כלכלה סביבתית

כלכלה סביבתית היא תת-תחום בכלכלה שעוסק בנושאי איכות סביבה בהתאם לניתוח כלכלי, במיוחד לאור ההנחות והניתוחים של כלכלה נאו קלאסית.
לפי אחת ההגדרות, כלכלה סביבתית עוסקת במחקרים תאורטיים או אמפיריים של ההשפעות הכלכליות של מדיניות סביבתית מקומית או לאומית ברחבי העולם. נושאים ספציפיים בכלכלה סביבתית נוגעים לעלויות וליתרונות של סוגי מדיניות סביבתית שונות כדי להתמודד עם זיהום אוויר, זיהום מים, זיהום קרקע והתחממות עולמית.
כלכלה סביבתית נבדלת מכלכלה אקולוגית בכך שכלכלה אקולוגית מדגישה את הכלכלה כתת-מערכת של הביוספרה ומתמקדת בקיימות ובשימור של הון טבעי. סקר של כלכלן גרמני על שני התחומים מצא כי שני התחומים מהווים אסכולות שונות לחשיבה כלכלית, כאשר כלכלה אקולוגית מדגישה את הנושא של קיימות "חזקה" ודוחה את ההנחה כי ניתן להמיר הון טבעי בהון מעשה ידי אדם.

כלכלה סביבתית מול כלכלה אקולוגית

לעיתים קרובות כלכלה סביבתית נתפשת ככלכלה אקולוגית. לעומת זאת, קיים הבדל מהותי ביניהן. גם בראיית העולם וגם בתחומי העיסוק שלהן.
הכלכלנים הסביבתיים הוכשרו במסורת של כלכלה נאו-קלאסית ומתמקדים בבעיות של כשל שוק לפיה המטרה המרכזית של החברה היא השגה של יעילות פארטו כדבר שמייצג את הרווחה החברתית הגבוה ביותר האפשרית. רוב המיקוד הוא בסוגיות של מיקרו כלכלה. הכלכלה הסביתית תופסת את הבעיות הסביבתיות, כסוג מסוים של כשלי שוק - אשר ניתן לטפל בהם באמצעות הניתוח הכלכלי בדומה לטיפול בבעיות בתחומים אחרים שבהם הכלכלה עוסקת. בעיות סביבתיות כמו זיהום, נתפסות כדבר שפוגם באידיאל הכלכלי. בהינתן שינקטו הצעדים הנכונים, לדוגמה מיסוי סביבתי או כלי מדיניות אחר, כשל השוק יוסר. במצב זה הזיהום יגיע ל"זיהום אופטימלי" שבו כמות הזיהום יורדת ומתאזנת מול התועלת שבקיום המוצרים הגורמים לזיהום. בתמונת עולם זו, החברה האנושית, קובעת, בכלים שונים מהי כמות הזיהום או ההפרעה הסביבתית שהיא רוצה לקיים. כמות הזיהום או היערות שיתקיימו לפי ראיה זו תלויה בשאלה מהן העדפות הצרכנים בשוק. אם הצרכנים מעוניינים ביותר מוצרים גם במחיר של זיהום גדל או הקטנת המערכות האקולוגיות, זה מה שיתרחש בפועל, והשוק יגרום להגעה ליעילות פארטו מקסימלית.
לעומת זאת, כלכלה אקולוגית היא זרם חדש יותר, שכולל בתוכו כלכלנים והוגים מתחומים נוספים, כמו אקולוגים, גאוגרפים וחוקרים נוספים ממדעי הטבע, אשר הושפעו מנקודת הראייה של פיזיקה, ביולוגיה בכלל ואקולוגיה בפרט. הנחות המוצא של חלקים מהכלכלה האקולוגית אינם בהכרח הנחות המוצא של הכלכלה הנאו-קלאסית - שעליה נשענת רוב הכלכלה סביבתית. לדוגמה תחום זה יוצא מנקודת הנחה כי כלכלה היא תת-תחום של אקולוגיה. הנחה אחרת היא כי קיימם סוגים שונים של הון ולא רק הון תעשייתי כמו מכונות ומפעלים - לדוגמה כי קיים גם הון טבעי (כמו מערכות אקולוגיות ימיות שתומכות בקיום של אצות המפרקות פחמן דו-חמצני ומפיקות ממנו חמצן) - שתורם לרווחה האנושית, והון זה יכול להיהרס על ידי פעילות כלכלית רבה והרסנית. גם ההשקפה על הצרכים והרצונות של הפרט שונה בין האסכולות. המיקוד של הכלכלה האקולוגית עוסק לעיתים קרובות גם בתחומי "מאקרו" מבחינת אורך הזמן של תהליכים וההיקף שלהם - סוגיות שנוגעות לא רק לזיהום נקודתי של מפעל מסוים אלא בניתוח בעיות גדולות יותר כמו התחממות עולמית או היציבות של המערכת החקלאית האנושית או שוק האנרגיה העולמי לאורך זמן.
לפי הכלכלה האקולוגית בני האדם אמנם יכולים לקבוע מה כמות הזיהום או המערכות שייוותרו בכדור הארץ, בכלים חברתיים שונים כמו החלטה דרך השוק או כל מוסד חברתי אחר, אבל כמות הזיהום (או כל הפרעה אחרת לסביבה) שאיתה המערכת האקולוגית יכולה להתמודד ולהמשיך לשרוד אינה תלויה ברצונות הצרכנים בשוק או בכל החלטה סובייקטיבית אחרת של בני האדם, אלא היא נתון אובייקטיבי שתלוי בחוקי טבע שונים, שלא ניתן להכתיב למערכת הטבעית.
הנחה נוספת היא שהמערכת הכלכלית חייבת בסופו של דבר להתחשב במגבלות של המערכת האקולוגית ושל משאבי טבע כדי לשרוד לאורך זמן. הכלכלה, והמין האנושי כולו, כך נטען, תלויים בסביבה מתפקדת שתספק שירותים כמו ייצור מזון, טיהור אוויר, אגירת מי גשם, או הגנה מפני קרינת השמש. היכולת של המין האנושי לספק לעצמו שירותים אלו, אינה קיימת כלל, או שהיא מחייבת השקעת מאמצים אדירים שייקרו את כל שאר המוצרים ויקשו מאד על המשך של צמיחה כלכלית. באופן דומה המערכת הכלכלית תלויה לדוגמה במשאבי אנרגיה זמינים. היות שלא ניתן לקיים פעילות פיזיקלית כלשהי ללא אנרגיה, הכלכלה לא יכולה לתפקד ללא הספקה מספקת של אנרגיה, לא משנה מהן העדפות של הצרכנים שלה.
לכן, אחת הטענות המרכזיות של הכלכלה האקולוגית היא שהכלכלה הסביבתית, כחלק מהיותה זרם של הכלכלה הנאו-קלאסית הופכת את היוצרות. הכלכלה, והמין האנושי כולו, תלויים במערכת של סביבה מתפקדת, וכמות הזיהום שעימה מערכת זו יכולה להתמודד, תלויה במערכת האקולוגית ולא בהחלטות של בני האדם, בין אם הן מבוצעות על ידי מנגנון השוק, ובין אם על ידי מנגנון אחר. לכן הטענה היא שלא הכלכלה תקבע כמה אקולוגיה תשאר אלא המערכת האקולוגית תגביל את הגודל של הכלכלה. באופן כללי יותר חוקי הטבע הם שמכתיבים את גבולות המשחק שבתוכם ניתן לקיים העדפות שונות לפי רצונות אנושיים כמו בחירות בשוק או מדיניות ממשלתית.
הכלכלה הסביבתית מניחה כי הכלכלה והחברה האנושית הם דבר נתון שאין שום דבר שמאיים על היציבות שלו - ואם יש הפרעה של פעילות מסוימת לאדם אחד, הרי זה בגלל שאדם אחר נהנה ממנה וניתן לתקן זאת על ידי שינוי המדיניות- הנחה זו היא דבר סביר עבור ניתוח של זיהום במפעל מקומי אבל היא אינה מתקיימת בניתוח של כלכלה אקולוגית.
לפעמים כלכלה אקולוגית מתוארת כבעלת גישה פלורליסטית (מכירה כי ישנן דרכי חשיבה שונות, אשר אינן תמיד עולות בקנה אחת) לבעיות סביבה. והיא בדרך כלל ממתמקדת בקיימות הסביבה לטווח ארוך.