מרב מיכאלי

קורות חייה

מרב מיכאלי נולדה בפתח תקווה לעמי מיכאלי ולסוזן-לאילה מיכאלי-קסטנר, ולה שתי אחיות, מיכל מיכאלי, ממקימות קרן ההון סיכון EVA Ventures, ועו"ד קרן מיכאלי, ראש המחלקה המשפטית בנציבות האו"ם לפליטים. היא נכדתם של נחמיה מיכאלי, מזכירה האחרון של תנועת מפ"ם, ושל ישראל קסטנר. בילדותה למדה בלט ונגינה בפסנתר, והתחנכה בתנועת הצופים, שם שימשה גם מדריכה, רשג"דית ומרכזת שבט ראשונים בפתח תקווה, ומרכזת שבט הפיתוח שעריה בעיר, שם נתקלה לדבריה לראשונה בפערים מעמדיים וכלכליים.
לפני גיוסה לצה"ל התנדבה לשנת שירות בירוחם, גם שם ריכזה שבט של תנועת הצופים. במסגרת זו יצאה להדריך ילדים יהודים בפלורידה, אותם חינכה לאהבת הארץ במסגרת משלחת של התנועה.
את שירותה הצבאי עשתה בתחנת הרדיו גלי צה"ל, כקריינית ומנחה. הייתה שותפה להקמת תחנת "גלגלצ" והיא שהציעה את שם התחנה.
את פעילותה בטלוויזיה החלה בראשית שנות התשעים בטלוויזיה החינוכית, בהנחיית תוכנית הטלוויזיה "רואים 6/6" לצד ארז טל. בהמשך הגישה תוכניות ספורט בערוץ הראשון. לאחר פתיחתו של ערוץ 2 הנחתה בו את התוכנית "שישי חי", ששודרה במסגרת "שידורי קשת", ומאוחר יותר את תוכניות האירוח "עד עשר" בערוץ 2, "כל ערב" בערוץ הראשון ו"מרב מיכאלי" בערוץ 3.
ברדיו הגישה את תוכנית הבוקר "לחמניות" ברדיו תל אביב, שהייתה ממייסדיו יחד עם ארז טל וראודור בנזימן.
בשנת 2003 יצרה והפיקה שני סרטי טלוויזיה דוקומנטריים, "בכל מחיר" (על חייה של אתי אלון) ו"החצר האחורית", וכן הנחתה את תוכנית הבוקר של ערוץ 10. בשנת 2004 התחילה להנחות תוכנית רדיו בשם "התקווה" ברדיו ללא הפסקה, ובמקביל החלה להנחות את "חדשות HOT" של חברת הטלוויזיה בכבלים HOT, ותוכנית ראיונות, ששודרה בערוץ 2 בשם "האלוהים שלי".
עד לבחירתה לכנסת לימדה בבית הספר לתקשורת של המסלול האקדמי המכללה למינהל וכתבה לעיתונים שונים, ובכלל זה בעמודי הדעות של העיתון "הארץ".
במהלך שנות התשעים הייתה בת זוגו של ארז טל. בן-זוגה הנוכחי הוא הסאטיריקן ליאור שליין. היא מתגוררת בתל אביב.

פעילותה הציבורית

בשנת 1997 הקימה את השדולה "עזרת נשים" לקידום מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית בישראל, והייתה פעילה בשדולת הנשים ובארגונים חברתיים.
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצע לה להצטרף למפלגת מרצ. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה הודיעה על הצטרפות למפלגת העבודה ועל התמודדותה על מקום ברשימת המפלגה לכנסת. בהתאם לתוצאות הבחירות המקדימות, הוצבה מיכאלי במקום החמישי, ששוריין לאישה, ברשימת "העבודה" לכנסת. לאחר פרישתו של עמיר פרץ ממפלגת העבודה, קודמה למקום הרביעי. מפלגת העבודה קיבלה 15 מנדטים בבחירות ומיכאלי נכנסה לכנסת התשע עשרה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים התמודדה בפריימריז של מפלגת העבודה והגיעה למקום החמישי, דבר שהציב אותה במקום התשיעי ברשימת המחנה הציוני לאחר שילוב מתמודדי מפלגת התנועה ברשימה. מיכאלי נכנסה לכנסת, ומונתה ליושבת ראש סיעת המחנה הציוני. באוקטובר 2017 הוחלפה על ידי יואל חסון בתפקיד.
באוקטובר 2016 פרסם חיים לוינסון ב"הארץ" כי מיכאלי פעלה למנות מקורבת שלה למנכ"לית עמותת שדולת הנשים, והציעה לגייס כספים לשדולה, זאת בניגוד לכללי האתיקה של הכנסת, האוסרים על חברי כנסת לגייס כספים לכל עמותה שהיא.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הגיעה מיכאלי למקום החמישי בפריימריז והוצבה במקום השביעי ברשימה. המפלגה קיבלה שישה מנדטים ומיכאלי לא נכנסה לכנסת. לאחר ההתפטרות של סתיו שפיר, שבה לכהן בכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים הוצבה במקום הרביעי ברשימת העבודה-גשר.

עמדותיה

מיכאלי היא פעילה פמיניסטית רדיקלית. במאמר ב"הארץ" יצאה נגד מוסד הנישואים אותו היא רואה כ"סידור כלכלי ומעמדי ופטנט לניהול קל יותר של החברה על ידי חלוקתה, עדיין, ל'בתי אב'" והעבירה הרצאה תחת הכותרת "ביטול הנישואין" בועידת TEDX שנערכה בישראל, ובשנת 2017 אמרה מיכאלי כי התא המשפחתי הוא המקום הכי פחות בטוח לילדים, וטענה כי ילד לא צריך בהכרח לגדול אצל הוריו הביולוגיים, ועל המדינה לקבוע קריטריונים על פיהם ייקבע ההורה שיקבל את האחריות על הילד. בתוכניותיה וכן בנאומיה בכנסת היא מקפידה לדבר בלשון נקבה (ברבות וביחידה). סגנון זה הביא לעיתים לשיבושי לשון כגון "הציבור משלמת" או "פתאום קמה אדם בבוקר והרגישה שהיא עם והתחילה ללכת".
בתקופה בה שימשה כמגישת מהדורת החדשות המקומית "חדשות הוט", עוררה מיכאלי סערה ציבורית, כאשר במהלך שידור חי הפשילה את חולצתה, כמחאה על ראיון רדיו שקיים רזי ברקאי עם אמנון שומרון, מקורבו של הנשיא לשעבר משה קצב, ובו השמיעו השניים אמירות שנתפסו על ידי מיכאלי כבלתי-ראויות כלפי נשים.
הביעה תמיכה במתן רשות חופשית לכל המעוניין לפתוח תחנת רדיו, וכינתה את המצב בו יש רק מעט תחנות רדיו הנבחרות במכרזים: "סתימת פיות בחסות המדינה".
מיכאלי ביקרה את ממשלת ישראל על מה שהגדירה "כוחנותה ותוקפנותה". בהקשר לאירועי המשט לעזה כתבה: "ישראל היום שבויה בתודעת-קורבן כוזבת, ההולכת יד ביד עם תחושת כל-יכולה כוזבת, מצד אחד, ועם אשמה הנהפכת לתוקפנות, מצד אחר". במסגרת חגיגות שישים שנה לגל"צ קראה לאמהות לא לשלוח את ילדיהן לשרת בצה"ל "כשיש כיבוש שמתמשך למעלה מ-40 שנה והשלטון בישראל לא עושה מאמץ אמיתי לפתור אותו". בתגובה לריאיון זה אמרה, "אני ממש לא קוראת לסרב לשרת בצה"ל, אני בעצמי הרי שירתתי בצה"ל ובגלי צה"ל. חבל לי שבישראל כל דבר הופך היום מיד לשאלה של 'מתיישרים בנאמנות או לא מתיישרים בנאמנות'." מיכאלי קראה לביטול גיוס נשים לצה"ל כיוון שלטענתה "השירות הצבאי הוא בית ספר עוצר נשימה בעוצמתו לנחיתות ולכפיפות של נשים".
מיכאלי מביעה את גאוותה בהיותה נכדתו של ישראל קסטנר, טוענת כי מסמכים חדשים שנחשפו מאז המשפט מוכיחים כי מדובר בגיבור שהציל יהודים, וקוראת לקריאת רחובות על שמו והנצחתו.