פיוטר השלישי, קיסר רוסיה

ראשית חייו

פיוטר נולד בקיל בשלזוויג-הולשטיין בצפון גרמניה, בשם קרל פטר אולריך. אמו הייתה אנה פטרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו של פיוטר הגדול, ואביו היה קרל פרידריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ, אחיינו של קרל השנים עשר מלך שוודיה. תחילה הוא התחנך כיורש העצר של שוודיה.
פיוטר התייתם מהוריו בגיל צעיר, אמו מתה מיד עם לידתו, ואביו מת כשהיה בן 11. בעקבות מות אביו, נהיה פיוטר יורש העצר של שוודיה. הוא התחנך בבית של דודו, אדולף פרדריק שמאוחר יותר נעשה מלך שוודיה. בשנת 1741, דודתו של פיוטר, יליזבטה, הפכה לקיסרית האימפריה הרוסית. שנה לאחר מכן, יליזבטה מינתה את פיוטר ליורש העצר שלה והביאה אותו מגרמניה לרוסיה. המינוי ליורש העצר של רוסיה ביטל את זכותו של פיוטר לכתר השוודי. עם הגעתו לרוסיה המיר פיוטר את דתו לנצרות אורתודוקסית ושינה את שמו לפיוטר. בגיל שש עשרה חלה במחלת האבעבועות השחורות.
בשנת 1745 הקיסרית יליזבטה ציוותה על פיוטר לשאת לאישה את סופיה אוגוסטה פרדריקה פון אנהלט צרבסט, אשר המירה את דתה לנצרות אורתודוקסית ושינתה את שמה ליקתרינה אלכסייבנה. ב 1754 נולד לזוג בן - פאבל. מיד עם לידתו, נלקח הבן מהוריו והתחנך על ידי הקיסרית בעצמה. פיוטר היה מרוצה מהחלטה זו, וראה את בנו כפעם בשבוע.
הקיסר פיוטר היה ידוע בהתנהגותו הילדותית, ובכך שהיה משחק עד השעות הקטנות של הלילה בחיילי עופרת קטנים, גם בהיותו נשוי ליקטרינה.
עם הזמן הוא התרחק מאשתו ויליזבטה וורונצובה הייתה למאהבת שלו. אשתו נפגעה ממעשיו ובהמשך החלה גם היא לבגוד בבעלה. בהתאם לעדויות, הדבר היה ידוע לפיוטר ואף נערכו ארוחות ערב בהשתתפות בני הזוג המלכותי, יליזבטה וורונצובה וסטניסלאב פוניאטובסקי שהיה נציג האיחוד הפולני ליטאי ברוסיה. בשנת 1757 ליקטרינה נולדה בת אשר למרות שככל הנראה לא הייתה בת של פיוטר, הוא הכיר בה כבתו.
במשך התקופה בה שהה בסנקט פטרבורג הוא לא התקרב לתרבות הרוסית, לא למד את מנהגיה וזלזל במנהגי הנצרות האורתודוקסית. בשנת 1751 בהיוודע שדודו נעשה מלך שוודיה אמר שחבל שהגיע לרוסיה במקום להיות מלך שוודיה.
במהלך מלחמת שבע השנים תמך בפרידריך השני, מלך פרוסיה למרות שמדינתו הייתה במלחמה איתו. בהתאם לעדויות הוא אף העביר לפרוסיה מידע צבאי רגיש. התנהגותו זו גרמה להתמרמרות באצולה רוסית. למרות הכול, יליזבטה, קיסרית רוסיה לא הייתה מוכנה לשנות את החלטתה.

שלטונו

פיוטר עלה לשלטון בסוף שנת 1761 בעקבות מות דודתו והיה בשלטון במשך 186 ימים. באותו זמן, הייתה רוסיה קרובה להכרעת פרוסיה במלחמת שבע השנים. למרות זאת, נסוג פיוטר מכל השטחים שנכבשו במלחמה, ואף כרת ברית עם פרוסיה. פעולות אלו הביאו להתמרמרות רבה בקרב האצולה והצבא.
במשך תקופת השלטון הקצרה הוא היה פעיל מאוד. הוא הוציא מספר צווים חשובים בתחום הכלכלי, הפסיק רדיפות על רקע דתי, ועוד. המסמך החשוב ביותר כלל הנחיות חדשות בהקשר לזכויות האצולה הרוסית. בהתאם למסמך זה זכויות האצולה התרחבו מאוד וחובותיה כלפי המדינה קטנו. כבר בתחילת שלטונו הוא החזיר מסיביר את כריסטופור מיניך, שהוגלה לשם בידי יליזבטה, וקירב אותו לחצר. כמו כן הוא הביא לסנקט פטרבורג קרובים רבים מגרמניה.
יקטרינה הייתה בהריון מתקדם ולכן עד אפריל לא הייתה פעילה בנעשה. כמו כן, היא לא מיהרה כי העריכה שעם הזמן התמרמרות בקרב האצולה רק תגדל. לעומת זאת, פיוטר דיבר באופן גלוי על רצונו להתגרש ולהתחתן עם יליזבטה וורונצובה. ב-30 באפריל המתח בין בני הזוג הגיע לשיאו ופיוטר אף החליט לעצור את אשתו, דבר שנמנע רק בעקבות התערבות דודו. לקראת מאי 1762 שינוי בבירה היה ברור לכולם. למרות אזהרות רבות, עזב פיוטר, עם חצרו, את הבירה ויצא מחוץ לעיר לחופשת קיץ. בחודש יוני הוא תכנן מלחמה נגד דנמרק. בבוקר 28 ביוני 1762 הוא נסע לארמון הגדול בפטרהוף לצורך קבלת פנים גדולה. בקרב יחידות עילית של הצבא החלו להתפשט שמועות על כך שיקטרינה נעצרה. כמו כן נעצרו מספר קושרים והייתה סכנה ממשית שכל הקשר יתגלה. בלחץ תומכיה, עזבה יקטרינה עם אלכסיי אורלוב את פטרהוף, נסעה לבירה והשביעה את יחידות צבא המוצבות בבירה, סנאט וסינוד.
פיוטר לא ידע מה לעשות. למרות בקשות של כריסטופור מיניך לצאת לקרונשטט בה היו יחידות צבא נאמנות לו ולהתחיל מאבק תוך התבססות על הצי, בחר פיוטר להמתין ובסופו של דבר נכנע ללא מאבק של ממש.
יקתרינה הוכרזה כקיסרית בשם יקתרינה השנייה.

מותו

נסיבות מותו לא ברורות עד היום. לאחר התפטרותו הוא נשלח לכפר רופשה, מספר קילומטרים מסנקט פטרבורג, ונפטר לאחר שבוע. סיבת פטירתו הרשמית היא מחלה, אך מקובל להאמין שהוא נרצח על ידי אלכסיי אורלוב]. תחילה הוטמן במנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג, אך בתקופת פאבל הראשון הועברה גופתו למבצר פטרופבלובסקיה.
לפחות כ-40 אנשים שטענו שהם הקיסר פיוטר השלישי שניצל והתחבא. המפורסם מהם הוא ימליאן פוגצ'וב. תופעה זו נמשכה עד לשנת 1797 כאשר נתפס האחרון שבהם.