google/wiki40b huggingface dataset:
זאב שרתוק

זאב שֶרְתוֹק (צֶ'רְטוֹק) (תרל"ז, 1877 – י"א בטבת תש"ט, 12 בינואר 1949) היה מאנשי העלייה השנייה ומראשוני תל אביב.

ביוגרפיה

זאב ולדימיר (וולודיה) שרתוק נולד בעיירה פינסק שבפלך מינסק, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), ליהודה לייב ויהודית, בת דב קוסובסקי. קיבל חינוך מסורתי וכללי. התיישב בחרסון, שם עסק בפעילות ציונית. נישא לחנה (אנה), בת בוריס רזניקוב מחרסון.
בשנת 1906 עלה לארץ ישראל, יחד עם אחיו יעקב שרתוק, אחותו גוטה, בעלה ברוך קטינסקי ומשפחותיהם. עם הגיעם לארץ התגוררו בשכונת עג'מי ביפו. כעבור זמן התיישבו שלוש המשפחות לבית שרתוק בכפר עין סיניא הסמוך לרמאללה. מטרתן הייתה לייסד התיישבות עברית, אך הן נותרו מתיישבים יהודים בודדים באזור. בשנת 1908 עזבו שלוש המשפחות את עין סיניא אל ירושלים, וכעבור זמן קצר עבר עם אחיו, אחותו ומשפחותיהם לתל אביב והיה מהמשתכנים הראשונים בשכונת אחוזת בית. 

יחד עם אחיו יעקב שרתוק הם בנו את ביתם בשדרות רוטשילד 23 בתל אביב (כיום מוזיאון ההגנה). עסק בגאולת קרקעות, והיה מגואלי אדמות חולון ושכונת נווה שאנן. הקים חברה לקבלנות בניין בשם "השחר" יחד עם גיסו ברוך קטינסקי, יחזקאל דנין ומרדכי מקוב מרחובות. החברה התקיימה עד שנת 1926. יזם את הקמת אגודת "אחדות" ביפו במטרה לקרב בין בני הנוער הספרדי והאשכנזי. פרסם מאמרים כלכליים בעיתונות. 
היה נשוי לחנה לבית רזניקוב ולהם היה בן אחד בשם דב (דיקה) שרתוק שנולד בשנת 1909.
בשנות ה-40 נשא בנם דב לאישה את שרה יבלסון, בתם של צבי וחוה יבלסון, מראשוני העלייה השלישית שהחזיקו מסעדה ברחוב הרצל.
נפטר בתל אביב בשנת 1949, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.
יחזקאל חזום

קריירה

חזום נולד בעיראק ובגיל צעיר עלה לישראל עם משפחתו, גדל ביפו והחל לשחק כדורגל בגיל תשע במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. כשהיה בן 17 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, וערך את הופעת הבכורה שלו בדרבי נגד מכבי תל אביב. ב-20 ביוני 1964 הבקיע את שער הבכורה שלו בהפועל תל אביב, במשחק מול מכבי פתח תקווה.
בעונת 1965/1966, תחת הדרכתו של המאמן דוביד שווייצר, זכה חזום עם הפועל תל אביב באליפות, לצידם של שייע פייגנבוים, דוד פרימו, שבי בן ברוך ודני בורסוק, בני דורו, וגדעון טיש הוותיק. חזום הצעיר כבש 7 שערי ליגה בעונה זו, כולל צמד בניצחון 3–2 על מכבי פתח תקווה במחזור ה-23. בעונה שלאחר מכן זכה חזום עם הקבוצה באליפות אסיה לקבוצות, אף על פי שנפצע כחודש לפני משחק הגמר ולא שותף בו.
בעונת 1968/1969, תחת הדרכתו של רחביה רוזנבוים, זכה עם הקבוצה באליפות נוספת, כשלצידו מככבים קיקו רחמינוביץ', שים בן יהונתן, ג'ורג' בורבה ורוני קלדרון. בעונה זו כבש חזום 8 שערים. בעונה שלאחר מכן כבש צמד כשהפועל תל אביב שיחזרה את הניצחון הגבוה ביותר שלה בליגה, 8–0 מול הפועל באר שבע. ב-1970 שוב העפילה הפועל תל אביב לגמר אליפות אסיה, והפעם חזום פתח בהרכב הקבוצה במשחק הגמר מול טאג' קלאב האיראנית, ואף כבש שער יתרון לזכות הפועל תל אביב, אך לבסוף ניצחו האיראנים 1–2. בשנת 1972 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה אחרי ניצחון 1–0 על הפועל ירושלים במשחק הגמר. חזום כבש 3 שערים במשחקי הגביע באותה עונה, כולל שער בחצי הגמר מול מכבי חיפה.
חזום שיחק בהפועל תל אביב עד שנת 1977, ובסך הכל הופיע ב-324 משחקי ליגה במדי הקבוצה. חזום הוא סגן מלך השערים של הפועל תל אביב בכל הזמנים, שני רק לשייע פייגנבוים, עם 97 שערים בליגה ובסך הכל 135 שערים בכל המסגרות. לאחר שעזב את הקבוצה שימש כמאמן-שחקן במספר קבוצות בליגות הנמוכות, ולאחר מכן גם שימש למשך עונה אחת כעוזרו של מאמן הפועל תל אביב דוביד שוויצר.

נבחרת ישראל

לזכותו של חזום 9 הופעות במדי נבחרת ישראל. ב-10 בנובמבר 1965 הופיע לראשונה במדי הנבחרת, במשחק מול נבחרת בלגיה באצטדיון רמת גן, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1966. חזום היה גם בסגל נבחרת ישראל למונדיאל 1970, בפעם היחידה בה העפילה הנבחרת לטורניר. ב-26 במאי 1973 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק מול נבחרת יפן בסיאול, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1974.
בסאראב השני

בסאראב השני, הידוע לפעמים כ"בסאראב ווייבוד" (נפטר ב - 1458), היה וויווד (שליט) של ולאכיה. הוא שלט ב-1443-1442.
בסאראב היה בנו של השליט לשעבר דן השני, ושלטונו התקיים בין שלטון מירצ'ה השני לבין חזרתו לכס המלכות של אביו של מירצ'ה, ולאד דראקול. 
מירצ'ה השני עלה לשלטון בשנת 1442, כשוולאד דראקול זומן לחצר העות'מאנית לשם משא ומתן על התמיכה העות'מאנית, תמיכה לה היה זקוק כדי להגן על שלטונו מפני יאנוש הוניאדי, הוויווד של טרנסילבניה. אולם הסולטאן עצר וכלא אותו במבצר בגליפולי

בעקבות הקרב של סנטימברו בשנת 1442, יאנוש הוניאדי נכנס בכוח לוולאכיה, מירצ'ה השני הודח מהשלטון על ידי צבאו של הוניאדי, ונאלץ לברוח. הוניאדי העלה לשלטון בוולאכיה את בסאראב השני.

עם זאת, החזיק בסאראב השני את השלטון רק זמן קצר (מאוגוסט 1442 ועד הסתיו של שנת 1443), ואיבד אותו בתוך שנה לוולאד דראקול, ששוחרר מן הכלא וחזר בתמיכת הסולטאן.
בסאראב השני נמלט לטרנסילבניה, ובשנת 1458 הוזכר שוב על ידי הסקסונים בטרנסילבניה כטוען לכתר וולאכיה נגד ולאד המשפד.
היידי ריינג'

ביוגרפיה

ב-1997 ניסתה ריינג' להצטרף ללהקה Scooch, אך נדחתה כי הייתה צעירה מדי. במקום זאת, היא הצטרפה ב-1998 ללהקת אטומיק קיטן יחד עם ליז מקלרנון וקרי קטונה. היא הקליטה רק מספר שירים עם הלהקה, והופיעה בגרסה המקורית של "Whole again". ב-1999 החליטה ריינג' לעזוב את הלהקה כי העדיפה מוזיקת רית'ם אנד בלוז במקום מוזיקת פופ שאפיינה את הלהקה; היא הוחלפה בנטשה המילטון.
באוגוסט 2001 ריינג' החליפה את שיבון דונהי מלהקת שוגבייבס לאחר עזיבתה. האלבום הראשון של ריינג' עם הלהקה היה "Angels with dirty faces", שהגיע למקום שני במצעד הבריטי, הצליח במכירות עד לאלבום פלטינה משולשת, והוא נחשב לאלבום הנמכר ביותר של הלהקה. ריינג' הוציאה עוד 5 אלבומים עם הלהקה, בהם שרה וגם כתבה שירים רבים.

חיים אישיים

ריינג' הייתה מאורסת לשדרן הרדיו והטלוויזיה דייב ברי, אך הם נפרדו ב-2011 לאחר 8 שנות זוגיות. היא נישאה לאלכס פרטקיס האיטלקי ב-2016.
כנסיית סן זכריה

היסטוריה

הכנסייה הראשונה באתר זה נבנתה על ידי הדוג'ה גוסטיניאנו פרטיצ'אקו במאה התשיעית. תשעה דוג'ים נקברו בקריפטה של הכנסייה.
הכנסייה נבנתה מחדש בשנות ה-70 של המאה ה-12 בסגנון אדריכלות רומנסקית בתקופה זו נבנה גם הקמפנילייה (מגדל הפעמונים) של הכנסייה.
הכנסייה הנוכחית נבנתה בסגנון המשלב בין הסגנון הגותי והרנסאנס בין השנים 1444 ו-1515. אדריכל הכנסייה היה אנטוניו גאמבלו, אולם את חזית הכנסייה בנה מאורו קודוסי.
בסמוך לכנסייה ניצב מנזר בנדיקטיני, אשר בו נערך מדי שנה, בחג הפסחא טקס בנוכחות הדוג'ה (דוכס העיר). מסורת זו החלה במאה ה-12 לאחר שהנזירים תרמו שטחי אדמה לצורך הרחבת כיכר סן מרקו, ונמשכה עד סיום שלטונם של הדוג'ים בוונציה (במאה ה-18).

תיאור הכנסייה

הכנסייה בנויה בסגנון של בזיליקה, כאשר במרכז הכנסייה אפסיס וסביבו אמבולטוריום מואר בחלונות גותיים מארכים. קירות הכנסייה מעוטרים בציורים של טינטורטו, אנגלו טרוויסאני, ג'וזפה סאלביאטי, ג'ובאני בליני, אנטוני בלדסרה, ג'ובני דומניקו טיפולו, פלמה האב וואן אייק.
בקיר הכנסייה הדרומי מוצגת גופתו של זכריה הקדוש. 
בקריפטה של הכנסייה קבור האמן אלסנדרו ויטוריה.
חראם

חַראם (ערבית: حَرَام‎ ) הוא מושג בפיקה, אשר מקורו בשפה הערבית, ומשמעותו היא "אסור".
לעיתים זה מדבר על דבר מה מקודש אשר לאנשים מסוימים, כמו למשל אלו אשר לא נמצאים במצב של טהרה, לגשת אליו. במובן היותר רחב, מדובר על מעשים שאסור לעשות מבחינה הלכתית.
מעשים אשר נכנסים תחת ההגדרה של "חראם" הם בדרך כלל מעשים אשר אסורים באופן ברור ומפורש בקוראן או בסונה.
פוסקי ההלכה באסלאם מגדירים את החראם כלהל: דבר מה אשר השריעה אסרה על עשייתו, ומצווה על ההימנעות ממנו באופן החלטי ומוחלט. עשייתו היא חטא, והימנעות זכה בגמול מאללה.

סוגים של חראם

להלן כמה דברים שנחשבים לחראם באסלאם:

עבודה זרה (شرك‎ )

הדבר שנמצא בראש רשימת המעשים שנמצאים תחת הקטגוריה של "חראם" הוא העבודה הזרה, שהיא עבודת כל דבר מלבד אללה.

לבוש

באסלאם, לבוש משי וענידת תכשיטים מזהב אסורים על הגבר, אך מותרים לאישה.
לבוש צמוד, אשר מבליט את צורת הגוף, אסור על האישה.

ירושה

אדם שמונע ירושה מאחד הילדים שלו, מבצע מעשה חראם.

זנות וניאוף

כל יחסי אישיות שאינם יחסי אישות בין גבר לאישה נשואים, אסורים בהחלט באסלאם, ונחשבים חראם.
גלבוע (רובה)

גלבוע הוא רובה סער ישראלי בקליבר 5.56 מ"מ מתוצרת חברת "סילבר שאדו", חברה המתמחה בייצור נשק קל. הרובה שייך למשפחת הרובים מסוג M16/AR-15/Colt M4 ומבוסס במבנה שלו על הרובה M4.
פיתוח סדרת רובי הסער "גלבוע", החל ב-2007 והדגם הראשון הושק ב-2011. מאז, ראתה הסדרה 15 דגמים שונים של הרובה, ביניהם גרסת קרבין, גרסאות 7.62x51, 7.62x39 NATO וגרסאות SMG בעלי קליבר של 5.56 NATO ו-9 מ"מ כל אחת. גרסאות ה-SMG הוצגו לראשונה בתערוכת יורוסאטורי 2012 בפריז.
לרובה גם גרסה בשם "גלבוע SNAKE" בעלת שני קנים המאפשרת ירי של שני כדורים במכת אש אחת. הרובה, שמו ותמונות נבחרות שלו בפעולה הוצגו לראשונה בתערוכת ישראל דיפנס 2013 שהתקיימה ביוני של אותה שנה.
הרובה עושה  שימוש בתחמושת סטנדרטית בקוטר 5.56 מ"מ.
גלבוע M43, רובה מבוסס פלטפורמת AR העושה שימוש במחסניות ותחמושת 39x7.62 מ"מ הנפוצה בקרב רובי הקלצ'ניקוב. הרובה נמצא בשימוש יחידות כוחות מיוחדים מארצות הברית, אנגליה, שווייץ, יוון, צ'כיה, איטליה, מלטה, פיליפינים, קזחסטן, אזרבייג'ן, אוגנדה, קניה ופרו. הרובה גם משמש חברות אבטחה רבות בישראל ובעולם. 
בנובמבר 2016 פורסם שחברת "סילבר שאדו" החלה לאחרונה בייצור רובה ה"גלבוע M43" בארצות הברית עם שותף מקומי.
מריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה

ביוגרפיה

מריה כריסטינה נולדה ב-7 בדצמבר 1770 בדרזדן, לקרל מסקסוניה, דוכס קורלנד ולפרנצישקה צורבין קרסינסקה, בתם של סטניסלב צורבין קרסינסקי ואניילה חומייסקה.
מריה כריסטינה חונכה בידי כמה מורים פרטיים ואומנות, והיא למדה פילוסופיה, גאוגרפיה, ספרות, מוזיקה, מחול, וכן למדה לדבר במספר שפות (גרמנית, איטלקית, צרפתית, פולנית ואנגלית).
ב-24 באוקטובר 1797 התחתנה מריה כריסטינה עם קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו, ממנו היו לה 2 ילדים. כעבור 3 שנים מהנישואים, מת בעלה קרלו אמנואלה בכלא הצרפתי, לשם נלקח אחרי כניעתו.
ב-1 בפברואר 1810 התחתנה מריה כריסטינה עם ז'ול מקסימיליאן דה מונטלאר, המרקיז השישי של רימון, ונסיך מונטלאר הראשון, ממנו נולדו לה 5 ילדים. בשנת 1824 קנה בעלה את ארמון וילהלמינברג על יד וינה ושיפץ אותו, ובשנת 1831 עלה בנה קרלו אלברטו לשלטון בממלכת סרדיניה. ב-24 בנובמבר 1851 מתה מריה כריסטינה בפריז, והיא בת 81 שנים.
יוהאן בוהין

קורות חייו

יוהאן למד בוטניקה באוניברסיטת טובינגן שבדרום גרמניה, תחת הדרכתו של לאונהארט פוקס. לאחר מכן עזב יחד עם קונרד גסנר לבזל שבשווייץ. שם החל יוהאן את לימודי הרפואה שלו, ולאחר מכן קיבל תואר פרופסור לרטוריקה בשנת 1566. ארבע שנים לאחר מכן, הוא הוזמן להיות רופאו האישי של הדוכס של נסיכות וירטמברג - פרדריק הראשון. הדוכס התגורר אז במונטבליה (כיום צרפת), שם נשאר יוהאן עד מותו.
יוהאן התמקד בעבודתו בתחום הבוטניקה, וחיבורו המרכזי 'Historia plantarum universalis' (תולדות צמחי העולם), שאסף את כל הידוע עד אז על בוטניקה, לא הושלמה עד מותו. חרף כך, החיבור פורסם ביוורדון שבשווייץ בשנת 1650. ספר זה נחשב לפלורה הבינלאומית הראשונה, וכולל תיאורים של 5,226 צמחים. 
בידיעותיו הרבות, יוהאן הזין גנים בוטניים אחדים, וגם הרבה לאסוף צמחים במהלך מסעותיו. 
הבוטנאי השוודי קארלוס לינאוס העניק את השם לסוג בוהיניה, לכבודם של האחים בוהין.
תופעת אוטהוף

תופעת אוטהוף (Uhthoff) היא התופעה בה התסמינים הנוירולוגים של טרשת נפוצה ומחלות דמיאלינטיביות אחרות מוחמרים בעת שטמפרטורת הגוף עולה עקב מזג האוויר, פעילות גופנית, חום, אמבטיה או סאונה. ייתכן שהחום פוגע בהולכה העצבית הפגועה מלכתחילה עקב אובדן המיאלין.   
התופעה תוארה לראשונה בשנת 1890 על ידי ווילאם אוטהוף ששם לב לכך שראייתם של חולים באופטיק נויריטיס ירדה בעת שביצעו פעילות גופנית. לאחר מכן התגלה כי עליית חום הגוף ולא הפעילות הגופנית עצמה היא שגורמת להחמרת התסמינים הנוירולוגים.
מקס אימלמן

שנותיו המוקדמות

מקס אימלמן נולד בדרזדן לאב תעשיין אשר מת בעוד אימלמן צעיר. אימלמן נותר עם אמו, ושמר איתה על קשר הדוק עד יום מותו. בשנת 1905 החל אימלמן ללמוד בבית ספר לצוערים בעיר הולדתו. בשנת 1911, עם סיום לימודיו, הוא הצטרף לגדוד מסילות ברזל כתת-קצין. במרס 1912 פרש אימלמן מהצבא כדי ללמוד הנדסת מכונות, וחזר לצבא עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. תחילה הוצב בגדוד מסילות ברזל כקצין מילואים, תוך המתנה למינוי. בנובמבר 1914 החל אימלמן בלימודי טיס, הוסמך כטייס והחל מפברואר 1915 הוצב בצפון צרפת. ב-3 ביוני 1915 נפגע מטוסו של אימלמן על ידי מטוס צרפתי, אך הוא הצליח להנחיתו בטריטוריה בשליטה גרמנית, ועל כך עוטר בצלב הברזל מדרגה שנייה.

טייס יירוט

בסוף יולי החל אימלמן להטיס גרסה מוקדמת של מטוס מדגם פוקר איינדקר, ובכך בעצם הפך לאחד מטייסי הקרב הראשונים, על אחד ממטוסי הקרב הייעודיים הראשונים. זמן קצר אחר כך, ב-1 באוגוסט, נרשמה לזכותו הפלת המטוס הראשונה. הטייס היריב, וויליאם רייד (Reid), שסבל מארבע פציעות בידו השמאלית ומנוע מטוסו שבת, נחת נחיתת אונס. אימלמן נחת לידו, שבה אותו והגיש לו עזרה ראשונה. בעבור קרב זה הוענק לאימלמן עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה. בספטמבר הפיל אימלמן עוד שלושה מטוסים. שתי הפלות נוספות בהמשך אותו חודש, לאחר שהופקד על הגנתה האווירית של ליל, הפכו אותו לאלוף ההפלות הגרמני הראשון (אלוף הפלות, באנגלית: Ace, נחשב מי שהפיל חמישה מטוסים או יותר). מכאן ואילך אימלמן ואוסוואלד בלקה הובילו לסירוגין את רשימת ההפלות של מטוסי אויב. ב-15 בדצמבר הפיל אימלמן את המטוס השביעי וב-12 בינואר 1916, את השמיני. באותו יום עצמו אימלמן ובלקה קיבלו את העיטור הגרמני הגבוה ביותר: פור לה מריט. עד ל-23 באפריל הפיל אימלמן עוד שישה מטוסים ובסך הכול, 14 (אחד יותר מבלקה באותו מועד). יומיים אחר כך מטוסו נפגע קשה בקרב עם שני מטוסים בריטיים, והוא נאלץ לנחות נחיתת אונס.

מותו

ב-18 ביוני הוביל אימלמן מבנה של ארבעה מטוסי פוקר לאיתור גף של שמונה מטוסים בריטיים. אלה חצו את קווי הגרמנים באזור אראס, למטרת סיור וצילום, עת נתקלו במבנה שהוביל אימלמן. בקרב שהתפתח נרשמה לזכות אימלמן הפלה בלתי מאושרת. בשעה 21:45 לחם אימלמן שנית ליד הכפר לנץ (Lentz). המטוס אשר נגדו לחם תחילה הופל, אך ההפלה נזקפה לבסוף לזכות טייס גרמני אחר. בהמשך הקרב הופל מטוסו של אימלמן על ידי מטוס בריטי נוסף, ואימלמן נהרג. הוא נקבר בעיר הולדתו דרזדן.
תומאס ברנהרד

ביוגרפיה

נולד בשנת 1931 בעיר הרלן שבמחוז לימבורג בהולנד לאם חד-הורית אוסטרית, אשר עבדה שם כעוזרת-בית. כשהיה בן שנה אמו שבה איתו לווינה ושם בילה את ימי ילדותו אצל סבו וסבתו מצד אמו. אמו נישאה ב-1936 ועברה להתגורר בעיר טראונשטיין שבבוואריה. הוא נשאר עם סבתו ועם סבו שהיה הסופר יוהנס פרמביכלר שב-1937 קיבל פרס מן המדינה בעבור הרומן "פילומנה אלנהוב". תומאס ברנהרד זכר לטובה כל ימיו תקופה זו של ילדותו בחברת סבו.
הוא למד בבית ספר יסודי בעיר זלצבורג בימי השלטון הנאצי באוסטריה. בגיל 8 צורף לנוער ההיטלראי, בגיל 10 נשלח למרכז חינוך של המפלגה הנאצית במדינת תורינגיה שבגרמניה.  לאחר המלחמה, ב-1947, בהיותו בן 16 שנה, הפסיק את לימודיו והפך לשוליה בחנות מכולת. ב-1949 חלה בשחפת ונכנס לבית מרפא לחולי ריאה, שם פגש בהדוויג סטאביאניצ'ק שהפכה לידידתו. סבו מת באותה שנה, ואמו - בשנה שלאחריה. ב-1951 השתחרר מבית המרפא, אך סבל כל ימיו מקוצר נשימה - מצב שהוא מתאר בכתביו.
ב-1952, בהמלצת ידיד של סבו, החל לכתוב מאמרים בעיתון בזלצבורג. אך מאמרים אלו גרמו לשערורייה, כי בהם תקף את הצביעות שבחיי העיר המבוססים על הדת ואת תושביה המסרבים להתנתק מן הערכים הנאציים. הוא למד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה בווינה ובאוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג.
ב-1962 כתב את הרומן הראשון שלו, "קיפאון", שזיכה אותו בפרסים רבים. אך ב-1968 פרצה שוב שערורייה בטקס קבלת פרס לספרות. אחרי שאמר "הכול מגוחך כשאנו חושבים על המוות" החל לתקוף את מוסדות המדינה, את התרבות האוסטרית ואת האוסטרים כ"אדישים לחיים". שר החינוך ואלה שארגנו את האירוע עזבו את האולם.
ב-1970 זכה מחזהו "בוריס" להצלחה רבה כאשר הוצג בתיאטרון הגרמני בהמבורג. באותה שנה קיבל את פרס ביכנר - הפרס לספרות החשוב ביותר בגרמניה המערבית. בשנה זו החל לכתוב את האוטוביוגרפיה שלו שיצאה לאור בחמישה כרכים בין 1975 ו-1982 ("המקור", "המרתף", "הקור", "הילד" ו"הנשימה").
ב-1988 הוצגו שני מחזותיו "הלדנפלאץ" (שמה של כיכר הגיבורים במרכז וינה שבה נאם היטלר לקול תשואות ההמון עם סיפוחה של אוסטריה לרייך השלישי חמישים שנה לפני כן) ו"ארוחת הצהרים הגרמנית". במחזות אלה הצביע על העובדה שהאוסטרים לא השתנו, תיאר את סבלם של היהודים הזוכרים את זוועות הנאציזם וכתב: "כיום יש בווינה יותר נאצים מאשר ב-1938".
תומאס ברנהרד כתב 23 ספרים, 18 מחזות, 5 קובצי שירה וכ-250 מאמרים. יצירותיו מושפעות מזיכרונות ימי ילדותו ונעוריו וממחלתו שממנה סבל כל ימיו. יש בהן מונולוגים המסבירים לקורא את השקפותיו, לעיתים קרובות באמצעות הצגת מקרים קונקרטיים. הוא מטיל ספק בערכם של מוסדות אוסטריים מכובדים כמו הבורגתיאטר (התיאטרון האוסטרי הלאומי בווינה).
ברנהרד נחשב למחזאי ולסופר פרובוקטיבי, אשר לא בחל בעיסוק בעברה של ארצו בתקופת הרייך השלישי. בשל כך עורר עליו את זעמו של הימין השמרני האוסטרי, וזכה באוסטריה לכינוי "Nestbeschmutzer", מילולית מי שמלכלך את קינו שלו, דהיינו מי שיורק לבאר ממנה הוא שותה. 
ב-1989 תומאס ברנהרד מת בביתו באולסדורף שבאוסטריה עילית שכיום משמש כמוזיאון. בצוואתו אסר על הצגת מחזותיו באוסטריה ועל פרסום ספריו (שעדיין לא יצאו לאור) במדינה זו במשך חמישים השנים הבאות, אך יורשיו לא קיימו את החלק הזה של הצוואה.
ברנהרד התגורר שנים ארוכות בווינה, שם נהג לפקוד כמעט מדי יום את בית הקפה ברוינרהוף. בבית הקפה תלוי כיום פורטרט של ברנהרד, המצביע על מקומו הקבוע של הסופר.
שבבי שיבולת שועל

שבבי שיבולת שועל או קמח שיבולת שועל (בלועזית: אואוטמיל) הם דגנים מסוג שיבולת שועל שנטחנו או נגרסו על מנת לשמש כמזון.
הדגנים משמשים הן באפיה והן מבושלים ומוגשים כדייסה בארוחת בוקר.
ערכם התזונתי של דגני שיבולת שועל גבוה, ומחקרים מראים כי הם אחד מחמשת המזונות הטובים ביותר להורדת הכולסטרול בדם, בשל הסיבים התזונתיים הרבים שבהם.

סקוטלנד

לאורך ההיסטוריה שימשה שיבולת השועל מזון מרכזי לעניי סקוטלנד. בשל האקלים הסקוטי, והחורף הקר, קשה לגדל חיטה בסקוטלנד, ולכן הדגן העיקרי שגודל בה היה שיבולת השועל. בעוד שאצילי ממלכת סקוטלנד אכלו חיטה שיובאה מאנגליה, עניי הממלכה אכלו בעיקר שיבולת שועל. באנגליה באותה עת שימשה שיבולת כמזון עבור סוסים, ולכן סמואל ג'ונסון במילון השפה האנגלית שכתב הגדיר שיבולת שועל כ:
דגן המשמש באנגליה למאכל סוסים, ובסקוטלנד למאכל בני אדם
שיטת הבישול הנפוצה של המאכל, הייתה טחינת שיבולת השועל לקמח דק, השרייתם לילה שלם במי מלח, ובישולם על חום נמוך במשך זמן קצר. נוסף על אכילת שיבולת השועל הטחונה כדייסה, נוהגים בסקוטלנד להכין ברוס - העשוי מקמח שיבולת שועל לא מבושל, המעורב בחמאה או שמנת; גרואל - דייסה העשוייה משיבולת שועל טחונה מעורבת במים קרים, ומיובשת; כמילוי לבשר, או כציפוי לגבינת קאבוק; כמרכיב בפודינג שחור, וכמרכיב עיקרי של ההאגיס - המאכל הלאומי של סקוטלנד.

סקנדינביה

דייסה העשוייה משבבי שיבולת שועל המבושלים במלח ומים רותחים (לעיתים בתוספת צימוקים) מהווה מרכיב מקובל בארוחת הבוקר המסורתית בארצות סקנדינביה. דיסה זו מוגשת לרוב עם חלב וריבה או רסק תפוחים, ולעיתים עם דבש או חמאה.

ארצות הברית

במדינת ורמונט שבארצות הברית, בשל מספר המתיישבים הרב שהגיעו מסקוטלנד למדינה זו, התפתחה מסורת של אכילת דייסת שיבולת שועל לארוחת בוקר.
דייסה זו העשוייה משבבי שיבולת שועל מושרית למשך לילה במים קרים עם מלח וסירופ מייפל, ומבושלת עם אגוז מוסקט, קינמון וזנגביל טחון.

ישראל

בהשפעת ארוחות הבוקר המסחריות בארצות הברית, הפכה דייסת שיבולת השועל לארוחת בוקר מוכרת גם בישראל (אף שמדובר במוצר פחות פופולרי מדגני הבוקר). המוצר מיובא מארצות הברית ולכן נפוץ השם המסחרי של החברה המייצרת "קווקר" כשמו המקובל של המוצר.
פאבל רוטמיסטרוב

קריירה מוקדמת

ב-1919 התגייס לצבא האדום. הוא השתתף במלחמת האזרחים ברוסיה, בדיכוי מרד קרונשטט ובמלחמה הפולנית -סובייטית.
ב-1928 החל ללמוד באקדמיה הצבאית על שם פרונזה במוסקבה. בשנים 1937–1940 שימש כמורה באקדמיה הצבאית הגבוהה במוסקבה. במאי 1941 מונה לראש מטה הקורפוס הממוכן ה-3.

מלחמת העולם השנייה

רוסטמירוב השתתף במבצע אורנוס שבו כותרה הארמייה השישית של הוורמאכט בקרב סטלינגרד.
ב-22 בפברואר 1943 התמנה למפקד ארמיית המשמר המשוריינת החמישית שהייתה כפופה לחזית הערבה בפיקודו של איבן קונייב.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התמנה למפקד הכוחות הסובייטים המשוריינים בגרמניה. לאחר מכן מונה לחבר בסובייט העליון ועוזר לשר ההגנה. ב-28 באפריל 1962 קיבל את דרגת מרשל כוחות השריון. בשנת 1968 פרש רוטמיסטרוב מהשירות, וב-6 באפריל 1982 מת בביתו שבמוסקבה.
אדמירל ולדיווסטוק

היסטוריה

שם ולוגו הקבוצה נבחרו על ידי הציבור בסקר שנערך בקרב תושבי מחוז פרימוריה. השם הנבחר - "אדמירל" - זכה ב-72.2 אחוזים מתוך יותר מ-30,000 הצבעות. בעונתה הראשונה בליגה, הצליחה אדמירל להעפיל לפלייאוף אך הפסידה בסיבוב הראשון 4:1 לאלופה שבדרך, מטאלורג מגניטוגורסק.
ליסה קודרו

ביוגרפיה

קודרו נולדה באנסינו שבלוס אנג'לס, קליפורניה להורים יהודים. קודרו אף חגגה בת מצווה. אמה, נדרה ס. (נולדה שטרן, 1934), היא סוכנת נסיעות ואביה, ד"ר לי נ. קודרו, הוא רופא העוסק במחקר כאב ראש, מה שהשפיע על בחירת תחום לימודיה. היא למדה בתיכון Taft בלוס אנג'לס, והשלימה תואר ראשון בביופסיכולוגיה במכללת ואסר (Vassar College), במשך כ-8 שנים עסקה במחקר. מחקרה המשיך את מחקר אביה, ועסק בכאב ראש.

קריירה

בסוף שנות השמונים נטלה קודרו חלק בפעילותה של קבוצת שחקני תיאטרון מאולתר, שם התיידדה עם קונאן אובריין ואף הייתה לבת-זוגו לזמן-מה. ב-1990 ניסתה להתקבל לסאטרדיי נייט לייב, אך הפקת התוכנית בחרה בשחקנית אחרת. בשנת 1993 התקבלה קודרו לסדרה פרייז'ר ופוטרה במהלך צילומי פרק הפיילוט. תפקידה הטלוויזיוני המשמעותי הראשון היה אורסולה בופה, מלצרית מעופפת בסדרה "משתגעים מאהבה". בעקבות תפקיד זה קיבלה קודרו את אחד התפקידים הראשיים בסדרה "חברים" (1994-2004). היא גילמה בסדרה את פיבי בופה. על תפקיד זה היא זכתה ב-1998 בפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית והייתה מועמדת לו חמש פעמים נוספות. דמותה של אורסולה, שגילמה קודרו ב"משתגעים מאהבה", שולבה גם במהלך הסדרה "חברים" בתור אחותה התאומה הזהה של פיבי.
בזמן שהשתתפה ב"חברים", הופיעה קודרו גם בסרטים הקומיים "רומי ומישל - פגישת מחזור", "ההפך ממין", "שיחה ממתינה", "בואו נדבר על זה" ו"בואו נדבר על זה פעם שנייה" ובסרט הדרמה "וונדרלנד".
ב-2005 עלתה לשידור ב-HBO הסדרה הקומית "הקאמבק", בה השתתפה קודרו כשחקנית ראשית, יוצרת, כותבת ומפיקה בפועל (יחד עם מייקל פטריק קינג). הסדרה צולמה בסגנון של תוכנית מציאות וקודרו גילמה בה את ואלרי צ'ריש, שחקנית כושלת שמנסה לחזור לתהילתה הישנה. הסדרה זכתה לביקורות מעורבות בקרב המבקרים והקהל, ובכל זאת לא זכתה לרייטינג גבוה וירדה בתום עונתה הראשונה.
משנת 2010–2012, הפיקה קודרו בפועל את הגרסה האמריקאית לתוכנית הדוקומנטרית "מי אתה חושב שאתה?", אשר שודרה במשך 3 עונות ברשת NBC.
ב-19 ביולי 2011, עלתה לשידור ברשת שואוטיים הסדרה הקומית "טיפול אונליין"‏ בה משתתפת קודרו כשחקנית ראשית, כותבת ומפיקה בפועל. "טיפול אונליין"‏ היא סדרת אינטרנט בת ארבע עונות (וממשיכה לעונה חמישית) אשר הוחלט להעלות אותה לשידור כסדרה בטלוויזיה. קודרו משחקת בסדרה את פיונה ואליס, תרפיסטית שהגתה רעיון לסוג טיפול חדש - "טיפול באינטרנט".
הסדרה נרכשה לשידור בישראל באוקטובר 2012 על ידי חברת הכבלים HOT. במאי 2018 עלתה גרסה ישראלית לסדרה בערוץ כאן 11 בשם "הפסיכולוגית".
בשנת 2014 חודשה הסדרה "הקאמבק" בכיכובה.
בשנת 2016 שיחקה בתפקיד ראשי במותחן "הבחורה על הרכבת" לצידם של אמילי בלאנט, לוק אוונס, אליסון ג'ני, אדגר רמירס ולורה פריפון.

חיים אישיים

בשנת 1995 התחתנה קודרו עם מישל סטרן, פרסומאי צרפתי אותו פגשה בצילומים של "חברים". ב-7 במאי 1998 נולד בנם, ג'וליאן מוריי. ההיריון של קודרו שולב במהלך העונות הרביעית והחמישית של הסדרה "חברים", במהלכן פיבי שימשה אם פונדקאית עבור אחיה, פרנק, ואשתו אשר אין ביכולתם להביא ילדים לעולם.
נורי בוזיד

ביוגרפיה

נורי בוזיד נולד ב-1 בינואר 1945 בעיר ספקס שבתוניסיה. בין השנים 1968–1972 הוא למד קלנוע בבלגיה. בשנת 1979 הוא היה עוזר במאי בסרט "Il ladrone" (בתרגום חופשי לעברית: "הבליטה") של הבמאי פסקוואל פסטה קמפניל . בין השנים 1973–1979 הוא היה בחמש שנות מאסר על דעותיו הפוליטיות. בשנת 1986 יצא סרטו העלילתי הראשון "איש האפר", אשר מספר על צעיר שנזכר בטראומות ילדות זמן קצר לפני חתונתו. הסרט נבחר להקרנה בפסטיבל הקולנוע בקאן. סרטו הבא, "صفايح ذهب" (בתרגום חופשי לעברית: "פרסות הזהב"), שיצא בשנת 1988 מספר על אדם שעובד בזנות של גברים.
בנוסף לסרטים שלו, הוא גם לקח חלק בכתיבת הסרטים "عصفور السطح" (בתרגום חופשי לעברית: "הילד של טרסות") ו"קיץ בלה גולט" שביים פריד בוגדיר, "سلطان المدينة" (בתרגום חופשי לעברית: "סולטן העיר") שביים מונצ'ף דוייב , "שתיקות הארמון" ו"עונת הגברים" שביימה מופידה טלאטלי. הוא הופיע בסרט הקומדיה "التلفزة جاية" (בתרגום חופשי לעברית: "טלפאזה ג'יה") ובאופרת הסבון "Un bambino di nome Gesù" (בתרגום חופשי לעברית: "ילד בשם ישוע") שבוימה על ידי פרנקו רוסי .
ב-9 באפריל 2011, בוזיד הותקף ונפצע בראשו על ידי תוקף בלתי מזוהה. הוא טוען שזה בגלל עמדותיו החיוביות לחילוניות ולדחיית תרבות התפיסה. ב-12 במאי של אותה שנה, הוא קיבל את עיטור לגיון הכבוד על ידי שר החוץ הצרפתי, פרדריק מיטראן, במהלך פסטיבל הקולנוע בקאן ה-64.
נורי בוזיד הוא אביה של הבמאית והתסריטאית ליילה בוזיד.