google/wiki40b huggingface dataset:
EZ בדלי

היסטוריה

המערכת התגלתה על ידי וילם יקוב לויטן בזמן שחיפש כוכבים בעלי תנועה עצמית גדולה על ידי השוואת צילומים של השמים. הכוכב קיבל את הסימון לוּיטן 789-6 ברשימת הכוכבים בעלי תנועה עצמית גדולה וככל הנראה הוא זה שזיהה שמדובר בכוכב כפול. בשנת 1972 התגלה שלפחות אחד מהכוכבים הוא כוכב הבזק לאחר שנצפו שינויים חדשים בעוצמת ההארה. בעקבות כך קיבלה המערכת גם ציון של כוכב משתנה EZ בדלי. מתצפיות על מסלול ההקפה של שני בני הזוג ניתן היה לחשב את מסתם והתברר שהמסה של אחד מבני הזוג, EZ בדלי A, אינה תואמת את הטמפרטורה ואת עוצמת ההארה שנמדדו. הדרך להסביר את הסתירה הייתה להניח שמדובר בזוג כוכבים עם מסה נמוכה שמקיפים זה את זה במרחק קטן מכדי שיהיה ניתן להפריד אותם זה מזה. מדידות ספקטרוסקופיות אימתו את ההשערה שאכן EZ בדלי A הוא למעשה כוכב כפול בעצמו, כך שהמערכת כוללת שלושה כוכבים.

מאפיינים

שלושת המרכיבים של המערכת הם ננסים אדומים עם מסה נמוכה סביב עשירית מסת שמש, קצת מעל לגבול התחתון שמאפשר היתוך של מימן, ועם טמפרטורה נמוכה מ-3,000 קלווין. שניים מהכוכבים, EZ בדלי A ו-EZ בדלי C מקיפים זה את זה במרחק קטן מאוד שנע בין 0.012 ו-0.016 יחידה אסטרונומית (1.8 - 2.3 מיליון קילומטר) ובזמן הקפה של 3 ימים, 18 שעות ו-53 דקות. את הזוג הזה מקיף EZ בדלי B במסלול אליפטי ובמרחק שנע בין 0.4 ל-0.78 יחידה אסטרונומית ובזמן הקפה של 822.6 ימים. עוצמת ההארה הכוללת של המערכת היא כ-80 מיליוניות מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל הטמפרטורות הנמוכות של מרכיבי המערכת, רובה המוחלט של קרינתה היא בתחום התת-אדום. למערכת כולה תנועה עצמית גדולה במיוחד של כ-3.25 שניות קשת בשנה.

EZ בדלי A

EZ בדלי A הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M5 V, רדיוסו כ-15% מרדיוס השמש ומסתו כ-12% ממסת השמש. טמפרטורת פניו היא כ-2,900 קלווין והוא מאיר בעוצמה של כ-50 מיליוניות מעוצמת ההארה של השמש באור נראה. הוא הכוכב המסיבי ביותר, בעל הרדיוס הגדול ביותר ובעל הטמפרטורה הגבוהה ביותר מבין השלושה.

EZ בדלי B

EZ בדלי B הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M6 V, רדיוסו כ-13% מרדיוס השמש ומסתו מעט יותר מעשירית מסת השמש. טמפרטורת פניו היא כ-2,600 קלווין והוא מאיר בעוצמה של כ-50 מיליוניות מעוצמת ההארה של השמש באור נראה. בשל מרחקו משני הכוכבים האחרים ישנה אפשרות תאורטית שיש לו כוכב לכת קרוב אליו. צופה על כוכב לכת כזה יראה את זוג הננסים האדומים האחרים עם דרגת בהירות 16-, בערך פי 100 מבהירותו של הירח המלא.

EZ בדלי C

EZ בדלי C הוא העמום ביותר מבין השלושה והוא מאיר בעוצמה של כ-26 מיליוניות בלבד מעוצמת ההארה של השמש באור נראה. זהו ננס אדום מסוג ספקטרלי M6 שמסתו נמוכה מעט מעשירית מסת השמש. רדיוסו וטמפרטורת פניו אינם ידועים בוודאות וככל הנראה הם דומים לאלו של EZ בדלי B.

שכנים

הכוכבים הקרובים ביותר ל-EZ בדלי הם הננסים האדומים לאקאי 9352 ולאקאי 8760 שנמצאים במרחק של 4.1 ו-4.2 שנות אור ממנו בהתאמה. מכיוון שאלו שני הננסים האדומים הבהירים ביותר בסביבות מערכת השמש, צופה אנושי שיהיה בקרבת EZ בדלי יוכל לראותם ללא ציוד עזר ככוכבים עמומים עם דרגות בהירות 5.2 ו-4.2 בהתאמה, בעוד שמכדור הארץ כלל לא ניתן לראותם. רוב השכנים האחרים של EZ בדלי הם גם כן ננסים אדומים, אבל בנוסף נמצאים גם ε באינדיאני במרחק של 4.8 שנות אור ו-τ בלווייתן במרחק של 8.8 שנות אור. שניהם יראו בקלות מ-EZ בדלי, ε באינדיאני עם בהירות מדרגה 2.7 ו-τ בלווייתן עם בהירות מדרגה 2.8, בעוד שמכדור הארץ יש צורך בתנאי תצפית טובים מאוד על מנת להבחין בהם. השמש תראה בבירור מ-EZ בדלי ככוכב חסר יחוד עם בהירות מדרגה 2.5.
אמסטריס

אמסטריס (Amestris, ביוונית  Ámēstris,  Άμηστρις -, ככל הנראה צורה של השם הפרסי Amāstrī  שהוא שילוב של המילה ama – עוצמה,  והמילה  strī – אישה) הייתה מלכה פרסית, אשתו של חשיארש הראשון שליט האימפריה הפרסית - האימפריה  האח'מנית בין השנים 485 עד 465 לפנה"ס ואמו של ארתחששתא הראשון, שליט האימפריה בשנים  465 עד 425 לפנה"ס. מתה בגיל מאוחר לקראת סוף שלטונו של בנה ארתחששתא. 
אמסטריס הייתה בתו של אוטאנס, שיחד עם דריווש הראשון וחמישה אצילים נוספים הפילו את שלטונו של המאגוס והעלו לשלטון את דריווש . לאחר עלייתו לשלטון חיתן דריווש את בנו חשיארש עם בתו של אוטאנס, אמסטריס, להם נולדו חמישה ילדים - ביניהם דריווש השני וארתחששתא הראשון.

תיאורה ההיסטורי

בפי ההיסטוריונים היוונים, אמסטריס מתוארת כמלכה אכזרית ונקמנית, אך אצל כל היסטוריון דרך סיפורים שונים.
קטסיאס מתאר אותה דרך מספר סיפורים בו היא נוקמת על מות ילדיה. אחד הסיפורים הוא על בתה אמיטיס, אשר לפני מותה ממחלה קשה ביקשה מאמסטריס לנקום ברופא אפולונידאס אשר שידל אותה לשכב איתו בטענה שמעשה זה ירפא אותה. אמסטריס קיבלה אישור מבנה השליט דאז ארתחששתא הראשון לנקום, ואכן עשתה זאת. היא עינתה את אפולונידאס במשך חודשיים ולאחר מכן קברה אותו חי.
הרודוטוס באחד מסיפוריו מתאר, שכמנחת תודה לאל היושב מתחת לאדמה קברה אמסטריס 14 נערים ממשפחות פרסיות נכבדות בעודם חיים.

השפעותיה בשלטון

בכתביו של הרודוטוס, מתואר סיפור בו אמסטריס נוקמת בארטאינטה, אשתו הנוספת של חשיארש. בתמורה על התענוגות שהעניקה לו ארטאינטה, הפציר בה חשיארש שתבקש כל שתחפוץ ואף נשבע לממש כל בקשה. ארטאינטה ביקשה ללא בושה את המעיל המהודר אשר אמסטריס ארגה במיוחד לחשיארש, ולמלך לא הייתה ברירה אלה למלא אחר בקשתה. לאחר שאמסטריס גילתה את שקרה, החליטה לנקום, אך ידעה כי אסור עליה לפגוע פיזית בארטאינטה, ולכן כנקמה, היא  כולאת את אמא של ארטאינטה (אשת מאסיסטס, אחיו של חשיארש) בביתה, מענה את גופה ואף עוקרת את לשונה, אפה ואוזניה, ולאחר מכן שולחת אותה מושחתת חזרה לביתה. מעשה זה כמעט ויצר מרד בשלטון כיוון שמאסיסטס תכנן נקמה בחשאריש על מעשיה של אמסטריס לאשתו, בכך שימריד את מחוז באקטריה (מחוז בו הייתה לו אהדה) כנגד המלך. חשיארש מנע את המרד בכך שהספיק להרוג את מאסיסטס אחיו טרם הספיק להגיע לארץ הבאקטרים, אך איבד את אחיו וערער את שלטונו בעקבות האירוע המצער. אותו סיפור היווה דוגמה להשפעתה של זוגיות שלטונית הרסנית בה המלך והמלכה מתנהגים בצורה חסרת פרופורציות ואף מפלצתית במקרים מסוימים.
בתור אמו של ארתחששתא הראשון, בתקופת שלטונו, נקמה אמסטריס את מות בנה אחאמנידאס שנהרג כאשר הוביל כוח פרסי בניצחון מול מצרים (בראשם עמד אינארוס הלובי) יחד עם שותפים מצי היוונים אשר ניסו למרוד בשלטונו של ארתחששתא. אמסטריס רצתה נקמה באינארוס והיוונים ,אך,  ארתחששתא לא אישר לה זאת כיוון שהייתה הבטחה מצד מגאביזיוס ,מפקד בצבאו, ליוונים ולאינארוס לחזרה בשלום הביתה. אולם אחרי 5 שנים בהם לא הרפתה מבנה ומרצונה לנקום, קיבלה אמסטריס את האישור מארתחששתא. אם האישור, כלאה  אמסטריס את אינארוס  ושיפדה את גופו על שלושה שיפודים, לאחר מכן ערפה את ראשם של כמה שיותר יוונים שיכלה כלוא, כ-50 סה"כ. לאחר מעשיה של אמסטריס נכנס מגאבזיוס לאבל גדול כיוון שהבטחתו הופרה. דבר זה גרם לו לפתוח במרד כנגד ארתחששתא עם כוח של 150 אלף איש.

הקבלה למגילת אסתר

גם במחקרים הטוענים כי תקופת שלטונו של חשיארש הראשון בפרס היא התקופה המתוארת כשלטון אחשוורוש במגילת אסתר, אין סברה כלשהי הטוענת כי אסתר היא אמסטריס. שכן, אמסטריס היא בתו של אוטאנס, אחד משבעת האצילים שהעלו את דריווש לשלטון .
ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה

ידיעות בחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, הוא כתב עת לעתיקות ארץ ישראל וארצות המקרא שיצא לאור על ידי החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה בין השנים 1967-1933. המשכו של כתב העת הוא קדמוניות.
זמן של אולי

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי יוסי גיספן, הולחן על ידי ניסים גיספן והופק על ידי דודו קומה. בחודש צאתו, סקר יוסי חרסונסקי את השיר בחיוב רב, תוך שהעניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
בעקבות הצלחתו של השיר, זכתה ארזי בשנת 2013, בתואר "זמרת השנה" מטעם רשת ג'.

וידאו קליפ

טרם יצא הווידאו קליפ הרשמי של השיר, העלתה ירדנה ארזי לערוץ היוטיוב שלה ב-3 בדצמבר 2012, את האודיו הרשמי שלו, אשר מציג את עטיפתו של הסינגל. בהמשך, העלתה גם את הקליפ הרשמי שלו, אשר הופק על ידי NTE.
בנוסף לכך, ביצעה ירדנה ארזי את השיר במסגרת התוכנית "פסקול ישראלי". ההופעה הועלתה לערוץ של כאן מוזיקה בשנת 2014.
ויליאם ואין פריור

ויליאם ואן פריור (בדנית: William Wain Prior; ‏18 ביולי 1876 קופנהגן - 9 במרץ 1946 קופנהגן) היה גנרל דני.

ביוגרפיה

ב-1939 מונה למפקד הצבא המלכותי הדני. למרות הסכם אי-התוקפנות שנחתם בין דנמרק לגרמניה, התריע פריור, שלא בטח בהסכם, מפני פלישה גרמנית קרובה וניסה לשכנע את המלך ומפקדי הצבא, שיש להגדיל את הצבא. חששו גבר כאשר באותה שנה הותקפה פולין בידי גרמניה הנאצית וברית המועצות. אולם בצמרת הדנית חששו, שצעד כזה יכעיס את גרמניה. שאר מפקדי הצבא ראו את דעתו על הפלישה הקרבה כפסימיות חסרת טעם, אולם ב-9 באפריל 1940 תקף הוורמאכט את נורווגיה ודנמרק בטענה, שבריטניה מנסה למקש את שתי המדינות. הפלישה לדנמרק התקיימה בשעה 4:15 בבוקר. כוחות גרמניים חצו לשלזוויג בכלי רכב לא מוגנים, מפני שלא חששו מהתנגדות. ספינות גרמניות הנחיתו כוחות בקופנהגן ובאיים נוספים ומטוסי הלופטוואפה פיזרו כרוזים ברחבי המדינה הקוראים להיכנע. המשמר המלכותי בקופנהגן ויחידות קטנות ביוטלנד ניסו להשיב מלחמה, אולם כעבור שעתיים נכנעה דנמרק.
פריור המשיך לכהן כמפקדו של מה שנותר מהצבא הדני במשך שנה ואז התפטר, שנתיים לפני שהצבא הדני פורק בהוראה גרמנית. הוא חי את שארית חייו בממשלת הבובות שהקימו הגרמנים ועוד הספיק לראות את ארצו נגאלת בידי מונטגומרי. הוא נפטר בקופנהגן ב-9 במרץ 1946.
Oh Father

רקע והוצאה

השיר נכתב והופק על ידי מדונה ופטריק לאונרד. השיר לא יצא ברוב מדינות אירופה עד דצמבר 1995, כאשר יצא לאור אלבום האוסף שלה Something to Remember. השיר אף יצא כסינגל השני מתוך אלבום האוסף.
בנוסף לכך, השיר נכתב על יחסיה הקשים של מדונה עם אביה לאחר מות אימה, בתקופה בה הקליטה מדונה את האלבום מצבה הנפשי היה רעוע בשל בעיות בחייה האישיים מה שבא לידיי ביטוי בכתיבה של שיר זה.

ניתוח מוזיקלי

מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר מסוג בארוק פופ. העבודה על השיר נעשתה באולפן הקלטות בניו יורק. במהלך העבודה על השיר פטריק לאונרד אשר הפיק את השיר אקורדים שונים ואת קווי המתאר של המנגינה עליה התבססה לשיר ובהשראת זה מדונה כתבה את השיר. 
בשירה מדונה השתמשה בגוונים שונים של קולה וכתוספת מעשה שימוש גם בפסנתר, כינור ותוף.

ביקורת והצלחה

השיר זכה לשבחים ולביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, אך זכה להצלחה מסחרית פחותה בניגוד לרוב שיריה של הזמרת. במדינות בהם יצא לאור לא הצליח השיר להגיע אל העשיריות הפותחת במצעדים, למעט המצעדים שבפינלנד ואיטליה שם הגיע אל המקום ה-6.
בארצות הברית השיר גם זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-20 ונהיה לשיר הרביעי מהאלבום שמצליח לעשות זאת.

וידאו קליפ

הקליפ לשיר הציג את הניסיון של מדונה לחבק ולקבל את מות אימה. הקליפ לשיר צולם בשחור לבן בבימויו של דייוויד פינצ'ר. בקליפ נראית ילדה קטנה שהתייתמה מאימה משחקת בשלג. לאחר מכן שהילדה חוזרת הביתה היא נאלצת לחזור לאביה שמכה ומתעלל בה. לאורך כל הקליפ מדונה, בדמותה של היום עוקבת אחר הילדה.
מבקרים תיארו את הקליפ כאוטוביוגרפי. מגזין רולינג סטון הכניס את השיר לרשימת 100 הקליפים הטובים ביותר בכל הזמנים. חוקרים זיהו כי אישיותה של מדונה בשיר מתפצלת ל-2 חלקים: לילדה ולמבוגר. בקליפ גם ישנה סצנה של גופתה של אימה של מדונה שפיה קשור בחוטים, שאחד המבקרים כינה אותו כ"המראה המטריד ביותר שנראה וידאו קליפים". 
מדונה טענה כי סצנה זו מושפעת מזיכרון שלה מההלוויה של אימה. מדונה ביצעה את השיר רק בסיבוב ההופעות "Blond Ambition World Tour" שם הופיעה כאישה שמנסה להתקרב לדת.
סדריק גרולה

ביוגרפיה

סדריק גרולה נולד בשנת 1985 בפירמיני במחוז לואר. למד בישול מגיל 12 במטבח של המלון של סביו באנדרזייה-בוטאון במחוז הולדתו.
בגיל 13 היה לחניך מטבח ובגיל 14 התחיל להתמחות במגדנאות.
הוא סיים בשנת 2002  לימודי קונדיטוריה עם תעודת במקצועות האפייה, ייצור השוקולדים והגלידות בבית ספר בלה פווי אן-ולה. בשנת 2004 זכה בתעודה נוספת ואחר כך בתועדת  הסמכה (brevet technique) בבית הספר הלאומי הגבוה לפטיסריה  ENSP באיסנז'ו. מאז הצטיין גרולה בתחרויות רבות. 
בשנת 2006 הגיע לפריז כדי להצטרף לצוותי השף "פושון"  למשך 5 שנים. עורר תשמות לבם של השפים כריסטוף אדאן, בנואה קובראן וכריסטוף אפר שלקחו אותו איתם בכל רחבי העולם כדי להשתתף בהכנת הסגל של הבוטיקים החדשים של פושון.  אחרי שנה הועלה לתפקיד אחראי בתחום המחקר והפיתוח בחברה.
עם יצירותיו הקולינריות ניתן לציין אפרסק עם חלב שקדים,  טארט משמש-רוזמרין, באבא עם אתרוג צהוב,  מדלנים עם ברגמוט, 
אקלר יסמין-תפוז, אקלר אבוקדו-קוקס,  טארט סופלה-בננה  וכו'.
M18 הלקט

פיתוח

פיתוח ההלקט התחיל בהתאם לצורך של צבא ארצות הברית במשחית טנקים חדש שלא מבוסס על חלקים קיימים, המבוסס על מסקנות ממשחיתי הטנקים הקיימים בשטח. הצורך העיקרי היה במשחית טנקים בעל מהירות רבה וכוח אש רב.
הדרישות הראשוניות היו לכלי בעל מזקו"ם קריסטי, תותח 37 מ"מ ומנוע של חברת רייט קונטיננטל (R-975). במהלך פיתוח הכלי, בעקבות הלקחים שהפיק הצבא האמריקאי מהמערכות בצפון אפריקה ובתוניסיה, הוחלט שתותח 37 מ"מ אינו מסוגל להתמודד עם השריון של הטנקים הגרמניים מהדגמים החדשים, ולכן התותח שודרג לתותח 75 מ"מ ולבסוף לתותח 76 מ"מ (3 אינץ', אותו התותח ששימש את השרמן 76 מ"מ ואת הM10 וולברין), גם הדרישה למזקו"ם קריסטי ירדה וההלקט פותח עם מזקו"ם ויקרס.
הדגש העיקרי בפיתוח ההלקט היה על מהירות, על חשבון המיגון. השריון של הכלי היה דק במיוחד, כאשר ברוב חלקיו עובי השריון לא עלה על 13 מ"מ פלדה, מה שהפך את ההלקט לכלי קל במיוחד (17.7 טון) ומשום כך גם מהיר מאוד.
ב-M18 הלקט הורכבה מערכת הנעה חדשה, על בסיס לקחים שהופקו מהשימוש בכלים משוריינים אחרים, שהופעלו על ידי צבא ארצות הברית, אשר התאפיינה בפשטות ההרכבה והפירוק, ושיפרה את היכולת לטפל בכלי בשטח. המנוע ותיבת ההילוכים הורכבו בצורה כזו, שהיה קל לפרק ולהוציא אותם לצורך טיפול ואיבחון בעיות בשדה הקרב.

שירות

ה-M18 הלקט נכנס לייצור החל מיולי 1943 ושירת בכל זירות הלחימה בהן לחם הצבא האמריקאי בשלבים המאוחרים של מלחמת העולם השנייה, אך בעיקר בזירת מערב אירופה. ההלקט היה משחית הטנקים המהיר ביותר שהופעל במהלך המלחמה, אולם תותח ה-76 מ"מ שלו לא הוכיח את עצמו מול השריון של הטנקים ומשחיתי הטנקים הגרמניים הכבדים, כגון הטיגר. במהלך הלחימה הוכיח ההלקט את עצמו כמשחית טנקים מעולה בזכות יכולתו לנוע במהירות לאזורי היתקלות עם כוחות שריון של האויב, לנוע מסביב לטנקים הגרמניים ולפגוע בהם מהאגפים ומהעורף, שם השריון שלהם היה דק יותר, תוך שימוש בטקטיקת "פגע וברח". יכולת זו פיצתה במידה מסוימת על המחסור במיגון ובכוח האש של ההלקט. בסך הכל הושמדו במהלך המלחמה 216 כלים, כאשר צוותי ההלקט טענו שפגעו בלמעלה מ-500 טנקי אויב. יחס אבדות של 1:2.3.
מיס גלובוס הזהב

מיס גלובוס הזהב הוא תואר הניתן מדי שנה על ידי איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד מאז 1963 לצעירה הנושאת את פסלוני הזוכים ומלווה אותם לבמה, בשנה הראשונה ניתנו שני פרסי מיס גלובוס הזהב אחד עבור קולנוע ואחד עבור טלוויזיה ולאחר מכן, באופן מסורתי, ניתן הפרס לבנות של שחקנים בהוליווד או ידוענים אחרים בעסקי השעשועים. רבות מזוכות הפרס נהיו לאחר מכן שחקניות ידועות בזכות עצמן.
קובץ הרצה

קובץ הרצה במדעי המחשב הוא קובץ אשר מכיל נתונים המתורגמים לתוכנית על ידי המחשב. על פי רוב, הקובץ כולל ייצוג בינארי של פקודות מכונה בעבור מעבד מסוים. 
קיימות מוסכמות לסיומות של שמות קובצי הרצה, לדוגמה: exe, bin. לעיתים תציין מערכת הקבצים, אם קובץ הוא בר-הרצה.
באופן תאורטי כל קובץ, אשר קיימת תוכנית מחשב אחרת, למשל מערכת הפעלה, המסוגלת להריץ אותו, הוא קובץ הרצה. כך למשל, אם מותקנת במחשבך סביבת הריצה של ג'אווה תוכל להריץ קובצי JAR.
לעיתים כולל קובץ ההרצה מידע אשר אינו חלק מהתוכנית עצמה, כגון מידע על ניפוי שגיאות.
קובצי הרצה עשויים לכלול קריאות לשירותים שמספקת מערכת ההפעלה. מכאן אפשר להבין מדוע מרבית קובצי הרצה הם ספציפיים לסביבה בעבורה הם נכתבו. קובץ הרצה המיועד עבור מערכת ההפעלה חלונות (שהיא גם סוג של תוכנית מחשב), לא יוכל לרוץ מעל UNIX.
קובץ הרצה הכולל פקודות הדורשות תרגום, ייקרא לרוב קובץ אצווה.
טור עבדין

טור עבדין (בסורית: ܛܘܼܪ ܥܒ݂ܕܝܼܢ) הוא אזור הררי בדרום מזרח טורקיה, מערבית לנהר החידקל. משמעות המילה בארמית היא "הר העבדים (של האל)". למקום חשיבות גדולה עבור הסורים-אורתודוקסים, עבורם המקום היה המרכז התרבותי והנזירי. האשורים הגרים במקום קוראים לעצמם סוּרוֹיֵא או סוּריוֹיֵא ומדברים בניב ארמי הנקרא טורית.
מינרלי חרסית

מינרלי חרסית - קבוצה של מינרלים השייכים לקבוצת המינרלים הפילוסיליקטים (סיליקטים במבנה בצורת לוחיות).
מינרלי חרסית הם מינרלים יציבים מאוד שהם תוצרים של בלייה או של פעולת תמיסות מימיות חמות (מקור הידרותרמי) על פלדספטים (פצלות השדה) ומינרלים אחרים (אך לא קוורץ). המינרל מאופיין בגביש זעיר הבנוי מסיליקה (SiO₂) ואלומינה (Al₂O₃) ובנטייה לספוח מים. בחלק מהמינרלים יש כמות משתנה של ברזל, מגנזיום, מתכות אלקליות, תחמוצות של מתכות אלקליות עפרוריות וקטיונים נוספים. למינרלי חרסית יש מבנה דומה לנציץ, והם בנויים מלוחיות משושות.
מינרלי חרסית נפוצים מאוד בסלעי משקע המכונים לוטיטים או פליטים (lutitites, pelites), סלעים קלאסטיים השייכים לקבוצת הגודל של סלעים בעלי גרגיר עדין הקטן מ-60 מיקרון. כדוגמת אבן טין (Silt) שגודל הגרגירים שלה בין 1/16 ל-1/256 מ"מ וחרסית - סלע שגודל גרגיריו קטן מ-1/256 מ"מ. מינרלי חרסית נפוצים גם בסלעים מותמרים בעלי גרגרים דקים כדוגמת צפחה ופיליט.
במינרלי החרסית נעשה שימוש בתעשיית הקרמיקה, בקידוחי מים ונפט, בבניין ובייצור נייר. למינרלי חרסית חשיבות בחקלאות שכן מינרלי החרסית הם מרכיבים משמעותיים בקרקע, וכמותם ומהותם קובעים במידה רבה את תכונות הקרקע.

מבנה

כמו כל הפילוסילקטים מאופיינים מינרלי החרסית במבנה של לוחיות זעירות ברוחב של מספר אנגסטרם. במבנה הבסיסי יש שני סוגי שכבות. סוג אחד הוא שכבה של ארבעונים (טטרהדרונים) של סיליקה (SiO₄). שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן שבסיליקה נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הארבעונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן הרביעי בסיליקה המהווה את הקודקוד הרביעי של הארבעון מתקשר עם השכבה הבאה, כאשר כל אטומי החמצן "מצביעים" באותו כיוון. אלומיניום מחליף לעיתים את הצורן בארבעונים.
הסוג השני הוא שכבה הבנויה מתמניונים (אוקטהדרונים - גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם אלומיניום ולעיתים מגנזיום וברזל המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH).
סיווג מינרלי החרסית נקבע על פי הצורה בה השכבות של הארבעונים ושל התמניונים מתחברים ללוחיות. המינרל מכונה חרסית של 1:1 כאשר יש שכבה אחת של ארבעונים ושכבה אחת של תמניונים בכל לוחית. המינרל מכונה חרסית של 2:1 כאשר שכבה אחת של תמניונים מקושרת משני צדדיה לשתי שכבות של ארבעונים, בדומה לקבוצת הנציצים. הרכב השכבות של הארבעונים והתמניונים קובע אם הלוחית תהיה נטולת מטען חשמלי או בעלת מטען חשמלי שלילי. דוגמה למצב בו יהיה ללוחית מטען חשמלי שלילי הוא כאשר אלומיניום מחליף את הצורן בארבעון. הסיבה לכך היא שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי.
בין הלוחיות מפרידה שכבת ביניים. לעיתים היא ריקה, לעיתים היא מכילה מים, ובמקרה שללוחית יש מטען חשמל שלילי יהיה פיצוי חשמלי בצורת קטיון אשלגן או נתרן שיחבר בין הלוחיות ויהווה את שכבת הביניים. גביש המינרל בנוי מלוחיות הנערמות זו על גבי זו וביניהן יש שכבות ביניים.
מועדון בית הקברות

תקציר העלילה

הסרט עוקב אחרי קבוצת של אנשים מבוגרים, ניצולי השואה שעלו לארץ מפולין ונוהגים להיפגש מדי שבוע, במשך 20 השנים האחרונות בבית הקברות שעל הר הרצל, ולקיים שם מפגש הכולל דיונים והקראת כִתביהם. למועדון תקנון והוא קורא לעצמו "האקדמיה של הר הרצל".
הבמאית תיעדה את הקבוצה ובהם את סבתה מיניה ואתה דודתה לנה, בתקופה בה חלק מחברי המועדון נפטרים, דבר המשפיע על מרקם היחסים בין חברי המועדון ומציף זכרונות מתקופת השואה.
פרנסואה בושה

חייו

פרנסואה בושה נולד בפריז לניקולאס בושה, שהיה דקורטור ובעל חנות לממכר חפצי אמנות ליד ארמון הלובר, ולמד מאביו את יסודות הציור והפיסול. ב-1720 שימש כשוליה אצל הצייר ז'אן פרנסואה למואן ואצל התחריטן לורנט קאר. 
בושה הוכיח את כישרונותיו והתקדם מהר מאוד, וב-1723 זכה בפרס רומא. ב-1727 נסע לרומא, שם התחקה אחרי ציוריהם של רפאל ומיכלאנג'לו, אך התרשם בעיקר מציוריו של ג'ובאני בטיסטה טייפולו שעבד באיטליה באותה תקופה. ב-1731 שב לפריז, וב- 1733 נשא לאישה את ז'אן בוסו, ששימשה כמודל בסטודיו שלו. 
בושה השתמש בנושאים מהמיתולוגיה יוונית ומהמיתולוגיה רומית, וב-1734 זיכה אותו הציור "רינאלדו וארמידה" בחברות באקדמיה המלכותית לציור ולפיסול. ב-1737, עם פתיחתו מחדש של הסלון בפריז, זכו ציוריו של בושה לפרסומת רבה. הוא הצטיין ברישומים ובציורי עירום שנקנו על ידי אנשי האצולה על מנת לקשט את חדרי המיטות שלהם. ב-1742 צייר את "דיאנה מתרחצת" וב-1749 צייר ציורי סתיו וקיץ פסטורלי שבהם עצים, שדות, נחלים ושמים כחולים משמשים כרקע לדמויותיו המתוארות בצבעי פסטל בהירים. ציוריו התקבלו בביקורת נוקבת מצדו של הסופר והפילוסוף דני דידרו, שהיה גם מבקר אמנות נודע.
בושה עסק גם בדקורציה, בקישוט אולמות אופרה ותיאטרון, ובעיצוב דגמים של שטיחי קיר. ב-1755 מינה אותו המלך לואי החמישה עשר למנהל מפעל "גובלן" בפריז לייצור שטיחי קיר, שהיה בבעלות המדינה. בושה היה בן חסותה של מאדאם דה פומפדור, מאהבתו ויועצתו הראשית של המלך לואי החמישה עשר, שנודעה כפטרונית האמנות של תקופתה, ובמיוחד של סגנון הרוקוקו אשר בושה היה אחד ממייצגיו הבולטים. ב-1750- 1759 צייר בושה את דיוקנותיה של מאדאם דה פומפדור כשהיא לבושה בשמלות צבעוניות אופנתיות. היא העמידה לרשותו דירה בארמון הלובר, קיבלה ממנו שיעורים בחריטה, והתייעצה אתו בענייני הדקורציה של טירותיה ובנושאים הקשורים בעידוד האמנות. בושה קישט את ארמונות בית המלכות בורסאי, בפונטנבלו ובשואזי, התעשר אך המשיך לצייר. ב-1765 התמנה לצייר החצר של המלך לואי החמישה עשר.
בושה נפטר ב-1770 בסטודיו שלו בפריז, בעת שעסק בציור. משנודע לדידרו על מותו של בושה אמר הפילוסוף: "דיברתי בו סרה יתר על המידה. אני חוזר בי."
יחסי גרנדה–לוב

היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות היו רשמיים לתקופה קצרה בלבד, משנת 1979 ועד לנובמבר 1983.
במהלך מבצע זעם דחוף, השתתפו 3 או 4 חיילים לובים לצד הכוחות הגרנדים.
בשנת 1982, כתב מנהיג גרנדה מוריס בישופ מכתב לשליט לוב, מועמר קדאפי, ובו הוא מבקש ממנו הלוואה ארוכת טווח על סך 6 מיליון דולר בכדי להשלים את שדה התעופה הבינלאומי של גרנדה.
להיות קצין

פסקול

את הסרט ליווה שיר הנושא "בדרך הזאת לבד" בביצוע סימה עמיאל ללחן ומילים של איתן אורן.
אמינות התקשורת

אמינות התקשורת היא ההסתברות לדעיכה בערוץ תקשורת אלחוטי כאשר ההספק הנקלט ירד מתחת לערך-סף כלשהו. הנוסחה להסתברות היא: 
כאשר שולי הרעש הם: 
כאשר  הוא הספק הסף שמתחתיו המערכת לא תעבוד כשורה ו- היא פונקציית פילוג ההספק שניתן לרשום אותה גם כך:  כאשר  היא השונות.
נוסחה זו משמשת מהנדסי תקשורת לקבוע היכן צריך להציב אנטנות כדי שיהיה ניתן להעביר מידע עם סבירות נמוכה מאוד לטעויות כדי לאפשר למערכות לעבוד בצורה תקינה. הסיבות לדעיכות אינן ניתנות לשליטה ומתרחשות באופן סטוכסטי.
ההואה

גאוגרפיה ומתאר

הכפר מוקף בשלושה מעבריו (צפון, מערב ודרום) בנהר נאקדונג, ועיקול זה של הנהר הוא שנתן לכפר את שמו ("הָא" פירושו נהר ו"הואה" פירושו עיקול). צוק בויונגדה חולש על הכפר מצפון, מעברו השני של הנהר. גובהו כ-100 מטרים מעל פני הים, שהם כ-30 מטרים יותר מגובהו של הכפר. מדרום לכפר מתנשא הר נמסאן, שגובהו כ-300 מטרים מעל פני הים (כ-230 מטרים מעל הכפר). הכפר נבנה לפי עקרונות הפנג שווי, וצורתו מזכירה את פרח הלוטוס. הכפר יוצא דופן בכך שבניגוד למסורת לפיה הבתים נבנו כשפניהם לדרום או לדרום-מזרח, מרבית הבתים בההואה פונים לכיוון הנהר, ובשל התוואי שלו, הם פונים למעשה לכיוונים שונים.

היסטוריה

הכפר הוקם בידי בני משפחת רְיוּ בסוף המאה ה-14, והוא אוכלס מאז בצאצאיהם. לפי המסורת המקומית, עץ זלקובה בן כ-600 שנים המצוי בלב הכפר ניטע בידי מייסדי הכפר. שניים מילידי ההואה היו לדמויות מפתח בממלכת ג'וסון במאה ה-16, האחים ריו אונריונג וריו סונג-ריונג. הראשון היה מלומד קונפוציאני והשני מילא תפקיד המקביל לראש ממשלה בתקופת הפלישות היפניות לקוריאה (1592–1598).
הכפר התרחב במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19, אך לא התפתח לכדי עיר. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הידלדלה אוכלוסיית הכפר במהירות, בשל תופעת העיור המואץ שאפיינה את קוריאה הדרומית הדרומית. התמעטות התושבים, ובמיוחד הצעירים שהם, הביאה לסגירת בית הספר היחיד בו, ב-1991.

ריקוד המסכות

ריקוד המסכות הוא מופע תיאטרון שהתפתח בההואה כסאטירה על האצולה. המופעים כללו מספר דמויות קבועות, בהן האריסטוקרט, הנזיר, הקצב, האלמנה, השוטה, הנערה, ועוד, וכן דמויות בעלי חיים כאריה ושור. הדמויות אופינו בכך שהשחקנים עטו מסכות עשויות עץ אלמון. כיום, מתקיים מדי שנה פסטיבל מסכות באנדונג הסמוכה ובההואה, ובההואה פועל גם מוזיאון מסכות, ובו מסכות מרחבי העולם.
דואר קפריסין

דואר קפריסין (ביוונית: Κυπριακά Ταχυδρομεία) הוא שירות הדואר הרשמי של קפריסין.
דואר קפריסין אמון על משלוח דברי הדואר ברחבי האי ומחוצה לו, וכמו כן על הנפקת הבולים הממלכתית מטעם ממשלת קפריסין.
ראשיתו של דואר קפריסין בעת היות האי מושבת כתר בריטית, משנת 1878, וכן ניתן לראות מורשת זו בתיבות הדואר הבריטיות הפזורות ברחבי קפריסין, שצבען הוחלף לצהוב בזמן שקפריסין קיבלה את עצמאותה בשנת 1960.
המדונה של עולי הרגל

ביקורת

הקהל אשר צפה ביצירה הגיב בזעם רב על התיאור הריאליסטי של מרים המופיע בה. מרים עומד יחפה בפתח דלת, כאשר הקיר לצידה סדוק ולא מטוייח. בניגוד לציורי התקופה המקובלים בהם ישבה מרים על כס מלכות או עמדה בתוך גומחה מעוטרת - במקרה זה ניתן לאמר כי מרים עומדת בפתח בית הניצב בשכונת עוני. אין בציור סממנים המציגים את קדושת מרים למעט הילה עדינה ביותר וכמעט בלתי נראית.