google/wiki40b huggingface dataset:
אימפריית החושים

עלילת הסרט

הסרט, המבוסס על סיפור אמיתי, עוסק באהבה ובתשוקה שבין נערה צעירה בשם סאדא ומאהבה שהוא גם אדונה קיצ'י סאן. הסרט מגולל את מערכת היחסים בין השניים, שסובבת בעיקר סביב יחסי המין שביניהם, המקוימים בתדירות הולכת וגדלה. חיפושם האינטנסיבי אחר אתגרים חדשים לסיפוק תאוותם מסתיימת במותו של קיצ'י סאן. סאדא חונקת אותו תוך כדי קיום יחסי מין, וכורתת את איבר מינו. הסרט שזור לכל אורכו בצילומים ברורים של האקטים המיניים.

צינזור הסרט בישראל

בראשית שנת 1994 פנתה חברת "סטיישן פילם" למועצה לביקורת סרטים בבקשה לאשר את הקרנתו של הסרט בבתי הקולנוע בישראל. ב-18 באפריל 1994, המועצה, שצפתה בסרט, החליטה פה אחד לפסול את הקרנתו. בהודעה שנשלחה לחברת סטיישן פילם נאמר כי "הסרט עובר את גבולות הטעם הטוב".
עקב טענות שהועלו כנגד ההחלטה, למשל בדבר איכותו האמנותית של הסרט, התכנסה הוועדה שוב ב-11 ביולי, על מנת לדון בהחלטה הקודמת. ברוב דעות הוחלט להמשיך ולאסור את הקרנתו של הסרט. ב-8 באוגוסט התכנסה המועצה בשלישית על מנת לדון בתוכן הסרט, ושוב החליטה לאסור את הקרנתו, אם כי הפעם נאמר במכתב שנשלח מטעם יו"ר המועצה כי "ייתכן, והמועצה הייתה מוצאת דרך לאשר את הסרט אם היית מוציא מתוכו, לפי הערכתי, כשמונה קטעים". בעקבות ההחלטה השלישית של המועצה לאסור את הקרנת הסרט, עתרו מפיצי הסרט בישראל לבית המשפט הגבוה לצדק (בג"ץ).
לאחר הגשת העתירה לבג"ץ, התכנסה המועצה בפעם הרביעית על מנת לדון בהקרנת הסרט, והחליטה לאשר את הקרנתו בכפוף למגבלות הבאות: הגבלת גיל הצפייה ל-18 ומעלה, וכן השמטת תשעה קטעים מן הסרט שלדעת המועצה היו עלולים לפגוע ברגשות הציבור ובמוסר החברתי. מפיצי הסרט בישראל, שעתרו כאמור לבג"ץ, טענו בפני בית המשפט כי הם אמנם מסכימים להגבלת הגיל שנקבעה, אך חולקים על ההשמטות הנדרשות, למעט שניים מתוך תשעת הקטעים שבהם מופיעים גם קטינים.
ולדימיר רסין

קורות חיים

ולדימיר רסין נולד ב-21 בפברואר 1936 בעיירה ליד מינסק בירת בלארוס. אביו יוסיף גילימוביץ' רסין (1904–1981), ואמו רוזה וולפובנה לבית שיינדלין (1903–1983) היו קורבנות הטיהורים הגדולים אך קיבלו חנינה תוך זמן קצר. 
הוא למד במכון המכרות במוסקבה (Московский государственный горный университет) וסיים אותו ב-1958 במקצוע כלכלה וארגון תעשיית המכרות. הוא עבד בתחומי הכרייה והבינוי באוקראינה ובשנת 1960 עבר למוסקבה. ב-1968 עבד בחברת ההנדסה הממלכתית "גלאבמוסאינג'סטרוי" (Главмосинжстрой), ב-1974 היה למנהל החברה. ב-1987 היה למנהל חברת "גלאבמוספרומסטרוי" (Главмоспромстрой). ב-1988 התחיל לעבוד בעיריית מוסקבה ומ-1989 עד 1990 היה ראש ועדת הבנייה של עיריית מוסקבה. 
הוא עמד בראש הוועדה להגנת מבנים היסטוריים של עיריית מוסקבה, היה סגן ראש העיר והממונה על הבנייה בעיר. מ-1990 ועד 2001 מילא תפקידים שונים בעירייה, היה סגנו של יורי לוז'קוב עד 28 בספטמבר 2010, כאשר נשיא רוסיה, דמיטרי מדבדב מינה אותו לממלא מקום ראש עיריית מוסקבה. ב-21 באוקטובר 2010 החליף אותו סרגיי סוביאנין. שבוע לאחר מכן מונה לסגן ראשון של ראש עיריית מוסקבה והיה לפקיד היחיד מתקופת לוז'קוב שנשאר בתפקידו בעירייה. בדצמבר 2011 נבחר לפרלמנט הרוסי, כחלק של סיעת רוסיה המאוחדת וניצחונה בבחירות.
עבור עבודתו בתחום הבנייה זכה שלוש פעמים בפרס המדינה ובמספר עיטורים.

תפקידים נוספים

ולדימיר רסין הוא חבר נשיאות הקונגרס היהודי-רוסי – הארגון היהודי הגדול ביותר ברוסיה. תרם רבות ליהודי רוסיה והיה מהתומכים בהשקעות חברת אפריקה-ישראל במוסקבה. הוא גם חבר באיגוד האדריכלים של רוסיה וכתב מספר ספרים בתחום ההנדסה והבנייה.
ויליאם הולמס

תחילת דרכו

הולמס נולד בשנת 1892. ב-1911 הוא התגייס לצבא בריטניה ולמד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. הוא הוצב ברגימנט קלעי המלך הוולשים, ולחם במסגרתו במהלך מלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה הוא קיבל 4 צל"שים, ועוטר באות השירות המצוין וכן במדליית הכסף על גבורה צבאית מטעם ממלכת איטליה. ב-1921 השתתף בדיכוי מרידה מקומית בווזיריסטן. ב-1933 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 שברגימנט לנקשייר מזרח. ב-1934 הועלה לדרגת קולונל והוצב במטה פיקוד הצפון. ב-1935 הוא מונה למפקד הבריגדה ה-8 אשר הייתה חלק מהדיוויזיה ה-3. ב-1937 הוא התמנה למייג'ור גנרל הצעיר ביותר בצבא הבריטי, ב-1938 הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-42 (לנקשייר מזרח).
נמל המפרץ

תכולות הפרויקט

התוכנית להקמת נמל המפרץ (שלב א') בחיפה כוללת הקמת מסוף מכולות על פני שטח של 810 דונם שיוכל לטפל בעד -1.1 מיליון TEU בשנה. עוד כוללת התוכנית הארכת שובר הגלים הראשי ב-800 מטר והקמת שובר גלים משני באורך של 2,100 מטר. אורך הרציף הראשי המתוכנן יהיה 800 מטר בעומק מים של - 17.3 מטר. כמו כן יוקמו שלוש מסילות ברזל לרכבת מטענים באורך כולל של 2,100 מטר בתוך המסוף, לקידום שינוע יעיל של מטענים והפחתת עומסי התנועה בצירי התחבורה.

היסטוריה

חברת נמלי ישראל פרסמה את המכרזים לשלב המיון המוקדם להקמת נמל הדרום ונמל המפרץ בסוף שנת 2012 וביולי 2013 הודיעו רוה"מ, שר התחבורה ושר האוצר על היציאה למכרזי ההפעלה וקידום מכרזי ההקמה לשלב ההצעה הטכנית והכספית.
במכרזים לנמל הדרום התמודדו חברות בינלאומיות וחברות ישראליות בשיתוף פעולה.
ב-30 באוקטובר 2014 הוכרזה קבוצה המשותפת לחברות אשטרום ושפיר הנדסה כזוכה במכרז הבינלאומי להקמת נמל המפרץ. היקף העבודות נשוא מכרז זה כ-3.98 מיליארד ש"ח.
ב-23 במרץ 2015 הוכרזה חברת SIPG הסינית כזוכה במכרז הבינלאומי להפעלת הנמל המפרץ בחיפה. ההשקעה הסינית בנמלים בים התיכון מהווה חלק מתוכנית חגורה אחת, דרך אחת. סין העדיפה להשקיע בנמל על פני הנמלים בלבנון, בסוריה או בטורקיה כיוון שישראל נחשבת שותפה יציבה יותר.
בינואר 2018, הועדה המחוזית לתכנון ולבנייה חיפה אישרה התוכנית המפורטת לנמל, אך במסגרת החלטתה הורתה על הוצאת נמל הדלקים מהתוכנית, וביולי 2018 אושרה בוועדה לשמירת הסביבה החופית. באותה עת גם הושלם יבוש השטח המיועד לנמל.

התנגדויות לתוכניות הפיתוח

תוכניות הפיתוח שהגישה חברת נמלי ישראל לוועדת התכנון והבנייה עוררה התנגדויות רבות שהוגשו על ידי שורה של פעילים סביבתיים, ארגונים ירוקים, מפלגות ירוקות ממועצת העיר ואף ראשת העיר קליש-רותם שהייתה בזמנו חברת מועצה. רשות נחל הקישון והקואליציה לבריאות הציבור כי חברת נמלי ישראל תתרום לפיתוח הסביבתי ולתחזוקה של פארק מורד נחל הקישון מתוך צורך לאזן בין האינטרס העירוני לאינטרס הנמלי באזור. כל הדרישות שהעלו הארגונים והפעילים נדחו על ידי ועדת התכנון והבנייה המחוזית והתוכניות להקמת נמל המפרץ אושרו. בדצמבר 2018, בעקבות אישור התוכנית הודיעו המתנגדים על כוונתם להגיש ערעור לוועדה הארצית בירושלים.
בתחילת ינואר 2019 אישר יו"ר הוועדה המחוזית רשות ערעור על התוכנית למספר מתנגדים.
ביולי 2019, הצטרפה עמותת "שינוי לחיפה", שמטרתה שינוי פניה של חיפה בתחומי הכלכלה, החינוך והחברה, לדרישת העירייה, בהליך שמתנהל בבית המשפט המחוזי, נגד התוכנית המפורטת לנמל המפרץ. העמותה הביעה תמיכה בהליך והצטרפה לדרישתה של העירייה להאריך את מסלול ההמראה והנחיתה בנמל התעופה חיפה ל-2,400 מטר, כך שיוכל לשמש לטיסות בינלאומיות ישירות לאירופה ואסיה. על פי התוכנית המפורטת לנמל הימי, יבנו מתקנים בשטח שיועד להארכת המסלול, כך שתחסם האפשרות להרחיב אותו.
הדיוויזיה המוטסת ה-82

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה לראשונה באוגוסט 1917 כדיוויזיית חיל רגלים, והוסבה לדיוויזיית צנחנים עם אימוץ התפיסה בדבר חשיבותו של חיל רגלים מוצנח בצבא ארצות הברית, במהלך 1942 בשיא מלחמת העולם השנייה. לדיוויזיה ניתן הכינוי All American, שראשי התיבות של כינוי זה מייצגים את סמל היחידה ('AA'). כינוי זה ניתן ליחידה עוד בהקמתה בתור דיוויזיית חיל רגלים, כאשר התברר שבין חייליה יש נציגים של כל 48 המדינות בארצות הברית דאז.
הדיוויזיה מוכרת במיוחד בתפקיד שביצעה במהלך הנחיתות וההצנחות שבוצעו בעומק קווי האויב בפלישה לנורמנדי. במהלך מלחמת העולם השנייה השתתפה היחידה בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'יימס גאווין במספר מערכות וקרבות ביניהם הפלישה לסיציליה, הפלישה לנורמנדי, מבצע מרקט גארדן וקרב הבליטה. לוחמי הדיוויזיה המתמחים בביצוע איגוף אנכי הן בצניחה והן בנחיתת סער באמצעות מסוקי סער. הדיוויזיה שירתה במערכות השונות של צבא ארצות הברית החל ממלחמת העולם הראשונה ועד היום.
שואב אבק רובוטי

שואב אבק רובוטי הוא רובוט ביתי המסוגל לנקות רצפות באופן אוטומטי.

היסטוריה

בשנת 1996 השיקה חברת Electrolux את שואב האבק הרובוטי הראשון. שואבי האבק הרובוטיים הראשונים עבדו היטב, אך היו מתנגשים לעיתים תכופות יותר באובייקטים, נעצרים באופן פתאומי כאשר הגיעו לקירות ולחפצים אחרים, ולא הצליחו לנקות באופן מוחלט את כל הרצפה. כתוצאה מכך, המוצר המקורי לא זכה להצלחה בשווקים, ושיווקו הופסק לבסוף.
בשנת 2001 בנתה חברת הטכנולוגיה הבריטית דייסון את שואב האבק רובוטי DC06. עם זאת, בשל מחירו הגבוה של המוצר הוא מעולם לא שוחרר לשוק.
בשנת 2002 השיקה חברת הטכנלוגיה האמריקנית iRobot את שואב האבק הרובוטי רומבה. רומבה היה מסוגל לשנות כיוון כאשר נתקל במכשול, לזהות כתמים מלוכלכים על הרצפה, ולהימנע מליפול במדרגות. הרומבה הפך פופולרי מהר מאוד. על אף שרומבה לא היה שואב האבק הרובוטי הראשון, הוא היה שואב האבק הרובוטי הראשון שזכה להצלחה עצומה, ועד 2004 נמכרו מעל למיליון יחידות של המוצר.
בשנת 2014 השיקה דייסון את שואב האבק הרובוטי Dyson 360 Eye, אשר מצויד במצלמת 360 מעלות המותקנת על החלק העליון שלו ומאפשרת לספק ניווט טוב יותר לשואב האבק מאשר מותגי שואבי אבק רובוטיים אחרים. 
בשנת 2016 טען מנכ"ל חברת iRobot קולין אנגל כי 20% משואבי האבק ברחבי העולם הם שואבי אבק רובוטיים.
נכון לשנת 2018, מכשולים כגון צואת בעלי חיים, כבלים ונעליים נותרו מכשולים שקשה במיוחד לשואבי האבק הרובוטיים לנווט סביבם.
אמוג'י

היסטוריה

בשנת 1995, איתוריות קטנות אפשרו לבני הנוער היפנים שלא היה להם באותה תקופה טלפונים בבית לשלוח זה לזה הודעות ואילוסטרציות של הבעות פנים שונות. ב־1999 חברות סלולר יפניות הציגו את האמוג'י לראשונה כסט של 176 דמויות בגודל של 12×12 פיקסלים במערכת יפנית בשם IMORD (רשת אלחוטית).
בעבר הביטוי הגרפי לרגשות נעשה באמצעות סימני פיסוק בסיסיים - רגשונים (אמוטיקונים). אך ההתפתחות הטכנולוגית המהירה היא זו שתרמה להרחבת התחום. האמוג'י הצבעוני הראשון נוצר על ידי יפני בשם שיגטאקה קוריטה שהיה חלק מצוות שעסק בפיתוח פלטפורמת אינטרנט סלולרי בעבור חברת טלפונים יפנית. באותו הזמן נולדה גם המילה emoji, שהיא חיבור של שתי מילים ביפנית - תמונה + דמות.
בתחילת הדרך, האמוג'ים היו מכוונים לביטויים גרפיים של התרבות היפנית, כמו למשל מסכת פנים, או פרח לבן ששימש לציון של שיעורי בית כמעולים, כמו כן האמוג'ים ייצגו בתחילה את המאכלים היפניים המפורסמים כמו סושי, כדורי אורז, ועוד. עם השקת הטלפונים החכמים] התחילה פריצת הדרך המשמעותית ביותר של האמוג'ים שבא לידי ביטוי ביכולות גרפיות רחבות ובעושר תוכני שבא לידי ביטוי במגוון אפליקציות. בנוסף לעולם הסלולר, גם עולם הרשתות החברתיות שהתפתח תרם לשימוש הנרחב האמוג'ים.
המילה הנפוצה ביותר ברשת בשנת 2014 הייתה אמוג'י של לב, יאיר נתניהו חתם פוסט נגד ארגון "מולד" באמוג'י של קקי מחייך ואצבע משולשת (לבנה) ואפילו בית משפט לתביעות קטנות העניק לאמוג'ים תוקף חוזי.
הצבע המקורי של אמוג'ים בגוון עור היה לבן. חמשת הגוונים הנוכחיים נכנסו רק בתחילת 2015 והם מבוססים על סולם פיצפטריק, שמגדיר שישה גוני עור לפי תגובתם לקרינת על-סגול. הצהוב נבחר כברירת מחדל משום שהוא נחשב לגוון לא אנושי ולכן נייטרלי מבחינה אתנית (על אף כינוי הגנאי, זה לא צבע העור של אנשים ממוצא אסיאתי). עם זאת, עלו טענות כי תווי הפנים של האימוג'ים החדשים עודם מבטאים תווי פנים של אנשים לבנים.
גיוון צבעי האימוג'י הביא לא פעם לסוגיות של נימוסים ומוסר, ועמדותיהם של המשתמשים משתנות לפי צבע, גיל, מעמד ועוד, ואף הביאו לא פעם לביקורת פומבית על ידוענים.

חידושים

בשנת 2016 באמוג'י הוא החידוש בו הוסיפו אמוג'י חד מיניים ובני אדם בגווני עור שונים, וזאת בשל ביקורת שנשמעה על היעדר גיוון בצבעי העור של הדמויות. אלפי משתמשים חתמו על עצומה שהוגשה ל־dosomething.org ובעקבותיה הודיעה Apple שתעבוד עם Unicode על מנת ליצור אמוג'י בעלי עור שונה. הצבעים החדשים ניתנים ליישום בכל דמויות האמוג'י הקיימות, כאשר בלחיצה ארוכה על הדמות תיפתח אופציה לגוונים השונים. עוד חידושים ניתן לראות בגרסת IOS 8.3, משתמשים שהתנסו בגרסת הבטא דיווחו כי מאמוג'י התפילה הוסרה ה־"הילה" - קרני האור שזורחות מסביב לידיים. גם באגף המכשירים ישנם שינויים - הסמלים של השעון, הטלפון, והמחשב שודרגו ל־iPhone ,Apple Watch ו־iMac
ביוני 2015 אחד החידושים שאפל הציגה היה הוספת הדגל הפלסטיני במערכת ההפעלה iOS 9.
בנוסף, פייסבוק הוסיפה אמוג'י למי שמרגיש שמן, דבר זה גרר תגובות רבות של גולשים שמצאו את הסמיילי הזה פוגעני. למעלה מ־15 אלף גולשים חתמו על עצומה הדורשת להסיר את האמוג'י בטענה שהוא פוגעני כלפי אנשים שנלחמים בעודף משקל, אך לא רק, דבר זה גם גרר ביקורת מצד אנשים הסובלים מהפרעות אכילה.
הקורפוס ה-31 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-27 במרץ 1945 באמס שבהולנד, וכמפקדו מונה זיגפריד רספ. הקורפוס השתתף בקרבות בהולנד, וב-8 במאי 1945 נכנע לכוחות הצבא הבריטי.
פראן דרשר

ביוגרפיה

דרשר נולדה בקווינס, ניו יורק למשפחה ממוצא יהודי אשכנזי שהגיעה לארצות הברית ממזרח אירופה. בתיכון הכירה דרשר את בעלה לעתיד, השחקן האמריקאי-יהודי פיטר מארק ג'ייקובסון.
לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, היא פנתה ללימודי המשחק. היא התפרסמה לראשונה עם צאת הסרט "שיגעון המוזיקה" בשנת 1977.
בשנת 1984 שיחקה בתפקיד בובי פלקמן בסרט "ספיינל טאפ" שביים רוב ריינר.
בינואר 1985 פרצו שודדים לדירתה של דרשר בלוס אנג'לס, קשרו את בעלה, ואנסו אותה ואת חברתה (שהייתה גם היא במקום) באיומי אקדח. לדרשר לקח מספר שנים להתגבר על המקרה, ושנים נוספות כדי לדבר עליו בכלי התקשורת.
לאחר הצלחת הסרט "שגעון המוזיקה", המשיכה להופיע במספר תפקידים קטנים בקולנוע עד שיצרה והפיקה את קומדיית המצבים הפופולרית "נני" (The Nanny). היא הזמינה את חברתה הדוגמנית טוויגי ויחדיו הם כתבו את העלילה. הסדרה שודרה לראשונה ב-1993, והפכה להצלחה מיידית בקנה מידה בינלאומי, עד לסיומה ב-1999. הסדרה מבוססת במידה רבה על חייה האמיתיים של דרשר. בסדרה מגלמת דרשר את פראן פיין, יהודייה אמריקנית שמתקבלת לעבודה כאומנת על ידי בריטי שמרן, והופכת לחלק ממשפחתו בזכות השנינות וההומור שלה. דרשר מדגישה בסדרה את עניין יהדותה, ולעיתים גם את הקשר לישראל. בעבר סיפרה כי תפקידי אורח רבים בסדרה התבססו על קרובי משפחתה במציאות, ודמויותיהם גם נקראו על שמם.
במקביל לסדרת הטלוויזיה, דרשר השתתפה גם במספר סרטי קולנוע, בהם סרטו של הבמאי הנודע פרנסיס פורד קופולה, "ג'ק", שיצא לאקרנים ב-1996. היא שיחקה והפיקה את "היפה והחיה" (The Beautician and the Beast) בגרסה הקולנועית בשנת 1997, וגם שיחקה בסרט "לאסוף את השברים" (picking up the pieces) לצידו של וודי אלן בשנת 2000.
בשנת 2000 אובחן ברחמה סרטן, ולאחר ניתוח הוסר הרחם. בספרה השני, "Cancer Schmancer", כתבה דרשר על התמודדותה עם המחלה.
בשנת 2003 הופיעה דרשר במספר פרקים בסדרה הקומית "בוקר טוב מיאמי". ב-2005 היא הופיעה בסדרה קומית נוספת, "החיים עם פראן", בה גילמה אישה בגיל העמידה.
בשנת 2011 החלה לשחק בסדרה "גירושים מאושרים", המבוססת על חייה. פראן ובעלה לשעבר כותבים ומפיקים את הסדרה, שעלילתה היא גירושי זוג מכיוון שהבעל יוצא מהארון, והזוג נשאר מיודד. בדיוק כפי שנישואיה נגמרו במציאות.

חיים אישיים

בתיכון הכירה דרשר את בעלה לעתיד, השחקן האמריקאי-יהודי פיטר מארק ג'ייקובסון, והם נישאו ב-1978, כשהייתה בת 21. הזוג התגרש ב-1999. ב-2014 היא נישאה ליזם ההייטק ההודי-אמריקאי שיבא איידוראי, אך ב-2016 הם נפרדו.
ב-2018 השתתפה בטקס התרמה חגיגי לארגון ארגון ידידי צה"ל בארצות הברית (FDIF), בו גייסו 60 מיליון דולר עבור צבא ההגנה לישראל.
אביטל (דמות מקראית)

אביטל היא דמות מקראית המופיעה בספר שמואל, אחת מנשותיו של דוד המלך.
לא מסופר בתנ"ך על נסיבות נישואיהם של דוד ואביטל והיא מוזכרת רק כאימו של שפטיה בספר שמואל ב:
וְהַחֲמִישִׁי שְׁפַטְיָה בֶן אֲבִיטָל.
— ספר שמואל ב', פרק ג', פסוק ד'
התגוררה עם דוד בחברון. כפי הנראה הייתה ילידת חברון, שכן לא הוזכר בפסוק מקום מגוריה הקודם, בניגוד לנשים אחרות באותו פסוק.
.

המשכיות זרעה

בגמרא מובאת מסורת על פיה: "רבי אתי משפטיה בן אביטל", דהיינו שרבי יהודה הנשיא היה מצאצאיה. מסורת אחרת גורסת שרבי חייא הוא מצאצאי אביטל: "אמר רבי לוי: מגילת יוחסין מצאו בירושלים, וכתוב בה: הלל - מדוד, רבי חייא רבה - משפטיה בן אביטל."
עם זאת, מסורת זו יוצרת קושי עם עובדת השמדת כל זרע המלוכה בידי עתליה, כפי המתואר בספר מלכים, ומסורת לפיה צאצאי יואש (מלך יהודה) הם היחידים שנותרו מזרע דוד המלך, והם היו מבניה של בת שבע ולא מבני אביטל. הסבר אחד המתייחס לסתירה זו מסביר כי צאצאי דוד שכלו הם הזכרים, אבל הנקבות שהיו בזמן עתליה לא נהרגו בידי עתליה, ועל כן נותרו לאביטל צאצאים לאחר תקופת עתליה

הנצחתה

על שמה רחוב בתל אביב. ייתכן ששמה הוא המקור לשם היישוב אביטל שבחבל תענך.
זהב נורדי

זהב נורדי הוא שמה של סגסוגת מתכות המשמשת ליציקת מטבעות. אחד מהמטבעות הבולטים שניצוקו מזהב נורדי הוא מטבע 10 כתר שוודי, שנקרא "זהב נורדי".
על אף שם הסגסוגת וצבעה הצהוב מבריק, היא אינה מכילה זהב, ותכונותיה שונות משמעותית מזהב טהור - היא אינה גמישה, משקלה קל בהרבה והיא זולה בהרבה לייצור. הרכב הסגסוגת הוא 89% נחושת, 5% אלומיניום, 5% אבץ ו-1% בדיל.
המטבעות הנפוצים ביותר המוטבעים מזהב נורדי הם מטבעות האירו-סנט: 50 אירו-סנט, 20 אירו-סנט ו-10 אירו-סנט.
אוטילה

היסטוריה

שרידים שנמצאו באיים מעידים שהיו מיושבים לפני שהאירופים גילו את איי המפרץ בשנת 1502, במסעו הרביעי של כריסטופר קולומבוס. הקונקוויסטדורים הספרדים שבאו אחריו הפכו את התושבים לעבדים ושעבדו אותם במטעים בקובה ובמכרות הזהב והכסף של מקסיקו. בשנת 1528 כבר חוסלה לגמרי אוכלוסיית האיים.
עד 1550 נעשה האי בסיס לפעילות של שודדי ים שניצלו את המיקום כדי לשדוד ספינות מסע שהיו חולפות באזור בדרכן לאירופה. בין השנים 1550-1700 נשלטו האיים לסירוגין על ידי האנגלים והספרדים.  
במחצית המאה התשע עשרה נאלצו האנגלים להחזיר את האיים להונדורס ששלטה כ-150 שנה באיים. 
במהלך אותה תקופה נלחמו הספרדים ופיראטים אנגליים על השליטה באיים, ששימשו לאספקת מזון ועצים, לסחר בעבדים ולחניות ביניים.
עבדים שנשארו באיים לאחר שסירבו לחזור עם שוביהם יישבו את המקום ונקראים בני ה"גריפונה" (guarifuna)
תושבים אלו הושפעו פחות מהתרבות הספרדית באזור, וההשפעה האנגלית עליהם הייתה חזקה יותר.

שפה

בגלל השפעתם הרבה של האנגלים באיים שפת התושבים המדוברת היא אנגלית, יותר מספרדית, אך אנגלית זו כמעט ובלתי מובנת לתיירים (דומה מאוד לאנגלית הדרומית של ארצות הברית)

כלכלה

עד תחילת שנות התשעים הכלכלה באי הייתה מבוססת על חקלאות ודיג.

תיירות

אוטילה עוברת תהליכים דומים לאלו שעברו על האי השכן רואטאן והופכת להיות אתר תיירות המושך צוללים רבים. קביעת הקונגרס הלאומי כי איים אלו יהיו חופשיים ממס, המריצה הקמת בתי ספר לצלילה. כיום ישנם באי כ-15 בתי ספר לצלילה, ועוד אתרי תיירות רבים. ישנם למעלה מ-60 אתרי צלילה הנמצאים סביב האי. קבוצת איי המפרץ ואוטילה בפרט נחשבת לאתר בו ניתן לצפות בכריש לוויתן במהלך השנה.
להבדיל מהאי השכן, רואטאן, אוטילה מושך אליו בעיקר תרמילאים.
הילדגרד, נסיכת בוואריה

ביוגרפיה

הילדגרד נולדה ב-10 ביוני 1825 בוירצבורג, שהשתייכה לממלכת בוואריה, ללודוויג הראשון מלך בוואריה ולתרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, והייתה אחותם הצעירה של מקסימיליאן השני, מלך בוואריה ואותון, מלך יוון.
ב-1 במאי 1844 התחתנה הילדגרד במינכן עם הארכידוכס אלברכט, דוכס טשן, ממנו נולדו לה 3 ילדים. לאחר לידת בתה מתילדה לא יכלה הילדגרד ללדת עוד ילדים, ובעקבות כך אימץ בעלה את אחיינו פרידריך, ארכידוכס אוסטריה, שירש את נחלותיו ותאריו לאחר מותו.
הילדגרד הייתה בקשרים טובים מאוד עם בת דודתה הקיסרית סיסי, והייתה אחת מאנשי סודה. במרץ 1864 ביקרה הילדגרד במינכן עקב הלוויית אחיה מקסימיליאן השני, מלך בוואריה, ובמהלך שהותה חלתה בדלקת ריאות, ממנה מתה ב-2 באפריל.
ים כחול עמוק

תקציר העלילה

במרכז מחקר סודי הממוקם באי בודד צוות של מדענים מנסים למצוא תרופה למחלת האלצהיימר בעזרת הגדלת מוחם של כרישי מעבדה. כאשר התהליך לא מצליח כרצוי ד"ר סוזאן מקליסטר (מגולמת על ידי ספרון בורוז) מחליטה להשתמש בהנדסה גנטית כדי להגדיל את מוחו של כריש מסוים על מנת שהוא יתפתח יותר מבלי ליידע את יתר המדענים. כתוצאה ממעשיה של סוזאן מתפתחת אצל הכרישים תופעת לוואי חמורה - הם הופכים לחכמים יותר, מהירים יותר ומסוכנים בהרבה יותר.
בהמשך, שרשרת אירועים מאפשרת לכרישים להציף את מבנה מרכז מחקר ובעקבות כך הם מסוגלים לשחות ברחבי הבניין כאשר הם מנסים לברוח מהבניין, להגיע לים ולצאת לחופשי. צוות מדענים צריך כעת לנסות ולברוח ממרכז המחקר אשר מוצף בהדרגה, להימנע מלהיאכל על ידי הכרישים, ולמנוע מהכרישים להצליח להגיע לים הפתוח.
גוזרה

גוזרה (געז ጉዛራ), המכונה גם גובה (ጉባኤ), הוא אתר היסטורי השוכן כ-15 ק"מ ממזרח לאגם טאנה באזור אנפרז שבצפון אתיופיה, ואשר בו הקים הקיסר סרצה דנגל ארמון מלכותי קטן בשנת 1571 או 1572. גוזרה שוכן על גבעה בגובה של 2,005 מטר מעל פני הים, כחצי קילומטר ממזרח לכביש המחבר בין גונדר בצפון לבהר דר בדרום.
הרקע לבחירה באתר למטרה זו נעוץ באגדה רווחת, לפיה נגלתה הבתולה לקיסר דווית השני (שלט 1507-1540), ובישרה לו כי בירתו המבורכת בידי שמיים תקום במקום ששמו מתחיל בצליל "ג", או ליתר דיוק, בהברה "גו". מסיבה זו הוקמו מעוזים מלכותיים גם בגורגורה ובגומנגה, וכן בפאסיל גמב שבגונדר, אשר הייתה לימים לבירת הקיסרות. גם הקיסרים יעקב וסוסניוס התגוררו תקופות זמן מסוימות בגוזרה, והקיסר פאסילידס ביקר בו ב-1617. לאחר מכן האתר נשכח. ייתכן שהשרידים הנראים כיום באתר הוקמו על ידי אחד הקיסרים שלאחר סרצה דנגל.
אורכו של המבנה המרכזי שניצב באתר בהריסותיו, הוא 18 מטרים ורוחבו 12 מטרים, והוא דומה בסגנונו לטירות שהוקמו מאוחר יותר בגונדר. למבנה שתי קומות ובפינותיו הצפון-מזרחיות שני מגדלים עגולים הנושאים כיפות. בצידו הדרומי של המבנה הוקם מגדל מרובע שגובהו ארבע קומות, אך הוא התמוטט. סביב המבנה הוקמו מרפסות, והחלונות והדלתות נבנו בצורת קשתות מאבן לבנה שעוטרו בכותרות אדומות. גג המבנה שהתמוטט זה לא מכבר נשא שינות ונשקף ממנו מראה לעבר האגם. גרם מדרגות חיצוני קישר בין שתי הקומות בצידו הצפון-מערבי של המבנה. בקומה הראשונה היו חמישה חדרים והגדול שבהם היה באורך של 11 מטרים וברוחב של חמישה מטרים. סביב המבנה הוקמה חומה ובה שערים, ובשטח התחום היו מספר מבנים משניים שכיום לא נותר מהם דבר.
דורנבירן

היסטוריה

השם "דורנבירן" מקורו במילה 'torrin puirron' שפירושה "היישוב של טורו" (שמו של יישוב אלמאני חקלאי שהיה במקום).
העיר הוזכרה לראשונה במסמך משנת 895 מהעיר סנט גאלן שבשווייץ. ב-1380 העיר הפכה להיות תחת שלטון בית הבסבורג. בשנת 1793 העיר הועלתה לרמת עיירת שוק. בשנת 1932 צורף לעיר הכפר אבניט, ובשנת 1969 העיר הפכה להיות מושבה של הרשות המנהלית של מחוז דורנבירן.
I'll Stand by You

גרסאות כיסוי

עם מרוצת השנים, זכה השיר לשלל גרסאות כיסוי, קאברים ורמיקסים כשהבולטות ביותר מהם שייכים ל-Girls Aloud, שהוציאו את השיר כסינגל הרביעי מתוך אלבומן, ?What Will the Neighbours Say. 
בשנת 2007, הוציאה את השיר קארי אנדרווד, כסינגל שלה. גרסתה זכתה להצלחה עולמית ובשיאה הגיאה למקום ה-6 במצעד הבילבורד הוט 100.
ג'ואלי ריצ'רדסון

ביוגרפיה

ריצ'רדסון נולדה בלונדון למשפחה של שחקנים ואנשי תיאטרון. הוריה הם השחקנית ונסה רדגרייב והבמאי טוני ריצ'רדסון, היא נכדה של סר מייקל רדגרייב ורייצ'ל קמפסון, ואחותה של השחקנית נטשה ריצ'רדסון. היא אחיינית של לין רדגרייב וקורין רדגרייב, ובת דודתה היא השחקנית ג'מה רדגרייב. ב-1968 כשהיא בת שלוש, הופיעה כניצבת בסרט שביים אביה "הסתערות חיל הפרשים".
היא למדה יחד עם אחותה נטשה בבית הספר לבנות סנט פול בהאמרסמית' שבלונדון.
בגיל 14 קבלה מלגת לימודים והחלה ללמוד בבית ספר לטניס בטמפה שבפלורידה. ב-1983 סיימה את לימודיה בבית הספר "The Thacher School" באוהיי שבקליפורניה ואחר כך חזרה ללונדון והחלה ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
ריצ'רדסון שאפה להיות שחקנית טניס מקצוענית, ולמדה שנתיים באקדמיה לטניס בפלורידה. אחר כך פנתה לעסוק במשחק. ב-1985 גילמה את הגרסה הצעירה של הדמות שגילמה אמה בסרט "ות'רבי". היא שחקה בתפקיד ראשי בסרטו של פיטר גרינוויי "טובעים במספרים", ואחר כך הופיעה לראשונה לפני הקהל הרחב בפרק בסדרת הטלוויזיה "פוארו" המבוסס על עלילותיו של הבלש של אגאתה כריסטי. ב-1989 השתתפה בסדרה "סיפורי עמים" של ג'ים הנסון בתפקיד נסיכה. עוד באותה שנה גלמה דמות של מורה על סף התמוטטות עצבים בסדרה של ערוץ 4 הבריטי "Behaving Badly". ב-1991 שיחקה בתפקיד של נסיכה פינית בקומדיה "המלך ראלף".
ב-1992 שיחקה ב"ניצוץ באפילה" לצידו של ליאם ניסן שהיה אחר כך גיסה. ב-1993 גילמה את דמותה של ליידי צ'טרלי בסרט טלוויזיה באותו שם. ב-1996 הופיעה כמעצבת אופנה בסרט של דיסני "101 כלבים וגנבים" לצידה של גלן קלוז ששחקה בתפקיד קרואלה דה ויל. ב-1998 כיכבה בדרמת המתח "ההד", בשנה שלאחר מכן הופיעה בסרט האימה והמדע בדיוני "סיוט בקצה האופק", כסגן סטארק הלוקחת חלק בצוות חילוץ שיוצא למצוא את ספינת החלל הנעדרת "Event Horizon".
בשנת 2000 השתתפה בסרט "הפטריוט" לצידו של מל גיבסון, דרמה מלחמתית-היסטורית המתרחשת בתקופת מלחמת העצמאות האמריקאית. היא צדה את עינו של הבמאי צ'ארלס שייר, כשראה שהיא דומה למלכת צרפת מארי אנטואנט, היא גילמה את דמות המלכה ב-2001 בסרט "התכשיט". עוד בשנת 2000 הופיעה בסרטו של בן אלטון "מייבי בייבי".
ב-2003 החלה ריצ'רדסון להשתתף בתפקיד ג'וליה מקנאמרה בסדרת הדרמה האמריקאית "ניפ/טאק" העוסקת בחייהם של שני מנתחים פלסטיים בעיר מיאמי. אמה של ריצ'רדסון ונסה רדגרייב הופיעה בפרקים אחדים בסדרה כשהיא מגלמת את דמות אמה של ג'וליה. בנובמבר 2006 הודיעה ריצ'רדסון שהיא עוזבת את הסדרה כדי לטפל בביתה החולה. אחרי סיום העונה נודע שריצ'רדסון תמשיך להופיע בעונה החמישית של הסדרה אך באופן מוגבל יותר.
ב-2005 השתתפה ריצ'רדסון ב"השקרים של אמא", סרט טלוויזיה קנדי המבוסס על סיפור אמיתי. ב-2007 שיחקה בסרט "The Last Mimzy". עוד כיכבה בדרמה "ואליס ואדוארד" בתפקיד ואליס סימפסון אהובתו של אדוארד נסיך ויילס.
ריצ'רדסון השתתפה בעונה הרביעית והאחרונה של סדרת הדרמה "שושלת טיודור" בתפקיד קתרין פאר, אשתו האחרונה של המלך הנרי השמיני.
בשנת 2016 שיחקה בדרמה הביוגרפית של אוליבר סטון "המרגל סנודן" בו גילמה את ד"ר סטילוול, לצד ג'וזף גורדון-לוויט. בינואר 2017 החלה לשחק בסדרת הפנטזיה "עיר הברקת" של רשת NBC ומבוססת על ספרו של ליימן פרנק באום - הקוסם מארץ עוץ.

חיים אישיים

ריצ'רדסון הייתה נשואה למפיק הקולנוע טים ביבן ולזוג נולדה בת אחת. הם התגרשו ב-2001.
אחותה, השחקנית נטשה ריצ'רדסון, נהרגה בתאונת סקי במרץ 2009.