יוסף זלצמן

בוורשה

זלצמן נולד בוורשה בפולין, בן למשפחה חסידית. בגיל 14 עבד כעוזר בחנות בדים גדולה ברחוב גנשה, שהיה אז מרכז מרכז המסחר היהודי בבדים. הוא לא אהב את חיי המסחר של היהודים ואת עבודתו, וחיפש דרך לבצע שינוי בחייו. בשנת 1904 פגש את יצחק טבנקין. הם היו מאורגנים בקבוצה שנקראה "פרחי ציון". באותה עת סבלו יישובי היהודים בפולין מפרעות והקבוצה, בה היה זלצמן פעיל מאד, ארגנה הגנה עצמית. ב-1905 בעקבות פרוץ משבר בתנועה הציונית בעקבות תוכנית אוגנדה הם עזבו את הקבוצה וייסדו את מפלגת פועלי ציון בפולין. הקבוצה שמה דגש על הגשמה עצמית, עבודה עברית ועלייה לארץ ישראל. בעת מהפכת 1905 ברוסיה פרצו שביתות של פועלים ברחבי פולין. זלצמן היה פעיל מאד בארגון והקמת מטבחים זולים לקיום השובתים. את המזון השיגו על ידי החרמת מצרכים שנלקחו ממחסני סוחרים ומחסני ממשלה. במסגרת פעילותו להרחבת התנועה היה נוסע לעיירות שונות ומרוחקות. לפעמים נאסר בעיירות על פעילותו והצליח להשתחרר.
זלצמן היה חבר בארגון המלחמתי של מפלגת "פועלי ציון". במסגרת מאמצי המפלגה לגייס כספים, הם ביצעו שוד של קופת תחנת הרכבת אוטווצק ליד ורשה. לאחר הפעולה נאסרו כל חברי המפלגה וכן זלצמן. הוא ישב בכלא בוורשה ולאחר מכן נשלח לסיביר, ממנה נמלט, הגיע לווינה וב-1907 עלה משם לארץ ישראל.

בארץ ישראל

לאחר עלייתו עבד בתחילה בפתח תקווה ולאחר מכן הצטרף ללגיון העבודה שהוקם על ידי קבוצת חברי השומר בשנת 1909 ופעל עד שנת 1911. הוא עבד בחדרה, שם עסק בחטיבת עצים ביער חדרה. הוא נודע ביכולת העבודה שלו בגרזן והיה הרוח החיה בקבוצה. זלצמן הושפע מהרעיונות של קבוצת העבודה, שכללו שיתוף של קופת כספים, ארגון עבודה ושמירה.
בשנת 1910 עבד בחוות כנרת, בה פגש את ברל כצנלסון, אותו העריץ. הוא היה אחד מפועלי החווה בעת שביתת הפועלים שהתקיימה בפברואר 1911 כנגד ברמן מנהל החווה, אותה ארגן כצנלסון. באותה שנה חזר לוורשה כדי להתגייס לצבא הרוסי וזאת כדי שהוריו לא ישלמו קנס בגלל היעדרותו מהשירות. הוא תכנן לערוק מהצבא, אבל באימונים נקטעה אחת מאצבעותיו וכך יכול היה להשתחרר מחובתו ולחזור לארץ ישראל. הוא עבד בחוות מגדל וסג'רה. זלצמן לא אהד את ארגון השומר ובסג'רה התחבר לבן-ציון ישראלי וקבוצתו, שהייתה קרובה למפלגת הפועל הצעיר. יחד איתו עבר בתחילת 1913 לכפר אוריה. הוא היה אחד מ-16 בני החבורה שהתיישבה במקום. ב-2 בנובמבר 1913 עזבה הקבוצה את כפר אוריה וחזרה לחוות כנרת. היא הוזמנה לשם על ידי ארתור רופין כדי למנוע את סגירתה, לאחר עזיבתה של קבוצת האיכר הצעיר, עולים מארצות הברית שישבה במקום. בחוות כנרת הם הקימו את קבוצת כנרת וזלצמן נמנה עם הגרעין המייסד של הקבוצה שכלל 16 חברים.
ביום 24 בנובמבר יצא זלצמן לעבוד ב"שדה הגדול" ליד ביתניה תחתית. בשעות הערב, בדרכו חזרה מיום עבודתו בשדה יחד עם חברו יהושע אדלר לחוות כנרת, נורה ממארב ונפצע בבטנו. זלצמן ירה בהם מספר יריות ברובה הבראונינג שהיה אתו. הוא הועבר לחווה להמשך טיפול. הוא היה כל הזמן בהכרה ואמר לחובש שטיפל בו: "אם הטיפול שלך בי הוא בשביל ההצלה - טוב, ואם סתם ככה, עזוב". הרופא הסקוטי דייוויד ואט טוראנס הוזעק מטבריה לטפל בו, אבל לא ניתן היה להצילו. לאחר 3 שעות מת מפצעיו. למחרת נקבר במקום בו נרצח. בהלווייתו השתתפו רבים, ביניהם אליהו גולומב, א. ד. גורדון ויהושע ברזילי שספד לו. יחד עם רצח זלצמן נשדדו שתי פרדות. המרדף אחר הרוצחים נמשך זמן רב והחיפוש הגיע עד העיר סלט בירדן. הרוצחים זוהו בעזרת זיהוי הפרדות הגנובות שהוחזרו, אבל השלטונות המקומיים לא רצו להתערב ולא אסרו את הרוצחים.
הרצח אירע כנראה כחלק מפעולת נקם של הערבים, לאחר שיומיים קודם לכן ב-22 בנובמבר נרצח משה ברסקי מדגניה א'. ברסקי נאבק עם השודדים ואחד מהם מת מפצעיו. כנקמה נרצח זלצמן. שבועיים לאחר רצח זלצמן ב-7 בדצמבר 1913, כהמשך לאותה פעולת נקם, נרצח בחוות סג'רה השומר יעקב פלדמן. הודעה על רציחתו של זלצמן פורסמה בעיתון הפועל הצעיר כהודעת מערכת. גם העיתון האחדות פרסם באותו יום ידיעה על הירצחו ומספר מילים על דמותו.

קברו של זלצמן

קבר יוסף זלצמן הוא קבר בודד הנמצא ליד קבוצת כנרת, בצד ימין של תחילת דרך העפר המובילה מכביש הגישה לקבוצת כנרת לביתניה תחתית. זלצמן נקבר בנקודה בה ארבו לו הרוצחים. הרוצחים ארבו מאחורי שיחי שיזף מצוי. שיחים אלה נעקרו ובמקומם נשתל עץ קזוארינה לאחר שנה ניטעה במקום שדרה של עצי זית שנקראה "מדרון-זלצמן". קבר זה נשאר בודד. אנשי קבוצת כנרת נקברו ונקברים בבית הקברות של כנרת, המשמש את קבוצת כנרת ומושבת כנרת.

על הקבר נמצא שבר עמוד עתיק, עליו חרותות המילים:
פ"נ יוסף בן לייב זלצמן מורשא. נרצח בים ב` כ"ד מרחשוון שנת את"תמ"ה לגלותנו בן כ"ג שנים תנצ"בה

יובל שנים מאוחר יותר הוסף על הקבר לוח שיש שחור ועליו נחרתו המילים: 
נפל בחשוון תרע"ד (1913) בחודש הראשון להתיישבותנו והוא ליד המחרשה.
 קבוצת כנרת
הקבר הוקף במהלך השנים על ידי חברו בן ציון ישראלי בגדר. הכתובת על שבר העמוד העתיק מתארכת את שנת הרצח לפי שנות מניין לחורבן בית שני.