נעמה גורן-ענבר

ביוגרפיה

נעמה גורן-ענבר נולדה בירושלים ב־1948 לאביה הסופר יעקב גורן ואימה רחל גורן. לאחר שירות בנח"ל בקיבוץ משמר הנגב, פנתה ללימודי ארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים שם סיימה לימודי תואר ראשון ושני. עבודת הדוקטורט שלה (בהצטיינות יתרה; 1981) הוקדשה לחקר מכלולי כלי האבן מהאתר עובדיה בעמק הירדן, האתר הפרהיסטורי הקדום בישראל, בהנחיית עופר בר-יוסף. את התמחות הפוסט דוקטורט שלה עשתה באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה, בהנחיית גלין אייזק.
בשנת 1984 החלה לשמש כמרצה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1992 מונתה לפרופסור חבר ובשנת 1997 כפרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית. בין השנים 2002 ל-2005 שימשה כראש המכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.

תרומה מדעית

נעמה גורן-ענבר היא מומחית בעלת שם עולמי בחקר התקופה הפלאוליתית התחתונה. האתרים שחפרה, בעיקר בצפון ישראל, שינו את הבנתנו באשר לאבולוציה של האדם והתנהגותו מראשית הופעתו במזרח התיכון. חפירותיה ומחקריה באתר בגשר בנות יעקב הוא דוגמה ליכולתה המדעית להפיק כמות מרשימה של מידע מאתר בודד ומרוחק מאוד בזמן. מחקריה מקיפים את כל ההיבטים של האתר, פעילות האדם בו ושחזור הסביבה.
במחקריה עסקה בשחזור הנוף הגאולוגי הקדום והמורכב של בקע הירדן, בגיאו-כימיה של המים והקרקעות, בשחזור הצומח באזור החל באבקת הפרחים (פולן), המשך בזרעים ופירות ועד שרידי העצים הרבים באתר. במחקר הפאונה (בעלי החיים) עסקה פרופסור גורן-ענבר בכל המגוון הביולוגי המיוצג באתר. מחקריה עסקו באוסטרקודים המיקרוסקופיים, בקונכיות, בדגים, במכרסמים ובדו חיים, בזוחלים, ציפורים, ועד בקר, היפופוטמים ופילים. הממצאים בגשר בנות יעקב אפשרו את שחזור הסביבה הקדומה ברמת פירוט שמעטים האתרים האחרים בני התקופה בעולם היכולים להתחרות בה.
במחקריה טענה גורן-ענבר בעזרת דוגמאות מתחומים שונים ורבים כי בני האדם שחיו בתקופה כה מרוחקת בזמן היו בעלי יכולות טכנולוגיות וקוגניטיביות שאינן נופלות מאלו של אנשים מודרניים. מחקריה הראו כי תושבי האתר גשר בנות יעקב ייצרו כלי אבן מתוחכמים ע"פ תוכנית קבועה מראש מתוך מסורת סיתות אותה שימרו במשך אלפי שנים. הכלים סותתו במגוון של טכנולוגיות, מחומרי גלם מגוונים (גיר, צור, בזלת, עץ ועצם) תוך היכרות מעמיקה עם הסביבה ועם תכונותיהן השונות של החומרים השונים. תושבי האתר שלטו באש והשתמשו ביתרונות הרבים שמעניקה שליטה זו – הגנה, חימום, תאורה ובעיקר בישול. אבל האש גם מעניקה לאדם את מדורת השבט, היכולת לשבת מסביב למדורה התורמת למורכבות הסוציאלית, לאינטראקציה החברתית ולהעברת ושימור המידע בין חברי הקבוצה. תושבי גשר בנות יעקב צדו בעלי חיים גדולים, פילים, היפופוטמים, פרות, איילים, צבאים ועוד וביתרו את בשרם בשיטות המקבילות לחלוטין לשיטות הקצבות המודרניות. תזונתם כללה גם בעלי חיים קטנים כגון מכרסמים, ציפורים וסרטנים. העדויות מגשר בנות יעקב גם מראות כי תושבי האתר דגו דגים בכמויות גדולות - אחת העדויות הקדומות ביותר לניצול משאבים מימיים. השימור יוצא הדופן של שרידים בוטאניים באתר הוכיח כי תושבי האתר ניצלו למזונם צמחים שונים ובין השאר אגוזים שניצולם דורש טכנולוגיות של איסוף, נשיאה, פיצוח וייתכן שגם קליה באש.
המגוון הרחב של פעילויות שחשפה פרופסור גורן-ענבר בגשר בנות יעקב ובאתרים האחרים שחפרה, מדגים כי יושבי האתר חיו באתר קבוע – "אתר בית" (Home Base) ובכך איששה את התאוריות שהעלו גדולי החוקרים של התקופה הפלאוליתית התחתונה באפריקה, גלין אייזק ומרי ליקי, שהיו מוריה. הממצאים מגשר בנות יעקב יצרו בסיס נתונים שאיפשר לדון, בפעם הראשונה על סמך נתונים, בנושאים כגון גודל החבורה ומורכבותה, חלוקת עבודה מגדרית ואפילו קיומה של שפה בקרב תושבי עמק החולה לפני 750 אלף שנים.
רוב ההתנהגויות והמיומנויות שחשפה גורן-ענבר בגשר בנות יעקב נחשבו במחקר כמאפיינות התנהגות מודרנית ומיחדות את האדם המודרני (הומו סאפיאנס) בלבד. מחקריה של פרופסור גורן-ענבר מדגימים את יכולותיהם הקוגניטיביות הגבוהות של קדמונינו ודוחקות לשיטתה את "ההתנהגות המודרנית" לתקופה הרחוקה במאות אלפי שנים ביחס למקובל במחקר.
בשנת 2014 זכתה גורן-ענבר בפרס א.מ.ת בתחום הארכאולוגיה (ביחד עם פרופסור יורם צפריר). מנימוקי חבר השופטים: “פרס א.מ.ת מוענק לפרופ' נעמה גורן־ענבר על מחקרים בינתחומיים פורצי־דרך בארכאולוגיה הפרהיסטורית של ארץ ישראל תוך שילוב של עבודת שטח קפדנית, תובנות מקוריות ושימוש חדשני בנתונים שחשפה בחקר ההתפתחות של התרבות הקוגניטיבית של האדם.”
בשנת 2016 מונתה פרופסור נעמה גורן-ענבר כחברה באקדמיה הלאומית למדעים של ישראל.

סרטים

בשנת 2004 הפיקה גורן-ענבר (יחד עם גונן שרון וסתת הצור מדנמרק בו מאדסן) סרט לימודי על סיתות כלי צור – The Cutting Edge. בשנת 2017 הפיקה פרופסור גורן-ענבר סרט על הטכנולוגיה והמשמעות של קופיצים – כלי אבן המאפיין את התרבות האשלית גשר בנות יעקב.

ספרים

ספרים בסדרת גשר בנות יעקב
Goren-Inbar, N., Werker, E. & Feibel, C.S. 2002. The Acheulian Site of Gesher Benot Ya'aqov, Israel Volume I: The Wood Assemblage. Oxford: Oxbow Books.
Alperson-Afil, N. & Goren-Inbar, N. 2010. The Acheulian Site of Gesher Benot Ya'aqov Vol. II: Ancient Flames and Controlled Use of Fire. Vertebrate Paleobiology and Paleoanthropology. Dordrecht: Springer.
Rabinovich, R., Gaudzinski-Windheuser, S., Kindler, L. & Goren-Inbar, N. 2012. The Acheulian Site of Gesher Benot Ya'aqov Volume III: Mammalian Taphonomy. The Assemblages of Layers V-5 and V-6. Vertebrate Paleobiology and Paleoanthropology. Dordrecht: Springer.
Goren-Inbar, N., Alperson-Afil, N., Sharon, G. & Herzlinger, G. 2018. The Acheulian site of Gesher Benot Ya'aqov. Volume IV. The Lithic Assemblage. Vertebrate Paleobiology and Paleoanthropology Series. Cham, Switzerland: Springer.
דוחות חפירה
Bar-Yosef, O. & Goren-Inbar, N. 1993. The lithic assemblages of 'Ubeidiya : a lower Paleolithic site in the Jordan Valley. (Qedem - Monographs of the Institute of Archaeology N. 34). Jerusalem: Institute of Archaeology, Hebrew University of Jerusalem.
Goren-Inbar, N. 1990. Quneitra: A Mousterian Site on the Golan Heights. Qedem - Monographs of the Institute of Archaeology N.31. Jerusalem: The Hebrew University of Jerusalem.
קובצי מאמרים
Goren-Inbar, N. & Speth, J.D. (eds.) 2004. Human Paleoecology in the Levantine Corridor, Oxford: Oxbow Books.
Goren-Inbar, N. & Sharon, G. (eds.) 2006. Axe Age: Acheulian Tool-making from Quarry to Discard, London: Equinox.
Goren-Inbar, N. & Spiro, B. 2011. Special Issue: Early-Middle Pleistocene palaeoenvironments in the Levant. Journal of Human Evolution 60.

מאמרים מרכזיים

Alperson-Afil, N., Sharon, G., Kislev, M., Melamed, Y., Zohar, I., Ashkenazi, S., Rabinovich, R., Biton, R., Werker, E., Hartman, G., Feibel, C. & Goren-Inbar, N. 2009. Spatial organization of hominin activities at Gesher Benot Ya'aqov, Israel. Science 326: 1677-1680.
Belitzky, S., Goren-Inbar, N. & Werkerz, E. 1991. wooden plank with A Middle Pleistocene man-made polish. Journal of Human Evolution.
Goren-Inbar, N. 2011. Culture and cognition in the Acheulian industry: a case study from Gesher Benot Yaʿaqov. Philosophical Transactions of the Royal Society B: Biological Sciences 366: 1038-1049.
Goren-Inbar, N., Alperson, N., Kislev, M.E., Simchoni, O., Melamed, Y., Ben-Nun, A. & Werker, E. 2004. Evidence of Hominin Control of Fire at Gesher Benot Ya`aqov, Israel. Science 304: 725-727.
Goren-Inbar, N., Feibel, C.S., Verosub, K.L., Melamed, Y., Kislev, M.E., Tchernov, E. & SaragustI, I. 2000. Pleistocene milestones on the Out-of-Africa corridor at Gesher Benot Ya'aqov, Israel. Science 289: 944-947.
Goren-Inbar, N., Lister, A., Werker, E. & Chech, M. 1994. A butchered elephant skull and associated artifacts from the Acheulian site of Gesher Benot Ya'aqov, Israel. Paléorient 20: 99-112.
Goren-Inbar, N. & Saragusti, I. 1996. An Acheulian biface Assemblage from the Site of Gesher Benot Ya'aqov, Israel: Indications of African Affinities. Journal of Field Archaeology 23: 15-30.
Goren-Inbar, N., Sharon, G., Melamed, Y. & KisleV, M. 2002. Nuts, nut cracking, and pitted stones at Gesher Benot Ya'aqov, Israel. Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America 99: 2455-60.