איוואן קלימה

רקע משפחתי, ילדותו וצעירותו

איוואן קלימה נולד ב-1931 בפראג, אז בירת צ'כוסלובקיה, כבנו של מהנדס החשמל, המדען והממציא ד"ר וילם קאודרס (מאוחר יותר קרוי קלימה, 1985-1906). אמו מרתה, דוברת חמש שפות, עבדה כמזכירה. הילד הוטבל בנצרות פרוטסטנטית. הייתה לו ילדות מאושרת עד שבאביב 1939 ארץ מולדתו סופחה לגרמניה הנאצית. אז הילד גילה שהוא ושני הוריו נחשבים יהודים והפכו ל"גזע" נרדף. האב שהצליח להשיג עבודה במפעל בליברפול השיג אשרת כניסה לבריטניה בשביל עצמו והמשפחה אך ויתר על ההגירה בגלל עיכוב בקבלת אשרה לאמו, אותה לא היה מוכן לעזוב. בנובמבר 1941 גורש האב למחנה הריכוז טרזין ובעקבותיו גורשו לשם בדצמבר 1941 גם אשתו ושני הילדים.

טרזין

שלוש שנים משנות ילדותו שהה קלימה במחנה הריכוז טרזין עד לשחרור על ידי הצבא הסובייטי במאי 1945.
גם הוא וגם הוריו שרדו את השואה, בעוד רוב היהודים בטרזין נשלחו להשמדה באושוויץ.
לדברי הסופר במאמריו במגזין האמריקאי "גרנטה", דווקא בזמנים הקשים ביותר במחנה הוא גילה את "הכוח המשחרר של הכתיבה" כשהקריא חיבור פרי עטו באוזני תלמידים אחרים. בנסיבות שבהן פגש את המוות בכל המקום, התוודע הילד לקהילה של אמהות יהודיות וילדיהן שבה הרבו לספר סיפורים ובדיחות ולשיר שירים.

השנים שאחרי השחרור

אחרי שחרור צ'כוסלובקיה מאימת הנאציזם הסתבר שהמעצמה המשחררת, ברית המועצות, הביאה איתה רודנות ודיכוי חדשים בדמות הדיקטטורה הסטליניסטית. איוואן שהתחיל להיקרא אז קלימה (אחרי שהוריו החליפו את שם משפחתם הגרמני בשם חדש בעל צלילים צ'כיים) טיפח תקוות בעידן החדש אך האכזבה באה מהר. כפי שהתבטא, תקוותיו השאובות מאגדות ילדותו, בניצחון כוחות הטוב על פני כוחות הרשע, התבדו כשגילה כי, למעשה, כוחות רשע מסוגים שונים נאבקו זה בזה על השליטה בעולם. 
תוך זמן קצר טולטלה המדינה על ידי גל דיכוי מלווה במשפטי ראווה ורציחות של מתנגדי המשטר אמיתיים או דמיוניים. גם אביו של הסופר, וילם קלימה, נכלא על ידי השלטונות הסטליניסטיים הצ'כיים.
באווירה הזאת עוצבה היצירה של קלימה, כשברקע - הידיעה את מעמקי האכזריות האנושית, והצורך לשמור על צלם אנוש ולדבוק, למרות הדיכוי, בערכים האישיים.

שנות הבגרות והיצירה במשטר הקומוניסטי

אמו ניסתה להשכיח את ימי המחנה והשתדלה יחד עם זה להשכיח את יהדות המשפחה. איוואן עצמו היה במשך עשר שנים פעיל הכנסייה הפרוטסטנטית הצ'כית. אחרי סיום הגימנסיה, למד פילוסופיה וספרות באוניברסיטת פראג. עבודת הגמר שלו דנה בסופר קרל צ'פק. בהמשך עבד קלימה כעיתונאי ועורך, בין השאר, במגזינים "קווטי" (בשנים 1963-1959), בהוצאה לאור "צ'סקוסלובנסקי ספיסובאטל" (הסופר הצ'כוסלובקי) ובמגזינים "ליטרארני ליסטי" (שנסגר מאוחר יותר על ידי השלטונות), "פלאמן", "אוריינטאצה" וכו'. בשנת 1967 גורש מהמפלגה הקומוניסטית אך בימי האביב של פראג התקבל שוב. רבים תהו כשהסופר, ששהה בלונדון בעת פלישת כוחות הברית ורשה לארצו, החליט לחזור לפראג הכבושה על ידי הטנקים הסובייטים. הסביר ש"הגלות היא רעה לסופר". ביקש, לדבריו, לכתוב על ההווי היומיומי בארצו. 
בשנת 1969 עדיין איפשר לו המשטר הפרו-סובייטי החדש של גוסטב הוסאק, לנסוע לארצות הברית, כדי להרצות באוניברסיטת מישיגן באן ארבור.
אולם כשבשנת 1970 חזר לצ'כוסלובקיה בימי הנכאים של הדיכוי גורש קלימה שוב, הפעם לצמיתות, מהמפלגה הקומוניסטית. לא ניתן לו לפרסם את ספריו ומחזותיו למשך עשרים שנה. נאלץ משום כך להתפרנס מעבודות מזדמנות כמו מטאטא רחובות, פרמדיק באמבולנסים או מרוכלות של ספרים אסורים.

אחרי מהפכת הקטיפה

יצירותיו השמורות במגירה יכלו להתפרסם שוב רק אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי במהפכת הקטיפה של שנת 1989. 
אחרי 1989 כתב תקופת-מה מדור שבועי בעיתון "לידובה נוביני" וטייל הרבה בעולם. למשך סמסטר התארח באוניברסיטת ברקלי. 
בשנת 2002 זכה איוואן קלימה בפרס הספרותי ע"ש פרנץ קפקא של האגודה פרנץ קפקא בפראג. 
הסופר נשוי משנת 1958 להלנה, פסיכואנליטיקאית, ולזוג שני ילדים: מיכאל קלימה, המנהל עיתון פיננסי, וחנה פבלטובה, ציירת ומאיירת, וכן יש לו ארבעה נכדים.

ציטוטים

ברצון לבדק הבית ולתיקון העוולות חבויה כבר סכנה של אשמות חדשות ועוולות חדשות"