הקיבוץ הדתי

תנועת הקיבוץ הדתי היא תנועה המאגדת 16 קיבוצים ו־7 מושבים שיתופיים של הציונות הדתית. ב-23 היישובים של התנועה מתגוררים למעלה מ-10,000 נפשות. 7 מתוך 16 קיבוצי התנועה נחשבים לקיבוצים שיתופיים, בעוד 9 קיבוצים עברו תהליכי הפרטה שונים.

רקע ותולדות

שורשי התנועה ב"ברית חלוצים דתיים" שנוסדה על ידי צעירי מזרחי של תורה ועבודה הפועל המזרחי. חברי הקבוצה היו חלוצים דתיים שעלו לארץ ישראל מארצות אירופה, בעיקר מגרמניה. הם הקימו בארץ ישראל מושבים, קבוצות עבודה, קבוצות הכשרה וכן קבוצות.
בשנת 1935, במהלך הוועידה השביעית של הפועל המזרחי, התאגדו הקבוצות לארגון גג אחד בשם "חבר הקבוצות של הפועל המזרחי" (שם דומה להתאגדות החילונית של הקבוצות - חבר הקבוצות). בשנת 1938 החליטו לשנות את השם לשם המקובל עד היום "הקיבוץ הדתי, איגוד הקבוצות של הפועל המזרחי" ובקיצור - "הקיבוץ הדתי".
במלחמת השחרור נפגעו קיבוצי התנועה פגיעה כבדה. עם פרוץ המלחמה נמצאו כל הקבוצות בקו החזית הקדמי: חברי טירת צבי הדפו התקפה כבדה של צבא ההצלה; גוש עציון עמד במצור ממושך והדף את האויב במבואותיה הדרומיים של ירושלים, עד שנפל. כך נפלו הקיבוצים כפר עציון, משואות יצחק ועין צורים. רבים מהחברים נפלו חלל ואחרים נשבו בשבי הירדני. כפר דרום ננטשה אחרי עמידה במצור ובקרב במשך חודשיים. חברי קיבוץ בארות יצחק בדרום הדפו את הצבא המצרי מתוך חצר המשק, אך המחיר היה כבד מאד. עשרות חברים נפלו בקרבות, חמישה יישובים חרבו עד היסוד, ומלבד בארות יצחק, נותרו כולם מחוץ לשטח מדינת ישראל.
לאחר המלחמה, השתקמה תנועת הקיבוץ הדתי בעליה של גרעינים וותיקים, על יסוד הקיבוצים שחרבו, ובהקמה של קיבוצים חדשים.
בשנות ה-50 הפכו שלושה קיבוצים של התנועה: משואות יצחק, ניר עציון ובני דרום למושבים ועל כן יצאו מתנועת הקיבוץ הדתי.
בשנות ה-70 וה-80 ניהלו הקיבוצים הדתיים מדיניות כלכלית שמרנית ועל כן לא סבלו ממשבר הקיבוצים.
עד תחילת המאה ה־21 היו בתנועה רק קיבוצים. בתש"ע הצטרפו לתנועה שלושת המושבים השיתופיים הדתיים, שבעבר פרשו מהתנועה מכיוון שחדלו מלהיות קיבוצים ובהמשך הצטרפו ארבעה מושבים שיתופיים נוספים. מגמת ההפרטה של שנות ה-90 הגיעה אל הקיבוצים היותר קטנים של התנועה: בהם מעלה גלבוע ובית רימון, אך עורר את חלק מהקיבוצים היותר דומיננטים בתנועה: קבוצת יבנה, שדה אליהו, לביא, עלומים ומגדל עוז להימנות על מייסדי המטה השיתופי. גם כפר עציון ובארות יצחק נחשבים לקיבוצים שיתופיים, בעוד שאר 9 קיבוצי התנועה עברו תהליכי הפרטה.
מצבם הכלכלי של רוב קיבוצי הקיבוץ הדתי יציב. משקי הקיבוץ הדתי מתבססים על חקלאות, תעשייה ותיירות.

חינוך ותרבות

בקיבוצי התנועה קיימים מספר מוסדות לימוד תורניים: ישיבת מעלה גלבוע, מדרשת עין הנציב לבנות, מרכז יעקב הרצוג ללימודי יהדות, מכינה קדם-צבאית מעורבת "יונתן" בעלומים, מכינה קדם-צבאית לבנות "צהלי" במשואות יצחק וכן מכינה קדם צבאית לבנים דתיים "רוח השדה" בבארות יצחק. קיבוץ כפר עציון מפעיל בית ספר שדה בכפר עציון. בקיבוץ בית רימון פועלת מכינה קדם צבאית לבנים - כרמי חיל, בשדה אליהו פועל בית מדרש "קדם" לבוגרי צבא, מוסד ייחודי המשלב תורה ועבודה חקלאית. במגדל עוז ממוקמת מדרשה לבנות.
חלק קטן מצעירי התנועה הולך ללמוד במוסדותיה התורניים; רוב בני התנועה אשר בוחרים שלא להתגייס ישירות הולכים לשנת י"ג התנדבותי, למכינות הקדם צבאיות או לישיבות הסדר, ואילו הבנות הולכות לשנת י"ג התנדבותית או למדרשות שונות. על פי נתונים שפרסם מנהל אגף הביטחון בקיבוץ הדתי 93% מהבנים משרתים ביחידות קרביות וכל הבנות משרתות בצה"ל או בשירות לאומי. ניכרת מגמת התחזקות רוחנית ודתית בקרב הדור השלישי והרביעי, אשר באה לידי ביטוי בגידול מתמשך של אחוזי הפונים למסגרות תורניות בסיום התיכון, ובאחוז הבנות הפונות לשירות לאומי.
התנועה מוציאה ירחון בשם "עמודים".

מינהל וזהות פוליטית

בראש התנועה עומד מזכ"ל — כיום זהו אמיתי פורת, חבר כפר עציון, שהחליף ב־2016 את נחמיה רפל מקבוצת יבנה. מזכירות הקיבוץ הדתי יושבת החל מאוקטובר 2013 בנחלים. קודם לכן ישבה במשך כ-50 שנה בתל אביב.
מבחינה פוליטית התנועה הייתה מזוהה בעבר עם המפד"ל וכיום עם הבית היהודי ויש לה נציג במוסדותיה המפלגתיים. רוב חברי הקיבוץ הדתי מזוהים עם הצד הימני של הקשת הפוליטית, אך קיים מיעוט משמעותי בתוכם אשר מזוהה עם השמאל והמרכז הפוליטיים, בעבר בפרט עם תנועת מימד.