google/wiki40b huggingface dataset:
עמנואל הורי

ביוגרפיה

עמנואל הורי נולדה בבאר שבע. אחותו הקטנה של השחקן סמי הורי. בגיל שנה התגרשו הוריה, והיא עברה בין מקומות יישוב: קריית שלום, בת ים, אילת, שכונת התקווה, גבעת השלושה, קיבוץ שער הגולן וצרפת.
לאחר שסיימה את שירותה הצבאי בחיל השריון פתחה חנות בגדים בתל אביב, ולאחריה עברה למנהטן על מנת לקדם את קריירת המשחק שלה. היא למדה אצל סטלה אדלר, אך למרות מספר תפקידים שקיבלה בארצות הברית החליטה לחזור לישראל כעבור שבע שנים.

קריירה

עמנואל הורי החלה את הקריירה שלה בישראל בשנת 2001 בסרט הטלוויזיה "ראס פינה", בו גילמה את דמותה של לימור לצד אבי קושניר, חני פירסטנברג ויונתן גורפינקל. בשנת 2003 שיחקה בסדרה "משחק החיים", בה גילמה את דמותה של ענבר גללי לצד לירון וייסמן, גיא אריאלי יעל שרוני, וניר לוי. בשנת 2007 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "החברים של נאור" בתפקיד אביגיל. בשנת 2008 הופיעה בתוכנית "כחולים". ב-2010 החלה לשחק תפקיד אורח בסדרה "טקסי דרייבר" בתפקיד אורח כמזכירה. בשנת 2012 השתתפה בתוכנית "חלומות מפלסטיק". ב-2013 שיחקה בסדרה המשרד וגילמה את דמותה של נטלי, באותה שנה גילמה את הדמות של היועצת בסדרה "בלתי הפיך". בשנת 2014 הופיעה בסדרה "רמזור" וגילמה את דמותה של סימה ביטון.

חיים אישיים

בתה היא אודיל אליסון, המוכרת מהעונה החמישית של הבנים והבנות שהגיעה עד לגמר. עמנואל מאמצת בביתה עוד נערה ממשפחתה.
מונטיפיורי מכירות פומביות

היסטוריה

בית המכירות מונטיפיורי נוסד בתחילת שנת 2005 על ידי יובל בן שלוש יחד עם יורם וקשלק ויעקב גילדור. בית המכירות עוסק במכירת אמנות ישראלית עכשווית וצעירה, לצד יצירות של אמנים מבוססים. בית המכירות החל את פעילותו ברחוב מונטיפיורי 36, בבניין בו שכן קודם לכן המוזיאון הפרטי "זמן לאמנות". הלוגו של בית המכירות מורכב משרטוט חזית הבית ברחוב מונטיפיורי 36.
בשנת 2011 העתיק בית המכירות את משכנו אל חלל ברחוב גורדון 36, תל אביב. בית המכירות עורך מספר מכירות פומביות בשנה. בנוסף, הוא מציג תערוכות מתחלפות של אמנות ישראלית.
בשנת 2010 ערך בית המכירות מונטיפיורי מכירה פומבית משותפת של אמנות ישראלית עם בית המכירות בונהאמס (Bonhams) בלונדון ובכך חשף את אמנות ישראלית לקהלים חדשים.
בית המכירות מחזיק במחירי שיא עבור כמה אמנים ישראלים, ביניהם: האמן ישראל הרשברג שעבודתו נמכרה בשנת 2007 תמורת 126500 דולר. כמו כן, במהלך 2014 מכרה מונטיפיורי שתי עבודות של הרשברג אשר האמן התכחש תחילה ליצירתן. לאחר משפט ארוך, נאלץ הרשברג להודות בציור העבודות אולם התנער מערכן האמנותי. למרות כל זאת, הציורים נמכרו מעל הערכת השווי המקורית.
בנימין הנריכס

קריירת מועדונים

הנריכס נולד בקלן שבגרמניה. הוא גדל במחלקת הנוער של באייר לברקוזן. ב-20 בספטמבר 2015 ערך הנריכס את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את כרים בלערבי בדקה ה-78 בהפסד 3-0 לבורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור החמישי בליגה. ב-18 בפברואר 2016 ערך הנריכס את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית, כשהחליף את אדמיר מחמדי בדקה ה-79 בניצחון 1-0 על ספורטינג ליסבון במסגרת המשחק הראשון בשלב 32 הגדולות לעונת 2015/2016. זו הייתה הופעתו היחידה בליגה האירופית בעונה זו, והוא ערך 9 הופעות ליגה.
בתחילת עונת 2016/2017 הפך הנריכס לשחקן הרכב בקבוצה, כשהוא פותח בהרכב בכל אחד ממשחקי הקבוצה החל מהמחזור השני. בעונה זו הוסב לשחק בעמדת המגן הימני.
ב-14 בספטמבר 2016 ערך הנריכס את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד צסק"א מוסקבה במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת 2016/2017.
ב-28 באוגוסט 2018 עזב הנריכס את באייר לברקוזן וחתם במונקו מליגת העל הצרפתית על חוזה לחמש עונות.

קריירה בינלאומית

ב-11 בנובמבר 2016 ערך הנריכס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה, כששיחק 90 דקות בניצחון 8-0 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ביוני 2017 זומן הנריכס לסגל גרמניה לגביע הקונפדרציות 2017 במקומו של דייגו דמה שנפצע באימון.
יוהאן באנר

ביוגרפיה

באנר היה צאצא למשפחת באנר משפחת אצולה חשובה. הוא התגייס לצבא שוודיה ובמלחמה מול הרוסים נודע באומץ ליבו. אט אט הוא טיפס בסולם הדרגות ובמהלך מלחמת שלושים השנים כאשר נתפס מפקד הצבא גוסטב הורן בשבי במהלך קרב נורדלינגן (1634) מונה באנר למחליפו. הוא החזיר את תהילת הצבא השוודי בקרב ויסטוק ובקרב קמניץ והפך לאימת הצבאות ההבסבורגיים.
באנר נודע כבעל תיאבון גדול והייתה לו חולשה לנשים יפות, הוא היה מהיר חימה והרבה לקלל אולם אומץ ליבו וההחלטיות שלו פיצו על כל אלה. הוא נפטר ב-10 במאי 1641.
ניואפואו

גאוגרפיה

ניואפואו ממוקם בדרום האוקיינוס השקט בין פיג'י לבין סמואה. האי הוא הר געש שעדיין פעיל.
שמות נוספים של האי הם: "אי התקווה הטובה" (Good Hope) ו"אי הפחית" (Tin Can). השם האחרון מקורו בעובדה שלאי אין נמל טבעי ולא רציף, ועקב כך הדואר לאי היה מגיע על ידי שחיינים שנשאו איתם חבילות דואר חתומות בתוך קופסת ביסקוויטים שהושלכו מתוך הספינות שעברו במקום.
האי הוא הר געש הממוקם על רכס תת-ימי במרחק של 190 ק"מ ממערב לקו הרי הגעש האחרים של טונגה. האי כולל קלדרה תלולה. שפתה של הקלדרה בגובה של 120 מטרים ובשיאה היא מגיעה לגובה של 250 מטרים. קו החוף סלעי ותלול ולאורכו פזורים חופים מעטים שהחול שלהם שחור. מקום הנחיתה היחידי על חופי האי נמצא בקצהו של ערוץ לבה במערב האי. כל הכפרים נמצאים בצפון ובמזרח. בצפון האי נמצאים כל המבנים הציבוריים כמו משרד הדואר, תחנת התקשורת ושדה התעופה. בית הספר התיכון נמצא במזרח.
הטבעת ההיקפית של האי סוגרת על שני אגמים. הגדול בהם נמצא בגובה של 23 מטרים מעל פני הים, רוחבו 4 ק"מ ועומקו 84 מטרים. בתוך האגם שוכנים 3 איים ואיים נוספים שקועים מתחת למימיו ומבצבצים מעליהם כאשר מפלס המים יורד. גבעות חול שוממות מפרידות בין אגם זה לאגם קטן יותר. מדרונותיו הפנימיים של הר הגעש מיוערים וכן מדרונותיו החיצוניים בצדדיו המזרחיים והמערביים של האי.
הר הגעש של ניואפואו היה פעיל במשך אלפי שנים. ב-1853 נחרב אחד מהכפרים באי ונהרגו 25 תושבים. זרבי הלבה בהתפרצויות של 1912 ו-1929 החריבו כפר נוסף, חסמו את המעבר לנמל וחיסלו את הצמחייה במורדות המערביים של האי. התפרצויות נוספות אירעו ב-1935, 1936, 1943 וב-1946. זו האחרונה הייתה התפרצות אלימה במיוחד עד כדי כך שתושבי האי נאלצו להתפנות לאי אאואה (ʻEua). הראשונים מבין תושבי האי הורשו לחזור אליו ב-1958.

היסטוריה

ניואפואו סומן כבר על המפות של מגלי הארצות ההולנדים וילם שאוטן (Willem Schouten) ויקוב לה מאיר (Jacob Le Maire) במהלך מסעם סביב לכדור הארץ בשנת 1616. לאחר שלא עלה בידם ליצור קשר טוב עם תושבי האי ניואטופוטאפו (Niuatoputapu), הם התקרבו לניואפואו בתקווה להצליח שם יותר. הם קראו לו "אי התקווה הטובה". בהגיעם לאי הם נתקלו במצוקים שחורים, ירוקים בחלקם העליון, בשפע של עצי קוקוס, בכמה בתים לאורך חוף הים ובכפר שלם במקום נחיתתם. אך הם לא הצליחו לעגון את ספינתם והסתפקו בסחר חליפין מצומצם עם הילידים שהגיעו לספינתם בסירות הקאנו שלהם. זמן מה היו יחסיהם עם הילידים על מי מנוחות, אך לאחר תקרית בה ניסו הילידים לגנוב את אחת מהסירות שלהם, הם נאלצו להשתמש בנשק חם.
כאמור, בין השנים 1946-1958 היה האי שומם וגם כששובו אליו תושביו, חלקם נשארו בגלות.
בינואר 2002 הוכה האי בסופת ציקלון שהרסה בתים רבים ואדם אחד נהרג.
אנאנדמיד

אנאנדמיד (anandamide, AEA) הוא מוליך עצבי הנוצר בסינתזה של חומצה ארכידונית ואתנולמין.
מקור השם אנאנדמיד הוא חיבור בין המילה "אנאנדה" שבסנסקריט משמעותה "אושר", לסיומת אמיד (amide) שהוא השייר הכימי במולקולה שנמצאה. 
אנאנדמיד ידוע גם בשמות אראכידונוילאטנולאמיד (arachidonoylethanolamide) או בקיצור AEA. המבנה שלו נתגלה בשנת 1992 באוניברסיטה העברית בירושלים.
אנאנדמיד חשוב להתפתחות העוברית בהריון וקשור ככל הנראה לרגשות אושר ושמחה. הוא קנבינואיד אנדוגני ואף על פי שהוא יחסית שונה מהם במבנהו הכימי, הוא דומה בתכונותיו הליפופיליות לקנבינואידים המצויים בקנאביס, כגון CBD וTHC.
עד כה נמצאו מספר קולטנים עצביים לאנאנדמיד בפרט ולקנבינואידים בכלל, המוכרים ביניהם CB1, CB2, ו GRP55.
בניגוד למוליכים עצביים רבים, האנאנדמיד (כמו שאר הקנבינואידים) נע במרווח הסינפטי דווקא מהעצב הבתר-סינפטי לעצב הקדם-סינפטי.
תזונה של מאכלים המכילים חומצה ארכידונית וחומצות שומן חיוניות אחרות משפיעה על אנאנדמיד ואנדוקנבינואידים (Endocannbinoids) אחרים במוח.
ריצ'מונד (קנטקי)

היסטוריה

ריצ'מונד נוסדה בשנת 1798 על ידי קולונל ג'ון מילר (John Miller), ששירת כחייל במלחמת העצמאות של ארצות הברית. על פי סיפור מקומי, נמשך מילר למקום בזכות מיי המעיין הטובים שלא היו נפוצים באזור ואופיים הידידותי של שבטי האינדיאנים המקומיים. באותה השנה, אישרה הרשות המחוקקת בקנטקי את העברת המרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז ממילפורד (Milford) לשטח שבבעלותו של הקולונל מילר. לאחר שתושבי מילפורד התנגדו למהלך, התקיים דו-קרב בין נציג ממילפורד לבין נציג מריצ'מונד. תוצאת הקרב לא תועדה, אך המחוז אישר את המעבר במרץ 1798. ב-4 ביולי 1798 נקראה העיירה ריצ'מונד באופן רשמי, לכבוד מקום הולדתו של מילר בווירג'יניה.
בזמן מלחמת האזרחים נערך ב-30 באוגוסט 1862 קרב בין צבא האיחוד וצבא הקונפדרציה סמוך לריצ'מונד. כוחות הקונפדרציה בפיקודו של אדמונד קירבי סמית' הביסו את כוחות האיחוד בפיקודו של ויליאם נלסון, כאשר מתוך 6,500 אנשיו של נלסון, נהרגו ונפצעו כ-1000 ויותר מ-4,000 נשבו. ההיסטוריון שלבי פוט (Shelby Foote) הכתיר את הקרב כ"קרוב ביותר ל[קרב] קנה שהושג על ידי גנרל כלשהו, מהצפון או מהדרום, במהלך המלחמה כולה".
ב-1906, נוסדה בריצ'מונד אוניברסיטת מזרח קנטקי (תחת השם Eastern Kentucky State Normal School) כמרכז להכשרת מורים, ו-11 סטודנטים מהכיתה הראשונה סיימו את לימודיהם ב-1909. האוניברסיטה הפכה לבת ארבע שנות לימוד ב-1922 ולימודי תארים מתקדמים נוספו ב-1935. ב-22 בפברואר 1966 קיבלה האוניברסיטה את שמה הנוכחי.
בשנות התשעים המאוחרות ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נהנתה ריצ'מונד משיגשוג בכל הקשור למגורים ולמסחר. ריצ'מונד היא, נכון ל-2008, העיר השישית בגודלה בקנטקי, לאחר עלייה של חמישה מקומות ממיקומה הקודם במפקד האוכלוסין בשנת 2000‏.

גאוגרפיה

על פי מכון הסקרים האמריקני, מגיע שטחה הכולל של העיר ל-49.9 קמ"ר, 49.5 קמ"ר הם שטחי יבשה ו-0.4 קמ"ר הם שטחי מים.

חוק וממשל

תושבי ריצ'מונד בוחרים ראש עיר וארבעה נציבים המרכיבים את מועצת העיר. המועצה מתפקדת כרשות המחוקקת ומייצגת את האינטרסים של תושבי העיר כאשר הם ישימים. הוועדה גם ממנה את המנכ"ל המתפקד כרשות המבצעת ואחראי לפעילות השוטפת של העיר.
ראש העיר נבחר לקדנציה של ארבע שנים, וכל חבר ועדה נבחר לתקופה של שנתיים. אורך הקדנציה של מנכ"ל העיר אינו מוגבל בזמן.
טוסיליזומב

שימוש בתרופה

דלקת מפרקים שגרונית היא מחלה דלקתית כרונית חשוכת מרפא. המחלה מביאה לפגיעה במפרקים, למוגבלות פיזית, ויכולה אף לגרום לנכות ולאובדן כושר עבודה. מטרת הטיפול במחלה היא להשיג תקופה ארוכה ככל הניתן של הפוגה מהמחלה, כאשר בזמן זה, החולה מסוגל לשמור על תפקודו היומיומי ונהנה מאיכות חיים טובה. אקטמרה משיגה באופן עקבי אחוזי הפוגה גבוהים בכל אוכלוסיות החולים, ללא קשר למשך המחלה, לחומרתה ולמספר הטיפולים הקודמים בהם נכשל המטופל. הטיפול באקטמרה ניתן אחת לארבעה שבועות בעזרת עירוי למשך שעה.
אקטמרה אושרה לרישום ביפן באפריל 2008 לשם טיפול בדלקת מפרקים שגרונית. בתחילת ינואר 2009 אקטמרה אושרה לרישום בשווייץ, וב-20 בינואר 2009 אקטמרה אושרה לרישום באירופה על ידי EMEA, אישור שמכסה רישום ב-27 מדינות באירופה. אקטמרה מאושרת בישראל על ידי משרד הבריאות מאז 2010. ב 30 באוגוסט 2017 אושרה אקטמרה גם בארצות הברית, לטיפול בתופעות לוואי של קימריה  (,Kymriah (tisagenlecleucel טיפול ה CAR-T הראשון שאושר.

התוויה רפואית

התרופה ניתנת לטיפול במבוגרים החולים בדלקת מפרקים שגרונית בדרגת חומרה בינונית עד קשה, אשר לא הגיבו בצורה מספקת לטיפול קודם ב-DMARDs ו/או נוגדי TNF. אקטמרה יכולה להינתן כטיפול יחיד או בשילוב עם מטוטרקסט ו/או DMARDs אחרים.
שימושים נוספים לתרופה הם לטיפול בטמפורל ארטריטיס (Temporal arteritis) זאת בנוסף או בנפרד מהטיפול המקובל בקורטיקוסטרואידים.

מנגנון פעולה

IL-6 הוא ציטוקין שמצוי בשפע בסינוביום המפרקי המודלק. הוא גורם לגיוס ואקטיבציה של תאים דלקתיים במפרק וכתגובה התאים האלה מייצרים עוד IL-6. כך נוצרת שרשרת פתוגנית של תגובה חוזרת. תגובה זו מתרחשת בעקבות קישורו של IL-6 לקולטנים sIL-R6 ו-mIL-6R.
אקטמרה היא נוגדן מונוקלונלי שנקשר לקולטנים אלה, ובכך מונע מהציטוקין IL-6 את העברת הסיגנלים התאיים, מוביל להפחתה בדלקת ובנזק שנגרם למפרק. בנוסף, מפחית תופעות נוספות של המחלה כדוגמת אנמיה.

תופעות לוואי

במחקרים קליניים שנעשו עם אקטמרה, נמצא כי לתרופה פרופיל בטיחותי טוב. דווח על מספר מקרים של חולים שסבלו מאלרגיה במערכת הנשימה, כאבי ראש ויתר לחץ דם. אצל חלק מהחולים התגלתה עלייה באנזימי הכבד. העלייה באנזימי הכבד הייתה מתונה והפיכה ללא גרימת נזק לכבד ולפעילותו.
ויג ואם

היסטוריה

חברי הלהקה באים מהעיר הלדן שבדרום נורווגיה והקימו אותה ב-2001, לפני כן הם היו מעורבים בתעשיית המוזיקה וחלקם היו חברים בלהקות אחרות. הם התחילו את פעילות הלהקה במספר הופעות ברחבי המדינה.
ב-2004 הם הוציאו את אלבומם הראשון שפורסם גם בשוודיה, האלבום כלל גם גרסת כיסוי לשירה של מלאני צ'יזהולם "I Turn to You", באותה שנה הלהקה השתתפה בתחרות "Melodi Grand Prix" הבוחרת את נציג נורווגיה לאירוויזיון והם הגיעו למקום השלישי, ב-2005 השתתפו שנית בתחרות עם שירם "בחלומותיי" והגיעו אל המקום הראשון, באירוויזיון 2005 שנערך בקייב הם עלו לגמר ולבסוף הגיעו למקום התשיעי. ב-2006 יצא אלבומם השני, בם התארחו במהלך מופעי הביניים של מלודיפסטיבלן 2010.
פיליפ איחה

קריירה

פיליפ איחה התחיל את הקריירה שלו בדוקלה פראג, ומאוחר יותר עבר לסט. גאלן (כדוריד), שם הוא סבל משבר באגודל באפריל 2005, ושהה מחוץ לסגל זמן רב. בעונת 2005/2006, עבר איחה לTBV לאמגו כשחקן בעמדת מקשר שמאלי. ב-20 ביוני 2007 חתם פיליפ איחה בקיל, והחל לשחק שם מעונת 2007/2008. הוא קיבל חוזה עד יולי 2011 תמורת 400 אלף דולר. בקיל הוא הפך לשחקן הצ'כי הראשון שזוכה בליגת האלופות. ב-16 ביולי 2012 הוא האריך את החוזה שלו בקיל לשנתיים, עד יולי 2014. בספטמבר 2000, זומן איחה לראשונה לסגל נבחרת צ'כיה. הבכורה שלו הייתה נגד נבחרת סלובקיה במשחק ידידות, כאשר הבקיע 2 שערים.
הכינוי שלו בגרמניה הוא "פאבל", גובהו 2.01 מטר והוא שוקל 103 ק"ג. בקבוצתו, קיל הוא לובש את הספרה 39 ובנבחרת הלאומית שלו, צ'כיה, הוא לובש את הספרה 9.
Je L'Aime à Mourir

גרסת הכיסוי של שאקירה

Je l'aime à mourir הוקלט בתור הסינגל הראשון והיחידי מתוך אלבום ההופעה הרביעי של שאקירה, Live from Paris. האלבום מאגד כמה וכמה הופעות של הזמרת אשר התקיימו בעיר פריז, שבצרפת. גרסתה של שאקירה יצאה לאור ב-29 בנובמבר 2011. שאקירה הודיעה ברשתות חברתיות כי עתיד לצאת אלבום הופעה נוסף, וכי עתיד לצאת סינגל שהוא בעצם גרסת קאבר לשיר ישן. בנוסף, פרסמה שאקירה את עטיפת הגרסה שלה בפייסבוק. 
גרסת הכיסוי של שאקירה זכתה להצלחה עולמית כאשר בשיאה הצליחה להגיע לצמרות שני מצעדים, ובנוסף להיכנס לעשיריות פותחות נוספות. ההצלחה הרבה שזכתה שאקירה עם השיר התרכזה בעיקר בצרפת עצמה, שם השיר במהרה הגיע למקום ה-1. דבר זה הפך אותה לאחד מהאמנים הלטיניים היחידים שהצליחו להביא שיר בצרפת למקום הראשון.

וידאו קליפ

ב-22 בדצמבר 2011, לקראת סוף אותה שנה העלתה שאקירה לערוץ ה-Vevo שלה את הווידאו קליפ שיצא לשיר. הווידאו קליפ הוא בעצם קטע של הופעה מתוך "Live from Paris", בהופעה היה ניתן לראות את שאקירה שרה את השיר, ביחד עם הקהל, כשהיא לובשת שמלה כחולה ארוכה שמשתרעת על הבמה. ההופעה שהעלתה שאקירה לערוצה במהרה זכתה לאהדה רבה מצד מעריציה ומבקריה ונכון ל-13 ביולי 2018, היא צברה למעלה מ-28 מיליון צפיות.
קומוץ'

קומוץ' (ברוסית: Комуч,Комитет членов Всероссийского Учредительного собрания) - ממשלה שהוקמה בסמרה ב-8 ביוני 1918 על ידי חברי האספה המכוננת הרוסית ולא הכירה בפיזור האספה שבוצע ב-6 בינואר 1918 על ידי השלטון הסובייטי. הקמת הממשלה בסמרה התאפשרה בעקבות מרד הלגיון הצ'כי והפסקת השלטון הסובייטי באזור. הממשל פוזר בסוף 1918 בעקבות הפיכה שלטונית שבוצע על ידי אלכסנדר קולצ'ק.

הקמה והרחבת השלטון

הוועדה תחילה כללה רק 5 חברי האספה המכוננת מטעם המפלגה הסוציאל-רבולוציונית בראשות ולדימיר וולסקי. הם הכריזו על היותם השלטון העליון ברוסיה עד לכינון האספה מחדש. לקראת ספטמבר 1918 בסמרה התווספו כבר 97 חברים של האספה המכוננת.
כבר ביום הקמתה, קומוץ' החל בהקמת צבא העם. בראש הצבא הועמד תת-קולונל ולדימיר קאפל. במהלך קיץ 1918 למרות נחיתות מספרית הוא הצליח להביס כוחות הצבא האדום באזור. הצבא בפיקוד קאפל כבש מספר ערים לאורך נהר הוולגה. ב-21 ביולי הוא הגיע עד לאוליאנובסק וכבש אותה. ב-7 באוגוסט, למרות התנגדות חזקה של הצבא האדום קאפל הצליח לכבוש את העיר קאזאן תוך לקיחת מחסני נשק, תחמושת וזהב ממשלתי שאוחסן בעיר עוד בתקופת האימפריה הרוסית. בעקבות הצלחות בשדה הקרב, שלטון קומוץ' התרחב לשטחי מחוז סמרה, בשקיריה, טטרסטן, מחוז אוליאנובסק ומחוז סרטוב. אזורים שהיו מאוכלסים על ידי הקוזאקים באזור אורנבורג והרי אורל הכירו בשלטון קומוץ'.
על שטח שבשליטתו, קומוץ' ביטל כל ההנחיות של הסובייטי, החזיר שליטה על מפעלים ובנקים לבעלים הקודמים, והחזיר את האדמות לבעלים הקודמים.
את ההצלחות בשדה הקרב, קומוץ' לא הצליח לתרגם לבסיס שלטוני לאורך זמן. ניסיונות לגיוס חובה לא הצליחו. הפועלים והאיכרים שגויסו ערקו משורות הצבא. יחידות שלמות סירבו לצאת לחזית. לעומת זאת, הממשל הסובייטי שלח לאזור תגבורות והצבא האדום החל מתקפת נגד. במהלך ספטמבר 1918 החלה נסיגה כללית של צבא העם של קומוץ'.
ב-23 בספטמבר 1918 באופה הוקמה ממשלה זמנית חדשה שאיחדה את קומוץ' וממשלה הזמנית הסיבירית. בעקבות כך, ב-23 בספטמבר 1918 יחידות צבא העם של קומוץ' הפכו לחלק של צבא הממשלה הזמנית החדשה.
לאחר שב-18 בנובמבר 1918 אדמירל אלכסנדר קולצ'ק ביצע הפיכה שלטונית, גם הממשלה הזמנית שהוקמה הפסיקה לתפקד.
כריסטין פורד

קריירה אקדמית

כריסטין בלאזי נולדה ב-1966 בפרוור של וושינגטון די. סי. בשנת 1988 קיבלה תואר ראשון בפסיכולוגיה ניסויית מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. בשנת 1991 קיבלה תואר שני בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת פפרדיין (Pepperdine University). בשנת 1996 קיבלה תואר דוקטור בפסיכולוגיה חינוכית מאוניברסיטת דרום קליפורניה, על תזה שכותרתה "Measuring Young Children's Coping Responses to Interpersonal Conflict". בשנת 2009 קיבלה תואר שני באפידמיולוגיה מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד.
במהלך הקריירה האקדמית שלה, פורד עבדה כפסיכולוגית מחקר במחלקה לפסיכיאטריה באוניברסיטת סטנפורד וכפרופסור בבית הספר לרפואה קלינית של אוניברסיטת סטנפורד. פורד פרסמה מעל ל-50 פרסומים אקדמיים, ספרים, מאמרים ופרקים בספרים. מחקריה עוסקים בקשר בין התעללות בילדים ודיכאון, שימוש בדיקור לטיפול בדיכאון, והתגברות דיווחים על פוסט טראומה בעקבות פיגועי 11 בספטמבר.

עדות בסנאט

ביולי 2018, לאחר שנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הודיע על מינויו של ברט קוואנו לבית המשפט העליון, פנתה פורד לחברת הקונגרס אנה אשו ולוושינגטון פוסט בטענה כי קוואנו תקף אותה מינית בשנת 1982 וניסה לאנוס אותה, כאשר היה בן 17 והיא בת 15. פורד ואשו פנו לסנטורית הדמוקרטית דיאן פיינסטיין על מנת להתייעץ האם לפרסם את הטענה. פורד החליטה להעיד כנגד קוואנו. היא פרסמה את ההאשמות בפוסט וצירפה להן תוצאות של בדיקת פוליגרף וקטעים מתוך יומן שעסקו באירוע תקיפה שעברה, אותו תיעדה בעת שהייתה בטיפול פסיכולוגי ב-2012, ללא שהוזכר שם התוקף, אם כי לדברי בעלה היא הזכירה את שמו של קוואנו ב-2012. מאוחר יותר העידה על טענותיה בדיוני ועדת השיפוט של הסנאט בנוגע למינויו של קוואנו לבית המשפט העליון. 
בעקבות תלונתה של פורד, נדחתה ההצבעה על מינויו של קוואנו בשבוע כדי לאפשר ל-FBI לחקור את הטענות שהועלו נגד קוואנו. הנשיא טראמפ הורה ל-FBI לפתוח חקירה בעניין, שתימשך פחות משבוע. החקירה קבעה כי אין ראיות להתנהגות לא הולמת מצד קוואנו. בעקבות זאת, ב-6 באוקטובר אושר המינוי בסנאט.
בשנת 2019 נבחרה על ידי השבועון "טיים" לאחת ממאה האנשים המשפיעים בעולם (גם ברט קוואנו נכלל ברשימה זו).

חיים אישים

פורד מתגוררת בפאלו אלטו. היא נשואה לראסל פורד, מהנדס מכונות בהכשרתו, מאז 2002, ואם לשני בנים. היא דודתה של השחקנית והזמרת ברידג'יט מנדלר.
באפריל 2017 השתתפה פורד במצעד למען המדע  בסן פרנסיסקו, אשר נערך כדי למחות על קיצוצים בתקציבים למחקר. כן השתתפה במצעד הנשים המקומי.
יוהנס רויכלין

נעורים ולימודים

רויכלין נולד בפפורצהיים, בצפון היער השחור (כיום במדינת המחוז באדן-וירטמברג) כבנו של מנהלן במנזר. בגיל 15 נרשם לאוניברסיטת פרייבורג, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר של המנזר הדומיניקני בפפורצהיים. בפרייבורג למד דקדוק, פילוסופיה ורטוריקה.
בשנת 1477, לאחר שהוענק לו תואר מגיסטר ארטיום, התחיל בפעילותו האקדמית.
בעיר אורליאן אשר בחבל הלואר בצרפת למד את השפה היוונית על בוריה, התחיל בלימודי משפטים והוענקה לו "ליצנציאט" - תעודת הוראה במוסדות ההשכלה של הכנסייה הקתולית. בשנת 1481 מונה ליועץ ומרצה בחצרו של אברהרד הראשון דוכס וירטמברג, בשטוטגרט.
בחודשים פברואר עד אפריל 1482 ליווה את הדוכס בנסיעתו לרומא. שם נשא ונתן עם האפיפיור סיקסטוס הרביעי על הקמתה של אוניברסיטת טיבינגן, שאותה הקים הדוכס כבר בשנת 1477.
בשנת 1484 זכה לתואר "דוקטור למשפט הקיסרי". בשנים 1496–1499 היה יועצו של הדוכס של באדן. בשנת 1499 שב לווירטמברג, ומונה לשופט בטיבינגן, משרה שבה החזיק עד 1513. רויכלין נאלץ לעזוב את דוכסות וירטמברג פעמים רבות בגלל מלחמות שפרצו, ותחת זאת בחר ללמד בשנים 1519–1521 יוונית עתיקה ועברית באוניברסיטה של העיר אינגולשטאט. לאוניברסיטת טיבינגן שב רק שנה לפני מותו.
בשנת 1513 הוא הועמד למשפט של אינקוויזיציה במיינץ. בהמשך המשפט הועבר לרומא. במאבק משפטי זה הוא נעזר ביעקב פרובנציאלי שהיה מקורב לאפיפיור. המשפט הסתיים בשנת 1516 בניצחון של יוהנס רויכלין.
גלובסטר

גלובסטר או בלוב (באנגלית: globster או blob) הוא גוף של אורגניזם לא מזוהה שנסחף לחוף מן הים או כל גוף מים אחר. איוואן סנדרסון טבע את המונח בשנת 1962 במאמר שנקרא "הגלובסטר הטזמני" המתאר מחקר שערך על גופה גדולה שנסחפה לחופי טזמניה בשנת 1960 שתוארה כך: "לא ניתן היה לזהות בה עיניים, לא היה לה ראש מוגדר והיא הייתה חסרת מבנה שלדי כלשהו". ההבדל בין גלובסטר לבין גופות אחרות הנסחפות לחוף הוא שגלובסטרים אינם ניתנים לזיהוי בקלות על ידי צופים לא מומחים ובדרך כלל גם יוצר מחלוקת בנוגע לזהותו של האורגניזם. למעשה, גלובסטרים עשויים לעיתים להיראות כה מוזרים עד שהמחלוקת לגבי הזהות ממשיכה גם אחרי שהאורגניזם זוהה כביכול על ידי מדענים, ולכן מהווה בדרך כלל כר פורה לפעילותם של קריפטוזואולוגים.
חלק מהגלובסטרים שהתגלו עד כה היו חסרי עצמות או כל מבנה אחר שניתן לזהות באמצעותו את האורגניזם וחלקם בעלי עצמות, סנפירים, זרועות ציד, עיניים ואלמנטים אנטומים אחרים המאפשרים לצמצם את מרחב האפשרויות של האורגניזם המקורי ולעיתים אף לזהותו בוודאות. אלו שלא ניתן היה לזהות בוודאות תוארו לעיתים כמפלצות ימיות והזינו אגדות ומיתולוגיות על יצורים אלו, ומכאן הקשר ההדוק של הגלובסטרים למחקר שנעשה במסגרת הקריפטוזואולוגיה.

פתרון פרשיות גלובסטר

גלובסטרים רבים זוהו בתחילה כתמנונים מפלצתיים למרות שהסתבר לאחר בדיקה מעמיקה יותר כי מדובר בגופות מרקיבות של לויתנים או כרישים גדולים. בפרשת "הבלוב הצ'יליאני" (באנגלית: "The Chilean Blob") שהתגלה בשנת 2003 הסתבר שהגלובסטר היה בסך הכל גוש שומן שנפלט מגופותיהם של לויתנים שהרקיבו ולא אורגניזם שחי בעבר כגוף אחד. גלובסטרים אחרים נחשדו תחילה כגופות של פלזיוזאורים עתיקים שנותרו בחיים, אולם מחקר גילה שהם גופות של כריש ענק שהתעוותו עם הזמן. יחד עם זאת, גלובסטרים רבים עדיין לא זוהו באופן המניח את הדעת ונותרים כתעלומות פתוחות. גופות של דיונון ענק ודיונון עצום, אחד היצורים החיים הגדולים ביותר הקיימים כיום, יכולים לספק הסבר לחלק מהמקרים, במיוחד עבור הגלובסטרים שזוהו כתמנונים מפלצתיים.
חלק מהגלובסטרים נחקרו רק אחרי שהם הרקיבו במידה כזו שלא מאפשרת לבסס את קיומו של מין חדש על בסיסם בלבד. במקרים מסוימים, בדיקת סמני DNA יכולה לאשש את השתייכות הגלובסטר למין ידוע, כפי שקרה בפרשת "הבלוב מניופאונדלנד" שהסתיימה בכך שהוכח כי רקמת הגלובסטר היא של ראשתן גדול-ראש. באמצעות הפרשה הזו החוקרים גם יכלו להסיק בדיעבד גם על פרשיות גלובסטרים אחרות בהתבסס על תיאורם הפיזי הדומה של הגלובסטרים.
מסורב עלייה

מסורבי עלייה היו יהודים, בעיקר תחת המשטר הקומוניסטי, שלא הורשו לעלות לישראל משיקולים פוליטיים. אנשים אלו נקראו גם "סירובניקים" - תרגום של המונח Refusenik באנגלית. מסורבי העלייה ניהלו מאבק כנגד השלטונות, שזכה לסיוע מן החוץ מארגונים בישראל ובעולם. לאחר מספר שנים של מאבק בוטל איסור ההגירה ולמסורבי העלייה הותר לעלות לישראל.

איסור ההגירה בגוש הקומוניסטי

על פי ההשקפה הקומוניסטית, כל השתייכות דתית או אתנית בטלה מפני ההשתייכות לאומה הקומוניסטית. לפיכך, שלטונות ברית המועצות סירבו להכיר בשאיפות הלאומיות של היהודים, ובקשר שבין יהודי אירופה ובין מה שהם ראו כמולדתם ההיסטורית, ארץ ישראל. לאחר מלחמת העולם השנייה החלה תנועת נדידה של יהודים, עקורים ופליטי מחנות, אל תחנות מהן ניתן היה לעלות ארצה. הנתיב העיקרי של עולים אלה עבר דרך הנמל הרומני קונסטנצה. תנועה זו הייתה לצנינים בעיני השלטונות הקומוניסטים וככל שהידקו את שלטונם על ארצות מזרח אירופה, כך הידקו את אחיזתם ביהודי הארצות האלה, עד לחסימה מוחלטת של הגבולות.

בברית המועצות

בשנות השישים ושנות השבעים של המאה ה-20 בברית המועצות היה נוהל לפיו מהגרים חייבים לקבל אישור ממשרד ממשלתי בשם OVIR (קיצור של "משרד הוויזות והרישומים"). עולים רבים הגיעו לישראל בתקופת השגשוג שלאחר מלחמת ששת הימים, אולם רבים אחרים קיבלו תשובה שלילית מהמשרד, או המתינו לאישור במשך זמן רב. חלק ממסורבי העלייה קיבלו את האישור המיוחל רק לאחר מספר שנים. לדברי המשרד, מסורבי עלייה היו אזרחים שנחשפו למידע ביטחוני סודי של הממשל הסובייטי, ולכן לא הורשו לעזוב.
חלק ממסורבי העלייה פעלו באופן הפגנתי נגד העיכובים, נעצרו ונכלאו, אחרים הוגלו למקומות נידחים בברית המועצות.  ססמתה של קבוצה זו היה "שלח את עמי" ו"לשנה הבאה בירושלים הבנויה". רבים מהם נחשבו ללוחמי זכויות אדם ולאסירי מצפון והיו מוכרים ככאלה בכל העולם. פעילים שנכלאו או הוגלו קיבלו הכרה בישראל כאסירי ציון. מדינות רבות הפעילו לחץ על ברית המועצות לשחרורם של אסירי ציון. העיתונות המערבית דיווחה על תופעת סירוב העלייה בהרחבה, ונערכו הפגנות רבות ברחבי העולם שנועדו ליצור לחץ על ברית המועצות לאפשר את הגירת היהודים.
לדוגמה אינה מיימן קיטרוסקי לא הורשתה לעזוב את ברית המועצות גם לאחר שאובחנה אצלה מחלת הסרטן. היא עזבה את ברית המועצות לאחר מאבק ממושך ונפטרה זמן קצר לאחר הגעתה לארצות הברית לצורך טיפול.

ברומניה

בחלק המכונה הרגאט, אחרי שואת יהודי רומניה, נותר בחיים קיבוץ יהודי גדול שכלל מאות אלפי יהודים, רבים מהם חדורים שאיפות ציוניות. בקרב יהודי רומניה החלה פעילות ציונית ענפה שכללה כתבי עת, אסיפות ואף הפגנות, ופעילות זו קיבלה עידוד רב מהכרזת העצמאות של מדינת ישראל, ועידוד עקיף ושקט מהאדם השני בהיררכיה של רומניה הקומוניסטית, שרת החוץ היהודיה, אנה פאוקר. בשלב מסוים, לפי הנחיות ממוסקבה, החליטו השלטונות הרומניים לפעול בצורה נמרצת נגד הציונים והציונות.
בשנות החמישים של המאה ה-20, במסגרת משפטי הציונים ברומניה, נשפטו כמה מאות יהודים, מנהיגים ופעילים של התנועות הציוניות הרומניות ונידונו לעונשים כבדים. היהודים הואשמו בריגול למען האינטרסים של האימפריאליזם האנגלו-אמריקאי. משפטים אלה היו חלק משורת המשפטים המבוימים נגד יהודים שנערכו באותה תקופה בגוש הקומוניסטי.