google/wiki40b huggingface dataset:
קרל סטף

קריירה

סטף היה פעיל בתנועה למען זכות בחירה אוניברסלית וכראש הממשלה מטעם המפלגה הליברלית הוא הוביל ניסיון להנהגת זכות בחירה שוויונית לגברים. יורשו כמנהיג המפלגה, נילס אידן הצליח בסופו של דבר לסיים את המהלך ובשנים 1918 – 1919 הנהיג זכות בחירה אוניברסלית, כולל זכות בחירה לנשים. בגלל התערבותם של השמרנים, ירדה בסופו של דבר מעל הפרק הצעתו של סטף להנהגת בחירות בשיטה הרובנית לטובת הנהגת בחירות בשיטה היחסית. ב-1912 הוארכה חופשת הלידה לנשים לשישה שבועות וב-1913 הונהגה תוכנית לתשלום גמלאות מכספי משלמי המיסים.
סטף נקלע לעימות קשה עם הממסד השוודי השמרני, הפרו-מלוכני והאנטי-דמוקרטי והיה לדמות שנואה בעיני מוביליו. מסע השמצה אינטנסיבי נוהל כנגדו, בו הוא צויר כהורס המסורת והחבר השוודית. תושבי סטוקהולם העשירים אף רכשו מאפרות בדמותו. צעדי המדיניות האנטי-צבאיים שלו גרמו למסע גיוס הכספים הנרחב ביותר בהיסטוריה של שוודיה עד לאותה עת. סכום של 12 מיליון קרונות שוודיות נאסף תוך כמה חודשים בשנת 1912 לבנייתה של ספינת הקרב HSwMS Sverige. סטף נאלץ להיכנע ולמורת רוחו הוזמנה הספינה.
ב-1914 התפטר סטף מהממשלה לאות מחאה, לאחר שהשמרנים ארגנו הפגנת חקלאים בחצר הארמון המלכותי בסטוקהולם, שם המלך גוסטב החמישי, שעל פי החוק היה אמור להתרחק מפוליטיקה, גינה את מדיניות ההגנה של סטף.
חברי המפלגה הליברלית בני זמנו ראו את סטף כראשון מבין מנהיגי שוודיה הליברלים במאה ה-20, שאחריו באו פרלמנטרים כמו נילס אידן, קרל גוסטב אקמן, חתן פרס נובל לכלכלה, ברטיל אולין, גונר הלן, פר אהלמארק ובנגט וסטרברג.
חצי חצי

עלילה

עלילת הסרט נפתחת במותו של ליאו לוי, בעל מאפיה בשותפות עם גרוסמן (זאב ברלינסקי), חברו הטוב.
בטרם מותו, ליאו היה קונה יחד עם גרוסמן כל שבוע כרטיס הגרלה של מפעל הפיס ומחלקו, חצי לו וחצי לגרוסמן.
לאחר ההלוויה, פותח גרוסמן את העיתון ומגלה שהכרטיס שקנה באותו שבוע יחד עם ליאו זכה בהגרלה של 100.000 לירות.
תחילה הוא מתכוון להודיע לבתו של ליאו, אבל אשתו משכנעת אותו לא לספר דבר, להתגנב לדירתו הריקה של ליאו ולגנוב את חצי הכרטיס. אך בינתיים הספיקה כבר בתו של ליאו להשכיר את דירתו לשני גנגסטרים חובבים שמצאו את חצי הכרטיס.
בינתיים המאפייה האוטומטית המתחרה מאיימת לחסל סופית את מאפייתו הידנית של גרוסמן.
שני הגנגסטרים (דוד ברוך ואסי דיין), שבידיהם חצי הכרטיס, הולכים לחפש את גרוסמן, שבידו החצי השני, כדי לקחת את הפרס. השניים מגיעים אל ביתו ונתקלים באחיינו עזרא (יוסי פולק), וקובעים איתו ללכת בבוקר אל בית מפעל הפיס ולקחת את הפרס.
לאחר איומיהם של אנשי המאפייה האוטומטית ("הדרעק'ס"), מחליט גרוסמן ללמד אותם לקח ויחד עם חתנו של לוי (נסים עזיקרי) פורץ למאפייה ומכה את שני בניו האופים (צבי שיסל ודורי בן זאב) של בעל המאפייה. עוד באותו הערב נכנס חתנו של לוי אל ביתם של הגנגסטרים ומצליח לגנוב את חצי הכרטיס.
למחרת בבוקר, מגיע חתנו של לוי אל המאפייה של גרוסמן כשבידו חצי הכרטיס ומראה זאת לגרוסמן שלא מצליח למצוא את החצי שלו, מפני שאחיינו גנב אותו אמש כדי ללכת עם שני הגנגסטרים אל מפעל הפיס, וכשאלה גם כן מגיעים אל המאפייה ולא מוצאים את הכרטיס, תגרה מתפתחת במקום ואליה מצטרפים גם "הדרעק'ס" מהמאפייה האוטומטית שבאים לנקום על ה"טיפול" שקיבלו מגרוסמן בליל אמש. תוך כדי התיגרה מצליח הגנגסטר לקחת את שני חצאי הכרטיס, ומחביא אותם בתוך הבצק הטרי של הלחם, לפני הכניסה לתנור ותוך כדי חטיפת מכות של קמח ובצק הוא מצליח להוציא ככר לחם מן התנור ובורח. כאשר שמים לב לכך שאר האנשים הם פותחים במרדף אחריו ברחובות העיר. בסופו של דבר, מצליח הגנגסטר להגיע אל בית מפעל הפיס, אבל כאשר הוא בוצע את הלחם, נוכח לראות שחצי הכרטיס לא שם. באותו הרגע מגיעים שאר האנשים ומתחילים לריב על הכרטיס.
ואז לפתע, מגיע עזרא אחייניו של גרוסמן עם כיכר הלחם שבתוכו נמצא הכרטיס וקורא "לחם זה לא צנון", מביא את הכרטיס לגרוסמן, חתנו ובתו של לוי, והם זוכים בפרס הגדול.
פסקול הסרט כולל מספר שירים שמבוצעים על ידי אריק איינשטיין ("ליאו הטוב" ו"לא על החצי לבדו") ואסי דיין ("אל תגיד מילה").
רוזמרי קותר

ביוגרפיה

קותר נולדה בלוקנוולדה שבברנדנבורג.
באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה קותר במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:17.11 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:04.64 דקות.

אלופה ושיאנית עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה, בשנת 1973 זכתה קותר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא עולם חדש של 2:13.76 דקות, לפני בת ארצה רוזוויתה באייר (2:16.77 דקות) ולין קוללה מארצות הברית (2:19.53 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 2:15.45 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם אולריקה ריכטר, רנטה פוגל וקורנליה אנדר בשיא עולם חדש של 4:16.84 דקות, לפני ארצות הברית (4:25.80 דקות) ומערב גרמניה (4:26.57 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.68 דקות, אחרי קורנליה אנדר (1:02.53 דקות) ולפני מאיומי אאוקי מיפן (1:03.73 דקות).

אלופת אירופה

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1974 זכתה קותר ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא עולם חדש של 1:01.99 דקות, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:14.45 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 4:13.78 דקות. 
באליפות העולם בשחייה שנערכה בסנטיאגו דה קאלי, שבקולומביה, בשנת 1975 זכתה קותר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף והגנה על תאריה. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:13.82 דקות, לפני ולרי לי מארצות הברית (2:14.89 דקות) ובת ארצה גבריאלה ואשק (2:15.96 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 4:14.74 דקות, לפני ארצות הברית (4:20.47 דקות) והולנד (4:21.45 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:01.80 דקות, אחרי קורנליה אנדר שקבעה שיא עולם חדש (1:01.24 דקות) ולפני קמיל רייט מארצות הברית (1:02.79 דקות).

מדליית זהב אולימפית

במבחנים של מזרח גרמניה לאולימפיאדת מונטריאול (1976) שנערכו בתחילת יוני במזרח ברלין קבעה קותר במשחה ל-200 מטר פרפר שיא עולם חדש של 2:11.22 דקות. במשחקים עצמם היא זכתה במדליית ארד בתוצאה של 2:12.86 דקות, אחרי בנות ארצה אנדריאה פולק  (2:11.41 דקות) ואולריקה טאובר (2:12.50 דקות). היא זכתה גם במדליית זהב לאחר ששחתה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:01.56 דקות.
לאחר שפרשה משחייה תחרותית למדה קותר פיזיותרפיה. בשנת 1990 הקימה את החברה שלה פרקסיס גבריאל בברלין.

שימוש בסמים

לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב .
מה לכהן בבית הקברות

מה לכהן בבית הקברות?! הוא ביטוי עברי, המבטא תמיהה על אדם שנקשר למקום או לאירוע, שלכאורה לא היה אמור להמצא בו מחמת פחיתותו של המקום או האירוע. מקורו של הביטוי הוא במדרש תנחומא, שם מסופר:
אמר רבי לוי: משל למה הדבר דומה? לכהן שהיה לו עבד שוטה. יצא הכהן חוץ למדינה, הלך העבד לבקש את רבו בבית הקברות. התחיל צווח לבני אדם, שעומדים שם: לא ראיתם בכאן רבי?

אמרו לו: רבך לאו כהן הוא?!

אמר להן: הן!

אמרו לו: שוטה, מי ראה כהן בבית הקברות?!
— מדרש תנחומא, וארא סימן ה'
  
הביטוי מתבסס על ההלכה, האוסרת לכהן להיטמא בטומאת מת ולכן גם אוסרת עליו להיכנס לבית קברות. 
בצורה אחרת המובאת בפירוש רבנו בחיי (על ספר שמות, פרק ה', פסוק ב') נאמר  "מה למלך בבית המטבחיים ומה לכהן בבית הקברות?!". צורה זו היא הנפוצה בשפה, אך רק חציו השני של המשפט, התמה על הכהן הנמצא בבית הקברות.
לביטוי "מה לכהן בבית הקברות?", כפשוטו, מקום מרכזי בסיפורו של דוד פרישמן "כהן בבית הקברות".
מייקל אארטס

קריירה

הקריירה המקצועית של אארטס החלה בשנת 1994 בהולנד, שם שיחק בשתי הליגות הבכירות במשך שש עשרה שנים. אארטס שיחק בדן בוש, בירשחוט, רוזנדל, פיינורד רוטרדם ובווילם II.
לקראת עונת 2010/11 עזב אארטס את הולנד וחתם על חוזה לשנתיים בהרטה ברלין מהבונדסליגה השנייה.  אארטס החליף את שוער הקבוצה ירוסלב דרובני שעבר להמבורג עם ירידת הרטה ברלין לליגה השנייה.
אארטס הוא אחיינו של אמן הלחימה פטר אארטס.
ויליאם מקרייוון

ביוגרפיה

מקרייוון נולד בסן אנטוניו, טקסס, ארצות הברית. בעודו סטודנט באוניברסיטת טקסס נרשם לקורס קציני מילואים של הצי האמריקני.
בשנת 1976 התגייס לצי האמריקני והתנדב ליחידת הקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), שם שימש כלוחם ומפקד. מקרייוון היה מפקד צוות לוחמים בצוות 4 של היחידה, ולחם במלחמת המפרץ. בהמשך פיקד על פלגה בצוות 6 של היחידה (צוות הלוחמה בטרור הנחשב למעולה שבצוותים), על כוח משימה במלחמת המפרץ ולבסוף על צוות 3.
בתפקידו הקודם שימש ממונה על המבצעים המיוחדים בפיקוד אירופה של ארצות הברית. לאחר מכן שימש כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. במסגרת תפקידו, במאי 2011, היה מתכננו ומפקדו של מבצע חנית נפטון לחיסול הטרוריסט אוסמה בן לאדן, מנהיג אל-קאעידה, במהלך מלחמת אפגניסטן. לאחר מכן שימש כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים. ב-2014 פרש לגמלאות.
לאחר פרישתו מונה לקנצלר של מערכת האוניברסיטאות בטקסס. בסוף 2017 הודיע על פרישתו מסיבות בריאותיות.
מקרייוון הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת טקסס בעיתונאות ותואר שני מטעם בית הספר של הצי ללימודים מתקדמים, במונטרי קליפורניה. מקרייוון כתב ספר בנושא מבצעים מיוחדים בו ניתח שישה מבצעים מיוחדים שניתן ללמוד מהם רבות על הפעלת כוחות מיוחדים, ובהם מבצע אנטבה.
אפרת אנזל

ביוגרפיה

אנזל גדלה בהוד השרון. בצבא שירתה בתוכנית חמ"ן-תלפיות. בתום שירותה הצבאי, למדה רפואה באוניברסיטת תל אביב (2003-1997).
החל משנתה החמישית ללימודים, החלה אנזל בקריירה טלוויזיונית. תפקידה הראשון בטלוויזיה היה הגשת פינת גאדג'טים בתוכניתה של אודטה שוורץ. באותה שנה גילמה את דמותה של מיה, הגרפיקאית של העיתון, בסדרה של חיים בוזגלו "כתב פלילי", בערוץ 1. במקביל, נסעה לצרפת ולמדה בישול. אחר כך למדה קורסים שונים במשחק.
הנחתה את התוכנית המוקומנטרית "בלגן" בערוץ פוקס קידס (לימים ערוץ ג'טיקס), ולצדה הנחו אילן פלד ודודו ארז. הגישה את התוכנית במשך שלוש שנים, עד מרץ 2007. אחר-כך שיחקה בתוכנית ההמשך שלה "בלגן ועד אילת". 
ב-2007 שודרה סדרת הדרמה "הכל דבש", בה גילמה את דמותה של הילית, חברתו של ג'ימי (ציון ברוך).
הגישה את "פינת היריון ולידה" בתוכנית "אודטה", בערוץ 10, במקביל להיותה עצמה בהיריון. בד בבד הופיעה במספר פרסומות, שימשה כתבת שטח של אתר המסעדות "rest" והגישה בנענע 10 ביקורת מסעדות בשם "מרוץ שליחים". בהמשך, הגישה את פינת הקולינריה בתוכנית הבוקר של אפרת רייטן וקובי אוז בערוץ 10, ואת התוכנית "מאחורי הקלעים" של "קרב סכינים".
מנובמבר 2007 עד אוגוסט 2009 הנחתה את התוכנית "בריאות 10" בערוץ 10; בסך הכול הנחתה 423 תוכניות. 
החל מספטמבר 2009 הייתה אנזל התסריטאית והמנחה של תוכניות הבריאות "אצבע על הדופק" ברשת, ערוץ 2. ב-2009 גילמה את נגה, יועצת בית הספר התיכון בתוכנית "היועצת", ספין-אוף של התוכנית "השיר שלנו".
ב-2010 שיחקה באחד התפקידים הראשיים בסדרה "15 דקות" בyes, שעסקה בנעשה מאחורי הקלעים של עולם הריאליטי. היא גילמה את דמותה של המפיקה הלסבית נועה פז.
ממאי 2010 עד מרץ 2012 הנחתה ביחד עם קובי מחט את "לחיות טוב", מגזין סגנון החיים ברשת, ערוץ 2.
הגישה סדרה על ניתוחים פלסטיים בערוץ הבריאות ואת "ספיישל ישראל במדיקה". כמו כן, שימשה מגישת תוכנית הבישול "הקדירה הבריאה" באותו ערוץ.
ממרץ 2010 החלה להשתתף בקמפיין במשרד לרשות המים. 
במרץ 2012 החלה לכתוב במדור האוכל של "Time Out תל אביב". החל ממאי אותה שנה, היא מגישה יחד עם מיכל אנסקי את "אנסקי ואנזל", תוכנית האוכל של רדיו 103FM. בפברואר 2013 יצא לאור ספר בישול שהפיקה וערכה ביחד עם שרון איילון: "הפסח שלנו: השפים הטובים בישראל עושים סדר". זהו ספר בישול לפסח שכל הכנסותיו קודש לקניית סלי מזון לנזקקים.
בסוף שנת 2013 הגישה במשך כמה שבועות את תוכנית הבוקר "סדר יום חדש" בערוץ 10 לצד אקי אבני, במקום הילה נחשון שיצאה לחופשה.
החל  ממרץ 2019, אפרת מגישה את הפודקאסט "לדבר זה לא משמין" יחד עם אורן לוקסנבורג.
ב-2012 פורסמה עובדת היותה חולה במחלה הגנטית גושה, אם כי בצורה קלה שלה.
אנזל נשואה בשנית ואם לילד מנישואיה הראשונים.
וידאל הצרפתי (הצוף דבש)

קורותיו

רבי וידאל זה, הוא למעשה הראשון הידוע לנו שנולד כבר בפאס ונכדו של רבי וידאל הראשון מגולי ספרד. ידוע כנין ונכד לרש"י ורבנו תם ודרכו לדוד המלך. נולד לרבי יצחק הצרפתי, שכיהן כדיין ומורה צדק בפאס. למד תורה מרבותיו - רבי אברהם עוזיאל, ואביו רבי יצחק.

אב בית הדין

בשנת ה'ש"ן לערך, נתמנה לדיין בבית הדין הרבני, ולאחר מכן גם כאב בית הדין, בתפקיד זה כיהן כשלושים שנה עד לפטירתו. כיהן עמו בבית הדין רבי אהרן אבן חיים עד שעלה רבי אהרן לארץ ישראל. רבי וידאל נושא ונותן עם חכמי עירו הרבנים: אהרן אבן חיים, שאול סירירו מחבר הספר "דרושי מהרש"ש", יהודה עוזיאל השני מחבר הספר "בית העוזיאלי", רבי סעדיה בן ריבוח, רבי שמואל אבן דנאן, רבי יחיא בירדוגו, רבי יצחק אבן צור, ועוד. עמהם רבי וידאל חתום על פסקי דין ותקנות בין השנים ה'שנ"ב ה'שע"ז.
כמו כן רבי וידאל כיהן בראשות ישיבת "תלמוד תורה" שהייתה בעליית בית הכנסת "תלמוד תורה" בעיר, ושימש כשליח ציבור קבוע בבית הכנסת.

גדלותו

בספר "מלכי רבנן" לרב יוסף בן נאיים מסופר, שבחודש ניסן שנת ה'שע"ג, הייתה אז שנת בצורת גדולה, ויבשו כל התבואות ועצי השדה. וגזרו תענית גשמים על הציבור ביום כ"ז ניסן והמשיכו אף בראש חודש אייר, שלא כדעת חכמים ואמרו תפלת "כל נדרי" שלוש פעמים, והורידו לפני התיבה את רבי וידאל הצרפתי, ודרש בציבור וכלשון הספר: "והיה בעור בשרם בהרות", מרוב החרדה. ועוד המשיך לדרוש להם במשלים שונים עד שגעו ובכו כל העם. ודרש גם בשפה הערבית והניח אפר על ראשו ועל ספר התורה, ונכנע לב הציבור לאביהם שבשמיים, ובסוף ירדו להם גשמים ברצון.
לא ידועות פסיקות רבות ממנו, אך פסיקות מועטות נשתמרו בתוך ספריו. אחת מפסיקות אלו היא הכרעתו במחלוקת הראשונים אודות מניין חוטי התכלת בציצית. רבי וידאל מכריע כדעת הראב"ד שיש לצבוע בתכלת חוט אחד שלם מחוטי הציצית. הכרעה זו לא הייתה הכרעה למעשה בזמנו של רבי וידאל, אלא פסיקה תאורטית בלבד.
חכמי ארץ ישראל מזכירים אותו לשבח.
בנו, הוא רבי יצחק הצרפתי השני, שירש אותו בראשות בית הדין, כמו כן בנו נתמנה לראשות הישיבה בעיר וקיבל את תפקיד ה'נגידות' על היהודים.

פרסום ספריו

כתב רבי יוסף בן נאיים בספר "מלכי רבנן", שיש לרבי וידאל הצרפתי זכות מאוד מיוחדת, שספריו נמלטו מחוץ למערב, ולא הלכו לאיבוד ונדפסו. "כי אין הדפוס מצוי במערב וחסרון כיס קשה, ועוד כמה פעמים נשללו יהודי המערב משכיניהם הרעים ונטלו מהם כל כלי חמדתם ואבדו מהם כמה ספרים..."

שיטת לימודו

רבי וידאל היה מחד מעמיק, וכמו שהעיד עליו החיד"א: "ודבריו צריכים עיון ועומק רב" ועוד העיד:"כל שוגה בו יחכם, ויאמר כלך אצל יפות והרוצה ליהנות יהנה בהתיישב דעתו לעיין בו במתון כדרך שמעיין בדברי רש"י ז"ל"". אך מאידך היה מתרחק מ'פלפולי סרק' וכמו שהעיד על עצמו: "כי כוונתי ומגמתי רדיפת האמת ולדעתי כל יתר על זה כנטול דמי - הארכת ענפים בלי פרי" וכן העיד עליו נכדו רבי אהרן הצרפתי שכתב: "כי הרב המחבר זצוק"ל לא הלך בגדולות ובדרשות כשאר דרשני התורה, כי אם כוונת חיבורו לפשט הפסוק וליישב שום (דבר) קושי ודוחק שיש בכתוב והלך בדרך הצדק והיושר של רש"י וראב"ע, שכוונתם ליישב פשט הפסוק דבר המתיישב לפי פשוטו של מקרא דבר דבור על אופניו" אולם מאידך היה מעיין ומפלפל (כשצריך) גדול, וכמו שהעיד עליו רבי אהרן הצרפתי: "והראה עוז כח עוצם פלפולו שקיל וטרי (נושא ונותן) בסוגיא דשמעתתא בפלפול רש"י ותוספות בכל ברייתא שהובאה בתלמוד..."
לשושלת משפחתו כפי שמצויה בידי המשפחה ומגיעה, ראה כאן
ארבע עין

מאפיינים

אורך הבוגרים: מגיע ל-34 ס"מ והם הגדולים ביותר בבני סדרת הגמבוזאים. הם ניזונים ממגוון יצורים קטנים החיים במים ויכולים גם להביט אל חרקים המצויים מחוץ למים בערת עיניהם המיוחדות. הם חיים בנהרות ומקווי מים כולל מים מליחים ואף לקרבת חופים טרופיים ממקסיקו עד לצפון אמריקה הדרומית.
דגים אלה קרויים כך בשל המבנה המיוחד של עיניו. העיניים ממוקמות משני צידי הראש והן בולטות וגדולות במיוחד. כל עין מחולקת על ידי קרום לשתי קרניות ושתי רשתיות, וכך יש להם מעין ארבע עיניים, שתיים עליונות ושתיים תחתונות. מבנה זה מאפשר לדג לראות את הנעשה בתוך המים ומחוץ למים, בעת שהוא שוחה סמוך לפני המים. ראשו קטן וחרטומו קצר וקהה. גופו מוארך, סנפיריו מעוגלים וצבעו ירוק-זהוב. 
מערכת המין של הדג גם היא מיוחדת במינה. הזכר מסוגל להפרות את הנקבה רק בהפריה פנימית. פתח איבר המין הנקבי נמצא רק באחד הצדדים, בצד ימין או בצד שמאל. הזכרים יכולים להחדיר את זרעם לפתחה של הנקבה רק מצד אחד, יש כאלה מצד ימין ויש כאלה מצד שמאל. לכן ההפריה מתאפשרת רק כשנקבה "ימנית" פוגשת זכר "שמאלי" או שזכר "ימני" נפגש עם נקבה "שמאלית". כמו מרבית הדגים המשריצים, גם נקבת ארבע עין מסוגלת להשריץ מספר פעמים לאחר הפריה בודדת. היא יכולה להשריץ עד 5 צאצאים בפעם בודדת.
רבל וילסון

ביוגרפיה

וילסון נולדה וגדלה בסידני, בת להורים מאמני כלבים.
למדה משפטים ואומנויות ב"אוניברסיטת ניו סאות' ויילס" שבקינגסטון ומשחק ב"תיאטרון אוסטרליה לנוער". עברה לניו יורק לאחר שזכתה במלגה בינלאומית מטעם התיאטרון שמומנה על יד הכוכבת האוסטרלית ניקול קידמן. במולדתה התגלתה וילסון בסדרות הקומיות "פיצה" ו"Monster House" ובסדרת המערכונים "The Wedge". וילסון כתבה ויצרה את המיני סדרה הקומית "Bogan Pride".
את תפקידה הקטן הראשון בהוליווד עשתה בשובר הקופות "גוסט ריידר" בשנת 2007.
ב-2011 השתתפה בקומדיה המצליחה "מסיבת רווקות" בתפקיד ברין הגרה ביחד עם אחיה בדירתה של אני ווקר.
בשנת 2012 הופיעה וילסון בקומדיה המוזיקלית "פיץ' פרפקט", מהמוצלחות ביותר של אותה השנה, כמו כן שיחקה בשני סרטי ההמשך "פיץ' פרפקט 2" ב-2015 ו-"פיץ' פרפקט 3" בשנת 2017. הופעתה בתפקיד "איימי השמנה" זיכתה אותה בביקורות מהללות ובמספר פרסים, מביניהם פרס MTV לפריצת השנה.
בשנת 2012 שיחקה וילסון גם בהפקתו הקומית של ויל פארל "הרווקה" לצידה של קירסטן דאנסט, בהפקתו של כריס קולפר "מוכה ברק" בתפקיד מלאני באגס, ובדרמה הרומנטית "למה לצפות כשאתם מצפים" לצד ג'ניפר לופז וקמרון דיאז. 
בשנת 2013 השתתפה וילסון בסרטו של מייקל ביי "רווח וכאב" בתפקיד האחות רובין פק.
בשנת 2016 שיחקה בקומדיה המצליחה "המדריך לסינגלס" לצידן של דקוטה ג'ונסון, לזלי מאן ואליסון ברי.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה הרומנטית "כמה רומנטי".
קמיליה ג'ובראן

ביוגרפיה

ג'ובראן נולדה בעכו. אביה אליאס הוא מורה למוזיקה ובונה כלי נגינה מסורתיים, בפרט עוד. אחיה, חאלד, גם הוא מוזיקאי. קורות המשפחה הובאו בסרט התיעודי "Telling stirngs" ('מיתרים חושפים') המעלה סוגיית הפערים הבין דוריים וכן עוסק בשאלת הזהות התרבותית בישראל.
ב-1981 עם מעברה לירושלים ובמקביל ללימודי עבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית, גיבשה ג'ובראן את זהותה והחל לחקור במורשת תרבותית זו.
במסגרת תהליך אישי זה פגשה את סעיד מוראד (سعيد مراد), מייסד להקת "סאברין" ('סבלניים'), והצטרפה ללהקה שנתיים לייסודה במהלך 1982, ובכך הייתה לפלסטינית ילידת מדינת ישראל היחידה בקבוצה.
ב-2002 העתיקה את מרכז פעילותה לאירופה.

קריירה

ג'ובראן מנגנת בעוד ובקאנון בין היתר. בשנים 1982 – 2002 הייתה הזמרת המובילה בלהקת סאברין.
החל משנת 2002 מופיעה עצמאית ובמגוון שיתופי פעולה עם מוזיקאים מרחבי העולם בהם ורנר האסלר.
ב-2013 הופיעה לצד טום מורלו וג'וליאן אסאנג' כאורחת בחדשיר "Multi_Viral" מאת להקת Calle 13.
יחסי אוזבקיסטן–איחוד האמירויות הערביות

היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-25 באוקטובר 1992. לאחר שאוזבקיסטן הכריזה על עצמאותה, ראשי איחוד האמירויות הערביות ערכו מספר ביקורים מדרג גבוה רשמיים באוקטובר 2017. כמו כן, שרי החוץ, האוצר, האנרגיה, הסחר, החוץ והכלכלה האוזבקים ערכו מספר ביקורים רשמיים באיחוד האמירויות הערביות. נשיא אוזבקיסטן ביקר באיחוד האמירויות הערביות ב-17 עד 18 במרץ 2008, במהלך הביקור נחתמו 28 מזכרי הבנות ואמנות ממשלתיים ומחלקתיים. ביקור זה תרם לפיתוח היחסים הבילטרליים בין המדינות.
בשנת 1992, נפתחה הקונסוליה הכללית של אוזבקיסטן בדובאי, ובשנת 2007 נפתחה השגרירות האוזבקית באבו דאבי. איחוד האמירויות הערביות מחזיקה שגרירות בטשקנט. בחודש יוני 2004, ממשלת איחוד האמירויות הערביות החליטה לפתוח קונסוליה כללית באוזבקיסטן, ביוני 2010, הקונסוליה הכללית בטשקנט הוסבה לשגרירות של איחוד האמירויות הערביות באוזבקיסטן.
ב-7 במאי 2018, שבקט מירזייאיב קיבל בברכה את סגן ראש הממשלה של איחוד האמירויות הערביות, מנסור בן זאיד אל נעיין. מיריזייאיב ציין כי היחסים בין המדינות לבביים, והיחסים "עולים" לשלב חדש ואיכותי. במהלך המפדש נדונו הכיוונים העיקריים של שיתוף הפעולה הדו-צדדי בין המדינות, וכן פיתוח היחסים במגזרי האנרגיה, הבנייה, התעשייה, התיירות והחקלאות.

יחסים כלכליים

בשנת 2014, היקף מחזור הסחר בין אוזבקיסטן לבין איחוד האמירויות הערביות הסתכם ב-120.2 מיליון דולר אמריקאי (72.4 מיליון דולר אמריקאי ייצוא אוזבקי ו47.8 מיליון דולר אמריקאי יצוא מאיחוד האמירויות הערביות). היצוא העיקרי של אוזבקיסטן מורכב מסיבי כותנה גולמית, משי, מוצרים חקלאיים ושירותים. היצוא העיקרי של איחוד האמירויות הערביות מורכב ממכונות חשמל, מזון, ריהוט, כלי רכב, ביגוד וספורט.
מעל 80 חברות שמקורן באיחוד האמירויות הערביות פועלות ברחבי אוזבקיסטן, שמתוכם 35 חברות בבעלות מלאה של מדינת האמירויות. בחודש מאי 2008, השר לשיתוף פעולה ופיתוח הבינלאומי של איחוד האמירויות הערביות ביקר בטשקנט, במהלכו התקיימה הוועדה הראשונה הבין-ממשלתית האוזבקית-האמירויות.
מארלי ואני (סרט)

עלילה

ג'ון (אוון וילסון) וג'ני (ג'ניפר אניסטון) גרוגן, הם זוג עיתונאים, נשואים טריים, שאחרי שירד שלג ביום חתונתם והם הגיעו קפואים הביתה, מואסים בחורפים המושלגים והקשים של מישיגן ומחליטים להתחיל חיים חדשים בפאלם ביץ', פלורידה, מקום בו שניהם מצליחים למצוא עבודה, בית וחברים. ג'ון לא משוכנע שהוא מוכן להביא ילדים לעולם, ועל מנת ליצור אצל ג'ני תחושת אימהות הוא מחליט להביא קודם כל את מארלי (על שמו של בוב מארלי שאת אחד משיריו שמע ג'ון עם הכלב בדרך חזרה מהאימוץ), כלבלב מסוג לברדור. הכלכלב, שכאשר בחרו אותו היה קטן מאחיו, אוכל ללא הפסק, גם דברים שאינם אמורים להיאכל על ידו וגדל במהירות רבה להיות כלב גדול וחזק. חזק עד כדי כך שהוא מצליח לצאת דרך הרשת של דלת רשת ללא מאמץ. בין מעלליו - שתיית מים ישירות מהאסלה, אכילת קירות הגבס והספה החדשה.
ג'ון, שהקריירה שלו נשרכת אחרי זו של ג'ני מקבל את הצעתו של ארני, עורך העיתון בו הוא עובד, לכתוב טור בעיתון. מחוסר רעיון טוב יותר הוא כותב טור על "צער גידול כלבים". הטור השנון והמצחיק זוכה להצלחה. אחרי היריון כושל אחד, ג'ני יולדת את פטריק. לאחר זמן מה, ג'ני שוב בהריון וג'ון מקבל טור יומי (ותוספת נכבדה לשכר) על מנת לממן בית חדש וגדול יותר. זמן לא ארוך אחר כך את קונור. גם גידול הילדים והקשר שלהם לכלב מהווים נושאים לכתיבה בטור של ג'ון. למשל, איך משכנעים כלב לא לאכול את התינוק החדש, למרות שהוא נראה כמו צעצוע לעיסה, ואיך הכלב בלע מחרוזת שג'ון קנה לג'ני והדרך בה השתמש על מנת למצוא אותה חזרה.
ג'יני עוזבת את העבודה ומתמסרת לגידול הבנים, אחרי ששכנתם מותקפת על ידי פורץ, המשפחה עוקרת לבית גדול בשכונת יוקרה ונולדת להם ילדה, קולין.
הילדים גדלים תוך שהכלב מהווה עבורם חלק מהמשפחה וכאשר הוא מזדקן, עובדת הזדקנותו מהווה עבורם משבר, המתעצם כאשר כשג'ון נאלץ להרדים אותו על שולחן הטיפולים אצל הווטרינרית, בגיל 13 לערך.
טום משרי

ראשית חייו וקריירת מכללות

משרי נולד בשם טומיסלב משצ'ריאקוב בעיר חרבין שבמנצ'וקוו (כיום סין), להורים אשר ברחו מרוסיה בעת מהפכת אוקטובר. במהלך מלחמת העולם השנייה הועברה משפחתו למחנה מעצר ליד טוקיו, יפן, ובסיום המלחמה היגרה לסן פרנסיסקו שבארצות הברית. לאחר מעברו לארצות הברית שינה משצ'ריאקוב את שמו לטום משרי, בשל "הבהלה האדומה" – החשש שהיה בארצות הברית מפני עליית הקומוניזם, והאשמתם של מהגרים רוסים רבים כמרגלים סובייטים.
בין השנים 1957–1961 למד משרי במכללת סנט מרי בקליפורניה, ולאורך תקופתו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 16.6 נקודות ו-13.5 ריבאונדים למשחק. בעונת 1958/1959 סייע לקבוצה להעפיל לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight), לראשונה בתולדותיה, ובעונת 1960/1961 זכה בתואר שחקן העונה של מחוז החוף המערבי (WCAC).

קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1961 נלקח משרי בבחירה השביעית על ידי קבוצת פילדלפיה ווריורס, במדיה שיחק במשך 6 עונות. במהלך עונתו הראשונה לקח חלק במשחק 100 הנקודות של וילט צ'מברליין, בו קלע בעצמו 16 נקודות. בעונתו השנייה קלע שיא קריירה של 16.0 נקודות, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר בפעם היחידה בקריירה. בכך הפך משרי לשחקן האולסטאר הראשון שנולד מחוץ לארצות הברית. לאורך פלייאוף 1964 היה הקלעי השני של הווריורס, אחרי צ'מברליין, עם 16.8 נקודות במשחק, וקבוצתו העפילה לגמר ה-NBA. בסדרת הגמר הפסידו הווריורס מול בוסטון סלטיקס בתוצאה 1–4. בעונת 1966/1967 העפיל עם הווריורס בשנית לגמר ה-NBA, בו הפסידה מול פילדלפיה 76' בתוצאה 2–4.
בדראפט ההרחבה של שנת 1967 נלקח משרי על ידי סיאטל סופרסוניקס, עבורה שיחק במשך 4 עונות. בתקופתו בסיאטל העמיד ממוצעים של 12.5 נקודות ו-8.7 ריבאונדים למשחק, בטרם פרש ממשחק בסיום עונת 1970/1971.

לאחר הפרישה ממשחק

מיד עם פרישתו ממשחק בשנת 1971 מונה למאמן קבוצת קרוליינה קוגרס מליגת ה-ABA, ובעונתו היחידה בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן שלילי 35–49 (41.7%). בעונות 1975 ו-1976 שימש כעוזר מאמן בפורטלנד טרייל בלייזרס, תחת לני וילקינס.
בשנים הבאות השלים תואר באמנות יפה באוניברסיטת איווה, ולמד שירה באוניברסיטת וושינגטון. לאחר מכן למד הוראה באוניברסיטת נבדה, ועסק בהוראת אנגלית בבית ספר תיכון ברינו, נבדה, עד שנת 2005. מאז שנת 1970 פרסם משרי ארבעה רומנים ושני ספרי שירה פרי עטו.