google/wiki40b huggingface dataset:
הארי מגווייר

קריירת מועדונים

מגוויר, יליד שפילד, דרום יורקשייר, החל לשחק בגיל צעיר במחלקת הנוער של הקבוצה המקומית שפילד יונייטד.
באפריל 2011, תוך מאבקי מניעת ירידת ליגה של שפילד, קודם מגוויר לקבוצה הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו ערך כאשר נכנס כמחליף במחצית, בהפסד הביתי 0 - 2 לקארדיף סיטי. למרות ההפסד זכה מגוויר בתואר איש המשחק. בהמשך העונה ערך 4 הופעות נוספות, אך לא הצליח למנוע את ירידת קבוצתו לליגה השלישית באנגליה.
במשחק פתיחת עונת 2011/2012 כבש מגוויר בניצחון 2 - 0 על אולדהאם אתלטיק. לאחר שביסס את מעמדו כשחקן הרכב בשפילד, ופתיחת עונה טובה, האריך את חוזהו בקבוצה באוקטובר 2012. על יכולתו הטובה בעונה זו זכה הן בתואר השחקן הצעיר של העונה בשפילד והן בתואר שחקן העונה של שפילד. ה-BBC בחר במגוויר לקבוצת העונה בליגה השלישית. בעונה הבאה המשיך מגוויר את יכולתו הטובה. באוקטובר 2012 כבש צמד בניצחון 4 - 1 על נוטס קאונטי במסגרת פרס הפוטבול ליג. בפברואר 2013, בגיל 19 בלבד, ערך את הופעתו ה-100 עבור שפילד יונייטד, במשחק שנגמר בתוצאת תיקו ללא שערים, מול לייטון אוריינט.
ב-29 ביולי 2014 חתם מגוויר בהאל סיטי ל-3 עונות, בעסקה ששוויה 2.5 מיליון פאונד. בפברואר 2015 הושאל בעסקה קצרת-טווח לוויגאן את'לטיק. ב-25 באוקטובר 2016 כבש את שער הבכורה שלו במדי האל, בניצחון 2 - 1 על בריסטול סיטי, במסגרת גביע הליגה. באפריל 2017 ענד לראשונה מגוויר את סרט הקפטן, בניצחון הפרמייר ליג 4 - 2 על מידלסברו. במשחק זה כבש גם את שערו הראשון בפרמייר ליג.
ב-15 ביוני 2017, עם ירידת הליגה של האל, חתם מגוויר ל-5 שנים בלסטר סיטי, ששילמה להאל 17 מיליון לירות שטרלינג עבורו. בעונת הבכורה שלו בלסטר, שיחק מגוויר בכל משחקי הליגה של הקבוצה, הציג יכולות מרשימות ובמהלך עונה זו זכה לראשונה לזימון לנבחרת אנגליה. בסך הכל ערך מגוויר באותה עונה 44 הופעות בכל המסגרות, וכבש שני שערים, שניהם בפרמייר ליג.
לאחר הופעתו המוצלחת במונדיאל 2018, החלו שמועות על מעבר אפשרי של מגווייר לקבוצות צמרת באנגליה. לבסוף נשאר מגווייר בלסטר. במחזור השלישי של עונת 2018/2019, במשחק מול סאות'המפטון כבש מגווייר את שער הניצחון, מבעיטה מחוץ לרחבה. ב-29 בספטמבר 2018 כבש שער נוסף, בנגיחה, בניצחון החוץ 2-0 על ניוקאסל יונייטד.
ב-5 באוגוסט 2019 חתם מגוויר לשש שנים במנצ'סטר יונייטד עבור 80 מיליון ליש"ט, והפך לשחקן ההגנה היקר בהיסטוריה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-11 באוגוסט, בניצחון 4–0 על צ'לסי במחזור הליגה הראשון.

קריירת נבחרות

מגוויר זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 21 בנובמבר 2012, למשחק ידידות מול צפון אירלנד. הוא נכנס בדקה ה-60 כמחליף, בניצחון האנגלים 2 - 0.
באוגוסט 2017 זומן מגוויר לראשונה לסגל נבחרת אנגליה הבוגרת, לצמד משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 מול מלטה ומול סלובקיה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים בניצחון החוץ 1 - 0 על ליטא, במשחק שהיה האחרון של אנגליה בקמפיין המוקדמות המוצלח.
מגוויר נכלל בסגלו של מאמן הנבחרת גארת' סאות'גייט, למונדיאל 2018. בטורניר עצמו בישל מגווייר להארי קיין את שער הניצחון במשחק הראשון של אנגליה, מול תוניסיה. ב-7 ביולי 2018, בשלב רבע הגמר, במשחק מול שוודיה, כבש מגווייר את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת, בנגיחה בדקה ה-30.

חיים אישיים

אחיו של מגוויר, ג'ו ולורנס, הם גם כדורגלנים.
פאפי (צמד מוזיקלי)

פָּאפִי, (ביפנית: パフィー) או פאפי אמי יומי, הוא צמד זמרות ג'יי-פופ. הצמד פועל ביפן בשם PUFFY, אך בגלל קונפליקטים עם שון קומבס, הן אימצו את השם PUFFY AmiYumi מחוץ ליפן. 
אמי אונוקי שכינויה הוא "ג'יין", ויומי יושימורה, שכינויה הוא "סו" התגלו על ידי ציידי כישרונות שונים, והכירו בשנת 1995. הצמד פרץ בשנת 1998-1999, כשיצא ה-Jet CD וה-Jet Tour. ה"פאפי-מאניה" כללה חפצים החל ממחזיקי מפתחות עד דיסקים.
הסינגל הראשון שלהן, "Asia no Junshin" מכר מעל למיליון עותקים. סך מכירות אלבומיהן הוא כ-14 מיליון עותקים.
ב-2005, השתתפו באלבום The Body Acoustic של הזמרת האמריקאית סינדי לאופר.
הן גם ידועות בארצות הברית כדמויות בסדרה המונפשת "HI HI PUFFY AMI YUMI", שמשודרת בערוץ קרטון נטוורק, ושודרה בישראל בערוץ הילדים. התוכנית מלווה את אמי ויומי כדמויות מצוירות בכל מיני הרפתקאות, ובדרך כלל גם הומור. בתחילת, באמצע ובסוף התוכנית מופיעות אמי ויומי עצמן.
פורבס

פוֹרְבְּס (באנגלית: Forbes) הוא דו-שבועון כלכלי שיוצא לאור בארצות הברית.

היסטוריה

העיתון נוסד בשנת 1917 על ידי ברטי צ'ארלס פורבס. לאחר מותו בשנת 1954 ומות בנו הבכור, ברוס, הפך בשנת 1964 מלקולם סטיבנס, הבן השני של ברטי צ'ארלס פורבס, למוציא לאור עד מותו, בשנת 1990. לאחר מותו, הפך בנו מלקולם סטיבנס פורבס ג'וניור למוציא לאור.
כתב העת נמצא בבעלות חב' פורבס, ובבעלותה גם כתבי עת נוספים. בשנת 2007 החברה קנתה את האתר RealClearPolitics - אתר החדשות המתמחה בסקרים פוליטיים.

פורבס ישראל

המגזין האמריקני מאפשר לפרסם במדינות שונות בעולם מהדורות מקומיות בתנאי זיכיון. נכון ל-2016 מגזין פורבס מתפרסם בזכיינות מקומית ב-37 מדינות ביניהן רוסיה, יפן, ברזיל, מקסיקו, פולין, הונגריה, רומניה, קוריאה ועוד.
בשנת 2004 החלה לצאת לאור בישראל, בידי הוצאת SBC מהדורה בעברית של פורבס, ובה מאמרים מתורגמים. ב-2009 רכשה את הזיכיון בישראל קבוצת ג'רוזלם פוסט, ומ-2011 מנוהל המותג בישראל בידי R&B Media, שבבעלות רפי רוזנפלד וניר ברזילי. ב-2012 עלה לאוויר אתר האינטרנט של "פורבס ישראל" ופותחו סדרה של מוצרים דיגיטליים. שנה אחר כך עבר הזיכיון במלואו לבעלותה של חברת R&B Media.
המהדורה המקומית גיבשה במהלך השנים האחרונות אופי ייחודי, וזכתה לחשיפה תקשורתית נרחבת בעיקר בזכות הדירוגים המיוחדים לה - בין השאר רשימת הפוליטיקאים העשירים, הרבנים העשירים, הנשים המשפיעות וגם הרופאים הטובים בישראל.
בנובמבר 2014 פרסם המגזין תחקיר מקיף אשר דירג את 10 ארגוני הטרור העשירים בעולם. התחקיר זכה לתהודה רחבה וצוטט על ידי כלי תקשורת רבים ברחבי העולם - החל מעיתון "סאנדיי טיימס" היוקרתי ו"אל מונדו"  הספרדי ועד למהדורות החדשות המובילות בקולומביה, בניגריה ובארגנטינה. בעקבות הפרסום הנרחב אף הותקפו שרתי אתר האינטרנט של "פורבס ישראל" על ידי האקרים.
בחודש אפריל 2016 קיים מגזין פורבס את הוועידה הבינלאומית הראשונה של הצעירים עד גיל 30 - בישראל. לוועידה הגיעו 400 צעירים מארצות הברית ומאירופה שנבחרו על ידי המגזין האמריקני ו-200 צעירים ישראלים שנבחרו בידי פורבס ישראל.

רשימת 100 הנשים החזקות ביותר בעולם

הפורבס מפרסם מדי שנה את רשימת הנשים החזקות בעולם. לרשימה נבחרות נשים המובילות מדינות או ארגונים כלכליים גדולים או ללא כוונת רווח. שני גורמים משפיעים על הבחירה: היקף החשיפה בעתונות העולמית וגודל הארגון או המדינה בראשן הן עומדות. בארבע השנים עד 2009 נבחרה אנגלה מרקל קאנצלרית גרמניה, למקום הראשון. בשנים 2007 ו-2008 נבחרה ציפי לבני למקומות ה-30 וה-52 בהתאמה. בשנת 2009 נבחרה למקום ה-93 אפרת פלד, מנכ"ל אריסון אחזקות (שבשליטת שרי אריסון) וחברת מועצת המנהלים של בנק הפועלים.
היום הרת עולם

תוכן הפיוט

בפיוט שני מוטיבים מרכזיים - בריאת האדם וכן הדין והמשפט שהקדוש ברוך הוא גוזר על כל אדם. 
"היום הרת עולם" כך נפתח הפיוט - דימוי לכך שבריאת העולם נעשתה כמו לידה ועל כן במהלכו של הפיוט מזכירים בני האדם כי הקדוש ברוך הוא יכול לשפוט אותם מכל זווית ראייה, כבנים, כעבדים או כבני אדם. רעיון דימוי הלידה של העולם מתקשר לכך כי הקדוש ברוך הוא יכול לשפוט את בני האדם כאילו היו בניו אשר הגיעו לעולם מתוך לידה והריון.
האימה והנוראה של הפיוט הוא שבני האדם אינם יודעים מה יהיה הדין אותו ייתן הקדוש ברוך הוא לבני האדם, כמו שנכתב במשפט האחרון בפיוט: "עֵינֵינוּ לְךָ תְלוּיוֹת עַד שֶׁתְּחָנֵּנוּ וְתוֹצִיא כָאוֹר מִשְׁפָּטֵנוּ אָיוֹם קָדוֹשׁ".
דובר (מקצוע)

דובר הוא אדם המופקד על ייצוג של ארגון או איש ציבור בפני אמצעי התקשורת. הוא מעביר לתקשורת את מסרי הארגון או האיש המיוצג, והוא הכתובת לשאלות ולפניות מצד העיתונאים. הדובר מעורה בפעילות הגוף שהוא מייצג, ובה בעת הוא מכיר את עבודת העיתונות, ויודע לספק את דרישותיה ולעמוד לשירותה במהירות וביעילות. משרדי ממשלה וארגונים גדולים מעסיקים דוברים, שבידיהם מתרכז הקשר עם אמצעי התקשורת.
בעשורים האחרונים התפתח מקצוע היחצ"נות (יחסי ציבור), ולפעמים גם יחצ"נים משמשים דוברים. אבל מבחינה מקצועית יש להבחין בין השניים. היחצ"ן עוסק בייזום פעילות מגוונת, שאינה בהכרח תקשורתית (אם כי חלק ניכר בה הוא תקשורתי), בעוד הדובר מתרכז בעבודה מול התקשורת. כמו כן, היחצ"ן הוא בדרך כלל איש חיצוני, בעוד הדובר הוא חלק מהגוף שאותו הוא מייצג.
את השמות דּוֹבֵר ודוֹבְרוּת (spokesmanship) חידש, על פי הכתוב במילוניו, הבלשן ראובן אלקלעי. דִּבְרֵר הוא הפועל התנייני שנגזר מהמילה; בלשון העיתונות פירושו "שימש דוברו של מוסד או ארגון", ובצה"ל יש לפועל הוראה נוספת: בחן כתבה לפני שידורה וקבע אם הוא מאשר את לשדרה במלואה או פוסל את כולה או מקצתה.

פעילותו

עבודת הדובר מתחילה בתהליכי קבלת ההחלטות. עליו להיות שותף לדיונים ולהצביע על ההיבטים התקשורתיים של החלטה או פעולה. עליו להציג לפני מקבלי ההחלטות את התגובה התקשורתית הצפויה ולאפשר להם להביאה בחשבון בשיקוליהם. דובר המייצג גוף מסוים צריך לקבוע קו הסברה ברור ולהנחות את עובדי הגוף כיצד להגיב לפניות תקשורתיות. בהרבה גופים מקובל שהעובדים אינה מתראיינים בלי אישור של הדובר, כדי לאפשר לדובר שליטה על התנהלות התקשורת מול הגוף. בצה"ל ובמשרדי הממשלה אסור לעובד לדבר עם עיתונאי שלא באמצעות או ברשות הדובר.
הדובר קובע את אסטרטגיית הפרסום של האירועים המתרחשים בגוף שבו הוא עובד. הוא מחליט אילו פעילויות יתפרסמו וכיצד יתפרסמו. הוא מוציא את ההודעות לעיתונות, אם בתפוצה רחבה או בהעברת המידע לעיתונאים נבחרים. הדובר מטפל בפניות מצד העיתונות ומעביר את תגובתו לביקורת ולטענות.

יחסי דובר-עיתונאי

עיתונאי מתייחס לדובר בכבוד ומשתדל לשמור אתו על קשרי עבודה תקינים, כי במקרים רבים הוא המפתח ליכולתו של העיתונאי לקבל מידע על הגוף. עם זאת, העיתונאי יודע כי לעיתים האינטרס של הדובר מנוגד לאינטרס שלו. העיתונאי מעוניין לחשוף ולפרסם, ואילו הדובר מנסה להסתיר דברים שאינם נוחים לגוף המיוצג. על כן גישתו של העיתונאי היא "כבדהו וחשדהו". בתקשורת המשודרת יש אסכולה הגורסת כי יש למעט בהעלאת דוברים לשידור ויש להעדיף ראיונות עם הממונים הישירים. אולם במקרים שבהם הדוברים רהוטים, זמינים ומחזיקים במידע מעודכן - תעדיף התקשורת האלקטרונית לראיין אותם.
אייר אסיה X

תולדות החברה

ב-17 במאי 2007 הודיע מייסד קבוצת אייר אסיה; טוני פרננדז, על כוונת הקבוצה להפעיל טיסות זולות ממלזיה לאוסטרליה. בהודעתו ציין פרננדז, כי חברת התעופה תמנע מלפעול בנמל התעופה של סידני, עקב עלותה הגבוהה של אגרת הנחיתה בנמל.
ב-10 באוגוסט 2007 טסה אייר אסיה X את טיסת הבכורה שלה מקואלה לומפור, לעיר גולד קואוסט שבקווינסלנד. 
באוגוסט 2007 הודיעה אייר אסיה, כי סר ריצ'רד ברנסון בעלי קבוצת וירג'ין, ירכוש 20% ממניות החברה, זאת על מנת לאפשר לאייר אסיה לרכוש מטוסים רחבי גוף, הנדרשים לטיסות בטווחים אלו.
נכון לפברואר 2008 מחולקות מניות החברה בין Aero Ventures המחזיקה ב-48%, קבוצת וירג'ין ואייר אסיה המחזיקות ב-16% כל אחת, וקבוצת ההשקעות היפנית Orix המחזיקה ב-20% הנותרים.
בחודש יוני 2013, הונפקה החברה בבורסה המלזית. במהלך זה גייסה החברה 310 מיליון דולרים, אשר ישמשו להרחבת פעילותה באינדונזיה ובתאילנד.
כרית נפיחה

כרית נפיחה ("כרית פלוצים/נאדים/פוקים") היא אביזר לתעלולים ומתיחות בצורת כרית המשמיעה קול נפיחה בעת שיושבים עליה. בדרך כלל מניחים את הכרית על כיסא או כורסה כשהיא מוסתרת על מנת להפתיע את האדם שיישב עליה. כרית הנפיחה מוכרת כאחד מאביזרי המתיחות המפורסמים ביותר.
הכרית מורכבת משתי שכבות מהודקות של גומי שבקצה שבו הן מחוברות ישנו פתח צר שהאוויר היוצא דרכו גורם להיווצרות הקול המזכיר נפיחה.

היסטוריה

האזכור הקדום ביותר לכרית-מתיחה, המזכירה את כרית הנפיחה, נמצא בהיסטוריה אוגוסטה, שם מתוארת מתיחה של קיסר רומא, אשר הושיב את אורחיו על כריות אשר מהן יצא בהדרגה האוויר, עד שלבסוף מצא העצמו האורח מתחת לגובה השולחן. היסטוריונים שונים רואים בתיאורים אלו של ההיסטוריה אוגוסטה, המציגים את קיסרי רומא באופן ילדותי וגחמתי, כסימן לכך שהספר איננו מהמן מבחינה היסטורית, אלא למעשה תיעוד בעל אג'נדה המכיל ביקורת סמויה על מוסד הקיסרות.
בתחילת המאה ה-20 פותחו מכשירי מתיחות אשר היה ניתן להטמין מתחת לכרית, וברגע שמישהו היה מתיישב על הכרית, הייתה נשמעת מוזיקה.
הדגם הראשון של כרית הנפיחה בגרסתה המוכרת ביותר פותחה לראשונה בשנת 1930 על ידי חברת הגומי JEM מקנדה. חברת JEM פיתחו את הכרית יחד עם סמואל סורנסון, שהיה בעל חברה קטנה שהתמחתה במשחקי חידות, קסמים ואביזרי מתיחות. JEM הציעו לסורנסון להפוך למשווק הבלעדי של המוצר, אך הוא דחה את ההצעה מאחר שחשב שהכרית איננה מעודנת דיה. מי שלקחה על עצמה את השיווק וההפצה הייתה חברת ג'ונסון-סמית' , ולאחר הצלחת הכרית, הבין סורנסון את טעותו, ויצר גרסה מתחרה והשיג את זכויות היוצרים עבורה. לאורך השנים פותחו גרסאות שונות של הכרית על ידי מגוון חברות, כולל גרסאות אלקטרוניות אשר מרחיבים את אפשרויות המתיחה.
משה ברגובסקי

משה בֶּרֶגוֹבסקי (בכתיב יידי: בערעגאָווסקי; ברוסית: Моисей Яковлевич Береговский; ‏28 בדצמבר 1892 - 12 באוגוסט 1961) היה חוקר ואספן של מוזיקה יהודית אשכנזית במזרח אירופה.

ביוגרפיה

נולד באוקראינה בשנת 1892, ונחשף למוזיקה ליטורגית בגיל צעיר דרך אביו, שהיה מורה בבית הספר היהודי למוזיקה בקייב ובעל קורא. ברגובסקי החל את הקריירה המוזיקלית שלו בקונסרבטוריונים בקייב ובלנינגרד, שם למד קומפוזיציה אצל שטיינברג  ואצל יָבוֹרסקי . בשנת 1917 התגייס לקטלג ולנתח את החומר המוזיקלי שנאסף מהמשלחת האתנוגרפית השנייה של אנסקי. בשנת 1919 הקים וניהל את המחלקה לתרבות יהודית בקייב וכיהן כמנהלה עד לסגירתה בשנת 1921. לפי האנציקלופדיה היהודית, עמד בראש הענף האתנומוזיקולוגי לתרבות יהודית פרולטארית של האקדמיה האוקראינית למדעים בין השנים 1930–1948. במהלך תקופה ארוכה זו פעל לאיסוף כתבי יד והקלטות שנאספו על ידי הליגה לתרבות, ש. אנ-סקי, יואל אנגל ועל ידו.
יואכים בראון הציע בספרו "Jews and jewish Elements in Soviet Music" כרונולוגיה שונה. על פי בראון, ברגובסקי כיהן כראש המחלקה למוזיקה עממית בין השנים 1928–1936. אז עבר למחלקה לפולקלור של הקונסרבטוריון של קייב, ובין השנים 1941–1949 ניהל את המחלקה למוזיקה עממית של המחלקה לתרבות יהודית של המכון לספרות באקדמיה האוקראינית למדעים.
ברגובסקי פרסם בשנת 1934 ברוסית וביידיש את הכרך הראשון של קובץ הפולקלור המוזיקלי היהודי. ב-1938 יצא לאור בקייב אוסף השירים שערך יחד עם המשורר איציק פפר לשירי עם יהודיים.
בשנת 1946 הקים ספרייה שצברה למעלה מ-7,000 פריטים עם האוסף המשמעותי בן חמשת החלקים שלו של מוזיקה יהודית מזרח אירופית. חלק מהאוסף הזה אבד במהלך מלחמת העולם השנייה, ומה ששרד אוכסן במכון לתיאטרון, מוזיקה וקולנוע  בלנינגראד. "שירי עם יידיים", הכרך השני של ברגובסקי, המוקדש לשירי העם היידיים הודפס בשנת 1938 אבל לא יצא לאור. הכרך כולל הקדמה ארוכה שנכתבה על-ידו ושבה ברגובסקי טוען שאין משהו אחיד במה שמכונה מוזיקה עממית יהודית בכל מה שמתייחס לתוכן, נושאים וביטוי.
באוגוסט 1950 הוא נעצר ונשפט ל-10 שנות גלות בסיביר. ברגובסקי שוחרר בשנת 1955 מסיבות בריאותיות. רק בשנת 1956 הוא נוקה מכל אשמה.
גישתו במחקר המוזיקה היהודית בכלל, ומוזיקה עממית בפרט, שונה בצורה בולטת מגישתו של אברהם אידלסון, סמינסקי והאסכולה הקלריקלית-ציונית. ברגובסקי קידם רעיון לפיו ה"אלמנטים השאולים" מתרבות הגולה אינן תוספות זרות אלא שינויים שאומצו והתפתחו מפרספקטיבה יהודית ייחודית. הם אינם גוף זר שיש לנפותו בדרך לגילוי המקור הטהור והמשותף לכל המסורות המוזיקליות היהודיות. 
רגובסקי קונן על חוסר תשומת לב לשירים עממיים מהפכניים, והקדיש חלק גדול מהקדמתו לסוג זה של שירים, אותה חילק לשתי קטגוריות עיקריות: שירים שנוצרו לפני התארגנות העובדים ושירים שנוצרו כדי לשרת את של העובדים המהפכנים המאורגנים. ברגובסקי כולל 83 שירים עממיים מהפכניים, שאותם הוא מחלק לקבוצות הבאות: שירים על עבודה, ניצול ועוני, שירים והמנונים מהפכניים ונעימות לשירים מאת וינצ'בסקי, אדלשאט ואחרים. הוא גם כולל שירים על חיי יום יום, חיילים ומלחמה כדי להבהיר מה הפולקלור של הפועלים הכניס למוזיקה היהודית העממית.
עולם קטן (עלון שבת)

עולם קטן הוא עלון שבת במגזר הדתי לאומי. הוא החל לצאת כעלון בפסח 2004 והפך במהרה לעיתון אקטואלי שבועי הכולל טורי פרשנות, כתבות, ראיונות עם אישים דתיים ואחרים, לצד מאמרים תורניים.
משרדי השבועון ממוקמים בירושלים ומנוהלים בידי שלושה שותפים.

תוכן

כמו עלוני שבת אחרים עוסק העלון בנושאים תורניים אך יחסית ממעט לעסוק בפרשת השבוע ועוסק בתחומים אשר נוגעים לעולמו של הנוער הדתי ומכאן שמו, "עולם קטן". שלא כעלונים אחרים, דפי העלון הם בפורמט גדול יותר מהמקובל.
בעלון, מלבד פינת פרשת השבוע (שכיום מורכבת משני חלקים), ישנן פינות בתחום עבודה עברית, קולנוע, ביקורת ספרות, סאטירה, דמוגרפיה ועוד, וזאת לצד נושאים אקטואליים. עמודו האחורי של העלון מוקדש לכתיבת נוער. על רקע סמל העלון מובאת תמונת כיפה הנבחרת מבין תצלומי כיפות ששולחים קוראי העלון.
בעלון מדור "שו"ת SMS", שבו תשובות של הרבנים שלמה אבינר ושמואל אליהו בתכתובת מסרונים. בעבר השתתף בשו"ת זה גם הרב אליקים לבנון וצוות חברים מקשיבים. בכל עלון מתפרסם סיפור קצר. בשנת 2008 קובצו סיפורים נבחרים לספר בשם "סיפור קטן". בהמשך ירדה תדירותו הופעתו של המדור. בעלון גם מדור קומי מאת אשר בן אבו, כתבות תרבות וראיונות צבע מאת נדב גדליה, טור אקטואלי מאת סיון רהב-מאיר, וכן מדורי ספרים, משפט, רוח ונפש, חסידות וטורי דעה.
יוזם העלון היה מאיר שוורץ, והוא הקימו עם שני שותפים - איתן אורבך (האחראי כיום על הפרסומות בעלון) ונריה (נרי) לוי. העלון הופץ לראשונה בשביעי של פסח תשס"ה. העורך של 12 הגליונות הראשונים היה אלחנן ניר, והוא גם בחר לעלון את השם "עולם קטן". לאחריו החל יוסף רוסו לשמש כעורך, עד היום. אנשי העלון ממעטים להיחשף בשמם, ומאמריהם חתומים בדרך כלל בשם "המערכת".
החל מתחילת שנת תשע"ב יוצא לאור בנוסף לעלון גם ירחון בתשלום הנשלח למנויים תחת השם "עולם קטן המגזין" אותו ערך בעבר חנן בן ארי. ביולי 2015 שינה הירחון את שמו ל"מקום בעולם".

תפוצה

העלון מופץ בכ-66,000 עותקים, למעט גליונות מיוחדים. בסקר שנעשה בקרב תלמידי מכללת הרצוג, קיבל העלון את המקום הראשון באחוזי החשיפה של כלל העיתונים הדתיים, עם כ-68 אחוזים. סך קוראיו מוערך בכ-150,000.
מטאטא

מטאטא הוא כלי ניקוי המורכב מסיבים חזקים, המחוברים אל מקל.

היסטוריה

המילה "מַטְאֲטֵא" היא מילה יחידאית בתנ"ך, ומוזכרת בספר ישעיהו, פרק י"ד, פסוק כ"ג: "וְשַׂמְתִּיהָ לְמוֹרַשׁ קִפֹּד, וְאַגְמֵי-מָיִם; וְטֵאטֵאתִיהָ בְּמַטְאֲטֵא הַשְׁמֵד, נְאֻם ה' צְבָאוֹת".
בתלמוד הבבלי מסופר כי החכמים התקשו בהבנת המילה מטאטא, ולבסוף הבינו אותה מתוך שיחתה של שפחתו של רבי.
על פי מילון אבן שושן, מטאטא נקרא גם מכבד, מכיוון שהיה עשוי ממכבדת שהוא ענף התומר הנושא את הפרחים והפירות. מכאן הביטוי: לכבד את הרצפה. 
המטאטא עבר שינויים מבניים משמעותיים, מאז הימים בהם הוכן מסיבים טבעיים וקרשים. במקור היו כל המטאטאים עגולים, ואף שלא היו יעילים במיוחד, היה קל להכינם. כיום המטאטא כולל ידית קצרה, שמטרתה שיהיה נגיש יחסית, או ידית ארוכה לניקוי רצפות או אחים. סיבי מטאטא עשויים כיום בעיקר מעשבי דורה. עשבים אלו נמצאו כמתאימים ביותר להכנת מטאטאים – הם קשים, ישרים, עמידים, וגדלים בטבע כשהם קשורים זה לזה. השינוי הגדול ביותר שעברו המטאטאים היה במאה השבע-עשרה, עם המצאת המטאטאים הישרים, אשר בשל רוחבם, נמצאו כיעילים הרבה יותר לניקוי אבק. המטאטאים הישרים הפכו עד מהרה את שאר המטאטאים לחסרי תכלית וכיום כמעט כל המטאטאים מיוצרים באופן זה.

מטאטאים וקסמים

מטאטאים היו מקושרים זה זמן רב עם קסמים. בהקשר זה כמעט תמיד מוצגים מטאטאים עגולים מתקופת ימי הביניים ובקישור עם מכשפות, כאשר לרוב הוא משמש אותן כאמצעי תחבורה.
כיום משמש המטאטא ככלי עזר בטקסים פגאניים רבים. מטאטא מונח לעיתים בפתח מקום בו מתבצע מפגש מכשפות, כייצוג לאלמנט האוויר, או ככלי לטיהור האזור. השימוש במטאטאים נעשה על ידי טאטוא סמלי של האוויר במעגל. הכהן או הכוהנת הגבוהים הולכים במעגל עם כיוון השעון, ממלמלים את הלחש ומטאטאים כמה סנטימטרים מעל האדמה. השימוש הזה בא לעיתים במקום הדלקת קטורת כאשר אחד המשתתפים אלרגי או אם במקום בו נערך הטקס אסור להבעיר אש.

בספרות ובאמנות

בספרות מטאטאים מוצגים תכופות כאמצעי תחבורה אווירית למכשפות. בסדרת ספרי "הארי פוטר", לדוגמה, מטאטאים משמשים קוסמים ומכשפות במשחק הקווידיץ'.
Damnatio memoriae

Damnatio memoriae הוא ביטוי לטיני אשר משמעותו המילולית היא "הכחדת הזיכרון", ומובנו – קביעה לפיה יש למחוק אדם מסוים מן הזיכרון. בימי הסנאט הרומי הייתה הכרזת Damnatio memoriae שמורה לבוגדים, או לאחרים שהמיטו קלון על רומא. הכוונה הייתה למחוק את זכרו של אדם מן התיעוד ההיסטורי, משימה אשר הייתה קלה יותר בימי קדם, כאשר תיעוד היה נדיר יותר.

אטימולוגיה

משמעות המונח Damnatio memoriae והסנקציה המלווה את הכרזתו היא מחיקת כל זכר לאדם מתולדות חייה של רומא, כאילו מעולם לא בא אל העולם, וזאת כדי לשמר את כבודה של האומה. סנקציה זו באה על רקע החשיבות שיוחסה ברומא לנראות חברתית, כבוד, והגאווה המלווה את מי שהוא בן רומא אמיתי; זאת כתנאי יסוד להיותו של אדם אזרח רומא. על רקע זה, הסנקציה של Damnatio memoriae הייתה העונש החמור ביותר שניתן להטיל על רומאי.

בחיי המעשה

ברומא העתיקה נקיטת הסנקציה של Damnatio memoriae נעשתה לצורך גינוי בני המעמד העליון וקיסרים לאחר מותם. אם הסנאט, או קיסר מאוחר יותר, ביקש להתנער ממעשים של אדם, ניתן היה להחרים את רכושו, למחות את שמו ולשנות את פסליו. כיוון שממילא קיים תמריץ כלכלי בהחרמת רכוש ובשינוי פסלים, היסטוריונים וארכאולוגים נתקלו לא אחת בקושי לקבוע האם נקבעה לגבי אדם מסוים הכרזת Damnatio memoriae, אף שנראה כי צעד קיצוני זה ננקט לעיתים נדירות בלבד.
לעיתים, היסטוריונים עושים שימוש במונח "Damnatio memoriae דה פקטו" במקרים שבהם לא נקבעה הכרזה רשמית. בין המעטים שגונו בהכרזת Damnatio memoriae היו סיאנוס, אשר קשר נגד הקיסר טיבריוס בשנת 31, ומאוחר יותר ליווילה, לאחר שנחשף כי שיתפה פעולה במזימה. ידוע רק על ארבעה מקיסרי רומא אשר הוכרזו באופן רשמי Damnatio memoriae. היו אלה דומיטיאנוס, אשר מותו האלים בשנת 96 סיים את השושלת הפלאבית, פובליוס ספטימוס גטה, אשר זכרו נמחה על ידי אחיו קרקלה, לאחר שהאחרון רצחו בשנת 211, מקסימיאנוס, אשר נפל בשבי קונסטנטינוס והתאבד בעידודו של האחרון, ובנו של מקסימיאנוס, מקסנטיוס שהפסיד לקונסטנטינוס בקרב גשר מילביוס בשנת 312 והוכרז כ'עריץ' ו'אויב האימפריה'. בקרב היסטוריונים קיימות טענות כי אף הקיסר אלאגבאלוס הוכרז על ידי הסנאט Damnatio memoriae מיד לאחר מותו בשנת 222.
על פי ההגדרה, Damnatio memoriae שהוצאה לפועל במלוא משמעותה, לא ניתן יהיה לאתרה על ידי היסטוריונים מאוחרים יותר, שהרי משמעותה מחיקה מוחלטת וסופית של דמות האדם מן התיעוד ההיסטורי. אולם, כיוון שלכל דמות פוליטית קיימים בעלי-ברית, לצד אויבים, קשה עד מאוד ליישם במלואה הכרזה שכזו. לדוגמה, הסנאט הרומי ביקש למחות את זכרו של קליגולה, אולם קלאודיוס מנע זאת. נירון קיסר הוכרז אויב האומה על ידי הסנאט, אולם לאחר מותו נערכה לכבודו הלוויית ענק על ידי ויטליוס. בעוד שנמצאו פסלי קיסרים שעברו עיבוד מחדש לאחר מותם, נוצרו פסלים אחרים לכבודם. באופן דומה, מטבעות רבים הנושאים את הדמות, שאת זכרה ביקשו למחות, המשיכו להישאר במחזור. כך נותר מספר גדול של מטבעות עם דמותו של גטה.
תומאס מורלי

נעורים, לימודים וראשית קריירה

מורלי נולד בנוריץ' שבמזרח אנגליה, בנו של בעל מבשלת שיכר. סביר להניח, שהיה זמר בקתדרלה המקומית מאז נעוריו ובשנת 1583 היה למנצח ומדריך המקהלה שם. עם זאת, נראה שמורלי עשה זמן מה מחוץ למזרח אנגליה, כיון שבשנים הבאות הזכיר את המלחין האליזבתני הגדול, הנודע ביצירות הקודש שלו, ויליאם בירד, כמי שהיה מורו; שנות לימודיו אצל בירד אינן ידועות, אבל נראה שהיו אלה שנות ה-70' המוקדמות של המאה ה-16. בשנת 1588 קיבל תואר בוגר מאוניברסיטת אוקספורד וכעבור זמן קצר התקבל לעבודה כנגן עוגב ב"סיינט פול" בלונדון. בנו הצעיר מת בשנה שלאחריה.
בשנת 1588 הוציא ניקולס יונג לאור את מוזיקה טרנסאלפינה שלו, אוסף מדריגלים איטלקיים לטקסטים אנגליים, שהזניק לפעולה את האופנה התוססת והססגונית של חיבור מדריגלים באנגליה. מסתבר, שמורלי מצא במועד זה את הכיוון הנכון ליצירתו וכעבור זמן קצר החל לפרסם אוספי מדריגלים משלו (11 בסך הכל).

מורלי ושייקספיר

מורלי חי תקופת מה באותה קהילה עם שייקספיר וזה מכבר משערים שהיה קשר בין השניים, אך הוכחות לכך לא נמצאו.
מעולם לא נקבע, שהמוזיקה המפורסמת שכתב לשיר It was a lover and his lass מתוך "כטוב בעיניכם" אכן בוצעה אי פעם בהצגת המחזה של שייקספיר, אם כי ברור שהאפשרות לכך קיימת. מעמדו של מורלי באמצע שנות ה-90' של המאה ה-16 היה איתן והייתה לו גישה נוחה לקהילת התיאטרון; אין ספק שהיה אז, כפי שיש כיום, קשר הדוק בין שחקנים נודעים למוזיקאים ידועי שם.

מדריגלים ושאר יצירות

מורלי ניסה לחקות את רוחו של בירד בכמה מיצירות הקודש המוקדמות שלו, אך תרומתו העיקרית לתולדות המוזיקה הייתה בצורת המדריגל. ליצירתו בסוגה זו שמור מקום ברפרטואר עד עצם היום הזה, והיא מציגה מגוון רחב יותר של צבע רגשי, צורה וטכניקה מזו של כל מלחין אחר בן התקופה. המדריגלים שלו, לפני ומעל לכל, קלילים, מהירי-תנועה ונוחים לשירה, ודוגמה לכך הוא המדריגל המפורסם שלו "עכשיו הוא חודש האביב" (Now is the Month of Maying); הוא לקח מן הסגנון האיטלקי את ההיבטים שהתאימו לאישיותו ושיווה להם אופי אנגלי. מלחינים אחרים מאסכולת המדריגל האנגלי, כמו תומאס וילקס וג'ון וילביי, כתבו מדריגלים בנימה רצינית וקודרת יותר.
נוסף למדריגלים, כתב מורלי מוזיקה אינסטרומנטאלית, הכוללת יצירות לכלי מקלדת (שחלקן נשמר ב"ספר הווירג'ינל של פיצוויליאם"), ומוזיקה להרכב הייחודי לאנגליה, שתי ויולה דה גמבה, חליל, לאוטה, ציתר ובנדורה. 
חיבורו של מורלי, "מבוא קל ופשוט למוזיקה מעשית" (Plaine and Easie Introduction to Practicall Musicke) שיצא לאור בשנת 1597, נשאר פופולרי למשך קרוב למאתיים שנים אחרי מות מחברו ועודנו משמש מקור חשוב למידע על חיבור וביצוע במאה השש-עשרה.
קזחסטן במשחקים הפאראלימפיים

היסטוריה

מאז קיבלה קזחסטן את עצמאותה, בדצמבר 1991, החמיצה המדינה רק את אולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) שהתקיימה כתשעה חודשים לאחר מכן. ומאז משחקי החורף שנערכו בלילהאמר בשנת 1994 שלחה המדינה משלחת הן למשחקי הקיץ והן למשחקי החורף.
במדליות הפאראלימפיות הראשונות בתולדותיה במשחקי הקיץ, זכתה קזחסטן באולימפיאדת הנכים ריו דה ז'ניירו (2016) כשהשחיינית זולפיה גבידולינה זכתה במדליית הזהב במשחה ל-100 מטרים חופשי (קטגוריה S3) כשהיא קובעת שיא עולם בקטגוריה עם תוצאה של 1:30.07 דקות. גם ראושן קוישיבייבה שהתחרתה בהרמת כוח זכתה במדלית הכסף, כשהרימה 113 ק"ג ונכנעה רק לשיא עולם של טאן יו'ג'יאו הסינית שהרימה 135 קילוגרם.
המשלחת הראשונה שנשלחה למשחקי החורף הצליחה לזכות במדליית כסף פאראלימפית אחת, כשלובוב ורובייבה זכתה באחת מתחרויות הסקי למרחקים לעשרה קילומטרים (קטגוריה B2) עם תוצאה של 54:39.3 דקות.
קאלאמוס

גאוגרפיה

מבחינה מוניציפלית האי מהווה חלק מהעיירה לפקדה (עד שנות ה-70 היה האי חלק מאיתקה).
שטחו של האי 24.964 קמ"ר, ושיאו מתנוסס ברום של 745 מטרים מעל פני הים.
היישוב העיקרי באי הוא עיר הנמל הנקראת על שם האי. הנמל מקושר בשירות מעבורת למיטיקאס. יישוב נוסף באי הוא הכפר אפיסקופי, ובו 60 תושבים. 
כפר נוסף שהיה באי - הכפר קפאלי (בעבר כפר זה נקרא בשם פורטו לאונה בתקופה בה היה האי חלק מרפובליקת ונציה), ננטש בשנת 1953 בעקבות רעידת אדמה אשר עצרה את מימי מעיין הכפר.