google/wiki40b huggingface dataset:
חן מצגר-אדר

ביוגרפיה

חן מצגר נולד וגדל באורנית, הצעיר מבין שלושה אחים. אמו, ענת מצגר, היא גננת ואביו, מנחם מצגר, הוא איש עסקים החי ברומניה. סבו מצד אמו, צבי אדר, היה חבר אצ"ל, מרכז הליכוד ועיריית פתח תקווה. לאחר מותו ב-2003, הוסיף חן, שהיה קשור לסבו, את שם משפחת הסב, "אדר", לשם משפחתו.
מצגר-אדר הוא בוגר תיכון אלון לאמנויות במגמת מוזיקה (2004-2002), שם התמחה כזמר, קלידן ומעבד. בשנה וחצי הראשונות לשירותו הצבאי שירת בלהקת פיקוד העורף, בה היה מפקד, זמר ומעבד. בשנה וחצי האחרונות לשירותו כיהן כמנהל מוזיקלי של מספר להקות בחיל החינוך והנוער (להקת הנח"ל, להקת פיקוד מזרח ולהקת התקשוב) קמ"ט הפקות לראש מדור הפקות רס"ן רן שיפרא וכן המנהל המוזיקלי והמתזמר (אדם העושה את העיבודים לתזמורת - orchestrator) של התזמורת הקאמרית של חיל החינוך.
למד פיתוח קול והדרכה קולית אצל גלית דהן, חיים פנירי, חגית גולדברג ודלית כהנא (2013-2002). בוגר בית הספר רימון במגמת הלחנה ועיבוד (2009-2007). תלמידם של פרופ' עודד זהבי, אילן מוכיח, שמוליק נויפלד ואלכס וסרמן.
מאז שחרורו מצה"ל ועד היום ממשיך מצגר-אדר לעבוד עם צה"ל במסגרת שירות המילואים שלו וספק של משרד הביטחון בענף תרבות של חיל החינוך ; הוא עושה זאת בשלושה תחומים עיקריים: האחד, בוחן להקות צבאיות, שם שינה את שיטת הבחינות. השני, מעביר סדנה בשם "אינטרפרטציה אישית", שמכשירה את הזמרים בתום הטירונות לשירות בלהקות, בנושא עיבוד והפקה מוזיקלית, אינטרפרטציה וניתוח שמיעה. השלישי, ממשיך לעבד ולנהל מוזיקלית להקות הצבאיות. עבד ועובד עם להקות חיל החינוך, פיקוד העורף, מז"י, פיקוד מרכז, נח"ל, פצ"ן, פד"מ, פיקוד מרכז 4*4 ולהקות חו"ל.
בנוסף לכך עיבד והפיק מוזיקלי טקסים ממלכתיים (יום הזיכרון, יום העצמאות, יום השואה). ניהל והפיק מוזיקלית את "עדים במדים" – מצעד החיים לפולין.
במבצע עמוד ענן הופיע במילואים עם הרכב מילואים שכלל את הזמרת סיון טלמור הצ'לנית מאיה בלזיצמן והמתופף איתן איצקוביץ'.
מאז שחרורו מצה"ל חן מצגר-אדר מפיק, מעבד מוזיקלית, ומלחין בשוק הפרטי והמסחרי: שירים ואלבומים לזמרים, לתוכניות וסרטים בטלוויזיה ובקולנוע, לפרסומות, להצגות תיאטרון, מופעי מחול ואירועים ופרוייקטים מיוחדים-עליהם לשם דגש מיוחד בשנים האחרונות.
בפברואר 2014 הקים את חברת Me Music. החברה עוסקת בעיבוד והפקה מוזיקלית, ניהול וייצוג אמנים ובהפקות שונות.
ח'רבת בית ג'ן

ח'רבת בית ג'ן הוא שמו של תל ארכאולוגי בבקעת יבנאל, הנמצא כיום בתחום המושבה יבנאל.
בסמוך לתל הוקמה בתחילת המאה ה-20 המושבה בית-גן. באתר התגלו פריטים ארכיטקטוניים רבים, האופייניים לבתי כנסת מתקופת התלמוד שנתגלו באזור, בין היתר בחורבת ימה, בחורבת עטוש, בכפר כמא, בחורבת ציידתה, בחורבת שרונה ובחורבת סרגונה הסמוכות.
בין היתר נתגלו באתר משקופים, מזוזות ואפריזים מעוטרים, חלקם בשריגי גפנים, במנורת שבעת הקנים ובשופר, ואשר מקורם כנראה בבית הכנסת של היישוב הקדום. בשלב מאוחר נתגלו באתר גם חריטות של צלבים, המעידים כנראה על כניסת הנצרות ליישוב. בחורבה תועדה בעבר גם רצפת פסיפס, בה נמצאו מטבעות מהמאה הרביעית לספירה וכתובת יוונית המזכירה אדם בשם מתתיהו.

לקריאה נוספת

אריאל: כתב עת לידיעת ארץ-ישראל - בתי-כנסת בגליל ובגולן, גיליון 52, מאי 1987, עמ' 63.
קיטוב מעגלי

קיטוב מעגלי של הגל הוא קיטוב שבו השדה החשמלי שמייצר את הגל לא משנה את עוצמתו אלא משנה רק את כיוונו.
באלקטרומגנטיות, כאשר שדה חשמלי משנה את כיוונו או גודלו הוא יוצר תופעה של התפשטות גל במרחב במישור שמאונך למישור השינוי. לדוגמה, אם השינוי בשדה מתבצע במישור  אזי הגל יתקדם לאורכו של ציר  המאונך להם.
עוצמת וכיוון השדה החשמלי מוגדרות על ידי וקטור השדה החשמלי. במקרה של גל מקוטב מעגלית הקצה של וקטור השדה החשמלי מתאר מעגל ככל שמתקדם הזמן. אם נקפיא את הזמן נוכל לראות שהגל שמתקדם במרחב יוצר לנו צורה של סליל – אשר צפיפותו תלויה בתדר הגל (או אורכו - ).
קיטוב מעגלי הוא מקרה פרטי של המקרה הכללי יותר, קיטוב אליפטי. ואילו קיטוב ליניארי הוא מקרה פרטי של קיטוב מעגלי.

קיטוב מעגלי ימני ושמאלי

הקיטוב המעגלי מחולק לשתי צורות של קיטובים – קיטוב מעגלי ימני (עם כיוון השעון RHCP
) וקיטוב מעגלי שמאלי (נגד כיוון השעון LHCP). צורת הקיטוב מוגדרת לפי צורת הסיבוב של הווקטור השקול. אך מתעוררת בעיה בזמן קביעת כיוון הקיטוב שהרי הוא תלוי בנקודת המבט על וקטור השדה.
בעת שידור של קיטוב מעגלי שמאלי הקליטה תהיה של קיטוב מעגלי ימני, מכיוון שכיוון הקיטוב משתנה לפי נקודת המבט של המתבונן. שהרי במבט מכיוון השידור לכיוון הקליטה ייראה שוקטור השדה מסתובב שמאלה ובמבט מכיוון הקליטה לכיוון השידור ייראה הווקטור מסתובב ימינה.
בניסיון לדמיין את כיוון הסיבוב משני צידי הווקטור המסתובב באיור ניתן להבין את הבעיה בהגדרת כיוון הקיטוב.

מנקודת המבט של המקור

בהנחה שהקיטוב נקבע מנקודת המבט של המקור (המשדר) לכיוון התקדמות הגל במרחב. בעת השימוש בהנחה זאת הקיטוב נקבע ע"פ כיוון הסיבוב של וקטור השדה בעת התקדמותו במרחב. במבט מהמקור והלאה, לכיוון התפשטות הגל, ניתן לראות את כיוון הסיבוב של השדה ולקבוע את קיטובו.
דרך נוחה למצוא את הקיטוב היא להצביע עם בוהן יד ימין לכיוון התקדמות הגל ובעזרת אצבעות לייצר צורה של סליל. אם וקטור השדה נע בכיוון זהה עם כיוון האצבעות זהו קיטוב מעגלי ימני, אחרת הקיטוב הוא מעגלי שמאלי.
בשימוש בהנחה זו, וקטור השדה החשמלי של קיטוב ימני, מוגדר על ידי הצורה הבאה:
אמנה זאת, שהקיטוב נקבע על פי נקודת המבט של המקור, היא בהתאם למכון למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה העולמי הידוע בשמו IEEE וכתוצאה מכך זוהי השפה המקובלת הנפוצה בקרב המהנדסים
.

מנקודת המבט של הקולט

בהנחה זו, הקיטוב נקבע על פי נקודת המבט של הקולט, הפוך מכיוון התפשטות הגל. בהנחה זו נצביע עם בוהן יד ימין לכיוון ההפוך מהתפשטות הגלים וכך נחליט על כיוון הקיטוב בהתאם לאצבעות כף היד, כפי שהסברנו בפיסקה הקודמת.
כאן כמו בהנחה הקודמת, קיטוב ימני מכונה גם כאן 'עם כיוון השעון' וקיטוב שמאלי 'נגד כיוון השעון'.
ספרי לימוד רבים של אופטיקה משתמשים באמנה השנייה.
יוסף שרון

ביוגרפיה

יוסף שרון נולד ברמת גן, בנם של אסתר ונחום שרון. גדל בישראל ובהוואנה, קובה. למד בתיכון "אליאנס" ברמת אביב, וכן למד בסטודיו של הצייר אביגדור לואיזאדא ("אופקים חדשים"). היה חבר בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב (כדורסל), בנבחרת הכדורסל אליאנס, ובסמוך לגיוסו צורף גם לנבחרת הנוער של ישראל. שירת בקיבוץ כרם שלום במסגרת גרעין נח"ל ולאחר מכן כחובש קרבי. לאחר שירותו הצבאי עבר להתגורר בניו יורק. עם שובו לארץ למד באוניברסיטת תל אביב פילוסופיה כללית, פילוסופיה יהודית ושפה ותרבות צרפת. השתתף בתוכניות ללימודים ולמחקר בתחומי מחשבה יהודית במכון הרטמן.
שרון החל לפרסם שירה בעת שירותו הצבאי. שיריו הראשונים התפרסמו ב"משא" (עיתון דבר) בשנת 1972 ואחר כך בכתב העת "גוג" מס' 2 (1974) בעריכת מאיר ויזלטיר. זכה לתשומת לב ציבורית ראשונה בעקבות שירו "ומה נגיד לסוס במלחמה הבאה" שנכתב ב-1973 ונדפס בספרו הראשון "דיבור", שיר פוליטי ששילב דיאלוגים עם שיריהם של חיים חפר וחיים גורי ועם שורות שיר מיליטנטיות של אברהם שטרן (יאיר), מייסד הלח"י. שירים רבים אחרים שלו נוטים גם הם לכיוון של שירה פוליטית סמויה ולאינטרטקסטואליות. השתתף במלחמת לבנון הראשונה כחובש קרבי. פרסם חמישה ספרי שירה, מפרסם שירים ומאמרים בכתבי עת ובמוספים לספרות. שיריו תורגמו לאנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, יוונית, רוסית ובולגרית.
שרון יזם, הקים וערך את כתב העת "רחוב" לספרות. ערך את "פרוזה" גיליון 104 ואת "סימן קריאה" גיליון 15. לימד שירה עברית, יחסי שירה-צילום, כתיבה יצירתית על צילום, סדנאות לשירה וסדנאות לכתיבת ביקורת ספרות באוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, האוניברסיטה העברית בירושלים, באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל ובמכללת ויצ"ו לאמנות ולעיצוב. השתתף בימי עיון לספרות ובפסטיבלים ישראליים ובינלאומיים, ביניהם פסטיבלים בינלאומיים בירושלים ובברלין ופסטיבלי משוררים במטולה. זכה בפרס ברנשטיין לספרות תשס"א (2001) ופעמיים בפרס ראש הממשלה - תשמ"ז (1986) ותשנ"ח (1997).

חיים אישיים

נשוי ואב לבת ובן.
מנחם מנשה

חייו

נולד בקאייק שליד ברוסא שבאימפריה העות'מאנית, ליעקב מנשה ולסולטנה. אביו נפטר כשהיה בן 10 והוא נותר עם אמו וארבעת אחיו. למד בעירו ובהמשך באיסטנבול אצל חבריו ותלמידיו של רבי יצחק אקריש (מחבר הספר "קריית ארבע"), ואצל רבי שלמה אליעזר אלפנדרי. במקביל עבד בעבודות זמניות לפרנסתו. היה חבר בחברת מזהירי שבת שיצאו מדי ערב שבת להזהיר את בעלי החנויות על סגירתן לקראת כניסת השבת.
בגיל 18 נשא את אסתר חרז, בת למשפחת נדבנים מאדריאנופול, שהייתה יתומה ומבוגרת ממנו בשנתיים. בגיל 20 גויס לצבא העות'מאני והשתתף במלחמת העולם הראשונה. בשנת תרע"ח בהיותו בן 25, עלה לארץ ישראל עם אשתו ובנו, באמצעות עגלה שהביאה אותם לגבול לבנון. המשפחה התיישבה בשכונת בית ישראל בירושלים.
בירושלים התחבר עם המקובל הרב יצחק אלפייה והפך לתלמידו. בשנת ה'תרצ"ד כאשר עלה הרב יהודה פתיה לירושלים, הפך ליד ימינו ולתלמידו.
עבד לפרנסתו כפחח. בשנת 1930 (ה'תר"צ) הקים את "חברת אהבת חיים", שעסקה בהפצת תורה, קיום תעניות דיבור, תפילות, תיקונים ואיסוף כספים לעזרה לנזקקים. בימי מלחמת העולם השנייה ערך מספר תפילות ציבוריות למען שלום האזרחים וסיום המלחמה.
רוב פעולותיו למען נזקקים היו בסתר. הרב שמואל אליהו סיפר שאביו, הרב מרדכי אליהו אמר עליו שהיה אחד מל"ו צדיקים, "אם לא הראשון שבהם".
נפטר בי"ב אלול ה'תשכ"ח, 5 בספטמבר 1968, בגיל 76. נכדתו היא הזמרת ריקי גל.
One Night's Anger

אירוויזיון 2014

עם השיר השתתפה הרסי מטמויה באירוויזיון 2014. בחצי הגמר הצליח השיר להגיע אל המקום ה-15 עם 22 נקודות בסך הכל. בחצי הגמר בו נכלל היו בסך הכל שישה עשר שירים ולכן לא הגיע אל המקום האחרון. מנגד זאת, בחצי הגמר השני היו חמישה עשר שירים.
הופעתה של מטמויה עם השיר צברה כחצי מיליון צפיות בסך הכל.
Poison (שיר של ריטה אורה)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קייט נאש, סר נולן, ג'וליה מיקאלס והופק על ידי סיר נולן. השיר הוא שיר בסגנון ה-EDM. עם השיר הופיעה אורה ב-4 ביולי 2015, בתוכנית הטלוויזיה הבריטית "The John Bishop Show".
בנוסף לכך, זכה השיר למעמד זהב בבריטניה על סך מכירות של 400 אלף עותקים.

וידאו קליפ

טרם יצא הוידאו קליפ של השיר, פורסם קליפ המילים שלו. קליפ המילים צבר למעלה מ-12 מיליון צפיות. הקליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ריטה אורה ב-3 ביוני 2015. בנוסף לכך, לרמיקס שיצא עבור השיר יצא קליפ גם כן.
נכון לדצמבר 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-62 מיליון צפיות.
שמעון בוזגלו

קורות חיים

שמעון בוזגלו נולד בעכו וחי בתל אביב.
כתב שישה ספרי שירה. ספר שיריו, "מדשאות הוליווד", התפרסם בינואר 2015.
ספר שיריו האחרון, "בשירותי הספרייה באלכסנדריה", התפרסם בינואר 2017.
אסופה בת 16 שירים ממכלול שירתו פורסמה ביוני 2015 בתרגום לגרמנית בכתב העת היוקרתי Neue Rundschau.
בתרגומיו, בוזגלו מתמקד בספרות העתיקה של יוון ורומא, בעיקר בתחומי השירה והמחזאות. תרגומיו לאנטיגונה ואדיפוס המלך מאת סופוקלס הועלו על בימות התיאטרון ונלמדות בתוכניות הלימודים בבתי הספר התיכוניים ובאוניברסיטאות.
בתחום העיבוד והתרגום לתיאטרון, בוזגלו עובד בשיתוף פעולה עם בת זוגו, הבמאית אופירה הניג. שיתוף הפעולה ביניהם הוליד, בין השאר, את מחזהו "גשם שחור" שהוצג בבימויה בפסטיבל ישראל, וב-JCC בניו יורק (2007). בעונת 2011 - 2012 המחזה "איש ואישה אחת" אותו עיבד ותרגם עם יוספה אבן שושן וטאהר נג'יב, הועלה בתיאטרון חיפה בבימוי אופירה הניג. בשנת 2013 עבד איתה, בתרגום ובעיבוד, על ההצגה "זוז אתה מסתיר לי את השמש", שהוצגה בבימוייה בארץ ובאירופה. בשנת 2015 עבד איתה על "לילה שלושת הכלבים", שהוצג בין השאר ב-Deutsches Theater.
קרל סלבטור, ארכידוכס אוסטריה

ביוגרפיה

קרל סלבטור נולד ב-30 באפריל 1839 בפירנצה, ללאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה ולמריה אנטוניה, נסיכת שתי הסיציליות, בתם של פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה איזבלה מספרד.
בשנת 1849 קיבל קרל סלבטור דרגת ריטמייסטר ב"רגימנט הקיסרי והמלכותי נושאי הרומח ה-6 - הקיסר יוזף השני", ובשנת 1857 קיבל דרגת מיור ומונה למפקח בחיל התותחנים האוסטרי. בשנת 1859 הועלה קרל סלבטור לדרגת אוברסט לוטננט, ובאותה שנה הוא לחם עם יחידתו בקרב סולפרינו. לאחר מכן הועלה קרל סלבטור לדרגת אוברסט, ומונה למפקד "רגימנט הרגלים הקיסרי והמלכותי ה-77 (גליציה) - פיליפ, דוכס וירטמברג". בקרב קניגרץ בשנת 1866, במהלך מלחמת אוסטריה-פרוסיה, לחם קרל סלבטור עם יחידתו נגד "רגימנט הרגלים הפרוסי ה-43 (פרוסיה המזרחית ה-6) - קרל, דוכס מקלנבורג" ונחל תבוסה בקרב. בשנת 1876 הועלה קרל סלבטור לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1886 הועלה לדרגת לוטננט פילדמרשל.
בשל ידיעותיו הנרחבות במתמטיקה ובידע טכני, תכנן קרל סלבטור במהלך שירותו הצבאי כמה כלי נשק, וביניהם כלי נשק אוטומטי, שהיה הראשון מסוגו בעולם.
ב-18 בינואר 1892 מת קרל סלבטור בביתו שבווינה, כתוצאה מסיבוך של שפעת.
מאיר כליפי

שירות צבאי

כליפי התגייס בשנת 1977 התגייס לצה"ל, התנדב לחטיבת הצנחנים, ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך עבר קורס קציני חי"ר ועם סיומו שב לגדוד כמפקד מחלקה. במלחמת לבנון הראשונה היה מפקד פלוגה בגדוד ולחם בראש פלוגתו מהנחיתה מן הים בשפך נהר האוואלי שבקרבת צידון ועד ביירות. בין היתר נטל חלק בקרב הקשה על רכס הבוקסתא, למחרת הנחיתה בלבנון, בו תקף כוח בן כשלושים מחבלים את פלוגתו שהייתה ערוכה להגנה על הרכס. בקרב קשה, בסיוע טנקים וכוחות נוספים מן הגדוד בפיקוד דורון אביטל והסמג"ד שמאי רן, הצליחו כליפי וחייליו להדוף את התוקפים ולהרגם. עם תום המלחמה מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד. בשנת 1988 שימש כקצין האג"ם של חטיבת הצנחנים והשתתף בין היתר במבצע חוק וסדר.
לאחר מכן הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד 202 בחטיבה. ובתפקידו הבא שימש כסגן מפקד חטיבת הצנחנים, בשנת 1992, הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לפקד על חטיבת מילואים של הצנחנים חטיבה 55. לאחר שנה, במקביל לתפקידו כמח"ט 55 מונה לפקד על חטיבת יהודה באוגדת אזור יהודה ושומרון. הוא פיקד על החטיבה בזמן טבח מערת המכפלה. בשנת 1995 לאחר שסיים את לימודיו במכללה לביטחון לאומי, מונה למפקד חטיבת גבעתי. בשנת 1997 מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז. בשנת 1999 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד עוצבת סיני, ובמקביל שימש כמפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים בזרוע היבשה. 
בשנת 2001 שימש כמפקד עוצבת הגליל. בשנת 2003 מונה לראש חטיבת התורה והדרכה באגף המבצעים במטכ"ל בתפקידו זה היה אמון בין השאר על אימון המפקדות הבכירות של צה"ל (המטכ"ל, הזרועות והפיקודים המרחביים)ועל כתיבת תפיסת ההפעלה של צה"ל. בשנת 2006 הועלה לדרגת אלוף ומונה לסגן מפקד זרוע היבשה לתחומי התורה, ההדרכה והאימונים. כמו כן היה אחראי על חקירת הירי ממנו נהרגו שבעה אזרחים פלסטינים בחוף רצועת עזה. 
בשנת 2007, עם סיומה של מלחמת לבנון השנייה מונה למזכיר הצבאי של ראש הממשלה אהוד אולמרט, ושמש בתפקיד זה בין היתר במבצע עופרת יצוקה. בשנת 2010, לאחר כהונה של כשנתיים וחצי כמזכירם הצבאי של אהוד אולמרט ובנימין נתניהו, החליט לסיים את שירותו ולהשתחרר מצה"ל.

לאחר שחרורו מצה"ל

כיום משמש כליפי-אמיר כמנכ"ל ארגון ידידי צה"ל בארצות הברית ובפנמה (FIDF).
סטיבן גראהם

ביוגרפיה

גראהם נולד בעיירה קירקבי שבמרזיסייד, צפון מערב אנגליה ולמד ב"מכללת רוז ברופורד" לתיאטרון.
גראהם החליף את המבטא הסוונזי שלו למבטא לונדוני לשם הופעתו הראשונה, בסרט הפשע של גיא ריצ'י "סנאצ'" בתור טומי.
גראהם שכלל לא היה מלוהק לסרט, הגיע ללוות חבר לאודישן ומצא חן בעיניו של ריצ'י שליהק אותו על המקום.
לאחר הופעת הבכורה המוצלחת נסע להוליווד והתפרסם בשני פרקים בסדרת המופת "אחים לנשק" ובתור שאנג חברו ומתומכיו של מנהיג הכנופיה האירית אמסטרדם וולון (לאונרדו די קפריו) בדרמת הפשע התקופתית של מרטין סקורסזה "כנופיות ניו יורק".
לאחר מספר תפקידי משנה בהפקות אמריקאיות בהן לא בלט, התפרסם גראהם בתפקיד הגזען הבריטי  גלוח הראש קומבו גאסגואין בדרמה "זו היא אנגליה".
ב-2009 שיחק גראהם לצידו של ג'וני דפ בסרט הפשע "אויבי הציבור" וגילם את שודד הבנק והרוצח הפסיכופת בייבי פייס נלסון.
ב-2010 גילם את המאפיונר האיטלקי אל קפונה בראשית דרכו בסדרת הפשע המוצלחת "אימפריית הפשע".ב-2011 הופיע במותחן הפעולה התקופתי "עונת המכשפה" בתור הנוכל האגאמר המתלווה אל שני האבירים ביימן (ניקולס קייג') ופלסון (רון פרלמן) ובשובר הקופות "שודדי הקאריביים: זרמים זרים" בתור הפיראט סקראם המשרת על סיפון ספינת "נקמת המלכה אן" תחת פיקודו של שחור הזקן (איאן מקשיין). 
גראהם נשוי לשחקנית חנה וולטרס ואב לשני ילדים.
גיבוב ליניארי

גיבוב ליניארי (Linear probing) היא שיטת תכנות לפתרון התנגשויות בתוך טבלאות גיבוב - מבני נתונים לשמירה על אוסף של זוגות מפתח וערך. הוא הומצא בשנת 1954 על ידי ג 'ין אמדל, איליין מ. מק' גרו, ארתור סמואל הראשון ניתח בשנת 1963 על ידי דונלד קנות'.
יחד עם double hashing, גיבוב ליניארי, הוא סוג של מיעון פתוח. כלומר כל תא מכיל זוג אחד של מפתח-ערך. כאשר פונקציית גיבוב גורמת להתנגשות (כלומר היא מיפתה מפתח למקום שתפוס ע״י ערך אחר בטבלה) נבדוק האם התא הבא בטבלה ריק וכך נמשיך עד למציאת מקום ריק. חיפוש מבוצע באותו אופן, על ידי חיפוש בטבלה החל במיקום שניתן על ידי פונקציית הגיבוב, עד למציאת תא עם התאמת מפתח או תא ריק. במחיקה איננו יכולים להשאיר את התא ריק משום שלאחר מכן בחיפוש נוכל לטעות ולכן במחיקה נשמור בתא דגל לציון המחיקה.

ניתוח

שימוש בגיבוב ליניארי יכול להיות מיושם כך שתוחלת מספר הפעולות קבועה. במילים אחרות, להוסיף, להסיר, פעולות החיפוש יכול להיות מיושם ב - (O(1, כל עוד מקדם העומס של טבלת הגיבוב הוא קטן מאחד.
תרסיס פלפל

תרסיס פלפל (אנגלית: Pepper spray) הוא תרסיס המכיל קפסאיצין, החומר הפעיל בפלפל חריף; התזתו על פני אדם גורמת לגירוי עז בעיניים עד למצב של דימוע מיידי, קוצר נשימה, גודש באף, שיעול, ודלקת. השפעות אלה נמשכות כחצי שעה לאחר התזה בודדת אך תופעות הלוואי הקלות יותר, עלולות להימשך גם שעות. חולים במחלות דרכי הנשימה או אחרות, כגון קצרת, עלולים גם למות כתוצאה משאיפת הגז.
תרסיס פלפל משמש כאמצעי להגנה עצמית בתור גז מדמיע, וגרסאות חריפות שלו משמשות לניטרול התפרעויות ושליטה בקהל על ידי כוחות ביטחון. מכל התרסיס הוא קטן ונייד, בדרך כלל, כדי שיוכל להיות בשימוש כאמצעי הגנה עצמית שניתן להסתירו בתיק יד. קיימות גם גרסאות מסחריות של מכל תרסיס פלפל קטן, שניתן לשגרו מרובה, שמיועד לשיגור מטעני צבע ("פיינטבול").

ייצור

הקפסיאצין מופק מפלפלים באמצעות מיצוי מהצמח לאחר כתישה בממס אורגני דוגמת אתנול. לאחר שהממס מתאדה נשאר השרף שמורחף במים בעזרת חומר פעיל שטח כפרופילן גליקול. האמולסיה נארזת במיכלי לחץ ליצירת התרסיס. תכולת הקפסאיצין בתרסיס צריכה להיות 1% לפחות על פי התקן האמריקני.

חומרים דומים

גרסה סינתטית של קפסציאין, pelargonic acid vanillylamide, נמצאת בשימוש בתרסיסי פלפל בבריטניה. גרסה סינתטית הדומה בהשפעותיה לתרסיס פלפל, pelargonic acid morpholide, נמצאת בשימוש נרחב ברוסיה. בשני המקרים המוצרים נמכרים למטרות דומות ומתאפיינים בתגובה דומה בהתזה על פני אדם.

השפעת התרסיס

התזת תרסיס פלפל על פני אדם מעוררת דלקת, גורמת לדימוע מיידי של העיניים, קשיי נשימה, גודש באף ושיעול. השפעת התזה בודדת יכולה לגרום להשפעות אלו למשך 30-45 דקות, ולהשפעות לוואי קלות יותר למשך שעות לאחר מכן. לחולי קצרת התגובה מהתזת תרסיס פלפל עלולה להיות קטלנית. שטיפת פני המותקף במים לא תקל על הצריבה. בבדיקה קלינית בה נבדקו ארבעה סוגי שטיפות (מים, חלב, סותר-חומצה, ג'ל לידוקאין ושמפו תינוקות) נמצא כי אף אחד מפתרונות אלו לא הקל על הצריבה, וזו פגה כעבור אותו פרק זמן]. פרמדיקים המובילים חולים שהותקפו בתרסיס פלפל, משתמשים לעיתים בשמפו תינוקות, וטוענים כי הדבר מועיל במידת מה.
הקפסאיצין הגורם להפעלה של קצות תאי עצב תחושתיים ולדלדול תכולת הנוירו-פפטידים בהם, התוצאה היא כאב עז ותגובה דלקתית המתבטאת בהגברת זרימת הדם ללחמית והתנפחות של תאי אפיתל בקרנית. נגרם נזק לתאי אפיתל בעין שנרפא לאחר כיום. בשבוע שלאחר הפגיעה נצפתה ירידה ברגישות העין לגרוי מכני, הרגישות הכימית עולה ביום שלאחר הפגיעה ואחרי שבוע יורדת מתחת לנורמלי.
מחקר שבחן כ-3,600 מקרים בהם הופעל תרסיס פלפל על אסירים העלה ששיעור הפגיעות החמורות (המצריכות טיפול רפואי) היה 6.8% מהנפגעים כשרוב הפגיעות החמורות היו בעיניים ( כ 54%) או בדרכי הנשימה (32%).
יהודה פליקס (רב)

הרב ד"ר יהודה פליקס (נולד בשנת 1940) הוא מייסד מכללת אורות ישראל והעומד בראשה עד שנת 2004. בעבר היה ראש ישיבת נחלים וראש מנהל החינוך במרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא.

ביוגרפיה

נולד בשנת ה'ת"ש ולמד בישיבת בני עקיבא בנחלים. ולאחריה בישיבות כפר חסידים ובישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק ואצל הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא.
בהכוונת הרצי"ה קוק הקים כולל וגרעין תורני ביישוב אבן שמואל ועמד בראשו.
לאחר מכן התחיל את דרכו החינוכית כמחנך בישיבת בני עקיבא אור עציון בראשותו של הרב חיים דרוקמן.
שימש כשליח תנועת בני עקיבא בטורונטו וייסד במקום אולפנת בני עקיבא וישיבת בני עקיבא שקיימות עד היום, ובהמשך שימש כראש ישיבת בני עקיבא נחלים במשך כארבע שנים.
לאחר מכן בשנת תשל"ט (1978) בפתח תקווה ובהמשך באלקנה ייסד ועמד בראש מכללת אורות ישראל עד שנת 2004. חינך והעמיד אלפי תלמידות. החליפו בתפקיד הרב נריה גוטל.
בשנים 2004–2006 היה נציג המחלקה לחינוך של הסוכנות היהודית בצפון אמריקה.
בשנת 2006 ייסד ועמד בראש מנהל החינוך במרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא כיחידה עצמאית. שימש בתפקיד עד שנת 2014.
בנוסף השתתף מדי שנה כשופט בחידוני התנ"ך והגמרא לישיבות ואולפנות.
התגורר ביישוב אלקנה עד קיץ 2018.
נשוי לדבורה ומתגורר בירושלים.
ישראל דוריון

ד"ר ישראל דוריון, המוכר גם בשם העט ב. עינן (14 ביולי 1908 - 27 באוגוסט 1992) היה מראשוני שיטת הרפואה התזונתית והטבעונות בארץ ישראל של היישוב הישן, וממציא לחם עינן, יליד צ'כוסלובקיה.

ילדותו ובגרותו

בילדותו קיבל חינוך יהודי תורני וחינוך כללי, בהמשך חייו למד בישיבות שונות בטרנסילבניה ופרנקפורט, כמו כן למד באוניברסיטאות העברית בירושלים, ובאוניברסיטת גיסן בגרמניה.

פעילות ציונית וחברתית

פעל בארגון "חלוץ המזרחי" ובארגון "תורה ועבודה",
עלה לארץ בשנת 1934, היה פעיל ותומך נלהב בשיטתו החברתית-כלכלית שמכונה "פופר לינקאוס" (על-שם יוסף פופר לינקאוס), הוציא מספר ספרים בעקבות דיונים והחלפת מכתבים שניהל עם אלברט איינשטיין וזיגמונד פרויד, מתוך מכתבים אלו נולדו הספרים "ממלכת לינקאוס" ו"פופר לינקאוס" שעיקרם היה תוכנית כלכלית למחיה תמורת עבודה במסגרת ופיקוח ממשלתיים.
מספר שנים שימש כעיתונאי כותב-טורים בעיתון "הצופה".

מעבר לגישה טבעונית

החל משנת 1948 היה לטבעוני, פרסם ספרים רבים בנושא תזונה והשפעתה על גוף האדם, דרכי רפואה ומניעת מחלות על ידי מזון חי וטבעי. מאז פיתח תורות תזונה ורפואה טבעונית, רוב תורותיו ושיטותיו התבססו על טהרת הצמחונות בדגש על התנגדות גדולה לאכילת מוצרי בשר וחלב פרה ומזון מעובד-מתועש (חיטה לבנה, סוכר לבן).

חיים אישיים

בנו הוא הסופר דוד דוריון.
פיקוד קרבי מאוחד

פיקוד קרבי מאוחד (באנגלית: Unified Combatant Command ובראשי תבות: UCC) הוא פיקוד במחלקת ההגנה של ארצות הברית המורכב מכוחות ממספר זרועות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית ומוגדרת לו משימה רחבה ומתמשכת. 
הפיקודים נועדו לספק שליטה ובקרה יעילה על הכוחות הצבאיים מכל הזרועות בתקופות שלום ומלחמה. הפיקודים מאורגנים על בסיס גאוגרפי או על בסיס פונקציונלי. בהתאם לחוק גולדווטר-ניקולס מ-1986, שרשרת הפיקוד היא נשיא ארצות הברית ← מזכיר ההגנה של ארצות הברית ← מפקד הפיקוד הקרבי.
בראש כל פיקוד עומד קצין בדרגת גנרל או אדמירל 4 כוכבים. מפקד פיקוד ממונה על ידי נשיא ארצות הברית לאחר המלצה של מזכיר ההגנה ולאחר שימוע שעובר המועמד בפני הסנאט. מסורתית מפקד פיקוד האוקיינוס השקט מגיע מהצי, מפקד פיקוד מרכז ומפקד פיקוד אפריקה מגיעים מהצבא או מחיל הנחתים. מפקד פיקוד אירופה הוא גם המפקד העליון של כוחות נאט"ו באירופה. מפקד פיקוד צפון הוא גם מפקד פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה (NORAD) המשותף לארצות הברית ולקנדה. 
נכון ל-2019 פועלים 11 פיקודים קרביים מאוחדים: שבעה פיקודים מרחביים וארבעה פונקציונליים.
וינסטון סטרצל

ביוגרפיה

סטרצל ממוצא גרמני-בריטי, אך נולד וגדל בדרום אפריקה. הוא עבר לסין בשנות העשרים של חייו, לאחר ביקור עסקים בסין בשנת 2005, והחל לעבוד כמורה לאנגלית.
בשנת 2015 היה אחד מ-12 דרום-אפריקאים שהתפרסמו כאשר נעשתה עליהם כתבת פרופיל ברדיו סין הבינלאומי. 
הוא החל להעלות סרטוני וידאו כבר בשנת 2007, ובשנת 2016 אף עזב את עבודתו, והפך להיות וולוגר במשרה מלאה, עם סרטונים שמתמקדים בחיים בסין. לעיתים מעלה סרטונים על נושאים שנויים במחלוקת בסין כמו היחסים עם הונג-קונג, ובהם הוא משלב ראיונות עם מקומיים.
תחום נוסף שעסקו בו הסרטונים הוא טיולים ברחבי סין עם אופנוע, יחד עם חברים, כמו מת'יו טיי, עליהם אף הוציא את הסרטים  התעודיים - Conquering Southern China‏, ו - Conquering Northern China‏ . בנוסף לערוצים הפרטיים, הוא גם מנהל, יחד עם טיי את הערוץ ADVChina.
למשך תקופה מסויימת היה המקים והבעלים של עסק של אופנועי "Custom" בשם "Churchill Custom Motorcycles", אשר אינו פעיל יותר בסוף 2018 אמר כי הרצון ליצירת סרטוני איכות על סין, יחד עם מפגש בעייתי שנערך לו עם נציגי הממשל, גרמו לו לחשוב על לעזוב את סין.
בספטמבר 2019 היו לערוץ הפרטי שלו כ-567,000 מנויים ומעל 80 מיליון צפיות.
אל-כתאב אל-אקדס

אל-כתאב אל-אקדס (פרסית كتاب اقدس; ערבית الكتاب الاقدس - "אַלְכִּתַאבּ אלְאַקְדַס") הוא ספר הקודש המרכזי של הדת הבהאית. הוא נכתב על ידי מייסד הדת, בהאא אללה, אשר העניק לו את שמו - "ספר הקודש". הספר נכתב בערבית, אך בדרך כלל הוא מכונה בשמו הפרסי. כינוייו הנוספים הם "האקדס", "הספר הקדוש ביותר", "ספר החוקים" ו"ספר אקדס".
על פי המקובל, כתיבת הספר הושלמה בבית עבוד בעכו ב-1873, אם כי קיימות ראיות לכך שלפחות חלק מהעבודה נעשתה קודם לכן. בהאא אללה שלח כתבי-יד של הספר למאמיניו באיראן, ובשנת 1308 להג'רה (1890-1891) הוא דאג להדפסתו במומבאי.
שוגי אפנדי תיאר את אל-כתאב אל-אקדס כדלקמן:
"...'ספר קדוש ביותר' זה, שהוראותיו לא יחוללו משך לא פחות מאלף שנים וכלליו יחבקו את העולם כולו, עשוי בהחלט להיחשב כהאצלה המוסרית הזוהרת ביותר שמקורה בהגותו של בהאא אללה, כספר האם של מתנתו השמימית וכמגילת הסדר העולמי החדש שלו".

פרסום והוצאה לאור

לאחר השלמת כתיבת הספר, נשלחו מספר עותקים לקהילות הבהאיות באיראן. הדפסה ראשונה (בהוראתו המפורשת של בהאא אללה) נעשתה ב-1890 בבומביי.
1899 – הוצאה מדעית ראשונה, ברוסית על ידי טומאנסקי בסט. פטרסבורג.
1901 – תרגום ראשון לאנגלית בידי אנטון חדאד. התרגום הופץ בקהילה בצפון אמריקה, אך לא פורסם באופן רשמי.
1960 – תרגום לאנגלית על ידי לא-בהאאים, של ארל אלדר (Elder) ומקאלווי מילר (McElwee Miller). הבהאאים דוחים תרגום זה כי מחבריו נחשבים לאנטי-בהאים.  ריקרדו קול טוען שזהו "תרגום עלוב עם פרשנות נוצרית פונדמנטליסטית שהודפס בחוסר דיוק", לעומתו, באוסאני נוקט בגישה סלחנית יותר: "תרגום מלא אך לא תמיד מדויק."
1973 – פרסום מתווה וסינופסיס שהתחיל שוגי אפנדי והמשיך בית הצדק העולמי.
1992 – תרגום רשמי לאנגלית על ידי בית הצדק העולמי. מן התרגום הזה מתורגם האקדס לשפות אחרות.
הספר תורגם לעברית בשנת 2005 בידי המזרחן משה שרון והוא קרוי "הדת הבהאאית וכתב הקודש שלה הספר הקדוש ביותר". בשנת 2008 יצאה לאור מהדורה שנייה, מעודכנת ומורחבת.