google/wiki40b huggingface dataset:
דוד קקיאשווילי

דוד קקיאשווילי (David Kakiashvili) הוא אורולוג, עוסק באורואונקולוגיה ובכירורגיה רובוטית, היה בין הראשונים שהחלו לנתח בישראל באמצעות רובוטיקה רפואית, על ידי מערכת כירורגית דה וינצ'י, מאפריל 2018 מכהן כמנהל המחלקה האורולוגית במרכז רפואי הלל יפה.
תחומי עניין ועיסוק קליני: ניהול של ממאירויות אורולוגיות מורכבות תוך שימוש בטכנולוגיות זעיר פולשנית מתקדמות.
תחומי המחקר של קקיאשווילי עוסקים באורואונקולוגיה ובהערכה של טכנולוגיות ניתוחיות חדשות.

ביוגרפיה

קקיאשווילי סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטה הרפואית בגאורגיה. את התמחותו באורולוגיה סיים בבית החולים רמב"ם.
קקיאשווילי ביצע שנת מחקר בסיסי ב-"Baylor College of Medicine" ביוסטון שבטקסס ובהמשך הוכשר כאורואונקולוג ומנתח בשיטות זעיר-פולשניות באוניברסיטת טורונטו, בקנדה, ובאונטריו בארצות הברית לאחר השתלמות בת 4 שנים.
בפברואר 2010 מונה קקיאשווילי למנהל תחום, כירורגיה רובוטית, מנהל השירות לאורואונקולוגיה וסגן מנהל המחלקת האורולוגיה בבית חולים רמב"ם.
ברמב"ם קקיאשווילי ניתח באמצעות הרובוט "דה וינצ'י".
באפריל 2018 מונה קקיאשווילי למנהל המחלקה האורולוגית במרכז הרפואי "הלל יפה" בחדרה.
קקיאשווילי משמש כמורה בתחום הניתוח הרובוטי.

מערכת כירורגית דה וינצ'י

מערכת דה וינצ'י היא מערכת רובוטית, המופעלת מרחוק על ידי כירורג ספציפי (אורולוג, כירורג כללי, גיניקולוג, כירורג לב-חזה, כירורג אף אוזן. גרון, וכדומה) מאפשרת לבצע את כל מהלך הניתוח מבלי צורך למקם בכל פעם את הרובוט בזווית חדשה. זרועות הניתוח של הרובוט משמשות כמפרק כף יד אנדוסקופי, כשלמעשה הן מחקות את תנועות היד והמפרק של כף יד האדם, אך ללא רעידות יד.
יתרון נוסף של הרובוט, הוא המצלמה המספקת תמונה תלת-ממדית בהגדלה פי 12 ובאיכות HD המאפשרת לנתח דרך חתכים קטנים יותר (4–5 פתחים זעירים), דבר המסייע לקיצור תהליך ההחלמה. כך ניתן להימנע מכל פגיעה בלתי נחוצה ברקמות, בכלי דם ובעצבים. כתוצאה מכך נמנעים סיבוכים ותהליך ההחלמה קצר.
בניתוחים להסרת גידולים סרטניים, הטכנולוגיות החדשות שנוספו ל'רובוט דה וינצ'י' מסייעות לזהות בדיוק רב יותר את גבולות הגידול ולהותיר שוליים נקיים.
המנותח משתחרר אל ביתו בדרך כלל בתוך 24–48 שעות.
גלון (טיראן סירקוסאי)

גלון (ביוונית:  Γέλωνος; המאה ה-5 לפנה"ס) היה הטיראן העיר סירקוסאי שבסיציליה. היה אחד האנשים המשפיעים ביותר בסיציליה בדורו. נודע בין היתר כמי שהביס את הקרתגים בקרב הימרה.

משפחתו

הרודוטוס כותב שמשפחתו של גלון מוצאה היה באי טלוס. משפחתו היו כוהנים לפרספונה ודמטר בעיר גלה, ותפקיד זה עבר בירושה. אביו היה דאינומנס, היו לו שלושה אחים היירון, פולזילוס, ותרסיבולוס, כולם היו טיראנים אחריו. 
הוא נולד בעיר גלה שבסיציליה. באותם ימים החלק המזרחי של העיר היה בשליטת היוונים שהקימו שם ערים שנשלטו בידי טיראנים. החלק המערבי היה נתון לשליטת קרתגו, וחלק משבטי הילידים עוד שמרו על מידה כלשהי של אוטונומיה. טיראן גלה באותם ימים היה היפוקרטס שעלה לשלטון אחרי מותו של אחיו קלאנדרוס.

עלייה לשלטון

גלון שרת בצבאו של היפוקרטס כקצין פרשים ונודע באומץ ליבו ובפיקחותו. לאחר מותו של היפוקרטס בקרב על העיר מגרה היבליה היו אמורים לרשת את מקומו שני בניו אוקלידס וקלאנדרוס אולם מכיוון שהיו קטינים תפס גלון את השלטון באמתלה של הגנה עליהם. התושבים ניסו להתמרד ולהשתחרר מעול הטיראניה אולם גלון דיכא את ההתקוממות. 
העיר סירקוסאי נשלטה בידי קבוצת אריסטוקרטים, אולם האיכרים מרדו בהם והקימו משטר דמוקרטי. האריסטוקרטים נאלצו להימלט ולבקש עזרה מגלון, גלון מצידו שמח על ההזדמנות לכבוש את סירקוסאי. הדמוקרטים לא היו ערוכים למלחמה ונכנעו לו כשאך הופיע בשערי העיר בשנת 485 לפנה"ס. גלון הפך לטיראן סירקוסאי והעתיק את מושבו לשם. הוא חפץ להפוך את סירקוסאי לעיר מבוצרת וחזקה, את גלה הוא הותיר בידי אחיו היירון. הוא החריב עד היסוד את העיר קמרינה את התושבים הגלה לסירקוסאי. כן עשה עם מעמד האצולה של גלה. זמן מה לאחר מכן התקיפה העיר מגרה היבליה שטחים בשליטתו, גלון ניצל זאת כתירוץ להחריב את העיר את בני האצולה העביר לסירקוסאי ונתן להם אזרחות סירקוסית, את המון העם מכר לעבדים. ליחס דומה זכו תושבי העיר אובויה. הוא הקים צבא שכירים שמנה אולי 10,000 שכירי חרב רובם מהשבטים הסיקילים, הוא נתן לכולם אזרחות סירקוסית. הוא גם נישא לדימרטה בתו של תרון מאקרגס. באמצעים אלו תוך 10 שנים הפך גלון לטיראן החזק ביותר בסיציליה.

גלון והפרסים

כאשר תכנן חשיארש הראשון מלך פרס לכבוש את יוון, פנו נציגים מאתונה וספרטה לגלון בבקשת עזרה. גלון נזף בהם על כך שלא נענו לפנייתו כאשר ביקש מהם לסייע לו בסכסוך עם קרתגו. הוא הסכים לשלוח 200 ספינות, 20,000 הופליטים, 4,000 פרשים, ו-4,000 קשתים וקלעים, בתנאי שהוא יהיה זה שיפקד על הצבא. השגריר הספרטני התפרץ לדבריו וטען שהספרטנים צריכים לפקד על הצבא, גלון הסכים להתפשר ולפקד על הצי. אולם אז התפרץ השגריר האתונאי וטען שעל הצי האתונאים צריכים לפקד. גלון זעם והודיע שהוא מבטל את התמיכה, אם כי שלח את אחד מאנשיו ליוון עם מתנות והורה לו להעניק אותן למלך פרס אם הפלישה תצליח, ולהקדיש אותן לאפולו אם היא תיכשל.

מורשת

גלון נחשב לרוב לטיראן חיובי יחסית. פלוטרכוס כתב עליו שהוא "עשה, כנראה, את העיר תאווה לעיניים תחת שלטון יחיד". מאוחר יותר, בימי טימוליאון, כאשר נהרסו מרבית האנדרטאות שבנו הטיראנים בעיר, רק האנדרטה של גלון הותרה על כנה. גלון מת בשנת 478 לפנה"ס, היו לו בנים אבל הוא חילק את ממלכתו בין אחיו. היירון הראשון זכה במעמד השליט, פולזילוס היה למפקד הצבא ואף נישא לדמרטה אלמנתו של גלון, תרסיבולוס האח השלישי לא קיבל שום תפקיד משמעותי בשלב זה. מאוחר יותר הסתכסכו פולזילוס והיירון, ופולזילוס נמלט.
טוטלי ספייס: הסרט

העלילה

הסרט משמש כסרט התחלה לסדרה "טוטלי ספייס", ונמצא באופן כרונולוגי עם הסדרה לפני עונה 1. הסרט מספר איך סאם, אלכס וקלובר הכירו והפכו למרגלות, ומספר איך הן ניצחו את אופנתון ועוזריו.

פסקול

לסרט נוצר פסקול מוזיקלי בצרפת הכולל את השירים "Walk Like an Egyptian" (שבוצע על ידי להקת הבאנגלס) ו-"Gold Guns Girls" (שבוצע על ידי להקת Metric).
ויסלה (כלב)

היסטוריית הויסלה

במאה ה-9 הגיעו לאירופה שבטי המגיארים, שלימים הפכו לעם ההונגרי, מלווים בכלביהם.
כלבי הציד שלהם הוכלאו עם הכלבים המקומיים, וצאצאיהם היוו את הבסיס לפיתוח הוויסלה.
בעלי האחוזות ההונגריים, שפיתחו את הצייד כתחביב, גילו שהוויסלה עונה על כל צורכיהם והמשיכו לטפח ולשמר את גזע הויסלה.
משפחות אצולה הונגריות שנמלטו מפני הכיבוש הרוסי ב-1945 לארצות אחרות באירופה ובאמריקה, הבריחו איתן את כלביהן וכך הצילו את הגזע מהכחדה והכירו אותו לעולם.
הגידול והטיפוח של הגזע בארץ החל רק בשנות ה-70 ויותר מאוחר אף החלו להשתמש בו ככלב הצלה בזכות חוש הריח המפותח שלו ואהבתו לבני אדם.

מבנה כללי

לכלב זה אין ריח גוף, גם לאחר מקלחת. הוא משיר שיער. רגיש לרעשים חזקים וגם בעבר קצצו את זנבו למניעת פציעתו בשדה בשעת הציד. תופעת נטילת ידי אדם בפה מוכרת בגזע, משמעותה נתינת "נשיקה".
מבנה גזע הויסלה אתלטי, שרירי, רזה ואנרגטי והגזע מתמיד להרשים את בעליו.
אימאג'סאט אינטרנשיונל

היסטוריה

אימאג'סאט נוסדה בשנת 1997 על ידי החברות אל-אופ, התעשייה האווירית ומשקיעים פרטיים, במטרה למסחר את הטכנולוגיה שפותחה לפרויקט הלווין הצבאי "אופק". למיזם גויסו כ-90 מיליון דולר והוא החל בבניית הלוויין ארוס A (ששמו נגזר מראשי תיבות של "מערכת תצפית מרחוק על כדור הארץ" באנגלית). הלוויין פותח ויוצר על ידי מפעל "מבט" של התעשייה האווירית, ושוקל פחות מ-250 קילוגרם, בלוויין הותקנה מצלמה דיגיטלית, שפותחה ומיוצרת על ידי חברת אל-אופ. הלוויין שוגר ב-5 בדצמבר 2000 מאתר הטילים סבובודני שבסיביר. ביוני 2001 נחתם הסכם  לבניית לוויין ארוס B בעלות של 110 מיליון דולר בידי מפעל "מבט" של התעשייה האווירית, והוא שוגר באפריל 2006.
בנובמבר 2017 מכרה התעשייה האווירית את השליטה בחברה לקרן פימי תמורת 40 מיליון דולר.

העסקה עם טאיוואן

בשנת 2001 הופיעו דיווחים באמצעי התקשורת על עסקאות בין אימאג'סאט לטאיוואן. הפרסומים הביאו לתגובות קשות של סין, שראתה עצמה נפגעת מהעסקה. משרד הביטחון הישראלי מסר בתגובה כי הלוויין משדר תמונות ברמת רזולוציה אזרחית המקובלת בעולם. מעבר לכך, אימאג'סאט הציעה את שירותיה לממשלת סין, אך זו העדיפה את שירותי לוויין הצילום האמריקאי איקונוס, שבבעלות חברת לוקהיד מרטין.

סכסוך עם משקיעים בחברה

ביולי 2007 קבוצת משקיעים בחברה, ובהם מוריס טלנסקי, הגישו נגדה תביעה בבית משפט בניו יורק. לטענת קבוצת המשקיעים, החברה עירבה שיקולים מדיניים וביטחוניים של מדינת ישראל (בעלת התעשייה האווירית) בהחלטות עסקיות ובכך פגעה בהכנסות החברה. השיקולים לביטולי העסקאות כללו לחץ ממשרד הביטחון הישראלי לא למכור תמונות לוויין למדינות מסוימות כגון ונצואלה, שנשיאה עוין את ישראל וידוע בקשריו עם איראן.
ז'ורדי אלבה

קריירת מועדונים

בצעירותו שיחק במועדון הנוער של מועדון הכדורגל ברצלונה, אך ב-2005 שוחרר מהמועדון ועבר לקורנלה (Cornellà). לאחר כמעט שנתיים נמכר על ידי הקבוצה לוולנסיה במחיר של 6,000 יורו. את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית ערך בניצחון 2-4 על ריאל ואיאדוליד. 
ב-28 ביוני 2012 סוכמה העברתו של אלבה לברצלונה תמורת 14 מיליון אירו, לאחר משא ומתן ארוך, בין ראשי ברצלונה לבין מנואל יורנטה, נשיא ולנסיה. לאחר ההעברה, אלבה קיבל את חולצה מספר 18 בברצלונה.
אלבה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-19 באוגוסט 2012 נגד ריאל סוסיאדד. אלבה כבש את שער הבכרה שלו בקבוצה ב-20 באוקטובר בניצחון 5-4 נגד דפורטיבו לה קורוניה. ב-23 באוקטובר כבש את שער הבכורה שלו בליגת האלופות כשכבש עבור קבוצתו את שער הניצחון בתוספת הזמן נגד סלטיק הסקוטית.

קריירה בינלאומית

ב-2008 שיחק בנבחרת ספרד עד גיל 19 במסגרת האולימפיאדה בביג'ינג וזכה במדליית הזהב יחד עם הנבחרת. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ערך במוקדמות יורו 2012, נגד צ'כיה. 
ביורו 2012 הפך לשחקן קבוע בהרכב נבחרת ספרד, ואף נבחר למגן השמאלי המצטיין של שלב הבתים. את שערו הראשון במדי הנבחרת הבקיע בגמר יורו 2012 נגד איטליה, כאשר העלה את ספרד לתוצאה 0-2. המשחק הסתיים בסופו של דבר בתוצאה 0-4.
מיד עם תום יורו 2012, הודיע מאמן נבחרת ספרד הצעירה, לואיס מילה כי אלבה ייכלל בסגל נבחרתו למשחקים האולימפיים ב-2012 בלונדון.
טרמינוס

טרמינוּס (Terminus) הוא אל הגבולות במיתולוגיה הרומית. הוא מכונה גם "טרמינל".
עוד בתקופה האטרוסקית החל הפולחן סביבו, ולמנהיג שבט הסבינים, טיטוס טאטיוס, מייחסים את הבאת הפולחן לרומאים. סמלו היה אבן הגבול שתחמה את השדות השונים, ולכבודה הועלו קורבנות.
על פי אובידיוס, כאשר נבנה המקדש ליופיטר על גבעת הקפיטול ברומא העתיקה התעוררה בעיה. כל האלים הסכימו לפנות את מקומם ולהתמקם במקומות פולחן אחרים, פרט לאל טרמינוס. אשר על כן הוחלט להשאיר פתח מיוחד בגג המקדש, כדי שיוכל לראות את השמים הפתוחים מעליו ולהמשיך לתפקד כאל הגבולות.
לכבודו נהגו לערוך חגיגה אחת לשנה, ב-23 בפברואר, שנקראה "טרמינליה".
הוא היה מזוהה גם עם יופיטר, שאחד מכינוייו היה "יופיטר טרמינוס" או "יופיטר טרמינליס", וסגדו לו בפולחן זהה לפולחן טרמינוס.
שמו נגזר מן המילה הלטינית TERMINUS שפירושה "תחום" או "גבול". מכאן נגזר המונח טרמינל - סוף, קצה, מסוף של אוטובוסים, מטוסים או מטענים, מסוף מחשב וכן "טרמינלי" (סופני) כמו במושג "מחלה טרמינלית" (=סופנית).
ז'נבה (קנטון)

היסטוריה

ז'נבה הייתה נסיכות של האימפריה הרומית הקדושה משנת 1154, אלא שבשנת  1290 ניתנה גם סמכות חילונית במקום. בשנת 1387. הוחל ממשל מקומי במקום הרפובליקה של ז'נבה הוכרזה בשנת 1541 ובשנתיים שלאחר מכן נכתבה חוקה. ב-1584 נכרתה ברית בין הרפובליקה לקונפדרציה השווייצרית הישנה.
רוחות המהפכה הצרפתית הגיעו לז'נבה בשנת 1792 ובפברואר 1794 נכתבה חוקה חדשה ומהפכנית אשר הכריזה על השוויון בין כל האזרחים. לאחר מותו של רובספייר ביולי של אותה שנה חלה מהפכת נגד אשר הובילה לפלישה הצרפתית בשנת 1798 עד שלבסוף האזור עבר  לקונפדרציה השווייצרית בשנת 1815 כקנטון ה-22. ב קונגרס וינה שנערך באותם חודשים, הורחבו גבולותיו של הקנטון.

פוליטיקה

החוקה של הקנטון אומצה בשנת 1847 ומאז תוקנה מספר פעמים. בממשלת הקנטון ("מועצת המדינה") חברים כשבעה חברים הנבחרים אחת לארבע שנים. ב"מועצה הגדולה" - הגוף המחוקק של הקנטון יש 100 צירים הנבחרים אחת לארבע שנים.   כל שינוי בחוקה דורש משאל עם. חוק יכול להיבדק במשאל עם עם 7,000 תושבים דורשים כך ו-10,000 תושבים יכולים להציע חוק חדש.
לקנטון יש 11 מושבים במועצה הלאומית של שווייץ. בבחירות הפדרליות שנערכו באוקטובר 2015 המפלגה הפופולרית ביותר הייתה המפלגה הליברלית אשר קיבלה שלושה מושבים עם 20.5% מהקולות.

דמוגרפיה

נכון ל- 30 ביוני 2014 יש בקנטון 479,158 תושבים. הקנטון נחשב לאחד מהקוסמופוליטיים במדינה. נכון לשנת 2014 בקנטון יש 194,623 תושבים זרים אשר הגיעו מ-187 מדינות שונות. אחוז התושבים הזרים עומד על 40.1%. נכון לחודש דצמבר 2013 האוכלוסייה מתפלגת כך : 168,505 אנשים במקור מז'נבה (35.4%), 112,878 שווייצריים מקנטונים אחרים (23.7%). כ -73% זרים מגיעים מאירופה, 9.1% מאפריקה, 9.0% מאמריקה ו -8.5% מאסיה. 54% מהתושבים מחזיקים בדרכון זר.
נכון לשנת 2014, השפה השכיחה בז'נבה היא צרפתית, שמדוברת על ידי 81.04% מהאוכלוסייה. אחריה באות אנגלית (10.84%), פורטוגזית (9.89%), ספרדית (7.82%) וגרמנית (5.32%); המשיבים הורשו לדווח על יותר משפה אחת.
הקנטון נחשב למעוז נוצרי פרוטסטנטי. עם זאת, במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 חלקם של הקתולים  עלה מאוד (36.6% החל משנת 2012), במידה רבה עקב הגירה מדרום אירופה, ועכשיו הם עולים במספרם  על חברי הכנסייה המתוקנת השווייצרית (10.8% החל משנת 2012 ).גם חלים תהליכי חילון גוברים באוכלוסייה . עם זאת, הקנטון עדיין באופן רשמי נחשב לפרוטסטנטי. התושבים באזורים הסמוכים בצרפת הם ברובם קתולים.
בשנת 2012, 5.4% מאוכלוסיית הקנטון הכריזו שהם שייכים לקבוצות נוצריות אחרות, 5.5% היו מוסלמים, ו -5.9% שייכים לקבוצות דתיות אחרות. שאר האוכלוסייה היו "לא דתיים" או לא ענו על השאלה במפקד.
צאן ברזל

צאן ברזל הוא מושג הלכתי-משפטי המהווה כינוי לעסקת הלוואה-פיקדון, שמטרתה להבטיח את הקרן של בעל הנכסים המופקדים ביד השומר שמצידו מרוויח את השימוש בנכסים ואף את הרווחים העשויים או העתידים לצאת מהם.

בעברית המודרנית, משמש הביטוי נכס צאן ברזל לתיאור עצם שיש לו חשיבות תרבותית-היסטורית גדולה.

המקור

עסקת צאן ברזל שימשה במקורה לבעלי צאן  - שדורשים טיפול רב, ולא יכלו לטפל בצאן כראוי. אלו נהגו להעניק את הצאן לרועה צאן או לכל אדם אחר שהביע נכונות לטפל בצאן על מנת לקבל את חצי מרווחיהן, חלבן, וולדותיהם וצמרן - בעוד שמחצית מהרווחים שייך לבעלים, ומצד שני קיבל אחריות מלאה על הצאן. כאשר הגיע זמן העסקה לסיומו תבעו הבעלים את הצאן מהשומר, ובמקרה שנגרם הפסד כל שהוא לצאן היה על השומר לשלם לבעלים את ההפסד המלא ולהעמיד את הצאן על שוויין המקורי, על שם פעולה זו נקראת עסקה זו בשם "צאן ברזל", כי העסקה דומה במהותה הרוחנית  - בכך ששוייה לא משתנה - לברזל במהותו הפיזית, שאינו משתנה לעולם.
על עסקה זו מפורט בתוספתא: "אי זהו צאן ברזל? היו לפניו מאה צאן אמר לו הרי הן עשויות עליך במאה של זהב, וולדן וחלבן וגיזתן שלך, ואם מתו אתה  חייב באחריותן".
למרות שכאמור נפוצות העסקה הייתה בעיקר בצאן, הפך השימוש בעסקה לנפוץ יותר ויותר, ובעלי נכסים שונים שחפצו לזכות בשמירה חינם על נכסיהם היו מעניקים את נכסיהם למי שהביע נכונות לעמוד בתנאי העסקה, שהייתה משתלמת לשני הצדדים.
במיוחד נהוג היה להשתמש בעסקה זו בין בעל ואשה. האשה מביאה עמה לנישואין נכסים שהיו שלה לפני הנישואין, ובעלה יכול היה לקחת את תוצריהם, אך אם מתו חייב היה להשיב את תמורתם. (זאת בהתחשב בתנאי שקבעו האשה והבעל ביניהם. לאשה יש גם אפשרות להשאיר את הנכסים ברשותה, ואז דינם היה כנכסי מלוג שהבעל מקבל את הרווחים, אך האחריות אינה מוטלת עליו).
"מקבל אדם צאן ברזל מאשתו, והוולדות והגיזין שלו, ואם מתו – חייב באחריותן"
— תוספתא בבא מציעא, פרק ה’
באופנים מסוימים, חז"ל אסרו את העסקה וקבעו שהיא ריבית. בין האופנים שנאסרו על ידי חז"ל, קיימים שני סוגים: הראשונה כאשר שני הצדדים חולקים ברווחים בשווה, במקרה כזה האיסור הוא ריבית מדרבנן, והשנייה הנחשבת לריבית גמורה מהתורה, כאשר מדובר היה בהלוואה גמורה; המטפל בצאן התחייב לשלם את שוויים - ובכך למעשה קנה אותם מבעליהן - ומכיוון שעדיין לא שילם את השווי, התחייב לשלם מדי שנה סכום קצוב לבעליהן, כך שללא ספק סכום זה שילם עבור הזמן שבו ממתין בעליו של הצאן עבור הכסף, דבר הנאסר על ידי התורה כאיסור ריבית.
גבירתנו אפארסידה

גבירתנו מאפארסידה (בפורטוגזית: Nossa Senhora da Conceição Aparecida) היא הקדושה המגינה של ברזיל המיוצגת בפסל בדמותה של מרים, אם ישו הממוקם בבזיליקה של אפארסידה, בעיר אפארסידה שבמדינת סאו פאולו, ברזיל. משמעות שמה המלא הוא "גבירתנו של העיבור שהתגלתה". מקום הימצאותו של הפסל הוא מוקד העלייה לרגל הגדול ביותר בברזיל. יום חגה הוא ה-12 באוקטובר.

תולדות הדמות

הפסל, שגובהו 40 סנטימטרים, פוסל בידי האח אגוסטינו דה ז'זוס מסאו פאולו בשנת 1650, ונראה ששהה מתחת לפני הים שנים ארוכות. הוא התגלה באקראי בשנת 1717 בידי שלושה דייגים אשר נשלחו בידי בני כפרם גוואראטינגוואטה (Guaratinguetá) לדוג דגים בנהר פאראיבה כדי לכבד את הרוזן מאסומאר (conde de Assumar), דום פדרו דה אלמיידה אי פורטוגל, מושל הפרובינציה של סאו פאולו ומינאס ז'ראיס, שעתיד היה לעבור במקום בדרכו לווילה ריקה, כיום העיר אורו פרטו (Ouro Preto) במינאס ז'ראיס. הדייגים לא העלו דגים ברשתם אולם הדייג זואו אלבז (Alves) מצא ברשתו את פסלונה של מרים, ללא ראש, אולם זה נלכד ברשת שהוטלה בשנית. לאחר מכן, גורסת האגדה, התמלאו רשתותיהם של הדייגים בדגה.
במשך 15 השנים הבאות נמצא הפסל במשפחתו של פליפה פדרוסו (Pedroso), אחד משלושת הדייגים, ושכנים פקדו אותו על מנת להרעיף עליו את כיבודיהם. הפולחן התרחב ורבים מאמינים שתפילות רבות לבתולה התמלאו. המשפחה בנתה כנסיית קטנה אולם עד מהרה הפכה זו לצרה מלהכיל את המונים המאמינים. בשנת 1734 בנה הכומר של גוואראטינגוואטה כנסייה על גבעת קוקיירוס (Coqueiros) והציבור החל לבקר במקום ביולי 1745. מספר המאמינים גדל ובשנת 1834 החל בניין כנסייה גדולה יותר, היא הבזיליקה הישנה.
בשנת 1904 הוכתרה גבירתנו מאפרסידה וזכתה בכתר ובשנת 1908 קיבלה הכנסייה שנבנתה את התואר בזיליקה קטנה. שני עשורים לאחר מכן הפך האזור שסביב הכנסייה לעיר עצמאית, אפארסידה ושנה לאחר מכן, בשנת 1929, הכריז האפיפיור פיוס האחד עשר על גבירתנו מאפארסידה כמלכת ברזיל וכקדושה המגינה הרשמית של מדינה זו.
בשנת 1967, במלאת 250 שנה להתגלות הפסלון, העניק האפיפיור פאולוס השישי לבזיליקה ורד זהוב כאות לחשיבות הפולחן. בשנת 1980 הקדיש האפיפיור יוחנן פאולוס השני, במיסה שערך במקום בעת שביקר באמריקה הלטינית, את הפסלון למרים אם ישו.

הבזיליקה החדשה

פופולריות הפולחן יצרה צורך במרחב חדש שיהיה גדול דיו, ובשנת 1955 החלה בנייתה של בזיליקה חדשה. המבנה החדש, פרי תכנונו של האדריכל בנדיטו קאלישטו (Calixto), עצום בגודלו: הוא נבנה בצורת צלב יווני ש-173 מטרים אורכו ו-168 רוחבו. הספינות משתרעות לאורך 40 מטרים והכיפה מתנשאת גובה של 70 מטרים. הבזיליקה מסוגלת להכיל 45,000 איש ואישה, ואילו מגרש החנייה, המשתרע על 272,000 מטרים מרובעים, יכול להכיל 4,000 אוטובוסים ו-6,000 מכוניות. ממדים אלו הופכים את הבזיליקה למקום הפולחן הקתולי השני בגודלו בעולם, אחרי בזיליקת פטרוס הקדוש שבקריית הוותיקן.
בשנת 1980, בעודו בבנייה, קודש המבנה בידי יוחנן פאולוס השני וקיבל את התואר בזיליקה זוטרה.
הקווקז המערבי

גאוגרפיה וגאולוגיה

האזור הררי וגובהו נע מ-250 מטר למעל 3,000 מטר, ועד לשיא גובהו בהר אקאראגווארטה הנישא לגובה של 3,360 מטר. מבחינה גאולוגית, השטח מגוון וכולל את כל קשת המסלע החל מהפרקמבריון ועד לפלאוזואיקון, וצפונו עשוי אבן גיר ומתאפיין בנוף קארסטי עשיר במערות. האזור כולו עוצב על ידי קרחונים ש-60 מהם, בשטח כולל של 18 קמ"ר, עדיין קיימים. לצד אלה קיימים מורנות וכ-130 אגמים השוכנים בגובה רב. הנהרות בצידו הצפוני של האזור מתנקזים אל נהר הקובן הזורם אל ים אזוב, בעוד שבצידו הדרומי הם קצרים יותר ומוליכים ישירות אל הים השחור. לאורכם של אלה מספר מפלי מים המגיעים עד לגובה של 250 מטר.

החי והצומח

384 מיני בעלי חיים חיים בקווקז המערבי. על 60 מיני היונקים נמנים הזאב, הדב, השונר, חזיר הבר, היעל הקווקזי המערבי, צפיר האלפים, הביזון האירופי, נמר השלג ועוד. שני המינים האחרונים נתונים בסכנה בכל העולם. באזור 246 מיני ציפורים, רבים מהם אנדמיים וכחמישית מהם מאויימים ברוסיה או בעולם כולו. לאלה מצטרפים דו-חיים, דגי נהרות ו-2,500 מינים מתועדים של חרקים.
הצומח בקווקז המערבי ערוך ברצועות בהתאם לגובה הטופוגרפי ומשתנה ממערב למזרח. המערב מכוסה ביערות אלון ואשור, במרכז נפוצים עצי שדר ואדר, ואילו במזרח גדלים אשוחים לצד ארזים. מעל קו העצים המשתרע בגובה של כ-2,500 מטר גדל מין ייחודי של רודודנדרון בכרים האלפיניים והסוב-אלפיניים. בסך הכל נסקרו באזור כ-700 מיני פטריות ו-1,580 מינים של צמחים וסקולאריים, מהם 967 מינים האופייניים לגובה רב. שליש מהצומח אנדמי למקום, ועשירית נמצא באיום כלשהו.
"השמורה הביוספרית הקווקזית" הוכרה בידי ארגון אונסק"ו בשנת 1978.

נוכחות אנושית

הנוכחות האנושית באזור המוכרז קטנה ומוגבלת לעובדי השמורה ולמספר קטן של מדענים המבקרים במקום.כ-2% מהשטח, בעיקר בשוליו, הוקצה על ידי השמורה לחקלאים המתגוררים סביבה, ואלה יכולים לנצלו לשימושים חקלאיים ולמרעה. כמו כן הם רשאים לכרות כמות מוגבלת של עצים לבניית גשרים ולהסקה. בשמורה מספר קטן של מבני עץ שנועדו לשמש מקלט לעובדי השמורה ולמדענים. חלק גדול מרמת לאגונאקי לא נכלל באזור המוכרז בשל מרעה יתר שגרם לשינויים בעולם הצומח ולסחף קרקעות, וכן בשל תנועת תיירות ערה. עם זאת בשל חוסר כדאיות כלכלית, נותרו מ-50,000 עד 60,000 ראשי הבקר שרעו ברמה בשנות החמישים של המאה ה-20, כאלף ראשים בלבד.
Microsoft Azure

Azure הוא שרות ענן  מתוצרת חברת מיקרוסופט, המהווה את אחד משלושת שרותי הענן הגדולים ביותר בעולם, לצד Amazon Web Services ו-Google Cloud. שרות זה מספק שירותי מחשוב על גבי האינטרנט. הוא היה זמין החל מה-1 בפברואר 2010. 
שם המוצר, אז'וּר, הוא באנגלית ובצרפתית שמו של צבע תכלת השמים, ומרמז על היות המוצר קשור למחשוב ענן (Cloud computing).
ב-27 באוקטובר 2008 בכנס המפתחים PDC‏ (Professional Developers Conference) של מיקרוסופט, שנערך בלוס אנג'לס, הכריז ריי אוזי, ארכיטקט התוכנה הראשי של החברה, על המערכת העתידית כחלק מפלטפורמת הענן "אז'וּר" של מיקרוסופט (Azure Services Platform). 
על פי ההכרזה, השרות לא נועד לשימושם של צרכני קצה בעלי מחשבים אישיים. המוצר, שמיועד למפתחי יישומים, יעבוד בעיקר על יישומי שרת. היתרון למפתחים הוא יכולות עיבוד, אחסון והרצה במרכזי המידע של מיקרוסופט. סביבת העבודה תכלול מוצרים כמו: Visual Studio, IIS,‏ ASP.NET,‏ XML,‏ eclipse ‏,ruby ‏,PHP ופייתון, כך שהמפתח לא יצטרך לרכוש סביבות עבודה למחשבו האישי. המודל העסקי מדבר על תשלום לפי שימוש במשאבים ולפי SLA נדרש. 
ב-2014, מיקרוסופט השיקה על גבי הענן (בתהליך של מיתוג מחדש) את Office Online – יישומי רשת המבוססים על חבילת האופיס שלה, ורצה אף היא על מערכת זו. זהו מימוש של מיקרוסופט, שאינו הכרחי עבור התקנת Office Online, אשר ניתן למימוש על פלטפורמות נוספות. רוב היישומים הושקו לשימוש חינמי על גבי הרשת בשם "Web Apps" כבר ב-2008.
ג'ון סינגלטון

ביוגרפיה

נולד בלוס אנג'לס. אימו, שילה וורד-ג'ונסון, היא מנהלת מכירות בחברת תרופות, ואביו, דני סינגלטון, הוא סוכן נדל"ן, משכנתאות ומתכנן פיננסי. סינגלטון למד במכללת העיר פסדינה (Pasadena City College) ובבית הספר לאמנויות הקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה (USC School of Cinematic Arts). הוא סיים לימודיו בבית הספר לקולנוע ב-1990, והיה חבר במסדר Kappa Alpha Psi. סינגלטון נרשם ללימודי תסריטאות של מרגרט מרינג באוניברסיטת דרום קליפורניה, אשר מכינה את הסטודנטים למעבר מכתיבה חובבנית לכתיבה מקצועיות במערכת ההוליוודית.

קריירה

בשנת 1991 יצא הסרט הראשון של סינגלטון, "החבר'ה מהשכונה", שעליו סינגלטון קיבל את פרס האקדמיה כתסריט וכבמאי הטוב ביותר. בגיל 24 היה סינגלטון הבמאי הצעיר ביותר אשר היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, והבמאי האפרו אמריקאי הראשון שמועמד לפרס זה. באותה השנה סינגלטון ביים בנוסף את הקליפ לשיר "Remember The Time" של מייקל ג'קסון.
ב-1997 נכנס הסרט רוזווד, שאותו הוא ביים, לתוך 47 הסרטים הטובים ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי שבברלין.

חיים אישיים

ב-1996, נשא סינגלטון את השחקנית הגנאית אקוסואה בוסיה, בתו של ראש הממשלה הזמני הגאני, ד"ר קופי אברפה בוסיה (Kofi Abrefa Busia), לאישה. לזוג בת אחת, שאף הופיעה בסרט "דמעות של שמש" (2003) ובהפקות נוספות. לסינגלטון ילדה נוספת, מחברתו לשעבר טושה לואיס.

תאונה

ב-23 באוגוסט 2007 היה סינגלטון מעורב בתאונת דרכים, שבה פגע בהולך רגל בן 57 מלוס אנג'לס. סינגלטון נשאר במקום האירוע עד שהמשטרה הגיעה, אך מכיוון שלא נמצא בגופו אלכוהול או חומרים אחרים אשר היו עלולים להשפיע על שיקול הדעת שלו, הוא שוחרר לאחר חקירה. הולך הרגל נפטר בבית החולים. המקרה הועבר לתובע המחוזי, אך לא הוגש כתב אישום נגד סינגלטון.
ב-29 באפריל 2019 לקה בשבץ מוחי ונפטר.
God Bless the Child

רקע וכתיבה

בדומה ל-"Whose Bed Have Your Boots Been Under?" ו-"The Woman in Me (Needs the Man in You)" השיר נכתב, הולחן והופק על ידי שאניה טוויין ורוברט "מאט". השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי, המשלב בתוכו גם את סגנון הגוספל.
בשנת 1999, הוציאה טוויין את אלבום הווידאו הרביעי שלה Shania Twain Live, בו נכלל השיר.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי לארי ג'ורדן וצולם בנאשוויל, טנסי שבארצות הברית. הקליפ צולם ב-3 באוקטובר 1996, ופורסם ב-26 באוקטובר באותה השנה. חלק מהקליפ צולם בשחור-לבן. בקליפ ניתן לראות את טוויין, כשהיא שרה את השיר ביחד עם מקהלה.
נכון ל-31 באוגוסט 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על קרוב למיליון צפיות.
חוק גיל פרישה שווה לעובדת ולעובד

חוק גיל פרישה שווה לעובדת ולעובד, התשמ"ז-1987 אושר בכנסת ב-17 במרץ 1987, ובוטל עם כניסתו לתוקף, ב-1 באפריל 2004, של חוק גיל פרישה, שכולל הוראה המחליפה את חוק גיל פרישה שווה לעובדת ולעובד. החוק קבע: "נקבע בהסכם קיבוצי גיל פרישה לעובדת הנמוך מגיל פרישה שנקבע בו לעובד, תהא לעובדת זכות, על אף האמור באותו הסכם קיבוצי, לפרוש מעבודתה בכל גיל שבין גיל הפרישה שלה ובין גיל הפרישה שנקבע לעובד" (סעיף 2 לחוק).

הוראות החוק

הסעיף העיקרי בחוק קובע: "נקבע בהסכם קיבוצי גיל פרישה לעובדת הנמוך מגיל פרישה שנקבע בו לעובד, תהא לעובדת זכות, על אף האמור באותו הסכם קיבוצי, לפרוש מעבודתה בכל גיל שבין גיל הפרישה שלה ובין גיל הפרישה שנקבע לעובד".
"הסכם קיבוצי" מוגדר בחוק זה "לרבות צו הרחבה לפי חוק הסכמים קיבוציים, התשי"ז-1957, ולרבות הסדר קיבוצי" זו הגדרה מרחיבה, הכוללת למעשה כל הסדרה קיבוצית של גיל הפרישה. עם זאת, הסעיף אינו חל על הסכם אישי שבו נקבע לעובדת גיל פרישה נמוך מזה שנקבע בהסכמים החלים על גברים. בחוק גיל פרישה נסגרה פרצה זו, בקביעה שבסעיף 4 לחוק "הגיל שבהגיעו אליו ניתן לחייב עובד לפרוש מעבודתו בשל גילו, הוא גיל 67 לגבר ולאישה".