google/wiki40b huggingface dataset:
ברוך ה' יום יום

תוכן הפיוט

על אף שהפיוט הוא פיוט לשבת, במשמעות הפשוטה שלו הוא אינו מדבר כלל על יום השבת (בדומה ליה ריבון עלם).
הבית הראשון של השיר פותח בהצהרה על כך שה' מבורך על אף כל הגלויות, משום שהוא פדה אותנו מהן. לאחר מכן, מהבית השני ואילך, כל בית עוסק בגלות אחת מתוך גלויות העבר (מצרים, בבל, פרס ויוון), ובהצלתו של עם ישראל מהן. לאחר פירוט הגלויות, עובר המשורר אל הגלות שבה הוא נמצא – אדום, ומקדיש לכך שלושה בתים: הראשון שבהם מתאר את קשי השעבוד, והשני והשלישי מתארים את הנקמה באדום ובמלאך הממונה עליו.
לאחר כל הגלויות עובר המשורר לתחזיות אופטימיות, בהן: קיבוץ הגלויות, שפע הטובה שמעורר את האדם להודות לה', והמשכיות הדורות וההרמוניה שביניהם.
בתים 2–8 מבוססים על דברי המכילתא:
ויהי בעצם היום הזה יצאו [וגו' אלו צבאות מלאכי השרת] וכן אתה מוצא כל זמן שישראל משועבדין כביכול שכינה עמהם שנאמר ויראו את אלהי ישראל ותחת רגליו וכשנגאלו מה הוא אומר וכעצם השמים לטוהר ונאמר בכל צרתם לו צר אין לי אלא צרת ציבור צרת יחיד מנין ת"ל יקראני ואענהו עמו אנכי בצרה. ואומר ויקח אדני יסף אותו (ואו') [וגו'] ויהי ה' את יוסף ואומר מפני עמך אשר פדית ממצרים גוי ואלהיו. רבי אליעזר אומר ע"ז עברה עם ישראל בים שנאמר ועבר בים צרה והכה בים גלים ואי זה זה צלמו של מיכה. רבי עקיבא אומר אלמלא מקרא כתוב אי אפשר לאמרו. כביכול אמרו ישראל לפני הקב"ה עצמך פדית וכן את מוצא בכל מקום שגלו שכינה עמהם. שנא' הנגלה נגליתי אל בית אביך בהיותם במצרים. גלו לבבל שכינה עמהם שנאמר למענכם שולחתי בבלה . גלו לעילם שכינה עמהם שנאמר ושמתי כסאי בעילם. גלו לאדום שכינה עמהם שנאמר מי זה בא מאדום חמוץ בגדים מבצרה. וכשעתידין לחזור כביכול שכינה עמהן. שנאמר ושב ה' אלהיך, אינו אומר והשיב אלא ושב
— מכילתא, פרשת בא
בית מס' 5 מבוסס על הפסוק"וּצְפִיר הָעִזִּים הִגְדִּיל עַד מְאֹד וּכְעָצְמוֹ נִשְׁבְּרָה הַקֶּרֶן הַגְּדוֹלָה וַתַּעֲלֶנָה חָזוּת אַרְבַּע תַּחְתֶּיהָ לְאַרְבַּע רוּחוֹת הַשָּׁמָיִם", שעל פי פסוק הנמצא בסמיכות רומז על גלות יוון.
בית 9 מבוסס על דברי הגמרא:
אמר ריש לקיש שלש טעיות עתיד שרו של רומי לטעות דכתיב מי זה בא מאדום חמוץ בגדים מבצרה: טועה שאינה קולטת אלא בצר והוא גולה לבצרה; טועה שאינה קולטת אלא שוגג והוא מזיד; היה טועה שאינה קולטת אלא אדם והוא מלאך
— תלמוד בבלי, מסכת מכות, דף י"ב, עמוד א'
ג'קי רוזן

ביוגרפיה

רוזן נולדה וגדלה בשיקגו. ב-1979 סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת מינסוטה. בתקופת לימודיה החלה לעסוק בתכנות מחשבים, בתום הלימודים עברה ללאס וגאס בעקבות הוריה. היא עבדה כמתכננתת ומפתחת תוכנה במספר חברות בנבדה בהן סיטיבנק, סאות'ווסט גז וסומה והקימה חברת ייעוץ עצמאית.
בשנים 2013–2016 שימשה נשיאת הקהילה של בית הכנסת "נר תמיד" בהנדרסון, בית הכנסת הרפורמי הגדול ביותר באזור עמק לאס וגאס.
בינואר 2016 פנה אלייה הארי ריד, הסנאטור הפורש ממדינת נבדה ושכנע אותה להתמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לנציגות מחוז מס' 3 של נבדה בבית הנבחרים של ארצות הברית. ביוני 2016 זכתה בבחירות המקדימות ובנובמבר 2016 זכתה בבחירות הכלליות. ביוני 2017 דווח כי רוזן מתכוונת להתמודד לסנאט ב-2018 מול דין הלר, הסנאטור הרפובליקני המכהן. היא גברה בבחירות על הלר ונכנסה לתפקידה בינואר 2019.
רוזן נשואה ללארי, רדיולוג במקצועו, ואם לבת אחת. היא מתגוררת בהנדרסון.
מרד הנעורים

עלילת הסרט

ג'יימס דין מגלם את ג'ים בן ה-17, נער מתוסבך המגיע לעיירה חדשה ולבית ספר חדש. בניסיונותיו להשתלב עם התלמידים הוא מסתבך במרוץ מכוניות בעל השלכות הרסניות. 
ג'ים, בן להורים אמידים - אב חלש ואם דומיננטית - הוא צעיר יפה תואר, שמאפייני גיל ההתבגרות מעצבים את צעדיו: הצורך בהשתייכות חברתית, הצורך בעצמאות והצורך למרוד בהורים ובממסד. מאפיינים אלה באים אצלו לידי ביטוי בדפוסי התנהגות אלימים, בהסתבכות תדירה עם המשטרה, בצורך להוכיח את עצמו בכל מחיר, דפוסים המגיעים לסיום טראגי עם מותו של אחד מחבריו. 
ג'ים מנסה להתקבל בחברת הנערים שבעיר החדשה, וכן גם להתחבב על נערה (נטלי ווד) בחבורה. לכן הוא מסכים להתחרות במרוץ מכוניות מסוכן ולא חוקי. באותו מרוץ, עקב תאונה, נהרג מנהיג חבורת הנערים. הנער מאשים את עצמו בתאונה, ומלא במרירות, יאוש, בדידות, ורגשות אשם. הוריו של ג'ים אינם מגלים סובלנות או רגישות למצוקתו של בנם המיואש. תחושותיו הקשות של ג'ים, מביאות אותו לברוח ולהסתגר, עם ידידתו ועם ידידו. באותו לילה סוער משולבים הסתגרות מפני השוטרים, אהבת נעורים עם ידידתו, וסוף טראגי של ירי בשגגה בו נהרג ידידו.

הביקורת החברתית בסרט

בסרט קיימת ביקורת, המוסווית בין השורות באופן המתחייב, בהתאם לקוד הייז שנהג בסרטים משנות החמישים: היחס לנער ההומו. בסרט מתואר נער עדין, המאוהב בג'ים, ודחוי חברתית, בין השאר בגלל אותה התנהגות ספק עדינה - ספק נשית. נער זה מוכן לתת כה הרבה על מנת להתקבל על ידי החברה ולקבל מעט חיבה, ולשווא. הוא מנודה חברתית על ידי הכלל, הולך אחרי ג'ים גיבור הסרט, גם כאשר ג'ים נותר לבדו, ובסופו של הסרט נורה למוות. כך, מבלי שהמילה "הומוסקסואליות" תאמר בסרט, קיימת כאן גם אמירה חברתית שהקדימה את זמנה ב־30 שנה, תוך ביקורת על החברה הלא סובלנית, הדוחה אדם בגלל שונותו ובגלל אי הבהירות המגדרית שהוא מקרין. 
בנוסף, הסרט מכוון זרקור אל התא המשפחתי, ואל מערכת החינוך והחוק, שלא מספקים מענה לבעיותיהם של הצעירים, בעולם מורכב ההולך ומסתבך.
הביקורת על המשפחה האמריקאית, האידיאלית לכאורה, היא בתיאור ההסוואה של הקשיים והלחצים, תוך העמדת פנים חברתית. בנוגע למערכת החינוך ולמשטרה, מבקר הסרט את הדעות הקדומות ואת חוסר הגמישות של הממסד, על תוצאותיה המרות.
ויקטור תייר

ביוגרפיה

תייר נולד לאליהו ולג'מילה בלוב. בגיל 16 עלה לישראל, זייף את גילו והתגייס לצה"ל, ממנו שוחרר לאחר כארבעה חודשים בשל שמיעה לקויה.
בשנת 1961 השתתף בהפגנה נגד מסים חדשים שאורגנה על ידי מק"י ביפו. 
בהמשך עבר לקריית גת בה ניהל את "מלון לכיש", שכלל גם אולם אירועים ודיסקוטק. בתחילת 1967, בעקבות המיתון, נותרו המלון והמסעדה מיותמים. 
תייר היה פעיל במפא"י בקריית גת. בשנת 1965 הצטרף תייר למטה של רפ"י בקריית גת. בהמשך שב למפא"י, אך פרש שוב. 
בסוף שנות ה-60, כשכבר היה גרוש עם ארבעה ילדים, הכיר את מרגרית (מרגרט). תחילה התגורר הזוג בקריית גת, אך במהרה, בתחילת שנות ה-70, עבר ליפו, ושם נולדה בתם, לורן. בשנת 1972 קנה תייר שטח שבו ניסה להקים מאוחר יותר מסעדת דגים.
בשנת 1973  היה תייר מראשי הפנתרים השחורים - מקום שלישי ברשימתה לכנסת ונציג שלה במועצת פועלי תל אביב. תייר השתלט על מבנה נטוש של הדיור הציבורי ביפו והפך אותו למעוז של המפלגה, למסגריה, ולימים למסעדה שלו. 
באמצע שנת 1974 היה קרע בתנועה, ובעקבותיו פרש תייר מ"הפנתרים השחורים" והקים את תנועת "הפנתרים הציוניים". התנועה החדשה טענה לקיפוח של תושבי דרום תל אביב  ואספה ספרי לימודי עבור תלמידים עניים בתחילת שנת הלימודים תשל"ז. בתחילת 1977, החליטו חברי התנועה להצטרף ל"תנועה הדמוקרטית לשינוי", אך בבחירות הפנימיות של התנועה הדמוקרטית לשינוי לא הצליחו אנשי התנועה להגיע למקומות ריאליים ברשימה ותייר הוצב במקום ה-34. 
בשנת 1977 פתח מסעדת דגים ביפו. בבחירות להסתדרות שהתקיימו בהמשך שנת 1977 ביקש תייר להתמודד בראש רשימה של הפנתרים הציוניים. אולם מכיוון שהוגשו שתי רשימות שטענו שהן מייצגות את סיעת הפנתרים הציוניים, נדרשו שתי הסיעות להביא חתימות תומכים כדין רשימה חדשה או להוכיח שהן אכן מייצגות את הסיעה הקיימת. בדצמבר 1979 קיים תייר שביתת רעב בבית ההסתדרות בדרישה להחריף את צעדי המחאה נגד המדיניות הכלכלית של יגאל הורוביץ. ביוני 1980 ארגן תייר הפגנה של משפחה מחוסרת דיור שהתנחלה באמצע הצומת של רחובות דיזנגוף ופרישמן בתל אביב. בנובמבר 1980 נעצר תייר בחשד שהסית להפגנות אלימות בתל אביב.
תייר התמודד פעמים אחדות בבחירות לכנסת מטעם מפלגת יחיד בשם "עמך" (שסימנה "זך"), ונכשל בכל הניסיונות הללו. הוא התמודד בבחירות לכנסת העשירית (1981) וקיבל 460 קולות, האחת עשרה (1984) וקיבל 733 קולות, והשתים עשרה (1988) (בראשות מפלגת אחדות - למען ויקטור תייר לכנסת) וקיבל 446 קולות.
תייר, שרצה להבליט את מצוקתו של האזרח הקטן, נהג לשלם את כל דמי ההשתתפות של מפלגתו בבחירות במטבעות של אגורה אחת. נוהג זה בזבז זמן רב לוועדת הבחירות, בספירת האגורות, וזיכה אותו בכותרת בעיתון. בעקבות נוהגו זה נחקק "חוק תייר" המתיר תשלום לוועדת הבחירות המרכזית בהמחאה בנקאית בלבד. תייר הדגיש בתשדירי הבחירות שלו את היותו אדם פשוט ועממי ואת השוני בינו לבין הפוליטיקאים השגרתיים. סיסמתו בבחירות הייתה: "הצבע זך, אחדות, למען ויקטור תייר לכנסת". 
בסוף שנת 1990 נשא תייר את מרגרית לאישה.
תייר נפטר בכ"ב באדר תשנ"ג, מרץ 1993, ונטמן בבית העלמין בנווה הדר בהוד השרון. והותיר אחריו אלמנה, מרגרית תייר, אשר ממשיכה להפעיל מסעדה לצד טיילת יפו בתל אביב וחמישה ילדים, נכדתו (מנישואיו הראשונים) היא ליהיא גרינר.
העשרה סביבתית

העשרה סביבתית (או העשרה התנהגותית) היא שם כללי לפעולות הנעשות במטרה להעשיר, לשפר ולגוון את שגרת יומו של בעל חיים החי בשבייה, לנצל עד-תום את שטח הכלוב בו הוא מוחזק, לתת ביטוי להתנהגויות וליכולות ספציפיות שמפגין המין בטבע ולהגדיל את סך אפשרויות הפעילות שלו. מטרתן של פעולות ההעשרה לשפר את איכות החיים של בעלי החיים המוחזקים בשבייה: הן מדרבנות את בעלי החיים לבצע פעילות גופנית המבוצעת בטבע, מציבות בפניהם אתגרים המאלצים אותם להפעיל את האינטליגנציה שלהם, מגבירות את המגוון והטווח של ההתנהגויות הנורמליות האופייניות למין ומפחיתות את הטווח של ההתנהגויות הלא-נורמליות שנובעות מהשבי.
הצורך בהעשרה סביבתית נובע מכך שחייהם של בעלי החיים בשבייה פשוטים וקלים הרבה יותר מחייהם בבר: בטבע בעלי החיים נתקלים ללא הרף בפרטים שונים ובסביבות חדשות המאתגרות אותם ובמזון שיש צורך להפעיל מחשבה כד להגיע אליו או לצוד אותו, והם מצויים בסביבה מגוונת המאפשרת להם להפגין שלל התנהגויות ופעולות. בשבייה, לעומת זאת, רוב הצרכים מסופקים ללא כל מאמץ על ידי האדם, וכתוצאה מכך בעלי חיים רבים שלא תסופק להם העשרה סביבתית יחושו שעמום, יחלו וילקו בהתנהגות דיכאונית. ההעשרה הסביבתית מתאימה לבעלי חיים המוחזקים בצורות שונות של שבייה, דוגמת גני חיות ופינות-חי, מקלטים לחיות פגועות, משק החי, מכוני מחקר ואף חיות מחמד המוחזקות בבתים.
ההעשרה הסביבתית מועילה לכל בעל חיים. מטבע הדברים, אצל מינים שונים ההעשרה הסביבתית לובשת צורות שונות, לפי מידת האינטליגנציה של המין, יכולותיו הגופניות והמנטליות ואופי ההתנהגות הטבעית שלו. ככל שהמין אינטליגנטי יותר, כך על צורות ההעשרה להיות מתוחכמות ומורכבות יותר, כדי לענות על צרכיו המנטליים והפיזיים של המין. כך, לדוגמה, אצל לטאות יכולה ההעשרה הסביבתית להתבטא בהכנסה לכלוב של עלים המדמים את סביבת המחיה הטבעית של הלטאה וענפים עליהם יכולה הלטאה לטפס, ואצל אוגרים ועכברים במתקן "גלגלת" בו הם יכולים לרוץ ולבצע פעילות גופנית, שאיננה מתאפשרת תמיד בשטח הכלוב הקטן. אצל בעלי חיים גדולים ומפותחים יותר, דוגמת שימפנזות, מתבטאת ההעשרה במתקנים גדולים עליהם יכולים השימפנזות לטפס, בדימוי סביבתן הטבעית ובמאכלים חדשים המוגשים לשימפנזות בצורות שונות הדורשות מהן להפעיל את האינטליגנציה כדי להגיע לאוכל.
באופן כללי, ההעשרה הסביבתית מתבטאת בדרך כלל במתקנים, סולמות או חבלים שעליהם יכולים בעלי החיים לטפס, באביזרים חדשים (טבעיים ומלאכותיים) המוכנסים לכלובים, בריחות שמרוססים על נקודות מסוימות בכלוב בעל החיים ומניעות אותו לביצוע התנהגויות טבעיות, בסידור מחדש של סביבת המחיה של בעל החיים, במאכלים חדשים, ובצורות הכנה חדשות למזון המקובל (דוגמת הקפאה). בנושא זה יש חשיבות לדמיון של המטפלים ולמידת התקשורת בין החיות ובין המטפלים. כך למשל, בגני חיות שונים נוהגים להכניס מזון לתוך גזע עץ או להקפיא אותו בגוש קרח שעל בעלי החיים להפעיל אינטליגנציה כדי להגיע אליו, ולהביא צעצועים או חפצים אחרים שיכולים לסקרן את בעלי החיים ולגרות אותם.
ההעשרה יכולה לבוא גם בצורת מפגש עם בעלי חיים אחרים מאותו מין ואף עם בעלי חיים ממינים שונים, איתם מצוי המין בקשר בסביבתו הטבעית. בגן החיות של דנבר, לדוגמה, נבנתה תצוגה גדולה של טורפים אפריקנים, המאפשרת למינים שונים שחיים בטבע בסמיכות זה לזה לנוע בין הכלובים השונים. ההעשרה הסביבתית איננה קשורה אך ורק לחוויות חיוביות, שכן באופן טבעי מפגינים בעלי החיים בבר גם רתיעה מטורפים ופחד ממינים ומאובייקטים היכולים להסב להם נזק. כך, לדוגמה, העשרה סביבתית יכולה לבוא בתור ריח של טורף המצוי בסביבתו הטבעית של בעל החיים או נחש-גומי המוכנס לפתע לשטח המחיה של החיה.
שמואל אדלר

ביוגרפיה

נולד לרב יעקב יצחק (אייזק) אדליר כ"ץ, דיין בוורמיזא שכיהן כרב האזורי מטעם הקונסיסטואר מ-1809 ועד 1814, כשהעיר נכבשה שוב מידי צרפת והועברה לדוכסות הסה. אמו הייתה שרל'ה ניקלשבורג. שמואל הצעיר התחנך בחינוך מסורתי; אביו נפטר בהיותו בן אחת-עשרה והותיר את האלמנה וחמשת בניה בתנאי מחסור קשים. למרות עניים המשיך אדלר במסלול לימודיו, בישיבות ורמיזא ופרנקפורט תחת הרבנים יעקב קאפיל במברגר ושלמה זלמן טרייר. היה זה אחיו הצעיר בשנתיים, אברהם יעקב, שעודד אותו לרכוש לראשונה השכלה חיצונית. הוא למד בגימנסיה וב-1831 התקבל לאוניברסיטת בון ואחריה המשיך באוניברסיטת גיסן, בה הוענק לו תואר דוקטור לפילוסופיה בשנת 1836. הוא קיבל היתר הוראה בערך באותו הזמן מהרב פייביש פרנקפורטר אב"ד פרידברג, שלבתו הנרייטה נישא ב-1843.
לאחר השלמת לימודיו נשכר כדרשן ודיין בוורמייזא. בשלב זה כבר יצא לו שם של רפורמטור, והרב הראשי צבי בנימין אויערבך מדרמשטאט ניסה לעכב את מינויו במשך שנים. ב-1842 קיבל לבסוף תפקיד קבע כרב הקהילות היהודיות באלציי . הוא ואחיו אברהם השתתפו בשלוש הוועידות הרפורמיות של 1844–1846. בראשונה שבהן, בבראונשווייג, היה זה שמואל שעמד על כך שתוסף הפסקה לפיה יהיו מוכנים להכיר בנישואין בין יהודים ונוצרים בתנאי שחוקי המדינה יאפשרו לגדל את הצאצאים לדת היהודית; מאחר שאף נסיכות בגרמניה לא אפשרה זאת, מנע נוסח ההחלטה (שהתבסס על תשובת סנהדרין פריז בנידון) נישואי תערובת מבלי להכריז על הנוצרים כנחותים בעיני היהודים. בוועידת פרנקפורט ב-1845 קרא אדלר לשוויון לנשים בחיי הדת.
בראשית 1857 קיבל את הצעת בית הכנסת עמנו-אל, לבוא לניו יורק ולשמש כרבה הראשי של הקהילה הרפורמית המובילה בארצות הברית, כמחליפו של הרב ליאו מרצבכר שנפטר באותה תקופה. הוא הגיע לניו יורק בחודש מרץ של אותה שנה וכיהן כרב בית-הכנסת עד 1874, אז פרש מפעילות שוטפת. בעבודתו המעשית הוחלף בידי הרב גוסטב גוטהייל. בהיותו שם ערך מחדש את הסידור, שהוסיף לשמש בקהילה עד סוף המאה. בין היתר נטל חלק בוועידת פילדלפיה שכונסה בידי מכרו עוד מגרמניה, הרב דוד איינהורן. ב-1889 רצה יצחק מאיר וייז למנותו ליו"ר ועידת הרבנים המרכזית (CCAR), כיחיד שהשתתף בכל כינוסי הרפורמים מאז 1844, אך הוא סירב והסכים לקבל רק תואר נשיא כבוד. וייז לקח את התפקיד על עצמו.
אדלר נפטר ב-9 ביוני 1891, בניו יורק. וספרייתו נתרמה בידי המשפחה להיברו יוניון קולג' בסינסינטי. חלק מכתביו ראו אור בחייו במאסף בעל הכותר העברי "קובץ על יד", שיצא לאור ב-1886 כמזכרת לחבריו.
בנו, פליקס אדלר, היה אבי התנועה האתית.
Die Antwoord

הופעות בישראל

ב-8 ביוני 2016 הופיע ההרכב בישראל בלייב פארק בראשון לציון.
באוגוסט 2016 בעקבות תהליך הלגליזציה של סמים קלים שמתרחש בחלק ממדינות ארצות הברית השיקה הלהקה ליין של מותגי קנאביס בשם Zef Zol.
הלהקה הודיעה שהיא תתפרק בסביבות ספטמבר 2017 אך לבסוף החליטו חברי ההרכב להמשיך לפעול יחד. ההרכב היה אמור לחזור להופעה נוספת בישראל ב-2 באוגוסט 2018 בלייב פארק, ראשון לציון אך ביוני של אותה שנה הודיעה הנהלת ההרכב על ביטול ההופעה.
השריר החצי קרומי

תיאור

לשריר החצי קרומי מבנה נרחב ודק המקנה לו מראה של קרום. השריר ממוקם בחלקו התיכון של המדור האחורי של הירך. 
תחילת השריר בגבששת השת וחלקו המרוחק נאחז בחלק האחורי של העלי התיכון של השוקה.

עיצבוב

השריר החצי קרומי מעוצבב על ידי שורש העצב החמישי של המותן (L5) ועל ידי שורשי העצב הראשון והשני של העצה (S1, S2) דרך חטיבת השוקה של עצב השת.
פרננדו לוגו

פרננדו ארמינדו לוּגוֹ מנדס (בספרדית: Fernando Armindo Lugo Méndez הוא נולד ב-30 במאי 1951), פוליטיקאי פרגוואי ובישוף קתולי. שימש כנשיא פרגוואי בשנים 2008–2012.

ביוגרפיה

לוגו שימש בישוף ופרש מהכנסייה ב-2006 כדי להתמודד בבחירות לנשיאות. ב-15 באוגוסט 2008 הושבע לוגו לנשיא פרגוואי.
לוגו התמודד כעצמאי והיה מנהיג האופוזיציה בפרגוואי. יריבתו הייתה המועמדת מטעם מפלגת השלטון, בלנקה אובלר. הייתה זו הפעם הראשונה שהפסידה מפלגת "קולורדו" זה 61 שנה. באפריל 2008 הוא נבחר לנשיאות פרגוואי. הקואליציה הקרויה "הברית הפטריוטית לשינוי", שבראשה עמד לוגו, הצליחה לאחד את מפלגות האופוזיציה, האיגודים המקצועיים והתנועות החברתיות.
ב-21 ביוני 2012 החליט הבית התחתון של הקונגרס הלאומי של פרגוואי להדיח את לוגו ברוב של 76 מול 1, בעקבות פינוי אלים של איכרים פולשים על ידי שוטרים, באחוזה שבצפון מזרח המדינה. במהלך הפינוי נהרגו 17 חקלאים. למחרת, קיבל הבית העליון החלטה דומה, ברוב של 39 מול 4. בעקבות זאת, הפך סגנו של לוגו, פדריקו פרנקו, לנשיא במקומו. לוגו הודיע כי יפנה לבית הדין הבין-אמריקאי לזכויות אדם בבקשה להתערב בהדחה. נשיאים בדרום אמריקה הודיעו כי אינם מכירים בהדחה וטענו כי מדובר בהפיכה. נשיאת ברזיל, דילמה רוסף, הציעה להשעות את פרגוואי מהמרקוסור ומאיחוד מדינות דרום אמריקה. נשיאת ארגנטינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר ונשיא אקוודור רפאל קוראה הודיעו כי לא יכירו בשלטונו של פרנקו.
התאחדות הכדורגל הבלארוסית

היסטוריה

התאחדות הכדורגל של בלארוס נוסדה בשנת 1989. בשנת 1992, צורפה לפיפ"א, מה שאיפשר לנבחרת הלאומית של בלארוס לקבל את הזכות להשתתף בטורנירי גביע העולם.
ב-1993 הצטרפה לאופ"א ומעתה הותר לנבחרת הלאומית להשתתף גם באליפות אירופה ולמועדונים הבלארוסיים נפתחה האפשרות להתמודד בתחרויות האירופיות.
PLS (סיבוכיות)

בתורת הסיבוכיות, מחלקת הסיבוכיות (PLS (Polynomial Local Search היא תת-מחלקה סינטקטית של מחלקת הסיבוכיות TFNP. המחלקה הוגדרה על ידי כריסטוס פפדימטריו ב-1988 והבעיות הכלולות בה הן בעיות מקסימיזציה או מינימיזציה אשר מובטח כי יש להן פתרון.
כשמה, מתארת המחלקה PLS בעיות חיפוש אשר בהינתן קלט, מוגדרת לו קבוצה של פתרונות אפשריים – לכל פתרון יש מחיר, והמטרה היא מציאת פתרון במחיר אופטימלי מקומי. על פי הגדרת הבעיה, לכל פתרון מוגדרת "סביבה" ("Neighborhood"). פתרון יחשב אופטימאלי באופן מקומי אם אין אף פתרון בסביבה שלו עם עלות טובה יותר.

מוטיבציה

על אף שבאנליזת המקרה הגרוע בעיות PLS מתנהגות בצורה גרועה (זמן ריצה אקספוננציאלי), בפועל האלגוריתמים הם יעילים למדי.

בעיית PLS כללית

תהי בעיה L (לדוגמה, בעיית הסוכן הנוסע – בעיית מינימיזציה). L נתונה על ידי קבוצת איברים D (ערים בהן יש לעבור), לכל איבר x \in D קיים סט סופי F(x) \  של פתרונות (מסלולים אפשריים העוברים בכל הערים) כל אחד מהם חסום פולינומית. לכל פתרוןs \in F(X), קיימת עלות אי שלילית c(s) \  (עלות הנסיעה במסלול) ורשימת שכנים N(s)\subseteq F(x) אשר תקרא הסביבה של פתרון s (תלוי בהגדרת יחס השכנות, לדוגמה עבור מסלול s נגדיר כי מסלול s' הוא שכן מסדר k אם בהצגת s ו – s' כמחרוזות, מרחק העריכה מ – s ל– s' הוא 2k). על האלגוריתם למצוא פתרון אופטימלי מקומי, כלומר בהינתן L על האלגוריתם למצוא פתרון s אשר לא קיים לו שכן s' מסדר 1 אשר עלותו נמוכה יותר (כלומר שלכל  s'\in N(s) מתקיים (\ C(s)\leq C(s') ).

פתרון כללי לבעיית PLS

ראשית נשים לב שכיוון שלכל x הדרישה היא כי הקבוצות D וכן  F(x) | (x \in D) הן סופיות אזי קבוצת הפתרונות חסומה ולכן בהכרח קיים לה מקסימום, כלומר לבעיית PLS קיים תמיד פתרון. על מנת לפתור את הבעיה נניח קיום של 3 אלגוריתמים שזמן ריצתם פולינומי באורך הקלט.
A – בהינתן x \in D (רשימת ערים), A מחזיר פתרון כלשהו ל – x (מסלול כלשהו אשר עובר בכל הערים).
B – בהינתן x (רשימת ערים בהן יש לעבור) ומחרוזת s (סדר כלשהו של מעבר בין ערים) B יבדוק האם s הנו פתרון ל – x (האם s מתאר מעבר חוקי על כל הערים ב – x) ואם כן יחזיר את עלותו \ c(x).
C – בהינתן פתרון s, יחזיר פתרון מקבוצת השכנים של s שעלותו נמוכה יותר מזו של s או כי לא קיים כזה – כלומר s הוא אופטימום מקומי. פתרון כללי לבעיה יהיה :
PLSSolver(A,C,D)                  // A,C algorithms as described and the group D
 s = A(x)                         // Let s be some arbitraty initial solution
 While C(s) != local optimum      // If s is still not a local optimum
    s = C(x)                      // Generate a better solution from s's neighbors or state it is a local optimum
יחסי ברזיל–קטר

סחר

קטר הייתה שותפת הסחר ה-43 בגודלה של ברזיל בשנת 2012. משנת 2007 עד שנת 2011 גדל הסחר עם ברזיל ב-435%, ממאתיים מיליון דולר אמריקאי למיליארד דולר אמריקאי.
אירינה מורביובה

ביוגרפיה

אירינה מורביובה נולדה במוסקבה ב-8 בפברואר 1949 למשפחת מהנדס. בתחילת מלחמת העולם השנייה אביה התנדב לצבא האדום וסיים את הלחימה בשטח גרמניה. בהיותו בגרמניה הוא פגש נערה בלארוסית שהובא לגרמניה על ידי הנאצים לצורכי עבודות כפייה. תוך זמן קצר הם התחתנו. 
לאחר סיום בית הספר, אירינה הגישה את המסמכים לכל בתי הספר למשחק במוסקבה, אך לא התקבלה. לאחר שנה היא ניסתה שוב והתקבלה רק לבית הספר למשחק ליד תיאטרון הילדים. בשנת 1970, לאחר סיום הלימודים, היא התקבלה להרכב שחקני התיאטרון ועבדה בו עד לשנת 1977. בשנת 1977 אירינה מורביובה עברה לתיאטרון על שם מועצת העירייה ובשנת 1993 לתיאטרון מאלי במוסקבה. בתיאטרון זה מורביובה עובדת עד היום ומגלמת בעיקר תפקידים במחזות רוסיות קלסיות.
במקביל לעבודה בתיאטרון מורביובה הצטלמה בסרטי קולנוע. כבר בשנת 1965 בהיותה לומדת בבית הספר למשחק היא הצטלמה בתפקיד קטן. ההצלחה הגדולה של אירינה מורביובה הייתה בסרט מוסקבה אינה מאמינה בדמעות בו היא גילמה אחד הדמויות המרכזיות. על השתתפותה בסרט זה השחקנית קיבלה פרס ברית המועצות. בשנת 1982 היא גילמה את התפקיד הראשי בסרט "הקרנבל". בסרט זה השחקנית שרה שיר של מקסים דונייבסקי לפי מילים של רוברט רוז'דסטבנסקי "תתקשר" שהיה להיט בברית המועצות. על תפקיד בסרט זה מורביובה זכתה בתואר "שחקנית השנה" בשנת 1982. 
בשנת 1999 מורביובה הצטלמה בסדרת טלוויזיה שביים בעלה ובתפקידי משנה השתתפו שני בניה. בשנת 2001 וב-2003 היא המשיכה להשתתף בסדרות טלוויזיה בבימוי בעלה.
ב-2006 גילמה דמות משנה בסדרה המצליחה "קטי המכוערת". בשנת 2010 היא זכתה בפרס השנה עבור תפקיד נשי משני.
פסיון קוקלאס

מאפיינים

הפסיון הוא עוף חום בינוני וצנוע המוגבל ליערות הרריים מאפגניסטן ועד נפאל ומצפון מזרח טיבט לסין הצפונית והמזרחית. הם נוטים לא לעבור את קו העצים. נוצות הזכר אפורות-כסופות ומפוספסות בשחור. ראשו שחור וחזהו בצבע חום-ערמוני עם נקודות לבנות על הצוואר. מאחורי הראש יש זכר ציצה גדולה בצבע שחור ובקצה צהוב. לעומתו הנקבה צבועה רק בחום מוסווית יותר ממנו, לשני המינים זנב לבן וארוך. אורכם של הפסיונים 58-64 ס"מ ומשקלם 1135-1415 גרם, כשאורך הנקבות 18-22 ס"מ ומשקלן 1025-1135 גרם. 
זה אחד הפסיונים היותר מוסווים אבל הוא קורא בשירה מורכבת לנקבות, בעיקר בשעות השחר, אותה הם עושים בין השיחים. הם מקננים על הקרקע אבל ישנים על עצים בלילה כי להקטין סיכון מטורפים.
סכר גרנד קולי

השלכות בניית הסכר על הסביבה

לא היה מיזם ציבורי אחר בעל השפעה גדולה יותר על פיתוח אזור הפסיפיק נורת' וסט.
עם זאת, המיזם גרם להשלכות חברתיות וסביבתיות חמורות כל כך, שעל פי מחקר שפורסם בשנת 2000, לו סכר גרנד קולי היה מתוכנן בזמן המחקר, לא יכול היה לקבל את האישור הנדרש כדי להיבנות.
חלק מההשלכות החברתיות של בניית הסכר כלל את היחס של הממשל להצפות. כ-400 חוות ו-10 קהילות קטנות, שאוכלוסייתן מונה בין 3,000 ל-4,000 איש, נאלצו לעבור ממקומות שהוצפו על ידי הסכר. מרבית המפונים החשיבו את הפיצוי הממשלתי שניתן להם כלא-מספק. מעבר לכך, פגעו ההצפות באתרי עתיקות, אתרי דיג ובתי קברות.
מאחר שהסכר נבנה ללא מעבר המיועד לנדידתם של דגים, בניית הסכר חיסלה את אוכלוסיית הסלמון בחלק מאזורי נהר קולומביה. אובדן הדגים גרר אחריו את אובדן אורח החיים המסורתי ששימרו קהילות אינדיאניות מקומיות במשך אלפי שנים. 2 קהילות אינדיאניות שמונות כ-2,500 איש נאלצו לנטוש את ביתם בעקבות בניית הסכר.
השלכות אלו גרמו לכך שלאורך הרחבת פרויקט אגן קולומביה במשך המאה ה-20, השתנתה דעת הקהל בנושא היחס למי הנהר, והתוכניות ליצור סכרים ב-50 הקילומטרים האחרונים של הנהר לא יצאו אל הפועל מאחר שהגישה החדשה נסובה בעיקר סביב שמירה על הנהר, ופחות סביב ניצולו כמשאב.
בדולח ווטרפורד

בדולח ווטרפורד (Waterford Crystal) הוא שם מסחרי של מוצרי זכוכית בדולח, המיוצרים בעיר ווטרפורד באירלנד, בחברת ווטרפורד וג'ווד בע"מ. מפעל לייצור בדולח נבנה במקורו בעיר בשנת 1793, על ידי ג'ורג' וויליאם פנרוז, ויוצרו בו כלי בדולח משובחים ועדינים במיוחד, שעשו להם שם ברחבי העולם. ואולם, לאחר זמן נסגרה החברה, לפי השמועות בשל מיסוי מופרז על המוצר. בשנת 1947 הקים מהגר צ'כי בשם קרל באצ'יק מפעל לייצור זכוכית בעיר, הודות למוניטין המעולים של כלי הזכוכית המקוריים. בעזרת המעצב בן-ארצו 
מירוסלב האוול, החלה החברה לפעול באירלנד המרוששת ובראשית שנות ה-50 עברה לידי הנהלה אירית.
במאי 2005 הכריזה ווטרפורד ווג'ווד על סגירת המפעל שלה בדונגארבאן, כדי לרכז את כל פעולותיה במפעל הראשי בקילבארי, ווטרפורד, שם היא מעסיקה 1,000 עובדים. המעבר הביא לפיטורי קרוב ל-500 עובדים בדונגארבאן. 
במפעל בקילבארי יש מרכז תיירים, המציע סיורים מודרכים במפעל, חנות מתנות, בית קפה וגלריה.
אלת המסטיק

מאפיינים

הצמח גדל באזור אגן הים התיכון  למרגלות הרים ממזרח ומערב, בעיקר עד גובה 300 מטר, הוא מלווה את החרוב ומאכלס מספר רב של קרקעות וסלעים. גובהו של השיח כ-0.5 עד 2 מטר.

העלים והצמח מכילים שרף ריחני הנוטף לאחר פציעה. הפירות נאכלים על ידי ציפורים, המפיצות את הזרעים למרחק. לבני-אדם הם גורמים לשלשול.

שימושים

בימי קדם היו מכינים מהשרף חומר לעיסה (מכאן מקור השם "מסטיק" שהוא ביוונית "מסטיכה", Μαστιχα וגם בפיניקית משמעו "לעיסה" או "ללעוס", באנגלית "Mastic" או "Mastix").

ברפואה

כיום משמש החומר מקור לסם מרפא לתעשיית התרופות העוזר לנשים הרות, חיזוק הרחם והסדרת המחזור החודשי; מסייע לעצירת דימום מחזור הווסת, עצירת פצעים בגוף, מונע זיהומים בבטן; עוזר נגד הצטננות בחורף, וחומר חיטוי נגד חיידקים, לחניטה של מתים, לייצור משחות שיניים וסתימת חורים זמנית בשיניים.
באתיופיה נהוג ללעוס את העלים של אלת מסטיק כדי לנקות את השיניים ואת הפה.

בבישול

שרף אלת המסטיק משמש גם בתור תבלין ובתור חומר קשירה או חומר מייצב להכנת ממתקים או קינוחים מזרחיים כגון רחת לוקום או גלידה מסטיק. מתאים להכנת פודינג או סחלב (משקה) וגם להסמכה של ריבה ועוגה, ומשמש גם בתור תחליף לקורנפלור וג'לטין. החומר יכול להחליף את החומר הנקרא אבקת C.M.C המשמש לייצוב גלידות. חיקוי סינתטי של החומר ללעיסה משמש כמרכיב מרכזי במסטיק.

בתעשייה

ישנם עוד שימושים רבים ונוספים לשרף אלת המסטיק לתעשייה בתור ציפוי לחומרים שקופים כגון זכוכית, ופלסטיק ולייצור של ציפוי ורנית ודבק, ולצורכי קוסמטיקה לייצור בושם, שמנים וקרמים לגוף. בבתי מרקחת ובתי טבע השרף של עץ אלת המסטיק ביחד עם שרף עץ הלבונה נקראים בשם "מסטיק ערבי" או "מסטיק תימני". גזע העץ משמש לתעשייה קלה של רהיטים.

בארץ ישראל

החוקר יוסף ברסלבי: "לדברי הגאוגרף פליניוס הזקן, שחי בסוף ימי הבית השני (מת 79 אחר ספיה"נ), נחשב המסטיק הארצישראלי כחומר הלעיסה הטוב ביותר בזמנו, ואף יהודי ארץ-ישראל בתקופת המשנה היו משתמשים בו לרפואה, או להרחקת ריח רע מן הפה, ככתוב בתוספתא שבת י"ב ח' : "אין לועסין מסטיכי בשבת. אימתי? - בזמן שמתכון לרפואה, אם מפני ריח הפה מותר". בשל ריחו הטוב ובשל עזרתו לנקיון השנים ילעסוהו אנשי המזרח עד היום הזה, ואף בתעשיית אבקה או משחה לשנים ישתמשו בו, כי הוא מחזק את החניכיים. ריחו הנעים של שרף האלה גובר ומתפשט, כשהוא נתון על גבי גחלים לוחשות, על כן נוהגים להוסיפו על אבקות קטורת, ואולי משום כך הירבו להקטיר תחת האלה ריח ניחוח בתקופת התנ"ך".