מרלין אוטי

רקע

אוטי נולדה בעיירה פונדסייד בג'מייקה. רביעית מ-7 אחים ואחיות, קיבלה את ההשראה לרוץ מבן ארצה דון קווארי, לאחר שהאזינה לשידור הרדיו שתיאר את זכייתו במדליית הזהב בריצת ה-200 מטר במשחקים האולימפיים של מונטריאול 1976. אוטי החלה להתאמן ובתוך זמן קצר קטפה תארים רבים בתחרויות אזוריות. ההישג המשמעותי הראשון שלה היה בשנת 1979, לאחר שזכתה במדליית הארד בריצת ה-200 מטר במשחקים הפאן-אמריקאים. עבור אוטי הייתה זו ההופעה הרשמית הראשונה בתחרות בינלאומית.
בשנת 1979 החלה אוטי ללמוד באוניברסיטת נברסקה שבארצות הברית. בתקופה זו החל לדרוך כוכבה של האתלטית. בתקופת הלימודים (1979-1982) זכתה אוטי 25 פעמים בתואר All American. היא זכתה 7 פעמים בתוארי האולמות ובמספר דומה של תארים בתחרויות המסלול. בשנת 1982 החזיקה ב-9 מתוך עשרת הזמנים המהירים ביותר בעולם בריצת 300 יארד.
בשנת 1980 זכתה אוטי לראשונה בתואר "אשת הספורט של השנה" בג'מייקה. הישג ששוחזר על ידיה 11 פעמים נוספות במרוצת השנים שלאחר מכן. בשנת 1984 סיימה את לימודיה האוניברסיטאיים והוסמכה כבעלת תואר ראשון באמנות. באותה שנה נישאה לאתלט האמריקאי נתנאל (נט) פייג' (ממנו התגרשה שנים לאחר מכן).

שיא הקריירה

מרלין אוטי נחשבת כאתלטית המצליחה ביותר בתולדות האתלטיקה הקלה העולמית. אין עוד אתלטית שמתקרבת למספר המדליות העצום אותו צברה אוטי במרוצת למעלה משני עשורים בזירה הבינלאומית הגבוהה ביותר (משחקים אולימפיים, אליפויות עולם). אוטי צברה 46 מדליות באירועים הגדולים ביותר של האתלטיקה הקלה העולמית. היא השתתפה עד כה ב-7 משחקים אולימפיים. 6 פעמים היא ייצגה את מולדתה ג'מייקה, ואילו פעם אחת היא ייצגה את מדינתה החדשה סלובניה, לאחר שהתאזרחה שם בשנת 2002. אוטי זכתה עד כה ב-8 מדליות אולימפיות (יותר מכל אתלטית אחרת) אולם אף לא אחת מהן מזהב, ב-14 מדליות באליפויות העולם באצטדיון (יותר מכל אתלט גבר או אישה בהיסטוריה של האתלטיקה) ו- 6 מדליות באליפויות עולם באולמות. סך-הכל 28 מדליות במפעלים הבכירים ביותר של האתלטיקה הקלה הבינלאומית. בנוסף, זכתה במדליות רבות נוספות (18) בתחרויות בינלאומיות כגון המשחקים הפאן-אמריקאיים, המשחקים הקריביים, משחקי חבר העמים ובתחרויות נוספות.

המפסידנית הנצחית

למרות שלל המדליות חסר התקדים, נדבקה לאוטי תווית "המפסידנית הנצחית". הסיבה לכך נעוצה בעובדה שאוטי שתמיד ידעה להיות ברגעים הגדולים ביותר, להיראות נפלא בסיבובים המוקדמים - ולהפסיד בריצות הגמר שאותן סיימה במרבית המקרים במקום השלישי. אכזרית מכולן הייתה עבורה ריצת הגמר ל-100 מטר באליפות העולם בשטוטגרט ב-1993. אוטי הפסידה על חודה של אלפית השנייה לאמריקאית גייל דיברס (לשתיהן אגב נקבע זמן זהה של 10.82 שניות). לוח התוצאות באצטדיון בישר כי דיברס ניצחה בתוצאה של 10.81 שניות, אולם ערעור של המשלחת הג'מייקנית שלח את אנשי חדר הבקרה לפענוח נוסף של סרט הצילום. דקות רבות של מתח עברו על אוטי בעוד אנשי הפוטו-פיניש מנסים לפענח מי מהשתיים חצתה ראשונה את קו הגמר. בסופו של דבר נקבע לשתיים זמן זהה. מדליית הזהב חמקה לאוטי על חודו של ס"מ בודד. בטקס הענקת המדליות זכתה אוטי למחיאות כפיים במשך שתי דקות ברציפות.
כמה ימים לאחר מכן זכתה אוטי לראשונה בחייה במדליית זהב אישית באליפות העולם. היא ניצחה על חודן של שתי מאיות השנייה בתוצאה של 21.98 שניות, את האמריקאית גוון טורנס. את ההישג הזה היא שחזרה באליפות העולם שהתקיימה בגטבורג, שוודיה שנתיים לאחר מכן. בריצת הגמר ל-200 מטר, חצתה אלופת ה-100 טורנס את קו הגמר ראשונה אולם מצלמות הטלוויזיה קלטו את דריכתה על הקו המפריד בין השבילים וטורנס נפסלה. אוטי שהגיעה שנייה בריצה קודמה למקום הראשון ובכך הגנה על תוארה העולמי לאחר שניצחה את אירינה פריבלובה מרוסיה. לשתיהן נקבע זמן זהה של 22.12 שניות. בריצת ה-100 באותה אליפות היא סיימה במקום השני.

לקראת בייג'ינג

ב 22 ביולי 2008 נסתם הגולל עבור השתתפותה של אוטי בת ה-48 משחקיים האולימפיים בבייג'ינג. בתחרות הקריטריון האחרונה, פיספסה ב-28 מאיות את הרף, שהיה שולח אותה לאולימפיאדה כאשר קבעה 11.70.
בכך נחסמה סופית אפשרותה לזכות במדליית זהב אולימפית, וכן להיות לאצנית הראשונה בהיסטוריה שמשתתפת בשמונה משחקים אולימפיים.
בדיון שנערך בבית משפט ב-5 באוקטובר 2007, הודתה האתלטית האמריקאית מריון ג'ונס כי השתמשה בסמים אסורים בין 1999 ל-2001, ובכלל זה גם כאשר ניצחה בריצה ל-100 מטרים באולימפיאדת סידני, שם דורגה אוטי במקום הרביעי.
בעקבות כך, נשללו מג'ונס כל המדליות וההישגים בהם זכתה באולימפיאדת סידני, ואילו אוטי קודמה למקום השלישי באותה הריצה, כאשר מוענקת לה אחר כבוד מדליית הארד.