google/wiki40b huggingface dataset:
יעקב דוד פרידמן

תולדותיו

יעקב דוד פרידמן נולד בעיר בוהוש שברומניה בשנת ה'תרנ"ד, בנו של הרב משה יהודה לייב פרידמן שהיה האדמו"ר הראשון של שושלת חסידות פאשקאן ומייסד החצר. סבו של הרב יעקב דוד היה הרב יצחק פרידמן, מייסד חסידות בוהוש. הסבא-רבא של הרב דוד פרידמן היה הרב שלום יוסף פרידמן שהיה מייסד חסידות סדיגורה, בנו של הרב ישראל פרידמן (הרוז'ינר) שהיה מקים חסידות רוז'ין ואב לכמה חצרות חסידיות.
הרב ישראל פרידמן מרוז'ין היה בנו של הרב שלום שכנא מפראהביטש (רבי שלום הגדול), בנו של הרב אברהם המלאך שהיה תלמידו של אביו, הרב דב בער ממזריטש (המגיד ממזריטש) שהיה יורשו של הרב ישראל בן אליעזר (הבעל שם טוב), אבי תנועת החסידות. אמו של הרב יעקב דוד פרידמן הייתה הרבנית אלטא נחמה גיטל בת הרב מנחם נחום דוב בער פרידמן מסדיגורה.

האדמו"רות

לאחר פטירת אביו של הרב יעקב דוד פרידמן, הרב משה יהודה לייב פרידמן, בשנת ה'תש"ז (1947) מונה לתפקיד האדמו"ר.
הרב יעקב דוד פרידמן נחשב לעילוי גדול והיה לתלמיד חכם, לאחר השואה שהה תקופה קצרה ברומניה ובעזרת כמה יהודים הצליח בשנת ה'תש"י לברוח ממנה ולעלות לארץ ישראל. לאחר שעלה ארצה השתכן הרב יעקב דוד ביפו, ומשך חסידים רבים שעלו לארץ ישראל לאחר השואה. רבים מחסידי רומניה ראו בו את אדמו"רם ובעזרת הכריזמה שלו הוא הצליח לקרב רבים מהיהודים בחזרה אל יהדותם.

פטירתו והמשכו

בכ"ב אב ה'תשט"ו נפטר רבי יעקב דוד ונטמן בבית העלמין נחלת יצחק בחלקת אדמו"רי רוז'ין. אשתו הרבנית חיה שרה סימה נפטרה בט' בכסלו ה'תשל"ח ונטמנה לצידו.
לאחר פטירתו של הרב יעקב דוד פרידמן נפסקה שושלת חצר החסידות פשקאן וזאת לאחר סירוב בנו, הרב ישראל שלום יוסף פנחס פרידמן, לכהן כאדמו"ר. שושלת החסידות הומשכה באופן לא-רשמי על ידי מחותנו, הרב יצחק פרידמן (השני), האדמו"ר מבוהוש. לאחר פטירתו של הרב יצחק פרידמן בשנת 1992 הוכתר נכדו, הרב יעקב מנדל פרידמן לכהן כאדמו"ר מבוהוש-פאשקאן. לאחר שנתמנה הרב יעקב מנדל לאדמו"ר השתנתה החסידות ללא הכר. בשונה מסבו רבי יצחק שנטה לציונות, נכדו, הרב יעקב מנדל מתנגד חריף לציונות, ובהוראתו התחילו חסידיו לומר תחנון והפסיקו לומר קריאת ההלל ביום העצמאות.
האדם הצוחק

רקע

הוגו כתב את "האדם הצוחק" תוך חמישה עשר חודשים בזמן שהותו באיי התעלה בהיותו גולה מצרפת מחמת תוכן פוליטי השנוי במחלוקת של יצירותיו הקודמות.

תקציר העלילה


גווינפלן, ילד שפניו עוותו כך שיהיה עליהם חיוך רחב תמידי (חיוך גלאזגו), ננטש על ידי קומפרצ'יקוס (מספרדית comprachicos - מילולי קוני ילדים - סוחרי אדם העוסקים ב'יצור' ליצני החצר באמצעות גרימת מומים לילדים שנקנו או נגנבו על ידם) ומציל חיי תינוקת עיוורת שהתייתמה מאם. שניהם מאומצים על ידי אורסוס, רוכל בתרופות סבתא החי בקרוון הנגרר בין שווקים וירידי החג ברחבי דרום אנגליה. כאשר גווינפלן בוגר הוא עוסק בלוליינות ומופעי קרקס הנודד. בהמשך מתברר שגווינפלן הוא הבן החוקי של לורד קלנצ'ארלי שנשאר נאמן ל"רפובליקה הבריטית" של אוליבר קרומוול לאחר נפילתה והוגלה לשווייץ.
בורגהארט קלאוזנר

תחילת דרכו

קלאוזנר נולד בברלין. ב-1969 החל ללמוד ספרות גרמנית ודרמה בהאוניברסיטה החופשית של ברלין ובאותה שנה עבר ללמוד בבית הספר למשחק מקס ריינהארדט (Max-Reinhardt-Schule für Schauspiel).

משחק

מ-1970 ועד 1972 הוא עבד בתיאטרון "Schaubühne am Halleschen Ufer" בברלין, לאחר מכן עבד במספר תאטראות אחרים.
ב-1984 היה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "Das Rätsel der Sandbank" המבוססת על רומן של הסופר רוברט ארסקין צ'יילדרס.
ב-1992 שיחק בסרט "Kinderspiele" אותו ביים וולפגנג בקר.
ב-2003 הופיע בסרט להתראות לנין!.
ב-2004 גילם איש עסקים עשיר בסרט המחנכים.
ב-2006 שיחק בסרט רקוויאם אודות נערה הסובלת מבעיה נפשית.
ב-2007 שיחק בסרט המתח "Yella".
ב-2008 גילם את השופט במשפטה של האנה שמיץ, פושעת מלחמה ששימשה כשומרת במחנה ריכוז בסרט נער קריאה.
ב-2009 שיחק את הכומר בסרט סרט לבן.
ב-2010 שיחק ב-"Goethe!", סרט ביוגרפי אודות יוהאן וולפגנג פון גתה.
הוא קריין במספר ספרים מוקלטים.

חיים אישיים

קלאוזנר חבר בארגון האקדמיה הגרמנית לקולנוע "Deutsche Filmakademie". הוא נשוי לו שני ילדים.
מיסרח אר איל-קביר

מיסרח אר איל-קביר (מלטית Misraħ Għar il-Kbir) הוא אתר פרהיסטורי ממזרח לצוקי דינגלי שבדרום-מערב האי מלטה, הידוע בשורות חריצי הסלע שבו. גילו המדויק של האתר ומטרת הקמתו עדיין שנויים במחלוקת, אך רוב החוקרים גורסים כי הוא הוקם לפני כ-4000 שנים, בעת שמתיישבים חדשים הגיעו למלטה, לאחר שקיעתה של תרבות בניית המקדשים המגליתיים באי, ועם תחילתה של תקופת הברונזה. 
ברחבי האיים מספר אתרים נוספים דומים. החריצים בסלע באתרים מגיעים לעומק של עד 60 ס"מ, והם חצובים במרחקים הנעים בין 110 ל-140 ס"מ. חלקם חוצים את זה ואחרים יוצרים צמתים בצורות ובזוויות שונות. התופעה מכונה באופן רשמי בשם "חריצי המרכבות" (Cart Ruts), והאתר הספציפי במיסרח אר איל-קביר קרוי באופן עממי בשם "צומת קלאפהאם" (Clapham Junction), כינוי שהעניק לו אנגלי על-שמו של מפגש רכבות בלונדון.

ההשערות בדבר תפקיד החריצים

קיימות מספר השערות באשר לשימוש האפשרי שלשמו נחרטו החריצים בסלע. לפי הסברה המקובלת הם נוצרו כתוצאה מהסעת מטען על ידי מזחלות או על ידי מרכבות, אלא שבתאוריה זו כמה בעיות לא פתורות. אם אכן שונעו מזחלות במקום, משאן היה חייב להיות כבד מאוד כדי ליצור חריצים כה עמוקים, ולא ברור איזה כוח יכול היה לספק אנרגיה לדחיפתן, בהתחשב בממדיו של האי ושל אוכלוסייתו לפני 4000 שנים. אם דובר במרכבות, הרי שכדי לחרוץ חריצים בסלע בעומק של עד 60 ס"מ, על גלגליהן היה להיות בקוטר ניכר של 140 ס"מ לפחות. ייתכן כי החריצים שמשו להעברת מסעות דווקא במעלה הגבעות, והוצע כי אדמה חקלאית הועברה באמצעותם אל צוקי אבן הגיר החשופים באיים. 
תאוריה אחת מתארכת את החריצים לתקופת בניית המקדשים במלטה, היינו כ-1500 שנים קודם לתקופת הברונזה, אלא שאין קשר גאוגרפי בין מיקומם של החריצים למיקום המקדשים שהוקמו בתקופה זו, והם סמוכים למקומות היישוב בתקופת הברונזה. אחרים סוברים כי נחצבו על ידי הפיניקים, היינו, החל במאה ה-7 לפנה"ס. 
נתונים נוספים המקשים על תאוריית השינוע מצויים בעובדות שבאתרים מסוימים החריצים נפסקים בקצה מצוקים, ובאחרים הם צוללים אל תוך הים, ממשיכים מתחת לפני המים ולעיתים מגיחים שוב מצידו האחר של מפרץ. סמוך לחוף ובתוך הים משתנה רוחבם של החריצים והם ערוכים בדוגמת שתי וערב. במספר אתרים, ובמיוחד במיסרח אר איל-קביר נראות צורות גאולוגיות של משולשים ומרובעים ליד החריצים. 
לפי הסברה השלישית שנשקלה, החריצים שמשו כמערכת השקיה, וסברה רביעית, לפחות באזור החופים ובים גורסת כי מדובר בתופעה של העתקים טבעיים.
Taxman

מילות השיר

מילות השיר Taxman מתייחסות לשיעור המס הגבוה בבריטניה. חברי הביטלס הגיעו מעיר הפועלים ליברפול ממעמד כלכלי נמוך; כשהחלו להרוויח כסף רב גילו שהכנסותיהם ממוסות בשיעור של 95 אחוזים: "אם חמישה אחוז נראה לך עלוב ודל – תגיד תודה שאני משאיר לך משהו בכלל" ("Should five percent appear too small / Be thankful I don't take it all"). השיר מכיל אזכורים ישירים לראשי ממשלה ממפלגת השמרנים ("ha ha Mr. Heath" – אדוארד הית') והלייבור ("ha ha Mr. Wilson" – הרולד וילסון). בשיר יש "הוכחה" לתאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני במילים: "עצתי לאלו שמתו, הצהירו על המטבעות שעל עיניכם" ("Now my advice for those who die / Declare the pennies on your eyes").

הקלטת השיר

אף על פי שהריסון ניגן בגיטרה מובילה בלהקה, סולו הגיטרה בשיר, המושמע גם בסופו, נוגן דווקא על ידי פול מקרטני. ב-1987 אמר הריסון: "הייתי שבע רצון שפול ניגן את הסולו בשיר. אפשר לשמוע שהוא שילב בו קצת סגנון הודי במיוחד בשבילי". מבקר המוזיקה הבריטי איאן מקדונלד (Ian MacDonald) שיבח את תרומתו של מקרטני לשיר ואמר שסולו הגיטרה היה "יוצא מן הכלל" ותפקיד הבס היה "מצוין".
פלניגל

אנטומיה

הפלניגל הוא יונק זעיר וגוצי אשר מתאפיין בגולגולת פחוסה ושטוחה אשר אידיאלית לחיטוט בנקיקים וחריצים צרים באדמה. חוטמו מחודד כאצל טורפי כיס רבים ומשמש אותו לחיטוט בפסולת, בחול ובאדמה. הפרווה שלו קצרה וחלקה בדומה לעכבר, ואינה זיפית וקוצנית כאצל מינים אחרים. צבע הפרווה משתנה מחום זיתני לאפור או צהבהב. לפלניגל זנב ארוך ודקיק, רגליים קטנטנות ואוזניים קצרות ומשולשות. אורך הגוף של מיני הפלניגל נע בין 5 ל-10 ס"מ בלבד, ומשקלם 5–15 גרם.

אקולוגיה

מיני הפלניגל תופסים מספר סוגי בתי גידול, בין השאר מדבריות, סוואנות גשומות וצחיחות, שטחי מרעה, יערות וחופים. הם פעילים בעיקר על הקרקע, אך יכולים לטפס בנקל על עצים במקרה הצורך תודות לטפריהם ולרפידות הדביקיות בכפות הרגליים. הפלניגל הוא פעיל לילה, ואת שעות היום הוא מבלה במנוחה בסדקים באדמה, מתחת לשורשי עצים או בגושי עשב צפוף; לעיתים הוא בונה לעצמו קן מדשא.
חרף מידות גופו הזעירות, הפלניגל חזק ועיקש ומסוגל להכניע טרף אשר שווה לגודלו; התזונה שלו כוללת תולעים, חרקים (במיוחד חגבאים), פרוקי רגליים, חסרי חוליות, וחולייתנים קטנים כדוגמת לטאות ומיני עכברים קטנים. הפלניגל צורך מדי יום כמות מזון עד כדי משקל גופו. מלבד נחשים וטורפי כיס גדולים אחרים, האויבים העיקריים של הפלניגל הם מינים פולשים שהובאו על ידי האדם ליבשת אוסטרליה - במיוחד חתול הבית והשועל האדום.
נקבת הפלניגל פורייה לאורך השנה, ובהתאם לכך היא עשויה להמליט מספר פעמים מדי שנה. לאחר תקופת הריון של 20 ימים, הנקבה ממליטה 4–12 וולדות זעירים - מספר משתנה בין המינים בהתאם למספר הפטמות. הם מבלים את השבועות הראשונים לחייהם בכיס המדומה של האם אשר מהווה למעשה קפל עור סמוך לפטמות. הפלניגלים הופכים לעצמאיים בגיל 3 חודשים, ומגיעים לבגרות תוך פחות משנה. תוחלת החיים המקסימלית של הסוג בטבע היא כשנתיים, אולם בשבי הם עשויים להגיע עד לגיל חמש שנים.
גרוב

גרוב הוא מושג מופשט המבטא תחושת קצב או "סווינג", שנוצר על ידי השילוב המוזיקלי של נגנים שונים בחטיבת הקצב בלהקה (נגני הגיטרה, הבס, הפסנתר, התופים ועוד).
מאז סוף המאה ה-19, ג'אזיסטים החלו לשים דגש על קצב ותחושה ("feel"), והחלו להשתמש במושג. הוא נמצא בשימוש במוזיקה שחורה על כל סוגיה וכן מוזיקה פופולרית אחרת כמו פאנק (Funk), דיסקו, רוק וכדומה. 
הגרוב הוא התבנית עליה חוזרת חטיבת הקצב בגרסאות מסוימות, כדי להעביר תחושה קצבית, לעיתים מרגיעה, לעיתים מרקידה או מקפיצה. מבחינה מופשטת יותר, הגרוב הוא אווירה, או תחושה, שאחראית עליה חטיבת הקצב, ש"מבינה" את המשמעות, או "מרגישה" את המוזיקה, ומעבירה תחושות אלו גם למאזינים ולנגנים הנוספים. מוזיקאים יכולים להשתמש בביטוי "איזה גרוב מדהים יש ליצירה הזאת" כדי לבטא מספר דברים: שליצירה יש תבנית ריתמית טובה, או שהיצירה מעבירה תחושה ריתמית מעניינת, מושכת ומרגשת, לעיתים עד כדי קהות חושים.
חיבוק חינם

חיבוק חינם הוא שמה של יוזמה, שבמסגרתה אנשים מציעים חיבוקים לאנשים זרים בשטח ציבורי.
מקור הרעיון הוא בסידני שבאוסטרליה, שם קמה תנועת "חיבוק חינם" (אנגלית: Free hugs), ביוני 2004. הקמפיין התפרסם רבות בשנת 2006 באמצעות קליפ ביוטיוב, שצילם וערך חבר בלהקה האוסטרלית Sick Puppies, שאחד משיריה גם מלווה את הסרטון. הסרטון זכה לתפוצה עצומה של למעלה מ-77 מיליון צפיות נכון לתחילת שנת 2012.
מאז התפשט הרעיון למדינות רבות ובהן
יפן,
הרפובליקה הסינית,
איטליה,
סין,
גרמניהצרפת, פולין],
בריטניה,
הודו,
אוגנדה,
ירדן,
הרפובליקה הדומיניקנית,
קנדה וישראל, בעיקר הודות לחשיפה התקשורתית הרבה שהוא קיבל. הקמפיין הוא דוגמה ל"פעולה אקראית של טוב לב" כלומר, פעולה שמטרתה היא אך ורק על מנת לגרום להרגשה טובה לאחרים.
שער הפרחים

שער הפרחים (ערבית: باب الساهرة תעתיק: "באב אל סאהרה" - השער הפתוח) ידוע גם בשם שער הורדוס הוא אחד משערי ירושלים, ונמצא בחלק הצפוני של חומות ירושלים. סמוך לשער מבחוץ נמצאת שכונת באב א-זהרה, כשמו הערבי של השער.

בניית השער

השער, שהוא אחת הכניסות לרובע המוסלמי, נבנה על ידי סולימאן המפואר בשנת 1539, והכניסה המקורית אליו הייתה זוויתית - הכניסה לבית השער הייתה ממזרח, והנכנסים פנו שמאלה לתוך העיר. בראשית המאה ה-19 נחסם השער באבנים, אך בשלהי אותה מאה נפתח השער שוב לבקשת יושבי שכונת באב אל-חוטה הסמוכה שבתוך ירושלים. נראה כי השלטון העות'מאני הסכים לפתיחת השער, כדי לאפשר גם את החלפת גדודי הצבא העות'מאני ששמרו על העיר.

שמות השער

השם 'שער הפרחים' הוא שיבוש השם הערבי מימי הביניים 'באב אל-סאהרה', "שער המהלכים בלילה" (הסהרורים), כשמו של בית קברות מוסלמי הנמצא מול השער, א־סאהרה. בשולי בית הקברות ניצב תותח הרמדאן, היורה מדי ערב בחודש הרמדאן כדי לציין את תום הצום. שם בית הקברות מתייחס למתים שיקומו לתחייה באחרית הימים, ככתוב בקוראן 'ואולם רק תקע (בשופר) אחד... והנה הם בא־סהרה'. 
שיבוש הגייה בין האותיות ס' ו-ז' הפך את שם השער ל'באב א־זאהרה' שפירושו "שער הפרחים", ומכאן הטעות. הטענה כאילו מקור השם הוא בעיטורי הפרחים שעל השער אינה נכונה, שכן כל שערי החומה מעוטרים בפרחים.
השם המקובל בלשונות אירופה לשער הפרחים הוא "שער הורדוס", בשל האמונה השגויה כי בתקופת הבית השני ניצב ביתו של הורדוס אנטיפס בקרבת מקום.

חפירות ארכאולוגיות

בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20 ערכה רשות העתיקות סדרה של חפירות ארכאולוגיות ממזרח לשער הפרחים. החפירות התרכזו בשלושה שטחים נפרדים הצמודים לקו החומה, ובהם נתגלו תשע שכבות ארכאולוגיות, החל מתקופת הברזל ועד סוף התקופה העות'מאנית. בין הגילויים המשמעותיים ביותר היו מבנים משלהי תקופת בית שני, קטע שלם מהחומה הביזנטית ושרידי בנייה מסיביים מתחת לקו החומה העות'מאנית. שרידים אלה זוהו כשרידי ביצורים מהתקופה המוסלמית הקדומה ומימי הביניים. ממצאים אלו מדגישים את חולשתה האסטרטגית של החומה הצפונית של ירושלים, ממנה תמיד פרץ האויב אל העיר, עד פריצת הצנחנים הישראלים לעיר העתיקה דווקא ממזרח במלחמת ששת הימים ב-1967.

שער הפרחים בתרבות והאומנות

בשטרות של סדרת השקל (הישן) שהילך בשנים 1980-1986, הנפיק בנק ישראל סדרת שטרות נוספת שנקראה בשם 'סדרת השערים'. על אחד משטרות אלה, שערכו היה מאה שקל, התנוסס בצידו האחד שער הפרחים.
קונוס מאך

קונוס מאך היא תופעה בזרימה דחיסה, בה מטוס (או עצם כלשהו) מגיע למהירות מאך 1 (מהירות הקול) ועובר אותה, מאחר שמהירות המטוס גבוהה ממהירות גלי הקול שנוצרים ניתן לומר שנוצר קונוס תלת ממדי דמיוני אשר מתאר את הגבול בו ניתן לשמוע את גלי הקול. 
גל הקול יגיע לאוזניו של הצופה על הקרקע לאחר שהמטוס חלף על מעליו ולאחר שגבולות הקונוס חצו אותו, תופעה זו נקראת בום על קולי.
התופעה התגלתה בשנת 1877 על ידי הפיזיקאי האוסטרי ארנסט מאך.
זווית הקונוס תלויה במהירות של העצם הנע וככל שמהירות גבוהה יותר כך הזווית תהיה חדה יותר
כאשר זווית הקונוס היא  ו- M מספר מאך, הנוסחה לחישוב זווית  היא:
למשל עבור M=1.5 הזווית  תהיה 41.8 מעלות
ועבור M=2 הזווית תהיה 30 מעלות.
ישנה טעות נפוצה שבה התעבות סביב כלי טיס בצורת חרוט נגרמת עקב גל ההלם, אך למעשה התעבות זו לא קשורה לקונוס מאך אלא לסינגולריות פראנטל-גלאוארט שיכולה להיווצר במהירויות נמוכות ממהירות הקול .
דב שוורץ

דב שוורץ (נולד ב-16 באוגוסט 1961) הוא פרופסור למחשבת ישראל, בעבר דיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2015 זכה בפרס אמת במחשבת ישראל.

חייו

נולד וגדל בעיר חיפה כבן יחיד להורים ניצולי שואה.
למד בישיבת ההסדר כרם ביבנה. בשנות לימודיו בישיבה כתב מספר מאמרים על הגות הרב דוד כהן (הרב הנזיר).
שירת בצה"ל כחובש.
בשנת 1986 החל ללמוד באוניברסיטת בר-אילן. בשנה השנייה ללימודיו מונה בהתראה קצרה ללמד שלושה קורסים במקום מרצה שחלה. כארבע שנים לאחר שהחל את לימודיו האקדמיים סיים לכתוב את עבודת הדוקטורט שלו בהדרכת פרופסור אברהם נוריאל בנושא "משנתו הפילוסופית-הדתית של ר' שמואל אבן צרצה". כיהן בעבר כראש המחלקה לפילוסופיה יהודית בבר-אילן וכדיקן הפקולטה למדעי הרוח.
שוורץ נשוי לגילה ולהם ששה ילדים.

עבודתו

שוורץ כתב למעלה מ-30 ספרים וכמאתיים מאמרים. הוא לא נתפס לסגנון או פרק זמן מסוים אלא עוסק במגוון תקופות של מחשבת ישראל, מהוגי ימי הביניים ועד פילוסופיה יהודית מודרנית ופוסט-מודרנית.
תחומי המחקר המרכזיים של שוורץ הם הפילוסופיה היהודית בימי הביניים, הגות הציונות הדתית, חסידות חב"ד ועוד.
חלק מחידושיו עוררו מחלוקת בעת פרסומם אך עתה התקבלו בעולם האקדמי. טענתו כי יש להבין את משנת הרב קוק כחלק מחוג רעיוני הכולל את תלמידיו הקרובים (בנו הרב צבי יהודה, הרב דוד כהן והרב יעקב משה חרל"פ), הייתה מנוגדת לגישה המקובלת באוניברסיטה העברית שטענה כי יש להפריד בין הגות הרב קוק עצמו לבין זו של ממשיכיו. ככלל, בכתביו, שוורץ חותר למצוא מכנה רעיוני משותף בין הוגים ותקופות שונות ולהבינם על רקע זה].
בספריו ובמאמריו על הציונות הדתית טוען שוורץ כי כדי להבין לעומק את התנועה, יש להכיר את שורשיה התאולוגיים ואת הוגיה הראשונים. הוא התעסק וכתב פירוש על הגותו של הרב סולובייצ'יק ומשמש כראש הקתדרה להוראת משנתו באוניברסיטת בר-אילן.
יום מלחמת הכוכבים

יום מלחמת הכוכבים (באנגלית: Star Wars Day) הוא יום חג לא רשמי, הנחוג לכבוד זיכיון מלחמת הכוכבים, בבימויו של ג'ורג' לוקאס. מדי שנה, מעריצים רבים של הזיכיון מציינים את היום במפגשים ובפעילויות שונות ברוח "מלחמת הכוכבים", כאשר התופעה זכתה במרוצת השנים להכרה תקשורתית.
היום מצוין מדי שנה בתאריך ה-4 במאי, כאשר הסיבה לאימוץ תאריך זה דווקא (שאינו משיק לאף אחד מתאריכי ההשקה של הסרטים), הוא הדמיון הלשוני בין המונח "ארבעה במאי" באנגלית (May the Fourth), ובין שלושת המילים הראשונות באימרה המפורסמת ביקום מלחמת הכוכבים, "יהי הכוח עימכם" (באנגלית: May the Force be with you).

היסטוריה

ההתייחסות הראשונה ליום מלחמת הכוכבים נעשתה כשנתיים לאחר יציאת הסרט הראשון בסדרה, ב-4 במאי 1979, ביום שבו נכנסה מרגרט תאצ'ר לתפקידה כראש ממשלת בריטניה. כתבה באתר האינטרנט של תאגיד השידור הדני טענה שהמפלגה הפוליטית שלה, המפלגה השמרנית, פרסמה ברכה לכבודה בעיתון London Evening News, שבה נכתב: "שהרביעי במאי יהיה איתך, מגי. ברכות" (באנגלית: May the Fourth Be with You, Maggie. Congratulations).
שימוש נוסף באמרה נעשה במסגרת דיון בפרלמנט הבריטי, ב-4 במאי 1994.
האסטרופיזיקאית והסופרת ז'אן קאבלוס השתמשה באמרה בעמוד 94 של ספרה מ-1999: "מדע מלחמת הכוכבים". 
בשנת 2008, לאחר השקת הרשת החברתית "פייסבוק", הופיעו קבוצות הפייסבוק הראשונות שחגגו את יום לוק סקייווקר, עם אותו ביטוי. בעוד שהקבוצה הראשונית מעולם לא זכתה להכרה רחבה, התופעה התפשטה לקמפוסים שונים במכללות במהלך השנים שלאחר מכן, וכך יום מלחמת הכוכבים נולד.
בשנת 2011, חגיגה מאורגנת הראשונה של יום מלחמת הכוכבים התקיימה בטורונטו, שבקנדה. החגיגות כללו משחק טריוויה אודות סרטי הטרילוגיה המקורית; תחרות תחפושות עם שופטים ידועי-שם; והקרנת שורה סרטוני מחווה, פרודיות, ורימקסים לסרטים על מסך הקולנוע. החגיגה חודשה שנה מאוחר יותר, ביום שישי, ה-4 במאי 2012.
מעריצים שונים (ביניהם גם פקידי ממשלה) ציינו במהלך השנים את היום במגוון דרכים ברשתות החברתיות ובמדיה התקשורתית.
במהלך סוף שנת 2012, חברת וולט דיסני רכשה את חברת לוקאס פילם, לרבות הזכויות המלאות למלחמת הכוכבים. מאז שנת 2013, החברה מציינת את החג מדי שנה במסגרת מספר אירועי מלחמת הכוכבים בדיסנילנד ובדיסניוורלד. 
ביום מלחמת הכוכבים בשנת 2015, דווח כי האסטרונאוטים בתחנת החלל הבינלאומית צפו בסרטי מלחמת הכוכבים, כמחווה ליום.
יחסי הולנד–מלזיה

היסטוריה

בתקופה המודרנית הולנד הרבה פחות מעורבת במלזיה ממה שהיא הייתה עד אמצע המאה ה-19. ההולנדים קשרים עם סולטנות ג'והור באהרו בתחילת המאה ה-17, ב-1641 הם כבשו מהפורטוגזים את מלאקה (נמצאת בחוף הדרום מערבי של חצי האי מלזיה). המלחמות הנפוליאניות זלגו למלזיה עקב מעורבותה של פורטוגל ועקב כך גם למלאקה ההולנדית. מלאקה קיבלה עצמאות ב-1824 לאחר שהשלטון ההולנדי לא הצליח לשאת יותר בנטל התושבים.
קיימת עוד קהילה קטנה של הולנדים ילידי מלאקה והיא שרדה עד היום.
הולנד כוננה יחסים דיפלומטיים עם מלזיה לאחר שהיא הפכה לעצמאית במאה ה-20. בשנות ה-60 המוקדמות של המאה העשרים עמד בראש השגרירות ההולנדית אדם בשם רוברט ואן גוליק, במהלך השירות הדיפלומטי שלו שם הוא הפך מפורסם במלזיה עקב החקר שלו על הגיבונים. גוליק הפך למומחה בנושא הגיבונים והחל לחקור את תפקידם של הגיבונים בתרבות הסינית העתיקה. זאת ניתן לראות בספר האחרון שכתב בשם הגיבון בסין.
מר סלואן

תקציר עלילה

השנה היא 1969. ג'רמי סלואן שחי בעיירה ווטפורד שבהרטפורדשייר הוא מנהל חשבונות שסובל מדיכאון. אשתו ג'נט עזבה אותו והוא פוטר מעבודתו. הוא מתחיל לעבוד במשרה חלקית כמורה, ופוגש בחנות לחומרי בניין אמריקאית צעירה משוחררת ומלאת חיים בשם רובין, שיכולה לעזור לו להחזיר את חייו למסלולם התקין.

הפקה

שלב הצילומים החל באפריל 2013. חברות ההפקה של הסדרה הן Big Talk Productions ו-Whyaduck Productions. המפיצים הם BBC Worldwide.
באוקטובר 2014 הכריזה רשת סקיי שלא תופק עונה שנייה לתוכנית.

שידור בינלאומי

ב-15 ביוני 2015 שודרה הסדרה לראשונה באוסטרליה בערוץ BBC First. בישראל שודרה הסדרה בערוץ BBC Entertainment.
משיח (סדרת טלוויזיה)

עלילה

הסדרה עוקבת אחר 'אורחן משיח', פונדק דרכים כושל, אותו מנהל משיח (אודי כגן), זמר עבר משנות השמונים ששיאו מאחוריו, שיעשה הכל כדי לחזור ל'טופ" של תעשיית המוזיקה הישראלית. לצדו עובדים מירב הטבחית (דאנה איבגי), ארמונד, אחראי המלאי במקפיאים (אבי קושניר), טניה המנקה (נטשה מנור) וזיו, נגן האורגנית ויד ימינו של משיח (עמית איצקר), כולם חולמים בגדול ומתרסקים בענק.
התרסקות Let L-410 של פילאייר

מהלך הטיסה

בסביבות השעה 13:00 זמן קונגו, מטוס L-410 תוצרת חברת LET הצ'כית היה בדרכו מנמל התעופה נ'דולו בקינשאסה של שדה התעופה של העיר בנדונדו. המטוס התרסק אל תוך בניין במיקום של כקילומטר אחד מחוץ למסלול הנחיתה בשדה היעד. לאחר ההתרסקות לא היה כל פיצוץ או שריפה מה שהעלה את הסברה שכיבוי המנועים נגרם ממיצוי כל הדלק הזמין במטוס. טענה זאת הופרכה בידי חברת התעופה פילאייר אשר טענה שמעל 150 ליטרים של קרוסין עדיין היו במטוס בזמן ההתרסקות. חקירה נוספת העלתה את העובדה שהמטוס התרסק עקב איבוד יציבות סטטית שנגרם מתזוזת מרכז הכובד של המטוס אל מעבר למגבלה האחורית. מקרה זה אפשרי לאחר תגובה קיצונית של הטייס לאיבוד כל מערכות ההנעה באוויר.
השורד היחיד של ההתרסקות טען שלקראת הנחיתה, תנין שהוחבא בתיקו האישי של אחד הנוסעים הצליח לברוח והחל לזחול ברחבי תא הנוסעים. עקב הבהלה שנוצרה ברחו כל הנוסעים לירכתי המטוס, מה שגרם למרכז הכובד לחרוג אל מעבר למגבלה המותרת והמטוס איבד יציבות והתרסק. על פי הדיווחים, התנין שרד גם הוא את ההתרסקות אך נהרג בידי סכינו של שורד הטיסה.
בעיות בטיחות ותחזוקה לקויה מאפיינות את חברת פילאייר, מה שהוביל לחרם של האיחוד האירופי עליה.
וג המרה

היסטוריה

בימי הביניים היה לחלק מהמחוז היסטורי, וג עד שסופח למחוז וולו וחלק קטן לתיגראי, שהיו חלק מהאימפריה האתיופית וג היה מקום מושבם של מלכי שושלת זאגווה ולאחר הפסדם לשושלת הסולומונית אזור זה נשאר בשליטתם ושליטיה נקראו וגשום (שליט וג). עם התמוטטותה הסופית של השלטון המרקסיסטי ב-1991 האזור נוצר ונהפך לחלק ממדינת אמהרה. רוב תושבי המחוז אמהרים, ולצדם מיעוט של קבוצת הקמיר (או "המרה") מהאגאו.
דה סוטו דה-לוקס

חטיבת דה סוטו

חטיבת דה סוטו של חברת קרייזלר עסקה בייצור ובשיווק רכב אמריקאי משנת 1928–1968. חטיבת דה סוטו בנתה יותר מ-2 מיליון כלי רכב מאז שנת 1928.
חטיבת המכוניות דה סוטו קרויה על שם הרננדו דה סוטו - החוקר הספרדי שהוביל את המסע האירופי הראשון לשטח עליו משתרעת כיום ארצות הברית, היה האירופי הראשון שגילה את נהר המיסיסיפי.
הים ביני ובינך

פירוש השיר

במהלך כל השיר פונה המשורר אל אחיו המת בגוף שני ומתאר לו את כאבו. נהוג לחלק את השיר לשלושה חלקים: חלק א': בתים 1–3, חלק ב': בתים 4–10 וחלק ג': בתים 11–15.
החלק הראשון (בתים 1–3): השיר נפתח במטאפורה – הכותב מדמה את המרחק בינו לבין אחיו המת כ-"ים", מרחק שלא ניתן לגשר עליו או לחצות אותו. הבית הראשון מסתיים בשאלה רטורית – האם ים זה ימנע מהכותב לבקר את אחיו בגלל המרחק הגדול ביניהם? בבית הראשון מופיעה תפארת הפתיחה, ובה הנושא המרכזי של השיר וחריזה משמעותית בין הדלת לסוגר (בינך-חלותך). הבית השני ממשיך באותה השאלה הרטורית, "ולא ארוץ בלב חרד ואשב על קבורתך?", האם הוא לא ירוץ בלב חרד וישב על קבר אחיו? השאלה הרטורית מדגישה את נחישותו של הכותב להגיע לבקר את אחיו המת למרות המרחק שמפריד ביניהם ולא לתת לכך לעצור אותו. בבית השלישי מוסיף הכותב שאם אכן לא יעשה זאת ויתן למרחק להפריד ביניהם, זאת תיחשב לבגידה באחוותו עם אחיו.
שלושת הבתים הראשונים הם בעצם הצהרה של הכותב ששום דבר לא ימנע ממנו לבקר את קבר אחיו.
החלק השני (בתים 4–10): בבית הרביעי הכותב פונה לאחיו ואומר לו שהוא יושב על קברו. בבית החמישי כותב המשורר שהכאב בליבו נשאר חזק כמו הכאב שחווה ביום מותו של אחיו, המשורר משתמש בדימוי כדי להעצים תחושה זו. בעצם, הזמן שחולף אינו מקל על כאבו. בבית השישי ניתן לראות שהמשורר עובר הפנמה מסוימת והשלמה עם כך שהמוות הוא סופי ומוחלט, בבית כותב המשורר שאם יגיד לאחיו שלום לא יקבל בחזרה את תשובתו. הבית השמיני ממשיך כמו הבית השביעי, בו המשורר כותב שכאשר יגיע לבקר את קברו אחיו לא יצא לקראתו. הבית השמיני ממשיך את קודמו ובו כותב המשורר שלא יוכלו לצחוק זה לצד זה יותר. בבית התשיעי כותב שלא יוכלו יותר לראות אחד את השני ובבית העשירי ממשיכה ההפנמה עם מותו של אחיו וההתפכחות של המשורר, הוא מבין שביתו החדש של אחיו הוא עולם המתים וקברו. 
בחלק השני מדגיש המשורר את הכאב על מות אחיו. 
החלק השלישי (בתים 11–15): בבית ה-11 פונה המשורר לאחיו ונפרד ממנו לשלום, מבית זה ניתן ללמוד שאחיו המת הוא אחיו הבכור. בבית זה המשורר מגיעה להשלמה מלאה עם מות אחיו ונפרד ממנו. בבית ה-12 מאחל לאחיו שרוח אלוהים תנוח על רוחו ונשמתו ושהוא יזכה למנוחה נכונה. בבית ה-13 ממשיך המשורר את הפרידה מאחיו וכותב שהוא חוזר לביתו ואחיו נשאר באדמה. בבית ה-14 מתאר המשורר שכאשר הוא ישן ויתעורר, אחיו ימשיך לישון לעד, וזהו ההבדל ביניהם. בבית ה-15 והאחרון בשיר מצהיר המשורר שעד יום מותו ישאיר בליבו את הזיכרון מאחיו וזיכרון זה מדומה מטאפורית לאש הבוערת בליבו.
החלק השלישי הוא השלמתו המוחלטת של המשורר עם מות אחיו ופרידתו ממנו.
השוק האפור

בישראל, "השוק האפור" הוא כינוי למערכת מימון הפועלת מחוץ למערכת הפיננסית הממוסדת (שעיקרה בנקים, וכן פועלים בה גופים נוספים של שוק ההון כגון חברות ביטוח ונותני שירותי מטבע).
מוסדות מימון חוץ בנקאיים עוסקים במגוון פעילויות בתחום זה בדומה לבנקים כגון: קבלת פיקדונות, הענקת הלוואות בריבית, נכיון צ'קים, המרות ורכישות של מטבע חוץ, העברה וקבלה של מטבע חוץ וכדומה והם נקראים נש"מים (נותני שירותי מטבע).
בדרך כלל מתקשר המושג "אפור" עם מתן הלוואות בריבית הנלקחות על ידי לקוחות אשר המערכת הפיננסית הממוסדת מסרבת לבקשתם לקבלת מימון (או מסרבת לתת להם הלוואות נוספות על אלה שכבר קיבלו), משום שעקב מצבם הפיננסי הם נחשבים לסיכון גבוה מדי. הסיכון הגבוה יותר גורם לכך שהריבית בשוק האפור גבוהה במידה ניכרת מזו שבמערכת הבנקאית, וגם אמצעי הגבייה, במקרה שהלווה אינו עומד בהחזר ההלוואה, נוקשים יותר.
השוק האפור מעולם לא הוסדר אך כדרך להתמודדות בריכוזיות של המערכת הבנקאית והגברת התחרותיות בין הבנקים נחקק חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות, תשנ"ג-1993 שתוקן מספר פעמים במרוצת השנים. בחוק זה נדרש המלווה לתת מידע מלא על הריבית הנדרשת וכל תוספת אחרת שנדרש הלווה לשלם, ונקבעו בו גבולות לעלותה של ההלוואה - לא יותר מפי 2.25 מהריבית הממוצעת לאשראי לא צמוד בפרסומי בנק ישראל. חוקים נוספים המשמשים גם למטרה זו הם חוק החוזים האחידים, התשמ"ג-1982, חוק הגנת הצרכן, התשמ"א-1981, וחוק פסיקת ריבית והצמדה, התשכ"א-1961.
מסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת ציין בנוגע לשוק ההלוואות בריבית החוץ-בנקאיות כי: "לצד הגורמים הלגיטימיים פועלים בו גורמים עברייניים שעוסקים בין השאר במתן הלוואות בתנאים בלתי סבירים, בגבייה באמצעות סחיטה ואיומים ובהלבנת הון".