google/wiki40b huggingface dataset:
ליהי צלניק-מנור

ביוגרפיה והשכלה

ביוני 1995, סיימה צלניק-מנור תואר ראשון בהנדסת מכונות בטכניון.
בשנים 1994–1996, עבדה בחברת Tecnomatix Technologies בהרצליה כמהנדסת תוכנה. עבדה על מספר פרויקטים הכוללים סימולציה לרובוטים ותוכנה לסנכרון בין רובוטים שונים.
במרץ 1999, סיימה תואר שני בהצטיינות במתמטיקה שימושית במכון ויצמן. נושא המחקר היה "Multi-Frame Alignment of Planes" תחת הדרכתה של פרופסור מיכל אירני.
באוקטובר 2004, קיבלה תואר PhD במתמטיקה שימושית ומדעי המחשב במכון ויצמן. נושא מחקר היה "Space-Time Analysis of Dynamic Scenes" תחת הדרכתה של פרופסור מיכל אירני.
באוקטובר 2003 - אוגוסט 2007, עשתה פוסט-דוקטורט במחלקה להנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
באוגוסט 2007, התמנתה להיות פרופסור חבר בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון.
באוגוסט 2013, התמנתה לפרופסור משנה בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון.
בילדותה צלניק-מנור שחתה בקבוצת שחייה מקצוענית והייתי תקופה קצרה חלק מנבחרת ישראל, אם כי פרשה לפני שזכתה להתחרות במדי הנבחרת. כיום היא חברה בקבוצת השחייה אקוותיקים, בראשות גרשון שפע, ומשתתפת מדי פעם בתחרויות שחייה וטריאתלון במסגרת אירועי המאסטרס.
סוינוי

גאוגרפיה

האי מחולק לשני חצאי אי, ובו יישוב אחד בשם "סוינוי" בו גרים כל תושבי האי.
חופי האי תלולים, וברובם מורכבים ממצוקים - התלול בהם הוא מצוק אייסטורהוודי (Eysturhøvdi) בחופו הצפוני של האי, שגובהו 345 מטרים.
באי שלושה הרים: קלדופיול (Keldufjall) שגובהו 461 מטרים, האונארטינדור (Havnartindur) שגובהו 587 מטרים, ומולין (Múlin) שגובהו 442 מטרים.
גוסטבו פרדניק

גוסטבו דניאל פרדניק (בספרדית: Gustavo Daniel Perednik; נולד ב-21 באוקטובר 1956, בארגנטינה) הוא פילוסוף, סופר ומרצה ישראלי. 
ספריו והרצאותיו עוסקים בעיקר בפילוסופיה יהודית ואנטישמיות, תופעה שהוא מפציר לכנות בשם "יודופוביה". ספריו של פרדניק נכתבו בשפה הספרדית וחלקם תורגמו לפורטוגזית, עברית ואנגלית. בספרו "היודופוביה" שתורגם לעברית, מציג פרדניק את מאפייניה של שנאת היהודים ותולדותיה.
פרדניק עמד בראש המכינה לתלמידים מחוץ לישראל של האוניברסיטה העברית, בה נבחר כמרצה מצטיין, והרצה במאה ערים בחמישים ארצות שונות. בין יוזמותיו העקריות התוכנית איי-טיאן להסברה יהודית בסין.
במהלך שנת 2009 יצא לאור ספרו "להרוג ללא סימן" (Matar sin que se note) בהוצאת פלאנטה. בספר מסופר איך במשך עשר שנים שלטונות ארגנטינה "טייחו" את הראיות נגד איראן לגבי הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה.
הדר גלרון

ביוגרפיה

גלרון נולדה וגדלה בלונדון למשפחה דתית, בשם נורית הדר. בגיל 13 עלתה עם משפחתה לישראל והתגוררה בתל אביב. בנעוריה למדה בבית הספר הדתי צייטלין בתל אביב. לאחר תום לימודיה שירתה בצה"ל כמורה חיילת. לאחר שירותה הצבאי למדה תואר ראשון בלימודי תיאטרון קהילתי, בחוג לתיאטרון, בפקולטה לאמנויות, באוניברסיטת תל אביב.

סטנד-אפ וסאטירה

בשנות ה-90 הקימה יחד עם נויה מנדל את הצמד הקומי "נויה ונורית". השתיים הציגו את מופע הסטנד-אפ "בידור כהלכה". כמו כן הציגה גלרון מופע יחיד, "פולסא ד-נורית", שעסק במעמד האישה ביהדות. כעבור שנים הציגה את המופע בתיאטרון הקאמרי תחת השם "פולסא". 
ב-2012 העלתה את המופע "חוזרת בתשוקה", אותו כתבה יחד עם גיסה אהרן פוירשטיין, בבימויו של שמואל וילוז'ני. זהו מופע סאטירי-קברטי המספר את סיפורן של הנשים הצדקניות שגאלו את עם ישראל.

תיאטרון

גלרון כתבה את המחזה "מקווה", שזכה בשנת 2005 בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית "הצגת השנה". המחזה זכה להצלחה אף בבימות התיאטרון ברחבי העולם והוא הוצג בין היתר במקסיקו, בצ'כיה ובארצות הברית. המחזה יצא כספר בשם: "מקווה: סיפור על נשים ועל מקום: מחזה מקורי".
בשנת 2008 שיחקה את מיכל בת שאול בהצגה "למה צחקה" מאת נטלי נאמן, שהוצגה בתיאטרון צוותא.
בשנת 2011 יצרה גלרון עם תלמדי שנה ג' בבית צבי את המחזה "אמא-מה" אותו ביימה, העוסק באמהות מודרנית. המחזה הוצג לאחר מכן ב"צוותא" והתארח בתיאטרון חיפה.
גלרון ביימה וערכה את המופע התיאטרלי מוזיקלי של יהורם גאון "בכל הכבוד", ביימה וכתבה קטעי קישור את במופע המוזיקלי "החברים של קריבו" ולמופע המוזיקה המזרחי "הפקולטה". בשנת 2013 כתבה וביימה את ההצגה "מוסררה" בתיאטרון פסיק ירושלים. 
בשנת 2017 כתבה את המחזה "הסודות", המבוסס על תסריט לסרט בשם זה שיצא עשור קודם לכן אותו כתבה גלרון עם הבמאי אבי נשר. המחזה עלה בבכורה עולמית בתיאטרון בית ליסין באוקטובר באותה השנה וזכה לשבחים רבים.
מפברואר 2018, משודרת ברשת 13 הדרמה "הרמון" אותה כתבה גלרון עם ענת ברזילי וגדי טאוב.

קולנוע

גלרון שיחקה בסרט "שושן צחור" בהוצאת המרכז הישראלי לגישור, יחד עם השחקן אברהם סלקטר, עו"ד רועי בלכר ופרופסור מרדכי מירוני. גלרון כתבה, יחד עם אבי נשר, את התסריט לסרט הקולנוע "הסודות". שיחקה בתפקיד הראשי והשתתפה בכתיבת התסריט של הסרט "ברוריה" עם ברוך ברנר, שגם שיחק בסרט.

טלוויזיה

גלרון הופיעה בפינות הומור בתוכניות טלוויזיה, בהן: "העולם על פי פוירשטיין", "מוצ"ש בראשון" ו"בא רגוע עם ספי ריבלין". הגישה תוכניות לחגים וכתבה והגישה את הסדרה "צעירים ברוח" בנושאי יהדות אקטואליים. כתבה תסריטים לתוכנית הילדים "גאון של אבא", ובה מופיעה כשחקנית. 
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הדרמה "מתים לרגע" של HOT. בשנת 2017 שיחקה בתפקיד אורח בעונתה החדשה של סדרת הנוער "ראש גדול" במשודרת בערוץ Yes Kidz.

מוזיקה

גלרון כתבה טקסטים לדין דין אביב לאלבומה "חופשייה בין עולמות", ובהם הסינגל "אף לא מילה". כמו כן כתבה שירי ילדים להצגות ילדים ולתוכנית הטלוויזיה של יהורם גאון, ואף שיר למופע שלו "בכל הכבוד". כתבה את מילות השיר "בין טומאה לטהרה" של הזמרת ענבל.

חייה הפרטיים

גלרון נשואה לדניאל פוירשטיין (בנו של פרופ' ראובן פוירשטיין) ולהם שלושה ילדים. בשנת 2003 שינתה את שמה הפרטי ואת שם משפחתה מנורית הדר-פוירשטיין להדר גלרון.
ג'יימס ברי מוניק הרצוג

חייו

הרצוג נולד בוולינגטון שבמושבת הכף, ולמד משפטים באוניברסיטת סטלנבוש. ב-1889 נסע להולנד להמשך לימודי משפטים וקיבל דוקטורט מאוניברסיטת אמסטרדם ב-1892. עם שובו לדרום אפריקה עסק בעריכת דין בפרטוריה, וב-1895 מונה כשופט בבית המשפט העליון של מדינת אורנג' החופשית.
הרצוג לחם כקצין במלחמת הבורים (1889-1902) וקודם במהלך המלחמה לדרגת גנרל, כסגן המפקד העליון של צבא מדינת אורנג' החופשית. הוא היה יריב מר לבריטים, ופיקד על שורה ארוכה של פעולות גרילה נגד הצבא הבריטי. לבסוף, משנוכח במחיר הכבד מנשוא שמשלמים הבורים על המשך הלחימה, היה בין חותמי הסכם פרייניחינג שהסדיר את סיום המלחמה בניצחון הבריטים.
לאחר המלחמה היה שר המשפטים בממשלת ברית דרום אפריקה בשנים 1910-1912. הרצוג היה ממתנגדי הפוליטיקה הפרו-בריטית. משנת 1913 הוא עמד בראש המפלגה הלאומית.
בבחירות הכלליות שנערכו בדרום אפריקה ב-1924 גברה המפלגה הלאומית בראשותו על המפלגה הדרום אפריקנית של יאן סמאטס והרכיבה את הממשלה. בסוף 1932 התפטר טילמאן רוס מבית הדין העליון של דרום אפריקה במטרה לקרוא תיגר על הרצוג ולהביא להקמת קואליציה של שתי המפלגות הגדולות. אולם תוכניתו של רוס כשלה הגם שהביאה למשא ומתן לשיתוף פעולה בין הרצוג וסמאטס.
ב-1934 התמזגו המפלגה הלאומית והמפלגה הדרום אפריקנית ליצירת המפלגה המאוחדת. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בספטמבר 1939, התנגד הרצוג למדיניות הבריטית בדבר הכרזת מלחמה על גרמניה וניסה למנוע את כניסת ארצו למלחמה לצד האימפריה הבריטית. מאמציו בעניין זה נכשלו, והוא התפטר ב-6 בספטמבר 1939.
סימונה פאוקה

ביוגרפיה

פאוקה נולדה באזוגה.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הייתה פאוקה צעירת המשתתפות בנבחרת רומניה (14 שנים ו-315 ימים). היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו1 ארד. מדליות זהב, בתחרות הקרב רב קבוצתי לראשונה בתולדות המשחקים האולימפיים בתוצאה של 392.200 נקודות, לפני ארצות הברית המארחת (391.200 נקודות) וסין (388.600 נקודות) ובתרגיל על הקורה ביחד עם בת ארצה אקטרינה סאבו בתוצאה של 19.800 נקודות ולפני קתי ג'ונסון מארצות הברית (19.650 נקודות). מדליית ארד, בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 78.675 נקודות, אחרי מרי לו רטון מארצות הברית (79.175 נקודות) ואקטרינה סאבו (79.125 נקודות). נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי בתרגיל קרקע, במקום 11 בתרגיל מקבילים מדורגים ובמקום 15 בתרגיל קפיצות.
רמאדי

היסטוריה

התיישבות אנושית הייתה קיימת באזור מימי קדם,  אולם העיר נוסדה ב-1869 על ידי מידהט פאשה, המושל העות'מאני של בגדאד, כחלק ממדיניות שתכליתה ליישב את הבדואים הנוודים בעיראק ביישובי קבע. זאת מתוך אמונה שקירוב הבדואים ואיגודם למרכז האימפריה יאפשר יותר שליטה.
בתחילת המאה ה-20 העיר יושבה בעיקר בידי בני שבט דוליים שעדיין לא אימצו לעצמם אורח חיים עירוני, וקיימו כלכלה חקלאית. העיר הייתה לזירת קרבות במהלך המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה. במהלך 1917 הממלכה המאוחדת ניסתה לכבוש כמספר פעמים, אך הצליחה לעשות זאת רק בספטמבר 1917. 
גם בזמן מלחמת העולם השנייה העיר הייתה יעד לעימותים רבים ולאחר המלחמה האנגלו-עיראקית שהתרחשה במאי 1941 נכבשה העיר שוב על ידי הבריטים.
לאחר שבשנת 1987 הוקמה בעיר אוניברסיטה ומעמדה המסחרי של רמאדי השתפר, חדרה לעיר תרבות קוסמופוליטית, ליברלית וחילונית, יותר  מערים אחרות במשולש הסוני. האליטות העירוניות היו  בעלות קשר לשלטון הארצי. בנוסף על כך, העיר שימשה מרכז של אנשי צבא רבים.
בשנת 1995 התקיימו הפגנות רחבות כנגד נשיא עיראק סדאם חוסיין, והן דוכאו לאחר אלימות רבה.
מנובמבר 2014 ובמשך חדשים ארוכים נוהל קרב על כיבוש העיר מצד המדינה האסלאמית, עם התנגדות מצד הכוחות העיראקיים וליווי אווירי בהובלת ארצות הברית. בעת ניהול הקרב כבר היה רובו של מחוז אל-אנבר בשליטת ארגון הטרור. במאי 2015 נסוג הצבא העיראקי ואיפשר לדאע"ש להשתלט על העיר, אך בדצמבר באותה שנה שבו העיראקים לעיר וכבשו אותה במלואה.

דמוגרפיה

בשנת 2011 גרו בעיר כ-375,000 תושבים, אך מספר זה ככל הראה השתנה בעקבות מלחמת האזרחים. האוכלוסייה שבה צמחה במהירות במחצית השנייה של המאה ה-20- בשנת 1956 גרו בעיר כ-12 אלף תושבים, ובשנת 1987 גרו בה כ-192 אלף איש. 
האוכלוסייה מאוד הומוגנית, וכ-90% ממנה ערבים סונים.
אסכולת דרמשטאדט

אסכולת דרמשטאדט (באנגלית: Darmstadt School) הוא כינויה של קבוצה מוגדרת ברפיפות של סגנונות הלחנה, מייסודם של מלחינים שהשתתפו בסמינר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטאדט מראשית שנות ה-50 עד ראשית שנות ה-60 של המאה ה-20.

תיאור

אסכולת דרמשטאדט, מושג שלואיג'י נונו טבע בהרצאתו משנת 1958 "התפתחות טכניקת השורה" ("Die Entwicklung der Reihentechnik"), מתארת את המוזיקה הסריאלית נטולת הפשרות שכתבו מלחינים כמו פייר בולז, ברונו מדרנה, קרלהיינץ שטוקהאוזן (שלושת המלחינים שנונו נוקב ספציפית בשמותיהם בהרצאתו, יחד אתו עצמו), פרנקו אבנג'ליסטי, לוצ'אנו בריו ואנרי פוסר מ-1951 עד 1961. אסכולת דרמשטאדט התפרקה אז ביעילות עקב חילוקי דעות מוזיקליים ותמורה בלתי צפויה שהביא עמו מותו הפתאומי של מנהל סמינר הקיץ של דרמשטאדט, וולפגנג שטיינקה.
כמעט מהרגע הראשון שימש הביטוי "אסכולת דרמשטאדט" דרך זלזול בפי פרשנים כמו ד"ר קורט הונולקה (מאמר משנת 1952 מצוטט אצל בוהמר 1987, 43) לתיאור כל מוזיקה הכתובה בסגנון שאיננו מתפשר.

השפעות רקע

מלחינים כמו בולז, שטוקהאוזן ונונו הלחינו את יצירותיהם בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, שבמהלכה הסכימו מלחינים רבים, כגון ריכרד שטראוס, לפוליטיזציה של המוזיקה שכתבו לפי דרישות הרייך השלישי. כדי לשלול אפשרות של הישנות מצב זה ולשמר אמנות לשם אמנות, השתדלה אסכולת דרמשטאדט ליצור סגנון חדש, אל-לאומי, של מוזיקה, שאי אפשר יהיה להצמיד לו שום משמעות מסולפת. כותבי ביוגרפיות מן התקופה האחרונה, בעיקר של בולז ושטוקהאוזן, מנסים להרחיק את מלחיניהם מן המוזיקה של אסכולת דרמשטאדט, אף כי טבע האידאולוגיות המקוריות שלהם נותן מקום להצדקתן. 
השפעות חשובות על אסכולת דרמשטאדט היוו יצירותיהם של וברן ווארז, ו""Mode de valeurs et d'intensités" " של מסייאן (מתוך "ארבעה אטיודים רתמיים").

ביקורת

המלחין הנצה, שהמוזיקה שלו בוצעה בקביעות בדרמשטאדט בשנות ה-50, הגיב נגד האידאולוגיות של אסכולת דרמשטאדט, בייחוד נגד הדרך שבה אולצו (לדבריו) מלחינים צעירים לכתוב בדודקפוניה מוחלטת או ליפול קורבן ללעג או להתעלמות. בקובץ כתביו נזכר הנצה בסטודנטים מלחינים המשכתבים את יצירותיהם ברכבת לדרמשטאדט כדי להתאימן לציפיות של בולז (הנצה 1982, עמ' 155).
גם פרנקו אבנג'ליסטה, מן המובילים באסכולת דרמשטאדט עצמה, התבטא בגלוי נגד ה"אורתודוקסיה" הדוגמטית של כמה חסידים קנאים, שאותם הגדיר "משטרת הדודקפוניה" (פוקס 2006). 
חבר אחר באסכולה, קונרד בהמר, קובע:
אין ומעולם לא היה משהו הדומה ל"דוקטרינה סריאלית", כלל ברזל שכל המבקשים להיכנס אל אותה חבורת קושרים קטנה ונבחרת חייבים להיכנע לו. זאת ועוד, אני, לפחות, לא נתקלתי מעולם בלוח פעילות שבועי, שלא לומר תוכנית קונצרט, המציגים סריאליזם כדוקטרינה שלטת בשנות החמישים המוקדמות. 
חוץ מזה, יש מקום לשאול, איזה הוא אותו זן של סריאליזם, שאמור היה להשיג עליונות כזאת? הרי הסריאליזם השתנה ממלחין למחין וכל מי שאוזניים לו לשמוע צריך שיהיה מסוגל להסיק זאת מן היצירות שחוברו בתקופה זו.
 (בהמר 1987, עמ' 46)
טירת בלוודיר

מקור השם

שמה של הטירה מקורו באיטלקית ומשמעו "נוף יפה".

היסטוריה

הטירה נבנתה בשנת 1869 בסגנון ויקטוריאני כמבנה שטות, על מצוק ויסטה - הגבעה השנייה בגובהה בפארק.
הטירה בנויה מצפחת מנהטן (Manhattan schist) שנכרתה במהלך בניית הפארק, וצופתה בגרניט אפורה. מגדל הטירה הוא המבנה הגבוה ביותר שבפארק.
הטירה תוכננה על ידי האדריכלים קלוורט וו וגיי'קוב וורי מולד, אשר מונו, יחד עם פרדריק לו אולמסטד לתכנן את הפארק בשנת 1865. בסמוך לטירה נבנו שני ביתנים עשויים עץ מעוטר (על מנת לחסוך בהוצאות הבנייה).
לאחר הקמת הטירה היא שימשה כתחנת תצפית לשירותי כיבוי אש עד שנת 1867 עת שעברה להנהלת הפארק. בנייני העץ הוסרו בשנת 1900 לערך, בשל תחזוקה לקויה.
החל משנת 1919 שימשה הטירה כתחנת תצפית עבור שירות חיזוי האוויר של ניו יורק, וגם כיום ממוקמת בטירה תחנת מדידה אוטומטית.
בשנות ה-60 עברו משרדי שירותי חיזוי מזג האוויר למרכז רוקפלר, מתקני החיזוי שבטירה עצמה הפכו אוטומטיים, והטירה נסגרה לעובדים ולציבור. בהיעדר פעילות במבנה סבל המבנה מונדליזם ונזק רב נגרם לו.
בשנת 1983 החל שיפוץ המבנה, ובשנת 1995 הוקמה מחדש הכניסה למבנה - עשויה מעץ, בהתאם לתוכניות המקוריות.

אזכורים תרבותיים

הטירה מוזכרת בסדרות וסרטים רבים העוסקים בעיר ניו יורק, ובהם הסרטים "חנה ואחיותיה" משנת 1986 ובסרט "הדרדסים" משנת 2011 כמפקדתו של גרגמל.
הטירה מופיעה בסדרת הילדים האמריקאית רחוב סומסום כביתו של "מר סופר" (Count Von Count).
צחי גיגי

קריירה

גיגי נולד ברמלה והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל אשקלון. ב-7 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–2 להפועל כפר סבא במסגרת גביע הטוטו. ב-27 בפברואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית, לאחר שיניב והבה ששימש כשוער הראשון הורחק. בתום העונה עלתה הקבוצה לליגת העל וגיגי נשאר במועדון כשוער שני. ב-5 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, לאחר הרחקתו של סטפן אאורלו בהפסד 0–4 למכבי פתח תקווה. עד תום עונת 2010/2011 ערך גיגי בסך הכל ארבע הופעות בליגת העל, ובסופה ירדה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.
את עונת 2011/2012 התחיל גיגי בהפועל אשקלון, וזמן קצר לאחר מכן חתם במכבי קריית מלאכי מליגה א', בה שימש כשוער ראשון לראשונה בקריירה. ב-30 במרץ 2012 ספג כרטיס אדום ראשון בקריירה, בהפסד 1–7 למכבי קריית גת, ובעקבות כך הפסיד את מקומו בהרכב ובתום העונה עזב את המועדון. בקיץ 2012 חתם במכבי שעריים, ובמדיה שיחק עונה אחת וערך 18 הופעות בליגה א'.
בקיץ 2013 הצטרף כשוער שני למכבי פתח תקווה, העולה החדשה לליגת העל. ב-26 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0–0 נגד עירוני קריית שמונה, ואף נבחר למצטיין בסיום המשחק והפך לשוער הראשון של המועדון. עד תום עונת 2013/2014 ערך 27 הופעות בליגת העל, וב-11 בדצמבר 2014 האריך את חוזהו במועדון לשנתיים נוספות. גיגי החל את עונת 2014/2015 כשוער הראשון של הקבוצה אך במהלך העונה הפסיד את מקומו בהרכב לאיתמר ניצן וסיים את העונה עם 14 הופעות בליגה. את עונת 2015/2016 התחיל גיגי כשוער שני, אך במחזור השביעי החליט המאמן רן בן שמעון להחזירו להרכב, והוא סיים את העונה עם 15 הופעות.
לקראת עונת 2016/2017 הוחתם בקבוצה השוער דני עמוס, וגיגי שותף רק במשחק אחד בגביע המדינה. לאחר עזיבתו של עמוס חזר גיגי לעמדת השוער הראשון בעונת 2017/2018, וערך 25 הופעות בליגה. בעונת 2018/2019 ערך 22 הופעות, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ג'וזף מיפסוד

ביוגרפיה

מיפסוד נולד וגדל באי מלטה, סיים תואר ראשון באוניברסיטת מלטה בשנת 1982. תואר שני באוניברסיטת פדובה שבאיטליה בשנת 1989 ודוקטורט באוניברסיטת קווינס בבלפסט בשנת 1995.
בין השנים 2008–2010 היה נשיאה הראשון של אוניברסיטת Euro-Mediterranean, שהוקמה בסלובקיה על ידי איחוד מדינות הים התיכון .
בין השנים 2012–2016 ניהל את "המכללה לדיפלומטיה של לונדון"

קמפיין הבחירות של נשיא דונלד טראמפ

ב-14 במרץ 2016 נפגש ברומא עם ג'ורג' פפדופולוס, אז יועץ למדיניות החוץ של דונלד טראמפ, והציע לו להעביר התכתבויות פרטיות וחומרים מפלילים על המועמדת הדמוקרטית, הילרי קלינטון. מיפסוד הציע לפפדופולוס את המידע לפני שנודע כי רוסיה פרצה למחשבי הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC) , מידע שהודלף ביוני 2016 באתר DCLeaks .
ב-19 במרץ 2016 פרצה רוסיה גם לחשבון המייל של יושב-ראש הקמפיין של קלינטון, ג'ון פודסטה. מיפסוד נפגש שוב עם ג'ורג' פפדופולוס בלונדון ב-24 במרץ 2016, וב-26 באפריל. לפגישות אלו הצטרפה בחורה בשם "אולגה פולונסקיה". פפדופולוס יצר קשר עם פולונסקיה וביקש לתאם פגישה עם השגריר הרוסי בארצות הברית סרגיי קיסליאק.
ב-10 במאי 2016, ביקר ג'ורג' פפדופולוס בבר ברובע הדיפלומטי של לונדון בשכונת קנזינגטון, שוחח עם דיפלומט אוסטרלי וסיפר לו על המידע שיש לרוסים על הילרי קלינטון. לאחר שנודע ביוני 2016 כי רוסיה פרצה למחשבי הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC) , הדיפלומט האוסטרלי סיפר על המפגש לשירות הביון החשאי האוסטרלי שהעביר אותו לארצות הברית. המידע הוביל לפתיחת חקירת FBI ב-31 ביולי 2016.
ב-27 בינואר 2017 נחקר פפדופולוס על ידי ה-FBI. בחקירה טען כי הקשר בינו לבין מיפסוד החל עוד לפני שהוא הצטרף לקמפיין טראמפ, ולא היה קשור לעבודתו עבור טראמפ במהלך הבחירות.
בפברואר 2017 מחק פפדופולוס את חשבון הפייסבוק שלו, שכלל עדויות להתכתבויות בינו לבין פרופסור מיפסוד. פפדופולוס נקט צעד זה יממה לאחר שהיועץ לביטחון לאומי של טראמפ, הגנרל מייקל פלין, התפטר מהבית הלבן על רקע חקירת השיחות שקיים עם שגריר רוסיה בנוגע לסנקציות לפני כניסת טראמפ לבית הלבן.
ב-5 באוקטובר 2017 הודה פפדופולוס ששיקר לאנשי ה-FBI בחקירתו הקודמת ולא מסר מידע על מפגשים עם פרופסור מיפסוד, המקורב לקרמלין ששיתף אותו במידע על המידע המפליל לכאורה על אודות קלינטון. הוגש נגדו כתב אישום בגין מסירת תצהיר כוזב.
בספטמבר 2018 התגלה כי מיפסוד נעדר, וייתכן שמת.
עבדאללה בן סלאם

עבדאללה בן סלאם (בערבית: عبدالله بن سلام), נולד בשם "חוסיין בן סלאם", היה רב מפורסם אשר קיבל את האסלאם והפך לאחד מהסחאבה המפורסמים בהיסטוריה.

שנים מוקדמות

עבדאללה בן סלאם היה רב יהודי בית'רב, והשתייך לשבט בני קינוקאע, אשר טענו שהם מהשושלת של יוסף. הוא זכה לכבוד רב מצד אנשי העיר, גם מצד אלה שאינם יהודים. במשך תקופה קבועה בכל יום, הוא היה מלמד ומרצה בבית הכנסת. הוא היה ידוע באדיקותו ורוחניותו, בהתנהגותו הישרה, ובכנותו.
הוא היה מבלה כל יום גם זמן מה במטע שלו, מטפל בכפות תמרים. לאחר מכן, כדי להגביר את ההבנה שלו ואת הידע שלו בדת, הוא היה מקדיש את עצמו ללימוד התורה.
על פי המסורת האסלאמית נאמר שבאחד הימים, בשעה שהוא לומד תורה, הוא נדהם מכמה פסוקים של התורה אשר עסקו בבואו של נביא אשר היה אמור להשלים את המסר של הנביאים הקודמים. מסופר שככל שקרא יותר, הוא השתכנע כי הנביא הזה הוא מוחמד שהופיע בקרב עמו במכה.

כניסתו לאסלאם

ב־622 עזב מוחמד את מכה למדינה. כשהגיע למדינה ועצר בקובה, אדם מיהר אל העיר בעודו קורא לאנשים ומכריז על בואו של מוחמד. כששמע את החדשות, קרא עבדאללה אבן סלאם את השהאדה (הצהרת האמונה כי יש רק אלוהים אחד ומוחמד הוא שליחו) וסיפר לדודתו שישבה בקרבת מקום: "דודה, אני נשבע באלוהים שהוא באמת אחיו של משה וממשיך דרכו".

ההבטחה

עבדאללה בן סלאם היה המוסלמי הראשון שעוד בחייו הובטח לו להיכנס לגן העדן. ישנו חדית' שמתאר מקרה שבו מוחמד ישב עם הטובים שבחבריו, ובשלב מסוים הוא שאל אותם אם הם רוצים לראות אדם שמתהלך על פני האדמה ובגן העדן בו זמנית. על פי המסורה, כל כך אחד מחבריו הביט בו בשקט, בתקווה שהוא יקרא בשמו, אך מוחמד הצביע אל האופק, והסחאבה ראו שהו מצביע על עבדאללה בן סלאם.

פטירתו

עבדאללה בן סלאם נפטר בשנת 663 באלמדינה.

נקודת מבט לא אסלאמית

אף על פי שכמה מקורות מוסלמים טוענים כי הוא התאסלם מיד לאחר הגעתו של מוחמד למדינה, חוקרים לא מוסלמים נותנים יותר אמון למקורות אחרים, גם הם מקורות אסלאמיים, המצביעים על שנת 630 כעל שנת התאסלמותו של בן עבדאללה בן סלאם.
פיצוי לנפגע עבירה

פיצוי לנפגע עבירה הוא תשלום המושת על אדם במשפט פלילי כעונש ומועבר לנפגע העבירה.

פסיקה

בית המשפט העליון קבע שניתן לחייב בפיצוי גם על עבירה שנוגעת לתאונת דרכים, למרות ייחוד העילה שבחוק הפיצוי לנפגעי תאונות דרכים.
בית המשפט העליון קבע שתביעה אזרחית של הנפגע אינה מונעת פסיקה של פיצוי לנפגע העבירה בהליך הפלילי, אולם נקבע שאם יתנהל הליך האזרחי ינוכה הפיצוי מההליך הפלילי מסכום הפיצוי בהליך האזרחי.
תקרת הפיצויים בחוק הוא 258,000 שקלים. ברב דעות קבע בית המשפט העליון שסכום זה הוא התקרה לנאשם ולא לכל נפגע בנפרד.
על פי קביעת בית המשפט העליון, יכולתו הכלכלית של הנאשם אינה נלקחת בחשבון בקביעת גובה הפיצוי.

מקבל הפיצוי

החוק קובע שהפיצוי יינתן "לאדם שניזוק על ידי העבירה". השופט אליקים רובינשטיין קבע, בהסכמת עמיתיו להרכב, שפיצוי יינתן גם לעזבון נפגע העבירה. לשון החוק מחייב קשר בין העבירה לבין הנזק שנגרם. על כן, נקבע שלא ניתן לחייב בפיצוי את מי שהורשע בפזיזות ורשלנות.

סירוב נפגע לקחת את הפיצוי

במקרים מסוימים מודיעים נפגעים שהם אינם מעוניינים בפיצוי. לטענת פרקליטות המדינה, לאחר שהקנס נגבה נוהגים גם נפגעים אלו לקחת את הכסף שנגבה. בישיבה עם היועץ המשפטי לממשלה הועלתה אפשרות להקים קרן שיסייע לנפגעים שלא קבלו פיצוי מכספים שנגבו עבור נפגעים שעמדו בסירובם לקחת את הפיצוי.
הממשלה (סדרת טלוויזיה)

שם הסדרה

"בורגן" (Borgen) הוא כינויו של ארמון כריסטיאנסבורג הניצב בבירת דנמרק, קופנהגן, וממנו פועלות שלוש הרשויות השלטוניות במדינה: הפרלמנט, הממשלה ובית המשפט העליון. זהו הבניין היחיד בעולם שמשמש לאירוח שלוש זרועות השלטון. בעולם, נהוג לתרגם את שם הסדרה בפשטות ל"ממשלה". פירוש המילה Borgen הוא "הטירה".

בעולם

הסדרה נחלה הצלחה הן בקרב המבקרים והן מצד הקהל. בנוסף לדנמרק, הפכה "הממשלה" ללהיט בבריטניה והייתה לאחת ממספר סדרות דניות שעשו זאת. מגי בראון מ"הגארדיאן" הבריטי ציינה את הדמויות הנשיות החזקות בסדרה, כמו גם "מקוריות ויכולת חיזוי מפחידה של התפתחויות בפוליטיקה הדנית" כסיבות לצלחתה. ג'יין מריק מה"אינדפנדנט" פרסמה רשימה של נקודות דמיון בין קווי העלילה בעונה השנייה לבין אירועים אמיתיים מחיי היומיום של הפוליטיקה הבריטית, על רקע סיום שידור הסדרה בבריטניה.
גם בקרב המבקרים בארצות הברית התקבלה הסדרה באור חיובי למדי, כאשר ב"ניוזוויק" הכתירו את "הממשלה" בתור "סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר שלא ראיתם" והסופר סטיבן קינג דירג את הסדרה בטורו ב"אנטרטיינמנט ויקלי" בראש רשימת עשר הסדרות הטובות ביותר שבהן צפה ב-2012. גם מצד ה"ניו יורק טיימס" קצרה הסדרה שבחים, ותוארה כ"גרסה נורדית וקודרת יותר של 'הבית הלבן'", אשר "מוצאת כמות יוצאת דופן של דרמה ומתח בבריתות מרכז-שמאל, תוכניות פנסיה ועימותים טלוויזיוניים".
עם זאת, התגובות בתקשורת הדנית לעונה השלישית של הסדרה היו פחות חיוביות באופן בולט בהשוואה לשתי העונות שקדמו לה, ושם קיבלה ציונים בינוניים של 3/6 כוכבים על ידי מספר מבקרים. היומון הדני Politiken גרס שהעונה השלישית "הסתיימה כמו אופרת סבון". יומון אחר, Berlingske, טען כי בעוד העונה השלישית "קשרה את הקצוות הרופפים, וכמו יתר הסדרה, הייתה עשויה היטב, היא גם הייתה משעממת באופן מסוכן". הטבלואיד הדני BT, לעומת זאת, קבע שהסדרה "הסתיימה בשיאה" ועם שידור העונה השלישית "הפכה לסדרה הדנית הטובה ביותר מזה שנים". הביקורת הגיעה לאחר מספר חודשים שבהם קווי עלילה מתוך העונה השלישית – באופן חסר תקדים לסדרת דרמה דנית – הציתו כותרות בתקשורת המקומית וגררו ויכוחים עזים בפוליטיקה הדנית על נושאים כמו זנות וחוות חזירים. הדבר בא לידי ביטוי בהאשמות שהוטחו מצד קולגות ועיתונאים נגד הפוליטיקאית הדנית מאי הנריקסן, חברת פרלמנט ממפלגת השמרנים, בטענה שקידמה הצעת חוק לעיגון זכויותיהן של זונות בהשראת הסדרה.

פרסים

רשימת הפרסים בהם זכתה הסדרה כוללת את פרס הפריקס האיטלקי (Prix Italia) לסדרת הדרמה הטובה ביותר ב-2010; בפסטיבל הטלוויזיה של מונטה-קרלו, זכתה סידסה באבט קנודסן בקטגוריית השחקנית בסדרת דרמה ב-2011, וב-2013 זכתה "הממשלה" בקטגוריית סדרת הטלוויזיה האירופאית הטובה ביותר; בפסטיבל FIPA הצרפתי זכתה ב-2011 בקטגוריות הסדרה הטובה ביותר והפסקול הטוב ביותר; מטעם האקדמיה הבריטית לטלוויזיה, זכתה הסדרה בקטגוריית הסדרה הבינלאומית הטובה ביותר ב-2012; בנוסף, הייתה הסדרה מועמדת ב-2012 לפרס אמי הבינלאומי בקטגוריית השחקנית לקנודסן, אולם בסופו של דבר לא זכתה.

עיבוד אמריקאי

בספטמבר 2011 הוכרז שרשת NBC תפיק רימייק אמריקאי של "הממשלה", כאשר את פרק הפיילוט יפתחו שני כותבי "אורות ליל שישי", דייוויד הודגינס וג'ייסון קייטימס. גרסת הרימייק מעולם לא יצאה לפועל, אולם בנובמבר 2013, אישר יוצר הסדרה אדם פרייס ש-HBO ו-BBC Worldwide צפויות להתחיל בהפקת עיבוד אמריקאי של הסדרה.
סטפני בראון טרפטון

ביוגרפיה

בראון טרפטון נולדה וגדלה בסן לואיס אוביספו, קליפורניה.

2004

באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה בראון טרפטון במקום 22 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 58.54 מטר ולא עלתה לשלב הגמר.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה בראון טרפטון במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.74 מטר אותה קבעה כבר בניסיון הראשון, לפני יארליס באריוס מקובה (63.64 מטר), שבספטמבר 2016 נלקחה ממנה מדליית הכסף שבה זכתה בשל שימוש בחומרים אסורים והוענקה לאולנה אנטונובה מאוקראינה (62.59 מטר) ומדליית הארד הוענקה לסונג אימין מסין (62.20 מטר). גם בשלב המוקדמות היא קבעה את התוצאה הטובה מבין הספורטאיות (62.77 מטר) ועלתה ראשונה לשלב הגמר.

2009

בתחרות שנערכה בסן מטאו, קליפורניה ב-24 במאי 2009 היא קבעה את תוצאת השנה בעולם בזריקת דיסקוס של 66.21 מטר. באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה ב-21 באוגוסט היא סיימה במקום 12 בתוצאה של 58.53 מטר אותה קבעה בניסיון הראשון. בשלב המוקדמות היא זרקה למרחק של 61.23 מטר ועלתה מהמקום ה-11.

2011

באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית ב-28 באוגוסט 2011 היא סיימה במקום חמישי בתוצאה של 63.85 מטר אותה קבעה בניסיון הרביעי.

2012

באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה בראון טרפטון במקום שביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.01 מטר אותה קבעה בניסיון הראשון ולא הצליחה להגן על תוארה. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 64.89 מטר.