google/wiki40b huggingface dataset:
פריזי

הפְּרִזִּי הוא שמו המקראי של עם המוזכר כאחד משבעת עמי כנען, אשר שכנו בארץ ישראל טרם כיבושהּ, ואשר במקרא מובטח לעם ישראל שאלוהים יגרשם מהארץ לשם כיבושהּ על ידי ישראל. עם זאת, גם נצטוו בני ישראל להכרית כל צאצאי הפריזי, בהתאם למצוות מחיית שבעה עממין.

גנאלוגיה

הפריזי אינו נזכר בשום מקום בנפרד משאר עממי כנען. למעשה הוא בכלל לא נזכר ברשימה של בני כנען:
וּכְנַעַן, יָלַד אֶת-צִידֹן בְּכֹרוֹ וְאֶת-חֵת: וְאֶת-הַיְבוּסִי, וְאֶת-הָאֱמֹרִי, וְאֵת הַגִּרְגָּשִׁי:
— ספר בראשית, פרק י', פסוקים ט"ו-ט"ז
אראל סגל הלוי כותב כי ייתכן שה'פריזי' הוא רק כינוי שניתן לחלק מצאצאי כנען (אולי מתוך בני-כנען שלא היו לעמים: הערקי, הסיני, הארודי וכו'), אולי מפני שהם ישבו בכפרים ובערי-פרזות, כמו שכתוב:
"וְעַכְבְּרֵי הַזָּהָב מִסְפַּר כָּל עָרֵי פְלִשְׁתִּים לַחֲמֵשֶׁת הַסְּרָנִים מֵעִיר מִבְצָר וְעַד כֹּפֶר הַפְּרָזִי..." (ספר שמואל א', פרק ו', פסוק י"ח). ורשי מבאר: "כפר הפרזי" - כפר שאין לו חומה".
ועל פי הכתוב ביחזקאל: "וְאָמַרְתָּ אֶעֱלֶה עַל אֶרֶץ פְּרָזוֹת אָבוֹא הַשֹּׁקְטִים יֹשְׁבֵי לָבֶטַח כֻּלָּם יֹשְׁבִים בְּאֵין חוֹמָה וּבְרִיחַ וּדְלָתַיִם אֵין לָהֶם" (ספר יחזקאל, פרק ל"ח, פסוק י"א). אפשר אולי להסיק, שעמים שישבו בערי-פרזות היו עמים שקטים שעסקו במסחר ולא במלחמה, ולפי זה הפריזי היה גם-כן עם שקט ושלו, אפילו יותר מהכנעני.
אבן עזרא, בפירושו על התורה, משייך את עם הפריזי ל"צידון", בנו בכורו של כנען.

הופעות נוספות בתנ"ך

בספר בראשית, פרק י"ג, פסוק ז' נכתב: "וַיְהִי רִיב בֵּין רֹעֵי מִקְנֵה אַבְרָם וּבֵין רֹעֵי מִקְנֵה לוֹט וְהַכְּנַעֲנִי וְהַפְּרִזִּי אָז יֹשֵׁב בָּאָרֶץ.".
נזכר בין עשרת העממים הנמנים בברית בין הבתרים: "וְאֶת הַחִתִּי וְאֶת הַפְּרִזִּי וְאֶת הָרְפָאִים" (ספר בראשית, פרק ט"ו, פסוק כ').
יעקב מפחד מהפריזי: "וַיֹּאמֶר יַעֲקֹב אֶל שִׁמְעוֹן וְאֶל לֵוִי עֲכַרְתֶּם אֹתִי לְהַבְאִישֵׁנִי בְּיֹשֵׁב הָאָרֶץ בַּכְּנַעֲנִי וּבַפְּרִזִּי וַאֲנִי מְתֵי מִסְפָּר וְנֶאֶסְפוּ עָלַי וְהִכּוּנִי וְנִשְׁמַדְתִּי אֲנִי וּבֵיתִי." (ספר בראשית, פרק ל"ד, פסוק ל')
ברשימת מלכי הברית של יבין מלך חצור (יהושע, י"ג, ג') נזכרים האמורי (עם) והחתי והפרזי והיבוסי כיושבי ההר. הפרזי ישב, כנראה, ברכס ההרים שבמרכז הארץ, אולי בסביבות שכם. יש לשער, כי הפרזים התפשטו גם צפונה וצפון-מזרחה עד עמק יזרעאל ועד בית שאן שבנחלת בני יוסף, כי כן הכו אותם יהודה ושמעון במלחמתם בבזק (שופטים, א', ד'-ה').
פוקימון מיסטרי דאנג'ן: שערים לאינסוף

גיימפליי

המשחק מתמקד ברובו בפוקימוני הדור החמישי, ומקורם במחוז יונובה. השחקן רשאי לבחור את הפוקימון אותו ישחק, כאשר אפשרויותיו הן פיקאצ'ו, אושאווט, טפיג, סנייבי ואקסיו, כאשר מבחן האישיות שהיה במשחק שקדם לו, לא קיים הפעם. המשחק מציג סגנון אמנות תלת ממדי ונעשה בו שימוש ביכולותיה של קונסולת ה-3DS. במקום הספרייטים הדו-ממדיים הרגילים, נעשה במשחק שימוש במודלים תלת-ממדיים מורכבים יותר, וישנו שימוש גם במצלמה ובחיישני ה-3DS של השחקנים על מנת למצוא חפצים עגולים ולהפוך אותם לפורטלים. יש לפתוח את הפורטלים, הנקראים מגנגייטס (ומכאן שם המשחק), אשר פועלים כשערים למבוכים חדשים. האזור המרכזי של המשחק נקרא גן העדן של הפוקימון (Pokémon Paradise) וחיים בו פוקימונים רבים המספקים שירותים וסיוע לשחקן. מערכת המשחק מכילה גם "אפשרויות מציאות מוגברת", כך שבאמצעות סריקת חפצים מהעולם עולם האמיתי ניתן לפתוח מבוכים נוספים. המשחק כולל תוכן להורדה חינמית וכן הורדה בתשלום, בצורת מבוכים נוספים.

עלילה

בדומה למשחקים הקודמים בסדרה, המשחק מתחיל כאשר שהשחקן חולם חלום מוזר ומתעורר בתור פוקימון. עם הגעתו לעולם, פוגש השחקן פוקימון אחר, המתכנן לבנות מקום בשם "גן העדן של פוקימון" (Pokémon paradise). בעת התהליך התיידדו השניים עם פוקימונים אחרים, ביניהם הפוקימון האגדי ויריזיון. בהמשך, השחקן פוגש את הידרייגון שהופיע בחלומות שחווה לאורך המשחק, שהאמין קודם שהוא דמות רעה בעקבות המראה המאיים שלו. לאחר שנלכד, השחקן, שותפו והידרייגון מתעמתים עם הפוקימון האגדי קיורם, שמשמיד את הידרייגון ופוגע קשה בשחקן, טרם שחשף שהוא הביס בעבר בני אדם רבים שהפכו לפוקימונים.
זמן מה לאחר מכן, השחקן והשותף חוזרים ומנצחים את קיורם, ומגלים את ביטרקולד - יצור קרח ענק הדומה בצורתו לפתית שלג המתכנן להרוס את העולם, ובהמשך מביסים אותו, לאחר קרב ארוך. הידרייגון חוזר לחיים זמן קצר לאחר מכן, והקבוצה חוגגת את ניצחונה. עם זאת, השחקן והידרייגון נאלצים לחזור ולהיעלם מעולם הפוקימון, לצערם הרב של אחרים.
לאחר מכן המשחק ממשיך, תוך התמקדות בשותפו של השחקן, כשהוא חוצה מבוך המכונה Worldcore, כך שיוכל להביע משאלה שהשחקן יחזור. בסוף המבוך הם מבינים שלקיחת השחקן מאהוביו וקרוביו תהיה מעשה אנוכי, ובמקום זאת מבקשים שהשחקן יוכל לחצות ממדים באופן חופשי.

ביקורת

המשחק זכה לביקורות מעורבות. אתר האינטרנט IGN דירג את המשחק ב-4.5 מתוך 10 נקודות והסביר כי "שערים לאינסוף נכשל גם כמשחק בסדרת פוקימון וגם כמשחק בסדרת מיסטרי דאנג'ן, והגעה לתוכנו הבשרי ביותר דורשת מהשחקן לשחק שעות רבות של תוכן משעמם. התכונות המשלימות של המשחק לא יכולות להתגבר על העובדה שהגיימפלי מרגיש רדוד מרגע לרגע עד שהוא נעשה חסר טעם לחלוטין". ביקורת האתר הסתכמה בציון המשחק כ"רע". גם אתר הגיימינג GameSpot סקר את המשחק בצורה שלילית, וציין כי "המשחק חמוד, אך המעבר המשעמם והפשטני בין המבוכים מביא את שערים לאינסוף לרמה בינונית", ודירג את המשחק ב-5/10. האתר GamesRadar הצהיר כי ישנם "רגעים של כיף שניתן לחוות במשחק, במיוחד כאשר הנרטיב פונה בצעדיו, אך עם מעט מאוד גיוון במשימות שאתה מבצע, וללא עומק אמיתי בקרב, החוויה מתיישנת מהר מאוד, מה שהפך את המשחק לקשה להמלצה", ודירג את המשחק ב-2.5 כוכבים מתוך 5. EGM דירגה את המשחק ב-3.5 מתוך 10 נקודות, ובלוג משחקי הווידאו ב-8 נקודות מתוך 10.
ביפן נמכרו כ-374,000 עותקים החל מינואר 2013 ו-298,000 עותקים בארצות הברית החל מספטמבר 2013.
סולם מז'ורי

סולם מז'ורי (בעברית: סולם רביב) הוא אחד מהסולמות הדיאטוניים אשר מקורם במוזיקה מערבית. הסולם המז'ורי הוא המודוס היוני, שהשתמר מתקופת יוון העתיקה. הסולם בנוי משבעה תווים על המרווחים הבאים מצליל היסוד (שנותן את שם הסולם): פרימה זכה, סקונדה גדולה, טרצה גדולה, קוורטה זכה, קווינטה זכה, סקסטה גדולה, ספטימה גדולה, ואוקטבה זכה (שהיא צליל היסוד, רק גבוה יותר). אפשר לקצר זאת בהופעת כל המרווחים הלא זכים בצורה גדולה. המאפיין העיקרי של הסולם המז'ורי לעומת המינורי הוא הטרצה הגדולה. מבחינה טכנית ניתן לראות את הסולם כבנוי מזוג טטרקורדים עוקבים שכל אחד בנוי כך: טון, טון, חצי-טון. אם מסתכלים בפסנתר על הסולם המז'ורי, ומתחילים מדו, אז כל הצלילים יהיו על הקלידים הלבנים: דו, רה, מי, פה, סול, לה, סי ודו.
מנחם מנדל פרידמן

רבי מנחם מנדל פרידמן (ג' בתמוז תרל"ו - י"א בתשרי תש"ג) היה האדמו"ר השלישי בחסידות בוהוש.

תולדותיו

נולד לרבי דוד פרידמן, בנו של רבי יצחק פרידמן, אבי השושלת, ולשיינא דבורה בת רבי אברהם יהושע מזינקוב. אביו נפטר בחיי סבו, ולא כיהן באדמו"רות, עם זאת חסידי סבו היו מסתופפים אצל אביו.
נישא לבלומה רייזל בת דודו רבי ישראל שלום יוסף פרידמן, לימים האדמו"ר מבוהוש. הקים יחד עם גיסו רבי דוד טברסקי את ישיבת "בית ישראל" שהתקיימה בין השנים תרס"ט - תרע"ו והעמידו את חמיהם בנשיאותה. בישיבה למדו כ-100 תלמידים בחמש כיתות.
לאחר פטירת חמיו בשנת תרפ"ג, מונה לממלא מקומו יחד עם גיסו רבי דוד טברסקי. השניים הנהיגו יחדיו את החצר, וקבלו בצוותא את החסידים, כל המכתבים שיצאו מהחצר נושאים את הלוגו בראש העמוד של שני האדמו"רים, ושניהם חתומים עליו. בהמשך עבר גיסו ליאס והוא כיהן לבדו.
בזמן מלחמת העולם השנייה סייע לפליטים יהודים, כמו לניצולי פרעות יאשי.
רבי מנדל נפטר בי"א בתשרי תש"ג ונקבר בבוהוש. אחיינו וחתנו של רבי מנדל, רבי יצחק פרידמן, מילא את מקומו. ילדיו האחרים של רבי מנדל מבוהוש היו ר' יצחק פרידמן, ושתי בנותיו, שרה דבורה ומלכה רחל שהתחתנו עם (בן דודו) רבי יצחק בנו של רבי משה יהודה לייב מפאשקאן. נכדו - בן בתו שרה דבורה, הוא הרב ישראל פרידמן בן-שלום האדמו"ר מפאשקאן.
תיאטר אן דר וין

תיאטר אן דר וין (בגרמנית: Theater an der Wien), "התיאטרון על נהר וינה", הוא תיאטרון היסטורי בווינה שתוכנן במקור בסגנון הקיסרות. הקים אותו אמרגן התיאטרון הווינאי עמנואל שיקאנדר, שנודע בעיקר כליבריתן ושותפו של מוצרט ביצירת האופרה "חליל הקסם", שהצגת הבכורה שלה הייתה ב-1791. התיאטרון נפתח ב-13 ביוני 1801 בפרולוג שכתב שיקאנדר ואחריו הצגת האופרה "אלכסנדר" מאת אלכסנדר טייבר.
נהר וין, שזרם לפנים ליד אתר התיאטרון, אינו נראה עוד לעין במקום זה. הזרם כוסה ומעליו נבנה ה-Naschmarkt, שוק פתוח. 
שיקאנדר קיבל בשנת 1786 כתב הרשאה קיסרי לבניית תיאטרון חדש, אבל רק ב-1798 הרגיש שביכולתו לממש את ההיתר. את הבניין תכנן האדריכל פרנץ ייגר, והבנייה הסתיימה בשנת 1801. הבניין תואר במילים "התיאטרון המפואר ביותר באביזריו ואחד הגדולים בדורו.". 
רק חלק מן הבניין המקורי קיים עדיין: "שער פאפאגנו" הוא יד זיכרון לשיקאנדר, המתואר בו כשהוא משחק בתפקיד פאפאגנו ב"חליל הקסם", תפקיד שכתב לעצמו. הוא מוצג שם עם שלושת ילדיו, המגלמים את שלושת הנערים באופרה.

שנות דעיכה וההתחדשות לאחר המלחמה

התיאטרון חווה תור זהב בשנות השגשוג של האופרטה הווינאית, ובין השנים 1945 ל-1955 שימש כאחד הבתים הזמניים של האופרה של וינה, שמשכנה נהרס בהפצצה של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
בשנת 1955 נסגר התיאטר אן דר וין מסיבות בטיחות. הוא עמד ללא שימוש במשך שנים אחדות, ובראשית שנות ה-60 צץ איום על עצם קיומו, כשעלתה הצעה להפוך את האתר לחניון רכב (הייתה זו אותה תקופה של "התחדשות עירונית", שכמעט החריבה את קרנגי הול באמריקה).
בשנת 1962 מצא התיאטרון לעצמו תפקיד חדש ומוצלח כמשכן לתיאטרון מוזיקלי מודרני. הרבה מחזות זמר באנגלית זכו שם להצגות הבכורה שלהם בגרמנית. בשנת 1992 עלה שם בהצגת בכורה המחזמר "אליזבת" (על אליזבת, נסיכת בוואריה, (סיסי) רעיית הקיסר פרנץ יוזף. המחזמר "Cats" של אנדרו לויד ובר הוצג שם במשך שבע שנים.

חזרה לתפקוד כבית אופרה במשרה מלאה

בשנת המאתיים למוצרט הציג התיאטר אן דר וין סדרה של האופרות החשובות של מוצרט, ומאז הוא משמש באופן מלא לביצועי אופרות וצורות אחרות של מוזיקה קלאסית, בניהולו של רולנד גייר. האופרה הראשונה שהוצגה שם הייתה "אידומנאו" של מוצרט.
גייר צוטט כמי שאמר שהוא שואף "להציג במאים פורצי-דרך והפקות מעניינות"
ושלושת התחומים העיקריים שבהם יתמקד יהיו אופרות בארוק, אופרות מודרניות ומוצרט.
קומוז

קומוז (בטורקית: קופוז) הוא כלי מיתר עתיק חסר שריגים, נחשב לכלי הנגינה הלאומי של קירגיזסטן, ובכלל אחד מסמליה הלאומיים המובהקים. הקומוז בנוי מפיסה אחת של עץ (בדרך כלל משמש) ומשלושה מיתרים העשויים מגידים, אם כי מיתרי הקומוז המודרני עשויים מחוט דיג.
בכוונון השכיח ביותר, המיתר האמצעי מפיק את הצליל הגבוה ביותר. וירטואוזים לעיתים קרובות מנגנים על הקומוז במגוון תנוחות - מעל הכתף, בין הברכיים והפוך.

נגינה בקומוז

הקומוז משמש הן ככלי סולו והן ככלי ליווי, ככזה, בדרך כלל לשירי אפוס. לקומוז מספר כוונונים רב, אשר שמותיהם מתאימים לסגנון.
קמברקן d-a-d

קרבז e-a-e

שינגרמה d-a-e

אונגו e-a-b

טרס d-a-g
אדווינס גירדוואיניס

קריירה

גירדוואיניס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קובנה, וכשהיה בן 17 עבר לאיטליה והחל לשחק בקבוצת הנוער של פדובה. ביולי 2012 חזר לליטא וחתם בקבוצת אקרנאס, באמצע העונה של ליגת העל הליטאית, ועד סופה ערך ארבע הופעות וזכה עם הקבוצה באליפות. בעונתו השנייה במועדון הפך גירדוואיניס לשחקן הרכב וערך 24 הופעות בליגה. בתחילת עונת 2014 ערך 16 הופעות בליגה, אך במהלכה נכנסה אקרנאס לחובות כספיים וגירדוואיניס נמכר למארבייה מהליגה השלישית בספרד. ב-23 בנובמבר 2014 קיבל גירדוואיניס את הכרטיס האדום הראשון בקריירה, בהפסד 0–3 לסביליה אתלטיקו. בעונתו הראשונה בקבוצה ערך 28 הופעות בליגה, ובעונת 2015/2016 ערך 31 הופעות.
בקיץ 2016 חתם גירדוואיניס בפיאסט גליביצה מליגת העל הפולנית, אך לא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה ובעונת 2016/2017 שותף בעשרה משחקי ליגה. ב-21 ביולי 2017 הושאל לטום טומסק מליגת המשנה ברוסיה, ובמדיה ערך 22 הופעות ליגה בעונת 2017/2018, ובסך הכל 25 הופעות בכל המסגרות.
ב-11 ביולי 2018 הגיע גירדוואיניס לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב לאחר שחזרה לליגת העל לקראת עונת 2018/2019. ב-29 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 4–0 על בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. גירדוואיניס  פתח בשני המשחקים הבאים בגביע הטוטו, אך פחות מחודש לאחר שחתם בקבוצה הוחלט לשחררו מהמועדון בטרם החלה העונה.
ב-18 באוגוסט 2018 חתם גירדוואיניס בקשלה מליגת העל האזרית.
עם תום העונה באזרבייג'ן, גירדוואיניס חתם בריגאס מליגת העל הלטבית.

נבחרת ליטא

ב-23 במרץ 2018 ערך גירדוואיניס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא, במשחק ידידות מול רומניה. גירדוואיניס היה שחקן סגל קבוע במשחקי מוקדמות מונדיאל 2018, ושותף בשישה משחקים במהלך הטורניר.
ניב (סיווג שפה)

נִיב, דִּיאָלֵקְט או לַהַג הוא וריאציה נבדלת של השפה המשמשת קבוצה מסוימת באוכלוסייה.

הבחנה בין ניב לשפה

כאשר שתי אוכלוסיות נחשבות לדוברות של שני ניבים שונים של אותה שפה, הן נחשבות לאוכלוסיות המצויות במצב ביניים בין שימוש בשתי שפות שונות לבין שימוש באותה השפה.
הגבול שבין לשונות נפרדות לשני ניבים של אותה השפה הוא מטושטש, ולא קיימת הגדרה בלשנית מקובלת. ההבדל תלוי לעיתים קרובות בגורמים חוץ-לשוניים (פוליטיקה, חברה וכדומה); על־כך קיים הביטוי "שפה היא דיאלקט שיש לו צבא וצי" (הופיע לראשונה במאמר מאת חוקר היידיש מקס ויינרייך).
הבנה הדדית בין דוברים של ניבים שונים (Mutual Intelligibility) יכולה להוות קריטריון בלשני לכך ששני ניבים שייכים לשפה אחת, אולם לעיתים קרובות הדוברים עצמם אינם משתמשים בקריטריון הזה. לדוגמה, הינדי ואורדו יכולות להיחשב כניבים של שפה אחת לפי קריטריון ההבנה ההדדית, אולם הדוברים רואים אותן כשפות נפרדות מטעמים היסטוריים, תרבותיים ופוליטיים. לעומת זאת דובר ערבית מרוקאית יתקשה להבין דובר ערבית עיראקית, אף כי שניהם יאמרו כי הם דוברי ערבית.

השפעה גאוגרפית על היווצרות ניבים

פיצול של קהילה הדוברת שפה מסוימת לקהילות משנה יכול להתרחש עקב התפשטות האוכלוסייה על פני אזור גאוגרפי גדול יותר, והיווצרות נתק בין חלקיה השונים. בשל הניתוק מתפתחים הבדלים בהגייה של צלילים מסוימים, נוצרות מילים חדשות שאינן מוכרות לאוכלוסייה אחרת שדוברת את השפה וכך הלאה.
התחום הגאוגרפי שבו מדובר ניב מסוים, או הגבול בין שני תחומים כאלה, מכונה איזוגלוסה (למונח זה יש גם משמעויות נוספות בבלשנות). גבול-איזוגלוסה ידוע הוא האוקיינוס האטלנטי - התיישבות האירופים ביבשת אמריקה, הביאה להתפשטות שפות אירופיות כגון אנגלית, צרפתית, ספרדית ופורטוגזית ביבשת אמריקה, אולם כיום הניבים המדוברים באמריקה שונים במידה ניכרת ממקביליהם באירופה.
באנגלית למשל מבחינים בהבדלים באוצר המילים (למשל: "מדרכה" נקראת Pavement באנגליה ו-Sidewalk באמריקה), בפונולוגיה (למשל: אופן הגיית העיצור /r/), ואף בכתיב (המילה "צבע" נכתבת colour באנגליה ו-color בארצות הברית).

ניב תקני/רשמי של שפה

בשפות רבות, שבהן יש הרבה ניבים, קיים ניב ספציפי, שמוכר על ידי השלטונות המנהליים ועל ידי מערכת החינוך כניב הרשמי או התקני של אותה השפה. חלק מהסיבות לכך הן טכניות לחלוטין. קשה לנהל מדינה, כאשר המסמכים הרשמיים כתובים באופן בו אזרחים מאזורים שונים עשויים להבין את המסמכים באופן שונה. קשה גם להדפיס ספרי לימוד בגרסאות רבות על פי הניבים המקומיים. על כן, טבעי להכריז כניב הרשמי של השפה על ניב המקיים אחת (או יותר) מהדרישות הבאות: הניב הוא הנפוץ ביותר, הוא הקל ביותר להבנה על ידי דוברי ניבים אחרים, הוא הניב בו נכתבו יצירות הספרות החשובות של אותה שפה או שהוא הניב המקובל באזור עיר הבירה. לדוגמה, ניב האיטלקית של פירנצה מוכר כניב הרשמי של השפה הן על ידי ממשלת איטליה והן על ידי ממשלת שווייץ (כעשירית מאזרחי שווייץ הם דוברי איטלקית), על אף שרבים מאזרחיהן דוברי האיטלקית מדברים ניב אחר של איטלקית בחיי היום יום.
אבי קורניש

ביוגרפיה

קורניש נולדה בניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. הצעירה מבין חמישה אחים. היא גדלה בחווה שמתפרשת על 170 דונם, ולמדה בבית ספר קתולי. בילדותה הייתה צופה ושואבת השראה מסרטים עצמאיים וזרים.

קריירה

הקריירה של קורניש החלה בגיל 13, כאשר היא החלה לדגמן לחברות שונות. בסביבות גיל 16, היא כבר הופיעה מדי פעם בסדרות טלוויזיה. ב-1999 היא קיבלה את פרס הקולנוע האוסטרלי "Australian Film Institute" על תפקידה בסדרת הטלוויזיה של ABC‏ "Wildside". זכייתה בפרס הובילה אותה לקבלת תפקיד בסרטה הראשון "מסכת הקוף".
ב-2004, היא כיכבה בסרט עטור הפרסים "Everything Goes". היא קיבלה את פרס "Australian Film Institute Awards" בקטגוריית "השחקנית הראשית הטובה ביותר" על תפקידה בסרט "התהפכות", סרט אשר הובילה אותה להכרה עולמית. ב-2006, היא כיכבה בסרט קנדי. היא גם כיכבה בסרטים "שנה מופלאה", "אליזבת: תור הזהב" ו"הארכת שירות". באפריל 2010 היא לוהקה לסרט ללא גבולות. הסרט יצא לאקרנים במרץ 2011.
בשנת 2011 היא כיכבה בסרט פנטזיה "סאקר פאנץ" בבימויו של זאק סניידר.
קורניש שיחקה את וולי בסרטה של מדונה "W.E", שמספר על ווליס סימפסון ואדוארד השמיני. צילומי הסרט החלו ב-5 ביולי 2010 באנגליה, והוא יצא ב-2011.

חיים אישיים

קורניש מגדירה עצמה כצמחונית. היא נהנית לצייר בזמנה הפנוי כמו אמה, ציירת במקצועה.
מאז 2000, היא מופיעה לעיתים עם להקת ההיפ הופ האוסטרלית "Blades". בעת ראיונה אצל ג'ימי קימל בינואר 2010, היא הצהירה שהיא עדיין משתפת פעולה עימם כראפרית תחת שם הבמה Dusk.
ב-2007, היא החלה לצאת עם השחקן האמריקאי ראיין פיליפה. ב-21 בפברואר 2010, הפובליציסט של קורניש הודיע שהשניים נפרדו.
שרה ג'סיקה פרקר

ילדותה

פרקר נולדה בנלסונוויל, אוהיו שבארצות הברית. בתם של סטיבן פרקר, יזם ועיתונאי יהודי ממוצא אשכנזי, וברברה פרקר (לבית קק), מורה נוצרייה ממוצא גרמני ואנגלי. שם משפחתו של אביה במקור היה "בר-כהן". הוריה התגרשו כשהייתה צעירה והיא עברה לגור עם אמה, אביה החורג ועם שבעה אחים חורגים בברדפורד שבקונטיקט.

קריירה

כשהייתה צעירה, היא לוהקה להפקה בברודוויי. משפחתה עברה למדינת ניו יורק, שם פרקר פיתחה את הקריירה שלה כשחקנית צעירה. בנוסף, פרקר למדה בבית הספר האמריקאי לבלט. יחד עם ארבעה מאחיה, היא השתתפה בחידוש של המחזמר צלילי המוסיקה ופרקר לבדה השתתפה גם במחזמר אנני בין השנים 1977–1981.
ב-1982, לוהקה פרקר לסיטקום של CBS שהחזיק מעמד במשך עונה אחת לפני שבוטל על ידי הרשת.
בשנות השמונים אף הופיעה פרקר בגרסה הישראלית של הסדרה "רחוב סומסום".
ב-1991, קיבלה פרקר ביקורות חיוביות על משחקה בקומדיה הרומנטית L.A. Story.
ב-1992 הופיעה פרקר בסרט "ירח דבש בלאס וגאס" לצידו של ניקולס קייג'.
ב-1995, שיחקה פרקר בתפקיד הראשי בסרט Miami Rhapsody.
ב-1998, נשלח אליה התסריט של סדרת הדרמה הקומית "סקס והעיר הגדולה". יוצר הסדרה, דארן סטאר, התעקש שפרקר תשחק בסדרה שלו. למרות התלבטויותיה של פרקר, היא הסכימה לבסוף ונכנסה לנעליה של קארי בראדשו, תפקיד שהעלה את מעמדה כשחקנית והביא לביקורות מאוד חיוביות ולזכייתה בפרסים שונים.
ב-2016 שיחקה בקומדיה הרומנטית "כל הדרכים מובילות לרומא" (All Roads Lead to Rome) לצד קלאודיה קרדינלה ופאס וגה. באותה שנה החלה לשחק בסדרה הקומית "גירושים" ברשת HBO לצידו של תומאס היידן צ'רץ.

חייה האישיים

ב-1984, נרקמה מערכת יחסים בין פרקר לבין השחקן רוברט דאוני ג'וניור, איתו היא חיה עד שנת 1991.
לאחר מכן, פגשה פרקר את העיתונאי ג'ון קנדי ג'וניור, ויצאה עמו כמה חודשים.
ב-19 במאי 1997 נישאה לשחקן האמריקאי-יהודי מתיו ברודריק, שאותו הכירה בזכות אחיה. הזוג התחתן בטקס אזרחי בבית הכנסת ההיסטורי בצד המזרחי של מנהטן. שניהם ממוצא יהודי והם מגדירים עצמם כ"יהודים מבחינה תרבותית". בנם הראשון ג'יימס וילק ברודריק נולד ב-28 באוקטובר 2002. הוא קרוי על שם סבו מצד אביו. ב-23 במאי 2009, נולדו לזוג תאומות בעזרת אם פונדקאית. כיום היא גרה עם בעלה וילדיהם בניו יורק, והם מבלים את רוב חופשותיהם בביתם הנוסף באירלנד.
פרקר חברה בארגון יוניסף.
Ärgre dich, o Seele, nicht, רי"ב 186

Ärgre dich, o Seele, nicht (בעברית: אל נא תיעצבי, הו נשמה), רי"ב 186, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון השביעי שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-11 ביולי 1723.

רקע

באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
בפברואר 1723 נבחן באך עם עוד כמה מועמדים לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא התקבל לתפקיד והחל את עבודתו בחודש מאי באותה שנה. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות, כמו הנוכחית.
קנטטה זו הייתה השישית שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג, לאחר רי"ב 75, רי"ב 76, רי"ב 24, רי"ב 167 ורי"ב 147. היא מתבססת על גרסה קדומה יותר שהלחין ב-1716 בוויימאר, הממוספרת 186א והמוזיקה שלה אבדה. מאז החל למלא את התפקיד בלייפציג הלחין באך קנטטות ארוכות מבעבר. השתיים הראשונות שביצע שם, החמישית והנוכחית, כוללות לפחות עשרה קטעים שמחולקים לשני חלקים המבוצעים בנפרד, לפני תפילת המיסה ואחריה. לעומתן, השלישית והרביעית קצרות יותר וכוללות 5 או 6 קטעים, כנראה כתוצאה מעומס של עבודה. לאחר קנטטה זו לא חיבר באך שוב קנטטה ארוכה במשך שישה חודשים, ובשנתיים שלאחר מכן חיבר רק עוד קנטטה ארוכה נוספת. הוא ביצע שוב את הקנטטה בין 1746 ל-1749.
ב-1891 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 37 של פרסומיה.

הקלטות

היצירה הוקלטה במלואה 11 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1989), טון קופמן (ב-1997), מסאקי סוזוקי (ב-1999) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
ג'נרל מוטורס

תולדות החברה

החברה הוקמה בפלינט שבמישיגן על ידי ויליאם דוראנט שהיה מנהלה של ביואיק והפך אותה ליצרנית הרכב הגדולה בארצות הברית. דוראנט צבר הון רב והחליט בשנת 1908 ליצור חברת אחזקות שהייתה חברת האם של ביואיק ויצרנים נוספים. הוא פתח במסע רכישות ובאותה שנה רכש את חברת אולדסמוביל מיידי מייסד החברה רנסום אולדס. בשנת 1909 רכש את קדילאק וחברות נוספות, אך ב-1910 נקלע לחובות גדולים ואיבד את השליטה בחברה לבנקים. דוראנט נאלץ לפרוש והקים עם לואי שברולה את חברת שברולט. ב-1916 פרש דוראנט משברולט עקב חילוקי דעות ובעזרת פייר דופונט, מבעלי דופונט, קנה בחזרה את השליטה בג'נרל מוטורס. כעבור שנה גם שברולט נרכשה על ידי ג'נרל מוטורס.
במהלך שנות העשרים והשלושים, החברה ייסדה חברת אוטובוסים מצליחה], ועודדה את המעבר מנסיעה ברכבות לנסיעה באוטובוסים. בשנת 1930 החברה רכשה מפעל לייצור מנועים לקטרים, והפכה ליצרנית הגדולה ביותר של מנועי דיזל לקטרים. בשנת 1953, נשיא החברה צ'ארלס וילסון מונה למזכיר ההגנה של ארצות הברית. בשנת 1955 החברה הייתה לחברה האמריקנית הראשונה, שהכנסותיה השנתיות עלו על מיליארד דולר.
בשנת 1985 רכשה החברה את קבוצת יוז תעופה, תמורת כ־5 מיליארד דולר. יוז כללה חברות בתחומי התעופה, אלקטרוניקה, תקשורת ולוויינים. רוב החברות נמכרו במהלך שנות ה-90. חברת החלל והתקשורת נמכרה לבואינג בשנת 2000 וחברת האלקטרוניקה, שעסקה בעיקר בשידורי טלוויזיה דיגיטליים, נמכרה לחברת ניוז קורפ.
בשנת 2004, מכרה החברה כ־8.2 מיליון כלי רכב, והרוויחה כ־2.8 מיליארד דולר. הכנסותיה עמדו על כ־193.5 מיליארד דולר (עלייה של 4.1 אחוז בהשוואה לשנה הקודמת).
לאחר הפסדים בשנת 2005 ו-2006 מכר התאגיד את אחזקותיו בחברות איסוזו וסובארו היפניות. ביוני 2009 הגישה ג'נרל מוטורס בקשה לפשיטת רגל (צ'פטר 11) לאחר שחובותיה הגיעו לסך של כ-172 מיליארד דולר. באותה העת היה שווי השוק של החברה בבורסה כ-510 מיליון דולר, לעומת כ-57 מיליארד דולר בתחילת העשור. בשנות השיא העסיקה ג'נרל מוטורס כ-350 אלף עובדים.
מזותליומה ממאירה

הקשר לאזבסט ולעישון

הסיבה לכך שרוב המקרים הידועים קשורים לחשיפה לאזבסט היא לפי הנראה שסיבי האזבסט נתקעים באדר ובריאה ולא יוצאים ממנה, כתוצאה מכך נוצרת קסקדה של הפרשת ציטוקינים, והתפתחות מוטציות  הגורמת לתא סרטני אגרסיבי. שלא בדומה לקרצינומה של הריאה, לא קיים במזותליומה קשר בין עישון סיגריות להתפתחות שלה. 
במקרה בו לחולה יש מזותליומה, הוא מגיע עם כאב בחזה וירידה במשקל, חוסר תיאבון ותפליט פלאורלי. המחלה מתקדמת במהירות ומתפשטת גם לאיברי הבטן, הפרוגנוזה אינה נחשבת לטובה.
רבקה קוב

ביוגרפיה

רבקה קוב, גדלה בבקינגהאמשייר ובסומרסט, אנגליה, כיום היא מתגוררת בפלימות', אנגליה. לצד כתיבת ספריה ואיורם, היא משתפת פעולה עם סופרים אחרים כמו ג'וליה דונלדסון, ריצ'רד קרטיס והלן דנמור.
בשנת 2004, סיימה קוב את לימודיה בפקולטה לאומנויות במכללת פלימות'.

קריירה

עסקה, בין היתר, באיור בכמה מגזינים ובהם: Guardian Guide, Guardian Weekend Magazine, The Independent and Waitrose Food Illustrated.
ביוזמתו של רון ג'ונס, הבעלים של “Independent Bookshop” ו – “Mabrecon Books”, ובשיתוף פעולה עם היוצרת הלן דונמור, יצא לאור הספר "ציפורי המעבורת" (2010). בשנת 2011 פרסמה קוב את הפרויקט הראשון שלה כיוצרת יחידה: "אמא נעלמה", אשר עוסק בנושא התמודדות של ילדים עם שכול. בין ספריה (כיוצרת יחידה): ארוחת צהריים, הדודה אמליה ו"המשהו". ספריה מתאפיינים באיורים ססגוניים ובטקסט בהיר ונגיש. היא נחשבת לאחת היוצרות הצעירות המוכרות ביותר בתחום של איור ספרי ילדים.
קוב עבדה עם ארגוני צדקה לילדים, בין היתר עבור ילדים פליטים. בשנת 2018 היא יצרה, בשיתוף עם הסופר ניקולא דייוויס, את הספר "היום שבו המלחמה הגיעה", העוסק בבעיית הפליטים מנקודת מבטם של ילדים. הספר מספר את סיפורו של ילד הבורח מאימת הטרור של המלחמה. לצד עלילת הספר, הספר חושף את המאורעות אשר נתנו ליוצריו השראה וכן מתאר את עבודתם המשותפת בארגון הצדקה "עזרו לפליטים". הספר של דייוויס וקוב משך תשומת לב רבה לסוגיית 3000 הילדים הסורים, אשר ממשלת בריטניה סירבה לתת להם מקלט מדיני בשנת 2016. קוב ודייוויס הקימו פרויקט משותף - #3000 chairs, בו הם קוראים ליוצרים הבולטים של בריטניה להשתתף במסע פרסום כלל ארצי להעלאת המודעות לבעיית הפליטים הסורים, כשהדגש הוא על ילדי הפליטים והסבל הרב שהם עוברים.
R U Still Down? (Remember Me)

מידע על האלבום

האלבום מכיל חומר שלא שוחרר מהתקופות של האלבומים Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z., Thug Life: Volume 1 ו-Me Against the World.
המהדורה הראשונה של האלבום הציגה את דעותיו של טופאק צעיר וחסר ניסיון, והוא משדר את השקפותיו על החיים עוד לפני שהוא היה מעורב ביריבויות של החוף המזרחי והמערבי, והמילים בישרו את מותו בשירים כמו "Open Fire" ו-"Thug Style". 
עבודת האמנות מציגה מכתב של שאקור, ובו כתוב "שמור על האמונה, אני לא אאכזב אותך! אוהב, טופאק".
בכמה שירים מהאלבום טופאק מזכיר את חייו ברחובות אוקלנד ובקליפורניה בשירים כמו "Nothin' But Love" בזמן שהחל את הקריירה שלו, וכיצד הוא התחיל מנטליות "Thug Life" (חיי הבריון) ברחובות אלה. חלק רב מהשירים באלבום היו ללא עריכה נוספת וללא שינוי, וחלקם היו עם חיבורים של קטעים ואינסטרומנטלים חדשים.