google/wiki40b huggingface dataset:
פריץ קרייזלר

רקע משפחתי ושנות ילדותו

קרייזלר נולד בווינה כבן הבכור מבין שלושה ילדים של משפחה יהודית מתבוללת. אביו, ד"ר סמואל סוורין קרייזלר, היה רופא יליד קרקוב, ואשתו, אנה, בת לבית רכס, הייתה גליציאנית מדוברומיל (באזור למברג). לפריץ היו אח (הוגו) ואחות (אלה). הנער פריץ הוטבל לנצרות רומית-קתולית בגיל 12.  
האב, שהיה נגן חובב, התחיל ללמד את פריץ נגינה בכינור כבר בגיל ארבע. בגיל שבע ביצע פריץ את הקונצרט הראשון שלו. באותה שנה התקבל לקונסרבטוריון בווינה וסיים אותו בגיל עשר, לאחר שזכה במדליית זהב כבוגר מצטיין. אחד ממוריו היה אנטון ברוקנר.
קרייזלר זכה במלגה והמשיך את לימודיו בקונסרבטוריון של פריז בכיתתו של הכנר מאסאר ולמד קומפוזיציה אצל לאו דליב.
בגיל 12 זכה בפרס הראשון של הקונסרבטוריון כשגבר על ארבעה מתחרים מבוגרים ממנו בהרבה, ויצא למסע קונצרטים מוצלח בארצות הברית, יחד עם מוריץ רוזנטל. לאחר מכן חזר לווינה להשלמת לימודיו. בשלב מסוים החליט להפסיק את הנגינה בכינור, למד רפואה במשך שנתיים והשלים את שירותו הצבאי.

פריצת הקריירה הבינלאומית

ב-1896 החליט סופית על ייעודו ככנר. הוא הגיש בקשה להתקבל ככנר בתזמורת הפילהרמונית בווינה אך נידחה. הוא המשיך בקריירה מוצלחת כסולן וערך מסעות קונצרטים באירופה ובארצות הברית.
בשנת 1910 ניגן קרייזלר לראשונה את הקונצ'רטו לכינור ותזמורת של אלגר שהוקדש לו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס קרייזלר לצבא האוסטרי כקצין. בספטמבר 1914, במתקפה של פרשים רוסים ליד למברג (לבוב ), נפצע קרייזלר מפגיעת כידון רובה ברגלו. הוא אושפז בבית חולים ושוחרר בכבוד משרות צבאי. הוא יצא לארצות הברית ונשאר שם כל שנות המלחמה.
בארצות הברית הוא התקבל ציבורית כגיבור מלחמה, אך כאשר האמריקאים הצטרפו למלחמה נתפס קרייזלר כמייצג של אוסטריה. המוזיקה שלו נעשתה למוקצית באולמות הקונצרטים, וכמוזיקאי אוסטרי שאף שירת בצבא הוא הפך למטרה נוחה מצד מערכות העיתונים שפרסמו טורים בגנות הופעת אמנים ממדינות אויב.
התקופה לאחר המלחמה הייתה הטובה ביותר לקרייזלר. הוא נחשב לגדול הכנרים בדורו ונתן קונצרטים בכל העולם כולל יפן, סין, אוסטרליה וניו זילנד. תקליטיו היו לרבי מכר ושכרו הרקיע שחקים.
בשנת 1924 רכשו קרייזלר ואשתו אחוזה רחבת ידיים בברלין.

חייו בארצות הברית

בשנת 1939 נאלץ קרייזלר להימלט מגרמניה בעור שיניו. בשארית חייו חי בארצות הברית שם המשיך בנגינה עד שנת 1950.
קרייזלר נפגע קשה פעמיים בחייו, בתאונות דרכים. בשנת 1941 פגעה בו משאית, בשעה שחצה רחוב סואן בעיר ניו יורק, והוא סבל משבר בגולגולתו. בעקבות חבלה זו היה במשך שבוע שקוע בתרדמת. לקראת סוף חייו, הוא שוב נפגע קשה בתאונה, כשהיה במכונית נוסעת. בעקבות תאונה זאת הוא נותר עיוור וחירש עד יום מותו כתוצאה מאי-ספיקת לב ב-1962 בבית החולים הפרסביטראיני קולמוביה בניו יורק. הוא הובא לקבורה במאוזולאום פרטי בבית הקברות וודלון ברובע ברונקס בניו יורק. אלמנתו נפטרה בשנת 1963.

קרייזלר והיהדות

קרייזלר עבר כאמור טבילה בדת הקתולית בגיל 12 ובמהלך חייו לא ייחס שום משמעות למוצאו היהודי. בשנת 1902, בעת שהיה בהפלגה מאירופה לארצות הברית פגש באונייה את הרייט וורץ, גרושה של מיליונר ויפת מראה. היא הייתה בת למשפחה אמריקאית בשם ליס (Lies), קתולית ואנטישמית מוצהרת.
היות שהייתה גרושה סירבה הכנסייה הקתולית להשיאם והם נישאו בטקס אזרחי. רק לאחר מלחמת העולם השנייה הסכימה הכנסייה להשיאם ונשכחו להם השנים שהם חיו "חיי חטא".
הגברת קרייזלר  הצטערה שלבעלה יש "דם יהודי". פעם סיפרה לפסנתרן לאופולד גודובסקי כי "לפריץ יש מעט מאוד דם יהודי". על זה השיב לה גודובסקי: "לא ידעתי שפריץ כל כך אנמי!".
אחיו של פריץ, הוגו קרייזלר, החשיב עצמו יהודי.
גאבור קיראי

קריירת מועדונים

קיראי התחיל את הקריירה שלו בסומבטהיי האלאדאש במדיה שיחק 4 שנים. בקיץ 1997 חתם בהרטה ברלין ושימש כשוער שני במועדון. לאחר שהרטה פתחה את העונה עם רצף הפסדים, החליט המאמן לתת לקיראי את ההזדמנות. ב-28 בספטמבר 1997 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון נגד פ.צ. קלן. במשחק זה רשמה הרטה את ניצחון הבכורה שלה בליגה באותה עונה. קיראי היה השוער הראשון של המועדון עד לתחילת עונת 2003/2004 בה איבד את מקומו בהרכב ובתום העונה עזב את המועדון.
בקיץ 2004 חתם בקריסטל פאלאס מהפרמייר ליג. את העונה התחיל כשוער שני אך מהר מאוד הפך לשוער הראשון של המועדון, אך בתום העונה ירדה פאלאס לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. במהלך חופשת חג המולד של עונת 2005/2006 הפסיד את מקומו בהרכב למשך שלושה שבועות, אך לאחר מכן חזר להרכב של פאלאס. בנובמבר 2006 הושאל לוסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג לשבועיים על מנת לשמש כשוער שני. כעבור זמן קצר נשאר בפרמייר ליג כאשר הושאל לחודש לאסטון וילה. בינואר 2007 חזר לפאלאס.
בתום עונת 2006/2007 שוחרר מפאלאס וחתם בברנלי. בינואר 2009 הושאל לבאייר לברקוזן כשוער שני. ב-3 ביוני 2009 חתם במינכן 1860. אחרי המשחק השני של עונת 2014/2015 יצא קיראי לבלות עם חבריו לקבוצה וכתוצאה מכך איבד את מקומו בהרכב ושוחרר מהמועדון.
ב-28 באוגוסט 2014 חתם בפולהאם מאנגלית. ב-13 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בפולהאם בהפסד 3-0 לרדינג. בתום העונה שוחרר מהמועדון וחזר לסומבטהיי האלאדאש, מועדון נעוריו.
ב-22 במאי 2019, בגיל 43, הכריז כי הוא פורש ממשחק פעיל.
אחד מסימני ההיכר שלו היה מכנסי האימונית ("טרנינג") האפורים והפשוטים שנהג ללבוש במהלך המשחקים, בשונה משוערים ושחקנים אחרים הלובשים מכנסיים מודרניים יותר.

קריירה בינלאומית

קיראי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה בשנת 1998 נגד אוסטריה ומאז החל לשמש כשוער ראשון בנבחרת. בעקבות ההפסד המביך למלטה ב-11 באוקטובר 2006, הודח מתפקידו כשוער הראשון של הנבחרת. בשנת 2009 חזר להרכב הנבחרת. ב-12 בנובמבר 2015 ערך את הופעתו ה-100 במדי הנבחרת במשחק בו ניצחה הונגריה 0-1 את נורווגיה במסגרת פלייאוף מוקדמות יורו 2016. קיראי ייצג את נבחרת הונגריה ביורו 2016 כשהוא בן יותר מ-40, דבר שהפך לכדורגלן המבוגר ביותר שמשחק באליפות אירופה בכל הזמנים. נבחרתו הודחה בשלב שמינית הגמר כשהפסידה 0–4 לבלגיה. ב-2 באוגוסט 2016 הודיע על פרישה מהנבחרת.
בית משפט לתעבורה

בישראל, בית המשפט לתעבורה הוא חלק מהרשות השופטת. בית המשפט לתעבורה דן בעבירות הנוגעות לתעבורה ולכלי רכב.
בית המשפט לתעבורה הוא חלק ממערכת בתי המשפט הכללית של המדינה. הוא שקול לערכאת בית משפט השלום.
בית משפט לתעבורה דן בעבירות תעבורה אשר מוגדרות בפקודת התעבורה (נוסח חדש), תשכ"א-1961 – עבירה על פקודה זו ועל התקנות, לרבות חוקי העזר שהותקנו לפיה. עבירות חמורות (כדוגמת הפקרה וגרימת מוות ברשלנות) נידונות תמיד בפני בית המשפט לתעבורה. עבירות תנועה קלות מוגדרות בחוק כברירת משפט, ובית המשפט ידון בהם רק במקרה שהנאשם מערער על הקנס שניתן לו משוטר. גם קטין נידון על עבירות תנועה בבית משפט לתעבורה.
בית משפט לתעבורה דן בראש ובראשונה בעבירות שעניינן עברה על תקנות התעבורה ותאונות דרכים. יחד עם זאת, מסעיף 25 לפקודת התעבורה ניתן ללמוד כי בית משפט זה עוסק בין היתר ברישוי מסמכים, ביטוח, מפגעים בכביש, מהילת דלק, פיקוח על תחנות דלק, התנהגות של נותני שירות ציבורי (אוטובוסים, מוניות) ואף בעבירות על חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים.
לבית המשפט לתעבורה יש סדר דין ייחודי, שנקבע בידי השופט (למשל מספר העדים, והזכות לחקור את השוטר).
ערעורים על פסקי דין של בית המשפט לתעבורה נדונים בדרך כלל לפני שופט אחד של בית משפט מחוזי. 
שופט תעבורה מתמנה כדרך שמתמנה שופט של בית משפט השלום, ונתונות לו הסמכויות של שופט בית משפט השלום.
בתי משפט לתעבורה נמצאים בערים אילת, אשדוד, אשקלון, באר שבע, חדרה, חיפה, טבריה, ירושלים, נתניה, נצרת, עכו, פתח תקווה, צפת, קריית שמונה, קריית גת, רמלה ותל אביב.

לחימה בעבירות תנועה

מדיניות הענישה הנהוגה בבתי המשפט במסגרת משפטי התעבורה היא מהאמצעים השכיחים ביותר ללחימה בתאונות הדרכים. בתי המשפט חזרו פעמים רבות על הצורך האקוטי להילחם בשכיחותן הרבה של תאונות הדרכים ועל תפקידו של בית המשפט כנאמן במאבק. השופטת אילה פרוקצ'יה תיארה זאת:
אמצעי המלחמה בתאונות הדרכים הם מגוונים, ואינם מצטמצמים לשכלול האמצעים הפיזיים הקשורים בנהיגה על דרך שיפורים ברשת הכבישים או להגברת הפיקוח ואכיפת החוק במרחבי הארץ. עיקרם, בראש וראשונה, בהפעלת אמצעי חינוך והסברה שתכליתם להגביר את המודעות לחשיבות הרבה שבשמירה על תרבות נהיגה ולהפנים את החובה לכבד את חייו ושלומו של הזולת.
על אמצעי המלחמה בתאונות הדרכים נמנית גם מדיניות הענישה של עברייני תעבורה הננקטת בבתי המשפט, ובמיוחד הענישה המתייחסת לתאונות קטלניות המקפדות חיי אדם או אלה הגורמות נזקי גוף. על מדיניות הענישה כאמור להשתלב בשאר האמצעים הננקטים להשגת מטרה עליונה בחשיבותה - השלטת סדר, משמעת וכיבוד כללי החוק בנהיגה על הכביש, למען שמירה על חיי אדם ושלמות גופם...
— ע"פ 8382/03 איאד חילף נ' מדינת ישראל, פ"ד נח(2), 139
שקיעת החמה

שקיעת החמה היא ציון זמן בהלכה המוגדרת ככניסת כל גלגל החמה מתחת לקו האופק. מיד לאחר השקיעה מתחיל זמן ביניים הנקרא בין השמשות, שנחשב לזמן מעבר בין יום ללילה. זמן זה מסתיים עם צאת הכוכבים.

קביעת זמן שקיעת החמה

ישנם המחשיבים את שקיעת החמה ברגע שבו גלגל החמה שוקע מתחת לאופק, והשמש מתכסה לחלוטין. דעה זו מקורה במהר"ם אלשקר בשם הגאונים, ונפסקה להלכה על ידי השולחן ערוך הרב והגר"א, וכיום היא הדעה המקובלת. 
בחישוב זמנה המדויק של שקיעה זו, נחלקו הפוסקים האם השקיעה הנראית היא הקובעת (ולכך במקומות גבוהים השקיעה מתאחרת). או שהשקיעה האסטרונומית שאינה מתחשבת בנתונים הטופוגרפיים של האזור היא הקובעת (ולפיה מחשיבים את כל כדור הארץ כאילו היה בגובה פני הים). רוב הפוסקים סוברים שהשקיעה הנראית היא הקובעת, והרב איסר זלמן מלצר חשש לשקיעה האסטרונומית. 
גם על פי השיטה של "השקיעה הנראית", אם ישנם הרים סמוכים שמסתירים את האופק - מנכים אותם. ורק אם ישנם הרים רחוקים - מתחשבים בהם. אם כי לא ברור לחלוטין מה נחשב קרוב לעניין זה. 
ישנה עוד דעה של רבנו תם שאומרת שיש שתי שקיעות, כשהשקיעה ההלכתית היא "שקיעת האור" שהיא 58.5 דקות לאחר השקיעה של גלגל החמה. בדעה זו נקטו רוב הראשונים כהרמב"ן, הרשב"א והרא"ש, וכן פסק רבי יוסף קארו בשולחן ערוך. מחלוקת זו, היא מחלוקת ארוכה בעלת השלכות רבות והיא נתונה בפולמוס. כיום רק קבוצות מסוימות בעיקר בחוץ לארץ (כחסידות סאטמר ועוד) נוהגות כדעת ר"ת גם להקל, ואילו רוב הציבור הדתי והחרדי נוהג כשיטת הגאונים, חלקם גם לקולא וחלקם רק לחומרא.

דיני שקיעת החמה

זמן שקיעת החמה הוא הזמן בו מסתיימות קיום מצוות היום, כמו הנחת תפילין, נטילת ארבעת המינים ועוד, ואחריו מתחיל זמן בין השמשות, שהוא ספק יום ספק לילה. 
כמו כן, זמן השקיעה קובע את סוף הזמן בו אפשר להתפלל תפילת מנחה, וגם למנהגים אחרים לא נופלים אפיים (תפילת תחנון) לאחר שקיעת החמה. הרב בעל התניא בסידורו כתב שאין למנוע מלהתפלל תפילת מנחה עד זמן השקיעה לפי ר"ת. 
אבל לעניין תפלת המנחה שהיא מדברי סופרים אין למחות ביד המקילין בין בחול בין בשבת ובפרט בשעת הדחק בימות החורף שהיום קצר...
זמן השקיעה קובע גם לכניסת השבת, חגים ויום כיפור (מלבד תוספת זמן הנהוגה בכל מקום לפני מנהגו, בין 20 ל-40 דקות) וכן זמנים נוספים.
הנה אני מתחילה

תקציר העלילה

גיבורת הרומן היא ריבי שנהר (שהיא גם גיבורת הרומן הקודם של קציר, "למאטיס יש את השמש בבטן").
הסיפור מתחיל בזמן הלווייתה של מיכאלה ברג, מורתה האהובה לספרות וחיבור של ריבי מימי החטיבה. ריבי, כבר בת 38, מחליטה לחפור אחר העבר שלה, שלה ושל מיכאלה, בחיפה של שלהי שנות ה-70. היא מוצאת את ארבע המחברות, היומנים שניהלה באותה תקופה, החל מגיל 13–16, בהן מסופר על סיפור אהבה חריג ולא מקובל בין השתיים - מיכאלה בת ה-26, המורה הנשואה, לבין תלמידתה המוכשרת והרגישה, בת ה-13 וחצי, שמתאהבת בה.
ארבע המחברות שמרכיבות את יומנה של ריבי כתובות בגוף שני והנמענת היא אנה פרנק, אודותיה למדה בבית הספר. ריבי חותמת על הרשומות ביומן בשם "קיטי", כשם ידידתה הדמיונית של אנה פרנק, לה כתבה ביומנה.
ביומניה ובשיחות עם מיכאלה, ריבי עוסקת בשאלה מי גרמה לתחילת פרשיית האהבים האסורה שנמשכה שנתיים, עד שהתפוצצה: היא עצמה או מיכאלה. דמותה של מיכאלה עשויה להיתפס כבוגרת וחכמה, אך גם כפתיינית ונצלנית. ריבי מציינת מספר פעמים שהיא התאהבה במורתה חודשים רבים לפני שהחל הרומן ביניהן, אך דמויות אחרות רואות ברומן ניצול של תמימותה ורגישותה של ריבי.
ערפילית הסליל

מידע כללי

ערפילית הסליל היא דוגמה טובה לערפילית פלנטרית שנוצרה בסוף חייו של כוכב דמוי השמש. הגזים החיצוניים של הכוכב נראים כאילו הם התפזרו לחלל מנקודת הראות שלנו וצורת מזכירה סליל כפי שהוא נראה מלמעלה. הליבה הכוכבית שנותרה נראית כעת כמו ננס אדום והיא עתידה להפוך לננס לבן בוהקת בינתיים באור כל כך חזק הגורם גם לגזים החיצוניים לזרוח.
קווי הסליל נמצאים במרחק 650 שנות אור בכיוונה של בקבוצת הכוכבים דלי ואורכה בערך 2.5 שנות אור. תמונות עדכניות של הערפילית הושגו בזכות מערכת צילום מתקדמת על טלסקופ החלל האבל הקרויה ACS וצילום של מצלמת מוזאיק בעדשה רחבה של 0.9 מטר של איגוד WIYN שנמצא באוניברסיטה הלאומית קיט פיק.
גילה מוערך ב-10,600 שנים, עם טווח טעות של 2,300 שנים, בהתאם למהירות שבה היא מתרחבת, כ-31 קילומטר לשנייה.

מבנה

צורת הערפילית נחשבת דומה לספרואיד קוטבי (צורה אליפטית שהיקפה סביב קוטביה גדול מההיקף סביב קו המשווה) שריכוז הצפיפות שלה חזק במיוחד לכיוון המישור המשווני של הדיסק שלה. זווית הנטייה היא בין 21° ל37° במבט מכדור הארץ. היא מורכבת מדיסק פנימי בהיקף 0.52 פארסק, טורוס בהיקף 0.77 פארסק וטבעת חיצונית בהיקף 1.76 פארסק. הטבעת החיצונית ביותר משוטחת לצד אחד בגלל ההתנגשות שלה עם גזים המקיפים את כולה מצידה השני. ההערכות אומרות שהערפילית הפלנטרית התרחבה במשך 6,560 שנים לממדים של הדיסק הפנימי ובמשך 12,100 שנים לטבעת החיצונית שלה במהירויות 40 ו-32 קילומטר לשנייה בהתאמה. חשוב לציין שנתונים אלה סותרים במידה מסוימת את הנתונים על גילה של הערפילית ומדובר בחישובים על סמך השערות ולא במספרים מדויקים.
אם אפס רבע הקן

תוכן הפיוט

הפיוט מתחיל במילים "אם אפס רבע הקן" שפירושו, שהסתיימה התקווה לחידוש קרוב של עבודת הקרבנות במקדש. קן הציפורים – שהוא הקרבן שהיה מביא גר לאחר גיורו. לאחר החורבן תקנו שגר, שאינו יכול להביא את הקרבן בגלל החורבן, יפריש בצד, סכום קטן של "רבע" שבו יקנה את הקרבן בו הוא חייב לכשיבנה המקדש. רבן יוחנן בן זכאי ביטל תקנה זו מפני החשש למעילה בכסף המיועד לקרבן.
מכאן – בעל הפיוט אומר – שהתקווה לבניית המקדש בקרוב אפסה, ו"אהל" (אוהל מועד) התרוקן – ולא נותר לנו אלא "אב זקן" – הוא אברהם אבינו.
מכאן בעל הפיוט מזכיר את זכות האבות ובעיקר את מעשה עקדת יצחק, הכתוב בתורה ומבוסס על מדרשים שונים המדברים על העקדה, וזאת תוך שיבוץ קטעי פסוקים מהתנ"ך.
הפיוט מסיים בבקשה לזכור את הברית של אברהם ושל יצחק, ומסיים במילים "אל מלך יושב על כיסא רחמים" המהווה פתיחה לקטע הנאמר לאחר הפיוט - שלש עשרה מידות.

ניגונים לפיוט

הפיוט בקהילות אשכנז נאמר ללא מנגינה, כמו ברוב פיוטי אשכנז. בקהילות ספרד, הפיוט זכה ללחנים רבים ושונים בהתאם לעדות שבהן הוא נאמר.
יחסי סנט קיטס ונוויס–ספרד

יחסים דיפלומטיים

ספרד כוננה יחסים דיפלומטיים עם סנט קיטס ונוויס ב-19 במרץ 1987. סנט קיטס ונוויס השתתפה בפסגות שונות שנערכו בספרד, בין היתר בשנים 1999, 2002, 2006, 2008.

יחסים כלכליים

יחסי הסחר שבין סנט קיטס ונוויס לספרד הם מזעריים. הייצוא מסנט קיטס ונוויס לספרד בשנת 2015 עמד על 88.5 אלף דולר וכלל בעיקר שנאים אלקטרוניים ומכונות להוספת כלור למים. הייצוא מספרד לסנט קיטס ונוויס עמד על 376 דולר וכלל בעיקר יינות, חרסים ומזגנים.

שיתוף פעולה בין המדינות

ספרד מפעילה יחד עם CARICOM פרויקטים בשיתוף פעולה להעלאת איכות החיים בקריביים ומיגור המחלות, העוני, הרעב והפשע.
אדריאנוס השישי

לפני מינויו כאפיפיור

אדריאנוס השישי נולד וגדל באוטרכט, עיר שכיום נמצאת בהולנד ותושביה דיברו ניב של גרמנית אך אז הייתה חלק מן האימפריה הרומית הקדושה. במונחים מודרניים, אדריאנוס היה האפיפיור ה"הולנדי" הראשון (והאחרון עד כה); האפיפיור ה"גרמני" האחרון עד מינויו של בנדיקטוס ה-16 ב-2005; ולמעשה, הוא היה האפיפיור הלא-איטלקי האחרון עד מינויו של יוחנן פאולוס ה-2 בשנת 1978.
ד'אדל למד באוניברסיטת לובן (כיום בבלגיה) ומ-1491 לימד שם תאולוגיה, פילוסופיה ודיני הלכה קתוליים בין תלמידיו היה ארסמוס. ב-1507 הוא מונה למורו הפרטי של הנסיך קרל, לימים קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1515 הוא מונה כשליח דיפלומטי לספרד וב-1516 מינה אותו קרל כאינקוויזיטור הראשי של אראגון. שנה לאחר מכן מונה לחשמן על ידי האפיפיור ליאו העשירי. הוא המשיך לשמש כאינקוויזיטור ראשי עד למינויו לאפיפיור.

עלייתו לכס האפיפיור

מותו של ליאו העשירי בשנת 1522 הותיר את הותיקן במצב של פילוג בין פלגים שונים - בני משפחת מדיצ'י והחשמנים האיטלקים תמכו במועמדותו של ג'וליו ד'מדיצ'י בעוד שהחשמנים הצרפתים והספרדיים התנגדו למינויו. המחלוקת הסתיימה רק עם הצעת הפשרה - למנות את אדריאנוס (ג'וליו ד'מדיצ'י מונה לאפיפיור כ"קלמנס השביעי" עם מותו של אדריאנוס השישי).
כאמור, אדריאנוס ניסה במהלך תקופת כהונתו ליזום רפורמות, אשר היו אמורות להגן על הנצרות הקתולית מפני הרפורמציה מחד, והכיבושים של האימפריה העות'מאנית מאידך. ניסיונותיו לבטל של האינדולגנציות נחל כישלון, בשל התנגדות החשמנים. האיטלקים שטמו אותו גם בגלל אדישותו לאמנויות ואי עידודם של אמנים כנסייתיים. גם ניסיונותיו לאחד את אירופה אל מול העות'מאנים נחל כישלון חרוץ והוא מצא עצמו חלק מברית של הקיסרות הרומית הקדושה, אנגליה וונציה נגד צרפת. אך כשלונו החמור ביותר היה חוסר יכולתו להתמודד עם גל מרידות שהתפתחו בגרמניה בעקבות הרפורמציה.
אדריאנוס השישי מת זמן קצר יחסית לאחר שמונה, ועל פי סברות חלק מהחוקרים סבורים שהורעל. בשל חוסר הפופולריות שלו ושל הרפורמות שניסה להנהיג, מרבית מסמכיו הרשמיים ואגרותיו נעלמו (וככל הנראה הושמדו או הוטמנו) זמן קצר לאחר מותו. 
בהתחלה נקבר אדריאנוס השישי בבזיליקת פטרוס הקדוש ולאחר מכן הועבר קברו לכנסייה הלאומית הגרמנית ברומא, סנטה מריה דל אנימה, שם ניתן עוד היום לראות את מצבתו בצד הימני של המזבח.
יוזף אולקסי

ביוגרפיה

יוזף אולקסי נולד בנובי סונץ' ב-22 ביוני 1946, אז ברפובליקה העממית של פולין.
אולקסי הצטרף לפוליטיקה בשנת 1968. מ-1968 עד 1990 היה חבר במפלגה הקומוניסטית מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית. הוא כיהן כשר הפנים ולאחר מכן כיושב ראש הסיים מ-14 באוקטובר 1993 עד 3 במרץ 1995. לאחר שסיים את תפקידו כיושב ראש הסיים, מונה על ידי נשיא פולין לך ואלנסה לכהן כראש ממשלת פולין. בתפקיד זה כיהן בשנים 1995–1996.
אולקסי התפטר מראשות ממשלת פולין לאחר שנחשפו קשרים לטווח ארוך עם קצין הקג"ב ולדימיר אלגנוב. הוא הודה בקשר, אך הכחיש שהוא מכיר את פעילותו של אלגנוב בקג"ב.
הוא חזר לתפקיד יושב ראש הסיים בשנים 2005-2004.
ב-22 במרץ 2007 נחשפו תיעודים של שיחות פרטיות בין אולקסי לאיש העסקים אלכסנדר גוּדְזוֹבָאטִי (Gudzowaty). בהקלטות נשמע גודזובאטי מציע הצעת שוחד במפלגת ברית השמאל הדמוקרטית. אולקסי, שהיה כנראה שיכור מעט, האשים את עמיתיו למפלגה ולפוליטיקה בשחיתויות רבות וחמורות. פרשה זו עוררה סערה בפולין והובילה להתפטרותו של אולקסי ולירידה בכוחה של מפלגתו, שהובסה בבחירות שנערכו לאחר הפרשה.

אולקסי נפטר ונקבר בוורשה לאחר שנאבק במחלת הסרטן.
טאגה ארלנדר

ביוגרפיה

הוא נולד ב-13 ביוני 1901 בקומין רנסטר הנמצא במחוז ורמלנד. אביו, אריק גוסטב ארלנדר (1859–1936) היה מורה בית ספר. במקור, שם המשפחה המקורי של אביו היה אנדרסון, אבל הוא שינה את שמו לארלנדר, לאחר ששמו הפרטי של אביו ארלנד. אמו הייתה אלמה, לבית נילסון (1869–1961). מצד סבתא שלו, מוצאו של ארלנדר הוא פיני. כסטודנט באוניברסיטת לונד היה ארלנדר מעורב מאוד בפוליטיקה של האוניברסיטה. הוא סיים את לימודי הפוליטיקה והכלכלה בשנת 1928. משנת 1928 עד 1929 סיים את שירות החובה שלו בכוחות המזוינים של שוודיה, ובסופו של דבר המשיך למילואים. ארלנדר היה חבר צוות המערכת של האנציקלופדיה "סוונסק אופלאגבק" מ-1929 עד 1938.
ארלנדר נבחר למועצת העירייה בלונד בשנת 1930, נבחר לפרלמנט ב-1932 והתמנה למזכיר המדינה במשרד הרווחה ב-1938. כמזכיר המדינה במשרד הרווחה ארלנדר היה אחד מהאחראים להקמת מחנות מעצר בשוודיה במהלך מלחמת העולם השנייה. במחנות, שנשמרו בסתר מפני הציבור השוודי, נכלאו אנשים ממיעוטים אתניים שונים וכן מתנגדים פוליטיים, בעיקר קומוניסטים ואוהדי ברית המועצות.
ארלנדר הצטרף לממשלה ב-1944 כשר ללא תיק. כאשר ראש הממשלה פר אלבין הנסון מת באורח פתאומי ב-1946, נבחר ארלנדר באופן בלתי צפוי כממשיכו ולאחר מכן גם כמנהיג המפלגה.
הוא שמר על עמדת הסוציאל-דמוקרטים בשלטון, ולאחר מכן הוא הקים קואליציה עם ליגת האיכרים בין השנים 1951–1957. יחסי העבודה שלו עם מנהיג המפלגה, גונאר הדלונד (שר הפנים בממשלה הקואליציונית), ידועים כטובים.
תחת ימי כהונתו של ארלנדר נחקקו עמודי התווך של מדיניות הרווחה השוודית בין השנים 1946 ו-1947. באותן השנים נחקקו שלוש רפורמות עיקריות שהביאו לזכות לפנסיה בסיסית, קצבאות ילדים כלליות וכיוצא בזה. מועצת השיכון הארצית הוקמה כסמכות המרכזית המספקת הלוואות מסובסדות, בעוד שהמועצה הארצית של שוק העבודה הוקמה כדי לתאם בין משרדי ההעסקה המקומיים המולאמים.
שאלת הנשק גרעיני כאמצעי להרתעה מתקיפה צבאית אפשרית נותרה שנויה במחלוקת בקרב החברה השוודית ובקרב הסוציאל-דמוקרטים. העניין הניע הסכמים דיפלומטיים עם ארצות הברית, והבטיחה התערבות אמריקאית במקרה של פלישה צבאית. שוודיה חתמה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני ב-1968, ובכך הפסיקה את ההתעסקות בפיתחו נשק גרעיני .
עם התפטרותו מראשות הממשלה ב-1969 הוחלף על ידי אולוף פלמה בן ה-42, שאף שהיה רדיקלי יותר בדעותיו והיה במובנים רבים תלמידו ובן חסותו של ארלנדר. בשנים 1972–1982 פרסם ארלנדר את זיכרונותיו בשישה כרכים. הוא נפטר ב-21 ביוני 1985 בגיל 84.
זחל"ם

זחל"ם, ראשי תיבות של "זחלי למחצה" (מאנגלית: Half-Track), הוא כלי רכב אזרחי או רכב קרבי משוריין המונע באמצעות שני זחלים מאחור וזוג גלגלים בחזית להיגוי. מערכת המזקו"ם (מערכת זחלים, קפיצים ומרכובים) בירכתיים משמשת להנעת הרכב ומאפשרת את העבירות המיוחדת שלו.
המטרה בשילוב בין זחלים לגלגלים היא לשלב בין העבירות בשטח של רכב זחלי דוגמת הטנק עם היגוי ושליטה של רכב אופני. לעיתים מתווסף לרכב זחלי נטל או "משקל מת" כדי לשפר את החיכוך עם הקרקע ואת כוח הגרר של הכלי, אך אפשרות כזו אינה קיימת בזחל"ם ויש להכביד אותו באמצעות הוספת מטען.
מלפנים מותקן תוף גלילי שמסייע לעבירות. כך למשל כאשר הרכב עובר מעל לתעלה ונשאר במצב בו הגלגלים הקדמיים בתוכה, התוף נשען על צדה האחד והזחלים מצדה השני, מנע התוף את התקעות הכלי בתעלה ועל ידי דחיפה של מערכת הזחלים להתקדמות והחלצות ממנה. הזחל"ם אפשר לראשונה ניוד כוחות רגלים במהירות תוך מתן הגנה כנגד אש מנשק קל, אך החיילים נותרים חשופים לירי תלול מסלול, מנשק כגון מרגמות או תותחים עם פגזי רסס.

היסטוריה

כבר במחצית השנייה של המאה ה-19 יוצרו טרקטור בעלי מנוע קיטור שהתבססו על עיקרון הזחל"ם. ב-1911 המהנדס הצרפתי אדולף קיירסה (Adolphe Kégresse) הסב מספר מכוניות של הצאר של רוסיה לתצורת זחל"ם שנקראה על שמו "זחלי קיירסה". מ-1916 ואילך ניהל המפעל הרוסי פוטילוב פרויקט לייצר זחל"מים צבאיים בתצורה דומה תוך שימוש בחלקי זחל צרפתיים. 
בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, היו ניסיונות רבים בפיתוח זחל"מים אזרחיים לשימושים שונים. כלי רכב בעלתי תצורת זחל"ם הופיעו כגוררי גזעי עץ בתעשיית חוטבי העצים בארצות הברית, בקנדה הורכבו זחל"מים להסעת 20–30 נוסעים על פני שטחים מושלגים ואף יוצר זחל"ם ניסיוני של סיטרואן לנהיגה במדבר.

מלחמת העולם השנייה

זחל"מים מדגמים שונים שירתו באופן נרחב במלחמת העולם השנייה, במיוחד בצד הגרמני, כאשר זחל"מים כדוגמת ה-M3 הופעלו על ידי בעלות הברית וזחל"מים דוגמת Sd.Kfz. 251 הופעלו על ידי מדינות הציר.
הזח"למים במלחמה מילאו שלל תפקידים והיוו פלטפורמה נוחה להתקנים וייעודים רבים ושונים כגון: נגמ"ש, גורר ארטילרי, מרגמה מתנייעת, רכב פינוי רפואי, רכב סיוע הנדסי, רכב לוגיסטי, רכב פיקוד, ואחרים. זחל"מים אף שימשו כבסיס לתותחים נגד טנקים או נשק נ"מ.
לזחל"מים הייתה יכולת עבירות טובה מאוד שהקבילה למעשה ליכולת העבירות של טנקים מאותה תקופה, גליל או גלגלי מתכת מסתובבים שהותקנו בחלקו הקדמי של הזחל"ם, היקנו לזחל"ם גם יכולת מעבר תעלות נגד טנקים. תכונות אלו איפשרו לזחל"מים להיות חלק בלתי נפרד מכוח השריון המסתער.
יוני פרס

ד"ר יהונתן (יוני) פרס (נולד בשנת 1952) הוא וטרינר ישראלי, מייסד בית החולים הווטרינרי בכפר הירוק, ובעבר מנהל בית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי בבית דגן.

ביוגרפיה

יהונתן פרס הוא האמצעי מבין שלושת ילדיהם של סוניה ושמעון פרס, אח לצביה ולדן ולחמי פרס. נולד וגדל בתל אביב. 
ב-20 ביוני 1971 במהלך קורס מ"כים, נפלט מנשקו האישי צרור ממנו נהרג חיים אשטבקר, חייל ביחידה. פרס נשפט וריצה שלושה חודשי מאסר.
בשנת 1989 סיים את לימודיו בבית הספר לרפואה וטרינרית של האוניברסיטה העברית. את שנת ההשתלמות עשה ברפואה וכירורגיה של חיות מחמד באוניברסיטת פנסילבניה בארצות הברית. היה שותף להקמת מרכז לכלבי נחייה בישראל שהוקם בשנת 1991.
לאחר ששב לישראל, היה רופא ומרצה בבית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי בבית דגן. בשנת 1994 הקים את מחלקת חירום וטיפול נמרץ של בית חולים זה וניהל אותה במשך שלוש שנים.
פרס הוסמך כווטרינר מומחה ברפואה קלינית של חיות מחמד, וכווטרינר מומחה בחירום וטיפול נמרץ וטרינרי, הראשון בעל תואר זה בישראל. 
בין השנים 1997–1999 כיהן כמנהל בית החולים הווטרינרי בבית דגן. לאחר שפרש מניהול בית החולים הווטרינרי התמקד בטיפול וטרינרי בכלבי נחייה לעיוורים.
בשנת 2004 ייסד את בית החולים הווטרינרי בכפר הירוק, והוא עומד בראשו.
פרס פרסם מאמרים רבים בספרות המקצועית. בין השאר כתב פרק בספר "Ettinger's Textbook of veterinary Internal medicine".
פרס נשוי לסיגל שלו ואב לשתי בנות. לפני כן היה נשוי לעיתונאית האוכל והבישול פיליס גלזר. מתגורר בכפר הירוק.