google/wiki40b huggingface dataset:
יעקב הורוביץ (מעליץ)

ביוגרפיה

נולד ברופשיץ לרבי נפתלי מרופשיץ ולרבקה בת רבי צבי הירש גולדהמר מדוקלה. נקרא על שמו של אבי סבו רבי יעקב אב"ד לינסק. נישא לשפרינצא בתו של פישל מפינטשוב מחסידי החוזה מלובלין.
בשנת תקס"ג נבחר לשמש כגבאי צדקה של קופת רבי מאיר בעל הנס בעיר ראפשיץ. בשנת תקס"ד בהיותו בן עשרים התמנה לרב העיר קולבסוב, תפקיד אותו מילא שלושים שנה, שם כונה רבי יאנקעלע קאלבסוב'ער. אנשי העיר מעליץ הסמוכה ניסו לגרום לרבי יעקב לכהן ברבנות אצלם, אך אנשי קולבסוב התנגדו וניסו למנוע זאת. בשנת תקצ"ד הגיעו אנשי מעליץ באישון לילה לבית הרב והצליחו לשכנעו לבוא עימם ולכהן כרב בעירם. בעקבות מעברו לכהן כרב במעליץ כונה רבי יענקעלע מעליצער, ואנשי מעליץ כונו מאז בשם "מעליץ'ע גנבים".
היה מפורסם במופתיו ועל שמם נקרא גם "בעל שם טוב קטן".
בשנת תקצ"ז התפשטה מגפה בעיר מעליץ, בי"ט בטבת ניצב על יד המזוזה ואמר "אני הנני הרב פה ואחראי לשלום בני העיר, מבקש אני איפוא ממך רבון העולם שתעצר המגפה בעיר הזאת". באותו היום נדבק אף הוא במחלה ונפטר והמגפה נעצרה.

חיבוריו

השאיר אחריו בכתב ידו דברי תורה והדרכה, מחלקם הודפס הספר זרע יעקב (על שם ספרו של אביו "זרע קודש").
היה ידוע גם כבעל מנגן וחיבר מספר ניגונים על מילות התפילה כמו: ברכת טל, יחדשהו, אל אדון, לכה דודי, עומדות היו רגלינו ועוד. ניגוניו התקבלו גם בחצרות חסידויות אחרות. החזן דוד ורדיגר הוציא לאור אלבום עם כמה מניגוניו.

מנהגיו

לרבי יעקב היו כמה הנהגות ייחודיות, לדוגמה בכל שבתות השנה היה נוהג ללבוש בגדים לבנים עם טלית כמו בימים נוראים ולאכול בהסיבה כמו בליל הסדר, בסוכתו עמדו כל ז' ימי החג ז' כיסאות לאושפיזין וכן הקפיד לא ללבוש שום בגד חדש לפני שטובלים אותו במקוה.
אייבן לישינסקי

ביוגרפיה

לישינסקי נולד בארצות הברית למשפחה יהודית. בוגר מכללת לונג איילנד בברוקלין. שיחק בנבחרת המכללה והיה שותף לסגנות "ליגת המכללות הקטנות", עם ממוצע 15.6 נקודות למשחק.
ביוני 1968 עלה לישראל והצטרף להפועל תל אביב. באותה עונה היה חלק מחמישיית יהודים אמריקנים בקבוצה עם מרק טורנשיין, לארי זולוט, אלן צוקרמן ובארי ליבוביץ'.
לישינסקי לקח חלק בצירוף ליבוביץ', אחד הסמלים של הפועל תל אביב, לקבוצה, לאחר שאירח אותו בישראל יחד עם טורנשיין. אחרי יום שלם בחוף הים, שכלל לא מעט אלכוהול, הזמינו לישינסקי וטורנשיין את ליבוביץ' לראות אימון של הפועל במגרש אוסישקין הפתוח, (שלימים הוחלף באולם אוסישקין). בשלב מסוים, ביקש לישינסקי מהמאמן, שמעון שלח, שייתן לליבוביץ לקחת חלק באימון. ליבוביץ שאל ממישהו זוג נעליים, עלה למגרש, הרשים את הקבוצה והוחתם בהפועל.
בעונתו הראשונה 1968/1969 היה שותף לישינסקי לזכייתה של הקבוצה בדאבל - אליפות, עם יתרון של שלוש נקודות בטבלה לפני מכבי תל אביב, וגביע המדינה, לאחר שהפועל הביסה בגמר גביע את מכבי תל אביב 70:88. אלו התארים היחידים שבזכייתם היה שותף לישינסקי בקריירה ותואר האליפות האחרון של הפועל תל אביב.
במהלך עונת 1969/1970 שקל לישינסקי לחזור לארצות הברית, לאחר שפוטר מעבודתו כמורה מחליף בבית ספר בכפר שמריהו.
ביוני 1971 עזב לישינסקי את הפועל תל אביב, וחתם בקבוצת שטרסבורג הצרפתית. סך הכל שיחק בהפועל תל אביב במשך 3 עונות, בהן קלע 905 נקודות בממוצע של 13.7 נקודות למשחק.
בנבחרת ישראל, קלע לישינסקי 227 נקודות ב-21 הופעות, השתתף באליפות אירופה בכדורסל 1969 באיטליה. באליפות זו סיים לישינסקי כקלע הבולט של הנבחרת עם 103 נקודות (14.7 למשחק), ודורג במקום השמיני ברשימת הקלעים של האליפות. כן השתתף במשחקי אסיה 1970. זכור במיוחד משחקו נגד נבחרת איראן בו קלע 27 נקודות בניצחון ישראל 78:134.
מכון המחקר המדעי לרכבים ומנועים

היסטוריה

המכון הוקם ב--14 במרץ 1920, על בסיס מעבדת רכבים מדעית (НАЛ) שפעל תחת המחלקה הטכנית-מדעית של הממשלה הסובייטית, אשר הוקמה ב-16 באוקטובר 1918. מאז 1924, המכון היה מבצע רכישה וייבוא כלי רכב. בשנת 1927 המכון החל בפיתוח מכונית עצמאית ראשונה NAMI-1 (שהיה לרכש הקל הראשון בברית המועצות).
בשנות 1930 המכון הפך למחלקת העיצוב המובילה בתעשיית הרכב הסובייטית. באותן שנים, פותחו והושקו הטרולייבוסים הראשונים בברית המועצות, נבנו מספר דגמי טרקטורים ומשאיות. המכון גם פיתח עבור הצבא האדום דגמי מכוניות משוריינות.
מ-1931 עד 1946 נקרא בשם המכון המדעי לרכבים וטרקטורים (Научный автотракторный институт, НАТИ).
בתחילת 1946 בשל העברת תעשיית הטרקטורים לאחריות משרד ההנדסה חקלאית המכון פוצל. תחום תעשיית הרכב היה באחריות משרד תעשיית הרכב והוא הפך למכון המחקר המדעי לרכבים ומנועים (НАМИ). תחום תעשיית הטרקטורים, שהועבר לידי משרד ההנדסה החקלאית הפך למכון המחקר המדעי לטרקטורים (НАТИ).
המכון היה אחראי לפיתוח ובניית מספר דגמי מנועים אשר היוו את הבסיס לייצור מנועים עבור תעשיית הרכב.
עם זאת, רבים מפתרונות העיצוב המבטיחים לא הוכנסו לכלל תעשיית הרכב. לדוגמה, פיתוח הנעה קדמית במכון החלה בשנים 1966-1967 כשייצור סדרתי של רכב שכזה החל רק בשנות השמונים. כשבאותה תקופה כבר החלה התפתחות הילוכים אוטומטיים למכוניות נוסעים.
מדענים ומהנדסי המכון השתתפו באופן פעיל בייצור, בחינה והשקה של כמעט כל הרכבים הסובייטיים, כמו גם מנועים וטרקטורים.
ב-1994, המכון קיבל מעמד כמרכז מחקר מדעי של הפדרציה הרוסית.
ב-2003, הסוכנות הפדרלית למטרולוגיה ורגולציה טכנית העניקה למכון רישוי לפעול כמרכז לבדיקות רכבים (ICAI), אשר החל להגיש שירות טכני לבדיקות רכב על פי תקנות UNECE.
בשנת 2014 המכון רכש תמורת יורו אחד טכנולוגיות מקבוצת ONEXIM הנוגעות לעיצוב ותיעוד שלדת המכונית ההיברידית "יו מובייל".
המכון הוא נציג הפדרציה הרוסית בוועדה הטכנית 22 "תחבורת כביש" של ארגון התקינה הבינלאומי.

בסיס הניסויים 

בשנות 1960 המכון הקים אתר ניסויים (מרכז המחקר המדעי לטכנולוגיית רכבים ואופנועים מרכז המחקר של רכב ואופנועים טכנולוגיה, ברוסית: Научный испытательный центр автомобильной и мотоциклетной техники, בקיצור НИЦИАМТ), ליד העיר דמיטרוב במחוז מוסקבה. כעת יחידה זו נקראת בשם מרכז המחקר המדעי לניסוי ושיפור של כלי רכב מנועיים (Научно-исследовательский центр по испытаниям и доводке автомототехники ФГУП «НАМИ»).
בית ספר שדה הר מירון

בית ספר שדה הר מירון הוא בית ספר שדה הנמצא במרום הגליל בשמורת הטבע הר מירון בגובה 900 מטר מעל פני הים - 300 מטר מתחת לפסגת הר מירון (1204 מטר מעל פני הים) בין נחל נריה ומורן (יובלי נחל כזיב)

מיקום

בית הספר נמצא בסמוך לעתיקות הכפר נריה ומעיינות המים הסמוכים לו ממערב, וחרבת חוממה ממזרח. שם בית הספר, מבחינה מוניציפלית, הוא "נריה" וכך הוא אף מופיע בחלק מהמפות. 
מיקומו בלב שמורת הטבע הר מירון מהווה מוקד (בדומה לחרשים ואבירים) לחיכוכים עם תושבי חורפיש ובית ג'ן אשר טוענים שהשמורה מצרה עליהם ושהתפתחותם המוניציפלית נאסרת בעוד "בית מלון" מקבל אישור לפעולה. מאז העברת בית הספר לתפעול על ידי סאסא והפסקת יעודו המקורי - קולות אלו מתחזקים.
בית הספר נחשב לפופולרי עקב קרבתו לאתרי הטיולים בגליל: צפת, פקיעין, מערות כמו: מערת עלמה, מערת פער, נחלים: כמו נחל כזיב, נחל עמוד, נחל שרך, נחל בצת בהגליל המערבי ויישובים דרוזים כמו בית ג'ן וחורפיש. כמו כן, בית הספר קרוב למספר קברי צדיקים ואתרים מקודשים ליהודים. אחד מהקברים הגדולים והחשובים באזור הוא קבר רבי שמעון בר יוחאי וכן בתי כנסת עתיקים כגון ברעם, שמע, מירון.

היסטוריה

הקמתו של בית ספר שדה הר מירון היוותה חלק ממאבקיה של החברה להגנת הטבע למניעת הקמת יישוב בלב הר מירון. יואב שגיא (ממקימי החברה להגנת הטבע) התיישב בשנת 1964 למרגלות ההר באוטובוס ללא גלגלים ונאבק למען הפיכת ההר לשמורת טבע לימים שמורת טבע הר מירון. לאחר כשנה הצטרפו אליו מספר חיילי נח"ל. באפריל 1965 הושג תקציב חלקי להקמת בית הספר, ממשרד החינוך. בראשית 1967 נחנך מבנה בית הספר. בשנת 1970 הושלם מבנה בית הספר שתוכנן על ידי האדריכל קלמן כ"ץ. 
בעת הקמתו של בית הספר שדה, על ידי יואב שגיא, יועד המקום כמרכז מחקר ולימוד אשר יעשה שימוש במיקומו לצרכים אלו.
במרוצת השנים, עם שינויהּ המבניים של החברה ושינויים בשוק הדרכת טיולי בתי הספר, שינה בית הספר את אופיו ובשנת 2002, לאחר שהופשט כליל מפעילותו החינוכית, נמסר המקום לקבלן משנה (קיבוץ סאסא) לצורך הפעלתו כאכסניה.
החל מפברואר 2017 בעת ספר שדה הר מירון סגור למבקרים ללא מועד פתיחה מחדש.
בית הבובות (סדרת טלוויזיה)

עלילה

הסדרה עוקבת אחר מוסד סודי בשם "בית הבובות" הממוקם מתחת לאדמה בעיר לוס אנג'לס ומפעיל "בובות" - אנשים שתודעתם ואישיותם המקורית נמחקה והם מוטבעים באישיות חדשה על ידי מפעיליהם בבית הבובות שמשכירים את הבובות ללקוחות עשירים. הטבעת האישיות החדשה היא זמנית עד מחיקתה על ידי מפעילי בית הבובות ובזמן ההטבעה הבובה מאמינה בכל ליבה שהיא באמת האדם המוטבע.
ככל שהסדרה מתקדמת מתגלה על הטכנולוגיה שמאחורי בית הבובות ועל כך שמטרת האנשים המפעילים אותה היא הרבה יותר אפלה מאשר לספק בובות שעשוע לעשירי העולם.
תרסה וילמס מונט

ביוגרפיה

נצר למשפחת מונט המשפיעה, היא נולדה בלוויניה דל מאר, צ'ילה, ללוז ויקטוריה מונט יי מונט ופדריקו גיירמו וילמס יי ברימה. היא הייתה בתם השנייה, והיו לה שבע אחיות. היא חונכה בידי אומנות ומורים פרטיים, היא נישאה לגוסטבו בלמסדה ולדס בגיל 17, נגד רצון משפחתה. היו להם שתי ילדות, אליסה "צ'יטה" (1911) וסילביה לוז (1913).
בסנטיאגו, היא הצטרפה לחיי התרבות הפעילים של עיר.
בין 1912 ל-1915, הם התגוררו באיקיקה בשל עבודתו של בעלה. שם היא החלה להכיר פמיניסטיות, פעילי איגודי עובדים, ואף בונים חופשיים, והפכה למזוהה עם התנועה הרפורמיסטית המתהווה. היא השתמשה בפסבדונים טבאל כשהיא פורסמה לראשונה בעיתון של איקיקה. כשבעלה חזר לסנטיאגו, הוא גילה את הרומן אשר וילמס מונט ניהלה עם בן דוד שלו, ויסנטה זניארטו בלמסדה. בעקבות גילויו, הגברים של משפחת בלמסידה ולדס ניהלו "בית משפט משפחתי" בשנת 1915, והחליטו שעונשה של וילמס מונט יהיה לשהות במנזר Convento de la Preciosa Sangre. שם, היא כתבה יומן, ומתוך דיכאון עמוק, ניסתה להתאבד בפעם הראשונה ב-29 במרץ 1916.
ביוני 1916, ויסנטה הוידוברו עזר לה לברוח מן המנזר, והיא ברחה איתו לבואנוס איירס. הסביבה האינטלקטואלית שמצאה בעיר הקוסמופוליטית השפיעה עליה באופן חיובי. היא התיידדה עם הסופרים ויקטוריה אוקמפו, חורחה בורחס, ואשת האופנה הפמיניסטית "פלה" פלגרינה פסטורינו. כעבור שנה, היא פרסמה את ספרה Inquietudes Sentimentales, ולאחר מכן Los Tres Cantos, בו היא חקרה ארוטיקה ורוחניות. אחרי שמעריץ שלה, הורסיו ראמוס מחיה, התאבד בביתה, היא עזבה לניו יורק, בזמן מלחמת העולם הראשונה, אך לאחר שהואשמה בהיותה מרגלת גרמנייה, היא גורשה לספרד. שם, היא הייתה למוזה של חוליו רומרו דה טורס, אשר הכיר לה את הסופרים גומז דה לה סרנה, גומז קאריו, ורמון ואייה-אינקלאן. במדריד, בשם העט תרסה דה לה קרוז, היא פרסמה את "En la Quietud del Mármol" ו-"Anuarí". מסעותיה לקחו אותה ללונדון ופריז, אבל היא התגוררה במדריד. היא התאחדה עם בנותיה בפריז בשנת 1920, לאחר 5 שנים של הפרדה, דרך מאמציו של אביה, שהיה בשליחות דיפלומטית. עם זאת, הכאב של הפרידה המחודשת מהן כשהן שבו לצ'ילה השאירו אותה בדיכאון עמוק.
היא התאבדה בבית מלון ליינייק בפריז ב-24 בדצמבר 1921, באמצעות מנת יתר של ורונל. היא הייתה בת 28. חייה הונצחו בסרט משנת 2009, סרט Teresa: Crucificada por amar של הבמאית טטיאנה גביולה.
Noob

נוב או ניובי (מאנגלית: nub, Newbie, Newb, n00b או Noob) הוא מונח סלנג המתייחס לטירון או למישהו אשר אינו מיומן או חסר כל ניסיון בתחום מסוים או משתמש בצ'יטים וברמאויות כדי לנצח (במקרה של משחקי מחשב). אף על פי שנוב יכול לשמש גם ככינוי גנאי, השימוש בו פעמים רבות תיאורי ואינו כולל שיפוטיות ערכית. 
כיום הביטוי פופולרי בהקשר של משתמשים חדשים בקהילות וירטואליות מקוונות כגון משחקי וידאו מקוונים, פורומים, בלוגים, קבוצות דיון או רשתות חברתיות. בעברית התפתחו עם הזמן עוד מילות סלנג כגון: "נעב"(עיוות לשוני של המושג המקורי) "בוט", "חדשניק" וכו'. ניתן להשתמש במילה נוב במשפט כגון "ישראל ישראלי הוא נוב".

היסטוריה

מקור הביטוי לא ידוע. ייתכן שהגיע מהמילה "newie" (חדיש) שמופיעה בכתבים משנות החמישים של המאה ה-19 בארצות הברית ואוסטרליה במשמעות דומה. ייתכן גם שמקורו צירוף "new boy" (ילד חדש) ששימש בבתי הספר בבריטניה ככינוי לתלמידי שנה ראשונה.
"Newbie" שימש חיילים אמריקאים במלחמת וייטנאם ככינוי לחיילים חדשים ביחידה. הביטוי נהיה נפוץ עם עלייתה של רשת האינטרנט.
גניבה

גניבה או גֶּזֶל פירושם לקיחת דבר בלי רשות בעליו. מושגים אלה מוכרים במשפט העברי, כמו גם במשפט הישראלי המודרני, שבו גניבה היא עבירה מוכרת בדיני העונשין, בעוד בדיני הנזיקין של המדינה מוכרת עוולת הגזל כחלק מהעוולות שבגינן ניתן לקבל סעד משפטי.

איסור גזל וגניבה באסלאם

על פי האסלאם דינו של גנב הוא כריתת ידיו, במקרים חמורים גם כריתת רגליו. במקרים של גניבת עבד או עובד מאדונו, מעבר לכריתת ידיו ורגליו לעיתים חוקי השריעה אף מתירים סירוס.
אלמאנית

ניב גרמני או שפה עצמאית

אלמאנית קשה להבנה עבור דוברי גרמנית, ולכן יש המחשיבים אותה כשפה נפרדת. אלא, שלמעשה אפילו בין דוברי האלמאנית אין הבנה הדדית, והיא בתורה נחלקת לניבים שקיים ביניהם שוני גדול. שוואבית, ניב המדובר בדרום גרמניה, שונה כמעט לחלוטין מאלמאנית עלית. 
עם זאת, השפה הכתובה והרשמית באזורים דוברי-אלמאנית היא גרמנית, ואלמאנית נחשבת גם כקבוצת ניבים גרמניים, אפילו בעיני דובריה. יש המקשרים בין אלמאנית לבין גרמנית שווייצרית וניבים גרמניים דרומיים.
Brain Damage (שיר)

הרכבה

כאשר הלהקה התאוששה לאחר סיבוב ההופעות האמריקאי של Meddle, רוג'ר ווטרס הביא איתו גרסה ראשונית של "Brain Damage" יחד עם שירים אחרים כגון "Money". הוא ניגן את השיר במהלך ההקלטות של האלבום Meddle בשנת 1971, כשזה נקרא "The Dark Side of the Moon". בסופו של דבר כותרת זו תשמש לשם האלבום עצמו. השיר נראה בהשראה חלקית על חבר הלהקה לשעבר שלהם סיד בארט שסבל מהתמוטטות נפשית. לאחר כמה בדיקות, הסוויטה החדשה נקראה "A Piece for Assorted Lunatics", השיר הוקלט באוקטובר יחד עם "Any Colour You Like". היצירה מייצגת את ההסתדרות של ווטרס עם בלדות אקוסטיות, ויחד עם "If" ו-"Grantchester Meadows", "Brain Damage" משתמש במנגינה פשוטה ומסורה. דייוויד גילמור עודד את ווטרס לשיר את השיר, למרות שבאותו זמן הוא לא היה בטוח במיוחד ביכולותיו הקוליות.
השיר הוא איטי במקצת, עם ארפג'ו של גיטרה בדומה ל"Dear Prudence" של הביטלס. זה בסולם די מז'ור וכולל תבנית ליריקלית חוזרת ומקהלה.
רדקום

היסטוריה

רדקום נוסדה בשנת 1991 על ידי זהר זיסאפל (מבעלי קבוצת רד-בינת). החברה גייסה מימון בין השאר מקרנות הון הסיכון הישראליות "סטאר" ו"פולריס".   
בספטמבר 1997 הונפקה בנאסד"ק וגייסה 21.9 מיליון דולר לפי שווי שוק של 91 מיליון דולר. בין השנים 2006–2009 נסחרה החברה גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב כמניה דואלית, ואף נכללה במדד ת"א 100. 
משרדיה הראשיים ממוקמים ברחוב ראול ולנברג ברמת החייל תל אביב. בנוסף, לחברה יש משרדים בניו ג'רזי, ארצות הברית, דלהי בהודו וסאו פאולו ברזיל.
באוקטובר 2017 ביצעה רדקום גיוס הון בהיקף של 28 מיליון דולר על ידי הנפקת מניות בנאסד"ק.

מוצרים

רדקום מספקת פתרונות לניטור ובחינת תעבורה ברשתות תקשורת.
המוצרים הראשונים שפיתחה היו ציוד חומרה לאבחון ובדיקת רשתות WAN ,LAN ו-ATM. מוצרים המשמשים בשלבי פיתוח ציוד הרשת, התקנתו ותחזוקתו השוטפת ומאפשרים איתור תקלות ברכיבי הרשת השונים. תחום המוצרים השני אליו נכנסה היה מוצרים לניהול איכות העברת הקול ברשת האינטרנט ושירותי ערך מוסף אחרים.
בעשור השני של המאה -21 החלה רדקום לספק פתרונות בתחום של וירטואליזציה של רשתות תקשורת (NFV - Network Functions Virtualization) , כלומר מעבר לפתרונות תוכנה בענן, וזניחת ציוד התקשורת בבעלות עצמאית של ספק התקשורת.
זבולון גרז

הרב זבולון אריה גרז (תרס"ג, 25 בספטמבר 1903 -  י"ג באב תשנ"א, 24 ביולי 1991) היה אב"ד רחובות במשך כשלושים וחמש שנה.

תולדותיו

נולד בשנת 1903 בפלונגיאן, בנו של הרב נתנאל יוסף גרז, מתלמידי ישיבת סלובודקה וקלם. אמו, מיכלה, היא בת הרב זבולון בריט, רבה של פלונגיאן. הרב בריט נפטר מספר שבועות לפני לידתו והוא נקרא על שמו. כעבור זמן עברה המשפחה לוורז'ן, שם כיהן אביו כרב הקהילה. עוד בהיותו תינוק נפטרה אמו. לאחר מותה נישא אביו בנישואים שניים לבתיה לאה זלצמן. 
למד בישיבות מיר, טלז וסלובודקה. בכ' באלול תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל עם קבוצת תלמידי הישיבה שייסדה את הישיבה בחברון. בטבח חברון שהה בבית אליעזר דן סלונים, הפורעים סברו שהוא מת לאחר שתקעו סכין בגבו וגרמו לו לפציעה קשה ממנה סבל עד סוף ימיו, וכך ניצל. 
בשנת 1931 נישא לאסתר מלצר מסלבודקה. לאחר נישואיו למד בהיכל התלמוד בתל אביב. בהמשך עבר לגור בחדרה.
אביו, אחיו, שרגא פייבל וליפמן ואחותו ציפורה נספו בשואה. כמו כן, נספו אחיו למחצה נחום, חיים, ניסן ויהושע. 
בתחילת שנות ה-40 מונה לר"מ בישיבת קלצק פרדס חנה שהוקמה על ידי הרב צבי יהודה מלצר. בשנת 1947, הרב מלצר שמונה לרבה של רחובות, מינהו לרב בית הכנסת "שונה הלכות" בעיר רחובות, לצד היותו ר"מ בישיבה שהוקמה מחדש ברחובות. לאחר 10 שנים התפטר הרב מלצר מתפקידו ומינהו לאב"ד רחובות במקומו, תפקיד בו כיהן כ-35 שנה. בנוסף כיהן כדיין בבית הדין הרבני, תפקיד ממנו פרש בתחילת 1976. יחד עם אחיו, יצחק ברית, גידל זן מיוחד של אתרוגים (אורדנג חדרה). יקיר העיר רחובות.
נפטר בשנת 1991, ונקבר בבית הקברות פוניבז'. לאחר מותו נקרא על שמו רחוב ברחובות.

משפחתו

אחות סבתו, אשת הרב זבולון באריט, הייתה גולדה פרנק, אשת שרגא פייבל פרנק וחותנתם של הרבנים משה מרדכי אפשטיין ואיסר זלמן מלצר. 
אחיו הוא יצחק בריט, ואחותו (מנישואיו השניים של האב) היא רחל טוקר, אשת יצחק טוקר, מוותיקי ישיבת חברון (סבו של מנחם טוקר). 
בניו הם: הרב אהרן גרז - כיהן כראש ישיבת בר-אילן בתל אביב, יצחק גרז - כיהן כיו"ר המועצה הדתית ברחובות, ומשה גרז מירושלים. נכדו הוא חתנו של הדיין הרב אברהם שרמן.
Soul Crusher

סקירה כללית

האלבום פורסם בחודש נובמבר של שנת 1987, והושק בכ-2000 עותקים בלבד. חברת התקליטים Caroline אימצה את האלבום והקליטה גרסה מחודשת שלו בשנת 1988, וגם בגרסה הזו הושקו 2000 עותקים בלבד. האלבום ממשיך את סגנון הנויז רוק שאפיין את הלהקה בתחילת דרכה.

עטיפת האלבום

הציור על עטיפת האלבום מורכב מצילום אחד של חברי הלהקה שנערך דיגיטלית והורכב מחדש. הכיתוב והלוגו היו מתוכננים להיצבע בצבע אדום כהה, אבל חלה טעות טכנית והצבע השתנה לאדום בהיר.

ביקורות

האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמעריצים ומבקרי המוזיקה המקצועיים כאחד, כאשר אתר הביקורות Allmusic העניק לאלבום 4 מתוך 5 הכוכבים האפשריים, בטענה ש"המילים הנהדרות יוצרות חרוזים ייחודיים ומשפטים מוזרים, מה שיוצר את מה שהוא כנראה האלבום המעניין ביותר שלהם".
מגזין הרוק Sounds נתן לאלבום את הציון הגבוה ביותר האפשרי של חמישה כוכבים מתוך חמישה, ומבקר המוזיקה רוברט כריסטיאגו נתן לאלבום את הציון D+.
מוטל סקציאר

מוטל סקציאר (ביידיש: מאָטל סאַקציער; 11 בינואר 1907 בסרביה - 1987 תל אביב) היה משורר יידי.

ביוגרפיה

נולד בעיירה לאובה שבבסרביה. אביו, אברהם היה חייט. את חינוכו קיבל בתלמוד תורה ובגימנזיום בקישינב. בשנות העשרים הוא היה פועל בבוקרשט, שם גם פרסם לראשונה את שיריו בכתב עת יידיש ב-1928, כמו כן באותה שנה החל ללמוד בסמינר למורים בווינה. שנה לאחר מכן הוא עבר לפריז ועבד שם במפעל. ב-1931 הוא חזר לרומניה, שם השתתף בפעילותו של חוג ספרותי רומניה הצעירה שהתגבש סביב כתב העת הספרותי שטויבן בעריכתו של יעקב שטיינברג, חוץ מסוקציאר עם החוג נמנו גם יעקב יקיר, הרץ ריבקין, יחיאל שרייבמן, הרש-ליב קז'בר, צבי צלמן ואחרים. בין 1934–1936 סוקציאר היה מזכירו של שבועון ספרותי די וואך (שבוע) בעריכתו של משה אלטמן.
ב-1936 בבוקרשט יצא לאור קובץ השירים הראשון שלו, דערפֿאַר.
ב-1940 הוא עזב את רומניה ועבר לבסרביה שזה עתה סופחה לברית המועצות. הוא היה אחד המייסדים של התיאטרון היידי בקישינב.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא התפנה לאוזבקיסטן, יותר מאוחר גויס לצבא האדום ושירת במשך שנה בגדוד בניה. לאחר השחרור עבד בתור המזכיר הספרותי של התיאטרון של סידי טל. לאחר המלחמה עבר לצ'רנוביץ, יחד עם התיאטרון. 
ב-1949 הוא נעצר יחד עם מספר של סופרים יהודיים. הוא נשלח ל-10 שנות עבודות כפיה. הוא שוחרר ב-1955, עבד בתור במאי תיאטרון בצ'רנוביץ וקישינב, הוא המשיך את שיתוף הפעולה עם התיאטרון של סידי טל, בשביל תיאטרון זה כתב מחזה אין א גוטער שעה (בשעה טובה, 1959). החל מ-1961 הוא פרסם את שיריו בסאוועטיש היימלאנד, שהיה לכתב העת היידי היחיד שיצא לאור בברית המועצות.
ב-1972 קיבל אישור לעלות ובאותה שנה עשה כן. בארץ הוא פרסם את עבודותיו בדי גאלדענע קייט, ירושלימער אלמאנאך, ביי זיך וישראל שטימע. כמו כן במהלך שנות השבעים והשמונים פרסם מספר ספרים.
בנו הוא הפסל הישראלי ברוך סקציאר.
מריאן אנטולוביץ'

קריירה

אנטולוביץ' התחיל את הקריירה שלו בציבאליה. כשסיים את גיל הנוער עלה לקבוצה הבוגרת בה שימש שוער שני, ולאחר שנתיים הפך לשוער הראשון של הקבוצה. בעונה זו רשם 30 הופעות והיה שחקן משמעותי במערך של הקבוצה שסיימה את העונה במקום השלישי.
בקיץ 2010 חתם בלגיה ורשה מליגת העל הפולנית. את העונה התחיל כשוער ראשון, אך גילה יכולת ירודה ואיבד את מקומו בהרכב. בינואר 2012 הושאל לבוראץ באניה לוקה עד לסיום העונה. בקיץ 2012 הושאל שוב הפעם לז'לייזניצ'אר סרייאבו עימה זכה באליפות המדינה שזהו התואר הראשון שלו בקריירה כשוער ראשון.
בקיץ 2014 עזב באופן רשמי את לגיה וחתם בז'לייזניצ'אר. בינואר 2016 חתם בהפועל חיפה כמחליפו של פרמיסל קובאר.
בקיץ 2016 חתם בקופר מליגת העל הסלובנית. בקיץ 2017 חזר לקרואטיה וחתם באוסייק.

חיים אישיים

אנטולוביץ' נולד בקרואטיה להורים ממוצא בוסני. ב-27 בנובמבר 2014 קיבל אזרחות בוסנית.
דניאל פרוהמן

חייו

פרוהמן נולד בעיר סנדסקי שבאוהיו למשפחה יהודית, ובילדותו עבר עם משפחתו לניו יורק.
השתלב בעסקיהם של אחיו צ'ארלס פרוהמן וגוסטב פרוהמן (אשר נודעו בשם "האחים פרוהמן") בהפקת מחזות לתיאטראות ברודוויי, וניהל עמם את תיאטרון מדיסון סקוור בניו יורק.
ניהל מספר תיאטראות בעצמו, ונודע בהזנקת הקריירה של מספר שחקנים.
בראשית המאה ה-20 השתלב בתעשיית הקולנוע האמריקאית, ובשנת 1912 היה שותפו של המפיק אדולף צוקור בהקמת חברת הסרטים "השחקנים המפורסמים" ("Famous Players"), אשר הפכה בהמשך לחברת פרמאונט.
במהלך הקריירה שלו השתתף בהפקתם של כ-70 סרטי קולנוע.
אמינאטה ודראוגו

ביוגרפיה

ודראוגו למדה במכון האפריקאי ללימודי קולנוע (INAFEC), ב אוניברסיטת ואגאדוגו, והמשיכה אחר כך במכון ללימודי אדריכלות ותקשורת (IMAC) בפריז.
ודראוגו שימשה כיועצת עבור הפסטיבל הפאן-אפריקאי לקולנוע וטלוויזיה של ואגאדוגו (FESPACO). ב-1991, במהדורת FESPACO ה-12, היא יסדה את העמותה לנשות מקצוע אפריקאיות בקולנוע, הטלוויזיה והווידאו (AFAPCTV). ב-1995 העמותה התארגנה מחדש בתור האיחוד הפאן-אפריקאי של נשים בתעשיית הקולנוע (UPAFI), ומונתה למנהלתו. היא גם יועצת טכנית של שר התרבות והתיירות בבורקינה פאסו.
טרולסטיגן

טרולסטיגן (נורווגית Trollstigvegen - "סולם הטרול") הוא כביש הנמצא בנפת ראומה (Rauma) שבנורווגיה. הכביש מוביל אל העיירה אונדאלסנס, אך הוא נודע בעיקר בתור אטרקציה תיירותית, בגלל השיפועים החדים שבו.
עבודות הקמת הכביש ארכו שמונה שנים והושלמו בשנת 1936. הפתיחה הרשמית של הכביש הייתה ב-31 ביולי 1936, על ידי הוקון השביעי, מלך נורווגיה.
בכביש 11 פיתולים חדים הבנויים בשיפוע בשיעור של 9%. הכביש חד-מסלולי ברובו, ורק במקומות מסוימים יכולות שתי מכוניות לעבור בו-זמנית. בשנת 2005 עבר הכביש תיקונים בעלות של כ-16 מיליון כתר נורווגים, ואלו שיפרו את בטיחות הנסיעה בו במידה משמעותית.
לצד הכביש ישנו מפל מים בגובה של 320 מטרים הנקרא סטיגפוסן (Stigfossen). הכביש מוקף בפסגות קאריטינד (Kritind), דרוניניין (Dronningen) וביספן (Bispen).
הכביש נסגר בחודשי הסתיו והחורף, ועונת הפתיחה הרגילה שלו היא מחודש מאי עד חודש אוקטובר. 
על פי סיפור עם נורווגי, ביערות שליד הכביש מתרוצצים טרולים, ולכן בחלקו התחתון של הכביש ישנו התמרור היחידי בעולם שמזהיר "זהירות, טרולים בדרך".
דוקלם

דוקלם זוגלם (בטיבטית סטנדרטית), דרוקלם (בדזונגהא וטיבטית צ'ומו) או דונגלאנג (מנדרינית: 洞朗, פין-יין:Dòng lǎng) הוא מישור צר באזור החיץ בין שלוש המדינות: בהוטן, סין והודו. דוקלם שוכנת קרוב למחוז יאדונג המודרני של האזור האוטונומי הטיבטי וליד עמק "הא" של בהוטן. מבחינה היסטורית דוקלם היה חלק מהשוק הטיבטי יאטונג, ובסביבת המנזר הבודהיסטי, דונגקאר ומנזר בון בשם פומוגון.
דוקלם הוא אזור הנמצא במרכז סכסוך טריטוריאלי, עליו טענות לבעלות הן של בהוטן והן של סין. 
דוקלם ממוקם כ-15 ק"מ דרומית-מזרחית למעבר נאת'ו-לה שמפריד בין הודו לסין, וכ-30 ק"מ מדרום-מערב לנהר דרמאנה-צ'ו. דוקלם הוא חלק מעמק צ'ומבי הנמצא בעיקרו בטיבט. בקצה המערבי של דוקלם נמצא מעבר דוקה-לה, המחבר את מדינת סיקים ההודית עם טיבט בסין על פי מפות של הממשלה הסינית או מקשר בין סיקים ובהוטן המערבית לפי מפות של בהוטן והודו.
קייסי אפלק

ביוגרפיה

אפלק נולד בעיירת פלמות' שבמדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית למשפחה נוצרית. הוריו הם לכריס וטימותי אפלק, שחקן לשעבר. אחיו הגדול הוא השחקן בן אפלק.
אפלק למד ב"אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון" שבוושינגטון די. סי., ולאחר מכן עבר ללמוד באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, שם למד פיזיקה, אסטרונומיה ופילוסופיה מערבית.

קריירת משחק

אפלק החל את קריירת הקולנוע שלו בשנת 1995 בדרמת הפשע של גאס ואן סנט "פיתוי קטלני". ב-1997 השתתף לצד אחיו בן בשני סרטים: בדרמה הקומית של קווין סמית' "לרדוף אחרי איימי" ובסרט "סיפורו של ויל האנטינג", שאותו כתבו בעצמם מאט דיימון ובן אפלק ואף זכו על עבודתם בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.

שנתיים לאחר מכן השתתף אפלק לצד אחיו בסרט נוסף, הדרמה הקומית "200 סיגריות".
אפלק התפרסם בשנת 2001 כשהשתתף בתפקיד ראשי בקומדיית הפשע של סטיבן סודרברג "אושן 11".

באותה שנה השתתף אפלק גם בהמשך לקומדיית הנעורים אמריקן פאי, "אמריקן פאי 2", ובמותחן האימה "הניצולים".

ב-2004 שיחק אפלק בחלק השני בקומדיית הפשע של סטיבן סודרברג "אושן 12", בסרט חזר אפלק לגלם את דמותו של וירג'יל מאלוי, אשר נשכר על ידי הצוות ואחראי להסחה בזמן השוד.

ב-2006 השתתף אפלק בדרמה הרומנטית "נשיקה אחרונה".
בשנת 2007 היה אפלק מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב על תפקידו בדרמת הפשע ההיסטורית "ההתנקשות בג'סי ג'יימס".
בסרט גילם אפלק את דמותו של רוברט "בוב" פורד, מעריץ נלהב של פורע החוק, השודד והרוצח ג'סי ג'יימס (בראד פיט), שמקדיש את חייו לחלומו לרכוב לצד האליל שלו. לדאבונו של פורד ההיסטוריה תוקיע אותו לעד כ"הפחדן הקטן שהתנקש בחיי ג'סי ג'יימס".
לאחר מכן הופיע אפלק בדרמת המאפיה של אחיו בן "נראתה לאחרונה" ובחלק השלישי בטרילוגיית הפשע של סטיבן סודרברג "אושן 13".
בשנת 2016 שיחק את דמותו של לי צ'נדלר בסרט מנצ'סטר ליד הים, עליו זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.
ב-2019 ביים, כתב והפיק את סרטו הראשון "האור של החיים שלי" ("Light of My Life"), שגם שיחק בתפקיד הראשי לצד אליזבת מוס. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-8 בפברואר 2019, ועתיד לעלות לאקרנים בסוף השנה.

חיים אישיים

בשנת 2006 התחתן אפלק עם השחקנית האמריקאית-יהודייה סאמר פיניקס, ממנה נפרד לפי כשנתיים. את ההיכרות ביניהם ערך אחיה חואקין פיניקס, חבר קרוב של אפלק.
לזוג נולדו שני בנים. ב-2017 התגרש הזוג.
אפלק הוא טבעוני וחבר בארגון זכויות בעלי חיים "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים".
בשנת 2007 החל ליצור סרט סביב גיסו, שהפך לסרט מושמץ ביותר בשם "I'm Still Here" שזכה לדחייה מתעשיית הקולנוע כשיצא בשנת 2010. אמנדה וויט, מפיקה שעבדה תחת אפלק לאורך עשור וגם על הסרט הזה, הגישה תלונה על הטרדות חוזרות ונשנות מצד אפלק. מכתב האישום עולה, כי אפלק הפגין התנהגות בלתי מקצועית ואף איומים פיזיים. מגדלנה גורקה, במאית הצילום של הסרט טענה שהעבודה עם אפלק "הייתה הטראומתית ביותר בקריירה שלה". מגדלנה פרשה מהפרויקט בעקבות ההטרדות מצד אפלק, ושתיהן יחד הגישו נגדו תביעה על סך 2 מיליון דולר. אפלק הכחיש בתוקף את הטענות נגדו ואף איים לתבוע אותן חזרה, אך לבסוף השיג הסכם פשרה איתן על מנת להשתיק את הפרשה, ולמעשה קנה את חפותו.