google/wiki40b huggingface dataset:
אונה סטאבס

ביוגרפיה

סטאבס נולדה בוולין גרדן סיטי  שבהרטפורדשייר. היא בתם של אנג'לה ק. רולינסון וקלרנס רג'ינלד סטאבס. היא גדלה בהינקלי שבלסטרשייר.

קריירה

בשנים 1958–1959 הייתה סטאבס "נערת שער" של קופסאות השוקולד מתוצרת ראונטרי'ס . כשתיארה סיור שערכה במפעל של ראונטרי ביורק, כינתה את עצמה "נערת השוקולד של ראונטרי".
בטלוויזיה הופיעה סטאבס לראשונה ב-1956 בתוכנית המוזיקלית "Cool for Cats" כאחת הרקדניות של דאגי סקווירס . באותן שנים עבדה במופעי קברט, מועדונים ובמופעי רביו בלונדון, והייתה חברה באנסמבל הרקדנים של ליונל בלייר.
התפקיד הגדול הראשון של סטאבס היה בסרטו של קליף ריצ'רד משנת 1963 "חופשת קיץ". ב-1964 שיחקה בסרט הבא של ריצ'רד "Wonderful Life". הפריצה שלה הגיעה שנים אחדות אחר כך בתפקיד ריטה, הבת הנשואה של אלף גרנט בסיטקום של ה-BBC "עד שהמוות יפריד בינינו" ששודר בין 1966 ל-1975. ב-1981 הופיעה באותו תפקיד בסיטקום קצר הימים "עד שהמוות...". בשנים 1985 עד 1992 גילמה שוב את ריטה בסיטקום "בחולי ובבריאות". ב-1970 ו-1971 הצטרפה לסדרת הטלוויזיה "It's Cliff Richard!" של קליף ריצ'רד ששודרה ב-BBC1. בעונה שאחר כך היא לא השתתפה כי באותה עת ילדה וגידלה את תינוקה. דנדי ניקולס, מי שגילמה את אמא שלה בסדרה "Till Death Us Do Part", החליפה אותה.
ב-1979 השתתפה סטאבס בפרק "The Anniversary" בסדרה הקומית "המלון של פולטי". מ-1979 עד 1981 גילמה את הדודה סאלי בסדרת הטלוויזיה לילדים של ITV "וורזל גראמידג'" לצדם של ג'ון פרטווי וברברה וינדזור. בשנות השמונים של המאה העשרים הייתה סטאבס ראש צוות בשעשועון הטלוויזיוני "Give Us a Clue".
הופעות נוספות של סטאבס בטלוויזיה היו בסדרות "רציחות במידסומר", "Heartbeat", "חדר מיון", "מה יגידו השכנים?", "Born and Bred" ו-"The Worst Witch". עוד שיחקה בפרק "We'd Quite Like to Apologise" בסדרה "ויקטוריה ווד", הופיעה ב"מופע של קתרין טייט", בפרק בסדרה "מיס מארפל" על פי ספרי אגאתה כריסטי, באופרת הסבון "איסטאנדרס", בסיטקום "בנידורם", ומאז 2010 היא מגלמת את גברת הדסון בסדרת הטלוויזיה "שרלוק".
בתיאטראות וסט אנד הופיעה סטאבס ב-2001 במחזה "Star Quality" מאת נואל קאוורד לצדה של פנלופה קית', וב-2005 במחזה "דון קרלוס" מאת פרידריך שילר לצדו של דרק ג'קובי. עוד בתיאטרון שיחקה במחזה "כלוב העליזים" שהוצג ב-Menier Chocolate Factory, במחזה "פיגמליון" בתיאטרון המלכותי ובאולד ויק, וכן במחזה "The Family Reunion" בתיאטרון דונמאר ורהאוס. ב-2012 השתתפה בצוות השחקנים המקורי של המחזה "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" על פי הרומן באותו השם בתיאטרון הלאומי.
ב-2015 הנחתה סטאבס את התוכנית "The Big Painting Challenge" של ערוץ BBC One לצדו של השדרן ריצ'רד בייקון.

חיים אישיים

בין השנים 1958 ל-1969 הייתה סטאבס נשואה לשחקן פיטר גילמור. השניים אימצו בן בשם ג'ייסון. אחרי גירושיהם ב-1969 התחתנה עם השחקן ניקי הנסון. בני הזוג התגרשו ב-1975 אבל נשארו ידידים. לסטאבס ולהנסון נולדון שני בנים, המלחין כריסטיאן הנסון (נולד ב-25 בדצמבר 1971) והמוזיקאי ג'ו הנסון (נולד ב-18 בספטמבר 1973).
סטאבס הכירה את כוכב הסדרה "שרלוק", בנדיקט קמברבאץ', מאז שהיה בן ארבע והיא עבדה עם אמו השחקנית ונדה ונטהאם . ב-24 ביולי 2013 שודרה בהשתתפותה התוכנית "Who Do You Think You Are?" של ה-BBC המתחקה אחרי שורשים משפחתיים. בין אבות אבותיה נמנה אבנעזר הווארד שהגה את רעיון עיר הגנים.
רנייה השלישי, נסיך מונקו

משפחתו

שורשי משפחתו של רנייה, בית גרימלדי, נקשרים בשושלות המלוכה של צרפת, ספרד, גרמניה, סקוטלנד, אנגליה, הולנד ואיטליה.
אם סבו, הנסיכה מרי ויקטוריה גרימלדי, הייתה צאצאית של ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד. בין אבותיו האחרים נמנית בתו המאומצת של נפוליאון בונפרטה, קרל התשיעי, מלך שוודיה, פרדריק השני, מלך דנמרק, הסופר ויליאם בקפורד, וילם הראשון, נסיך אורנז', הנסיכה ג'ואן מויילס ובני אצולה אחרים.

שנות חייו המוקדמות

רנייה נולד במונקו כבן יחיד לנסיכה שרלוט, יורשת העצר של נסיכות מונקו, ולנסיך פייר. הוריו היו הדוכס והדוכסית מולנטיניוס, ואביו הוכתר על ידי סבו כנסיך מונקו בזכות עצמו. בהתאם לכך אביו אימץ את שם המשפחה של משפחת אמו, גרימלדי. לרנייה אחות יחידה, הנסיכה אנטואנט, ברונית מאסי.
רנייה למד בצעירותו באנגליה ובשווייץ, ולאחר מכן למד תואר ראשון בצרפת.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כקצין זוטר בחיל השריון הצרפתי ונלחם באלזס. על חלקו בלחימה הוענקה לו מדליית "כוכב הברונזה".
בשנת 1944 נענתה אמו לבקשת אביה וויתרה על זכותה לרשת את הכתר. עם מות סבו, ב-9 במאי 1949, היה רנייה לנסיך מונקו.

פעולותיו כנסיך

לאחר הכתרתו החל רנייה לבסס את מונקו מחדש, לאחר שהמדיניות הכלכלית של המדינה הוזנחה. קופת המדינה הייתה על סף גרעון בראשית כהונתו ויכולתם הכלכלית של חוג המהמרים בעיר נפגעה מהשפעות מלחמת העולם השנייה, לצד התפתחותם של אתרי הימורים מתחרים ברחבי העולם. על כן רנייה החליט לבסס את מונקו באמצעות הפחתת מיסים דרמטית והפיכת שטחיה למשאבי נדל"ן ותיירות כדאיים. מעורבותן הכלכלית של נאמנויות שונות הקשתה על הגשמת חזונו ורנייה נאבק על הלאמתן.
בשנת 1962 הושקה בנסיכות חוקה חדשה, על פיה הופחתה מידת חשיבותה של משפחת המלוכה. החוקה הקודמת משנת 1959 בוטלה והשליטה במדינה הועברה לידי הנסיך ו-18 חברי מועצה נבחרים.
כחובב בולאות הנסיך פתח בשנת 1950 את המוזיאון המקומי לבולאות, בו הוצגו אוספיהם של הנסיכים אלבר הראשון ולאופולד השני. בשנת 1997 החל מועדון הבולאות של מונטה קרלו לארגן תערוכות בינלאומיות לבולים נדירים.
בשנות כהונתו האחרונות רנייה היה ראש המדינה השני בוותיקותו בעולם, לאחר מלך תאילנד פומיפון אדוניאדט.

שנותיו המאוחרות

בריאותו של רנייה הידרדרה בשלוש שנות חייו האחרונות ומחלות ריאה הביאו לאשפוזיו החוזרים בבית החולים. במרץ 2005 הטיפול ברנייה הועבר ליחידת טיפול נמרץ וכעבור זמן קצר נמסרה הודעה על קריסת מערכות גופו.
סמכויותיו הועברו ב-31 במרץ לבנו אלבר וב-6 באפריל הנסיך נפטר.
הלוויתו נערכה ב-15 באפריל בקתדרלת סנט ניקולס במונקו, לצד מקום קבורתה של הנסיכה גרייס ו-17 קודמיו בתפקיד. סמיכות מותו עם פטירת האפיפיור יוחנן פאולוס השני הפחיתה את העניין התקשורתי סביב האירוע.
B.P. Empire

אופי האלבום ושמו

האלבום משלב סגנונות שנחשבו לחדישים בשנים אלו כאשר סגנונות הטראנס ה"קלאסי" והקלאב טראנס שנחשבו לבעלי B.P.M. (מקצב הפעימות לדקה - מפעם) גבוהה יותר נכנסו לתודעה, ומכאן שם האלבום - משחק מילים של האותיות B.P.M עם העובדה שבשנים אלו הטראנס הישראלי היה בשיאו ונפוץ מאוד בכל רחבי העולם - "הממלכה" (Empire) היא ממלכת הטראנס - ישראל.

הצלחת האלבום

האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב, ומכיוון שסגנונו מותאם למועדונים החל ההרכב להופיע גם במועדוני לילה ולא רק במסיבות טבע כמו שעשה ההרכב עד ליציאת האלבום הזה.
צ'פס

שם העיר

פירוש המילה צ'פס בשפת מפודונג שדיברו הילידים המקומיים הוא "אנשים ידידותיים".

גאוגרפיה

צ'פס נמצאת במרחק של כ-229 קילומטרים מלה ריוחה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של כ-818 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 21 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא נובמבר (29 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יוני (10 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 561 מילימטרים בשנה. חודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (153 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (2 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

צ'פס ממוקמת ליד הכביש הלאומי 141 וכביש 29.

כלכלה

בצ'פס יש פארק שעשועים, תחנת דלק, בית מרקחת וקניון.
דורון מייזל

ביוגרפיה

מייזל נולד בחיפה ב-1945, למד בבית הספר הריאלי העברי בחיפה, התגייס לחיל השריון ונשלח לקורס קצינים. שירת כקצין שריון עד לשחרורו מצה"ל. יצא ללימודי רפואה בשווייץ. במהלך הלימודים חזר לישראל ונלחם כשריונאי במלחמת ששת הימים. המשיך בלימודי הרפואה בשווייץ וסיים אותם באוניברסיטת תל אביב. באוקטובר 1968 התגייס לשירות קבע בחיל הרפואה, במקביל להתמחותו בכירורגיה בבית חולים תל השומר. במלחמת יום הכיפורים שירת כרופא חטיבתי של חטיבה 14. השתתף במבצע אנטבה כרופא מוטס, ונבחר כרופא צבאי לכמה משלחות ממלכתיות. מילא שורת תפקידים כקצין רפואה בכיר, בהם מפקד מרפאות חוץ ומפקד בית הספר לרפואה צבאית. 
מייזל נישא לאישה, הוליד שלוש בנות, התגרש ולאחר מכן חי במשך שבע שנים עם שטיינר. במהלך חייו המשותפים עם שטיינר התגלה לצה"ל שמייזל הוא הומוסקסואל. מייזל לא הכחיש את נטייתו המינית, ונאבק כדי שזו לא תפגע בקידומו הצבאי, בניגוד לנורמות המקובלות באותם ימים. באותם הימים התפיסה הביטחונית הייתה שהומוסקסואליות היא בושה ושהומוסקסואל היודע סודות מדינה הוא אדם קל לסחיטה. בשל מדיניות זו, שנשענה על הנחות שאינן תואמות את התקופה נפגעו קצינים הומוסקסואלים אחרים כגון עוזי אבן שהורד (עד לשינוי המדיניות) מדרגת רב-סרן לדרגת סמל והופסק שירותו בקריה למחקר גרעיני - נגב. בחינתו של חברו לחיים של מייזל, אדיר שטיינר במבחנים הביטחוניים המיועדים לבן זוג של קצין בכיר הייתה שינוי במדיניות זו, אולם לא שמה קץ למלחמתו של מייזל למימוש זכותו לשרת למרות היותו הומוסקסואל.
כדי להבטיח את קידומו נאלץ, למשל, לכתוב לרמטכ"ל משה לוי כדי שיופסק עיכוב העלאתו לדרגת אלוף-משנה. הוא אף דיבר אל לבה של מרים איתן, אשתו דאז של הרמטכ"ל רפאל איתן, כדי שזו תשכנע את בעלה לא להדיחו מצה"ל. שטיינר טוען שהגורם המרכזי שסייע למייזל במאבקו היה הדוגמה האישית שנתן לטיפול בבעיותיהם האישיות של אנשי צבא רבים כמפקד מרפאות המומחים של צה"ל וכמתנדב בארגונים רפואיים.
גם לאחר שנודע כי הוא הומוסקסואל הוא מונה לתפקידים בכירים ואף הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לקצין רפואה פיקודי בפיקוד הדרום. תפקיד אחד נמנע ממנו - הרופא הראשי של חיל הים, לאחר שבעת בחינת מועמדותו התגלתה עובדת היותו הומוסקסואל, דבר שהביא לדיון מחודש בהתייחסות הצבא אליו. 
מייזל נפטר בשנת 1991 ממחלת המלנומה. בסיפור חייו באתר "יזכור" נאמר: "הותיר אחריו אם, שלוש בנות, אח ובן-זוג".
סייג'י אוזאווה

חייו

אוזאווה נולד בהוטן (שניאנג), מנצ'וריה. למד בבית הספר למוזיקה טוהו בטוקיו ולאחר סיום לימודיו בשנת 1959 יצא לאירופה להמשיך שם בהשתלמות. שרל מינש לקח את אוזאווה לארצות הברית לשיעורים במרכז המוזיקה בברקשייר (כיום טנגלווד). הוא זכה במלגת לימודים אצל הרברט פון קאראיין והתזמורת הפילהרמונית של ברלין, ובשנת 1961 מינה אותו ליאונרד ברנשטיין לעוזר מנצח בפילהרמונית של ניו יורק. 
בין השנים 1965 ו-1970 היה מנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של טורונטו, משנת 1969 עד שנת 1976 של התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו ומ-1973 עד 2002 של בתזמורת הסימפונית של בוסטון. משנה זו הוא מנהלה המוזיקלי של האופרה של וינה.
אוזאווה הוא גם מליץ יושר למוזיקה של המאה העשרים וניצח על השמעות בכורה של כמה וכמה יצירות, ביניהן סימפוניית סן פרנסיסקו של גיאורגי ליגטי בשנת 1975 והאופרה פרנציסקוס הקדוש מאסיזי של אוליביה מסייאן ב-1983.
מאז 2002 אוזאווה מכהן כמנהל המוזיקלי של האופרה של וינה. ב-1 בפברואר 2006 הודיעה האופרה, כי אוזאווה נאלץ לבטל את כל התחייבויותיו כמנצח לשנת 2006 עקב מחלה, שפגעה כנראה גם בראייתו. הוא חזר לדוכן המנצחים בטנגלווד ב-7 באוגוסט 2006.
מגיסטותריום

תיאור וממצאים

מאובניו של טורף זה תוארו לראשונה ב-1973 והתגלו במצרים, לוב, אנגולה, נמיביה וקניה.
בדומה להאינדונים נוספים הוא היה בעל גולגולת גדולה ביותר יחסית לגוף, באורך 66 סנטימטר. המשקל של היצור הגיע למעל 500 ואף 800 ק"ג ואורכו הגיע ל-3–4 מטר והוא היה אחד מטורפי היבשה הגדולים ביותר. הוא היה בעל טוחנות רחבות איתם שיסע בשר ועצמות והוא היה בעל עוצמת נשיכה חזקה מאוד. הוא לא היה שייך לסדרת הטורפים, אך היה קרוב אליהם. הסוג Hyainailurus יכול להיות מוטל בספק ומוכלל בסוג זה עקב מבנה השיניים הדומה שלהם. מאובניו של סוג זה נמצאו באירואסיה, כך שכנראה גם המגיסטותריום חי שם.

אורח חיים

כשהמגיסטותריום חי האזור של מדבר סהרה בו נמצא היה מכוסה בערבות ואגמים שסביבם שררה פאונה של בעלי חיים רבים ששימשו לו לטרף. המגיסטותריום היה טורף פעיל או אולי אוכל נבלות של יונקים גדולים. מאובנים של פילים קדומים ממשפחת הגומפותריומיים נמצאו עם סימני נשיכה של היצור בעצמותיהם, כך שייתכן שהם היוו מקור מזון עיקרי שלו.
בישר אל-ח'סאונה

בישר אל-ח'סאונה (בערבית: بشر الخصاونة; נולד ב־27 בינואר 1969 בעמאן) הוא דיפלומט ופוליטיקאי ירדני המשמש כיועצו של המלך עבדאללה השני לתקשורת ותיאום בבית הדין המלכותי להאשמי. הוא היה שר המשפטים בין השנים 2017–2018  ושר חוץ בין 2016 ל -2017. אל-ח'סוונה היה שגריר לשעבר של ירדן במצרים, צרפת, קניה, אתיופיה, האיחוד האפריקני, ליגת המדינות הערביות ואונסק"ו. כמו כן עבד כמתאם הכללי ומנהל לשכת תהליך השלום והמשא ומתן בירדן.
לא תרצח

מהות האיסור

הדיבר "לא תרצח" הוא גם אחת משבע מצוות בני נח, ולכן לפי התורה אסור לאף אדם להרוג אדם אחר, למעט מקרים מיוחדים שנקבעו בהלכה היהודית, כגון מחיית זכר עמלק, מיתת בי"ד ורודף ומוסר. 
על פי ההלכה היהודית, אדם העובר על הלאו "לא תרצח" במזיד, חייב מיתת בית דין לאחר שיועמד למשפט אלא אם מדובר במקרה של רצח בשוגג ואז ההורג גולה לעיר מקלט. האיסור מוגדר כלאו, כלומר איסור שהתורה מציינת במפורש ובלשון של "לא תעשה" כך וכך. 
הציווי מופיע בפרשת יתרו שבספר  שמות, ובפרשת ואתחנן שבספר דברים בעשרת הדיברות. איסור הרצח נדון במקומות נוספים בתורה, אך הלאו מופיע רק בעשרת הדיברות.
לאחר שנגזר דינו של ההורג אדם בכוונה ומדעת עצמו (במזיד) בבית דין, ממונה "שליח בית דין" שתפקידו להרוג את הרוצח.

דין הרוצח

הרמב"ם מסכם את הדין במשנה תורה: 
"כל הורג נפש אדם מישראל - עובר בלא תעשה, שנאמר "לא תרצח" (שמות כ, יב'; דברים ה, טז' ). ואם רצח בזדון בפני עדים - מיתתו בסיף, שנאמר "נקום יינקם" (שמות כא',כ). מפי השמועה למדו שזו מיתת סיף; בין שהרג את חברו בברזל, בין ששרפו באש - מיתתו בסיף".

הרמב"ן דורש את הלאו "לא תרצח": 
"הנה צויתיך להודות שאני בורא את הכול בלב ובמעשה, ולכבד האבות בעבור שהם משתתפים ביצירה, אם כן השמר פן תחבל מעשה ידי ותשפוך דם האדם אשר בראתי לכבודי ולהודות לי בכל אלה... כי תחבל עניין כבוד האבות לכפור באמת ולהודות בשקר, כי לא ידעו את אביהם ויתנו כבודם לאחר, כאשר יעשו עובדי ע"ז אומרים לעץ אבי אתה (ירמיה, ב, כז), ולא ידעו אביהם שבראם מאין. ואחר כן הזהיר לא תגנוב נפש, כי הוא כמו כן גורם כזאת. וכן סדר המצות בחומרן ועונשן כך הוא, אחר ע"ז שפיכות דמים..."

כופר

ציווי מיוחד נאמר בתורה על בית דין, שלא יקחו 'כופר' - ממון, מהנידון למוות על מנת לפוטרו מהעונש המוטל עליו, והוא אחת ממצוות לא תעשה, ונלמד מהכתוב "וְלֹא תִקְחוּ כֹפֶר לְנֶפֶשׁ רֹצֵחַ אֲשֶׁר הוּא רָשָׁע לָמוּת כִּי מוֹת יוּמָת" (ספר במדבר, פרק ל"ה, פסוק ל"א).
ג'וליה פרמנטו

ביוגרפיה

נולדה וגדלה בכפר-סבא, בוגרת מגמת קולנוע בתיכון ע"ש יצחק רבין.
למדה במסלול תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים. בעלת תואר ראשון בספרות כללית וצרפתית, ותואר שני בספרות כללית מאוניברסיטת תל אביב. כיום משלימה דוקטורט בספרות יהודית-אמריקאית ויידיש. בין השנים 2008–2010 כתבה את הטור "קורבן אופנה" באתר ynet.
"ספארי", הרומן הראשון שלה אשר כתבה בגיל 24, עורר סערה תקשורתית. "ספארי" נכתב בעברית דיבורית המתנערת באופן מופגן משפה גבוהה המזוהה עם 'ספרותיות', והציג גיבורות מסוג שאינו מוכר בנוף הספרותי המקומי: חסרות רסן, נטולות עכבות, זועמות ואפלות. סיפור פרי עטה התפרסם בקובץ הסיפורים "תל אביב נואר" בעריכת אתגר קרת ואסף גברון אשר יצא לאור בו-בזמן בעברית ובאנגלית.
סיפורים קצרים פרי עטה התפרסמו באנגלית, בגרמנית ובפולנית.
ב-2017 יצא לאור ספרה השני, "כפר סבא 2000" בעריכת ליה פן. הרומן נכתב בהשראת פרשת הרצח של הנער אסף שטיירמן בחורשת יער אוסישקין בכפר סבא בשנת 1996.
הרומן זיכה אותה בפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית, מנימוקי השופטים לזכייתה בפרס: "'כפר סבא 2000', ספרה השני של ג'וליה פרמנטו, משלב יחד שני ז'אנרים לפחות - רומן נעורים אפל ומותחן פשע - ומצליח לאזן בווירטואוזיות מרשימה בין פראות, פתוס ופרודיה... פרמנטו מעצבת בספרה עברית יעילה מאוד, קרובה לפני השטח הנפשיים של גיבוריה אך גם גמישה ומרובת הקשרים ואלוזיות, ויוצרת בעזרתה עלילה דחוסה המשרטטת את כמיהתם של גיבוריה הצעירים לאלימות, ואפילו לרצח, על קשת מובניה האפשריים: הן על היבטיה האסתטיים או הקיומיים, והן על ילדותיותה, ריקנותה הרגשית והפוליטית, העמדת הפנים היומרנית הכרוכה בה וכיוצא בזה. מרתק במיוחד המתח והפער שמתעצבים לאורך הרומן בין מציאות לדמיון - או בין מציאות לעיבוד בדיוני - שכן הרצח שניצב בבסיס העלילה מתורגם בו שוב ושוב למופע, מיצג, תסריט, פנטזיה, סיוט, משל, השערה, מעשייה, כמעט עד להתפוררותו." 
פרמנטו כותבת למדור הדעות בעיתון "הארץ". בשנת 2018 ערכה את ספר הסיפורים הקצרים של המשורר רועי חסן.
פס ביניים

פס ביניים, בדומה לטיפוגרפיה, הוא הפס המפריד בין בולי דואר מודפסים. לאחר הדפסת בולי הדואר על גבי גליונות רחבי יריעה של נייר יש להעבירם לבסוף חיתוך לגליונות קטנים יותר לאורך פס הביניים. לכן, פס הביניים לא קיים על גבי הגליונות הסופיים. עם זאת, קיימים גם גליונות אשר עוצבו כך ששני לוחות בולים מופרדים על ידי פס ביניים בגיליון הסופי.
צמדים מופרדי פס ביניים הם שני בולים מופרדים על ידי פס ביניים.
צמודת פס ביניים - היא צמודה של לפחות 4 בולים שהמאפין אותם הוא הפרדה על ידי פס ביניים רוחבי או אנכי.
שיטת ספריית הקונגרס

שיטת המיון של ספריית הקונגרס (באנגלית: (Library of Congress Classification (LCC) היא שיטת מיון ספרים בספריות שפותחה בידי ספריית הקונגרס של ארצות הברית. השיטה נפוצה במרבית הספריות האקדמאיות בארצות הברית ובמספר מדינות נוספות. מרבית הספריות הלא אקדמיות בארצות הברית עושות שימוש בשיטת דיואי.
את השיטה פיתח הרברט פטנאם (Putnam) ב-1897, זמן קצר לפני שהתמנה לספרן ספריית הקונגרס. השיטה תוכננה לשרת את צורכי ספריית הקונגרס, ולהוות תחליף לשיטת המיקום הקבוע שהנהיג תומאס ג'פרסון. היא הושפעה בעיקר משיטת קטר המתפשטת (Cutter Expansive Classification), שפיתח צ'ארלס אמי קטר, העושה שימוש במחלקות מאותיות בלבד, ומשיטת דיואי, העושה שימוש במחלקות ממוספרות בלבד. כאשר עזב פטנאם את משרת הספרן, בשנת 1939, פותחו כל המחלקות, להוציא את המחלקה "K" (חוק) ואת המחלקה "B" (פילוסופיה ודת). השיטה אינה מציעה שיטת מיון גלובלית, אלא שיטה למיון הספרים שנמצאים בספריית הקונגרס של ארצות הברית בפועל.
על השיטה נמתחה ביקורת על כך שהיא אינה מבוססת דיה מבחינה תאורטית, ועל כך שהחלטות מיון רבות נבעו מצרכים פרקטיים מיוחדים, ולא מתוך שיקולים של אופן הצגת מגוון הידע האנושי.
גסטון לנוטר

רקע משפחתי וצעירותו

גסטון לנוטר ואחיו מרסל היו בניו של גסטון לנוטר האב, אמן הרטבים ("סוֹסֶר") (sauceur) של המלון "גראן הוטל דה פארי", ושל אשתו אלאונור, אחת ה"שפיות" הראשונות בצרפת, שעבדה אצל המשפחות רוטשילד ופרייר, בווילות שלהן בפריז ובבורדו.
גסטון הבן נולד בשנת 1920 בסן ניקולא די בוסק, במחוז אר, בנורמנדיה עילית. בנעוריו התלבט בין מקצוע יצור הרהיטים ובין הפאטיסריה.

פריצת הקריירה כקונדיטור

מאמו גסטון לנוטר למד לא מעט מסודות המקצוע, בין היתר, מתכונים של ה"פטי סאבלה" ועוגות האורז שלה.
בשנת 1947 פתח בעצמו קונדיטוריה ("פאטיסרי") ביישוב פונט-אודמר (Pont Audemer) ברחוב גמבטה מס.8 וניהל אותה במשך עשר שנים. לאחר מכן מכר אותה ופתח "בוטיק פאטיסרי" בפריז, ברחוב אוטיי.תוך פרק זמן קצר הפך לספק העוגות והמאפים של המשפחות האמידות דאסו, ארסאן ולאגארדר. הלקוחות התלהבו מקינוחי השארלוט, בוואריה, המוסים והמקרון, וגם מהמצאותיו בתחום העוגות הקלות המערבבות טעמים חדשים, כמו למשל ה"אופרה" (שילוב של שוקולד וקפה) ו"סיקסה" (Succès) ("הצלחה" בצרפתית, על בסיס פסטה וקרם נוגטין). 
ידוע בפרפקציוניזם ובקפדנות שלו, הנדרשת במיוחד במקצוע הקונדיטוריה
("משקל, מידות, דיוק", כפי שנהג לציין), לנוטר השתמש בעבודתו בשיטות ידניות גם כשהיה צריך להכין מנות לאלפי אורחים.

בית הספר לנוטר

בנוסף, הקים בשנות השישים עסק קייטרינג (טרֶטֶר) (traiteur).  
בשנת 1968 עבר עם המטבחים והמעבדה שלו פלזיר, במחוז איבלין ופתח שם את בית הספר "לנוטר" בשנת 1971. המקום הפך בקרוב למוסד בעל שם במילייה בתחום האומנות הקולינרית. משורות חניכיו יצאו שפים מפורסמים כמו למשל אלן דיקאס, מישל רישאר קונדיטורים כמו פייר ארמה, ז'ראר מילו, מארק אברלן, רז'יס מארקון, רישאר קוטאנסו או איב טיריאס. 
גם אחיינו, פטריק לנוטר הוא שף ידוע, שמסעדותיו זכו בסך-הכול בשבעה כוכבים במדריך מישלן האדום והצטיין במיוחד כפטיסייה בעת עבודתו במסעדת  "לה פביליון דה פרנס" (Le pavillon des Princes) בפריז.

ה"אימפריה"

החל משנת 1975 גסטון לנוטר פתח סניף בחנות הכלבו KaDeWe בברלין. מאז עסקיו התפשטו בשלוש-עשרה ארצות, כולל יפן, ארצות במזרח התיכון, לאס וגאס בארצות הברית וכו'. פתח בהמשך כמה מסעדות גדולות ובעלות שם: "פרה קטלאן" ביער בולון (1976) (אותה מנהל מאז 1997 השף פרדריק אנטון), ה"פביליון אליזה - לנוטר" בשדרות שאנז אליזה (1985), ה"רסטוראן פנורמיק" של האצטדיון "סטאד דה פראנס"  (1998), כמו כן כשלושים בוטיקים ברחבי העולם, המסעדה "פביליון דה פראנס" (1982) בדיסני וורלד באורלנדו, פלורידה (יחד עם פול בוקיז ורוז'ה ורז'ה).
החל משנת 1985 החברה של גסטון לנוטר נמצאת בשליטת קבוצת אקור (Accor). 
גסטון לנוטר הלך לעולמו ב-8 בינואר 2009 בביתו בסולון (Sologne).
כנס הלוויה התקיים בכנסיית נוטר דאם דה לה קוטיר ביישוב ברנה (המחוז אר) והוא נקבר בחלקה המשפחתית בבית הקברות של היישוב קוטיר.
גסטון לנוטר היה נשוי והשאיר שלשה ילדים.
פרוטוקול הדגל

פרוטוקול הדגל הוא אוסף הכללים הנוגעים להנפה, הורדה, הצגה ואופן השימוש בדגל. הכללים זהים ברובם בין המדינות השונות, אך במדינות מסוימות הכללים מעוגנים בחוק בעוד במדינות אחרות הפרוטוקול משמש כקו מנחה.

חוקים מקובלים

חוקים אלו מקובלים ברוב מדינות העולם ועוסקים בדגל הלאום. בכל מדינה, דגל הלאום שלה יזכה תמיד לעמדת הכבוד.

בהנפה על תורן

נהוג כי דגל לאום על תורן יונף בשעות האור בלבד, וזהו נוהג מקובל בבסיסי צבא. עם זאת, מקובל גם להשאיר את הדגל בראש התורן בלילה, אך יש להאירו.
בעת שהדגל מונף על תורן, דגל המדינה יונף במיקום מרכזי ובולט. כאשר מונפים מספר דגלי לאומים, דגל המדינה המארחת יונף לשמאלו של הצופה. מותר להניף דגל נוסף בימין השדרה, אך אין חובה. שאר הדגלים יסודרו לפי סדר אלפביתי של המדינות. כל דגלי הלאומים יונפו באותו גובה, וכל הדגלים יהיו באותו גודל בקירוב (הדגלים אינם יכולים להיות זהים בגודלם לחלוטין, מכיוון שיש הבדל ביחס בין האורך לרוחב בין דגלים שונים).
בעת הנפה על תורן, דגל הלאום יונף ראשון ויורד אחרון.
דגל בחצי התורן הוא סימן מקובל לאבל. כאשר מניפים דגל על מנת להציגו בחצי התורן, יש להניפו בתחילה עד לראש התורן ולאחר מכן להורידו לחצי התורן.
הנפת הדגל כשהוא הפוך מסמנת ברוב המקרים מצוקה, אך לעיתים זוהי דרך להבעת מחאה. דגל הפיליפינים מונף הפוך בעת מלחמה.
אסור להניף שני דגלי לאום על גבי אותו התורן. כאשר יש סדר היררכי ברור, ניתן להניף שני דגלים על אותו התורן. בארצות הברית למשל, יונף דגל הלאום בראש התורן ודגל המדינה תחתיו.

בעת שהדגל תלוי

כאשר הדגל תלוי שלא על תורן, יש להאירו אם הוא מוצג בלילה. בדגלים בהם יש קנטון, הקטנון יונף בצד הקרוב לתורן ובחלק העליון, גם אם יש צורך לשקף או להפוך את הדגל.
בחלק ממדינות העולם, בעת אבל יתווסף סרט שחור לדגל.

מקרים נוספים

כאשר מציגים דגלים על מעמד, עמדת הכבוד היא העמדה המרכזית.
כאשר שני דגלים מונפים בהצלבה, יונף דגל הלאום במקום השמאלי מנקודת מבטו של הצופה, כלומר בתורן שתחתיתו בימין.
כאשר מוצג דגל על רכב, יוצג הדגל בקדמת הרכב, ועמדת הכבוד היא בצד כיוון התנועה. כאשר מנהיגים חולקים רכב, דגלה של המדינה המארחת יהיה בעמדת הכבוד והדגל השני יונף בצד השני.
יש להתאים את גודל התורן לממדי התורן.

טיפול בדגלים בלויים

על מנת שלא לבזות את הדגל, דגלים בלויים לרוב נקברים או נשרפים בצורה מסודרת.

במדינות שונות

מדינות שונות מוציאות קובץ חוקים ותקנות על מנת לאפשר לאזרחים להניף דגלים באופן הנכון.

ערב הסעודית

דגל ערב הסעודית נושא עליו את השהאדה ולכן לא יונף בחצי התורן לעולם ולא יודפס על פריטים העשויים לחלל את קדושתה לאסלאם.
טנטריקס

טנטריקס הוא משחק חשיבה אסטרטגי המבוסס על סריג משושה מופשט (אין לוח, מניחים את האריחים המשושים על השולחן).
כלי המשחק מורכבים מ-56 אריחים משושים שונים שכל אחד מהם כולל 3 קווים בצבעים שונים מתוך ארבעת הצבעים: אדום, צהוב, כחול וירוק. כל אחד מהקווים מחבר בין שני קצוות של המשושה.
מטרת המשחק היא ליצור את הקו הארוך ביותר מהצבע שבו בחר השחקן לשחק (הניקוד הניתן על לולאה גדול פי שנים מהניקוד על קו באורך זהה).

חוקי המשחק

כל שחקן בוחר שש אבני טנטריקס, האבנים מונחות עם הפנים כלפי מעלה כך שכל שחקן רואה את אבני המשחק של השחקנים האחרים. השחקן הראשון מניח אבן כלשהי במרכז השולחן מתוך ששת האריחים שאצלו וקונה אריח אחר. גם בהמשך המשחק, כל פעולה של הנחת אבן על הלוח מחייבת קניית אבן אחרת. המשחק ממשיך בכיוון השעון, כשהשחקן הבא מתאים אבן משחק לזו שכבר נמצאת על השולחן, וכך הלאה.
אייזיאה פיירברייס

אקס פקטור אוסטרליה

באודישן שר פיירברייס גרסת כיסוי לשיר Hello של אדל, ביצוע זה העלה אותו למחנה האימונים. במחנה האימונים ביצע גרסת כיסוי לשיר "If I Ain't Got You" של אלישה קיז, פיירברייס העפיל להופעות החיות ובסופו של דבר - לגמר. בגמר ביצע פיירברייס את השיר Halo של ביונסה ואת Wake Me Up של אביצ'י וניצח בגמר. מיד לאחר ניצחונו פורסם הסינגל הראשון של פיירברייס, "It's Gotta Be You".

אירוויזיון 2017

פיירברייס הודיע שהוא מעוניין בייצוג אוסטרליה באירוויזיון 2017 והכניס את שמו לרשימת המועמדים האפשריים. ב-7 במרץ 2017 הודיעה רשת SBS האוסטרלית על כך שפיירברייס נבחר לייצג את אוסטרליה באירוויזיון שייערך ב-2017 בקייב, אוקראינה עם השיר Don't Come Easy (לא בא בקלות) שנכתב על ידי DNA Songs. פיירברייס הגיע למקום התשיעי.

אלבומי אולפן

2016: אייזיאה (אלבום)

סינגלים

2016: It's Gotta Be You

2017: Don't Come Easy
גחליליות

מאפיינים

מיני הגחליליות השונים נבדלים זה מזה בדפוס ההיבהוב והמעוף שלהם.
קיימים למעלה מ-2,000 מינים של גחליליות, המצויים באזורים ממוזגים וטרופיים ברחבי העולם. בישראל קיימים 8 מינים.
בשנים האחרונות גילו חוקרים במקומות שונים בעולם כי אוכלוסיית הגחליליות מתמעטת בצורה משמעותית. אם כי יש השערות שונות לסיבת התופעה, טרם פורסם מחקר מדעי המנתח את התופעה וסיבותיה.
את המילה גחלילית חידש חיים נחמן ביאליק מן המילה גַּחֶלֶת, בעקבות מדרש חז"ל, אשר עברה הקטנה בעזרת סיומת -ית ורמז למילה לילה.
בעלי חיים הפולטים אור (גחלילית) מוזכרים בילקוט שמעוני (ישעיהו רמז תעד): "אמר ר' יהודה בר ר"ש, למי שהיה רואה תולעת והיה ירא ממנו, רואה אותה כגחלת ונקראת גומרת לילה. א"ל מזו אתה ירא? בלילה היא גחלת ויוקדת, יבוא הבוקר ואתה רואה שאינה אלא תולעת".
הולוסי אקאר

ביוגרפיה

אקאר נולד ב-21 בינואר 1952 בעיר קייסרי שבטורקיה. בשנת 1972 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הטורקית, ובשנת 1973 למד בבית הספר למקצועות חי"ר. בשנת 1975 למד דיפלומטיה בינלאומית באוניברסיטת המלכה של בלפסט בבריטניה.
החל מ-18 באוגוסט 2015 הוא מחזיק בדרגת גנרל ומשמש כראש המטות המשולבים של טורקיה, המקנה לו פיקוד עליון על צבא טורקיה, חיל האוויר הטורקי והצי הטורקי. ב-30 בנובמבר של אותה שנה, בעקבות הפלת מטוס ה-SU-24 הרוסי על ידי טורקיה, התגלע סכסוך בינו לבין נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן, משום שארדואן האשים את הצבא בפרשה. אקאר הצהיר בתגובה: "אילו הפוליטיקאים היו שותקים, זה היה נפתר במהירות".
במהלך ניסיון ההפיכה בטורקיה (2016), הקושרים, שהיו ברובם מקרב הצבא, פנו לאקאר ושידלו אותו להצטרף אליהם. אקאר בחר להישאר נאמן לארדואן, והקושרים נאלצו לשים אותו במעצר. מאוחר יותר הוא סיפר ש"נאמר לי לחתום על הצהרה של משטר צבאי. כשסירבתי, הם הידקו חגורה סביב צווארי, אבל לא ויתרתי." הוא הוחזק במשך שעות ארוכות בבסיס חיל האוויר באנקרה, וחולץ למחרת הקשר. הוא הופיע בפרלמנט המופצץ כשהוא זוכה למחיאות כפיים סוערות מצד המחוקקים והנוכחים בדיון המיוחד שהתכנס. במהלך הזמן שבו הוחזק בשבי, שימש כממלא מקומו מפקד הארמייה הראשונה, גנרל אהמט דונדאר, שעל פי ההערכות יהיה זה שיירש את אקאר בתפקידו.