google/wiki40b huggingface dataset:
הזומביס

היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 1963 וחבריה היו הסולן קולין בלנסטון, נגן הקלידים רוד ארג'נט, נגן הבס כריס ווייט, הגיטריסט פול אטקינסון והמתופף יו גרנדי. בשנת 1964 חתמה הלהקה על חוזה הקלטה בחברת Decca. לזומביס היה צליל ייחודי ואת הלהיטים שלה חיברו בנפרד ארג'נט או ווייט. הלהיט הראשון, "She’s Not There", הצליח במצעדים הבריטי והאמריקאי. לרוע מזלם של חברי הלהקה, הם לא הצליחו לשחזר את ההצלחה ולהיכנס למצעדים עם הסינגלים הבאים. דווקא הצד השני של סינגל שהוציאו ב-1965, "I Love You", הגיע לעשרים הגדולים במצעד האמריקאי בביצוע להקת People. ב-1966 הופיעו חברי הלהקה בסרט "Bunny Lake is missing", בכיכובו של לורנס אוליבייה, ואף הקליטו שניים משירי פסקול הסרט שיצאו על סינגל, אך לא נכנסו למצעד. 
בשנת 1967 בוטל חוזה ההקלטה של הלהקה, והיא חתמה על חוזה עם חברת CBS. הזומביס הקליטו אלבום בשם Odessey and Oracle שמתוכו הופיעו שני סינגלים שנכשלו. חברי הלהקה התייאשו והלהקה התפרקה. מספר חודשים לאחר מכן, החליטה חברת CBS להוציא את האלבום, בעיקר בגלל עבודת השכנוע של הזמר והנגן אל קופר. סינגל מתוך האלבום "Time of the Season" הפך ללהיט ענק בארצות הברית ומכר למעלה ממיליון עותקים. 
עם השנים זכה האלבום לביקורות חיוביות, והוא מדורג במקום ה-100 ברשימת 500 האלבומים הגדולים היוקרתית של מגזין הרולינג סטון. מאז הוקלטו לכמה משיריו מספר גרסאות כיסוי, כולל של הפו פייטרז.
ניסיונות לשכנע את הלהקה להתאחד מחדש נכשלו. רוד ארג'נט הקים את להקת ארג'נט, קולין בלנסטון הקליט ללא הצלחה כסולן וכריס ווייט הפך למפיק. ואולם, במשך הזמן התאחדה הלהקה בהרכבה המקורי, בין השאר להופעות לציון 40 שנה לOdessey and Oracle, והם מופיעים כיום בהרכב שכולל את רוד ארג'נט הקלידן וקולין בלנסטון הסולן. בין השאר הופיעה הלהקה בישראל ב-2011.
פנאומטיקה

פְּנֶאוּמָטִיקָה (פְּנֵימטיקה, על פי חוקי התעתיק לעברית) הוא שם כולל לטכנולוגיה של הפעלה מכנית באמצעות גז דחוס, בדרך כלל אוויר.
היתרון של שימוש באוויר נובע מהיות האוויר חומר זמין, זול, ובטוח לשימוש. דליפה של אוויר אינה גורמת לנזק בניגוד לנוזל הידראולי, המשמש למטרות דומות.
לפנאומטיקה חסרונות בהשוואה להידראוליקה הנובעים מדחיסות האוויר המקטינה את יעילות העברת הכוח. למרות זאת, יש לטכנולוגיות המבוססות על פנאומטיקה שימושים מודרניים רבים כגון מערכות לאיסוף אשפה עירונית.
התחום השכיח לשימוש בתהליכי שינוע פנאומטיים בעולם, הוא שינוע ופינוי אשפה עירונית. ברחבי העולם, מותקנות מערכות שינוע אשפה פנאומטיות מזה עשרות שנים. המדינה המובילה בתחום, היא ספרד, שמיפתה את כל ערי המדינה בתוכנית להטמנת צינורות לשינוע אשפה. כחלק מתהליך ההתקנה של צינורות שינוע אשפה מתחת לערים חדשות, וגם עתיקות. הטמעת הצינורות התחילה בקוטר של 30 ס"מ, אולם כיום, לאחר שהסתבר שקוטר זה בעייתי ודורש תחזוקה רבה, מבוצע תהליך של תיקון  קוטר הצינור לקוטר של 50 ס"מ. הצינורות התת-קרקעיים מובילים את האשפה בלחץ אויר לטרמינל עירוני מרכזי משם משונעת האשפה באמצעות משאיות. בישראל תחום זה נמצא בחיתוליו ובשנים האחרונות ניכרת התעניינות מצד עיריות ומצד המדינה להתחיל בהטמעה של מערכות שינוע פנאומטיות.
שגיא שטראוס

קריירה

שטראוס התחיל את הקריירה בקבוצת מכבי חיפה. הוא שיחק במחלקת הנוער של הקבוצה, ולאחר מכן עלה לקבוצה הבוגרת בה תפקד כשוערה השני של הקבוצה. במהלך התקופה שלו במכבי חיפה, הושאל שטראוס בעונת 1993/1994 להפועל עכו כדי לצבור ניסיון, ועונה לאחר מכן חזר לסגל הקבוצה.
בעונת 1995/1996 שיחק בבית"ר תל אביב, ולאחר מכן שיחק שתי עונות בעירוני ראשון לציון, עונה לאחר מכן בהפועל כפר סבא, ובעונת 1999/2000 חזר לשחק בהפועל ראשון לציון. באמצע העונה הוחזר לשחק במכבי חיפה לאחר שניר דוידוביץ' נפצע, אבל ישב על הספסל כל העונה.
בעונת 2000/2001 עבר לשחק במכבי אחי נצרת, אך נעדר מפעילות ספורטיבית החל מחודש נובמבר לאחר שנפצע בתאונת דרכים קשה. שטראוס התאושש וחזר לשחק, ובעונת 2001/2002 היה שוערה של הפועל בית שאן. עונה לאחר מכן שיחק במכבי פתח תקווה. בעונה שלאחר מכן, עונת 2003/2004 שיחק בקבוצת בני סכנין איתה לקח את גביע המדינה. עונה לאחר מכן, שיחק בהפועל חיפה.
בעונת 2005/2006 שיחק בעירוני קריית שמונה, ובעונת 2006/2007 היה שטראוס שוערה של הפועל נצרת עילית. בסיום העונה חתם שטראוס בבית"ר ירושלים, ושימש ככמחליפו של השוערה הראשון של הקבוצה, טברטקו קאלה. שטראוס זכה עם בית"ר בדאבל, אך שותף רק במשחק ליגה אחד. בסיום אותה עונה, עבר למכבי עירוני קריית אתא, שם שיחק עונה אחת, אחריה עבר לשורות אחווה עראבה.
לשגיא שטראוס הופעה אחת במדי נבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת טורקיה בשנת 1998, משחק בו ניצחה ישראל 0:4.
מאז פרישתו משמש שטראוס מאמן אישי לשחקנים צעירים.
שטראוס הוא אחיו של הכדורגלן הישראלי רם שטראוס וגיסו של הכדורגלן הישראלי-ארגנטינאי רוברטו קולאוטי.
Sic transit gloria mundi

Sic transit gloria mundi (תעתיק לעברית: סיק טרנסיט גלוריה מונדי) הוא ביטוי לטיני שפירושו "כך חולפת תהילת עולם".

רומא העתיקה

ברומי - בעת מצעד הניצחון, ניצב לצידו של המצביא המנצח על המרכבה עבד אשר החזיק כתר זהב מעל ראשו ולוחש לו "ממנטו מורי" ("זכור את המוות", כלומר "זכור כי אתה בן־תמותה") או "כך חולפת תהילת עולם".

הכתרת אפיפיור

בעבר, בעת טקס כניסה לתפקיד של אפיפיור חדש, החזיק נזיר פיסת פשתן בוערת לרגליו של האפיפיור והכריז בפניו: "Sancte Pater, sic transit gloria mundi" ("אבי הקדוש, כך חולפת לה תהילת עולם"). תהליך זה חזר על עצמו שלוש פעמים במהלך הטקס.
האזכורים הראשונים של הפולחן הזה בוותיקן מגיעים עד למאה ה-13 בכתבים של אִיתְיֵן הדומיניקני מבורבון. הכהן וההיסטוריון אדם דוֹ אוּסק מדבר על כך אף הוא בטקס ההכתרה של האפיפיור אינוקנטיוס השביעי בשנת 1404. הפולחן פסק בזמן יוחנן פאולוס הראשון, שוויתר על הזכות לתספורת ולהכתרה.
הפולחן הזה שאב השראה מהביזנטים שהיו מביאים לקיסר עצמות ואפר אדם ובא להזכיר לסמכות הנוצרית הגדולה, קרי האפיפיור, שאין הוא אלא אדם, ולנוכח עובדה זו, חייב הוא להישמר מכל יוהרה וגאווה.
א-שדאדי

מלחמת האזרחים

בפברואר 2013 כבשו את העיירה פעילים מארגון ג'בהת אל נוסרה תוך שלושה ימים. בתקיפה נהרגו כ-100 חיילים מצבא סוריה וכן פועלי מתקני נפט רבים. 
בשנת 2014 העיירה נכבשה על ידי דאעש ובפברואר 2016 כבש אותה ארגון ה-YPG (המיליציה הכורדית בסוריה), השולט בה מאז.
ולין

מבנה כימי

השייר של ולין מורכב מאטום פחמן הקשור לאטום מימן ולשתי קבוצות מתיל (CH₃). שייר זה אינו קוטבי, ופירוש הדבר שוולין היא חומצת אמינו הידרופובית. זוהי חומצת האמינו ההידרופובית ביותר אחרי איזולאוצין; מבחינת מבנה ותפקוד ולין דומה לחומצה זו וכן ללאוצין. עקב היותה מאוד הידרופובית, ולין מצויה לרוב בליבת החלבון ולא על פניו החיצוניים, משום ששם המגע האפשרי עם מולקולות המים המקיפות את החלבונים בסביבה התאית הוא מינימלי.

ולין בודדה לראשונה ב-1879 וסונתזה במעבדה ב-1906.

מקורות תזונה

ולין, כמו כל חומצת אמינו חיונית, קיימת כמעט בכל מזון, וכמו כל חומצת אמינו חיונית, המקורות המשמעותיים ביותר שלה הם מזונות עשירים בחלבון, כגון בשר בקר, דגים ועוף, חלב, ביצים, קטניות (כגון פולי תורמוס, פולי סויה, עדשה תרבותית, שעועית, חומוס, פול ואפונה) וגרעינים מסוימים.

ביולוגיה

באנמיה חרמשית, אחת המחלות התורשתיות הידועות ביותר, מייצרים תאי הדם האדומים מולקולות המוגלובין פגומות: חומצת אמינו בודדת ברצף החלבון - חומצה גלוטמית - אינה מופיעה בו, ובמקומה מופיעה ולין. לאור הבדלי הקוטביות בין שתי החומצות, קיפול מולקולת ההמוגלובין נפגע, ועמה יכולת קישור החמצן שלו.
בן-ציון שטרנברג

ביוגרפיה

שטרנברג נולד בקארובשטי שבבוקובינה. למד לימודים גבוהים במשפטים ומדע המדינה באוניברסיטאות וינה, צ'רנוביץ וקלוז' (שהפכה ברבות השנים לאוניברסיטת סגד). 
לחם בצבא האוסטרי במלחמת העולם הראשונה בה נפצע מספר פעמים ועוטר באותות הצטיינות.
בתקופת לימודיו בווינה היה חבר התנועה הציונית "חברוניה". בבוקובינה היה ממייסדי התנועה הרוויזיוניסטית ומאוחר יותר נבחר ליו"ר התנועה ברומניה. בשנת 1933 נבחר לוועד הפועל הציוני. בשנת 1940 עלה לארץ ישראל והיה יו"ר הוועד העליון של התנועה הרוויזיוניסטית. היה עצור במחנה המעצר בלטרון. ייסד וניהל את "מפעל שיבת ציון".
היה חבר מועצת המדינה הזמנית ונמנה בין חותמי מגילת העצמאות. לאחר קום המדינה שימש מנהל מחלקת המסחר במשרד המסחר והתעשייה. בשנת 1952 עבר לניהול איגוד משקיעי החוץ בישראל. בשנת 1962 נפטר ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
ישראל שטיין

ישראל שטיין (נולד ב-1934) הוא אדריכל ישראלי.

ביוגרפיה

שטיין נולד בוורשה בירת פולין כבן יחיד לאב שהיה תעשיין טקסטיל ולאמא שסיימה לימודי אדריכלות בפוליטכניקום של ורשה ערב המלחמה (לאחר המלחמה עסקה באופנה). המשפחה התכוננה לעלות לארץ ישראל, ואף רכשה מראש נכס למגורים בתל אביב, אך פרוץ מלחמת העולם השנייה סיכל את תוכניותיה. למרות התלאות, ניצלה המשפחה ועם תום המלחמה היגרה מפולין לבלגיה, שם התאוששו קודם שעלו לישראל בשנת 1949.
באמצע שנות ה-50 החל ללמוד אדרכילות בטכניון ובתום לימודיו הצטרף למשרדם המשותף של האדריכלים אריה שרון ובנימין אידלסון. בהמשך הצטרף למשרדו של האדריכל ורנר יוסף ויטקובר. עבודתו החשובה הראשונה במשרד הייתה בניין גילמן בקמפוס אוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן תכנן פרויקטים מוכרים כמו בנייני הפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב, הפלנטריום במוזיאון ארץ ישראל ומתחם מגורים ומסחר בשכונת קריית קריניצי ברמת גן. בשנת 1974 הפך שטיין לשותפו של ויטקובר יחד עם אריה אדיב והמשרד שינה את שמו ל"ויטקובר, אדיב, שטיין אדריכלים". שטיין המשיך לפעול כאדריכל פעיל עד לשנת 2003. מאז ועד עתה מקפיד שטיין להגיש הצעות לתחרויות תכנון אדריכליות ישראליות ובינלאומיות.
שטיין היה נשוי לשופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב הֶניה שטיין לבית ויתקין (1938–2001). הוא אב לשלושה וסב לנכדים.
יהודה גץ

יהודה גץ (נולד ב-8 ביולי 1957) הוא כדורגלן עבר ישראלי.
גץ החל את הקריירה עם אחיו התאום אבי בגיל 10 במועדון מכבי חיפה. בזמן שירותם בצה"ל הועברו האחים למכבי זכרון יעקב, שהייתה אז תחת חסותה של מכבי חיפה. 
לאחר השחרור, החל אחיו אבי לעבוד ושיחק בליגה למקומות עבודה. במהלך אחד המשחקים התגלה על ידי מנהלי קבוצת הפועל תל חנן מהליגה הארצית (שהייתה אז הליגה השנייה), שהחליטו לצרף את שני האחים לקבוצתם.
בשנה לאחר מכן התפצלו דרכיהם: יהודה חתם בקבוצת בית"ר תל אביב מהליגה העליונה, בעוד שאחיו הועבר לקבוצת בני נצרת מהליגה השנייה. 
לאחר ששיחק גם במכבי שפרעם, בגיל 33 פרש גץ באופן רשמי ממשחק פעיל.
גידו וסטרוולה

חייו

וסטרוולה נולד בבאד הונף שבמדינת נורדריין-וסטפאליה. הוא למד עד שנת 1991 משפטים באוניברסיטת בון, וב-1994 השלים דוקטורט במשפטים באוניברסיטה הפתוחה של האגן עם עבודה על "חוקי המפלגות והארגונים הפוליטיים של בני נוער".
הצטרף למפלגה הדמוקרטית החופשית (FDP) ב-1980, ונמנה עם מקימי המשמרת הצעירה של המפלגה, 'הליברלים הצעירים'. הוא חבר המועצה המרכזית של המפלגה מאז 1988, וב-1994 מונה למזכ"ל המפלגה. וסטרוולה נבחר לבונדסטאג (הפרלמנט הגרמני) ב-1996 וירש את וולפגאנג גרהרט בראשות המפלגה בשנת 2002. במסגרת זו כיהן בתפקיד יו"ר האופוזיציה בבונדסטאג. כחודש אחרי הצלחתה של המפלגה בבחירות 2009 (14.9%), הקימה הקנצלרית אנגלה מרקל קואליציה עם ה-FDP; במסגרת ההסכם הקואליציוני מונה גידו וסטרוולה לשר החוץ של גרמניה ולסגן הקנצלרית.
בחודש מאי 2001 נבחר כמנהיג מפלגתה- FDP, משרה שהחזיק בה עד אפריל 2011, אז הודיע שהוא מעדיף להתרכז בתפקידו כשר החוץ.
כיהן כשר החוץ הגרמני בממשלתה השנייה של אנגלה מרקל (28 באוקטובר 2009 – 17 בדצמבר 2013). במהלך הקדנציה פרש מתפקידו כיו"ר המפלגה הליברלית עקב הפסדים משמעותיים של מפלגתו בבחירות המקומיות בגרמניה ולאור רצונו להתמקד בתפקידו כשר החוץ. בשל הנסיבות, פרש גם מתפקידו כסגן קנצלרית גרמניה, והעביר זאת למחליפו, פיליפ רסלר, עד לאחרונה שר הבריאות וכיום שר הכלכלה.
ב-1 בפברואר 2012 במוזיאון יד ושם בירושלים חתמו בשם ממשלת גרמניה, גידו וסטרוולה ובשם ממשלת ישראל שר החינוך גדעון סער, על סיוע כספי למוסד ההנצחה בסך מליון יורו בשנה (כ-5 מיליון שקל) לתקופה של עשר שנים.
וסטרוולה הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא יצא מהארון ב-20 ביולי 2004, במסיבת יום הולדתה ה-50 של אנגלה מרקל, אליה הופיע עם בן זוגו (החל משנת 1988) מיכאל מרונץ. ב-17 בספטמבר 2010 נישא לבן זוגו בבון. מרונץ ניהל את מרוצי הסוסים באאכן ואירועי ספורט אחרים.
ב-20 ביוני 2014 דווח כי ווסטוולה לקה בלוקמיה חריפה וב-18 במרץ 2016 נפטר מהמחלה בבית חולים בקלן.
הובא לקבורה בבית הקברות "מלאטן" של העיר קלן, אחרי טקסים דתיים קתוליים ואוונגליים.
צביקה סלונים

מוסדות שהקים

שימש לבקשת הג'וינט כמנכ"ל הקהילה בשומרון, אותה ניהל למעלה מעשור.
הוא מייסדו של מוזיאון קדם לארכאולוגיה בקדומים.
הקים בשנות השמונים את "הקרן לגאולת קרקעות שליד מדרשת קדומים" הפועלת במטרה לרכוש אדמות מערבים ביש"ע ובבעלותה קרקעות היישובים נופים, רבבה ואבני חפץ.
בשנות ה-80, לאחר פינוי ימית, הקים גרעין שעסק בהקמת היישוב הר ברכה ועלה אליו עם אשתו רחל למשך שלוש שנים.
הקים את מדרשת ארץ ישראל שבקדומים - לתיעוד ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון, ולהסברה בארץ ובכל רחבי התפוצות.
בשליחות גוש אמונים ובשיתוף מחלקת העלייה של הסוכנות היהודית הקים את "במעלה" - המחלקה לקידום עלייה ליש"ע בניו-יורק ודוברות יש"ע מחוץ לישראל.
הקים את תשתיות התרבות בקדומים - הספריות, המרכזים הפדגוגים מתוך המתנ"ס הראשון שפעל מקדומים עד להקמת המוסדות הנ"ל ביישובים.

חינוך

צבי עסק בפעילות ענפה בחינוך והקים מספר מוסדות. בהכשרתו כקרימינולוג היה לקצין המעקב הראשון במדינת ישראל, בשנות החמישים היה מנהל שני מוסדות לעברייני נוער - צופיה בכפר יבנה ועוגן במצפה ים.
בשנת 1980 ייסד בי"ס לבנות אתיופיות בקדומים ועסק בקליטת עלייה מרוסיה.
בנוסף, קיים מספר שליחויות מיוחדות למחנות יוצאי ברית המועצות: "בלה דיספולי", "אוסטיה" איטליה, ברחבי אירופה וברית המועצות.
חתום יחד עם פרופ' שלמה גיורא שוהם על הספר "הדילמה המוסרית של איש הטיפול".

הוקרה

צבי ואשתו רחל היו ממייסדי אוניברסיטת אריאל בשומרון. ב-12 במאי 2008 במסגרת חבר הנאמנים הבינלאומי ה-14 של המרכז האוניברסיטאי אריאל, הוענקה להם תעודת עמיתי כבוד "על חזונם מרחיק הלכת בתחום ההשכלה הגבוהה בישראל, על תפיסתם החברתית, הציונית והערכית, על תרומתם המכרעת, בימים של קושי ומחסור, ליסודו של המוסד, לסיוע בקידומו למרכז אוניברסיטאי רב הישגים ולומדים, תוך שמירה על ערכים, צניעות ומסירות בכל עת".
זוכה פרס רוטרי על הגשת עבודה בתחום טיפול ושיקום עבריינים-ות (1960).
זכה בפרס מוסקוביץ' לציונות בשנת תשע"ב בנימוקי הפרס נאמר ""צביקה סלונים הוא הארץ-ישראל היפה. אדם שבכפות ידיו שתל שתילים בכל הארץ, נטע עצים בכל מקום. לא פעם אחת היה בודד במערכה, ובכל זאת התמיד לאורך כל הדרך. כל המסתכל על פועלו לאורך השנים מצדיע לו. צביקה הגיע לגבורות, הוא הופך להיות והננו מודל לחיקוי לבאים אחריו".
ליאו גן

ביוגרפיה

גן נולד בשכונת סטמפורד היל שבצפון לונדון לרייצ'ל, פרקליטה ולוולף גן, מוכר תכשיטים. למד משפטים ב"בית ספר העיר לונדון" שם הוסמך בשנת 1928 כפרקליט. גן עסק לראשונה במשחק על במה בתחילת שנות ה-30 בתור תחביב, מאחר שבתור עורך דין מוסמך שאף לעבוד בתחום.
בתקופת מלחמת העולם ה-2 שירת גן בצבא הבריטי תחת יחידת הארטילריה "רגימנט הארטילריה המלכותי", שם הגיע עד לדרגת לוטננט קולונל. על שירותו הצבאי בתקופת המלחמה קיבל גן את אות צלב המלחמה. גן היה חלק מהיחידה שחקרה את פשעי הזוועה שהתרחשו במחנה ברגן בלזן והיה גם חלק מהתביעה שלקחה חלק במשפט שנערך בעיר לינבורג.

קריירת משחק

גן התגלה לראשונה כשחקן מוביל לאחר שחזר משירותו הצבאי, בעיבוד הקולנועי המוצלח של לורנס אוליביה למחזה השייקספירי "הנרי החמישי" בו שיחק בתפקיד הגנרל הצרפתי שארל ד'אלברה, בדרמת הרפואה הקלאסית של אנטולי ליטבק "הנחש פיט" בה שיחק בתור ד"ר קירק המטפל בסכיזופרנית וירג'יניה קניגהאם (אוליביה דה הבילנד) ובעיבודו של דאדלי ניקולס למחזהו של יוג'ין אוניל "האבלות יאה לאלקטרה".
בשנת 1950 שיחק בדרמת המלחמה "סוס העץ" בתפקיד שבוי המלחמה הבריטי לוטננט פיטר הווארד. בשנת 1951 היה גן מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתפקיד פטרוניוס במלודרמה התקופתית של מרווין לרוי "קוו ואדיס". גן הופיע בנוסף גם בסרטו של קלרנס בראון "הרפתקאת פליימות'" (לצדם של ספנסר טרייסי וג'ין טירני) בתור ויליאם ברדפורד מושל מושבת פלימות. ב-1956 שיחק גן בעיבודו המוצלח של ג'ון יוסטון לרומן "מובי דיק" בתפקיד החובל סטארבק.
בשלב מאוחר יותר בקריירה שלו הופיע גן בפרויקט המלחמה הגרנדיוזי "היום הארוך ביותר" בתפקיד הבריגדיר הבריטי אדווין פארקר ובדרמה ההיסטורית "55 יום בפקין" בתפקיד הגנרל הסיני ג'ונג – לו. הופעות אלו היו הקולנועיות המוערכות האחרונות בקריירה של גן.

חיים אישיים

גן היה נשוי משנת 1933 עד מותו למלהקת מרגריט ואן פראג אותה הכיר ב"אולפני אילינג", לזוג לא היו ילדים. גן נפטר ב-26 בינואר 1978 מהתקף לב בגיל 72 בביתו שבלונדון,
קבורתו נערכה בצרפת.
יחסי בולגריה–דרום אפריקה

יחסים כלכליים

בשנת 2016 ייצאה בולגריה לדרום אפריקה סחורה בשווי 134 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם סוללות חשמליות, עופרת נחושת, זרעי חמניות, זרעי שמן, קרבונט, מכסי פלסטיק, טבק גולמי. לעומתה, דרום אפריקה ייצאה לבולגריה סחורה בשווי 20.6 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם משאיות, לבנת פחם, פרי הדר, דם אנושי, נחושת מזוקקת וצמר מעובד.
ג'מאל מסבאח

קריירת מועדונים

מסבאח החל את קריירת המשחק שלו במחלקת הנוער של אנאסי לה-ויאו, ובשנת 2001 עבר לסרבט ז'נבה. בעונת 2003/2004 עלה לקבוצה הבוגרת והבקיע 3 שערים ב-11 משחקים. בקיץ 2004, הוא עזב את סרבט בעקבות קשים כלכליים ועבר לפ.צ. בזל. בבזל הוא לא זכה להזדמנויות רבות, ובינואר 2006 הושאל ללוריין ששיחקה אז בליגת המשנה בצרפת. אך בעקבות פציעה הוא גמר את העונה ולא זכה לשחק במדי הקבוצה. בקיץ 2006, הוא חתם באראו. בשתי עונותיו פתח ברוב משחקי הקבוצה והפך לשחקן מוביל. ב-1 ביולי 2008 חתם בלוצרן, אך ערך רק 6 הופעות כאשר בכולם עלה כמחליף. ב-1 בספטמבר 2008 הושאל לאבלינו. ביולי 2009 חתם בלצ'ה. בלצ'ה הרשים ומשך את תשומת לבם של מועדונים רבים באיטליה. ב-18 בינואר 2012, חתם במילאן ל-4 וחצי שנים תמורת 1.2 מיליון אירו. ב-26 בינואר 2012, מסבאח ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת רבע גמר קופה איטליה נגד לאציו בו ניצחה מילאן 1-3. ב-20 במרץ 2012, מסבאח הבקיע את השער הבכורה שלו בחצי גמר הגביע נגד יובנטוס. בתום 90 דקות ניצחה מילאן 1-2 והמשחק עבר להארכה אחרי שהפסידה באותה תוצאה במשחק הראשון, ובהארכה הצליחה יובנטוס להבקיע ולהעלות לגמר. באוגוסט 2014 חתם בסמפדוריה לשנתיים.

קריירה בינלאומית

בחודש מאי 2010 זומן מסבאח לראשונה לסגל נבחרת אלג'יריה לקראת מונדיאל 2010. ב-28 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת. הוא השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2010, גביע אפריקה לאומות 2013 וזומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014. ב-11 באוקטובר 2014 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד מלאווי במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2015.
אנה פטרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

ביוגרפיה

אנה נולדה ב-27 בינואר 1708 במוסקבה, לפיוטר הראשון, קיסר רוסיה ופילגשו מארטה סקאורונסקה (לימים יקטרינה הראשונה, קיסרית רוסיה), כבת מחוץ לנישואים, ורק בשנת 1712 התחתנו הוריה.
אנה גדלה אצל דודתה נטליה אלקסייבנה מרוסיה, ולאחר מכן אצל אלכסנדר מנשיקוב. אף על פי שנולדה מחוץ לנישואים קיבלה אנה יחד עם אחותה הצעירה יליזבטה את התואר "צארבנה" ב-6 במרץ 1711, ואת התואר צסארבנה ב-23 בדצמבר 1721.
אביה תכנן להשיא את בנותיו לנסיכים זרים, על מנת לזכות בבעלי ברית אירופיים לאימפריה הרוסית. שתי הבנות התחנכו עם מטרה זו, ולמדו ספרות, כתיבה, רקמה, ריקודים ונימוס. אנה התפתחה לבחורה אינטליגנטית ומשכילה, ודיברה ארבע שפות זרות - צרפתית, גרמנית, איטלקית ושוודית.
צניעותה וביישנותה של אנה ניכרו כבר בגיל צעיר, ומסופר עליה שפעם אחת הדוכס מהולשטיין-גוטורפ ניסה לנשק אותה בהיותה בת ארבע-עשרה, אולם היא נבוכה והסמיקה, בעוד אחותה הצעירה "מיד הוציאה את פיה הוורוד הקטן לנשיקה". אנה הייתה נערה יפהפייה, וקיבלה הרבה מתכונותיו של אביה.
ב-22 בנובמבר 1724 התארסה אנה עם קרל פרידריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ובינואר 1725 מת אביה, ואמה יקטרינה הראשונה, קיסרית רוסיה עלתה לשלטון במקומו. ב-21 במאי 1725 התחתנו קרל פרידריך ואנה, בטקס מרשים ומפואר, ולאחר מכן התגוררו הזוג בסנקט פטרבורג, וקרל פרידריך מונה למפקד משמר הארמון.
בשנת 1727 מתה אמה, אולם אנה לא הצליחה לתפוס את השלטון בעזרת בעלה, ולשלטון עלה פיוטר השני, קיסר רוסיה - אחיינה של אנה. ב-25 ביולי 1727 עזבו אנה וקרל פרידריך את רוסיה, ועברו להתגורר בקיל. בהגיעם לקיל הפך קרל פרידריך לאיש גס ושיכור, והוא בגד בה עם נשים אחרות ללא הרף. ב-21 בפברואר 1728 ילדה אנה את בנה היחיד קרל פטר אולריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ, וכעבור כמה שבועות ב-4 במרץ מתה אנה מקדחת. ב-12 בנובמבר 1728 נקברה אנה במבצר פטר ופול, סנקט פטרבורג, ובשנת 1762 עלה בנה לשלטון ברוסיה כפיוטר השלישי, קיסר רוסיה.
דוד אלטשולר

רבי דוד אַלְטְשוּלֶר מפראג ("בעל המצודות", על שם פירושו המפורסם; קרוי גם רד"א), (ה'תמ"ז, 1687 – ה'תק"ל, 1769), מחכמי יהדות אשכנז ופולין, היה מחשובי פרשני הנ"ך בכל הזמנים, וביאורו לנ"ך, ה"מצודות", הפך לאבן יסוד לכל הלומדים. פירוש זה נדפס תמיד עם הנ"ך מאז כתיבתו במאה השמונה עשרה, כמעט בכל דפוסי "מקראות גדולות".

תולדות חייו

ר' דוד נולד בעיר הפולנית יאברוב (יבוריב, Jaworów) שבמערב גליציה לר' אריה ליב אלטשולר, ממשפחת אלטשולר (Aletschueler, לעיתים אלטשול או בראשי תיבות א"ש) הנודעה, שעליה מסופר, כי -
"סיבת כנוי המשפחה הזאת אלטשולר, והיא כי כולם היו גאוני וחסידי דור דור, ומקום מולדתם היה בפורטוגאל; ואחרי אשר גלו משם בעת הגירוש, נשאו עימם אבנים מבתי כנסיות שבה, לקיים "כי רצו עבדיך את אבניה". וכאשר באו לפראג וקבעו משכנם בה ... בנו להם בית כנסת, ושמו בעצמם לתוך הבנין [את] האבנים אשר הביאו איתם. ויען היו האבנים מבתי כנסיות ישנים, לכן נקראו אלטשולר [אלט – ישן, שול – בית כנסת]; ומשם נפצו על פני הארץ."
הכוונה, ככל הנראה, לבית הכנסת "אלטנוי שול" הידוע שבפראג.
משפחתו של ר' דוד הייתה מיוחסת למשפחת חיות – הוא היה נכדו של ר' מנחם מאניש חיות, רבה של ווילנא, שהיה בנו של ר' יצחק חיות הראשון, מחבר ספר "אפי רברבי" ("פני יצחק") ורבן של לבוב (למברג), קראקא ופראג; גם סבו של ר' יצחק, ר' פתחיה חיות, היה אב"ד פראג. עוד התייחסה המשפחה לרבי יוסף כ"ץ רבה של קראקא (ה'רע"א, 1510 - ה'שנ"א, 1591), מחבר ספר "שארית יוסף"; לרבי יחיאל מיכל מנמירוב, רב בנמירוב ומחבר הספר ההלכתי שברי לוחות, אשר נרצח בגזירות ת"ח ות"ט (1648); ולבעל הש"ך (ה'שפ"ב, 1622 - ה'תכ"ג, 1663). המקור הקדום של המשפחה הוא בפרובאנס שבצרפת.
אביו של ר' דוד, ר' אריה ליב אלטשולר בנו של ר' פתחיה מפראג, היה מחשובי העיר יאברוב, וככל הנראה היה אחיו של ר' יחיאל מיכל אלטשולר, בעל ספר "משנת לחם". גם ר' דוד שימש בתפקיד נכבד ביאברוב, וכבר בשנת תפ"ו (כשהוא פחות מבן ארבעים) הוא נזכר כדיין או רב בעיר. נראה שלאחר מכן המשיך במסורת המשפחתית וכיהן גם כרבה של פראג.
ר' דוד ראה שלימוד התנ"ך נחלש מאוד בקרב יהודי אירופה, אף בקרב תלמידי החכמים, וסבר שהסיבה לכך היא העדר פירוש קל ובהיר מספיק, שיהיה מובן גם להמון העם; למטרה זו, וכדי להנגיש את המקרא אף למלמדי תינוקות וילדים, כתב את פירושו הגדול, "מצודת דוד", על הנ"ך כולו (חוץ ממגילות רות, איכה ואסתר), בו ליקט בסגנון פשוט ובהיר מספרי ופירושי הראשונים על הנ"ך, והדפיסו בזאלקווא (ז'ולקוב, ז'ובקבה) שבפולין בשנת תקי"ג (1753), כשהוא כבר ישיש בא בימים. נראה שנותר לגור ביאברוב, אם כי מסתבר ששהה בזמן ההדפסה בזאלקווא. הוא עוד ראה גם את המהדורה השנייה לספרו, שיצאה כעשר שנים אחר כך, ונפטר בשנת תק"ל.
בנו הרב יחיאל הילל אלטשולר כיהן גם הוא כרבה של יאברוב, והיה דיין ופוסק הלכה בפולין; הוא השלים את ספרו הגדול של אביו, ונדד רבות ברחבי אירופה כדי להדפיסו ולהפיצו.
ג'יי בארושל

ביוגרפיה

בארושל נולד באוטווה, קנדה, גדל ועדיין מתגורר בעיר מונטריאול. בן לאב ממוצא יהודי-ספרדי ונוצרי-צרפתי (סבו היה יהודי וסבתו נוצריה) ולאם קתולית ממוצא אירי וגרמני, אך הוא אימץ לעצמו השקפות עולם אגנוסטיות. לו אחות קטנה בשם טיילור.

משחק

התגלה כששיחק בסדרות קנדיות מקומיות.
הופעתו הראשונה בסרט הוליוודי הייתה ב"כמעט מפורסמים", הופעה קצרה למדי, לאחר מכן זכה בתפקיד הראשי בסדרה האמריקאית "סטודנט חופשי" פרי יצירתו של ג'אד אפאטו, והופיע בתפקיד משני בסרט "חוקי המשיכה".
ב-2004 השתתף בסרט הדרמה של קלינט איסטווד "מיליון דולר בייבי", בסרט גילם מתאגרף צעיר ומבטיח אך בעל סף שבירה נמוך בשם דאנג'ר בארץ', איסטווד הזכיר את שמו של בארושל בנאום הזכייה שלו בפרס הבמאי הטוב ביותר על עבודתו בסרט.
בארושל הרבה להופיע בתפקידים משניים, בין היתר בקומדיה של ג'אד אפאטו "הדייט שתקע אותי", "לילה של ניק ונורה" בתפקיד מוזיקאי חובבן בשם טל, ובסרט המלחמה הקומי של בן סטילר "רעם טרופי" בתור קווין סאנדוסקי, השחקן היחיד בסרט המלחמה הפיקטיבי אשר קרא את התסריט.
שנת 2010 החלה עם הופעה ראשית בקומדיה "היא מחוץ לליגה שלי", ונמשכה עם תרומת קולו לסרט "הדרקון הראשון שלי" בו דיבב את הדמות הראשית.
הופעתו הגדולה ביותר הייתה בהפקת הענק של חברת וולט דיסני "שוליית המכשף" בה הופיע בתפקידו הראשי של דייב סטוטלר, סטודנט צעיר שנהפך לשולייתו של המכשף בלת'אזר בלייק (ניקולס קייג').

בימוי

בשנת 2002, כשהיה בן 19, ביים לראשונה את הסרט הקצר "Edgar and Jane", אותו גם הפיק וכתב. 
בשנת 2017 ביים והפיק את הסרט "בריון להשכרה 2" (Goon: Last of the Enforcers) בכיכובם של שון ויליאם סקוט וטי. ג'יי. מילר, ברושל גם משחק בתפקיד בסרט.
אילן מזרחי

ביוגרפיה

אילן מזרחי שירת בצה"ל כמ"כ בקורס טיס, ולאחר סיום השירות למד לימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1972 הצטרף ל"מוסד", ושירת תחילה כקצין איסוף. הוא שימש ראש אגף המחקר, שהפך בתקופתו לאגף מודיעין והכוונת האיסוף. בהמשך שימש ראש אגף "צומת" של "המוסד", האחראי על הפעלת סוכנים, ולאחר מכן מונה למשנה לראש "המוסד", אפרים הלוי. כחודשיים לאחר החלטתו של אריאל שרון למנות את מאיר דגן ליורשו של הלוי, בשנת 2003, פרש מזרחי מ"המוסד". לאחר פרישתו עסק בייעוץ בתחום ההיי-טק והביטחון.
ב-1 ביוני 2006 התמנה מזרחי ליושב ראש המועצה לביטחון לאומי, והחליף בתפקיד זה את גיורא איילנד.
הוא התפטר מתפקידו כיושב ראש המועצה לביטחון לאומי ב-10 בספטמבר 2007.