ממלכות הארץ התיכונה

דוריאת' (נחרבה)

הממלכה הראשית של הארץ התיכונה בעידן הראשון, שמלכה היה אלו תינגול ומלכתה הייתה מלין המיא.
הממלכה הייתה בתוך יער גדול המכותר בחומת כשפים בלתי-נראית שיצרה מלין, שחסמה את הכניסה מפני כל אותם שתינגול לא רצה בהם, מלבד אם היו חזקים מהמלכה מלין. שוכני דוריאת' היו הסינדר, העלפים האפורים (תת-עדה של הטלרי) ובעיניהם היה תינגול אדיר כאחד המיאר, כיוון שהיה היחיד מכל בני הטלרי בארץ התיכונה שראה את אור שני העצים של ולינור. בירת דוריאת' הייתה "מנגרות" (אלף-המערות), ששכנה תחת האדמה ונודעה בתפארתה. לאחר מות תינגול, שבה מלין אל ולינור בחשאי וסיפרה זאת רק לשר הצבא. במקומם, משלו שם לעת קצרה הנסיך קלבורן, בן-משפחה לתינגול, ורעייתו הגבירה גלדריאל, שהייתה בת-מלוכה של הנולדור וידידה קרובה למלין.

גונדולין (נחרבה)

פירוש שמה: הסלע הנסתר. היא העיר הנסתרת שנוסדה בעמק טומלדן המוקף בהרים גדולים ובמשכנות העיטים. ממלכה זו נבנתה על הסלע הענק שבלב העמק, המוקף מזרקות טבעיות. מלך גונדולין היה טורגון בן פינגולפין, המלך העליון של הנולדור. טורגון התבקש לבנות אותה במצוות אולמו, אל המים. בתו של טורגון הייתה הנסיכה ידריל קלברינדל. רוב תושבי גונדולין היו נולדור מאנשי טורגון, אך גם היו מעט מן הסינדר. כאשר הושלמה בניית גונדולין, יצאו כל אלה בעת לילה בחשאי להתיישב בעיר הנסתרת. הממלכה הזו נבנתה במתכונת העיר טיריון שבולינור, שנודעה כיפה מכל הערים בעולם. היא הייתה לבנה, ומוקפת חומות ומדרגות, ובלבה היה צריח-המלך הגבוה. נאמר שמלמעלה נראתה כיהלום. העיר נתגלתה ונחרבה לקראת סוף העידן הראשון על ידי צבא מורגות, ורבים מניצוליה נחשבים לחכמים ולאדירים שבעלפים, ביניהם אקטליון וגלורפינדל.

נרגותרונד (נחרבה)

ממלכה זו ידועה כאחת האדירות בממלכות העלפים העתיקות. החלו לבנות אותה הגמדאים אך נטשוה. היא שכנה ממערב לדוריאת', ובהשראת עיר בירתה, הוקמה תחת אדמת הנהר "נרוג". מלכה היה פינרוד פלגונד בן פינרפין, שהיה גם אהוב על בני-האדם והגמדאים. פינרוד התבקש לבנות אותה במצוות אולמו, אל המים, כמקום מחסה מפני צבאות מורגות. בתו של פינרוד הייתה הנסיכה פינדוילס, שנודעה בכינוי "העלמה הבתולה" מאחר שנהרגה בצעירותה. נרגותרונד מתוארת כממלכה מפוארת מאוד, מחסן-נשק ומצבור אוצרות. תושביה היו עלפי נולדור. העיר נחרבה לבסוף על ידי גלאורונג, אבי הדרקונים של מורגות, ושימשה אותו כמשכנו בשל חמדנותו לאוצרות, עד שנהרג.

הפלס (נחרבה)

משמעות המילה "קו-הגלים", "החוף" של בלריאנד, ממזרח לנרגותרונד. באזור זה חיו עלפי הנמלים, ובארץ זו הם הקימו את הערים בריתומבר ואגלרסט. עלפי הנמלים במוצאם הם טלרי, ולפיכך הם נחשבים לסינדר, עלפים אפורים. מכאן שהם בני-ברית לשוכני דוריאת' ורעות שוררת ביניהם. אדון הפלס היה קירדן חרש-הספינות, שהיה לשר תחת המלך תינגול. כל שוכני הפלס היו עלפים יורדי-ים וחרשי-ספינות שאהבו את הים יותר מכל דבר אחר. ערי הפלס נחרבו לקראת סוף העידן הראשון, וכל ניצוליה נמלטו עם קירדן בחשאי לאי בלר שלחופי הארץ התיכונה, ועמם רבים מניצולי גונדולין ונרגותרונד. אלה שנותרו בארץ התיכונה לאחר העידן הראשון היו שוכני מיתלונד.

ארגיון (נחרבה)

פשר שמה "ארץ עצי-הצינית", והיא מכונה גם "עיר הצורפים". ארץ זו נוסדה לקראת סוף העידן הראשון במחוז אריאדור, על הרי הערפילים, ליד משכנות קהזד-דום (מוריה) של הגמדאים. מיסדיה היו הגבירה גלדריאל והאדון קלבורן (בעלה), ואנשיהם היו נולדור ברובם, והיתר סינדר. הנולדור אפיינו את רוחה, בעיקר מבחינת האהבה למלאכות כפיים, יצירה, חישול וחרישה. העיר הראשית של ממלכת ארגיון הייתה אוסט-אין-אד'יל. בשונה משאר ממלכות העלפים של העידן השני, בארגיון דווקא התקבל סאורון בברכה, בתחפושת של אל טהור וטוב בשם אנטר, "שר המתנות", כי שוכני ארגיון השתוקקו ללמוד מחוכמתו. אז קלבורן וגלדריאל ומעט מאנשיהם נטשו את ארגיון לטובת לוריין משנאתם את אנטר, וקלברימבור נכדו של פאנור משל בה במקומם. כמו כן, בעיר הראשית של ארגיון חושלו טבעות-הכוח בעזרת אנטר על ידי הטובים בחרשי הנולדור, ובפרט קלברימבור. ארגיון נחרבה בשנת 1967 לעידן השני, לאחר מלחמה קשה שבה נהרגו עלפים רבים ובהם קלברימבור שגופתו משמשת לעת הזו כשלט לפני צבאות סאורון, שמוצא את כל טבעות-הכוח מלבד השלוש האדירות.

לינדון

בעידן הראשון היה זה כינוים של ארד לוין, "ההרים הכחולים", כי הם כונו ארד לינדון, "הרי המנגינה". הם היו בדרום מזרח בלריאנד, ליד אוסיריאנד שבה חיו מעט ננדור, עלפי יערות נודדים שאכן הרבו לנגן. לאחר שבלריאנד שקעה תחת הים, הרי לינדון היו השרידים היחידים ממנה, ונהפכו לצפון-מערב אריאדור. בעידן השני יסד שם גיל-גלד, המלך העליון האחרון של הנולדור, את הממלכה הראשית של העלפים, ובשלב מסוים לינדון השתרעה אפילו עד להרי האובך. שוכניה היו עלפים מעממים שונים, כגון נולדור רבים, ננדור מניצולי אוסיריאנד, וסינדר שברובם היו עלפי-נמלים שניצלו מחורבן הפלס. העיר הידועה והיפה ביותר בלינדון הייתה מיתלונד, "הנמלים האפורים", שנוסדה סביב לשון ים, ליד שפכי נהר לון. היא שימשה את כל העלפים בארץ התיכונה, אשר התעייפו מהארץ התיכונה והשתוקקו לעקור לולינור שבמערב מבלי לשוב. שר מיתלונד היה קירדן חרש-הספינות שנחשב לאחד מראשי העלפים בארץ התיכונה. לאחר מות המלך גיל-גלד והקמת ארנור, ממלכת בני-האדם, לינדון הצטמצמה והייתה ברובה השטח שממערב להרי לינדון, כולל הנמלים האפורים של קירדן.

ארין לסגלן/ יער-ירק

ארין לסגן זהו שמו החדש, בלשון העלפים, ליער גרינווד הגדול, ופשרו "היער של העלים הירוקים" והוא נמצא מצפון לארץ לורין. היער הזה שימש כמקום משכנם של עלפי-יערות רבים, כנראה עוד מאז העידן הראשון. אבל רק בעידן השני הייתה התייחסות אליו בכתבי המסורה. שוכניו היו סילבן, עלפי-יערות נודדים שהיו במוצאם טלרי שנטשו לפני עידנים רבים את המסע הגדול לארצות האלמוות במערב, והיו קרובים לאברי. לאחר נדודים רבים הם התיישבו ביער הגדול והיו ביחסי רעות עם עלפי הננדור, והדבר נראה יותר בארץ לורין ששם הם התערבבו. הסילבן של היער הגדול היו קשורים אליו, והילכו בו בהסוואה מוחלטת. מאחר שיער זה היה חשוך וצפוף באופן בלתי רגיל, כישרונם זה נחשב לפלא. כנראה שעד כה לא היה להם מנהיג משלהם. אבל בעידן השני נגלה שמלכם היה אורופר. לפי מכתבים של טולקין, אורופר לא היה בן הסילבן או הננדור, אלא היה בכלל מעדת הסינדר, עלפי היערות של דוריאת' בעידן הראשון. לאחר חורבן בלריאנד הוא חי זמן-מה בלינדון תחת המלך גיל-גלד, ולאחר-מכן עקר ליער-הגדול ונהפך למלך הסילבן. אבל לשון הסילבן נותרה הלשון המדוברת שם, ואורופר נאלץ לאמץ אותה. ידוע שהמשכנות הראשיים של היער הזה הם תת-קרקעיים ומפוארים, כי אורופר זכר את מראה דוריאת'. במלחמת הברית-האחרונה של העלפים ובני-האדם נגד צבאות סאורון נהרג אורופר. אז נשא בנו, המלך תרנדוויל, את הכתר של היער הגדול; והוא המלך אשר מופיע בספר "ההוביט", כמי שכלא את 13 הגמדאים, וכמי שהוביל צבא גדול של עלפים ירוקים אל מלחמת חמשת הצבאות. בשנת 1050 לעידן השלישי נפל צל על דרום גרינווד ושמו השתנה ליער-אופל. לבסוף נחשף כי מקור הצל, המכונה בעל-האוב, הוא סאורון בעצמו, שהקים לו מצודה בשם דול-גולדור המלאה בשדים ויצירי-זדון. הוא נמלט מהיער אל ארץ מורדור, וצבאות לורין בחסות קלבורן עזרו לצבאות תרנדוויל להילחם מול יצירי-הזדון, והגבירה גלדריאל השמידה בעוצמתה את דול-גולדור. אז ניתן ליער השם "ארין לסגלן" על ידי קלבורן ותרנדוויל. בנו של המלך תרנוודיל הוא הנסיך לגולס, חבר אחוות הטבעת.

גבילגתול (נחרבה)

בעלפית היא נקראת בלגוסט, "מצודת-עוז". היא אחת מבין שתי המצודות שבנו הגמדאים בבלריאנד בטרם החל העידן הראשון. לפי מכתבים של טולקין, שוכני גבילגתול במוצאם אינם שייכים לעמו של דורין (אחד משבעת אבות הגמדאים), אלא שייכים לעם אחר, ככל הנראה עבי-הקורה. הם נדדו מהמשכנות הקדומים שבנה להם מהל (אולה, הולא החרש), אשר יצר אותם, והגיעו אל מזרח בלריאנד, ושם, בצפון ההרים הכחולים, ליד הר דולמד, הקימו את מצודתם זו. מעטי-מעטים מבין העלפים ביקרו במצודתה הזו, אך ידוע כי אאול, העלף האפל, ובנו מיגלין, ביקרו שם ואף היו ידידים קרובים לשוכני גבילגתול. אף שהעלפים והגמדאים לא חיבבו זה את זה יותר מדי, סחר ושיתוף היה ביניהם בעת העידן הראשון, וגמדאי גבילגתול אף היו אלו שבנו למלך תינגול את מנגרות, אלף-המערות של דוריאת'. בתמורה לעמלם, המלכה מלין לימדה אותם את כל אשר רצו, והמלך תינגול העניק פנינים רבות לשר גבילגתול, שנתן לו בעבר קירדן חרש-הספינות. אחת מהן הייתה גדולה ונדירה ביותר, בשם נימפלוס, והיא הייתה האוצר היקר ביותר לשר גבילגתול. גבילגתול נחרבה במלחמת החרון, בסוף העידן הראשון.

טומונזהר (נחרבה)

בעלפית היא נקראת נוגרוד, "המשכנות-הנבובים". היא השנייה מבין שתי המצודות שבנו הגמדאים בבלריאנד בטרם החל העידן הראשון. לפי מכתבים של טולקין, שוכני טומונזהר במוצאם אינם שייכים לעמו של דורין (אחד משבעת אבות הגמדאים), אלא שייכים לעם אחר, ככל הנראה דלוקי-הזקן (ייתכן כי זקניהם היו אדמדמים). היא הייתה בשכנות לגבילגתול, אבל דרומית יותר על ההרים הכחולים, וקרובה יותר לאוסיריאנד, ארץ שבעת הנהרות של העלפים הירוקים. בכל זאת לא הייתה ביניהם חיבה. במשכנות הללו כמעט ולא ביקרו עלפים, זולת אאול העלף האפל ובנו מיגלין, כי ידידי הגמדאים היו. לקראת סוף העידן הראשון קרא תינגול לקבוצת גמדאי טומונזהר שישבצו עבורו את הסילמריל שקיבל לידיו על ידי ברן בן-האדם, בתוך הנאוגלמיר, מחרוזת הגמדאים שניתנה בעבר למלך פינרוד פלגונד מידי הגמדאים, והיא נודעה כמחרוזת המייפה כל צוואר, ואיננה מכבידה על עונדה. תינגול הבטיח שכר ראוי לגמדאי נוגרוד, תמורת מלאכה זו. אבל גאוותם וחמדתם גברה בלבם, לאחר שסיימו את המלאכה. הם רצו את המחרוזת משובצת הסילמריל לעצמם, עד שנוצר סכסוך גדול בינם לבין המלך תינגול, בו הם רצחו אותו באיבה בארצו שלו.
הם נימלטו מדוריאת' חזרה אל טומונזהר, אבל בדרך הצליחו גדודי עלפים להשיב את המחרוזת. כך פרצה מלחמה בין גמדאי טומונזהר לבין עלפי דוריאת'. הגמדאים ההם קראו גם לשכניהם שבגבילגתול, אך אלה סירבו להשתתף במלחמה. עלפי דוריאת' ניצחו, וטומונזהר הושפלה ולא שבה ללחום בעלפי דוריאת' יותר. טומונזהר נחרבה במלחמת החרון, בסוף העידן הראשון.

גבעות הברזל

ממלכה אשר נוסדה מספר שנים לאחר חורבן קאהזד-דום, על ידי ניצוליה ומכך, שגם שוכני גבעות הברזל שייכים לגמדאי-עם דורין. תחילה חיו אלה עוד בממלכת ארבור, ההר הבודד. אך מאוחר יותר, קבוצה גדולה של גמדאים עקרה מההר הבודד צפונה, אל ההרים האפורים, ובראשם המלך דאין הראשון. אחרי תקופה ארוכה הם החלו להיות מותקפים על ידי אורקים ודרקונים-קרים, אשר הרגו את המלך דאין הראשון ואת פרור, בנו הצעיר ביותר. לכן הגמדאים החליטו לעזוב את ההרים האפורים. בנו הבכור ויורשו של דאין הראשון היה ת'רור, והוא הוביל את אנשיו חזרה לארבור וייסד אותה מחדש. אולם אחיו הצעיר גרור פרש מהדרך עם רבים מבני-העם ופנה לכיוון מזרח הארץ התיכונה. כך הגיע לבסוף לגבעות הברזל, אשר שוכנות בצפון-מזרח הארץ, ורק ישימון ריק מפריד ביניהן לבין ההר הבודד. בגבעות הברזל הם הקימו את ממלכתם האחרונה, וכנראה גם היא הייתה עשירה ומפוארת. הגבעות הללו נודעו בעושר בברזל, והגמדאים הקימו שם מיכרות רבים. לאחר מות גרור, נשא את הכתר נכדו, דאין השני (רגל-ברזל). והוא היה מי שקיבל את הקריאה לעזרה מהמלך ת'ורין ושנים-עשר הגמדאים שיצאו איתו למסע. על-כן, הוא הוביל צבא גדול מגבעות הברזל לארבור, ששם התנהלה מלחמת חמשת-הצבאות. עם מות ת'ורין, נהפכו דאין וצאצאיו למלכי ממלכות עם-דורין.

דייל

פשר השם הוא כנראה "עמק קטן", באנגלית עתיקה. לא ברור מתי נוסדה ממלכה זו, אבל אפשר שהיא קמה בתחילת העידן השני ולכן היא נחשבת לעתיקה מאוד בקרב האדם. מיסדיה היו מעטים מאנשי האדין, בני-האדם רעי-העלפים, אשר לא חפצו לעקור לארץ נומנור כאשר זו ניתנה לאדין כמתנה מהאלים. מכאן שאנשי דייל קרובים בדמם לדונאדין שניצלו מנומנור בסוף העידן השני והקימו את ארנור וגונדור. אם-כן, דייל עתיקה משתי הממלכות ההן בשנים רבות, ומיקומה נמצא ממזרח להרי האובך וליער גרינווד, בצפון הרחוק. אנשיה יצרו לעצמם תרבות משלהם, וככל הנראה שפה השונה מלשון ניצולי נומנור; הם נודעו כחזקים ועשויים ללא חת. דייל נמצאת לרגלי ארבור, ההר הבודד של הגמדאים. היחסים בין בני-האדם של דיל לבין גמדאי ההר הבודד היו יחסי רעות גדולים, והם נהגו לסחור אחד עם השני. עם זאת, אנשי דיל היו גם ביחסים לא רעים עם עלפי הסילבן של יער-אופל וגם עמם סחרו ביין. בשנת 2770 לעידן השלישי הושמדה דייל על ידי סמוג, הדרקון האדום. ניצוליה נמלטו עם כיוון זרם הנהר "מהיר-זרם" (קלדווין) ושכנו מאז בבתים שבנו על כלונסאות מעל האגם. העיירה נקרא בשם אסגרות'. שושלת המלכים איבדה את מעמדה ובמקומה נבחרו מנהיגים פשוטים יותר. במלחמת חמשת-הצבאות שלקראת סוף העידן השלישי, סמוג נהרג על ידי בארד הקשת, צאצא לשושלת המלכים העתיקה של דייל. אז הוכתר למלך ראשון על אסגרות' ועל דייל, שהוקמה מחדש. באותה עת גם יצא צבא גדול מדייל למלחמת חמשת הצבאות. במלחמת הטבעת שבסוף העידן השלישי, הותקפה דייל על ידי צבא אנשי המזרח שהטילו מצור על אנשי דייל, ואלה מצאו מקלט בהר הבודד של הגמדאים. עם מיגורו של סאורון, פרצו הגמדאים ואנשי דייל את המצור של אנשי-המזרח וניצחו לבסוף. דייל התחזקה מאז מאוד והתעשרה מהסחר עם הגמדאים. בתחתית האגם של אסגרות', נמצאות עד היום עצמותיו של סמוג עם הרבה אוצרות, אך אף אחד לא מעז להתקרב אליהם. בין אנשי דייל ואנשי גונדור וארנור קיימים יחסי ידידות חמים וקרובים מאוד.

רוהן

בתחילה, היו אנשיה עם נודד, ממוצא הבית השלישי של האדין, בני-האדם רעי העלפים, של העידן הראשון. הבית השלישי היה בית הדור, שאנשיו נודעו כזהובי-שיער ובהירים, בשונה מהשאר. בתחילת העידן השני הם היו מבין אותם מעטים שלא עקרו לארץ נומנור, והעדיפו להישאר בארץ התיכונה ולחפש מקום להתיישבות. הם התיישבו באזורים רבים ונדדו כאשר מספרם היה גדול מדי במקום מסוים, עד שלבסוף התיישבו בחבל ארץ ליד הנהר הגדול אנדוין ומצפון להרי האובך. לאחר שגירשו ממנה את האורקים שחיו בה, קראו את שמה ואת שמם אאותאוד, בלשונם ארץ או עם הסוסים ובה חיו מאז למשך שנים רבות. בני-עם זה הרבו לאלף סוסים מגזע מיוחד, שנודע לימים כחזק, נאה וגא מאוד. בשנת 2510 לעידן השלישי הותקפה ממלכת גונדור על ידי אנשי המזרח ועל ידי אורקים מהרי האובך. אז ביקש קיריון עוצר גונדור, עזרה מאאורל, מלך האאותאוד. אאורל אכן הגיע עם צבא פרשים ולחם לצד ממלכת גונדור. כאות הוקרה וברית, העניק קיריון לאאורל שטח רחב מאוד, חבל ארץ פורה צפוני לגונדור בשם קלנרד'ון, שבו יוכלו אנשי האאותאוד לשכון. רוהן, "ארץ הסוסים", היה שמה של הארץ ההיא, בגלל תרבותם של האאותאוד שנקראו מאז רוהירים, עם הסוסים בסינדארין. אף שהייתה בת-ברית וידידה קרובה לגונדור, היה לה מלך משלה. בירת רוהן היא אדורס, אשר למרגלות ההרים הלבנים, ובה נמצא מדוסלד, היכל הזהב של המלך. הסוסים היו סמלה, והיא נודעה בפרשיה ובסוסיה המפוארים, והרוהירים האמינו שבמה (אורומה, הולא הצייד) הוא שהביא אותם מהיבשת שמעבר לים. העלמה אאווין, אחיינית מלך רוהן, הרגה את המלך-המכשף, אדון הנאזגול, ואת בהמתו המכונפת.

הרד

נמצאה בדרום הרחוק, ממזרח לממלכת גונדור. משמעות שמה היא "הדרום". שוכניה במוצאם היו מאנשי-הפרא הקדומים של העידן הראשון, אלה אשר בשונה מהאדין, נפלו תחת שלטונו של מלקור מורגות. במהלך העידן השני "אנשי הפרא", שבאו מהמזרח הרחוק, התחלקו לעמים שונים, ומהם היה העם אשר התיישב דרומית לארץ מורדור. ארץ זו הייתה הרד, ושוכניה הם ההרדרים. לימים הם נעשו אויבים מושבעים של ממלכת גונדור, ובני-ברית לארץ רון ולצבאות סאורון שבמורדור. שוכניה נחלקים לשבטים שונים, כאשר רבים מהם הם "האנשים כהי-העור". אחד הדברים הנודעים ביותר של תרבות ארץ הרד הוא מפלצות-הענק הנקראות אוליפאונט בלשון בני-האדם שממערב להרי-האובך. מפלצות ענק אלו דורסות כל מה שעומד בדרכם וההרדרים נהגו להקים על גבן מגדלים ולירות מהם חצים על אויביהם. שמם של המפלצות בלשון הרדרין הוא מומאקיל (מומאק ביחיד).

דוּנלנד (ארץ דוּן)

לא ברור מתי נוסדה, אך ייתכן כי היה זה בתקופת ימי-האופל של העידן השני. שוכניה במוצאם הם מאנשי-הפרא אשר באו מארץ רוּן שבמזרח, אלה אשר התדרדרו לאופל עוד בעידן הראשון. הרבה מאנשי הפרא חיו על הרי האובך, ובימי האופל רבים מהם היגרו לדרום הרי האובך, ומערבית להם. אלה שנותרו על הגבעות היו לימים העם שהפר את שבועתו ליסילדור ונהפך למת-חי, אך אלה שירדו לדרום-מערב הרי האובך, מזרחית לארץ ארנור, היו שודדים ואנשי-זדון ובני-ברית לסאורון. ארצם נקראה דונלנד, "הארץ החומה", על שם גוון שיערם של אנשיה, והם נקראו על שמה, אנשי דוּן. בימי איסנגרד, רבים מאנשיה שיתפו פעולה עם סרומן הקוסם הלבן. מלבד תרבותם הפראית והזדונית, הם היו אויבים מושבעים לאנשי רוהן.

אומבר

שוכנת דרומית למורדור והרד. היא  נוסדה כנראה בעידן השני, על ידי נומנורים רבים שעזבו את נומנור והצטרפו לסאורון, כי חששו מפניו.
אלה נקראו "נומנורים שחורים" או אנשי אומבר. היה להם נמל משלהם וצבא, והם שנאו את ממלכות ארנור וגונדור כאויבים גדולים, ואף לחמו נגדם כחלק מצבאות מורדור. הידוע ביותר מקרב הללו הוא "פי סאורון", קצין הצריח שאפילו הוא עצמו שכח את שמו האמיתי, והיה אחד המשרתים הנודעים והמתועבים ביותר של סאורון. לבסוף נהרסה אומבר לגמרי והייתה תחת שליטת גונדור. מעטים מאנשיה החליטו "להמיר" את מוצאם ולשוב להיות בין הדונאדין של גונדור, וכל השאר התערבבו בין אנשי הפרא, או שוכני הרד המנוצחים.

רוּן

אחת הארצות העתיקות ביותר בארץ התיכונה. פשר שמה בלשון העלפים הוא "המזרח". היא אכן נמצאת במזרח, מעבר לגבעות הברזל, ממלכת מורדור וארץ הרד. ידוע שלפני עידנים רבים חיו קרוב לשם העלפים הראשונים, וביניהם האברי, העלפים הסרבנים, שנותרו ליד האגם קוויוינן שהדרך אליו אבדה מכבר. ידוע בנוסף, שארבעה מבין שבעת העמים של הגמדאים חיים שם עד היום, וייתכן כי הם בני-ברית לסאורון. לאחר התעוררות גזע בני-האדם הראשונים בארץ הילדוריין שבמזרח הרחוק והלא נודע, החלו רבים מהם לנדוד למערב הארץ התיכונה, ומהם שהגיעו עד למחוזות אריאדור ובלריאנד בעידן הראשון. אבל היו שעצרו באמצע המסע בארץ זו והתיישבו בה. אלה נקראו "אנשי המזרח", והם נחלקו לשבטים ועמים שונים. גם בני-האדם השחורים נכללו ביניהם. בעידן הראשון מורגות הצליח לדרדרם לזדון, כך שברבים מהם הושרשה השנאה לעלפים ולרעי-העלפים ונהפכה לחלק בלתי-נפרד מהם. הם כונו גם "אנשי האפילה". במהלך העידן השלישי ביקרו ברון שלושה קוסמים ממסדר האיסטרי: סרומן הלבן, ואלטר ופלנדו הכחולים. אך בעוד שסרומן שב לאריאדור, אלטר ופלנדו נותרו ברון וכמעט דבר לא נודע לגביהם, מלבד שהם העניקו לאנשי רון ידע רב על הכישוף והנסתר. אנשי המזרח היו בני-ברית לאנשי הרד, וכבני-ברית לממשלת סאורון שלחו צבאות רבים בעת מלחמת הטבעת. אנשי דייל היו אויביהם השנואים ביותר, ככל הנראה. קאהמול, איש המזרח, היה אחד מאותם בני-אדם אדירים שקיבלו לידיהם טבעת-כוח בעידן השני ונהפכו לתשע רפאי-הטבעת, והוא היה השני מביניהם בכוחו וברגישותו לנוכחות הטבעת-האחת, אחרי המלך-המכשף.

אוטומנו

משמעות השם היא "העמוק האדיר", המתכוון בסופו של דבר למושג "העולם התחתון". היה זה המקום הראשון שבו השליטה את עצמה ממשלת האופל. מקום זה נבנה בעידנים קדומים מאוד, בטרם ניעור גזע האלפים, בצפון-מזרח הארץ התיכונה. היה זה מלקור מורגות, שורש הרוע, אשר הקים אותה כמצודה אדירה מעל ומחתחת לאדמה, עם אולמות ומרתפים גדולים. אפשר שאיתו ביחד היו עוד מיאר רבים שהתדרדרו לאופל על ידיו. אוטומנו נחרבה מספר שנים לאחר התעוררות האלפים, על ידי צבאות הולאר של המערב.

אנגבנד

במקור עיר גמדים שנחרבה, הייתה מרכז חשוב עד לבא סאורון."כלא-הברזל"; צירוף המילים ביחד משמש גם באופן כללי כ-"גיהנום" ותופת בלשון העלפים. מצודה אדירה זו נבנתה במקביל לאוטומנו, בצפון-מערב הארץ התיכונה, על ידי מלקור מורגות ומשרתיו. סאורון, שהיה הגדול במשרתיו, מונה להיות האחראי על אנגבנד, ששימשה בעיקר כמחסן לנשק, וייתכן שבה טופח גזע האורקים והגובלינים מאותם אלפים שנלקחו בשבי בידי מלקור, עונו והושחתו. אנגבנד גם נפלה במלחמת הולאר, אבל יסודותיה נותרו במעמקי האדמה, ורבים ממשרתי מלקור הסתתרו ושרדו שמה, ביניהם הבלרוגים. בשובו לארץ התיכונה, לאחר בערך שלושה עידנים של מאסר בארץ האלים, מלקור שיקם את אנגבנד וחידש את שלטונו שם, והיה למלך ואל הנושא את כתר הברזל אשר בו שובצו שלושת הסילמרילים של פאנור. הוא הפך אותה לאיומה יותר, והקים על הריה המחודדים ועל מצוקיה הנוראים את תנגורודרים, "צריחי הדיכוי" השחורים שפלטו עשן וזיהום ויצרו עננים כהים מעל אנגבנד. צריחים אלה היו הסמל של אנגבנד ואלה אשר ראו אותם ממרחקים נמלאו אימה ויאוש. אנגבנד הושמדה עם סוף העידן הראשון, במלחמת החרון, לאחר שאנקלגון, הדרקון השחור של מלקור, התרסק על הצריחים השחורים ומחץ את כל המצודה.

מורדור

"הארץ השחורה"; והיא מכונה גם "ממלכת הצללים". עם סיום העידן הראשון והשמדת אנגבנד, נמלט סאורון, גדול משרתיו של מלקור, מן ההרס ונותר בארץ התיכונה בזהות שקרית של אל טהור וטוב. הוא ידע שכדי לממש את שלטון האופל שהחל אדונו יש להקים ארץ חדשה ורחוקה, שבה יוכל לתכנן את מהלכיו בחשאי וללא הפרעות – זו תהיה הכתובת שאליה יפנו כל יצירי-הזדון. לכן, חיפש סאורון ארץ מוקפת בהרים כחומה. לאחר בערך אלף שנה לעידן השני, מצא סאורון ארץ כזו מדרום לאריאדור, במזרח הרחוק שלה. ארץ ריבועית המוקפת בהרים גבוהים, ובתוכה הר געש אדיר ופעיל ובלבה ימה. הוא קרא את שמה מורדור, והחל להקים מעוז שטני ולו צריח גבוה. היה זה ברד-דור, "צריח האופל". בניית הצריח נמשכה שש מאות שנים. אורקים החלו להתיישב בארץ הזו, ואנשי המזרח ושוכני הרד באו עמה בברית. בהר הגעש שלה, שעליו שלט סאורון, הוא חישל את הטבעת האחת שלו. לכן נקרא הר זה בשם אורודרוין, "הר הדין". כאשר נלקח סאורון אל נומנור, הנאזגול משלו לפי-שעה במורדור. בשובו לארצו, חידש את ממשלתו ויצא למלחמות קשות עד שהובס בשנית. במלחמת הברית-האחרונה, ברד-דור נפל על ידי צבאות גיל-גלד וצבאות אלנדיל, אך יסודותיו נותרו. מורדור נפלה תחת שלטון גונדור.אבל כאשר נחלשה, הנאזגול שוב משלו בה ביד חזקה, בעוד שסאורון שוכן ביער-אופל. לאחר שגורש משם, שב חזרה אל מורדור והחל ליצור צבאות אדירים של אורקים, טרולים, בני-אדם וכו'. ברד-דור הוקם מחדש, וצלמו של סאורון, כעין חתולית, ענקית ובוערת, נישא על פסגתו; העין האדומה הייתה סמל מורדור. במלחמת הטבעת מוגר סאורון לגמרי, ברד-דור נחרב עד ליסוד, וארץ מורדור הושמדה סופית.

אנגמאר

אנגמאר, "בית-הברזל", היא ממלכתו של המלך המכשף (אדון רפאי הטבעת, שהוא כמו השאר בן-אדם במקורו) אשר שכנה באזור הצפוני להרי האובך, אריאדור.
הוקמה בשנת 1300 לעידן השלישי בארץ התיכונה, ונשלטה בידי מנהיג הנאזגול, רפאי הטבעת של סאורון, ובירתה הייתה קרן-דוּם. רוב אוכלסיותה הורכבה מאורקים, אנשי-פרא, וענקי גבעות ובמשך 700 שנה יצאה להתקפות ממושכות כנגד ממלכת הדונאדין באריאדור, ארנור, גרמה לה לנזק רב ואפילו הרגה את מלכה, המלך ארגלב השני בהתקפה מצד רודהאור (שנשלטה בעקיפין בידי אנגמאר) עד אשר מוטטה ארנור לגמרי בשנת 1974 לעידן השלישי. אנגמאר נהרסה לגמרי בשנת 1975 לעידן השלישי בידי התקפה משולבת של אנשי גונדור ועלפי ריבנדל כנגד הממלכה בקרב העיר פורנוסט. מנהיגה, לורד רפאי הטבעת, ברח מהקרב, ושם ניבא גלורפינדל, העלף-השר של ריבנדל, כי המלך-המכשף לא ימות בידי גבר ילוד-אישה.