True Colors (אלבום של סינדי לאופר)

הפקה

שלוש שנים לאחר צאת אלבום הבכורה שלה, She's So Unusual, חזרה לאופר עם אלבום חדש, שקט ובוגר יותר מקודמו.
האלבום זכה להצלחה וכלל את הלהיט בשם הזהה True Colors, אחד הלהיטים הגדולים ביותר שלה, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד ולמקום השני במצעדים בישראל.
מאותו אלבום, הגיע להיט נוסף בשם Change Of Heart שהגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד ולמקום הראשון בישראל, בו שהה 13 שבועות. שיר נוסף שהיה ללהיט הוא גרסת הכיסוי המפתיעה לשירו של מרווין גיי, What's Going On.
סינגל נוסף מהאלבום, Boy Blue, הוא הסינגל הראשון של לאופר שלא נכנס לטופ 40 ולא זכה לוידאו קליפ (מאוחר יותר פורסם וידאו קליפ מהופעה של לאופר בפריז).
לאופר כתבה את השיר על חבר טוב שלה שנפטר מאיידס. כל מכירות הסינגל נתרמו לצדקה.
גרסת כיסוי נוספת באלבום היא "Maybe He'll Know", לביצוע קודם של לאופר עם להקתה בלו אנג'ל משנת 1980, עוד בטרם שפצחה בקריירת סולו.
האהבה לעולם לא מתה

עלילה

עשר שנים לאחר סיום עלילותיו של פנטום האופרה בבית האופרה של פריז, נפתח בקוני איילנד שבניו יורק ה"פאנטסמה" - קרקס ומופע פריק שואו. את הקרקס מנהל אריק, פנטום האופרה, אחרי שנמלט מההמון הזעם שניסה לצוד אותו בבית האופרה גרנייה. מאדאם ז'ירי, הכוריאוגרפית לשעבר של בית האופרה, ומג ז'ירי, בתה ואחת הרקדניות, נסעו ביחד עמו לניו יורק, וסייעו לו בהקמת הקרקס ובהשגת המימון לכך. מג, שנמשכת לפנטום ומקנאת בכריסטין, מנסה למשוך את תשומת לבו של הפנטום, אך ללא הצלחה.
המחזמר נפתח בכך שמאדאם ז'ירי ומג ז'ירי מגלות שהפנטום, המנהל את הקרקס, הזמין תחת שם בדוי את כריסטין דאאה, זמרת האופרה הצעירה בה התאהב, להופיע בקרקס לכבוד פתיחת בית-האופרה החדש. מאדאם ז'ירי מחליטה להרחיק את כריסטין מהפנטום, מאחר שהיא עזבה אותו לטובת הוויקונט ראול דה-שאניי.
כריסטין וראול מגיעים ביחד עם בנם גוסטב בן ה-10, המביע את רצונו ללמוד לשחות.
כשהמשפחה שוהה במגורים שהוקצו להם, ראול מקבל פתק המוסר לו לרדת לפגוש את מר המירשטיין (שמו הבדוי של הפנטום) בבר המלון. לאחר שהוא עוזב וגוסטב הולך לישון, הפנטום נגלה לכריסטין, שמבינה שהוא זה שביקש ממנה להגיע, ושניהם נזכרים בלילה משותף שהיה להם יחד, ומתוודים אחד לשנייה על אהבתם, בדואט Beneath a Moonless Sky.
הפנטום מבקש מכריסטין לשיר לו באירוע פתיחת האופרה, אך כריסטין מסרבת. באותו רגע גוסטב מגיע, אחרי שהתעורר מסיוט, וכריסטין מכירה לו את הפנטום. כריסטין, מג, ראול ומאדאם ז'ירי נפגשים, ומאדאם ז'ירי מספרת לראול מיהו באמת מר המירשטיין. הם מחליטים ביחד לפעול כדי להביסו.
גוסטב הולך אל הפנטום, המגלה את כשרונו המוזיקלי הבולט ומבין שהוא בנו. הוא מצפה להבנה וחושף את פניו המעוותות, אך גוסטב נבהל ובורח (השיר Beauty Underneath). הפנטום מתעמת עם כריסטין, המאשרת את העובדה שהפנטום הוא אכן אביו של גוסטב.
בבר, ראול פוגש את הפנטום, והם עורכים התערבות - אם כריסטין תסכים לשיר, ראול יאלץ לעזוב וכריסטין תישאר עם הפנטום, אך אם כריסטין תסרב, היא תעזוב עם ראול.
ראול מנסה לשכנע את כריסטין שלא לשיר, אך הפנטום מצליח לשכנע אותה לשיר בכל-זאת.
גוסטב נעלם, והפנטום וכריסטין מגלים שמג לקחה אותו אל הרציף ותכננה להטביעו. כשהם מגיעים לשם, מג מספרת לפנטום שמאדאם ז'ירי גרמה לה לעבוד בזנות כדי שיוכל להגיע לקוני איילנד מפריז ולהשיג כסף לפתיחת הקרקס. הפנטום מנסה להרגיע אותה ומכיר בתרומתה ובהקרבה שלה למענו, אך כשבטעות הוא מזכיר את כריסטין, היא מאבדת את עשתונותיה ומנסה להתאבד, אך יורה בטעות בכריסטין.
כריסטין מספרת לגוסטב שהפנטום הוא אביו, והוא בורח משם.
כריסטין והפנטום מתנשקים, וכריסטין מתה. גוסטב וראול מגיעים, וכשהפנטום מתמוטט מעצב גוסטב מניח עליו את ידו. הם מתחבקים, וגוסטב מסיר מהפנטום את המסיכה, והפעם לא מגיב בבהלה, דבר המעיד שקיבל את העובדה שהפנטום הוא אביו למרות פניו המעוותות.
אוטונומיזם מרקסיסטי

אוטונומיזם מרקסיסטי או בקיצור אוטונומיזם היא קבוצה של תאוריות ותנועות פוליטיות אנטי-סמכותניות ואנטי-קפיטליסטיות  מהשמאל הרדיקלי.  
בניגוד לצורות אחרות של מרקסיזם, האוטונומיזם מדגיש את היכולת של מעמד הפועלים לכפות שינויים במערכות הקפיטליסטיות  ללא מערבות המדינה, האיגודים המקצועיים מסורתיים או מפלגות פוליטיות . האוטונומיסטים מודאגים פחות עם מהתארגנות פוליטית  מאשר מרקסיסטים אחרים, ומתמקדים בפעולה עצמית מאורגנת מחוץ למבנים הארגוניים המסורתיים. האוטונומיסטיזם הוא אפוא תאוריה "מלמטה למעלה": הוא ממקד תשומת לב לפעילויות העצמאיות היום-יומיות בהן מביע הפרולטריון התנגדות לקפיטליזם, כמו היעדרות, שביתה איטלקית, סוציאליזציה במקום העבודה, סבוטאז', ופעילויות חתרניות אחרות.
כמו מרקסיסטים אחרים, האוטונומיסטים רואים במלחמת מעמדות כמרכז התפיסה שלהם. עם זאת, יש לאוטונומיסטים רבים הגדרה רחבה יותר של מעמד הפועלים מאשר למרקסיסטים אחרים: כמו עובדים המשתכרים שכר (הן הצווארון הלבן והן הצווארון הכחול), האוטונומיסטים גם כוללים בקטגוריה זו לא מועסקים (סטודנטים, מובטלים,עקרות בית, וכו'), אשר באופן מסורתי לא מיוצגים בשום איגוד.
תאורטיקנים מוקדמים (כמו מריו טרונטי, אנטוניו ניגרים, סרג'יו בולוניה, ופאולו וירנו) פתחו את המושג "עבודה חברתית" כהרחבה של התפיסה המרקסיסטית לגבי "מעמד הפועלים" לכל החברה. הם טוענים כי העושר של החברה המודרנית הופק על ידי מכלול העבודה הקולקטיבית בה, וכי רק חלק קטן ממנו חולק מחדש לעובדים בצורה של שכר. האוטונומיסטים מדגישים את החשיבות של הפמיניזם ואת ערך העבודה הנשית שלא תוגמלה באופן מספק, לטענתם, בחברה הקפיטליסטית.
הרעיונות האוטומניסטים החלו להופיע לראשונה באיטליה ב -שנות השישים של המאה ה-20 בקרב חוגים קומוניסטים, והתחזקה במקביל להחלשות התנועות הפרו-סוביטיות האיטלקיות בשנות השבעים של המאה ה-20.
כיום יש  קבוצות המזוהות עם התפיסה האוטונומיסטית המרקסיסטית באיטליה, צרפת, גרמניה, הולנד ובמידה פחותה בארצות דוברות אנגלית. התפיסה החברתית של אלה אשר מגדירים עצמם אוטונומיסטים נעה לרוב בין מרקסיסזם לאנרכיזם בהקשר של מעורבות המדינה בחיי הפרט.
Revival (אמינם)

רשימת השמעה

האלבום כולל 19 שירים:
1. Walk On Water/  Eminem, Beyoncé  
2. Believe/ Eminem  
3. Chloraseptic/  Eminem, Phresher  
4. Untouchable/  Eminem  
5. River/ Eminem, Ed Sheeran  
6. Remind Me (Intro)/  Eminem  
7. Remind Me/  Eminem  
8. Revival (Interlude)/  Eminem
9. Like Home/  Eminem, Alicia Keys  
10. Bad Husband/  Eminem, X Ambassadors  
11. Framed/ eminem
12. Tragic Endings/  Eminem, Skylar Grey    
13. Nowhere Fast/  Eminem, Kehlani  
14. Heat/  Eminem  
15. Offended/  Eminem  
16. Need Me/  Eminem, P!nk
17. In Your Head/  Eminem  
18. Castle/  Eminem  
19. Arose/  Eminem
הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Walk on Water", בהשתתפות ביונסה, יצא ב-10 בנובמבר 2017. השיר "Untouchable" יצא כסינגל שיווקי ב-8 בדצמבר, שבוע לפני יציאת האלבום. האלבום הודלף באינטרנט ב-13 בדצמבר 2017, יומיים לפני התאריך המתוכנן ליציאת האלבום.

סינגלים

ב-8 בנובמבר 2017, צייץ אמינם תמונה של מרשם רופא עם המילים "Walk on Water" ו-"Take as needed" עליו. בנוסף, סומן המרשם בלוגו של האלבום. הדבר העלה השערות כי שמו של הסינגל הראשון מתוך האלבום יהיה "Walk on Water". ב-9 בנובמבר, אושרה ההשערה, ויום למחרת נשלח השיר לתחנות הרדיו בתור הסינגל הראשון מהאלבום. גרסת האודיו הועלתה לערוץ היוטיוב של אמינם. 
בארצות הברית, הגיע הסינגל "Walk on Water" למקום 14 במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100. אמינם ביצע את השיר לראשונה במצעד המוזיקה של MTV ב-12 בנובמבר 2017 עם סקיילר גריי, שהייתה שותפה גם בהפקה של השיר. השניים הופיעו עם השיר גם בלייט נייט ב-18 בנובמבר, ובנוסף ביצעו מחרוזת של השירים Stan/Love The Way You Lie. אמינם ציין באתר הרשמי שלו כי הוא מתכוון להוציא שיר חדש ב-8 בדצמבר - הסינגל השיווקי "Untouchable".
סורת מרים

סורת מרים (בערבית: سورة مريم) היא פרק (סורה) מספר 19 בקוראן, והיא מכילה 98 פסוקים. היא נקראה על שמה של מרים, אמו של ישוע, אשר סיפורה מוזכר בפסוקים 16–34 בפרק.

תחילת הסורה

הפסוק הראשון של סורת מרים מורכב מחמש אותיות ערביות: כאף.הא.יא. עין. צאד (كهيعص). הפסוק הזה מהווה סוגיה מסתורית עבור רוב פרשני הקוראן, מפני שחמש האותיות הללו אינן מרכיבות אף מילה ידועה או שם ידוע. בתפסיר אל-ג'לאלין נאמר בדבר הפסוק הזה "רק אללה יודע למה הוא התכוון בזה". עבד אללה אבן אל-עבאס, שהיה מהצחאבה ומגדולי פרשני הקוראן, אמר שהמילה המופיעה בפסוק הזה היא למעשה מילה המכילה כמה משמותיו ותכונותיו של אללה, בעוד שאחרים אמרו שהוא שם משמותיו של הקוראן, או שבועה של אללה.
ליאו ליידרמן

לאונרדו (ליאו) ליידרמן (Leonardo Leiderman; נולד ב-18 במאי] 1951, קורדובה, ארגנטינה) הוא כלכלן ישראלי, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת תל אביב וכלכלן ראשי של בנק הפועלים. היה ראש חטיבת המחקר בבנק ישראל. בסוף יולי 2013 נבחר כמועמד לנגיד בנק ישראל,  אך כעבור יומיים הסיר את מועמדותו.

ביוגרפיה

ליידרמן נולד וגדל בקורדובה שבארגנטינה, שם למד עברית מגן הילדים ועד סוף בית הספר התיכון. היה חבר בתנועת נוער ציונית בלתי מפלגתית. ב-1967 עלה לישראל. למד לתואר ראשון בכלכלה ובסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולתואר שני ושלישי בכלכלה באוניברסיטת שיקגו. עבודת הדוקטורט שלו נכתבה ב-1978 בהנחיית פרופסור רוברט לוקאס, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1995.
פרופ' ליידרמן חבר סגל באוניברסיטת תל אביב משנת 1979, מרצה מצטיין בחוג לכלכלה, וחבר הוועד המנהל של "מרכז פנחס ספיר לפיתוח" באוניברסיטה. בשנים 1998-1993 כיהן כראש החוג לכלכלה באוניברסיטה. מחקריו עוסקים באינפלציה ובשערי חליפין, מדיניות לייצוב המשק, מדיניות של בנקים מרכזיים וכלכלות של שווקים מתעוררים. הוא כתב 7 ספרים ופרסם מעל ל-70 מאמרים אקדמיים.
עבד בבנק ישראל כעובד וכיועץ במשך כ-10 שנים. בשנים 1995-1991 היה יועץ בכיר לנגיד ולמחלקה המוניטרית בבנק. בשנים 2000-1996 היה מנהל מחלקת המחקר בבנק ישראל תחת הנגיד יעקב פרנקל, וכאשר פרש פרנקל מתפקידו כנגיד ב-1999, הועלה שמו של ליידרמן כמועמד להחליפו, אולם לבסוף נבחר ד"ר דוד קליין. היחסים בין ליידרמן לקליין היו מתוחים על רקע מחלוקת אודות מקומה של מחלקת המחקר בבנק. כמו כן הם היו חלוקים בסוגיית הרפורמה במערכת המס בישראל עליה המליצה ועדת בן-בסט במאי 2000. ליידרמן טען כי יש ליישם את הרפורמה בחלקים, ואילו קליין פרסם הודעה מנוגדת. ליידרמן סיים את תפקידו ביוני 2000. 
כיהן כמנהל מחקר בדויטשה בנק בתחילת המאה ה-21, ושימש עמית מחקר בקרן המטבע הבינלאומית בבנק העולמי. היה חבר בוועדה הממשלתית ליחסים הכלכליים בין ישראל לרשות הפלסטינית.
החל משנת 2003 הוא מכהן ככלכלן הראשי של בנק הפועלים. ביולי 2013 נבחר כמועמד לנגיד בנק ישראל לאחר שפרופ' יעקב פרנקל ביטל את מועמדותו לתפקיד. כעבור יומיים הסיר את מועמדותו, בטרם אושר בידי ממשלת ישראל וועדת טירקל למינויים בכירים בשירות הציבורי.
ליידרמן גרוש ואב לשתי בנות.
שנאפס

שנאפס (גרמנית: Schnaps) הוא משקה חריף שזוקק מדגנים, שורשים או פירות, ובהם דובדבן, תפוח, אגס, אפרסק, תות ומשמש, או לעיתים סלק סוכר או תפוחי אדמה. לרוב, החומר הבסיסי בייצור שנאפס הוא החתיכות שנשארות מתהליך הייצור של מיץ. בשנאפס אותנטי אין תוספות של סוכר או חומרי טעם, אלא רק חומרים ארומטיים מסוגים שונים. משקאות אלו מיוצרים בארצות: גרמניה פולין וכן בסקנדינביה בהולנד ובקנדה (אפטרשוק).
השנאפס בעל דמיון בטעם ובמרכיבים לוודקה, עם טעמים עדינים - כתלות בחומרי הבסיס מהם הוא עשוי. בדרך כלל הוא מכיל כ-40 אחוזי אלכוהול בנפח. למרות זאת, ישנו סוג נוסף, המיוצר באמריקה, והוא משתייך בעצם לקטגוריית הליקרים. בסוגים אלו נעשה בדרך כלל שימוש באלכוהול בסיסי (שנאפס, וודקה או רום), על מנת "לחלץ" את הטעמים מהפירות המוספים אליו. לעיתים קרובות מוסיפים למשקה רכיבים אחרים, בעיקר סוכר. רמת האלכוהול במשקה זה היא כמחצית מזו בסוג הגרמני- כ-20 אחוזים.
בית עיריית בת ים

אדריכלות

המבנה תוכנן על ידי האדריכלים צבי הקר, אלדר שרון ואלפרד נוימן. כשנבנה בין השנים 1960–1963, עמד הבניין לבדו בלב הדיונות והיה חשוף לקו החוף של בת-ים. המבנה תוכנן בצורת פירמידה הפוכה, בסגנון הברוטסטלי. על פי התוכנית מסביב לבניין העירייה הייתה כיכר ציבורית עם בנייני מסחר, אך התוכנית נזחה ורק הבניין המרכזי הוקם.
מאיר קצנלנבוגן

הרב מאיר קצנלנבוגן, (מכונה מהר"ם פדובה) מפדובה (בכתיב לועזי: Katzenellenbogen;‏ 1473, קצנלבוגן , ריינלנד-פפאלץ – 12 בינואר 1565, י' בשבט ה'שכ"ה, פדובה), מגדולי הפוסקים האשכנזים במאה ה-16.

ביוגרפיה

נולד בשנת 1473] ליוליה מלכה, בתו של יחיאל לוריא מבריסק ולרב יצחק קצנלנבוגן. בילדותו למד בפראג אצל רבי יעקב פולק, בעל החילוקים, ביחד עם רבי שלום שכנא מלובלין. מפראג עבר לפדואה, שם למד בישיבתו של רבי יהודה מינץ, שהיה רבהּ של פדואה באותה עת, ואף נשא את נכדתו, בת בנו אברהם, לאישה. מצד אימו היה בן דודה של מלכה איסרליש אם הרמ"א. 
בשנת ה'רפ"ה 1525 מונה להיות רב קהילת האשכנזים בפדואה, ועמד בראש הישיבה במשך ארבעים שנה עד מותו. כן כיהן כראש ועד רבני המחוז בוונציה. בתקופתו פרחה הישיבה, ומשכה אליה תלמידים מרחוק.
בנו היה הרב שמואל יהודה קצנלבויגן (המהרשי"ק). נכדו היה רבי שאול וואהל.

חשיבותו

מהר"ם מפדואה נודע בחריפותו ובעומק דעתו המקיפה, ועל כן היה מוערך מאוד בקרב חכמי הדור. רבים מחשובי רבני אירופה, ובהם הרמ"א, מכנים אותו אב"ד מדינת ונציה. באמצע המאה ה-16 היה מהר"ם מפדואה מזקני הדור ומגדולי תלמידי החכמים דאז. דעתו התבקשה בכל בעיה חברתית או הלכתית חשובה, ואכן חליפת השו"ת שלו הקיפה את כל גדולי הדור באירופה ובארצות המזרח. חלק מתשובותיו התפרסמו בספר 'הא לכם זרע' (ונציה ה'שי"ג).

חיבורו על הרמב"ם

מהר"ם מפדואה הגיה והדפיס את הספר 'משנה תורה' לרמב"ם. הספר נדפס בין השנים ה'ש"י-ה'שי"ד אצל המדפיס הנוצרי ברגדין, ובסוף המהדורה צירף הגהות וחידושים משלו. ההשקעה הייתה גדולה, ומהר"ם מפדואה ציפה להתפרנס ממכירת הספרים. ואולם מתחרהו של ברגדין, בעל בית דפוס נוצרי בשם יוסטיניאן, גנב מברגדין את הגהותיו של מהר"ם מפדואה, הוציא לאור מהדורה דומה, ומכרהּ במחיר נמוך יותר. פרשה זו הסעירה את העולם היהודי, והרמ"א (כבן בת-דודתו) שנדרש להיכנס לעובי הקורה, הוציא מניפסט שבו קרא לקנות את החיבור במהדורת פדואה בלבד, ואף הטיל חרם ונידוי על מי שיקנה את מהדורת יוסטיניאן. פרשה זו גרמה למחלוקת חמורה, שהביאה לכך ששלושה מומרים – יוסף מורו צרפתי, חננאל די פוליניו ושלמה רומאנו (נכדו של המדקדק אליהו בחור) – הלשינו, בהשראת המדפיסים, זה כנגד זה על התלמוד, שהוא מלא שטנה וקללות על הנצרות והנוצרים. האפיפיור יוליוס השלישי הוציא צו לשריפת התלמוד בראש השנה שנת ה'שי"ד.

הפולמוס על הדפסת ספרי הקבלה

הדפסת מספר ספרי קבלה באירופה תרמה להפצת תורת הקבלה החל ממחצית המאה ה-16. ספרים אלו נדפסו אמנם בלא "הסכמות", אך הדפסתם לא עוררה התנגדות. ברם הדפסת 'ספר הזוהר' (המיוחס לרשב"י) וספר 'מערכת האלוהות' (המיוחס לרבי פרץ בעל התוספות) בשנת ה'שי"ח עוררה ויכוח מר, שכתוצאה ממנו הורו חכמי אשכנז שלא להדפיס ספרי קבלה. בפולמוס זה היה מעורב בין היתר מהר"ם מפדואה, שחתם על חרמות נגד הדפסת הספרים.

דרכי שלום

קיימות פסיקות מדרבנן שנועדו לשמור על השלום. פסיקות אלו ניתנות בשלושה תחומים: כלל היחסים בין בני אדם, היחס לעם הארץ והיחס לגויים.
מהר"ם מפדואה דן בשאלה כיצד יוכלו שני אחים, שאביהם היה שר וגדול שהשתמד, לעלות לתורה, שכן כעיקרון אין קוראים בשמו של משומד. עלתה אפשרות לקרוא על שם אבי אביהם הסב, אך גם פתרון זה לא נראה להם, ולפיכך פנו בשאלה זו.
מהר"ם מפדואה השיב כי בשל כבוד הבריות של הבנים וכבודו של אביהם, יש בכל זאת לקרוא בשמו, וזאת כדי שלא יפגעו ממעשיו של אביהם המשומד, שהיה כאמור אדם חשוב, שלא ניתן להתעלם ממנו או לא לציין את שמו. לדעתו, כאן עולה נימוק דרכי שלום, שמחמתו יש לקרוא למשומד בשמו.
יצחק ברודסקי

ביוגרפיה

נולד בסופייבקה. אביו ישראל, היה סוחר. ב-1896 סיים את לימודיו בבית ספר בעיר ברדיאנסק, לאחר מכן בין 1896 ל-1902 הוא למד בבית ספר לאמנות באודסה. ב-1902 הוא התקבל ללימודים באקדמיה לאמנות בסנקט פטרבורג, הוא היה במשך חמש שנים תלמידו של איליה רפין. בין שנים 1909–1911 על חשבונה של האקדמיה הוא טייל בגרמניה, צרפת, ספרד ואיטליה, בין היתר הוא ביקר אצל מקסים גורקי שהתגורר על האי קאפרי בין השנים 1906–1913.
ברודסקי היה פעיל מבחינה פוליטית, הוא לקח חלק בהתקוממותם של הסטודנטים במהפכת 1905, וב-1907 הוא צייר מספר קריקטורות בשביל עיתונים אופוזיצאונריים. הוא לא היה פעיל בחיי יהודי רוסיה, אך בכל זאת ב-1907 הוא צייר ציור הנקרא פוסלה פוגרומה (לאחר הפוגרום) והוא היה חבר באגודה היהודית לקידום האמנות.
ב-1917 הוא התחיל לצייר את דיוקנו של אלכסנדר קרנסקי וסיים את המלאכה ב-1918 לאחר שממשלת מעבר כבר נפלה. אחרי מהפכת אוקטובר הוא התמקד בציור דיוקנאות של ראשי המהפכה, כגון: לנין, סטלין ואחרים. לאחר השלמת דיוקנו של סטלין ב-1928 הוא הפך לצייר הבלתי-רשמי של חברי המפלגה. ב-1932 הוא הפך למרצה באקדמיה הכלל-רוסית לאמנות בלנינגרד וב-1934 הוא הפך למנהלה של האקדמיה.
ברודסקי נודע כאספן אמנות שתרם למוזיאונים רבים ולאחר מותו דירתו הפכה למוזיאון.
ברודסקי נפטר ב-14 באוגוסט 1939 בלנינגרד ושם נקבר. שנה לאחר מותו יצא לאור ספר האוטוביוגרפיה שלו.
זאב מעופף

תקציר עלילה

הסדרה מביאה את סיפורו של סטרינגפלו הוק (וינסנט), טיפוס מתבודד שחי בבקתה בהרים עם כלבו. חברו היחיד הוא דומיניק סאנטיני (בורגניין), זקן חביב ובעל חברת התעופה "סאנטיני אייר" המספקת לשניהם עבודה לעת מצוא.
הוק היה טייס הניסוי ל"זאב מעופף"- מסוק על-קולי מתקדם בעל יכולות התחמקות גבוהות וחימוש רב שנבנה על ידי ארגון ממשלתי סודי בשם "החברה" ("The Firm"). המסוק נגנב בידי יוצרו ד"ר צ'ארלס הנרי מוֹפֶט (בגילומו של דייוויד המינגס) ללוב וראש "החברה" מבקש את עזרתו של הוק בהשבת כלי הטיס יקר הערך.
הוק מצליח למצוא את המסוק בעזרת חברו דומיניק, אך במקום להחזירו הוא מחביא אותו בהר געש כבוי בעמק מונומנט. הוק מבצע משימות עבור ממשלת ארצות הברית בעזרת "זאב מעופף" תמורת מציאתו של אחיו סיינט-ג'ון הוק, שנעדר מאז מלחמת וייטנאם.
הסדרה הציגה את דמותה של קייטלין אושאנסי (סקוט) בעונתה השנייה של הסדרה כטייסת מסוקים של משטרת הכבישים של טקסס, שמצטרפת לחברת "סאנטיני אייר" ובהמשך מתפקדת גם כטייסת גיבוי במסוק "זאב מעופף".

"החברה"

"החברה" המסתורית הידועה בשם "The Firm" מסועפת ל-CIA ומנוהלת בידי מייקל קולדסמית' בריגס השלישי, שידוע בכינויו "ארכאנג'ל" (אלכס קורד). בשתי העונות הראשונות, ארכאנג'ל נעזר בשירותיה של מארלה (דבורה פראט), בעלת דוקטורט בהנדסת אווירונאוטיקה, הנדסת חשמל, פסיכולוגיה ומיקרוביולוגיה.
הסדרה הייתה אפלה ועלילתית ובעלת מאפיינים מהמלחמה הקרה, כאשר אנשי "החברה" מנסים להניח את ידיהם על "זאב מעופף" בכל הזדמנות, ובנוסף לבושים כולם בלבן כדי לשכנע את הוק ודומיניק ב"טובתם". "החברה" הייתה גם בעלת בריתם וגם אויביהם למשך כל הסדרה.

המסוק

המסוק שכינויו בסדרה "זאב מעופף" היה בעצם מסוק מדגם בל 222 דו מנועי, שצבוע בצבע אפור מטאלי פרט לגחון הצבוע לבן (בצורה המאפיינת קטלן). המסוק צויד בזוג מנועי סילון וזרבובית בקדמת המסוק שנועדה לתדלוק אווירי, בנוסף למקלעים החבויים בקצות כנפיים נשלפות ומשגר רקטות מסוג AGM-65 מאבריק, AGM-114 הלפייר וAIM-9 סיידווינדר מונחה חום בגחון המסוק. המסוק עצמו בעל שריון בלתי חדיר, והעיצוב הפנימי של המסוק היה הייטקי ומשוכלל, וכלל מערכות זיהוי אווירי, אמצעי האזנה ושיבוש תדרים, הטלת מוץ ונורים כנגד אמצעי לחימה אחרים וטיסה חמקנית.
הרעיון מאחורי "זאב מעופף" היה היותו על-קולי ומחומש בצורה כזו שתאפשר לו להשתלב כמסוק אזרחי וצבאי ("זאב במעטה של כבשה"). הלוגו של "זאב מעופף" היה ראש זאב שחושף שיניו, שמאחוריו כנפיים וראש של כבשה במסווה.
"זאב מעופף" יכול היה לכאורה לבצע תמרונים שאינם אפשריים במסוקים מציאותיים - טיסה במהירויות על קוליות ובגבהים שהם מחוץ למעטפת הטיסה של מסוקים בני זמננו.
לאחר סיום הסדרה המסוק נמכר לחברה גרמנית ושימש כאמבולנס אווירי. באוגוסט 2006 נוצר תעתיק של "זאב מעופף" מדגם בלתי שמיש של מסוק הבל-222, והוצב במוזיאון מסוקים בפיג'ן פורג', טנסי.

עונה רביעית

לעונה הרביעית היא שודרה ברשת הכבלים USA, לוהקו שחקנים חדשים לכל התפקידים. ז'אן-מייקל וינסנט הופיע בפרק הראשון בלבד. פרקי העונה צולמו בקנדה. העלילה נכתבה כך שיצאו ממנה כל הדמויות הוותיקות - דומיניק נהרג בפיצוץ מסתורי וארכאנג'ל נשלח במפתיע למשימה בחו"ל. העלילה מתמקדת באח האובד סיינט-ג'ון הוק (השחקן בארי ואן דייק), אחייניתו של דומיניק ג'ו סאנטיני (השחקנית מישל סקארבלי), מייג'ור מייק ריברס מחיל האוויר האמריקני (השחקן ג'ראנט ווין דייוויס), וסוכן ממשלה בשם ג'ייסון לוק (השחקן אנטוני שרווד). לא התאפשרו המשך צילומי המסוק, מה שדרש מיחזור רב של צילומים מעונות קודמות. תקציב הפרקים עמד על 300,000 דולר לפרק. עונה זו נחשבה לנחותה בהרבה, ללא הצלחה וכמעט אינה קשורה לשלוש העונות הקודמות.
אמילי דה פורסט

חייה

אמילי דה פורסט נולדה בעיר ראנס שבדנמרק, לאמא דנית ואבא שוודי. לאחר גירושיהם של הוריה, היא ואמה התגוררו בעיירה מאריאגר. דה פורסט החלה לשיר בגיל 9. בגיל 14 שיתפה פעולה עם הזמר הסקוטי פרסר נייל, והשתתפה בפסטיבלים ובאירועי תרבות.
ב-2011 היא עברה לקופנהגן ונרשמה לבית הספר למוזיקה של קתרין סאדולינס.
דה פורסט טוענת כי היא צאצאית של המלכה ויקטוריה, ושסבה, מוריס ארנולד דה פורסט, הוא צאצא ישיר של המלך אדוארד השביעי (על-פי ידיעה בעיתון דני). הרדיו הדני השתמש בסיפור הזה בשביל לקדם את ה"דאנסק מלודי גרנד פרי"- הקדם האירוויזיון הדני.

אירוויזיון 2013 והאלבום "Only Teardrops"

דה פורסט הייתה אחת מ-10 המתמודדים בתחרות "דאנסק מלודי גרנד פרי" שהתקיימה במאלמה ששוודיה, שהתחרו על הזכות לייצג את דנמרק באירוויזיון 2013. 
שירה של דה פורסט נקרא "Only Teardrops" (בתרגום חופשי "רק דמעות"), וב-26 בינואר 2013 ניצחה בבחירה הארצית ונבחרה לייצג את ארצה. בתחרות האירוויזיון עצמה ניצחה דה פורסט לאחר ששירה זכה לקבל 281 נקודות.
ב-14 באפריל, הכריזה דה פורסט על יציאת אלבום הבכורה שלה "Only Teardrops", שיצא לאור ב-6 במאי 2013, כשבוע לפני חצי הגמר הראשון של האירוויזיון.