מרכז שמעון ויזנטל

מרכז שמעון ויזנטל הוא ארגון שבסיסו בלוס אנג'לס, ששם לעצמו למטרה להגן על היהודים באשר הם, ולשמר את זיכרון השואה. המרכז נוסד בשנת 1977 ונקרא על שם שמעון ויזנטל, צייד הנאצים הידוע. על פי הצהרת הארגון באתר האינטרנט הרשמי, הוא נועד לשמש כ"מרכז זכויות אדם יהודי אשר מטרתו תיקון עולם, צעד אחר צעד. משימותיו המרובות של המרכז יוצרות שינוי באמצעות המכון לשינוי חברתי ע"ש שניידר ופעולות חינוכיות המתמודדות עם אנטישמיות, שנאה וטרור, מקדמות זכויות אדם וכבוד, מזדהות עם מדינת ישראל, מגנות על שלום היהודים ברחבי תבל, ומנחילות את לקחי השואה לדורות הבאים."
המרכז מוכר כארגון לא ממשלתי על ידי האו"ם, אונסק"ו, והאיחוד האירופי.
המרכז שם לעצמו למטרה להעצים סובלנות והבנה דרך מעורבות חברתית, חינוך ופעולות סוציאליות. המרכז מקיים הידברות על בסיס קבוע עם מגוון גדול של ארגונים ציבוריים ופרטיים ונפגש עם נבחרי ציבור, דיפלומטים וראשי מדינות מארצות הברית וממדינות זרות. בין התחומים הנוספים בהם מעורב המרכז: העמדה לדין של פושעי מלחמה נאצים, מלחמה ברשתות אודסא (ODESSA ארגון חברי SS לשעבר), חינוך לסובלנות ולזכר השואה, מדיניות במזרח התיכון, ומלחמה בארגונים נאו-נאצים ואתרי שנאה באינטרנט.

מקור השם והנהגה

המרכז נקרא ע"ש שמעון ויזנטל, מהנדס לשעבר ויהודי אוסטרי שאיבד בני משפחה רבים בשואה. לאחר השואה נשבע שמעון ויזנטל לצוד נאצים ולהעמידם לדין. הוא ייסד ועמד בראש המרכז לתיעוד יהודי בווינה. להוציא הענקת שמו, שמעון ויזנטל אינו מעורב בהפעלת או בפעילות המרכז.
בראשות המרכז עומדים: מייסדו הרב מרווין האייר וסגנו והרב אברהם קופר.
המרכז מוציא לאור כתב-עת בשם "Response" - "תשובה".

סניפים

בנוסף למרכז הנמצא בלוס אנג'לס קיימים לארגון סניפים בינלאומים נוספים בניו יורק, מיאמי, טורונטו, ירושלים, פריז ובואנוס איירס.
בראש הסניף בירושלים עומד ד"ר אפרים זורוף, המכונה צייד הנאצים האחרון.

Simon Wiesenthal Center Annual

בין השנים 1990 - 1984 פרסם המרכז שבעה כרכים של Simon Wiesenthal Center Annual המתמקד במחקרים אקדמים אודות השואה, בהגדרה הרחבה.

ספרייה וארכיב

הספרייה והארכיון של המרכז ממוקמים בלוס אנג'לס. והם מכילים אוסף של לערך 50,000 כותרים וחומרים לא מודפים. נוסף לכך הארכיון מכיל תמונות, יומנים, מכתבים, פריטים, חפצי אומנות וספרים נדירים הזמינים לחוקרים סטודנטים ולציבור הכללי.

איתור פושעים נאצים

בנובמבר 2005 פרסם מרכז המרכז רשימה של עשרת הפושעים הנאצים המבוקשים ביותר, ובראשם אריברט היים שלמרות טענת משפחתו כי נפטר בקהיר ב-1992 ממשיך ד"ר אפרים זורוף, ראש הסניף הירושלמי של הארגון, לטעון כי לא מן הנמנע כי היים עדיין בן החיים. ב-2008 יצא זורוף לדרום אמריקה במצוד אחר היים, ולפי דיווח בעיתון הבריטי דיילי טלגרף ב-16 ביולי 2008, החיפוש התמקד באזור הרי האנדים בפטגוניה שבדרום צ'ילה. בנוסף לפרסום הרשימה העביר המרכז לרשויות גרמניה שמות של ארבעה חשודים בפשעים נאצים. שמות אלו היו הפירות הראשונים של מבצע הזדמנות אחרונה, מבצע שהחל המרכז באותה שנה למציאת פושעים נאצים לפני שימותו מזקנה.

ונצואלה

מרכז ויזנטל העביר ביקורת על הוגו צ'אווס נשיא ונצואלה בעקבות מספר הצהרות, ובכללן ההצהרה מינואר 2006 "העולם מיועד לכולנו, אבל קרה מקרה ומיעוט, צאצאיהם של אותם אנשים שצלבו את ישו, צאצאיהם של אותם אנשים שבעטו את בוליבר מכאן וצלבו אותו בדרכם שלהם כאן בסנטה מריה בקולומביה. המיעוט הזה נטל לעצמו את כל העושר של העולם..." מרכז ויזנטל השמיט את ההתייחסות לבוליבר וקבע כי צ'אווס התייחס ליהודים בנאומו, ובהסתמך על כך האשים אותו באנטישמיות כשהאשים את היהודים בצבירת הון. באותו זמן, לפי האתר Forward.com, הוועד היהודי-אמריקני, הקונגרס היהודי האמריקאי והקונפדרציה היהודית בוונצואלה הגנו על צ'אווס, וקבעו כי לא התייחס ליהודים כי אם לאוליגרכים הדרום אמריקאים הלבנים. נציג מרכז ויזנטל באמריקה הלטינית השיב כי האיזכור של צ'אווס ל"צולבי ישו" היה "במקרה הטוב שנוי במחלוקת" וכי "ההחלטה להעביר ביקורת על צ'אווס התקבלה לאחר שיקול זהיר".

איראן

מקרה נוסף ארע, כאשר סגן הנשיא של מרכז ויזנטל אישר דיווח שנכתב על ידי גולה איראני לפיו מיעוטים דתיים באיראן חויבו ללבוש סימן זיהוי כדי לאפשר למוסלמים לזהות אותם. אימות זה גרר כתבה ביקורתית בעיתונות הקנדית על איראן וגרר תגובות בינלאומיות נזעמות. לאחר חקירה נוספת התברר כי החוק האיראני היה מפוברק והאימות חסר בסיס.

צרפת

ב-8 במרץ 2007, האחראי על קשרי חוץ במרכז ויזנטל, שמעון סמואלס, הורשע בעבירת לשון הרע בבית המשפט בפריז, בעקבות האשמתו את הוועד לתמיכה בפלסטינים (CBSP) הממוקם בצרפת בשליחת תמיכה למשפחות של מחבלים מתאבדים. הרשעה זו בוטלה בבית המשפט לערעורים ביולי 2009.
בכתב התביעה קבע CBSP כי הטענות נגדם "מגוחכות", והצהירו כי פעילות הוועד כוללת מתן סעד ל-3,000 יתומים פלסטינים. בית המשפט קבע כי המסמכים שמרכז ויזנטל סיפק לא הצביעו על "קשר ישיר או עקיף במימון טרור" וכי הטענות נגד CBSP היו "השמצות כבדות".
מרכז ויזנטל ערער על הפסיקה ובית המשפט לערעורים ביטל את ההרשעה.

אירלנד

בינואר 2004 הסניף הפריזאי של המרכז ביקש מנשיאת אירלנד מארי מקאליס שתדחה את הענקת 'אות מוזיאון השנה' באירלנד באותה שנה שאמור היה להינתן ל'מוזיאון הצייד' בלימריק, וזאת עד שתסתיים חקירה בנוגע למקורם של חלק ניכר מהפריטים באוסף. חקירה זו נדרשה, לדעת המרכז, כיוון שלמייסדי המוזיאון היה קשר הדוק עם המפלגה הנאצית באירלנד, וחשד בריטי כי בזמן מלחמת העולם השנייה המייסדים עסקו בריגול לטובת הנאצים. בנוסף לכך טען המרכז כי המדריך למוזיאון מתאר רק 150 מתוך למעלה מאלפיים פריטים באוסף המוזאון. וכן כי בניגוד לתקנות הבינלאומית, המוזיאון לא מציין את מקור כל הפריטים באוסף.
טענה זו מעוררת חשד כי המוזיאון שומר גם על רכוש גזול ממלחמת העולם השנייה. המומחה לינן ניקולס שחקר את האשמות טען כי הינן "חוסר מקצועיות משוועת" וטיהר את המוזיאון מכל אשמה. הטענה נלקחה ברצינות והאקדמיה המלכותית האירית פיקחה על החקירה, שתוצאותיה משנת 2006 זמינות ברשת.
נשיאת אירלנד מארי מקאליס, שאליה מוענה הטענה בראשונה, ביקרה את המרכז על כך שפרש "רשת של שקרים", והוסיף כי המרכז פגע בשמו הטוב של שמעון ויזנטל.
המרכז ענה כי הוא הכין דו"ח בן 150 עמודים שיפורסם במאי 2008 לאחר שעורכי הדין של המרכז יסיימו לעבור עליו, אולם דבר טרם פורסם נכון לנובמבר 2008.

קריית הוותיקן

מרכז שמעון ויזנטל קיבל בברכה את החדשות כי הדרישה שהבישוף ריצ'רד ויליאמסון יחזור בו מטענותיו מכחישות השואה לפני שיקבל חזרה את מינויו בכנסייה הקתולית. ויליאמסון הוא אחד מארבעה בישופים מאגודת הקדוש פיוס העשירי שנודו  ב-1988 כיוון שנמשחו לכהונה ללא סמכות על ידי מרסל לפבר.

רשימת אנטישמים

בשנת 2013 פרסם המרכז רשימה של עשרת האנטישמים/אנטי-ישראלים הגדולים של השנה, ובהם ח'אמנאי, ארדואן, ריצ'רד פאלק, רוג'ר ווטרס ומפלגת יוביק ההונגרית.