google/wiki40b huggingface dataset:
נילס גאדה

חייו

גאדה נולד בקופנהגן, לאב שבנה רהיטים וכלי נגינה. הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו ככנר בתזמורת הדנית המלכותית, שניגנה בהשמעת בכורה את האוברטורה הקונצרטית שלו, Efterklange af Ossian ("הדי אוסיאן") בשנת 1841. כשהסימפוניה הראשונה שלו לא התקבלה לביצוע בקופנהגן, שלח אותה אל פליקס מנדלסון. תגובת מנדלסון ליצירה הייתה חיובית, וכאשר ניצח עליה במרץ 1843 בלייפציג, קיבל אותה הקהל בהתלהבות. בעזרת מלגה מן הממשלה הדנית, יצא גאדה עצמו ללייפציג, שם לימד בקונסרבטוריון, עבד כעוזר מנצח של תזמורת הגוונדהאוס והתיידד עם מנדלסון, שהשפיע על כתיבתו המוזיקלית. בשנת 1845 ניצח על ביצוע הבכורה על הקונצ'רטו לכינור במי מינור של מנדלסון. גאדה עמד בקשרי ידידות גם עם רוברט שומאן.
עם מותו של מנדלסון בשנת 1847, תפס גאדה את מקומו כמנצח ראשי אך נאלץ לחזור לקופנהגן באביב 1848, עקב מלחמת שלזוויג-הולשטיין בין פרוסיה לדנמרק.
בקופנהגן התמנה גאדה למנהל האגודה המוזיקלית של קופנהגן (משרה בה כיהן עד מותו) ולאחר שייסד תזמורת ומקהלה חדשות, ביסס את מקומו כמוזיקאי הבולט ביותר בדנמרק. הוא עבד גם כנגן עוגב; אומנם, המשרה היוקרתית של נגן עוגב בקתדרלה של קופנהגן ניתנה לא לו אלא ליוהאן פטר אמיליוס הרטמן, אך גאדה שירת כנגן עוגב בכנסיית הולמן בקופנהגן משנת 1850 עד מותו. גאדה ניהל את הקונסרבטוריון של קופנהגן יחד עם הרטמן (שאת בתו נשא לאישה בשנת 1852) ועם הולגר סימון פאולי. גאדה היה גורם משפיע בעל חשיבות על רבים ממלחיני סקנדינביה בדור הבא; הוא עודד ולימד הן את אדוורד גריג והן את קרל נילסן, כמו גם דמויות פחותות מהם בחשיבותן, כמו אוטו מאלינג ואסגר האמריק. גאדה מת בקופנהגן.

יצירותיו

בין יצירותיו של גאדה שמונה סימפוניות, קונצ'רטו לכינור, מוזיקה קאמרית, יצירות לעוגב ולפסנתר וכמה קנטטות רחבות יריעה. בקנטטות הראשונות, בעיקר "קומאלה" (1846) ו"אלוורסקוד", ניכרת נטייה לפולקלור נורדי, אך הקנטטות האחרונות משקפות גישה אוניברסלית יותר, בהשפעת שנותיו בלייפציג. הנטייה לחפש את הלאומיות הנורדית ביצירותיו ולהתעלם מאיכותן הייחודית הייתה לצנינים בעיניו, בסופו של דבר.
מד מתח

מד מתח (וולטמטר) הוא מכשיר מדידה למדידת מתח חשמלי בין שתי נקודות במעגל החשמלי. מד המתח מחובר במקביל לרכיבים הנמדדים, ומדידת המתח במעגל מתאפשרת בעזרת העברת זרם דרך התנגדות המד (שצריכה להיות גבוהה ככל הניתן). למעשה מודד המכשיר את הפרש הפוטנציאלים בין שתי נקודות. המדידה מוצגת על גבי תצוגה דיגיטלית או בצורה אנלוגית של מחט על גבי סולם ערכים.
למד מתח אופייני שני גשושים (Probe) בצבעי שחור ואדום. הגשוש השחור מסמן את הקוטב השלילי (מינוס) והגשוש האדום מסמן את הקוטב החיובי (פלוס). היפוך בחיבור הגשושים לצורכי מדידה לא תשפיע על התוצאה אלא על סימון הקוטב (כיוון זרימת המטען החשמלי).
עיט זהוב

תפוצה ואזורי מחיה

תחום התפוצה של העיט הזהוב נרחב משל כל שאר מיני העיט. הוא חי בשטחים הרריים חסרי עצים, במדבר ובאזורי גבעות. העיט הזהוב מעדיף לחיות בנופים חשופים למחצה - מדרונות הרים, מרגלות צוקים ועמקי נהרות. רוב אוכלוסיות העיט הזהוב יציבות. 
עיט זהב ניתן להתאמה יחסית לבתי גידול שונים, אבל לעיתים קרובות הוא יתגורר באזורים עם כמה מאפיינים אקולוגיים משותפים. הוא מותאם בעיקר לציד בשטחים פתוחים או חצי פתוחים ויחפש את אותם לאורך כל השנה. צמחייה מקומית נראית אטרקטיבי בעבורו ובדרך כלל ימנע מתחומים מפותחים מכל סוג שהוא, עירוניים, חקלאיים או אזורים מאוד מיוערים.
בעולם מצב השימור שלו הוא "ללא חשש", אך בישראל נמצא בסיכון אזורי ועתידו בישראל ובמזרח התיכון בסכנת הכחדה חמורה.
בישראל קיימים 7-5 זוגות בלבד בין מזרח השומרון להר הנגב.

התנהגות ותזונה

העיטים חיים כל ימות השנה זוגות-זוגות בתחומי מחיה מוגדרים. בתוך הטריטוריה נמצא מקום הלינה שלהם ובתחומיה נבנים הקנים.
העיט דואה בתחום המחיה שלו במשך שעות מדי יום ותר אחר טרף. כשהוא מבחין בטרף, העיט עט עליו במהירות עצומה, ועשוי להגיע עד ל-150 קמ"ש בצלילה. העיט יכול לשאת תוך כדי תעופה טרף במשקל של עד חמישה ק"ג. העיט הזהוב מסוגל לעוט על טרפו ממרומי השמיים ולדרוס ברגליו החזקות ארנבות, שועלים ועופות שונים. הוא ניזון מיונקים שונים ועופות. עיטים זהובים, ובעיקר הנקבות הגדולות, מסוגלים לצוד עופר, טלה או גדי קטנים,
בארץ ישראל נוהג העיט להרים צבים אל האוויר ולשמוט אותם על-גבי מצוקים וסלעים כדי לפצח את שריונם ולאכול את בשרם.
בהרי האלטאי שבמונגוליה (בעיקר קזאחים), בקירגיזסטן, בחבל טובה שבסיביר ובקזחסטן, ישנם בזיירים היודעים לאלף עיט זהוב למטרת צייד.

רבייה וגידול צאצאים

העיט הזהוב נוטה לרוב לדגור בצוקים, בין סלעים או על עצים.
הקשר בין בני הזוג ממושך ונמשך כנראה כל החיים, אבל אם מת אחד מבני הזוג, משתדך הפרט הנותר מחדש. 
החיזור בין בני הזוג נמשך כל השנה וגובר לקראת ההטלה. הוא מתבטא בעיקר במעופי-ראווה, תוך צלילות ונסיקות.
בהטלה אחת יש לרוב שתי ביצים. הדגירה נמשכת 42–45 יום. הנקבה דוגרת רוב הזמן, אך הזכר עוזר ומאכיל את הנקבה. הגוזלים עוזבים את הקן כשהם בני 65–75 ימים.
רק בגיל שש הם מגיעים לבגרות מינית.

בתרבות

העיט הזהוב הוא הציפור הלאומית של גרמניה, אוסטריה ואלבניה, מקסיקו וקזחסטן, ומונצח בסמל ההיסטורי עיט הרייך. כמו כן הוא מזוהה עם צלאח א-דין, ונמצא על סמל מצרים, סמל עיראק וסמל הרשות הפלסטינית, ובעבר היה גם על סמל לוב וסמל תימן.
שקע (גאולוגיה)

שקע הוא מונח בגאולוגיה – סוג של צורת נוף השקועה מתחת לסביבתה. שקעים יכולים להיווצר במנגנונים שונים, וניתן להתייחס אליהם במגוון מונחים המפורטים להלן על-פי הגורם להיווצרותם:
געשיות, סחיפה, העתק, קימוט, טקטוניקת הלוחות, ופגיעת מטאוריט.
כיכר מסריק

מבנה הכיכר

הכיכר בנויה כשדרה באורך של כ-100 מטר בעלת אופי דומה מאוד לשדרות נוספות בתל אביב, כגון שדרות ח"ן או שדרות בן-גוריון הסמוכות לה. חלקה הצפוני הצר לכדי רחוב דו-סיטרי רגיל, וחלקה הדרומי הרחב, מקנים לשדרה כולה את התואר כיכר. מדרום לכיכר ממשיך הכביש כרחוב המלך ג'ורג'.
במרכז הכיכר גינה ומסביבה נמצאים בתי עסק שונים ובתי קפה רבים, בסמוך לרחוב פרישמן. הכיכר נחשבת לאחת הכיכרות החשובות של העיר הלבנה של תל אביב, וסביבה בנויים כמה בנייני מגורים בסגנון הבינלאומי.

מבנים בכיכר

במרכז הכיכר נמצא מקלט ציבורי המשמש כמועדון חברתי-שיקומי של עמותת אנוש, הפועלת למען בריאות הנפש בקהילה.
בצפון הכיכר ניצב פסלו של האמן מוטי מזרחי, "עמוד בורג וברווזים", שהוצב בה בשנת 1989 בעקבות תרומתו של איש העסקים היהודי-אמריקאי, משולם ריקליס. בשנת 2001 נפתח בכיכר בית הקפה הראשון של רשת "קפה קפה". בצידה הצפוני של הכיכר ניצב בניין אשר שימש בעבר כמשרדי המוסד לביטוח לאומי.
ב-17 בספטמבר 2009 הוצב בחלקה הצפוני של הכיכר, סמוך למזרקה, פסל הברווז של הצייר דודו גבע.

היסטוריה

כיכר מסריק היא מהכיכרות הוותיקות בתל אביב, ונבנתה עם הקמתו של הצפון הישן של העיר.
במהלך "העוצר הגדול" על תל אביב בקיץ 1946, התמקמה בכיכר יחידת צנחנים בריטים.
במהלך מלחמת העצמאות, התארגנו סביב הכיכר שיירות הסיוע לירושלים הנצורה. באחת ההפצצות המצריות על תל אביב נחתה פצצה במרכז הכיכר, וגרמה למותה של תושבת בית הסמוך לכיכר, שיצאה למרפסת על מנת לצפות במטוס.
במהלך מלחמת ששת הימים ירה הצבא הירדני פגזים אל עבר תל אביב בתותחי "לונג טום" שהוצבו צפונית לקלקיליה. שני פגזים פגעו בכיכר מסריק, גרמו למותה של אישה אחת והסבו נזק לבניינים הסמוכים לכיכר.
אזאד כוה

אזאד כּוּה (פרסית:  آزاد کوه) הוא שמה של אחת הפסגות הגבוהות ברכס אלבורז. משמעות השם בפרסית היא "הר החופש"; כנראה, התושבים המקומיים העניקו לפסגה שם זה בשל צורתה החרוטית והעובדה שאינה מחוברת לפסגות המקיפות אותה.
קיימים שני מסלולים לטיפוס אל הפסגה: הקל והקצר מתחיל מהכפר כַּלאכּ-י בֵּלֵא (کلاک بالا) ואורך יום עד יומיים, והארוך מתחיל מהכפר וארַנְגה רוּד (وارنگه رود) ואורך 2-3 ימים. הטיפוס על ההר אינו דורש ציוד טיפוס מיוחד, אך בשל היעדר מקומות מוסדרים לעצירה, נדרשים המטפסים להביא עמם אוהל. בחורף קיימות במקום מפולות שלגים העלולות לסכן את המטפסים.
ג'ובאני גאלבאיו

ג'ובאני גאלבאיו (באיטלקית: Giovanni Galbaio) היה השמיני מבין דוכסי ונציה. ג'ובאני גאלבאיו כיהן בתפקיד דוג'ה בין השנים 787–804, והיה השמיני שנשא בתואר זה.
ג'ובאני עלה לשלטון לאחר מותו של אביו, מאוריציו גאלבאיו, אשר מינה אותו לדוג'ה שני כבר בשנת 778, באזורו של הקיסר הביזנטי לאו הרביעי.

קורות חיים

ג'ובאני נשבה לזמן קצר על ידי המלך הלומברדי דסידריוס, אולם אביו שכנע את האפיפיור לשלוח שגרירים לקרל הגדול (בן בריתם של הלומברדים) ולהביא לשחרורו.
לאחר שחרורו מהשבי, החל אביו לפעול לכך שג'ובאני יירש את כסו. 
לאחר עלייתו לשלטון בוונציה (מבלי בחירות) החל במאבק נגד הפטריארך של גראדו אשר תקף את סחר העבדים. באותה עת סחר העבדים בים האדריאטי היה מרכיב חשוב בכלכלת ונציה. באותה עת שלט קרל הגדול בלומברדיה, ובשל השקפתו הדתית ועמדת הכנסייה אסר על העבדות בלומברדיה ובארצות הפרנקים.
ג'ובאני שכנע את קיסרית האימפריה הביזנטית, אירנה מאתונה לקבוע כי בנו, מאוריציו גאלבאיו השני, יהיה דוג'ה אחריו.
במהלך מאבקו בכנסייה מינה ג'ובנאי את אחיינו בן ה-16, כריסטופר, לבישוף אוליוולו, אולם הפטריארך סירב לאשר את המינוי, רשמית - בשל גילו הצעיר של כריסטופר, אולם בפועל - בשל תמיכת ג'ובאני בביזנטיון כנגד הפרנקים. 
מאוריציו נשלח לתקוף את גראדו, והפיל את הפטריארך הזקן מראש מגדל בעיר. 
במקביל, האופוזיציה לשלטונו של ג'ובנאי בוונציה התחזקה, וכוחות צבא שבראשם אובלריו דליי אנטנורי תקפו את העיר ונציה. ג'ובאני, מאוריציו וריסטופר, נמלטו למנטובה בשנת 803 ונפטרו בה; ואנטנורי נבחר לדוג'ה לאחר כיבוש העיר ונציה.
יוהאן החמישי, רוזן נסאו-דילנבורג

ביוגרפיה

יוהאן נולד ב-9 בנובמבר 1455 בברדה, ליוהאן הרביעי, רוזן נסאו-דילנבורג ומריה מלון-היינסברג, בתם של יוהאן השני, רוזן לון-היינסברג ואנה מזולמס-בראונפלס.
בשנים 1504 ו-1505 היה יוהאן הסטאדהאודר של חלרה וצוטפן. בשנת 1504, הוא ירש את ברדה ואת ויאנדן מאחיו אנגלברכט השני מנסאו.
ב-30 ביולי 1516 מת יוהאן בדילנבורג, ולאחר מותו ירש בנו הבכור הנרי את נחלותיו בהולנד, בעוד בנו האחר וילהלם ירש את נחלותיו בגרמניה.
דאגלס קופלנד

חייו

קופלנד נולד בבסיס נאט"ו בבאדן זולינגן, גרמניה המערבית וגדל בוונקובר שבקנדה. הוא למד אמנות ועיצוב תעשייתי בקנדה, באיטליה וביפן. הוא הומוסקסואל, והוא משמש ככתב ב"ניו יורק טיימס" בנושאי תרבות ואמנות.
מרגיט אלק

קריירת ספורט

מרגיט אלק נולדה אף היא בבודפשט, כאחותה הגדולה אילונה. אביה היה סוחר יהודי בשם שאנדור אלק (מקודם: אייזלר).
היא התחילה את פעילותה הספורטיבית דרך שלושה בתי ספר לסיף בזה אחר זה. תחילה ב"מכון פודור לחינוך גופני וסיף" שנוסד על ידי קרולי פודור. היא סיימה במקום השישי באולימפיאדת לונדון (1948). בין השנים 1937 ל־1955 הייתה חמש פעמים אלופת העולם בסיף וחברה בנבחרת הסיף ההונגרית חמישים פעמים. בין השנים 1937 - 1954 הייתה אלופת הונגריה שש פעמים. היא כתבה אוטוביוגרפיה משותפת עם אחותה אילונה בשם "כך אנו מסייפים" שפורסמה בשנת 1968. בתום הקריירה הספורטיבית שלה עבדה במשרד האוצר של הונגריה.

פרסים והוקרה

ספורטאי מצטיין של הרפובליקה העממית ההונגרית A Magyar Népköztársaság Érdemes Sportolója (1954)
ברית שלום (ארצות הברית)

Independent Order Brith Sholom הייתה תנועה יהודית, שהייתה פעילה במיוחד בראשית המאה העשרים. היא נוסדה ב-1905 כתנועת אחווה  ומטהה שכן בפילדלפיה, פנסילבניה". לפי "מרשם הקהילה היהודית בעיר ניו יורק 1918-1917", באותה שנה היו לברית שלום 378 לשכות ברחבי המדינה והיא מנתה 52,596 חברים, כש-88 מלשכותיה היו בעיר ניו יורק לבדה, בה היו רשומים 15,000 חברים.  דמי החבר השנתיים היו בממוצע $16.
ב-1940, מנו חברי התנועה 15,000 איש.
בית תמחוי

בית תמחוי הוא מסעדה המשמשת למתן ארוחות, בחינם או במחיר מזערי, לנזקקים שאין ידם משגת לרכוש מזון לעצמם.
בלשון חז"ל המילה תמחוי מתארת קערה גדולה  עבור תבשילים שונים שהכניסו נדבנים לתוך הקערה עבור העניים , וכבר הם השאילו אותה לכינוייה את מגבית המצרכים הקהילתית. שימוש שנעשה במגשיות מסוג זה לחלוקת אוכל לנזקקים, היה ביסוד השם "בית תמחוי".
בתי התמחוי מנוהלים על בסיס התנדבותי והפעלתם מבוססת על תרומות כספיות ותרומות של עודפי מצרכים ותבשילים (ממסעדות, מאולמי חתונות וכדומה). הניהול אינו אחיד וגם השיטה אינה זהה בכל המקומות. התלות בתרומות ספורדיות גורמת לכך שפעילות בתי התמחוי אינה מובטחת ועלולה להקטע בגלל חוסר באמצעים.
עדנאן (אפונים)

עדנאן (בערבית: عدنان) היא דמות מיתולוגית ערבית (בהמשך מוסלמית) שהוא אב קדמון-אֶפּוֹנִים לכל ערביי צפון, מרכז ומערב חצי האי ערב. בכך הם נבדלים משאר ערביי דרום חצי האי צאצאי קחטאן (שמו של יקטן במסורת הערבית). מסורת הדתות האברהמיות מציגה את ישמעאל כאביו הקדמון ומוחמד כצאצאו בדור ה-21.

פרט לכך שעדנאן הוא צאצא של ישמעאל אין אחדות דעים אודות אבותיו הקדמונים וכמות הדורות ביניהם, אך השתמרו מסורות יוחסין שמראות שמוחמד הוא מצאצאיו. רוב ההיסטוריונים המוסלמים טענו שהוא צאצא של קדר, בנו של ישמעאל ורובם גם מתנגדים לבחינה מחדש של אילן היוחסין ביניהם אך אבן אסחאק הניח כי אביו הקדמון דווקא היה נביות בנו האחר. במסורת האסלאמית נטען שבקרב בני עדנאן נשתמרה אמונה במונותאיזם עד מספר דורות לפני מוחמד, כשעמרו בן לחי, אחד מנכבדי העיר מכה הביא את פולחן הבעל (אל) מאזור א-שאם.
לפי מסורות ערביות ואסלאמיות, עדנאן נולד לאדד, אחד מאצילי שבט קֵדָר שישבו באזור המדבר הסורי. לאחר שאדמתם נכבשה על ידי צבאות נבוכדנצר השני ונחרבה ממלכתם, עדנאן ואביו נדדו דרומה והתיישבו בחג'אז, בעיר מכה, בעוד שאר אחיהם נפוצו והוגלו למסופוטמיה. לעדנאן נולדו שני בנים: מעד ועכ. מעד ירש את אביו והוליד בניהם שלימים יקומו מהם מרבית שבטי צפון ערב ועכ התיישב בתימן בעקבות נישואיו עם בת לשבט כהלאן בן שבא שגרו באזור ועבר לדבר בשפתם.

במסורת הטרום איסלאמית

הדמות מוזכרת בשירה אפית טרום איסלאמית אצל פיטנים טרום איסלאמיים לביד אבן רביעה ועבאס אבן מרדאס.
דמותו של עדנאן נזכרה כאב נכבד של כלל שבטי צפון ערב (כנאנה, קיס, תמים, קמעה) ושימש כסמל להתנשאות על שבטי קחטאן שהיו מיעוט ביניהם. כאשר לילה בת לכיז, משוררת בת לשבט רביעה בן נזאר בן מעד בן עדנאן, נחטפה על ידי אחד מאצילי האימפריה הסאסאנית, היא שלחה לבני עמה שיר שתוכנו קריאה אליהם לבוא לעזרתה מתוך מחויבותם אליה כאחיה בני עדנאן.
פרט למסורות הטרום אסלאמיות השם עדנאן מוזכר בכתובות ת'מודיות. אצל הנבטים חשיבותו הגיע לכדי כך שחלק מן הכתובות חתומות ב"עבד עדנאן".
על פי המסורת הערבית צאצאי עדנאן כונו בני קיס (על שם אחד מנכדיו של עדנאן, שממנו יצא אחד מגדולי שבטיהם ונהיה לשם כולל) ואלערב אלמסתערבה (הערבים המשוערבים, שאמצו את הערביות ולא היו מיושבי חצי האי ערב המקוריים) לעומתם בני קחטאן (שעליהם נמנו בין היתר בני חמיר, סבא, שבט ע'סאן) כונו בני ימן על שם ארץ מולדתם תימן ואלערב אלעארבה (שפירושו - ״הערביים ביותר שבערבים). 
היריבות בין ערביי החג'אז שראו בעדנאן ובישמעאל את אבותיהם הקדמונים לבין ערביי תימן והדרום שהתייחסו על בני קחטאן (יקטן), הייתה מקור למלחמות שבטיות שנמשכו עוד מאות שנים לאחר עליית האסלאם, שבאו לידי ביטוי ביריבות המסורתית של שבטי קייס וימן.
מגדל חסאן

כיכר יעקוב אבן מנסור

מהמסגד נותרו רק התחלות בנייה של קירות ספורים וכ-200 עמודים לא גמורים הניצבים ברחבה שבין המגדל לבין המאוזולאום הקרוי: "כיכר יעקוב אבן מנסור".
מגדבורג

היסטוריה

מגדבורג הייתה עיר גרמנית שהיוותה במשך דורות מרכז מסחר עם הסלאבים.
אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, העניק את העיר כנדוניה לאשתו ובשנת 936 ייסד במקום מנזר אותו הקדיש ללגיון התבני. בכל מהלך כהונתו, נהג אוטו לבקר בעיר לעיתים קרובות, מתוקף היותו עמדה קדמית נוחה למסעות מלחמה באזורים הסלאביים מעבר לנהר האלבה. נוכחותו של הקיסר בעיר הביאה לשגשוג של המקום. במהלך כהונתו, ביקש אוטו לקדם את העיר למעמד של מושב בישוף, והחל בבניית כנסייה גדולה במקום, אך רק בשנת 968 הוא הצליח לגבור על התנגדות אנשי הכמורה והעיר הייתה למושב של בישוף. בשנת 965 הוענקו לעיר זכויות של הטבעת מטבעות, קיום שוק וגביית מכסים. לאחר מותו נקבר אוטו בכנסייה הראשית בעיר. 
יורשיו של אוטו הראשון המשיכו לראות בעיר מקום חשוב ונהגו לקיים בו חגיגות נוצריות. אולם השושלת הסאליאנית שבאה בעקבותיהם זנחה את המקום והבישוף קיבל את השליטה בעיר והקים את משכנו על הריסות ארמון הקיסר. במחצית השנייה של המאה ה-12 הקים הארכיבישוף וויכמן חומה מסביב לעיר והגדיר מחדש את הדרכים הציבוריות בעיר. 
בעיר הייתה מתיחות רבה בין הארכיבישוף ששלט בעיר לבין תושבי העיר שבקשו ממשל עצמי. בשנת 1129 התקוממו תושבי העיר נגד הארכיבישוף, ואף שהוא הצליח לדכא את המרד החלו בשנות ה-60 של המאה ה-12 להופיע בכתובים התייחסויות לשופטי העיר ושליטיו, כמו גם לגילדות בעלות זכויות החלטה. בשנת 1183 מעמדן של הגילדות הוכר רשמית.
בשנת 1188 העניק הארכיבישוף וויכמן זכויות מסוימות לתושבי העיר. 
ביום שישי הטוב בשנת 1207 פרצה שריפה בעיר שהזיקה קשות לקתדרלה בעיר ובמקום לשפצה החליט הבישוף אלברכט השני לבנות קתדרלה חדשה בסגנון גותי. בניית הקתדרלה התקדמה בשלבים ורק בשנת 1520 הסתיימה סופית. בסביבות שנת 1235 אילץ הקיסר את הארכיבישוף ששלט בעיר להעניק לתושבי העיר זכויות ממשל עצמי הידועות כזכויות מגדבורג, והיוו דגם לזכויות ממשל עצמי של תושבי ערים ברחבי מזרח אירופה. מתיחות המשיכה לשרור בין הבישוף לתושבי העיר ובשנת 1325 רצחו תושבי העיר את הבישוף. 
בתחילת מלחמת שלושים השנה הייתה מגדבורג בצד הפרוטסטנטי. אולם בשנת 1631 נכבשה על ידי הכוחות הקתוליים, ששרפו את העיר והרגו את רוב תושביה.("הטבח של מגדבורג").
ב-1656 ערך אוטו פון גריקה בעיר הדגמה חוזרת  של ניסוי חצאי הכדור של מגדבורג, בהדגמה הזו  16 סוסים, 8 מכל צד, לא הצליחו להפריד בין שני חצאי כדור שהיה ביניהם ואקום. הניסוי קרוי על שם העיר.
במהלך מלחמת העולם השנייה היו מפעלי הדלק במגדבורג מטרה להפצצות בעלות הברית. ההפצצות הביאו גם להרס הרחוב הראשי של העיר והשכונות הצפוניות שלה. ב-12 באפריל 1945 הגיעה הדיוויזיה השנייה של האמריקאים לעיר. אולם למגינת לבם של תושבי העיר, נסוגו הכוחות האמריקאיים מהעיר והעבירו אותה לשליטת הסובייטים והיא נכללה במזרח גרמניה.

יהודים

בעשורים של 960 ו־970 יש התייחסות להגנה מלכותית על היהודים במגדבורג, דבר המעיד שיהודים חיו בה.
טיאגו אלקנטרה

קריירת מועדונים

טיאגו נולד באיטליה לאב ברזילאי, ונדד בילדותו בין ברזיל לספרד. אחיו הצעיר ראפיניה נולד בברזיל וגדל בספרד. שניהם יצגו את נבחרת ספרד בצעירותם כאשר טיאגו המשיך לנבחרת הספרדית הבוגרת, וראפיניה המשיך לנבחרת הברזילאית הבוגרת. בגיל 10 הצטרף טיאגו לקבוצת הילדים של ברצלונה, ובהמשך קודם לקבוצת המשנה של המועדון. ב-17 במאי 2009 ערך טיאגו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשעלה כמחליף מול מיורקה. את שער הבכורה שלו במועדון כבש בניצחון 0-4 מול ראסינג סנטאנדר.
ב-14 ביולי 2013 נמכר טיאגו לבאיירן מינכן תמורת 25 מיליון אירו, חתם על חוזה ל-5 עונות, וחזר להתאמן תחת פפ גווארדיולה שאימן אותו גם ברצלונה בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שני שערים ב-16 הופעות בבונדסליגה, וזכה עם הקבוצה בדאבל.

קריירה בינלאומית

טיאגו היה שותף לזכייה של נבחרת ספרד עד גיל 17 ביורו 2008. כמו כן, לקח חלק בזכייה של נבחרת ספרד עד גיל 21 ביורו 2011 ואף נבחר לאיש המשחק בגמר. טיאגו היה גם קפטן הנבחרת הצעירה באליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה בישראל בשנת 2013. במשחק הגמר מול איטליה הבקיע טיאגו שלושער ונבחר בפעם השנייה ברציפות לאיש המשחק בגמר.
הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד הבוגרת הייתה במשחק הידידות נגד נבחרת איטליה ב-10 באוגוסט 2011. את הופעת הבכורה שלו במסגרת תחרותית ערך ב-6 בספטמבר 2011, בניצחון 0-6 על ליכטנשטיין במסגרת מוקדמות יורו 2012.

חיים אישיים

אביו הוא כדורגלן העבר מאזיניו, אחיו הוא הכדורגלן ראפיניה אלקנטרה, ובן דודו הוא הכדורגלן רודריגו מורנו.
דזוקיה

דזוקיה או דאינאבה (בליטאית: Dzūkija או: Dainava) היא אחד מחמישה חבלי ארץ אתנוגרפיים מובחנים בליטא, הממוקמת בדרום-מזרח המדינה.
דזוקיה כוללת גם שטחים היסטוריים של התיישבות ליטאית, בצפון-מערב בלארוס (אזור הורדנה) ובצפון-מזרח פולין (פודלסיה). בירתה היא העיר אליטא, והעיר הגדולה ביותר בה היא וילנה.
חלקים נרחבים מאדמת דזוקיה אינם ראויים לחקלאות ולכן מכוסה האזור בצפיפות ביערות אורנים, אחד מהם הוא יער דאינאבה, הגדול ביותר בליטא. בראשית שנות ה-90 הוכרזו בתחומי דזוקיה שניים מחמישה הפארקים הלאומיים של ליטא. צפיפות האוכלוסין בדזוקיה היא הדלילה ביותר בליטא, במחוז המשנה וריאנה למשל, מתגוררים בממוצע פחות מ-15 נפש לקמ"ר. בשל היעדר קרקע חקלאית ראויה לשמה, היה האזור עני יחסית לשאר אזורי ליטא והחקלאים המקומיים נאלצו להשלים את היבול באמצעות איסוף פטריות מאכל ופירות יער. אסיף פטריות נותר גם כיום מרכיב חשוב של החקלאות והכלכלה המקומית.

שפה

בני דזוקיה משתמשים בניב מיוחד של השפה הליטאית; הדיאלקט הדזוקיאני  הוא דיאלקט משנה של אאוקשטאיצ'יו, הדיאלקט הנפוץ ביותר בליטא, עליו מבוססת הליטאית התקנית.
דידייה ברוסו

תחילת הקריירה

ברוסו נולד בחוף השנהב. בשנת 2007 החל לשחק במימוסאס, מועדון פאר מאביג'אן, בירת חוף השנהב. הוא שיחק במועדון במשך 7 עונות זכה עם המועדון בשתי אליפויות.

הפועל רמת-גן גבעתיים

בשנת 2013 עזב ברוסו את מימוסאס לטובת הפועל רמת-גן גבעתיים מהליגה הלאומית. ב-1 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 33 דקות בתיקו 0-0 נגד אשטוריל במסגרת מוקדמות הליגה האירופית לעונת 2013/2014. ב-9 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית, כששיחק 81 דקות בניצחון 1–3 על מכבי אחי נצרת במסגרת המחזור הראשון. ב-28 בפברואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-47 בניצחון 0–2 על מכבי יבנה במסגרת המחזור ה-26 בליגה. ב-3 במאי הבקיע צמד שערים בניצחון 1–3 על הפועל עפולה במסגרת המחזור הפלייאוף העליון של הליגה הלאומית. הוא סיים את עונתו הראשונה בישראל עם 30 הופעות ליגה ו-3 שערים. בעונת 2014/2015 שמר על מאזן דומה, וערך 30 הופעות ליגה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
עונת 2015/2016 הייתה עונת השיא בקריירה של ברוסו. בתחילת חודש ינואר 2016 הורשע ברוסו בהעלבת שופט והורחק ל-3 משחקים בפועל ו-3 משחקים נוספים על תנאי. הוא סיים את העונה כמבקיע המצטיין של הפועל רמת-גן גבעתיים, עם 16 שערים ב-31 הופעות ליגה, אך קבוצתו סיימה במקום השלישי בליגה וכשלה בהעפלה לליגת העל.

עירוני קריית שמונה

ב-22 במאי 2016 סיכם ברוסו ל-3 שנים בעירוני קריית שמונה מליגת העל.

מכבי פתח תקווה

ב-15 במאי 2018 חתם לשנה במכבי פתח תקווה מליגת העל. בעונת 2018/2019 היה שותף בירידת הקבוצה לליגה הלאומית.
מורו (קבוצה אתנית)

מוֹרוֹ או בנגסמורו (באנגלית: Moro) היא קבוצה אתנית של מוסלמים בני המקום בפיליפינים. המורו הם הקבוצה הגדולה ביותר שאינה קתולית במדינה, והם מונים כ-9% מאוכלוסיית הפיליפינים.
רוברט לות'ר

ביוגרפיה

רוברט לות'ר נולד לאוגוסט לות'ר ווילהמינה פון אנדה (Wilhelmine von Ende) ב-16 באפריל 1822, בשווידניצה פולין. הוא למד בבית ובבית הספר המקומי. עם סיום לימודיו הוא עבר לברסלאו, שם למד בין השנים 1841 ו-1843.
בשנת 1843 עבר לברלין כדי ללמוד אסטרונומיה, שם למד עד 1848. בברלין היה תלמידו של יוהאן אנקה וסייע לו בחישובים ובהכנת אלמנק אסטרונומי. בשנת 1850 קודם בתפקיד במצפה הכוכבים בברלין. בסוף שנת 1851 האסטרונום Franz Brünnow (Franz Brünnow) הזמין אותו למצפה הכוכבים שליד דיסלדורף  כדי לעבור ולהיות מנהל המצפה אחריו.
בשנת 1859 התחתן עם קלורין מרקר, ולזוג נולד בן ויליאם.
במהלך חייו, לות'ר גילה 24 אסטרואידים ותגליות נוספות.
נפטר ממחלה בשנת 1900 בדיסלדורף, גרמניה.
סוקולנטים

סוּקוּלנטים (לטינית: Succulentus) הם צמחים בעלי עלים וגבעולים עבים ובשרניים המכילים תאים אוגרי מים. משמעות המילה סוקולנט בלטינית היא עסיס.
אמריקנה (ספר)

תקציר העלילה

עלילת הספר מתפרשת על פני שלוש יבשות. איפֵמֵלוּ ואוֹבּינזֶה, תלמידי תיכון בלאגוס, מתאהבים. בניגריה שלהם שולטת דיקטטורה צבאית, ומי שיכול בורח ממנה. איפמלו — יפה ובוטחת בעצמה — נוסעת ללמוד באמריקה. היא חווה מפלות וניצחונות, מוצאת ומאבדת מערכות יחסים וקשרי ידידות, ולאורך כל אותה תקופה רובץ עליה עולו של משהו שמעולם לא חשבה עליו במולדתה: גזע. אובינזה קיווה להצטרף אליה, אך אמריקה שלאחר אסון התאומים מסרבת להעניק לו אשרת כניסה, והוא שוקע בחיים מסוכנים כשוהה לא חוקי בלונדון. בחלוף השנים הוא איש עשיר בניגריה הדמוקרטית זה מקרוב, ואילו איפמלו נוחלת הצלחה ככותבת בלוג פוקח עיניים על גזע באמריקה. איפמלו חוזרת לבסוף לניגריה ופוגשת באובינזה שוב.

שם הספר

"אמריקנה" הוא כינוי היתולי, ביקורתי, שאותו משייכים ניגרים לבני עמם ששבו משהות ממושכת בארצות הברית (או באנגליה), שתי ארצות שהן מחוזות חפץ נכספים. זהו כינוי שמביע זלזול בהתנהגויות "מערביות" שנחשבות חוצפה וגסות רוח לעומת הנימוסים הניגריים ונטען שניגרים ששוהים זמן רב מחוץ לניגריה מאמצים התנהגויות כאלו, למשל בניגריה אם מישהו מעניק לחברו סיוע כספי, הוא מקפיד לעשות זאת כמעט בחשאי, כדי לחסוך מהמקבל מבוכה. ניגרי שאימץ לעצמו התנהגויות מערביות מגיש את הכסף ומציע לחברו למנות את השטרות. מנקודת מבט ניגרית זהו מעשה שלא יעשה.

פרסים והוקרה

הספר נבחר כאחד מ-10 הספרים הטובים ביותר לשנת 2013 על ידי עורכי The New York Times Book Review. הספר זכה בפרס "National Book Critics Circle Award" ב־2013 והיה מועמד לפרס לסיפורת מאת נשים ב־2014 שבו זכתה דונה טארט
במרץ 2017 נבחר "אמריקנה" לספר שחייבים לקרוא כאשר חמישים אלף איש בניו יורק הצביעו לראשונה ברחבי העיר בפרויקט שנקרא "ספר אחד, ניו יורק אחת" כחלק מיוזמת קריאה קהילתית המעודדת את כל תושבי העיר לקרוא את אותו ספר. תושבי ניו יורק שבחרו באמריקנה יכלו לקרוא אותו בחינם במשך 90 יום, באינטרנט, להאזין לו בגרסה מוקלטת, או לשאול אותו מהספריות הרבות הפזורות ברחבי העיר. כמו כן נערכו בניו יורק אירועים שונים, הקשורים בספר.
יואניס ספרופולוס

קריירה כשחקן

ספרופולוס החל לשחק כדורסל במערכת הנוער של אפולון קלמריאס בגיל 12. לאחר ששיחק שנתיים בליגה היוונית השנייה עם אפולון קלמריאס כמאמן שחקן, פרש ספרופולוס ממשחק ובגיל 21 החל לאמן במשרה מלאה.

קריירת אימון

לאחר שפרש ספרופולוס ממשחק בגיל 21, הוא החל מיד את קריירת האימון שלו באפולון קלמריאס שבה הוא היה שחקן. הוא אימן במועדון בין השנים 1986-1997. הוא אימן בקבוצות ילדים ובקבוצות בכירות, ובשנת 1994 החל במקביל גם לאמן את הקבוצה הבוגרת של המועדון.
ספרופולוס היה העוזר המאמן בפאוק סלוניקי, בין השנים 1997-2005 (בתחילת התקופה היה עוזרו של צביקה שרף), וגם היה המאמן הזמני של הקבוצה במהלך עונת 2000/2001. לאחר מכן עבד בתור עוזר המאמן השני באולימפיאקוס בין השנים 2005-2008, תחת המאמנים פיני גרשון ופנאיוטיס יאנקיס.
בשנת 2006 עבד כעוזר מאמן בקליבלנד קאבלירס במהלך ליגת הקיץ. מ-2008 ועד 2011 עבד כמאמן הראשי של קולוסוס רודוס. בשנת 2011 היה עוזר המאמן במועדון הרוסי צסק"א מוסקבה, תחת המאמן ג'ונאס קזלאוסקאס. לאחר מכן עבד במשך תקופה קצרה כעוזר מאמן יוסטון רוקטס.
בשנת 2012 מונה למאמן פאניוניוס. ובשנת 2014 מונה למאמן של אולימפיאקוס. בשנת 2015 האריך את החוזה שלו באולימפיאקוס עד לשנת 2017. לאחר שאיבד את תואר האליפות לפנאתינייקוס פוטר ספרופולוס מהקבוצה.
ב-18 בנובמבר 2018 מונה כמאמנה של מכבי תל אביב, במקום נבן ספאחיה שפוטר.

נבחרת יוון

ספרופולוס עבד כעוזר המאמן של נבחרת יוון בין השנים 2001-2004. הוא היה עוזר מאמן נבחרת יוון בזמן אולימפיאדת הקיץ ב-2004. הוא עבד גם עוזר המאמן של נבחרת יוון בין השנים 2009-2010.