google/wiki40b huggingface dataset:
בראון בס

מאפיינים

הבראון בס היה מוסקט חלק קדח, בעל טעינת לוע ומצת חלמיש. פעולת הטעינה הייתה יחסית מורכבת: החייל היה נושא תרמילי נייר שכללו את הקליע (כדור עופרת עגול) ואבק שריפה, החייל היה פותח את תרמיל הנייר (בנשיכה) שופך מעט אבקה לתוך תא הצתה מימין לנשק (היכן שמצת החלמיש מצוי), מעמיד את המוסקט כלפי מעלה, שופך את שארית אבקת השריפה במורד הקנה ודוחף פנימה את הכדור בעזרת מוט דחיסה ייעודי. לאחר מספר יריות, פנים הקנה היה מתלכלך מאבק השריפה שהוצת ופעולת דחיסת הקליע הייתה הופכת לקשה יותר, משום כך הקליעים היו בקוטר כ-18 מ"מ לעומת קוטר הקנה 19 מ"מ - המשמעות המעשית של תהליך עיבוי דפנות הקנה וההבדל בין קוטר הקליע לקנה היא שלאחר מספר יריות דיוקו של המוסקט עלה במקצת.
בדומה למוסקטים אחרים בתקופה, הבראון בס לא פותח במטרה להיות מדויק או בעל טווח נרחב. יחידות רגליות שנשאו את המוסקט ירו באופן מבוקר בשורה אל מול האויב, כאשר לרוב טווח פתיחת האש היה כ-50 מטר. באופן זה, כוחו של המוסקט היה תלוי בעיקר ביכולת של החייל לירות בקצב אש מהיר מהאויב ולייצר מכות אש של כלל החיילים - במצב כזה כל מכת אש הייתה פוגעת קשות בחיילי האויב שממול. תפקיד שני שהיה למוסקטים בתקופה היה להסתערות כידונים, כאשר המוסקט היה למעשה הופך לחנית כאשר הטווחים היו מתקצרים אל מול האויב, למטרה זו אורכו ומשקלו של הבראון בס במקביל לכידון שיוצר עבורו נחשבו מוצלחים במיוחד.

שירות

בתור נשק חיל הרגלים העיקרי של הצבא הבריטי והנשק הנפוץ גם בשאר היחידות, הבראון בס שירת מפיתוח בשנת 1722 ועד ל-1838, כאשר הוא היה מצוי ביחידות הצבא עד לסביבות 1854 עם תחילת מלחמת קרים. בשירות של מעל מאה שנים בתקופה בה האימפריה הבריטית הייתה מצויה בהתרחבות, הבראון בס לקח חלק בעימותים צבאיים רבים בהם מלחמות האינדיאנים, מלחמת שבע השנים, מלחמת העצמאות של ארצות הברית, המלחמות הנפוליאוניות, מלחמת 1812 ורבים אחרים.
מוסקטים שנמכרו לצבא מקסיקו שימשו אותו במלחמת ארצות הברית-מקסיקו. לוחמים מאורים מניו זילנד רכשו מוסקטי בראון בס רבים מסוחרים אירופאים והם שימשו אותם באופן נרחב במלחמות המוסקט הבין-שבטיות. לקראת סוף שנות ה-70 של המאה ה-19 לוחמי זולו עשו את אחד השימושים האחרונים במוסקטי בראון בס בעימות צבאי, כאשר הם נלחמו כנגד הבריטים, שבעצמם הפסיקו להשתמש בבראון בס כ-40 שנים לפני כן.
צנרת תעשייתית

צנרת תעשייתית היא מערכת של צינורות לשינוע זורמים. 
הזורם בצנרת יכול להיות נוזל כמו מים או דלק, לחלופין הוא יכול להיות גז כמו קיטור, גז טבעי או אוויר. הזורם יכול להיות תערובת של מספר חומרים, במצבי צבירה שונים, כגון: תערובת של נוזל עם גז, נוזל ומוצק, או מוצק וגז וכיוצא בזאת.
הנדסת צנרת היא הענף בהנדסת מכונות העוסק בצינורות וכולל: תכנון, ביצוע ותפעול של מערכות צנרת כדי שיעמדו בדרישות כמו בחירת תוואי, חומר מבנה, תפקוד, לחץ ושיתוך. המהפכה התעשייתית והשימוש התעשייתי בקיטור העלו את הצורך בצנרת חזקה ויעילה לגזים ולנוזלים חמים ובלחץ גבוה.
הצנרת יכולה להיות מותקנת כשהיא קבורה מתחת לקרקע, בתעלות תת-קרקעיות או מותקנת על גבי הקרקע או על גשרי צנרת מעל הקרקע. בקווי הצנרת מותקנים מגופים, אביזרים ואלמנטים לבקרת הלחץ, הספיקה, הטמפרטורה, איכות הזורם, בצד משאבות, מפוחים, או מדחסים ומכלים, והם לרוב חלק בלתי נפרד מהדיון על הצנרת וחלק בלתי נפרד מהתכנון, הביצוע והתפעול. התכנון של הצנרת התעשייתית או הצנרת התהליכית מתחיל אצל מהנדס התהליך, והוא יוצא לאור בצורת תזרים תהליכי הכולל את הצנרת, המכשור והציוד הנלווה. מהנדס הצנרת ומתכנני הצנרת בוחרים את הצינור המתאים, התוואי, תמיכות ופרטים נוספים כדי שהמערכת תפעל כראוי.
צנרת יכולה להיות בקוטר של 8\1 אינץ' (כשלושה מילימטר) עד קוטר של עשרות אינצ'ים 48 או מספר מטרים. את הצנרת צריך לתכנן כך שתעמוד במאמצים הנוצרים ממשקל הצינור והזורם בו, משקל הבידוד, מהלחץ בתוך הצינור או מחוץ לצינור, מאמצים הנוצרים כתוצאה מההתפשטות של הצינור בהיותו חם ומכוחות חיצוניים כמו רעידות אדמה, רוחות, עומס שלג וכדומה. כדי לחשב מערכת מורכבת של צנרת העומדת בעומס מורכב של לחץ וטמפרטורה בנוסף למשקל ולכוחות רוח ורעידות אדמה אפשריים, מהנדסי הצנרת משתמשים בתכנות ייעודיות לחישוב צנרת המחשבות בשיטת האלמנטים הסופיים ומציגות את התוצאות של המאמצים והתזוזות תחת עומס בצורה גרפית נוחה לזיהוי ולהבנה.
הענף המטפל בצנרת בקוטר קטן למבנים ובצנרת הספקה בתחום העירוני או הכפרי כמו גם קווי הספקת מים וניקוז נקרא שרברבות. צנרת זו נמצאת בתחום ההנדסה האזרחית.
אריה גילאי

ביוגרפיה

ד"ר גילאי היה דור חמישי לילידי ירושלים. בתחילת שנת 1956 התנדב לשרת בצנחנים והשתתף בצניחה במתלה במבצע קדש. בשנת 1962 השלים את לימודיו בלונדון אנגליה. את כל לימודיו האקדמיים סיים באוניברסיטה העברית בירושלים: ובהם לימודי תואר בוגר אוניברסיטה (B.Sc), תואר מוסמך אוניברסיטה (M.Sc) ותואר שלישי - דוקטורט (Ph.D) בביופיזיקה של תאי שריר. בשנים 1974 עד 1978 שימש עמית מחקר בביופיזיקה של תאי שריר באוניברסיטת פרדו באינדיאנה. והתמחה בנוירופיזיולוגיה קלינית במרכז הרפואי של אוניברסיטת "רש" בשיקגו ארצות הברית.
בין השנים 1988 – 1993 שימש כיו"ר האגודה הישראלית לנוירופיזיולוגיה קלינית. בשנת 1989 מונה כנשיא הכינוס הבינלאומי ה-9 לנוירופיזיולוגיה קלינית ובשנת 1993 מונה כנשיא החברה הבינלאומית לאלקטרומיוגרפיה (EMG) ממוחשבת. פרש לגמלאות והקים את "המרכז לאספנות" בירושלים. כתב, ערך ובנה אתרי אינטרנט רבים בנושאים מגוונים. 
אריה גילאי הלך לעולמו בכ"ח באדר תשע"ג. היה נשוי לרות גילאי ואב לשני ילדים.

ממחקריו

גילאי נודע בעיקר בזכות עבודתו לברור התכונות הביופיזיקליות של ממברנות בתוך תאי שריר והבנת המנגנון המביא להתכווצות השריר. כמו כן נודעה עבודתו על שיכלול השיטה החשמלית לאבחון מוקדם של מחלות ניוון שרירים וניוון עצבים בילדים ובבני נוער. גילאי הוא חתן פרס לנדאו למחקר ופרסם עשרות מאמרי מחקר. גילאי זכה במענקים מקרנות מחקר על הישגיו המדעיים ובהם: מענק האגודה לניוון שרירים של אמריקה, קרן דיסאוטונומיה, ואגודת "לב" בשיקגו.

מפרסומיו

רשימת חלק מהפרסומים המדעיים בתחום הביופיזיקה והנוירופיזיולוגיה.
היקשרות (ימאות)

היקשרות לעוגן או מצוף

היקשרות לעוגן או מצוף תעשה על ידי התקרבות כלי השיט אל החפץ אליו הוא רוצה להיקשר. לרוב לחפץ זה יהיה מחובר חבל היקשרות עם לולאת עין בקצהו. מה שיאפשר לכלי השיט להושיט כידום (גאנג') שהוא למעשה מקל ארוך עם וו בקצהו, ולתפוס את חבל ההיקשרות המחובר בקצהו למצוף או העוגן. לאחר משיכת החבל מהמים, צוות כלי השיט יניח את לולאת העין מסביב לאחד הזקפים בכלי השיט.
ענאתא

אוכלוסייה

לפי מפקד 1931 היו בכפר 438 תושבים, שגרו ב-98 בתים, ולפי מפקד 1967 - 1260 תושבים. אוכלוסיית הכפר נכון ל-2006 היא 9,600 נפש.

היסטוריה

בתוך הכפר נמצאו חורבות כנסייה ביזנטית. לפני שצלאח א-דין כבש את ירושלים שכנה מפקדתו בענאתא. 
ב-1832 נהרס הכפר בידי השליט המצרי איברהים פשה לאחר דיכוי מרד הערבים המקומיים, תומכי המשטר העות'מאני כנגד המצרים. בשנת 1850 ביקר במקום החוקר ו.מ. תומסון ודיווח "שהכל נראה נטוש והרוס והחלק המיושב תופס רק חלק קטן מהשטח. כנראה בזמנים קדמונים מסביב לכפר הייתה חומה, שחלק ממנה השתמר עד היום". 
במחצית השנייה של המאה ה-19 יושב המקום בידי 10 משפחות מחירבת עלמית, שנמצאה כ-2 ק"מ צפונית-מזרחית. המשפחות שהתיישבו במקום היו: עבד אל-לטיף, איברהים, עליאן, חילווה, סלמה, חמדן, אבו הניה מוסה. ב-1948 הצטרפה אליהם משפחת אל-קיסוואני.
לאורך שנים למן התקופה העות'מאנית עמד בראש הכפר מוח'תאר, אולם מאז הקמת הרשות הפלסטינית ושיוך הכפר אליה הומרה שיטת השלטון המקומי בענאתא, כבכפרים אחרים בשטחי הרשות, ב"מועצת כפר" של נציגי חמולות בראשות יושב-ראש ממונה.
ב-2007 נהרגה בדרכה מבית הספר עביר עראמין, בת 10, מפגיעת כדור גומי שירה ללא הצדקה שוטר משמר הגבול.
בכפר שני אתרים, הנחשבים לקדושים בעיני המקומיים: מסגד לשעבר המוקדש ל"נביא סליח", ומערה הקשורה לנביא רומיה, שלפי דעת החוקר שארל קלרמון-גנו הוא ירמיהו הנביא.
בשנת 2018 נרשמו מספר מקרים של ירי מענתא לכיוון שכונת פסגת זאב, לא היו נפגעים אך רכבים ניזוקו.

גאוגרפיה

ענאתא נמצאת בגובה 700 מ' מעל פני הים, כמחציתו בגבולות המוניציפליים של ירושלים. רק 1,654 דונם משטח זה הם השטח הבנוי של הכפר, שרובו נמצא בתחום הרשות הפלסטינית - למעט השכונה המערבית החדשה של הכפר, דאחיית א-סלאם, הכלולה בשטח ירושלים ונושקת ממזרח למחנה הפליטים שועפאט (אף הוא כלול בשטח ירושלים).
הכפר התרחב מאד בשטחו בדורות האחרונים; בין 1967 ל-1987 הכפר התפשט ותפס כמעט פי חמישה מהשטח המיושב קודם לכן. השכונה המערבית, הממוקמת בשטח שסופח למדינת ישראל ב-1967, הוקמה רק אחרי הסיפוח. החל מסביבות שנת 2000, ניכרת מגמה של אורבניזציה; נבנים מבני-מגורים מרובי קומות, ואפילו נבנו שלדי מגדלים שאוכלסו רק כעבור מספר שנים.
בשיטת המינהל העות'מאני שויך ליישוב שטח הררי-מדברי שומם, המשתרע על 30,603 דונם, בעיקר לכיוון מזרח. שטח נרחב זה נמצא בשטח C ומגיע עד ההתנחלות אלון. 3,968 דונם מתוכו סופחו להתנחלויות ולבסיס צה"ל "ענתות".
ענאתא שוכנת על הדרך הקדומה מצפון ירושלים ליריחו ולידה עובר קטע הכביש החדש מהגבעה הצרפתית לפאתי יריחו. הכביש הישן הגיע רק עד עין פרת.
תוואי גדר ההפרדה בקטע עוטף ירושלים מפריד את ענאתא מירושלים ומותיר אותה מחוץ לה, ובכלל זה שכונתה המערבית, שהוקמה על שטחה הריבוני של מדינת ישראל.
ניקולאס השלישי

ראשית חייו

ג 'ובאני ג'אטנו אורסיני נולד בשנת 1225 ברומא, למתאו רוסו אורסיני, והשתייך למשפחת אורסיני המפורסמת. בשנת 1241 הוא מונה לסנאטור רומאי לכל חייו על ידי האפיפיור גרגוריוס התשיעי, ובשנת 1244 מונה לקרדינל ולעוזרו של האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי, ואף ליווה אותו בעת שברח מפני פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1262 הוא מונה לראש האינקוויזיציה, ובשנת 1263 מונה למגן המסדר הפרנציסקני וקלריסה הקדושה.

שלטונו

לאחר מותו של קודמו יוחנן העשרים ואחד, התעכבה בחירת האפיפיור הבאה במשך שמונה חודשים, ורק ב-25 בנובמבר 1277 נבחר ג'ובאני לאפיפיור בשם ניקולאס השלישי. ניקולאס היה יריב של שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה, וניסה לצמצם את השפעתו על איטליה. לכן הוא סירב להמשיך לו את מעמדו כסנאטורי רומי, וב-16 בספטמבר 1278, אחרי עשר שנים, ויתר המלך שארל על מעמדו כסנאטור. מעמד זה נלקח לראשונה על ידי האפיפיור עצמו כאזרח פרטי, ולאחר מכן הוחזק בידי אחיו. ניקולאס גם ניהל משא ומתן קשוח עם רודולף הראשון, מלך גרמניה, והסכים להכתירו כקיסר, רק בעד ויתורו על העיר רוונה והבטחה להחזרת התרומות כבימי לואי החסיד, אולם לבסוף לא יצאה אל הפועל הכתרתו של רודולף כקיסר.
אפילו יותר מאשר הכנסייה והדת, הכוח והמעמד של ביתו של אורסיני היו חשובים לאפיפיור ניקולאס. הוא דאג בראש ובראשונה להרחבת התהילה והרכוש שלו ושל משפחתו, ואף מינה חמשה מאחייניו לקרדינלים. ב-22 באוגוסט 1280 מת ניקולאס משבץ, ובמקומו נבחר לאפיפיור מרטינוס הרביעי.
זמם

זמם הוא מחסום לוע שמיועד למנוע מבעלי חיים את היכולת לנשוך בני אדם או בעלי חיים אחרים.
יש צורות שונות של זממים המותאמים לגודל וצורת הלוע של בעלי חיים בגדלים שונים. הזממים מיוצרים מחומרים שונים, כשהדגש מושם לעיתים על חוזק הזמם ולעיתים על מניעת נזקים ללועו של בעל החיים הנושא אותו.
חוקים מסוימים, כמו חוק להסדרת הפיקוח על כלבים, מחייבים שימוש בזמם בנסיבות מסוימות. במקרים מסוימים נדרש זמם כדי להגן על בעל החיים מפני עצמו, כמו במקרים בהם בעל החיים מנסה לתלוש מעצמו תחבושת רפואית.
אלק גינס

ביוגרפיה

אלק גינס נולד בלונדון. הוא מעולם לא הכיר את אביו, ועד גיל 14 לא ידע אפילו ששם משפחתו גינס. לפני שהתחיל להופיע כשחקן עבד כקופירייטר במשרד פרסום. ב-1936 הופיע לראשונה בתיאטרון "אולד ויק" הלונדוני. הוא התחתן עם השחקנית והמחזאית מרולה סלמן ב-1938. בנם מתיו נולד ב-1940.
במלחמת העולם השנייה שירת אלק גינס בצי המלכותי. הוא השתתף בפלישה לסיציליה ולאי אלבה, ואחרי כן בהעברת אספקה לפרטיזנים היוגוסלבים.
תפקידיו המשמעותיים הראשונים בקולנוע היו בשורה של קומדיות שהופקו בשנות החמישים באולפני אילינג. אולפנים אלה היו שם דבר בעולם לקומדיות בריטיות מתוחכמות, וסיפקו לגינס הזדמנות פז להפגין את היכולת הקומית הווירטואוזית שלו. הוא גילם שמונה דמויות שונות בסרט "דם כחול" (Kind Hearts and Coronets). סרטים אחרים שהשתתף בהם בתקופה זו היו "חביבי הנשים", "כנופיית לבנדר היל" ו-"האיש בחליפה הלבנה".
ב-1952 קיבל תפקיד ראשי רומנטי בסרט "הקלף" (The Card) לצדה של פטולה קלארק. ב-1954, במהלך צילומי הסרט "האב בראון" (Father Brown), המיר את דתו לקתולי, והיה נוצרי אדוק עד סוף ימיו.
פריצת הדרך שלו בקולנוע הייתה כשנבחר לגלם את תפקיד הקולונל בסרטו של דייוויד לין "הגשר על הנהר קוואי". התפקיד זיכה את גינס בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1957.
כמה מתפקידיו הזכורים ביותר היו בסרטיו של הבמאי דייוויד לין, בהם הופעות בסרטים "תקוות גדולות", "אוליבר טוויסט", "לורנס איש ערב", "ד"ר ז'יוואגו" ו"המעבר להודו".
ב-1959 קיבל ממלכת בריטניה תואר אבירות על הישגיו בקולנוע ובתיאטרון.
בשנת 1970 החל להופיע בטלוויזיה, וזכה להצלחה כשגילם את דמותו של המרגל ג'ורג' סמיילי בסדרה על פי ספריו של ג'ון לה קארה "החפרפרת" ו"כל אנשי סמיילי".
ב-1977 בחר בו ג'ורג' לוקאס לגלם את דמותו של אובי-וואן קנובי במלחמת הכוכבים. על אף שזהו אחד התפקידים הידועים ביותר שלו, לא אהב גינס את התפקיד, וסיפר כי דחק בלוקאס "להרוג" את הדמות.
הוא היה מועמד לאוסקר על תפקידו במלחמת הכוכבים, ועל תפקידו כמר דוריט בסרט "דוריט הקטנה" (על פי הספר דוריט הקטנה של צ'ארלס דיקנס). ב-1980 קיבל פרס אוסקר מיוחד על תרומתו לקולנוע.
גינס עסק בקריינות של קטעי שירה קלאסית אנגלית, ובהם מיצירות שייקספיר.
אלק גינס מת בגיל 86 ממחלת הסרטן, ונקבר בפטרספילד, המפשייר אנגליה.
אנדריי ירמולנקו

קריירה

ירמולנקו החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל דסנה צ'רניהיב. הוא גדל במחלקת הנוער של דסנה, וב-2006 קודם לקבוצה הבוגרת שלה, ששיחקה בליגות נמוכות באוקראינה. לאחר שזוהה על ידי המועדון האוקראיני הבכיר דינמו קייב, עבר ירמולנקו לדינמו בחורף 2007.
עם הצטרפותו לדינמו קייב שיחק ירמולנקו בתחילה במסגרת מועדון המשנה. ירמולנקו קודם לקבוצה הבוגרת של דינמו קייב בסיום עונת 2007/2008, אז ערך הופעה בודדת במהלכה כבש גם שער בכורה. בעונת 2008/2009 קיבל ירמולנקו הזדמנויות רבות יותר בקבוצה - הוא ערך 10 הופעות במסגרת ליגת העל האוקראינית והיה שותף לזכיית קבוצתו באליפות הליגה, וכן היה מלך השערים של טורניר הגביע האוקראיני, עם חמישה שערים במסגרתו.
בעונת 2009/2010 הפך ירמולנקו לשחקן קבוע בקבוצה הבוגרת של דינמו. בפתיחתה הוא זכה עם הקבוצה בסופר קאפ האוקראיני, ובהמשך החל להפוך לשחקן קבוע בהרכב, הן במסגרת הליגה האוקראינית והן בליגת האלופות. בשנת 2011 שוב זכה עם הקבוצה בסופר קאפ.
ב-28 באוגוסט 2017 חתם ירמולנקו במועדון הגרמני בורוסיה דורטמונד תמורת 25 מיליון אירו.
ב-11 ביולי 2018 חתם ירמולנקו בוסטהאם מהפרמייר ליג.
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק ירמולנקו מאז ספטמבר 2009, עת כבש שער כבר במשחק הבכורה שלו, מול אנדורה. ירמולנקו הבקיע שני שערים לזכות נבחרתו במוקדמות מונדיאל 2010, ובמהלך משחקי מוקדמות מונדיאל 2014 כבש חמישה שערים.
אושנסייד

היסטוריה

העיר הוקמה על ידי אנדרו ג'קסון מאיירס, שהקים שם חווה ב-1882 ונתן ליישוב את שמו. עם הזמן הגיעו לאזור משפחות נוספות והתיישבו בשכנות לחוותו של מאיירס. קצב גידול האוכלוסייה היה מהיר מאוד וכבר בשנת 1888 חיו בה כ-1,000 תושבים והיא הוכרזה רשמית לעיר. באותה שנה נוסד גם הבנק הראשון בעיר ומזח אושנסייד, שהוא  המזח הראשון שנבנה בחוף המערבי של ארצות הברית. מסילת הרכבת מסן דייגו צפונה ללוס אנג'לס עברה באושנסייד, ותרמה רבות למסחר והתפתחותה של העיר. ב-1920 נפתח הכביש בין סן דייגו ללוס אנג'לס ועבר דרך אושנסייד.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 אושנסייד הייתה בשיא שגשוגה. נבנו פנסי רחוב, תיאטרון ומגרש גולף גדול. הסלוגן של העיר באותה תקופה היה: "אושנסייד, גאוותה של קליפורניה". השפל הגדול של שנות ה-30 לא השפיע יותר מדי על העיר ולא עצר את גדילתה. ב-1934 נבנה בניין עירייה קבוע ואוכלוסיית העיר מנתה 3,508 תושבים. בסוף שנות ה-40 חיו בעיר 4,652 תושבים.
ב-1943 פגעה סופה קשה בחוף המערבי של ארצות הברית והרסה לגמרי את המזח שהיה סמל גאוותה של אושנסייד. אף על פי שעלות בנייתו מחדש הייתה גבוהה מאוד הוחלט בכל זאת לבנות אותו משום שהיה סמלה של העיר ומוקד תיירותי חשוב. בשנת 1946 נבנה מזח עץ חדש בעלות של 170,000 דולרים וכיום הוא המזח הארוך ביותר בחוף המערבי של ארצות הברית. בצידי המזח הותקנו שתי מצלמות רשת המשדרות 24 שעות ביממה.
במהלך מלחמת העולם השנייה הפכה אושנסייד מעיר קטנה ומנומנמת לעיר מודרנית. ב-1942 נבנה מעט צפונית לעיר, בסיס פנדלטון לשימוש המארינס והתווספה אוכלוסייה גדולה של חיילים וקצינים עם משפחותיהם. כיום (2009) בסיס פנדלטון הוא בסיס המארינס הגדול ביותר במערב ארצות הברית, וחיים בו 25,000 חיילים וקצינים המעורים בחיי העיר.
ב-1950 חיו בעיר 12,000 תושבים, בהם חיילים ומשפחותיהם. בשנות ה-60 נבנה בעיר בית חולים אזורי ומרינה בה עוגנות יותר מ-800 סירות ויאכטות. בשנות ה-70 התפתחה העיר לאחת הערים היקרות בדרום קליפורניה והיא נשארה כזו.

דמוגרפיה

53.6% מתושבי העיר הם לבנים, 30.2% היספנים, 6.3% שחורים, 5.5% אסיאתים, 1.2% צאצאים של תושבי האיים באוקיינוס השקט, 0.4% אינדיאנים ו0.1% אחרים.
ישנה בעיר קהילה יהודית ובית חב"ד בהנהלת הרב ברוך גרינברג.
שריר המצח

תיאור השריר

שריר המצח הוא חלק ממערכת שרירים הנקראים שרירי הבעה, והוא הגדול מבניהם. השריר דק יחסית לשרירים אחרים, והוא מהווה חלק גדול מהשריר העורפי-מצחי. הסיבים של שריר זה הם אנכיים. השריר מקושר עם שריר הבעה נוסף - הפרוצרוס. העצב האחראי על תפקוד שריר המצח הוא עצב הפנים שאחראי גם לתזוזת שרירים אחרים בפנים ומקבל דם מהעורק הסופראורביטלי.

תפקידי שריר המצח

לשריר המצח שני תפקידים :תפקידו העיקרי של שריר המצח הוא לעזור לאדם להרים את גבותיו במיוחד כשהאדם מסתכל למרחק, תנועה זו עוזרת לאדם לראות יותר טוב עצמים כהים או רחוקים. תפקיד נוסף של שריר המצח הוא לקמט את המצח לשם הבעת פנים שמביעה חוסר רצון.

טיפולים קוסמטיים בשריר המצח

יש אנשים הנוהגים להזריק בוטוקס לאזור שריר המצח כדי שלא יהיו קמטים אופקיים אשר נוצרים על ידי שריר המצח.
הבוטוקס מכיל חומר בשם בוטולינום טוקסין A חומר זה מונע המשך התכווצות סיבי שריר המצח על ידי שיתוק החיבור בין העצב לשריר.
הגוף מפרק לאט את החומר עד שמגיע לפעילות מלאה חוזרת של סיבי השריר.
 מדיה וקבצים בנושא שריר המצח בוויקישיתוף
משפט חוקתי בישראל

משנת 1992 ואילך

בשנת 1992 חוקקה הכנסת לראשונה חוקי יסוד "מהותיים" (כלומר, עוסקים ב"זכויות אדם" ולא "חוקים מוסדיים"): תחילה נחקק חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו ולאחר מכן נחקק חוק יסוד: חופש העיסוק.
בשנת 1994 קבע בג"ץ לראשונה את סמכותו לפסול חקיקה ראשית של הכנסת אם היא סותרת חוק יסוד ואינה עומדת בפיסקת ההגבלה של אותו חוק יסוד, בכך קבע למעשה את מעמד חוקי היסוד כחוקה. בפסק דין בנק המזרחי (1994) קבע בג"ץ בהחלטה תקדימית, שבכוחו של בג"ץ לבטל סעיף מפורש בחוק ההסדרים שצמצם את חובות החקלאים לבנקים, בהסתמך על חוק: יסוד כבוד האדם וחרותו שמבהיר ש"אין פוגעים בקניינו של אדם", זאת אף שלגופה של עתירה נמנע בג"ץ מלבטל את החוק כיון שסבר שהוא עומד בפיסקת ההגבלה. בפסיקה זו הרחיב בג"ץ את הקביעה שבכוחו לבטל חוק מפורש של הכנסת מכוח חוק יסוד, בטענה שכך מתפרש הנוסח המופיע בסעיף 8 של חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו בו נאמר: "אין פוגעים בזכויות שלפי חוק-יסוד זה...", והחיל אותה על כל חוקי היסוד. כמו כן קבע בג"ץ בהחלטה תקדימית שלא ניתן לבטל את חוק יסוד: חופש העיסוק אלא ברוב של 61 ח"כים, בטענה שכך מתפרש הנוסח המופיע בסעיף 7 של החוק בו נאמר: "אין לשנות חוק-יסוד זה אלא בחוק-יסוד שנתקבל ברוב של חברי הכנסת", והחיל זאת על כל חוקי היסוד].
ב-1997 עתרה לבג"ץ "לשכת מנהלי ההשקעות בישראל", נגד חוק שחייב את יועצי ההשקעות להתאגד, להעמיד הון עצמי, להימנע מטיפול בניירות ערך שלהם או של קרובים (למנוע ניגוד עניינים) ולעבור מבחני הסמכה. לטענת העותרים כל אחת מהדרישות היא פגיעה בחופש העיסוק, גם כלפי יועצים חדשים ובפרט כלפי יועצי ותיקים שעסקו בתחום פחות משבע שנים. בג"ץ קבע בפסק הדין שההוראה בחוק לחייב יועצים ותיקים לעבור בחינות הסמכה כתנאי להמשך עיסוקם בייעוץ, במתכונתה הנוכחית, אינה חוקתית. בהתאם לכך ביטל בג"ץ את החלטת הכנסת.
מאוחר יותר, בפסק דין הנדלמן ביטל בית משפט השלום את החקיקה שאסרה על יועץ שאינו רשום בפנקס יועצי המס להציג עצמו כ"יועץ מס", מפני שפגעה בחופש העיסוק בצורה לא מידתית. הדבר עורר מחלוקת חריפה בשל ההרחבה המשמעותי של הביקורת השיפוטית כל החקיקה כך שאינה מוגבלת רק לבית המשפט העליון. בדיון בערעור העיר בית המשפט המחוזי לבית משפט השלום על שלא נקט איפוק מספיק בבואו לבטל חקיקה ראשית של הכנסת.
אהבת חינם

אהבת חינם הוא מושג שהופיע לראשונה בספרות הרבנית במאה ה-20 כהופכי למושג שנאת חינם, המוזכר בתלמוד כסיבה לחורבן בית שני.

מקור

המושג נמצא לראשונה בדברי תורתו של רבי יחזקאל מקוזמיר, שאמר: "כמו שחורבן בית המקדש היה על ידי שנאת חנם, כן לתקן זה צריך אהבת חנם, שכל אחד מישראל יאהב את חבירו בחנם".
המושג התפרסם בעקבות השימוש שעשה בו הרב קוק, בפרט בספרו אורות הקודש: "ואם נחרבנו ונחרב העולם עמנו על ידי שנאת חינם, נשוב להיבנות והעולם עמנו יבנה על ידי אהבת חינם...". לרב קוק גם מיוחס המשפט "מוטב שאכשל באהבת חינם מאשר בשנאת חינם" משפט דומה לזה, "מוטב שאכשל מאה פעמים באהבת ישראל חינם מאשר פעם אחת בשנאת ישראל חינם", יוחס לאחר שנים לאדמו"ר מויזניץ, הרב ישראל הגר (אהבת ישראל).
באותה התקופה השתמש במושג גם הרב חנוך צבי הכהן לוין, בספרו 'יכהן פאר' בדרוש לשבת הגדול: "וצריכים לראות באלו הימים לעבוד לבא לכח אהבה, תמורת שנאת חינם אהבת חינם, אפילו ממי שאין לו שום טובה לאהוב אותו כנפשו ולבא לכח אהבה ואחדות, ועל ידי זה נזכה לגאולה".]
המושג התפשט בקרב הציבור, והוא מהווה בסיס לסיסמאות הדוגלות בריבוי אהבה. כך למשל, הסיסמה "אהבת חינם טוב לעולם" המופצת על ידי חסידי ברסלב.
כמו כן מופיע המושג בכתבי הרב מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד הקורא להרבות באהבת חינם.
הרב אליהו בקשי דורון כתב שמשמעות של "חינם" במושג "אהבת חינם" שונה ממשמעותו במושג "שנאת חינם". בעוד באחרון המשמעות היא בלא סיבה, בראשון הכוונה היא ללא תמורה.
אני, רובוט (סרט)

תקציר העלילה

בשיקגו של שנת 2035, הבלש דל ספונר נקרא לחקור מקרה של התאבדות-לכאורה של מדען רובוטיקה בשם אלפרד לנינג, ממציא "חוקי הרובוטיקה". ספונר, שחש חוסר אמון מוחלט באנדרואידים, מגלה כי אנדרואיד בשם סאני התחבא במשרדו של לנינג, וזה הופך להיות החשוד העיקרי ברצח המדען. לספונר עוזרת ד"ר סוזן קלווין, המתמחה בפסיכולוגיה של רובוטים. ד"ר קלווין אינה מאמינה שהאנדרואידים מסוגלים כלל לפגוע בבני אדם, וזאת בהתאם לחוקי הרובוטיקה. הרובוט סאני מצידו מפגין רגשות בעת חקירתו - התנהגות שאינה אופיינית לאנדרואידים.
במקביל להתקדמות החקירה, קבוצה של אנדרואידים ממודל חדש (שנקרא NS-5), מתחילה לפגוע בבני-אדם. במהרה, ספונר מגלה מי אשם במותו של המדען לנינג ובהתקפות הרובוטיות על בני האדם, ואילו הרובוט סאני מגלה את ייעודו.

אסימוב ואלימות הרובוטים

האקספוזיציה המוצגת בסרט גררה ביקורות רבות מצד מעריצי ספריו של אסימוב. הסרט עצמו מציג אלימות רבה, הנגרמת בידי הרובוטים - דבר לו התנגד אסימוב נחרצות בספריו ונמנע מלהשתמש בתסביך פרנקנשטיין זה. ספריו של אסימוב התייחסו לרובוטים כאמצעי יעיל ולאינטראקציה השלווה שלהם עם בני האדם. לעיתים נדירות הרובוטים בספריו של אסימוב לא מצייתים לחוקי הרובוטיקה ואם כן, הם מיד מוצאים מכלל שימוש.
בסרט מוצג "חוק האפס" (Zeroth Law), תפיסה רעיונית שבה אסימוב השתמש בספרי סדרת הרובוטים המאוחרים. חוק זה הוא פרשנות קיצונית לחוק הראשון של הרובוטיקה ("על הרובוטים למנוע פגיעה בבני האדם"), והוא קובע כי על הרובוטים למנוע פגיעה מכלל האנושות, גם על חשבון הקרבת בני אדם בודדים למען שרידות הכלל.

סאני

סאני הוא רובוט מסוג NS-5. תנועותיו וקולו של סאני מבוססים על אלו של אלן טודיק. סאני תוכנת על ידי דוקטור אלפרד לנינג במטרה לשבור את החוק הראשון מבין שלושת חוקי הרובוטיקה.
סאני הצהיר כי יש לו "חלומות". הצהרה זו תואמת את אימרתו של ד"ר לנינג שיש "רוח במכונה", כלומר, בדומה לבני אדם, יתפתחו רובוטים באופן טבעי. בהינתן "חלומותיו" והידע שלו אודות הרגשות האנושיים, סאני הוא NS-5 ייחודי. סאני מסוגל לבטא את כל הרגשות האנושיים, וכן לחשוב, להגיב ולהשתמש באינסטינקטים שלו. בנוסף, טען לנינג: "יום אחד יהיו להם סודות, יום אחד יהיו להם חלומות". סאני יישם את טענתו של לנינג בכך ששיקר לבלש דל ספונר בטענה שלא הרג את לנינג, כדי לכסות על העובדה שלנינג עצמו ביקש מסאני להורגו.
השילדה של סאני חזקה יותר וכוחו גדול יותר מרובוטי NS-5 הממוצעים. בגולגולתו יש מוח פוזיטרוני. ד"ר קלווין חשפה כי בחזהו של סאני יש מוח פוזיטרוני נוסף, המתיר לו לעבור על חוקי הרובוטיקה, לשמור על סודות ואף לחלום.
לנבל

לַנְבָל (Lanval), רומנס, הוא אחד מסיפורי העלילות של מארי דה פרנס, שנכתב באנגלו-נורמאנית, ככל הנראה בשלהי המאה ה-12. הוא מגולל את סיפורו של אביר בחצר המלך ארתור, שהאחרון מתעלם ממנו. האביר מחוזר בהצלחה בידי גבירת-פיות שממטירה עליו מתנות מכל הבא ליד, ולאחר מכן הוא דוחה את חיזוריה של המלכה גווינביר. העלילה מסתבכת בשל הבטחת לנבל שלא לחשוף את זהות גבירתו, הבטחה אותה הוא מפר כאשר גווינביר מאשימה אותו כ"מעדיף עלמי-חמד". בפני ארתור, גווינביר מאשימה את לנבל בהלבנת פניה ברבים, וארתור, בסצנת משפט ארוכה, תובע ממנו לגלות את שם גבירתו. על-אף ההבטחה המנותצת, הפיה המאהבת מגיעה לבסוף להצדיק את לנבל, ולקחתו עמה לאבאלון. הסיפור זכה לאהדה רבה, ועובד לאנגלית כ"סר לנדבל", "סר לנפל" ו"סר למבוול".
השיר ידוע במיוחד ממספר סיבות. סצנת המשפט הנרחבת מעניקה מידה של הצצה למערכת המשפטית באותם הימים, המתועדת גם מנקודת-מבט טכנית במסמכים אנגלו-נורמאניים רבים של הנרי הראשון והנרי השני מאנגליה. בניגוד לשירים האחרים בספר העלילות של מארי, כגיגמאר ו-Le Fresne, לא מושם הדגש על תכונותיה השכליות או הרוחניות של הגבירה. במקום זאת התיאורים עוסקים בשפעת יופיה ועושרה. 
למרות שהאווירה של כל העלילות היא כזו של סיפורי-פיות, לנבל הוא הסיפור היחיד המתרחש בהווי המלך ארתור, והיחיד המתייחס לפריטים כגון השולחן העגול והאי אבאלון. יתרה מזאת, בניגוד לשאר סיפורי העלילות, לנבל מספק הנעה וניתוח-אופי אך לגיבור על שמו הוא קרוי: גבירת-הפיות נטולת שם, והסברים למעשיה, מעבר למילותיה שלה, אינם בנמצא.
תחילת השיר:
הִנֵּה עוֹד עֲלִילָה אֹמַר,

גַּם לֹא אַחְסִיר מִכֶּם דָּבָר.

סִפּוּר עַל אִישׁ אַמִּיץ, נָבוֹן,

וּשְמוֹ לַנְבָל, הוּא אִישׁ בְּרֶטוֹן.
הַמֶּלֶךְ אַרְתּוּר הָאָצִיל,

בְּבִירָתוֹ וּשְמָהּ קַרְלִיל,

בָּהּ מִבְצָרוֹ שׁוֹכֵן, יָשַב.

נוֹצֵר הַמֶּלֶךְ גְבוּלוֹתָיו

וְאֶת מְחוֹזוֹת אַרְצוֹ מִפְּנֵי

הַפִּיקְטִי וְהַסְּקוֹט,ׂשִבְטֵי

צָפוֹן פּוֹלְשִים, עָטִים, גּוֹזְלִים

וְשׁוֹדְדִים כְּפָרֵי אַנְגְלִים.
— Marie de France ,Lanval, תרגם אריה סתיו, נתיב, גיליון 113, נובמבר 2006