קוטופקסי (קולורדו)

הנרי תומאס

הנרי ("גולד תום") תומאס (Henry Thomas), מחפש זהב שגילה מרבצי כסף ואבץ היה האיש שהעניק לקוטופקסי את שמה, על שם הר הגעש קוטופקסי שבאקוודור. הוא ראה דמיון בין אותו הר, שהיה מוכר לו מחיפושיו אחרי זהב בצפון אקוודור, לבין אחד ההרים שמסביב לעמק בו התחיל ב-1873 לחפש זהב. "גולד תום" רשם זיכיון כריה במקום, ב-1874.

עמנואל שאלתיאל

להנרי תומאס חסרו המימון והידע לכריית הכסף והאבץ שמצא ולפיכך הוא מכר את זיכיונותיו כעבור שנתיים, במחיר "מציאה", ליהודי ניו יורקי ממוצא פורטוגזי, עמנואל שאלתיאל (Emanuel H. Saltiel). שאלתיאל עשה את הונו ממכירת ציוד לצבא הצפון במלחמת האזרחים, שהסתיימה כעשור קודם לכן. ב-1876 הוא קנה את הזכיונות, החל בכריה בפועל והפך את קוטופקסי ליישוב קטן. זמן מה לאחר מכן נהרג "גולד תום" על מפתן חנות המכולת ששאלתיאל הקים, כאשר מי שהרג אותו היה שותפו לעסקים של שאלתיאל, א.ב. הארט. שאלתיאל ביקש לשנות את שם המקום, מקוטופקסי לשאלתיאל, על שמו, אך שאר התושבים במקום סירבו והשם שנתן הנרי תומאס נשאר עד היום.

מיכאל היילפרין

עמנואל שאלתיאל הפך בתוך חמש שנים בלבד, לאיל מכרות בעל השפעה. ב-1881 הוא קרא את אחד ממאמריו הרבים של מיכאל היילפרין (Michael Heilprin). היילפרין היה יהודי ממוצא פולני, שעסק רבות בעזרה ליהודים שברחו מרוסיה לארצות הברית עקב הסופות בנגב וחיפשו פרנסה. מאמריו עסקו בכך ובהכוונתם של אותם יהודים לעסוק בארצם החדשה בחקלאות. בספטמבר אותה שנה שאלתיאל הציע להיילפרין לתת ליהודים שכאלה חלקות אדמה השייכות לו, ליד קוטופקסי, כדי שיעבדו אותן, תוך שהוא מתחייב לספק ליהודים שיגיעו, בתים נוחים למגורים, מזון, אספקה חקלאית וזרעים לתחילת עבודתם וכו'. הוא לא גילה להיילפרין שמדובר באדמות הרריות, צחיחות ומבודדות, והיילפרין לא בדק כנראה את ההצעה עד הסוף, עקב מספרם הרב של היהודים שברחו אותה עת מרוסיה ונזקקו נואשות לכל עזרה.

היישוב היהודי

בנובמבר 1881 הקים היילפרין, עם כמה יהודים אמריקאים עשירים ממוצא גרמני, ביניהם אמה לזרוס, ארגון סיוע בשם HEAS (להבדיל מ-HIAS), אשר גייס עבור מתיישבי קוטופקסי 10,000 דולר, סכום עצום באותם ימים, אף כי לא מספיק לגודל המשימה. שאר המימון צריך היה לבוא מהמהגרים היהודים ומשאלתיאל. ב-8 במאי 1882 הגיעו לקוטופקסי ראשוני המהגרים היהודים מרוסיה וביוני 1882 אף הוקם במקום בית כנסת והיאס שלחו אליו ספר תורה. בסך הכל מנה ניסיון ההתיישבות היהודית במקום, בשיאו, 22 משפחות ובהן 63 נפשות.

הכישלון

אולם שאלתיאל לא קיים את הבטחותיו במלואן. הוא סיפק ל-22 המשפחות רק 12 בתים, קטנים יותר, מצוידים הרבה פחות מהמובטח ולא מוכנים כלל לחורף הקשה של הרי קולורדו. גם בשאר הבטחותיו הוא עמד בצורה חלקית ביותר. המהגרים חסרו מזל ובנוסף הם גם הגיעו לקראת סוף עונת הזריעה. תפוחי האדמה והתירס שהם זרעו, לא עלו יפה והם שקעו בחובות. חלקם עזבו את החקלאות והחלו לעבוד במכרותיו של שאלתיאל, תמורת שכר זעום ששימש ברובו לכיסוי חובותיהם. אחרים החלו לעבוד בסלילת מסילת הברזל למקום. שלושה מהילדים מתו במהלך השנה הראשונה.
ב-1883, כשנה לאחר הקמת היישוב היהודי בקוטופקסי הוא עמד עדיין על רגליו, למרות כל הקשיים. שני טקסי נישואין יהודיים כשרים נערכו במקום. אולם גם היבול של השנה השנייה נחל כישלון ורבים מהמתיישבים החלו לעזוב. בינתיים במזרח, היילפרין חלה וארגון HEAS הפסיק לשלוח כספים. גם שאלתיאל סגר כעת למתיישבים את ברז האשראי שהעניק להם עד אז, בשל חובותיהם הגדולים. רק שש משפחות נותרו במקום לעונת הזריעה השלישית. 
גם היבול של השנה השלישית נכשל בידי שש המשפחות האחרונות ובינתיים גם נודע למתיישבים, שבניגוד למובטח, או לפחות מה שהם הבינו כמובטח, האדמות עליהן הם עבדו כה קשה, לא נרשמו כלל על שמם, אלא נותרו שייכות לשאלתיאל. ביוני 1884 הגיעו אחרוני החקלאים היהודים במקום להסדר שמיטת חובות עם שאלתיאל והיישוב החקלאי היהודי בקוטופקסי ניטש סופית.
עם זאת, כמעט אף לא אחת מהמשפחות חזרה למזרח. הן נותרו במערב ארצות הברית והיו בין חלוציו. רבים מצאצאיהן עלו ברבות השנים לישראל ואחד מהם אף היה בין מקימי היישוב נווה דניאל בגוש עציון.