גיאנה

היסטוריה

בטרם ההתיישבות האירופית היה האזור מיושב באינדיאנים מקומיים. ההתיישבות האירופית באזור החלה בראשית המאה ה-17. המתיישבים הראשונים היו הולנדים, שהקימו שלוש קולוניות נפרדות: אסקיובו (1616), ברביסה (1627) ודמרארה (1752). הבריטים כבשו את האזור בשנת 1814. שלוש הקולוניות הפכו למושבה בריטית אחת, גיאנה הבריטית, ב-1831.
ביטול העבדות ב-1834 הוביל להתיישבות של שחורים באזורים העירוניים והבאת עובדים זרים מהודו, מסין ומפורטוגל לעבודה במטעי הסוכר. החלוקה האתנית נשמרה, והובילה לפוליטיקה סוערת ולעיתים גועשת. בשנת 1953 התמרדו תושבי גיאנה כנגד בריטניה, שהגיבה במעצר ראשי המתמרדים שארגנו שביתות נגד בריטניה.
גיאנה זכתה לעצמאות מהממלכה המאוחדת ב-1966 והפכה לרפובליקה ב-1970. המדינה חברה בחבר העמים הבריטי.
המדינה הטרופית הגיעה לכותרות ב-18 בנובמבר 1978, כאשר התרחשה בתחומה ההתאבדות ההמונית הגדולה ביותר בעת החדשה. 909 מחברי הכת "מקדש העם" של ג'ים ג'ונס איבדו עצמם לדעת בקומונה ג'ונסטאון שבצפון המדינה.

פוליטיקה

גיאנה היא רפובליקה נשיאותית דמוקרטית, ובעלת מערכת רב-מפלגתית. האספה הלאומית (בית המחוקקים החד-ביתי) היא פרלמנט המונה 65 חברים, שנבחרים כולם בשיטה היחסית: 25 מרשימות המתמודדות על 10 מחוזות בחירה ו-40 מרשימות לאומיות. כהונת האספה היא לחמש שנים, אך הנשיא יכול לפזרה לפני גמר הכהונה בכל עת. המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט היא מפלגת העם הפרוגרסיבית, המונה מטעמה 32 נציגים, אך היא אינה חברה בממשלה.
נשיא גיאנה מכהן לכהונה המוצמדת לכהונת הפרלמנט, ונבחר בשיטה ישירה-למחצה: כל מפלגה המתמודדת בבחירות לפרלמנט מעמידה גם מועמד לנשיאות והמועמד של המפלגה שזכתה במקום הראשון נבחר כנשיא. סגני הנשיא ממונים על ידי הנשיא.
לפי החוק, ראש הממשלה חייב להיות סגן נשיא וחבר הפרלמנט. שרי הממשלה לא חייבים להיות חברי הפרלמנט, אם כי רובם מכהנים כחברי הפרלמנט.
מערכת המשפט עצמאית.

כלכלה

החקלאות תורמת כ-35 אחוזים מהתוצר הלאומי הגולמי. הגידולים העיקריים הם קסווה, תירס, בננות, פרי הדר, ירקות, קנה סוכר, אורז, קפה וקקאו. ענף חשוב נוסף הוא הדיג. היערות של גיאנה מהווים את הבסיס לתעשיית העץ שלה. התעשייה תורמת כ-32 אחוזים מהתוצר הלאומי הגולמי, ומייצרת מוצרי מזון וטקסטיל. בגיאנה אוצרות טבע כמו בוקסיט, זהב ויהלומים.

גאוגרפיה

גיאנה שוכנת בצפון אמריקה הדרומית. היא גובלת בצפון באוקיינוס האטלנטי, במזרח - בסורינאם, במערב - בוונצואלה ובברזיל ובדרום - בברזיל. גיאנה היא ארץ מישורית וכ-80 אחוזים משטחה מכוסים ביערות גשם. בהרי פקריימה שבמערב נמצאת הפסגה הגבוהה ביותר במדינה, "הר רוריימה" (2,810 מטרים מעל פני הים).

דמוגרפיה

אוכלוסייתה הקטנה של גיאנה הטרוגנית למדי. על-פי מפקד אוכלוסין מ-2002, מנתה האוכלוסייה בסך הכול כ-751 אלף נפש, והקבוצה האתנית הגדולה ביותר היא צאצאיהם של מהגרים מהודו, שהגיעו לאזור הקריבי בחיפוש עבודה החל מראשית המאה ה-19. קבוצה זו מנתה במפקד 43.5% מן התושבים. אחריהם באו צאצאי אפריקאים, שמנו 30.2%, מולאטים (בני תערובת לצאצאי אירופים וצאצאי אפריקאים) ששיעורם היה 16.7%, ואמריקאים-ילידים (9.2%). כן חיו מיעוטים קטנים של צאצאי אירופים, בעיקר פורטוגזים, ושל סינים.
הדת העיקרית היא נצרות, שאליה השתייכו במפקד מ-2002 57% מן האוכלוסייה. מרבית הנוצרים השתייכו לכנסיות פרוטסטנטיות שונות, בעיקר פנטקוסטים, אדוונטיסטים של היום השביעי ואנגליקנים. כ-8.1 אחוזים היו קתולים. קבוצות גדולות נוספות הן ההינדים, שמנו כ-28.8% והמוסלמים שמנו כ-7.3%. שאר האוכלוסייה כללה חסרי דת, רסטפארים, ועדי יהוה.
השפה הרשמית היא אנגלית. לצדה מדברים גם בשפות ילידיות, בשפה קריאולית המבוססת על אנגלית, ובדיאלקט קריבי של הינדית.
הרכב האוכלוסייה דומה למדי לזה שבסורינאם השכנה, פרט לכך שבסורינאם יש גם שיעור ניכר של יוצאי אינדונזיה וצאצאיהם, והלשון ההינדית שגורה בה יותר בקרב צאצאי המהגרים מהודו מאשר בגיאנה.
קיימת הגירה בהיקף נרחב של גיאנים לארצות זרות. בין 1980 ל-2002 קטנה האוכלוסייה ב-8,000 תושבים, כתוצאה מהגירה. גל ההגירה העיקרי התרחש בשנות השמונים, אך גם בשנים שלאחר מכן מתקיים מאזן הגירה שלילי בשיעור משמעותי.

תרבות

מבחינה תרבותית, קרובה גיאנה לאיי הודו המערבית (האיים הקריביים) יותר מאשר לדרום אמריקה. הספורט הפופולרי הוא קריקט, וגויאנה היא אחת השותפות בנבחרת איי הודו המערבית.