מיינרד דיקסון

ביוגרפיה

דיקסון נולד בפרזנו, קליפורניה, למשפחה אריסטוקרטית תומכת הקונפדרציה מוירג'יניה שהקימה שם את ביתה אחרי מלחמת האזרחים של ארצות הברית. אמו, בת משכילה של קצין חיל הים מסן פרנסיסקו, חלקה עם בנה את אהבתה לספרות קלאסית ועודדה אותו לכתוב ולצייר. דיקסון למד למשך זמן קצר אצל הצייר הטונאליסט ארתור מתיוס בבית הספר לעיצוב של קליפורניה, שם הוא הפך לידיד קרוב של חאווייר מרטינז וחברים אחרים במועדון הבוהמה בסן פרנסיסקו. על-מנת להתפרנס דיקסון לקח על עצמו עבודות איור רבות ואייר בין השאר בירחונים ועיתונים בסן פרנסיסקו.
בשנת 1900 ביקר דיקסון באריזונה וניו מקסיקו. טיול זה היווה את תחילתה של משאת נפשו – השיטוט במערב. בשנה שלאחר מכן הוא הצטרף לאמן אדוארד בוריין בטיול סוסים דרך כמה מדינות במערב. בשובו לקליפורניה, החל דיקסון לאייר ספרים וכתבי עת בנושאים מערביים. כמה מעבודותיו המוכרות מהשנים הראשונות הופיעו בספריו של קלרנס מאלפורד אודות הופלונג קאסידי. דיקסון התגורר למשך תקופה בניו יורק עם בתו ואשתו ובנם הצעיר קונסטנס, אך עד מהרה חזר למערב ארצות הברית שבה, הוא הצהיר, הוא יכול ליצור "אמנות כנה של המערב" במקום עבודות קלישאתיות עליהן הוא קיבל תשלום. זמן קצר לאחר שהחל את חייו החדשים בסן פרנסיסקו, הסתיימו נישואיו הראשונים.
בתקופה מוקדמת זו פיתח דיקסון את הסגנון שלו, ונושאים מערביים הפכו לסמל המסחרי שלו. בסן פרנסיסקו, דיקסון נחשב דמות צבעונית בעלת חוש הומור טוב. הוא נהג להתלבש כמו קאובוי וככל הנראה ניסה להקנות לעצמו סגנון לבוש מערבי, שכלל כובע רחב שוליים, מגפיים ועניבת בולו.
בהשפעת היריד הבינלאומי של 1915, דיקסון החל לחפש ביטוי חדש, והתרחק מהאימפרסיוניזם  אל סגנון מודרני פשוט יותר. בתקופה זו הכיר ונישא לצלמת דורותיאה לאנג, שהשפיעה רבות על האמנות שלו. הם נישאו בשנת 1920 וב- 1925, השנה בה נולד בנם הבכור דניאל רודס דיקסון, השתנה סגנונו של דיקסון באופן דרמטי עוד יותר ואופיין ביצירות עוצמתיות, עם דגש על עיצוב, צבע וביטוי עצמי. ציוריו בתקופה זו מאופיינים בקווי מתאר של נוף נמוך ותצורות עננים בעלי נופך נועז ומסתורי. בשנת 1929 נולד לדיקסון ולאנג בנם השני, ג'ון איגלפת'ר דיקסון.
במהלך השפל גדול, דיקסון צייר סדרת תמונות בסגנון ריאליזם חברתי המתארים את הפוליטיקה הרווחת של השביתות, מהגרי העבודה, והאוכלוסיות שהושפעו מהמיתון. בתקופה זו צילמה לאנג את הסדרה המפורסמת שלה של מהגרי העבודה מעמק סאלינאס ואת התורים לחלוקת המזון, תמונות שבסופו של דבר הביאו לה תהילה. בשנת 1933 בילה הזוג את הקיץ בפארק הלאומי ציון ובגיחות להר כרמל, יוטה. לאנג נקראה אז בחזרה לסן פרנסיסקו, פרידה אשר הובילה לגירושים של בני הזוג ב –1935.
שנתיים לאחר מכן, דיקסון נישא בסן פרנסיסקו לציירת אדית המלין. הזוג עזב את סן פרנסיסקו שנים מאוחר יותר ועבר לדרום יוטה, שם יצר דיקסון חלק נכבד מעבודותיו. בשנת 1939, בנו בני הזוג בית קיץ בהר כרמל, שבסביבתו מצא דיקסון חברים חדשים והתוודע מחדש לנופים טבעיים מקומיים. הוא חי ליד עצי הצפצפה לאורך תעלת השקיה ישנה ונהג לצאת להליכות על רמה והתבודד עם הטבע. את חודשי החורף בילה דיקסון בטוסון, שגם בה היו לבני הזוג בית וסטודיו.
דיקסון המשיך לצייר קומפוזיציות פשוטות אך רבות עוצמה שבהן טשטש או העלים לחלוטין אלמנטים שאינם חיוניים. בשנת 1946 נפטר דיקסון בבית החורף שלו בטוסון. באביב של 1947, אלמנתו אדית הביאה את אפרו להר כרמל וקברה אותו על צוק גבוה מעל לסטודיו לאמנות. מיקום טמינת האפר נבחר לבקשתו ואשתו הרגישה שזו מחווה ראויה לחבריו שיוכלו לבוא לחלוק לו כבוד ולהתבונן בנופים שאהב.
בנוסף לציור, דיקסון גם כתב שירה.

מורשתו

שני מוזיאונים מוקדשים למיינרד דיקסון ויצירתו.
הבית והסטודיו של מיינרד ואדית המלין דיקסון, המופעל על ידי קרן ת'אנדרבירד, מציע סיורים מודרכים בתיאום מראש של הבית והסטודיו שלו בכרמל, יוטה. הקרן פועלת להקמת מוזיאון נפרד ומרכז אמנות אזורי שיציג יצירות של מיינרד דיקסון, מילפורד זורנס וכמו גם עבודות עכשוויות של אמנים מקומיים. 
מוזיאון מיינרד דיקסון ממוקם בתוך גלריית מארק סאבלט בטוסון, אריזונה והוא מציג יצירות מאת האמן הכוללות ציורים בצבעי מים, פסטלים, ציורי שמן, שירה ואיורים.