google/wiki40b huggingface dataset:
תרגילי תפילה

תרגילי תפילה היא שיטת תרגול של מפרקי הגוף לשמירת חיוניותם. השיטה פותחה במרכז לשתילת מפרקים  בבית החולים 'בני ציון' בחיפה על ידי האורתופד דוד ג'ורג'יו מנדס והפיזיותרפיסטים קובי שורץ ודני קלמן ונוסתה בהצלחה רבה במשך שנים של טיפול במאות חולים לאחר שנותחו להחלפת מפרקי הירכיים במישתלים מלאכותיים. הכינוי תרגילי תפילה ניתן בגלל הדמיון לתנועות תפילה ובגלל ההתמדה שנדרשת בביצועם. תרגילי תפילה מיועדים לשיפור התנועה של מפרקי הגוף לסובלים מדלקת מפרקים ניוונית או דלקת מפרקים או למחלימים מניתוחי שתילת מפרקים.

היסטוריה

בשנות השישים של המאה העשרים תיאר ד"ר רוברט סולטר, אורתופד מטורונטו, שיטה ממוכנת של 'תנועת פסיבית מתמדת' לשיקום שלאחר ניתוחי מפרק הברך.  בחיות מעבדה הראה שהתנועה שומרת על חיוניות סחוס מפרקי שניזוק. תרגילי התפילה הם פיתוח של הרעיון של שמירת חיוניות הסחוס על ידי תנועה עצמונית של המפרק שנעשית בטווח מלא וללא עומס. 
החשיבות של שמירה על טווח תנועה מלא נלמדה משגרת התנוחה של תושבי מדינות במזרח הרחוק שמבוססת על כריעה עם כפוף מלא של ירכיים וברכיים או בישיבה מזרחית עם פישוק מלא של ירכיים וכפוף ברכיים משוכלות. שכיחות שחיקת סחוס של הירך במדינות אלו נמוך מאד.

בסיס מדעי

חשיבות התנועה למפרק מוסברת בשמירת חיוניות סחוס המפרק הודות לסיכה עם נוזל סינוביאלי שמזין אותו ומנקה את תוצרותיו על ידי לחץ והרפיה פיזיולוגים לסרוגין. הנקבוביות המאפיינת את הסחוס מאפשרת את חדירת הנוזל לתוכו ויציאתו.
דלקת של המפרק גורמת להתעבות ולהתכווצות של הקופסית ולהגבלה של תנועת המפרק. השרירים מאבדים את יכולתם לתפקד בכל טווח התנועה הנורמאלי. הכאב שמלווה את התהליך הדלקתי גורם להימנעות מלהשתמש בתנועות שמכאיבות ותפקוד המפרק מדרדר.
תנועה פסיבית מתמדת (CPM) מגרה את תאי הסחוס לייצר מולקולות של פרוטאוגליקן שמכונה lubricin PRG4 בנוזל הסינוביאלי ופעילותו היא של סיכה והגנה של משטח פני הסחוס

פרסום

ספר תרגילי תפילה במהדורה עברית פורסם בשנת 2007, ובמהדורה אנגלית פורסם בשנת 2012 תחת השם "Mendes system of Praying Excercises for the hip joints"
רוברט צ'ארלס וילסון

קורות חיים

וילסון נולד בקליפורניה שבארצות הברית, אך גדל ליד טורונטו שבקנדה בה חי רוב חייו. בשנת 2007 הפך לאזרח קנדי. הוא מתגורר היום בקונקורד, אונטריו עם אשתו, שרי. לוילסון שני בנים, פול ודבון. הוא מחברם של ספרים וסיפורים קצרים רבים בסוגת המדע הבדיוני והספרות הספקולטיבית ועבודותיו זכו פרסי הוגו, אורורה וקמפבל ובפרסים נוספים, והופיעו ברשימת רבי המכר. הסופר סטיבן קינג תיאר את וילסון כ"כנראה סופר המדע הבדיוני הטוב ביותר שכותב היום".
סיפורו הראשון פורסם בגיליון פברואר 1975 של המדע הבדיוני 'אנלוג' בשם בוב צ'אק טילסון. בין סיפוריו שתורגמו לעברית בולטים הספרים הכרונוליתים זוכה פרס קמפבל, סחרור זוכה פרסי הוגו וגפן וג'וליאן קומסטוק שיצאו בהוצאת גרף. לספרו סחרור פורסמו שני המשכים שטרם תורגמו לעברית, 'Axis' ו-'Vortex'.
Bridges to Babylon

הפקה

עם תום מסע ההופעות שליווה את אלבומם הקודם Voodoo Lounge ויציאת האלבום Stripped בשנת 1995, לקחו חברי הלהקה הספקה קצרה, ולאחריה בקיץ 1996 שבו מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס לשתף פעולה בכתיבתם של שירים חדשים. בתום השנה החזיקה הלהקה כבר בסדרת הקלטות מקדימות ומספר מפיקים בעלי שם הוזמנו לתרום מכישרונם לאלבום.
בקיץ 1997 הושלמו הקלטות האלבום בלוס אנג'לס. בעקבות גילוי כי לשיר שאמור היה לצאת כסינגל "Anybody Seen My Baby?", דמיון רב ביותר לשיר של הזמרת קיי די לאנג משנת 1992, הוחלט להעניק קרדיט ללאנג ולשותפה לכתיבת השיר בן מינק. עם יציאתו של השיר, הוא הגיע במצעדים למקום ה-22 בריטניה, ובארצות הברית זכה להצלחה גם כן. בקליפ שליווה את השיר השתתפה השחקנית אנג'לינה ג'ולי.
האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה ביחס לאלבומיה הקודמים של הלהקה באותו עשור, והגיע בבריטניה למקום ה-6 במצעדי המכירות, ובארצות הברית למקום ה-3, מה שזיכה את האלבום באלבום פלטינה. סינגלים נוספים שיצאו מהאלבום וזכו להצלחה שולית היו "Saint of Me" ו-"Flip the Switch".
8 נגני בס שונים השתתפו בנגינה באלבום, ובין שאר הנגנים השתתף הקלידן בילי פרסטון - שהחל לנגן עם הלהקה בסוף שנות ה-60 וזהו שיתוף הפעולה האחרון שלו עם הלהקה טרם מותו.
האלבום לווה במסע הופעות רחב וסובב עולם, שכלל 108 הופעות - מה שהביא אותו למעמד מסע ההופעות השני הגדול ביותר שנערך בצפון אמריקה בכל הזמנים.
אקוויקלוד

אקוויקלוד היא שכבת סלע (או קרקע) אטימה למים. מי התהום הזורמים לאיטם בתת-הקרקע אינם יכולים לחלחל דרך שכבה זו, ונוטים להצטבר מעל לאקוויקלוד (בתוך שכבת האקוויפר הרווי). דוגמאות לסלעים (או קרקעות) היוצרים אקוויקלוד: חרסית, חוואר, גבס, גרניט ומלחים שונים. המשותף לחומרים המרכיבים את שכבת האקוויקלוד הוא היותם בנויים מגרגירים זעירים, ביניהם ישנם מרווחים דקים מאוד, ולכן מים אינם יכולים לחלחל דרכם.
כלכלה עולמית

כלכלה עולמית (או כלכלה גלובלית; world economy) היא שם כולל לכל התהליכים העולמיים המשפיעים על מגוון השווקים והמסחר בעולם. המונח כלכלה מתאר את תחום המדע החברתי העוסק בחקר הייצור, החלוקה והצריכה של מוצרים, שירותים ואמצעי מחיה מרמת הפרט ועד לרמת שוקי העולם. הכלכלה העולמית אינה כלכלה של כל העולם במשותף, אלא של כל מדינה לעצמה. נוהגים להגביל שאלות של כלכלת העולם רק לפעילות הכלכלית האנושית, והכלכלה העולמית נבחרת בדרך כלל במונחים כספיים, גם במקרים בהם אין שוק יעיל שיסייע בהערכת סחורות או שירותים מסוימים. דוגמאות אפשריות הן סמים לא חוקיים ושאר מוצרי השוק השחור, אשר על פי כל תקן הם חלק של הכלכלה העולמית, אבל על פי הגדרתו אין שוק משפטי כללי.
הערכות שוק במטבע מקומי מתורגמות בדרך כלל ליחידה מוניטרית אחת תוך שימוש ברעיון כוח הקנייה, הערכת הפעילות הכלכלית בעולם במונחים של דולר ארצות הברית או יורו. ואולם, את הכלכלה העולמית ניתן להעריך ולהביע בדרכים רבות יותר: למשל, כמה מכל תושבי העולם נכנסים בתוך הסטטיסטיקות של הפעילות הכלכלית בהערכות האלו.
57% מהמנהלים מעריכים כי יחול שיפור בצמיחה העולמית בשנה הקרובה - כמעט כפליים מ-29% לפני שנה (נכון ל-23.01.2018).
בני יהודה (מושבה)

בני יהודה הייתה מושבה בדרום רמת הגולן שהתקיימה בשנים 1886‏-1920. כיום שוכנים השרידים בתחום שמורת טבע סוסיתא.

היסטוריה

בשנת 1886 הוקמה המושבה על ידי אגודת בית יהודה שבה היו חברים יהודים שומרי מצוות מצפת ומטבריה. חברי האגודה רכשו מתושבי הכפר ביר א-שכום אדמות בסיועו של לורנס אוליפנט, במטרה להקים מושבה חקלאית. באחד משלבי הרחבת שטח היישוב, עמדו אנשי היישוב בתחרות מול רוכשים בהאיים אשר החזיקו בשטחים נוספים באזור. תושבי בני יהודה זכו בקדימות לרכישת 1390 הדונם, הסמוכים לגבול היישוב, מיידי הבעלים הערבי, ע"פ עיקרון משפטי בשם חוק המיצרין, לפיו קונה אשר אדמתו גובלת בחלקת השדה העומדת למכירה, זכאי לקדימות בקנייתה. חוק עות'מאני זה מקורו כבר בתלמוד (בר מצרא), ומשם אומץ. באותה תקופה הקימו אנשי היישוב הישן בארץ ישראל גם את המושבות ראש פינה, מוצא ופתח תקווה, אולם בני יהודה הייתה שונה מהן בכך שהייתה רחוקה הרבה יותר מערים קיימות. במהלך שנות קיומה קיבלה המושבה תמיכה מוגבלת מאוד מהברון רוטשילד, ומאוחר יותר גם מתנועת יק"א, תנועת חובבי ציון הלונדונית (עד 1902), וחברת עזרה הגרמנית (החל מ-1902).
לאורך שנות קיומה סבלו מתיישבי בני-יהודה מתנאים קשים במקום: תנאי מזג האוויר, ריחוק מיישובים יהודיים, קשיי תחבורה, אדמה מסולעת בחלק גדול משדות היישוב שאינן ראויות לעיבוד והעדר מוסדות חינוך הילדים. בשנת 1888 נפטר סר אוליפנט שתמך ושהגן על בני היישוב. זמן קצר לאחר מכן פרצה מגפה בחבל החורן ואף על בני היישוב הוטל הסגר, על כן, נטשו אותו. ב-1890 ניסו עשר משפחות לשוב למושבה, על מנת שלא תילקח על ידי הערבים תושבי האזור, אך הן שבו לצפת תוך זמן קצר. קבוצה נוספת, אף בה עשר משפחות, הגיעה לאתר ב-1898 באותה שנה סבל האזור ממכת ארבה אשר כילתה את מרבית היבול. ארבע מהמשפחות נטשו תוך זמן קצר, וחמש משפחות נוספות, קבוצת רווקים וכן אבות מבעלי המשפחות שנשלחו חזרה לצפת, נותרו במקום עד 1913. לונץ מתאר את היישוב בתחילת המאה ה-20 כמונה 33 נפשות, ולהם רפת, 20 שוורים, 6 פרות, 16 כבשים ועיזים, 8 חמורים ו-3 סוסים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 נשארו במושבה רק שלוש משפחות. בשנת 1920 נשארה במושבה רק משפחה אחת, משפחת ברנשטיין.
במאורעות תר"פ 1920 רצח שכן ערבי את פרומא אם משפחת ברנשטיין ואת אחד הבנים, ובעקבות כך עזב הבן שנותר שרגא את בני יהודה.
בשנת 1972 הוקם יישוב קהילתי כשני קילומטרים מזרחה ממקום המושבה ההיסטורית, ונקרא בשם בני יהודה המנציח את שמה.
צו הנסיכים

צו הנסיכים (בגרמנית: Prinzenerlass) הוא צו שהוציא ב-1940 אדולף היטלר, הפיהרר של גרמניה הנאצית. הצו אסר על כל חיילי הוורמאכט אשר השתייכו לאחת ממשפחות המלוכה ששלטו בגרמניה לפני 1918, להשתתף בפעילות קרבית במסגרת מלחמת העולם השנייה. ב-19 במאי 1943 תוקן הצו כך שכל בני משפחות המלוכה סולקו משורות הוורמאכט.
לאחר המהפכה הגרמנית ב-1918 בוטלה המונרכיה בגרמניה, והאצולה הגרמנית איבדה את מעמדה הרשמי. עם זאת, להבדיל מאוסטריה השכנה, בני האצולה עדיין נהנו מכבוד ופופולריות בגרמניה, ובהדרגה החלו לחזור אליה גם אלו מהם שגלו ממנה במסגרת המהפכה. התנועות המלוכניות בגרמניה, נהנו מכוח רב. כאשר עלה היטלר לשלטון, הוא הסתדר בתחילה עם המלוכנים, אולם בהמשך החל לרדוף אותם.
ב-23 במאי 1940 נפצע וילהלם, נסיך פרוסיה, בנו של נסיך הכתר וילהלם ונכדו של וילהלם השני, קיסר גרמניה הגולה, במהלך הקרבות במסגרת המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. הוא נפטר שלושה ימים לאחר מכן בבית חולים שדה בעיר ניוול. הלווייתו נערכה ב-29 במאי בעיר פוטסדאם. היא יצאה מכנסיית השלום בסנסוסי אל מקדש העתיקות. למרבה ההפתעה, השתתפו בה למעלה מ-50,000 איש. היטלר נדהם מהמספר הרב של הנוכחים, וסבר שמדובר בהפגנת כוח של המלוכנים נגדו. הוא גם גילה שהתנועות המלוכניות עדיין נהנות מתמיכה בקרב האוכלוסייה. 
היטלר מיהר לפרסם את "צו הנסיכים", אשר הורה להרחיק מפעילות קרבית את כל בני משפחות המלוכה לשעבר. ב-19 במאי 1943 תוקן הצו כך שכל בני משפחות המלוכה סולקו לחלוטין משורות הוורמאכט. היחיד שהצליח לערער על הצו ולהישאר בצבא עד סוף המלחמה היה פרידריך יוזיאס, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה בנו של קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה.
רענן זילברמן

השכלה

זילברמן הוא בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.

פעילות עסקית

ב-1987 החל לעבוד בחברת "אשד מהנדסים" וב-1998 הצטרף לצוות ההקמה של חברת "אביב ניהול והנדסה".
ב-1990 הצטרף זילברמן לקבוצת "תדיראן מוצרי צריכה" אשר התמחתה בייצור ושיווק של מזגנים, מקררים ומיניברים. במהלך 9 השנים בהן עבד בחברה ביצע שורה של תפקידי ניהול ובהם מנהל תכנון ופיקוח הייצור, מנהל הייצור ומנהל התפעול. עם רכישת הקבוצה על ידי החברה האמריקאית קארייר (CARRIER) נשלח להשתלמות בחברת האם יונייטד טכנולוג'יס (United Technology) ומונה לתפקיד מנהל תפעול וסנמכ"ל תעשייה של הקבוצה.
בשנת 2000 מונה זילברמן לנשיא ומנכ"ל של חברת "תדאה הנטלי" (Tedea-Huntleigh) - חברה ציבורית רב-לאומית ואחת ממובילות השוק בתחומה, שעסקה בתחום הייצור והשיווק של מתמרים אלקטרו מכניים.
תדאה, באמצעות קבוצה של חברות בנות, הפעילה מערכי ייצור בסין, אנגליה, צרפת, ארצות הברית וישראל.
בשנת 2002 נרכשה החברה על ידי "אינטרטכנולוג'י" האמריקאית וזילברמן מונה לנשיא וישיי טרנסדוסר (Vishay Transducer).
בשנת 2005 מונה זילברמן למנכ"ל המיזם המשותף להפצת מים באירופה, "דנונה ספרינגס אוף עדן" (Danone Springs of Eden) - בין חברת "דנונה" הצרפתית (כ-60 אחוזים) לחברת "מי עדן" הישראלית (כ-40 אחוזים). מטה הקבוצה מוקם בין לוז'אן לז'נבה שבשווייץ. התקופה אופיינה במיזוגן של עשרות חברות שנרכשו מיזמים ברחבי היבשת לכדי מותג יחיד עם מערכת ניהול מאוחדת.
בשנת 2007 נרכש המיזם על ידי חברת "מי עדן" בישראל בהשתתפות קרן ההשקעות הפרטיות "טי פי ג'י" (TPG) וחברת ההשקעות האמריקאית אוך-זיף (Och-Ziff). זילברמן מונה למנכ"ל של קבוצת "עדן ספרינגס" באירופה ובישראל. תקופה זו התאפיינה בשינויי אסטרטגיית השירותים והמוצרים של החברה ובאמצעות שילוב של צמיחה טבעית וסידרת מיזוגים ורכישות, ביססה החברה את מעמדה בתחום שירותי הקפה והמים למשרדים באירופה. באותה תקופה עמדה עלות השכר השנתית של זילברמן על 15.7 מיליון שקלים. בתשקיף שהוציאה מי עדן פורסם כי עלות שכרו של זילברמן עמדה בראשית שנת 2010 על כ-82 אלף אירו בחודש.
בשנת 2014 נרכשה הקבוצה על ידי שותפות בין קרן ההשקעות האמריקאית "רוהן גרופ" (Rhône Group) והנהלת החברה, וזילברמן מונה למנכ"ל הקבוצה. לאחר שינויי הבעלות רכשה הקבוצה בהנהלתו את המתחרה העיקרית בתחום פעילותה באירופה "נסטלה ווטרס דירקט" (Nestle Waters Direct).
בשנת 2016 תחת ניהולו של זילברמן נמכרה הקבוצה לחברה האמריקאית קוט (Cott), קונגלומרט רב לאומי לייצור משקאות קלים אשר נסחר בנאסדק ופועל ביותר מ-50 מדינות ובהיקף מכירות של כ 3.5 מיליארדי דולר .
חברת Eden springs נמכרה לפי שווי של 2 מיליארד שקלים, כלומר הכפילה את שוויה בתוך כ-3 שנים.
במהלך שנות ניהולו בקבוצה בוצעו למעלה מ-60 מיזוגים ורכישות של חברות מתחרות. החברה ביססה את פעילותה ב-18 מדינות והפכה להיות ממובילות השוק בשירותי המים והקפה לעסקים ומשרדים ברחבי אירופה ובישראל.

שירות צבאי

זילברמן שירת בצה"ל כקצין בחיל השריון בחטיבה 7, במסגרתה לחם במלחמת לבנון הראשונה.
לאחר השירות הצבאי, כמפקד פלוגה בלבנון, ביצע בשירות המילואים תפקידי מפקד גדוד וסגן מפקד חטיבה בעוצבות געש ואתגר והשתחרר בדרגת סגן-אלוף.

חיים אישיים

רענן זילברמן נשוי לסיניה ולהם שני ילדים, ומתגורר כיום בז'נבה שבשווייץ.
ארנאלדו מומיליאנו

ארנאלדו דנטה מומיליאנו (באיטלקית: Arnaldo Dante Momigliano; ‏5 בספטמבר 1908, קראג'ילו פיימונטה - 1 בספטמבר 1987, לונדון) היה היסטוריון יהודי-איטלקי שנודע בשל עבודתו ההיסטוריוגרפית, אותה אפיין ההיסטוריון דונלד קגן "המלומד המוביל בעולם בכתיבת ההיסטוריה של העת העתיקה".
מומיליאנו מונה לפרופסור באוניברסיטת טורינו ב-1936, אבל כיהודי איבד תוך זמן קצר את משרתו בשל חוקי הגזע האנטי-יהודיים (שנחקקו בעת השלטון הפשיסטי ב-1938), והיגר לאנגליה, שם חי עד אחרית ימיו. לאחר שהורה זמן מה באוניברסיטת אוקספורד, עבר ליוניברסיטי קולג' לונדון, שם כיהן כפרופסור בשנים 1975-1951. מומיליאנו ביקר דרך קבע באוניברסיטת שיקגו, שם שימש כפרופסור ומופקד הקתדרה על שם אלכסנדר ווייט למדעי הרוח, והרבה ללמד ב-Scuola Normale Superiore di Pisa.
מומיליאנו חקר את ההיסטוריונים של יוון העתיקה ודרכי עבודתם ובנוסף לכך הוא בחן את ההיסטוריונים המודרניים כמו אדוארד גיבון, וכתב על אודותם מספר מחקרים, הוא הקדיש עיון לא מבוטל להבהרת הכוחות המניעים שהיו אחראים לפירור ההדרגתי של האימפריה הרומית.
לאחר 1930 מומיליאנו כתב מספר ביוגרפיות ל-Enciclopedia Italiana, ובשנות הארבעים והחמישים הוא תרם ביוגרפיות ל-Oxford Classical Dictionary ולאנציקלופדיה בריטניקה.
ב-1974 הוענק לו אות Honorary Knight Commander of the Order of the British Empire‏ (KBE). מספר מסות שלו כונסו לכמה כרכים ופורסמו לאחר מותו. מומיליאנו גם זכה בפרס קפלון.
שימור ידע פורשים

שימור ידע פורשים הוא תת-תחום של ניהול הידע, חלק משימור ידע שהוא אחד מארבעת התחומים המרכזיים בהם עוסק ניהול הידע. שימור ידע מטרתו להקטין את הנזק של אובדן ידע עם עזיבתם של העובדים.

לקריאה נוספת

David Delong, Lost Knowledge- Confronting the Threat of an aging Workforce, 2004.לסיכום הספר-
ז'ורוויצ'י

תולדות היישוב

הכפר נזכר לראשונה במאה ה-15. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל הכפר בשטחי האימפריה הרוסית.

יהודי ז'ורוויצ'י

בתחילת המאה ה-20 נמנו בכפר כ-1,600 יהודים, כ-60% מתושביו. בתקופה הסובייטית פעל בכפר בית ספר יידי.
ב-14 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש בכפר בידי הגרמנים, ואלו הטילו תוך זמן קצר גזירות שונות על יהודיו, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב. בהמשך, רוכזו יהודי הכפר בגטו, בו הועסקו בעבודות כפייה.
בדצמבר 1941 נרצחו 72 יהודים מהגטו. ב-1 בינואר 1942 נרצחו כל יתר יושבי הגטו בידי גרמנים ושוטרים בלארוסים בערוץ הנחל הסמוך לעיירה.
ג'ו בארי קארול

קריירת מכללות

קארול נולד בעיר פיין בלאף שבארקנסו, כילד העשירי מתוך 13 של הוריו. בשנת 1976 החל ללמוד באוניברסיטת פרדו אשר באינדיאנה, ובמהלך 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 17.7 נקודות והוריד 9.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונתו השלישית הוביל את פרדו לגמר "טורניר ההזמנה הלאומי", בו היא הפסידה מול אוניברסיטת אינדיאנה. בעונתו האחרונה באוניברסיטה רשם ממוצעים של 22.3 נקודות, 9.2 ריבאונדים ו-2.8 חסימות למשחק, והוליך את קבוצתו למעמד הפיינל פור של טורניר אליפות המכללות, בפעם השנייה בלבד בתולדותיה. במשחק חצי הגמר הפסידה פרדו מול אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), בה שיחקו קיקי ואנדוויי וג'מאל וילקס. בסיום העונה נבחר קארול לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First Team All-American).

גולדן סטייט ווריורס

בדראפט ה-NBA‏ 1980 נלקח קארול בבחירה הראשונה, על ידי גולדן סטייט ווריורס. ברבות השנים זכתה הבחירה בקארול לביקורות שליליות רבות, ואף הוגדרה ככישלון ("Bust"), בין היתר מכיוון שהווריורס רכשו את הבחירה הראשונה מבוסטון סלטיקס בתמורה לשני שחקני היכל התהילה לעתיד – רוברט פאריש וקווין מקהייל (שנבחר שלישי בדראפט). בעונתו הראשונה ב-NBA קלע 18.9 נקודות והוריד 9.3 ריבאונדים למשחק, וב-3 העונות הבאות ביסס את מעמדו כאחד הסנטרים הבולטים בליגה, כאשר רשם ממוצעים כוללים של 20.6 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-1.8 חסימות למשחק. ב-5 במרץ 1983 קלע שיא קריירה של 52 נקודות במשחק מול יוטה ג'אז.

מילאנו

לאחר שלא הצליחו להגיע להסכמה על חוזה חדש, עזב קארול את הווריורס בקיץ 1984, וחתם בקבוצת אולימפיה מילאנו מליגת העל האיטלקית. לאורך עונתו היחידה באיטליה קלע קארול 24.9 נקודות בממוצע למשחק, ולצד דינו מנגין ומייק ד'אנטוני הוליך את מילאנו לזכיות באליפות הליגה האיטלקית ובגביע קוראץ'.

החזרה לגולדן סטייט

בעונת 1985/1986 חזר קארול לגולדן סטייט, ובעונה העוקבת קלע 21.2 נקודות למשחק, נבחר להשתתף במשחק האולסטאר והעפיל עם הווריורס לשלב הפלייאוף, לראשונה מזה 10 שנים. בסדרת הפלייאוף הראשונה גברה גולדן סטייט על יוטה ג'אז (3–2), אך בחצי גמר המערב הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס (1–4).

השנים האחרונות

במהלך עונת 1987/1988 הועבר קארול יחד עם סליפי פלויד ליוסטון רוקטס, בתמורה לרלף סמפסון. עד לסיום העונה קלע 12.0 נקודות למשחק עבור הרוקטס, אשר הודחו בסיבוב הפלייאוף הראשון. לקראת העונה הבאה נשלח בטרייד לניו ג'רזי נטס, ולאחר כעונה וחצי נשלח בטרייד נוסף לדנוור נאגטס. בינואר 1991 חתם על חוזה בפיניקס סאנס, ובסיום עונת 1990/1991 פרש ממשחק, בגיל 32.
מינדן-ליבקה

גיאורגרפיה

זהו המחוז הצפוני ביותר בנורדריין-וסטפאליה, אשר בחלקו מצוי כבר בתחומי השפלה הצפון גרמנית. נהר הווזר זורם מדרום לצפון בחלקו המזרחי של המחוז. בדרום המחוז זורם הנהר בערוץ המכונה פורטה וסטפליקה, השער לווסטפאליה, בגבולו ההיסטורי של מחוז וסטפאליה הפרוסי.

היסטוריה

שטחו של המחוז חופף בחלקו הגדול לשטחה של בישופות מינדן הימי ביניימית, טרם חלוקתה ליחידות משנה. במאה ה-17 עברה הבישופות לשלטון ברנדנבורג, ולאחר מכן לשלטון פרוסיה. בתקופת מלחמות נפוליאון נכבש המחוז על ידי הצבא הצרפתי ואף סופח לצרפת, אך ב-1813 הוחזר השטח לפרוסיה, והפך לחלק ממחוז וסטפאליה. במהלך השנים חולק שטח המחוז באופנים שונים. גבולות המחוז העדכניים נקבעו בשנת 1973 עת אוחדו המחוזות מינדן וליבקה למחוז אחד.

שונות

המחוז ידוע גם כ"מחוז טחנות הרוח" בשל ריבוי טחנות הרוח המשוחזרות שבו.
אמנדה הייל

ביוגרפיה

הייל נולדה בצפון מערב לונדון למשפחה בת ארבעה ילדים להורים מהגרים מאירלנד. היא הייתה אמורה ללמוד אנגלית באוניברסיטת אוקספורד, אך שינתה את דעתה ובחרה להיות שחקנית.

קריירה

הייל למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) וסיימה את הלימודים ב-2005. היא מופיעה על במות התיאטרון על מסכי הקולנוע והטלוויזיה.
בבית הספר למשחק זכתה בפרסים (Audience Prize, ו-Best Fight Award) במסגרת RADA Prize Fights בטקס משנת 2003. בנובמבר 2007 הייתה הייל מועמדת לפרסי איבנינג סטנדרד (פרס מילטון שולמן לשחקן חדש מצטיין, ופרס השחקנית הטובה ביותר) על הופעתה בתפקיד לורה וינגפילד במחזה "ביבר הזכוכית" מאת טנסי ויליאמס שהוצג בתיאטרון אפולו בלונדון.
בספטמבר 2009 שיחקה הייל בהופעת בכורה בתיאטרון המלכותי הלאומי במחזה "Our Class" מאת טדאוש סלובודזיאנק. באוקטובר 2009 הופיעה לצדם של רובי קולטריין ושרון סמול בדרמה בת שלושה חלקים "Murderland" בערוץ ITV1. באפריל 2011 שיחקה בתפקיד אגנס רקהאם בעיבוד של ה-BBC לרומן "The Crimson Petal and the White". ביוני 2013 גילמה את דמותה של מרגרט בופרט, אמו של הנרי השביעי, במיני-סדרה של ה-BBC "מלכה לבנה" המבוססת על סדרת הרומנים ההיסטוריים "מלחמת הדודנים" מאת פיליפה גרגורי. באותה שנה שיחקה הייל בתפקיד אלינור דשווד בעיבוד של הלן אדמונדסון של הרומן "תבונה ורגישות" מאת ג'יין אוסטן ברדיו 4 של ה-BBC.
כריס קליין

תחילת דרכו

קליין נולד בהינסדייל, פרוור של שיקגו שבאילינוי למשפחה נוצרית ממוצא גרמני, אירי ואנגלי. בנם של טרסי, גננת ילדים, ופרנק קליין, מהנדס, ולו אח ואחות. כשהיה בן שלוש עשרה עברה משפחתו לאומהה שבנברסקה. קליין הופיע במחזה "סיפור הפרברים" בבית הספר התיכון בו למד והיה שחקן בנבחרת הפוטבול של בית הספר.

קריירה

בשנתו האחרונה בתיכון קיבל קליין הצעה מהבמאי אלכסנדר פיין אשר תר אחר כישרונות חדשים באומהה, לשחק בסרט הקומדיה שלו "בחירות או לא להיות". קליין גילם את דמותו של פול מצלר, אחת הדמויות הראשיות בקומדיה הקולנועית שראתה אור ב-1999 וזכתה לתגובות אוהדות. אז החל קליין ללמוד תיאטרון באוניברסיטת טקסס כריסטיאן אשר בפורט וורת' שבטקסס. קליין לוהק לתפקיד כריס "אוז" אוזטרייכר בקומדיה הקולנועית "אמריקן פאי". הסרט יצא לאקרנים ביולי 1999 והיה לשובר קופות. על תפקידו זה היה קליין מועמד לפרס של התאחדות מבקרי הקולנוע של שיקגו וכן לפרס של Teen Choice Awards. לאחר מכן הוא שיחק במספר סרטי נעורים שהבולטים מביניהם הם הסרטים "רק ידידים" (2005) ו"אמריקן דרימז" (2006).
קליין אף השתתף בעונה השלישית של "פאנק'ד". ב-2018 הצטרף לעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "הפלאש" מבית DC קומיקס, בתפקיד של אורלין דוייר.

חייו האישיים

בשנים 2005-2000 ניהל כריס מערכת יחסים עם השחקנית קייטי הולמס והשניים אף התארסו, אך ביטלו את אירוסיהם. בשנים 2008-2006 היה בן זוגה של השחקנית ג'יניפר גודווין.
בליטת מגן

בליטת מגן (או טבלת מגן) הוא בליטה במרכז המגן שנועדה להסיט את המכה ממרכז המגן אל עבר הקצוות. לרוב נעשתה בליטת המגן בצורת חרוט או מעין קימור על גבי המגן. הבליטה הייתה עשויה בדרך כלל מחומר מוצק - מתכת חזקה, גם אם המגן עצמו היה עשוי מעץ.
בליטת מגן הייתה פופולרית בעיקר במגנים עגולים בגודל קטן עד בינוני ולא במגנים גדולים יותר (אם כי היו גם מגנים גדולים עם בליטת מגן) בגלל ההבדל באחיזה. במגן לא גדול האחיזה הפופולרית הייתה במרכז המגן ואופן השימוש בו דומה למכת אגרוף - הלוחם מסיט את המכה על ידי מכה ישירה עם המגן בנשק הבא ממול. במגנים גדולים אחיזה כזאת היא לא נוחה ולרוב היו לו שתי רצועות אחיזה - אחת ליד המרפק והשנייה ליד קצה המגן. הניפו מגן כזה בדרך כלל בתנועה סיבובית. בהנפה סיבובית פוחתת יעילותה של בליטה המגן.
שימוש נוסף לבליטת המגן הייתה גרימת נזק ללהב החרב. קצות הלהב המחודדים הם דקים ושבירים באופן יחסי. הטחה חוזרת של הלהב בבליטת המגן המסיבית הייתה יכולה לשחוק את הלהב ולהוציאו מכלל שימוש במהלך הקרב.
ולדימיר טיסמניאנו

קורות חיים

ולדימיר נולד בבראשוב שברומניה הקומוניסטית כבנם של לאונטה טיסמניאנו והרמינה מרקוזון, פעילים קומוניסטים ממוצא יהודי, מלוחמי מלחמת האזרחים של ספרד בה איבד לאונטה את ידו הימנית. ולדימיר למד בבית הספר יחד עם ילדיהם של יתר ראשי השלטון הקומוניסטי ברומניה, בהם בנו של ניקולאה צ'אושסקו, המשיך ללימודי פילוסופיה וסוציולוגיה באוניברסיטת בוקרשט והצטיין בלימודיו כשמסת המחקר שלו הייתה "השמאל החדש ואסכולת פרנקפורט". עבודת הדוקטורט שלו משנת 1980 נשאה את השם "מהפכה וחשיבה ביקורתית. התאוריה הפוליטית של אסכולת פרנקפורט רדיקליזם של השמאל בן זמננו."
בין השנים 1974–1981 עבד כסוציולוג ב"המעבדה הסוציולוגית העירונית" בבוקרשט והיה ממונה על התעמולה בוועד המרכזי של איגוד הנוער הקומוניסטי ברומניה. במסגרת פעילותו ערך והוציא לאור כתבי עת כמו: "אמפיתיאטרו", "התודעה הקומוניסטית", "חיים סטודנטיאליים", "כתב עת לפילוסופיה", "קונטמפורנול" (קרי, "בן זמננו"), "העתיד הסוציאלי" ו"הצעיר הלניניסטי", חלקם בעלי אופי תעמולתי וחלקם בעלי אופק תרבותי רחב ורוח חדשנות.
בשנת 1981 הגיע טיסמנאנו לספרד, במסגרת טיול, ולא שב לרומניה. הוא עבר לוונצואלה, שם עבד תקופה קצרה במוזיאון לאמנות מודרנית של קראקס, מוזיאון שנוהל על ידי דודנית של אביו, סופיה אימבר. הוא שיתף פעולה עם קרלוס רינגל, בעלה של סופיה והוגה דעות אנטי-קומוניסט. משנת 1982 התיישב בארצות הברית, תחילה בפילדלפיה ולאחר מכן בוושינגטון הבירה. בין השנים 1983–1990 עבד במכון לחקר מדיניות חוץ בפילדלפיה ובין השנים 1985–1990 לימד באוניברסיטת פנסילבניה. במהלך כל הזמן הזה שיתף פעולה עם רדיו קול אמריקה, רדיו אירופה החופשית ותחנות רדיו אחרות ששידרו אל הגוש הקומוניסטי. משנת 1990 היה לפרופסור באוניברסיטת מרילנד ומנהל המכון לחקר החברות הפוסט-קומוניסטיות.
קוסמים ליום אחד: הפרח המכושף

תקציר העלילה

מרי היא ילדה רגילה וחמודה שנתקעה, בפרבר עם דודתה הרחוקה שרלוט, הרחק מכל חברה או הרפתקה מעניינת. מרי עוקבת אחרי חתול משונה שנקרה בדרכה אל תוך היער, שם היא מוצאת פרח כחול ומשונה שמלבלב רק פעם בשבע שנים ומטאטא ישן. באותו הרגע, המטאטא קם לתחייה ונושא את מרי הרחק הרחק אל מכללת אנדור - בית הספר לקוסמים המונהל על ידי גברת מאמבלצ'וק והפרופסור הגאון די. העניינים מסתבכים כאשר מרי מגלה סוד אפל על המכללה ומחליטה לתקן את המצב בעצמה, כנגד כל הסיכויים.

מוזיקה

מחבר מנגינות הסרט, מורמאטסו טאקצוגו, אשר עבד בעבר עם יונביאשי בסרטו האחרון כשמארני הייתה שם, הוא המלחין העיקרי למנגינת הסרט. ג'ושוע מסיק, אחד מנגני הציבלום (באנגלית: Hammered Dulcimer)  הבולטים בעולם, השתתף ביצירת המוזיקה לסרט.

ביקורת

באתר הדירוג Rotten Tomatoes, הסרט קיבל דירוג של 86% מידי 69 ביקורות שונות. המבקרים התייחסו לפרידה מסטודיו ג'יבלי וציינו כי היא מכבדת את מורשת האולפן בעדינות וחן שרק אנימה יפנית יודעת לייצר בעולם פנטזיה רחב שכזה.
באתר Metacritic, קיבל הסרט דירוג של 73/100 בידי 19 מבקרים.
רב המבקרים שצפו בסרט הסכימו כי הוא חוויה ויזואלית יוצאת דופן, שממלאת את הדמיון בטעם של עוד.
גולשים רבים ברשתות החברתיות מספרים שהסרט "המקסים" שבה את לבם והכניס אותם אל עומק החוויה בצורה מהפנטת בעזרת סיפור קסום ודמויות מסקרנות.