google/wiki40b huggingface dataset:
הרולד שימל

ביוגרפיה

הרולד שימל נולד בניו ג'רזי, ארצות הברית. בשנת 1962 עלה לישראל ומאז הוא מתגורר בירושלים. הוא לימד אנגלית וספרות אמריקאית באוניברסיטה העברית ירושלים, אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת קליפורניה באירוויין.
נודע כמתרגם לאנגלית של שירה עברית, בין היתר תרגם קובצי שירה מאת אורי צבי גרינברג, אבות ישורון, אסתר ראב ויהודה עמיחי. בנוסף, כתב שימל מספר ספרי שירה בעברית ובאנגלית. 

גיליון 107 של כתב העת "הליקון", שערך דרור בורשטיין, הוקדש כולו לשירתו של שימל, והכיל מבחר מיצירותיו. בעקבות הגיליון, פרסם מבקר השירה של "הארץ ספרים" - דוד (ניאו) בוחבוט, רשימת ביקורת ששיבחה את פועלו ואיכויותיו של שימל המשורר. על פי בוחבוט 
שימל, במידה רבה, הוא משורר של משוררים, ושירתו שייכת לאניני הטעם; לקוראי שירה המוכנים לשאת את מלאכת העמלנות האינטלקטואלית והרוחנית, ומהמקום הזה לדעת להעריך את שירתו כראוי; להבין שדווקא בשל אי־נהירותה המיידית היא מספקת שחרור מלא בהשראה של התודעה השירית....בשירתו, שימל אינו מדבר; הוא נושם את מחשבותיו לכדי מלים, או אם לומר בפשטות: הוא משורר. האצבע הרכה של שימל מודדת בעדינות את דופק השירים. הרטוריקה, בקיטועים המיומנים של השורות, היא המוזיקה הדקה, המצטלצלת, שמפיקה המחשבה בתנועתה.."  לקראת סוף הרשימה, בוחבוט תוהה " איך זה יכול להיות שהמסורת השירית המפוארת של המודרניזם האמריקאי במאה ה–20, זאת ששימל ייבא אל שטחי השפה העברית, לא התאקלמה ונטמעה גם מעבר לחוגים המצומצמים של מביני העניין?" ומשיב: "נדמה לי שהתשובה טמונה גם במבנה אישיותו ובאופיו הענֵו, האנטי־עסקני. שימל מעולם לא עסק בשיווק עצמי וביחסי ציבור. הוא מיעט "להתערבב" בבתי קפה הומי תועלת ונראה שלא החניף לאוטוריטות האקדמיות הנכונות.
— דוד (ניאו) בוחבוט, הרולד שימל, משורר של משוררים, באתר הארץ, 7 ביוני 2015
טריפטופן

כימיה

השייר של טריפטופן (ומכאן - משקלה המולקולרי) הוא הגדול ביותר מבין חומצות האמינו. הוא מורכב מקבוצת מתילן (CH₂) אליה קשורה קבוצת אינדול ארומטית, המורכבת משתי טבעות מאוחות: טבעת בנזן משושה וטבעת פירול מחומשת, המכילה אטום חנקן בודד. בולעת ארך גל של 280 nm.

מקורות מזון

טריפטופן, כמו כל חומצת אמינו חיונית, קיימת כמעט בכל מזון, וכמו כל חומצת אמינו חיונית, המקורות המשמעותיים ביותר שלה הם מזונות עשירים בחלבון, כגון בשר בקר, דגים ועוף, חלב, ביצים, קטניות (כגון פולי תורמוס, פולי סויה, עדשה תרבותית, שעועית, חומוס, פול ואפונה) וגרעינים מסוימים.

ביולוגיה

טריפטופן היא חומצת האמינו הנדירה ביותר; שיעור הופעתה בחלבונים עומד על כ-1.4% מכלל חומצות האמינו; מחלבונים רבים טריפטופן נעדרת לחלוטין. עובדה זו משתקפת בקוד הגנטי: טריפטופן היא אחת משתי חומצות האמינו היחידות, יחד עם מתיונין, המקוּדדת על ידי קודון יחיד (UGG). תאי גוף האדם אינם מסוגלים לסנתז טריפטופן בעצמם; זוהי לפיכך חומצת אמינו חיונית ויש לצרוך אותה דרך המזון. ארגוני בריאות שונים הגדירו קצובה יומית מומלצת למבוגרים שנעה בין 3.5 מ"ג ל-6 מ"ג טריפטופן לכל ק"ג משקל גוף. ב-2002 האקדמיה הלאומית לרפואה הגדירה את הקצובה היומית המומלצת לבני 19 ככמות של 5 מ"ג טריפטופן לכל ק"ג משקל גוף.
בגוף היא הופכת להורמונים כמו מלטונין, למוליכים עצביים כמו סרוטונין, לוויטמין B3 ועוד. חומצת אמינו זו גורמת להרפיית מתח ומשרה שינה. טריפטופן מפחיתה חרדות ודיכאון, עוזרת למנוע מיגרנות, מפחיתה סיכונים לעוויתות לב וכלי דם, ובדומה לחומצת האמינו ליזין מסייעת להפחתת רמות הכולסטרול ומסייעת לתפקוד תקין של מערכת החיסון. בצמחים משמשת טריפטופן כחומר מוצא להורמון הצמחי החשוב ביותר, אוקסין.
נמצא כי אצל אנשים הסובלים מדיכאון, דיאטה דלה בטריפטופן גורמת להחמרה של הדיכאון. עם זאת, השפעה זו לא נמצאה אצל אנשים שאצלם ההפרעה לא מאובחנת.
בשנת 1989 אירעה הרעלה המונית בארצות הברית, בעקבות שימוש בתוסף מזון יפני בשם אל טריפטופן. בהרעלה נפגעו כ-5,000 איש שלקו ב-EMS, מחלת עצבים נדירה. כתוצאה מהמחלה מתו 37 אנשים לפחות ולפחות 1,500 אנשים הפכו נכים לצמיתות. שיווק התוסף הופסק בארצות הברית ובארצות נוספות, בהן גם ישראל. החל משנת 2002 התירו הרשויות בארצות הברית לשווק תוסף זה, זאת בעקבות בדיקה שערך ה-FDA אשר קבע כי הבעיה נבעה כתוצאה מתנאי ייצור לקויים במפעל ספציפי. נכון לאוקטובר 2004 הוא עדיין אסור בשיווק בישראל.
נתן שפיגלגלס (מאורות נתן)

רבי נתן שפיגלגלס (כונה: ר' נתק'ה דיין; ה'תקנ"ח, 1798 - כ"ז בתמוז ה'תרל"ג, 22 ביולי 1873) היה רב ודיין יהודי-פולני. ממנהיגי יהדות ורשה, בשנותיו האחרונות שימש כראב"ד ורשה. נודע על שם ספר השו"ת שלו, "מאורות נתן".

ביוגרפיה

נולד בסמיאטיץ' לרב דובער שפיגלגלס. למד בישיבתו של רבי שלמה זלמן ליפשיץ (ה"חמדת שלמה") בנאשלסק, רבו נבחר בשנת ה'תקע"ט (1819) לכהן כרבה של ורשה, לאחר שנים בהן לא התמנה רב רשמי לתפקיד זה. ה"חמדת שלמה" שהיה רב "מתנגד" בעיר שבה אוכלוסייה חסידית גדולה, פעל תמיד לשמור על איזון וקיים מערכת יחסים טובה עם כל שכבות האוכלוסייה היהודית בעיר, ובשנת ה'תקפ"א המליץ על מינויו של תלמידו, רבי נתן שפיגלגלס, שהיה חסיד קוז'ניץ במקורו, חסידו של רבי משה אליקים בריעה בן המגיד מקוז'ניץ, ובהמשך נעשה לחסידו של רבי יחזקאל מקוזמיר, כדיין בבית הדין הוורשאי.
במשרתו זו כיהן חמישים ושתים שנים, ופסקי דינו מצוטטים רבות בספרות המשפט העברי. בשנותיו האחרונות שימש בתואר "ראב"ד ורשה", לאחר שהתמנה כממלא-מקום זמני ברבנות ורשה, בתקופת הביניים שלאחר פטירת רבי דוב בער מייזליש, לפני מינויו של רבי יעקב גזונדהייט לתפקיד. הוא נפטר בכ"ז בתמוז ה'תרל"ג, 22 ביולי 1873, ונקבר בוורשה.
תותית

תותית (באנגלית: Strawberry Shortcake) היא דמות מצוירת אמריקנית בזיכיון בבעלות חברת כרטיסי הברכה American Greetings. במקור נעשה שימוש בדמות לכרטיסי ברכה ולאחר מכן לבובות, כרזות ומוצרים. כמו כן, נוצרו צעצועי דמויות של החברים והחברות של תותית. בהמשך יצאו גם מספר סדרות טלוויזיה וסרטים על תותית וחבריה.
מילאן נדיץ'

ביוגרפיה

מילאן נדיץ' נולד בגרוצקה, פרוור של בלגרד, סרביה ב-1878 לג'ורג'ה ופלגיה נדיץ'. ב-1985 סיים נדיץ' את חוק לימודיו בגימנסיה בקרגוייבץ והצטרף לאקדמיה הצבאית בבלגרד. ב-1903 השלים את לימודיו באקדמיה והתגייס לצבא הסרבי. ב-1910 קודם לדרגת מייג'ור. שירת בצרפת בין השנים 1910–1912. בשנות מלחמות הבלקן (1912-1913) הוא קודם לדרגת לוטננט קולונל. במלחמת העולם הראשונה שירת בחזית סלוניקי ובשנת 1915 קודם לדרגת קולונל. החל מ-1919 שירת כראש המטה והמפקד דה פקטו של המחוז הצבאי הרביעי בקרואטיה. ב-1927 נשלח לפקד על אוגדת קוסובו, ושנה לאחר מכן הועבר לאוגדת ליובליאנה. בשנים 1929–1934 פיקד על ארמיית סקופיה. ב-1930 קודם לדרגת גנרל. בשנים 1934–1935 כיהן כראש המטה הכללי של הצבא המלכותי היוגוסלבי. 
הוא כיהן כשר הצבא וחיל הים בממשלת סטויאדינוביץ' (21 בדצמבר 1938 - 5 בפברואר 1939), בממשלת צבטקוביץ' (6 בפברואר - 26 באוגוסט 1939) ובממשלה השנייה של צבטקוביץ' שהוקמה במסגרת הסכם צבטקוביץ'-מאצ'ק. בתקופת כהונתו כשר הצבא וחיל הים הוא נודע בעמדותיו הפרו-הגרמניות. בן דודו דימיטרי ליוטיץ', מייסד ומנהיג התנועה הלאומית היוגוסלבית זבור, סייע למשרד הראשי לביטחון הרייך לבסס קשר עם נדיץ'. בסתיו 1940 פאבלה, נסיך יוגוסלביה והנסיך ג'ורג', דוכס קנט הסכימו על הקמת בסיס צוללות בריטי במפרץ קוטור. נדיץ' מסר על כך לשגריר הגרמני ומנע את הקמת הבסיס. הוא נאלץ להתפטר מתפקידו ב-7 בנובמבר 1940 לאחר שבתזכיר שנשלח לראש הממשלה ולנסיך יוגוסלביה טען כי מדיניות נייטרלית במלחמה היא לא מציאותית ושיוגוסלביה צריכה לתמוך במדינות הציר. 
ממשלת ההצלה הלאומית בראשות נדיץ' החליפה את ממשלת הקומיסר בראשות מילאן אצ'ימוביץ' ב-29 באוגוסט 1941. בטקס השבעת הממשלה, ראש המנהל האזרחי הרלד טורנר אמר שעליה "להשיב את הסדר הציבורי על כנו", ולא "ייאבד העם הסרבי את ההזדמנות שניתנה לו לחלץ עצמו בעזרת ממשלה זו מהמשך מצב שסופו להמיט עליו אסון מוחלט". נדיץ' השיב לו "הנני מבטיח [...] כי נחושה דעתי ודעת שותפי לשים קץ לאנרכיה השוררת במדינה ולהשיב את מלוא השקט, הסדר והביטחון על כנם". 
נדיץ' עזב את בלגרד ב-6 באוקטובר 1944 ומצא מקלט בקיצביל, אוסטריה. ב-8 במאי 1945 כוחות אמריקאים הגיעו לעיר. הוא נשבה ב-5 ביוני ונשאר בידיים אנגלו-אמריקאיות עד העברתו לרשויות הרפובליקה הפדרלית העממית של יוגוסלביה בינואר 1946. ב-4 בפברואר הוא קפץ או נדחף מחלון בית החולים בבלגרד למותו. 
חברו סטניסלב קרקוב פרסם את הספר האפולוגטי "הגנרל מילאן נדיץ'" בשני כרכים בין השנים 1963-1968. הספר הציג את נדיץ' כמנהיג לאומי ששמר על עצמאות סרבית מסוימת בתקופת הכיבוש הגרמני וניסה למנוע השתלטות קומוניסטית על המדינה.
יחסי ארצות הברית–גינאה ביסאו

היסטוריה

שגרירות ארצות הברית השעתה את פעילותה בביסאו ב-14 ביוני 1998, בעיצומו של עימות אלים בין הכוחות הנאמנים לנשיא ויירה, לבין המשטר הצבאי. 
לפני ואחרי סגירת השגרירות, ארצות הברית וגינאה-ביסאו נהנו מיחסים דו-צדדיים מצוינים.
ארצות הברית הכירה בעצמאותה של גינאה ביסאו ב-10 בספטמבר 1974. 
שגריר גינאה ביסאו לארצות הברית ולאומות המאוחדות היה אחד הראשונים ששלחה האומה לחו"ל. 
ארצות הברית פתחה את שגרירותה בביסאו ב -1976, והשגריר האמריקני הראשון הציג אישוריו מאוחר יותר באותה שנה.
הסיוע האמריקני החל ב-1975 עם מענק של 1 מיליון דולר לנציבות האו"ם לפליטים. מזון חירום היה מרכיב מרכזי בסיוע ארצות הברית לגינאה ביסאו בשנים הראשונות שלאחר העצמאות. 
מאז 1975, ארצות הברית סיפקה למדינה סיוע בפן הכלכלי בהיקף של כ-65 מיליון דולר.
מאז מלחמת 1998, ארצות הברית סיפקה למעלה מ-800 אלף דולר להסרת פסולת הומניטרית לארגון לא ממשלתי שהוציא מעל ל-2,500 מוקשים ו-11,000 תחמושות שלא התפוצצה מהעיר ביסאו; 1.6 מיליון דולר לסיוע במזון; וכמעט 3 מיליון דולר בסיוע לפליטים, שיפור תעשיית הקשיו וקידום הדמוקרטיה.
ארצות הברית וגינאה-ביסאו חתמו על הסכם בינלאומי בתחום החינוך וההכשרה (IMET) ב-1986, ובמהלך שנת 1998, ארצות הברית סיפקה מתקני הוראה באנגלית וכן ציוד תקשורת וניווט לתמיכה בתוכנית המעקב החופית של חיל הים. תוכנית הסיוע ההומניטארי של הפיקוד האירופאי סייעה ב -390 אלף דולר לבניית בתי ספר, מרכזי בריאות וגשרים.
חיל השלום נסוג מגינאה ביסאו ב-1998 בתחילת מלחמת האזרחים.
באוגוסט 2004 בוטלו סנקציות לפי סעיף 508 של חוק ההקצאות לעסקים זרים, שהוטלו כתוצאה מההפיכה הצבאית של ספטמבר 2003, וביסאו שוב הפכה להיות זכאית ל-IMET ולסיוע ישיר אחר.
במרץ 2007 חתמו ארצות הברית וברזיל על מזכר הבנות משולש עם גינאה ביסאו, המדגיש פרויקט התחזקות פרלמנטרית שיושם לראשונה ב-2005.
שגרירת ארצות הברית לגינאה ביסאו, מרסיה ברניקט, יושבת בדקר, בירת סנגל. בנוסף, סגן ראש המשלחת הוא ג'יי ט. סמית'.
כיום אין בביסאו שגרירות אמריקנית. שגריר ארצות הברית בסנגל, המתגורר בדקר, מוכר כשגריר ארצות הברית בגינאה-ביסאו. 
העובדים המקומיים משרתים את משרד הקישור של ארצות הברית בביסאו, ודיפלומטים אמריקאים מהשגרירות בדקר נוסעים לעיתים קרובות לביסאו כדי לנהל יחסים דיפלומטיים נורמליים.
סאביניאנוס

ביוגרפיה

סאביניאנוס נולד בבלרה שליד ויטרבו באימפריה הביזנטית, והיה בנו של בונוס (Bonus). תאריך לידתו אינו ידוע. סאביניאנוס נשלח על ידי האפיפיור גרגוריוס הראשון לכהן כ"אפוקריסיארוס" (הנונציו) בקונסטנטינופול, תפקיד בו פעל עד שנת 597 עת שב לרומא.
באפריל 604 נבחר לכהן כאפיפיור, אולם האישור הקיסרי לבחירתו התקבל מאת קיסר האימפריה הביזנטית רק ב-13 בספטמבר באותה שנה. ה"ליבר פונטיפיקאליס" מציין כי בתקופת כהונתו פקד רעב את העיר רומא, וסאביניאנוס מכר חיטה לתושבי העיר במחיר של סולידי אחד לשלושים שקים. החלטה זו ספגה ביקורת שכן גרגוריוס, קודמו, חילק את החיטה בעיתות רעב בלא תשלום.
ריטה מארלי

ביוגרפיה

ריטה נולדה בעיר סנטיאגו דה קובה שבקובה ללירוי אנדרסון וסינתיה ז'ארט. היא למדה וגדלה בקינגסטון, בירת ג'מייקה.
באמצע שנות השישים הקימו ריטה ושתי חברותיה, מוואט ומרשה גריפית'ס, להקת בנות בשם "The Soulettes". לאחר שהכירה את בוב מארלי, חתמה הלהקה חוזה עם חברת התקליטים "Studio One", חברת התקליטים של קוקסון דוד ואחת מחברות התקליטים הג'מייקניות המצליחות ביותר. לאחר שהלהקה חתמה על החוזה, שינתה את שמה ל־"I Threes" והפכה לאחת מהלהקות הג'מייקניות הנודעות ביותר במוזיקה של שנות השבעים.
ריטה נישאה לבוב מארלי ב־10 בפברואר 1966, ואיתו חיה עד מותו ב-1980. בזמן נישואיהם הייתה ריטה הרה, אך הפילה את התינוק זמן קצר לאחר מכן. לאחר חתונתם, הצטרף מארלי לאימו שהתגוררה בארצות הברית ושם התגורר במשך כתשעה חודשים, מותיר את ריטה לבדה בג'מייקה. בתקופה זו החל מארלי להתקרב לדת הראסטפארי, ואף ריטה המירה את דתה, לאחר שחזתה בהיילה סלאסי בביקורו בקינגסטון ב־21 באפריל 1966. 
בתחילת 1970 עזבו ריטה ובוב, עם שתי בנותיהם, לדלאוור, שם התגוררו עם אימו של מארלי. ריטה עבדה כעוזרת בית עד הריונה. בעת שהותם שם, קיבל מארלי הזמנה מחברת התקליטים "איילנד" להגיע לבריטניה ולהקליט שם אלבום, אותה קיבל. ריטה נשארה בארצות הברית וילדה את בנם סטיבן, וזמן קצר לאחר הלידה שבה לג'מייקה. מארלי שהה בבריטניה מספר חודשים בשל ההקלטות והופעות במועדונים קטנים ומכללות ברחבי המדינה. בשנים הבאות חי לסירוגין בבריטניה ועם משפחתו שנשארה בג'מייקה.
ב-3 בדצמבר 1976 ירו אלמונים במארלי, באשתו ריטה ובאמרגן דון טיילור. היה זה יומיים לפני קונצרט "Smile Jamaica" שארגן ראש ממשלת ג'מייקה דאז, מייקל מנלי, בניסיון לפייס בין שתי הקבוצות הפוליטיות הנלחמות במדינה. ריטה ניסתה להמלט במכוניתה עם הילדים ששהו אף הם בבית בעת האירוע, אך נורתה במהלך ניסיון זה. כל השלושה נפצעו קשה מהירי. הסברה שלא הוכחה (שכן היורים לא נתפסו) היא כי הירי היה על רקע פוליטי בשל הטענות כלפי מארלי כי הוא מתומכיו של מנלי. למרות פציעתו עלה מארלי להופיע כמתוכנן.
זמן קצר לאחר תקרית הירי עזבו מארלי ומשפחתו את ג'מייקה ועברו לבריטניה, שם הקליט חלק מאלבומיו. הם חיו בבריטניה כשנתיים ושבו לג'מייקה ב-1978. 
לאחר מותו של בוב הקליטה ריטה מספר אלבומים שנקראו על שמה, שזכו להצלחה רבה בארצות הברית, בעיקר בקרב מעריציו של בוב. בוב לא כתב צוואה, שכן דבר זה נוגד את אמונתו בראסטפארי, וריטה ירשה את כל רכושו. 
נכון ל-2008, מתגוררת ריטה בכפר קונקונדורו בגאנה.
דישון עלוותי

דישון עלוותי הוא טכניקה להזנת צמחים על ידי דישון נוזלי באופן ישיר על עלוות הצמח, בניגוד להוספת דשן מסורתית שמתבצעת בהגמעה (השקיה). הצמחים מסוגלים לקלוט אלמנטים חיוניים דרך העלים.
הקליטה מתבצעת דרך פיוניות העלים וגם באמצעות האפידרמיס.
שינוע האלמנטים בדישון עלוותי יהיה מהיר יותר כאשר הוא נעשה דרך הפיוניות, אך כלל הספיגה יכולה להיות טובה במידה זהה כאשר נעשית דרך האפידרמיס.
בנוסף, הצמחים מסוגלים לקלוט אלמנטים דרך הגבעול.
בעבר סברו כי דישון עלוותי פוגע בעגבניות אך סברה זו הופרכה וכיום דישון עלוותי הוא סטנדרט בחקלאות ונעשה בו שימוש נרחב.

מקורות דישון עלוותי ממקורות ימיים

 דרך נפוצה לביצוע דישון עלוותי היא באמצעות תערובות שעשויות מצמחי ים בעיקר אצת ים צפוני (אסקופילום נודוסום)
אשר מכילה רבים מחמישים יסודות הקורט.
ככל שיותר מאלמנטים אלו נזקקים, כך קשה יותר לאזן את נוכחותם באדמה.
אצת ים צפוני מכילה גם 
 הורמונים צמחיים שנחשבים מועילים להתפתחות חלקי הצמח השונים - העלים, הפרחים והפירות.
השימוש בתמציות אצות נפוץ בקרב מגדלי  גידולים אורגניים המעדיפים להימנע משימוש בהורמונים סינתטיים.

יעילות

H.B Tkey היה ראש המחלקה לחקלאות באוניברסיטת מישיגן בשנות החמישים.
בעבודתו עם S.H Wittwer הם הוכיחו את יעילותו של הדישון העלוותי.
באמצעות יישום של זרחן ואשלגן  רדיואקטיביים לעלוות הצמחים ושימוש במונה גייגר לאיבחון הקליטה, השינוע והשימוש של הצמחים בדשן.
שינוע הדשן בצמח נעשה בקצב של כ־30 ס"מ לשעה לכל חלקי הצמח.
מיצוי מעלי הצמחים יכול להיבחן באמצעות רפרקטומטר: אם לאחר הדישון העלוותי כמות האור המוחזר עולה באופן משמעותי, הדבר מעיד כי חלק מן החומרים המזינים נספגו.
ריסוס מועשר יכול לעזור לחומרים המזינים להיצמד לעלים ולייעל את החדירה.

יישום

דישון עלוותי נעשה לרוב בשעות הערב, זאת מכוון שחום גורם לפיוניות של זני צמחים מסוימים להיסגר, דבר המפחית את הספיגה ויעילות הדישון.
ניו וורלד (אי)

מקור השם

התאוריה הרווחת גורסת כי שמו של האי מנציח את המשלחת של ג'ובני דה וראזאנו שביקר בחוף של ניופאונדלנד בשנת 1524 וקבע כי המקום הוא חלק מהעולם החדש ולא מאסיה.
פרדיננדו, דוכס פארמה

ביוגרפיה

פרדיננדו נולד בפארמה ב-20 בינואר 1751, לפליפה, דוכס פארמה, ולואיז אליזבת, נסיכת צרפת, בתם של לואי החמישה עשר, מלך צרפת ומריה לשצ'ינסקה.
בצעירותו היה פרדיננדו מועמד להתחתן עם מריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה, בתו של ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה, אולם ההצעה לא יצאה אל הפועל, משום שהיא התארסה בגיל צעיר ללאופולד, ארכידוכס אוסטריה, ולבסוף התחתנה עם אחיו הצעיר הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו.
בשנת 1765 מת במפתיע אביו פליפה, דוכס פארמה, ופרדיננדו עלה לשלטון במקומו. ב-27 ביוני 1769 התחתן פרדיננדו על ידי שליח עם מריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם השמינית של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה, וב-19 ביולי נחגג טקס הנישואים בפארמה.
במסגרת חוזה ארנחואס (1801) בין בית בורבון לנפוליאון, הועברה השליטה על הדוכסות לשלטון צרפתי ישיר, בתמורה להעברת הדוכסות הגדולה של טוסקנה לידי בית בורבון תחת שליטת בנו לודוביקו הראשון, מלך אטרוריה, בעוד פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה קיבל את שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג. ב-9 באוקטובר 1802 מת פרדיננדו בגיל 51, והועלו טענות שהורעל על ידי הצרפתים.
צבי טלמון

ד"ר צבי טלמון (במקור: מונסון או מונזון, 9 בדצמבר 1922 – 6 בדצמבר 2012) היה מלחין ומנצח מקהלות ישראלי, שעסק בעיקר בתחום המוזיקה הליטורגית היהודית.

ביוגרפיה

טלמון נולד בירושלים בשנת 1922. בילדותו למד בבית הספר תחכמוני ובישיבת עץ חיים. לאחר מכן למד מקרא בבית המדרש למורים מזרחי. בשנת תשמ"ד-1984 קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים בעברית וארמית (נושא עבודתו: "בחנים לשוניים בפתגם הארמי שבתלמוד הבבלי").

שימש כמורה בבית הספר תחכמוני וכן כמורה למוזיקה. בבית הספר ייסד מקהלת נערים, שהופיעה בין היתר בבית הכנסת תחכמוני וליוותה את החזן מנחם מנדל טירנובר. טלמון כיהן עצמו כחזן בימים הנוראים בבית הכנסת ביל"ו ובית כנסת היכל הבנים בכפר שמריהו. כמו כן הופיע בשידורי הרדיו של קול ישראל כזמר ביצירות ליטורגיות ושירי חול. 
כשהוקם היכל שלמה בירושלים, הוזמן טלמון לנצח על מקהלת גברים ונערים שליוותה את התפילות שנערכו במקום. המקהלה ליוותה את החזנים משה שטרן ואברהם שני, שהיו חזנים בבית הכנסת. המקהלה זכתה למוניטין רב והופיעה מחוץ לבית הכנסת ובטקסים ממלכתיים.
טלמון הלחין יצירות לחזן ומקהלה – המפורסמת שבהן לפיוט "אין כאלוהינו" הנאמר בפיטום הקטורת.
ארכיונו של טלמון שמור במרכז למוזיקה של הספרייה הלאומית.

פרסומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
רבקה פאלוך

רבקה פאלוך (נולדה ב-1956) היא אשת תקשורת ועיתונאית חרדית. יועצת ראש הממשלה לענייני חרדים, בין השנים 2001–2006 תקופת כהונתו של אריאל שרון, ומשנת 2016 יועצת לבנימין נתניהו.

ביוגרפיה

נולדה וגדלה בתל אביב למשפחה של חסידי גור. נישאה לשמחה פאלוך, יצרן ארונות קודש אמנותיים ולהם 7 ילדים. פאלוך מתגוררת בבני ברק.
בשלהי שנות השמונים החלה בקריירה של עיתונאית, בתחילה בעיתון "השבוע" (כיום שעה טובה), ובהמשך ובמקביל הגישה תוכנית שידוכים ברדיו קול חי.
בשנת 2001 מונתה על ידי אריאל שרון ליועצת ראש הממשלה לענייני חרדים. בדצמבר 2006 סיימה את כהונתה. 
פאלוך ושתי עדות נוספות העידו לטובת השר לשעבר חיים רמון ערב מתן הכרעת הדין במשפט ההטרדה המינית שהתנהל נגדו. בהכרעת הדין נכתב: "לא זו בלבד שמדובר בעדויות כבושות שמשקלן אפס, אלא שמדובר בעדות בלתי אמינות ובלתי מהימנות, שתיאמו את גירסתן בניצוחה של רבקה, ערב מתן עדותן בביהמ"ש. התיאור שתארו הינו מופרך ובלתי סביר בעליל."
עד שנת 2016 החזיקה פאלוך במשרד יחסי ציבור ושידרה ברדיו לב המדינה מדי יום שישי בתוכנית "שבת שלום". ב-2016 התמנתה ליועצת במשרד ראש הממשלה.
שספו

שספו (בצרפתית: Chassepot או בשמו הרשמי Chassepot modèle 1866) היה רובה צרפתי שמילא חלק מכריע במלחמת צרפת פרוסיה.
השספו הומצא בשנת 1857, ונקרא על שם ממציאו אנטואן אלפונס שספו.  קצב האש של השספו היה מהיר יותר משל כל רובה אחר שהיה בשימוש עד אז בצבא צרפת, וב-1866 הוא נכנס כנשק הרשמי של צבא צרפת. הוא נוסה לראשונה בנובמבר 1867, בקרב מנטנה נגד האיטלקים. המפקדים הצרפתיים כתבו בהתלהבות בדו"ח "השספו עושה נפלאות". במלחמת צרפת פרוסיה מילאו הרובים תפקיד מכריע, קצב האש והטווח שלהם היו גבוהים בהרבה משל הרובים הגרמניים. במהלך המלחמה תפסו הפרוסים 20,000 רובי שספו, אולם מכרו אותם לשאה של השושלת הקג'ארית.
ליזין

כימיה

השייר של ליזין מורכב מארבע קבוצות מתילן (CH₂) ומקבוצת אמין (NH₂) הנמצאת בקצה. קבוצת האמין נוטה לקלוט יון מימן ולהפוך ליון בעל מטען חשמלי חיובי (⁺NH₃); מכאן שליזין היא אחת משלוש חומצות האמינו הבסיסיות (בסיס מוגדר כתרכובת הנוטה לקלוט יוני מימן). 
ב-pH נייטרלי (7) נוטה קבוצת האמין לקלוט יון מימן ולהופיע בצורת היון החיובי, בעל מטען חשמלי של 1+.

מקורות תזונה

ליזין, כמו כל חומצת אמינו חיונית, קיימת כמעט בכל מזון, וכמו כל חומצת אמינו חיונית, המקורות המשמעותיים ביותר שלה הם מזונות עשירים בחלבון, כגון בשר בקר, דגים ועוף, חלב, ביצים, קטניות (כגון פולי תורמוס, פולי סויה, עדשה תרבותית, שעועית, חומוס, פול ואפונה) וגרעינים מסוימים.

ביולוגיה

מחסור בליזין המגיע דרך המזון מביא למחסור בניאצין שיכול לגרום לחוסר בוויטמין B. סיבוכים בריאותיים נוספים כתוצאה מחוסר ליזין בתזונה הם אבנים בכליות, עייפות, חוסר תיאבון ועוד. רבות מתופעות אלה נקשרות לצורך בליזין לייצור נוגדנים.
תוספת ליזין למזון ידועה כאחת הדרכים לטיפול במחלת ההרפס, בצירוף דיאטה מעוטת ארגינין.
הפיגוע במסעדת מקסים

המסעדה

מסעדת מקסים נמצאת במבואות הדרומיים של חיפה, ליד חוף הים. המסעדה, בבעלות משותפת של יהודים וערבים-נוצרים, מגישה תפריט ים-תיכוני הכולל בשר ודגים. למסעדה יש קהל סועדים קבועים נרחב, והיא מלאה בעיקר בימי שבת.

הפיגוע

ביום שבת, ה-4 באוקטובר 2003, בשעה 14:10, נכנסה למסעדה מחבלת מתאבדת בשם הנאדי ג'רדאת, עורכת דין בת 29 מג'נין, שארוסה ואחיה, חברי הג'יהאד האיסלאמי, נהרגו כמה חודשים לפני כן בפעולה של צה"ל בג'נין. המחבלת עברה את הקו הירוק בברטעה והוסעה על ידי מסיע של שוהים בלתי חוקיים לחדרה ומשם לחיפה, לטענתה כדי לבקר את אביה בבית חולים רמב"ם. בדרך עצרו המסיע והמחבלת לאכול במסעדה ולאחר סוף הארוחה המתאבדת פוצצה את עצמה בלב המסעדה. מעוצמת הפיצוץ נהרגו 15 אנשים ונפצעו עשרות סועדים. מאוחר יותר מתו מפצעיהם עוד 6 אנשים, ובכך עלה מניין הנרצחים ל-21.
בפיגוע נרצחו בין השאר שתי משפחות בנות 5 נפשות כל אחת שכללו שלושה דורות, לרבות זקנים, ילדים ופעוטות. גם צוות המסעדה, שכולו היה ערבי-ישראלי, נפגע; 4 מעובדי המסעדה נרצחו, בהם המאבטח ואחד מבעליה. 
בפיגוע נפצעו קל גם שלושה מאנשי קבוצת הכדורגל מכבי חיפה.

התגובות לאירוע

מנהיגים ברחבי העולם, בהם נשיא ארצות הברית, גינו את הפיגוע. הנשיא האמריקאי דאז, ג'ורג' ווקר בוש, כינה את הפיגוע "אקט מרושע של טרוריזם" והדגיש שמדובר במעשה מתועב שכוון כנגד משפחות שבסך הכול ביקשו לאכול ולנפוש בשבת.

התגובה הצבאית

גורמים במערכת הביטחון בישראל אמרו שהפיגוע בוצע תחת הכוונה סורית, ושההוראה ניתנה ממטה הג'יהאד האיסלאמי בדמשק. בתגובה, מטוסי חיל האוויר הישראלי הפציצו מחנה אימונים של מחבלים בעין-צאחב. כתוצאה מכך הורה בשאר אל-אסד להנהגת ארגון חמאס בסוריה, ובכלל זה חאלד משעל, לעזוב את סוריה.

הדים לפיגוע בעולם

בינואר 2004 עמד הפיגוע בלב של תקרית דיפלומטית-אמנותית בין ישראל לשוודיה בעקבות מיצב אמנותי של האמן הישראלי לשעבר, דרור פיילר ושל רעייתו גונילה חולד-פיילר, שהוצג במוזיאון ההיסטורי הלאומי בסטוקהולם בתערוכה "עושים שינוי", שליוותה כינוס בינלאומי בנושא מניעת רצח עם. ביצירה, שנקראה "שלגיה וטירוף האמת", צפה סירה ועליה תמונת המחבלת בתוך בריכה מלאה בנוזל אדום, בליווי מוזיקה, וטקסט המשלב מעין אגדה על שלגיה עם סיפור הפיגוע, ממניעיה של המחבלת לנקמה על מות אחיה וארוסה, דרך ביצוע הפיגוע, ועד אזכור הנרצחים הישראלים. שגריר ישראל בשוודיה, צבי מזאל, זעם על המיצג ופגע בו פיזית (על ידי ניתוק החשמל, והשלכת זרקור לבריכה) בטענה שהוא מפאר את הטרור ופוגע במשפחות השכולות. במיוחד הוא הביע את זעמו על הופעת המיצב דווקא בהקשר של מניעת רצח עם. ממשלת ישראל ואריאל שרון בראשה גיבתה את השגריר והוא זכה לתמיכה רבה בקרב הציבור הישראלי והמשפחות השכולות. לעומת זאת, עוררה החבלה ביקורת בשל הפגיעה בחופש הביטוי ובחופש האמנותי על ידי נציג רשמי של מדינת ישראל.
בסמוך למקום הפיגוע, ליד המסעדה, הוקמה אנדרטה הצופה אל הים, ועליה חקוקים שמות הנספים.
מסיע המחבלת נעצר בלילה שאחרי הפיגוע. הוא נדון ל-10 שנות מאסר על גרימת מוות ברשלנות, לאחר שזוכה מהאשמות של ניסיון לרצח והריגה, כאשר בית המשפט קיבל את טענתו שלא ידע שמדובר במחבלת.
ב-13 באוקטובר 2012 העבירה משלחת של ארגון מצרי בשם "איגוד עורכי הדין הערבים" למשפחתה של ג'רדאת את העיטור הגבוה ביותר על ביצוע הפיגוע, לציון גאוות עורכי הדין הערבים על הפיגוע.
יצחק אבן דנאן

הרב יצחק אבן דנאן (20 באוגוסט 1834, ט"ו באב ה'תקצ"ד – 23 במאי 1900, כ"ד באייר ה'תר"ס) היה רב ופוסק בעיר פאס במרוקו. מחבר שו"ת "ליצחק ריח".

קורות חיים

נולד בפאס לרב שמואל, מפיו התחנך ולמד בצעירותו. בשנת 1875 (ה׳תרל"ה) ביקר בישראל יחד עם אחיינו הרב שלמה אבן דנאן למשך כחודש. בישראל ביקרו במקומות הקדושים, ובדרכם חזור עברו דרך אלכסנדריה שבמצרים. בשנת 1879 (ה'תרל"ט) החל לשמש כמורה צדק בפאס, והתפרסם כפוסק בעל שיעור קומה וסברא ישרה.
רבי יוסף בן נאים, בספרו "מלכי רבנן", כותב עליו: "היה משים לילות כימים בלימודו, כל ימיו לא מש מתוך האהל והיה קנאי לבלי חת משום אדם, ואני הכותב למדתי אצלו באיזה ימים ולילות אחדים, לא ישוער ולא יספר יראתו הטהורה זיע"א".
הלך לעולמו בפאס, ונקבר בבית הקברות היהודי בעיר.
בנו היה רבי שמואל אבן דנאן, מחבר הספר תדשן אדמה, בו אסופת הנהגות ומנהגים המבוססים על תורת האר"י.
סבורגה

נסיכות סבורגה (באיטלקית: Principato di Seborga) היא נסיכות (לכאורה) קטנה הנמצאת במחוז ליגוריה שבאיטליה. הנסיכות עצמאית משנת 954. הנסיכות לא מוכרת על ידי אף מדינה זרה. היא מקיימת כוח שיטור פנימי, אך מקבלת את כל השירותים המשטריים מאיטליה – דבר המחזק את הקביעה, שהיא אינה עצמאית.
בנסיכות כ-400 תושבים, ושטחה כ-4 קמ"ר. מושל הנסיכות הוא הנסיך מרצ'לו הראשון, שנבחר על ידי אזרחי הנסיכות. הנסיכות מנפיקה דרכונים ובולים, ואף מוציאה מטבע משלה - לואיג'ינו, המשמש כהילך חוקי בנסיכות, במקביל לאירו.