google/wiki40b huggingface dataset:
אקסודוס (להקה)

היסטוריה

אקסודוס הוקמה בשנת 1980 על ידי טום האנטינג, קירק האמט וגארי הולט, לאחר זמן מה צורף גם הסולן פול באלוף והבסיסט ג'ף אנדרוס, וכך קם ההרכב הראשון של אקסודוס, הרכב זה הוציא לאור את הדמו הראשון של אקסודוס בשנת 1982.
בשנת 1983, עזב הגיטריסט קירק האמט את הלהקה לטובת מטאליקה, אותו החליף ריק הונלוט, בנוסף הוחלף גם הבסיסט ג'ף אנדרוס ברוב מקילופ, הרכב זה הוציא בשנת 1985 את אלבומם הראשון של אקסודוס, Bonded by Blood, האלבום נחשב למוערך מאוד ולמשפיע על ז'אנר הת'ראש מטאל ועל הת'ראש מטאל המקומי בפרט.
בשנת 1987 עזב הסולן פול באלוף וסטיב סוזה תפס את מקומו, הרכב זה נשאר יציב יחסית והוציא את שלושת האלבומים הבאים של אקסודוס- Pleasures of the Flesh ב-1987, Fabulous Disaster ב-1989 ואת Impact is Imminent בשנת 1990, אך למרות זאת הלהקה לא זכתה להצלחה יחסית ללהקות ת'ראש אחרות מהאזור כדוגמת מגהדת', מטאליקה או סלייר, ובשנת 1991 הוציאו את האלבום לייב הראשון שלהם-Good Friendly Violent Fun ולאחר שחרורו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות שנמשך שנה שלמה, ולאחר כשנה הוציאה אלבום נוסף Force of Habit, אלבום זה לא זכה להערכה רבה ונחשב למיתון מסוים של סגנון הת'ראש/ספיד מטאל שלהם. 
בשנת 1992 התפרקה הלהקה עקב לחץ ובעיות אישיות.
בשנת 1996 התאחדה הלהקה עם הסולן לשעבר שלהם פול באלוף ויצאה לסיבוב הופעות באירופה וצפון אמריקה ובשנת 1997 הוציאה עוד אלבום לייב- Another Lesson in Violence אך בשנת 1998 התפרקה הלהקה עוד פעם.
בשנת 2001 התאחדה הלהקה פעם נוספת להופעה במופע הצדקה הענק "Thrash Of The Titans" ואף הופצו שמועות לגבי חזרה מלאה לפעילות והקלטת אלבום נוסף, אך אלו דעכו כאשר נפטר הסולן פול באלוף.
הסולן לשעבר סטיב סוזה צורף לסיום המחויביות של הלהקה ונראה היה כי אקסודוס עומדת להתפרק עוד פעם, אך גרי הולט התעקש כי הלהקה תוציא אלבום נוסף ובשנת 2004 הוציאה הלהקה את האלבום Tempo of the Damned .
בשנת 2005 הלהקה עברה שינוי משמעותי כאשר את הלהקה עזבו ריק הונלוט, טום האנטינג וסטיב סוזה אך הם הוחלפו על ידי לי אלטוס, פול בוסטאף וסטיב סקוויל (בהתאמה), סטיב סקוויל הוחלף לאחר מכן על ידי רוב דיוקס, הרכב זה הוציא את האלבום האחרון של אקסודוס בשנת 2005- Shovel Headed Kill Machine
רפאל הלוי

רבי רפאל (בכור) הלוי (? - י"ד באב תקי"ב), היה רב, פוסק, מחכמי ירושלים. נפטר בצעירותו בגיל 22.

ביוגרפיה

נולד לרבי אליהו הלוי, והיה תלמידו של רבי יצחק הכהן רפפורט בעל בתי כהונה. היה דיין והיה נושא ונותן עם הרב מרודיס, רבי משה ישראל, בעל שו"ת משאת משה.
רבו בעל הבתי כהונה העיד עליו "כי אפילו באלף בחורי ישראל לא נמצא כמותו".
ספרו קול בן לוי חידושים על הש"ס, הרמב"ם, הטור, לשונות המפרשים והפוסקים, שאלות ותשובות ודרושים בפלפול. יצא לאור לראשונה קושטא תפ"ז, ויצא לאור מחדש על ידי מכון משנת רבי אהרן, תשס"ג.
ניתן למצוא את דבריו בדברי החיד"א, הנודע ביהודה, החתם סופר והחקרי לב. בתשובות הפוסקים האחרונים, ניתן למצוא מאות מובאות מפסקיו. ואף רבי עקיבא איגר מציין אליו פעמים רבות בגיליון הש"ס.

תאריך פטירתו

נפטר בגיל 22, על מצבתו נכתב כי נפטר בי"ד באב תקי"ב (1752), ברם על ספרו קול בן לוי נכתב שהספר הודפס בשנת תפ"ז בקושטא, ומוזכר שם שהספר הודפס לאחר פטירתו של המחבר. בספר לשון ערומים לרבי ברזילי יעבץ נמצא הספד מהרב המחבר על רבי יצחק אלגאזי, רבי בנימין הלוי ורבי רפאל הלוי בעל קול בן לוי. מהדרוש שם משתמע שכולם נפטרו באותו זמן. שנת פטירתו של רבי יצחק אלגאזי ידועה לנו - שנת תמג. ברם שנת לידתו של רבי יצחק הכהן רפפורט רבו של רבינו משוערת לשנת תמה. כך ששנת פטירתו נותרה כתעלומה.
נטמן בהר הזיתים.
חוש"ן - חינוך ושינוי

מרכז ידע

התחזקותו של הארגון בתחום החינוך וההדרכה, והצורך לייצר מערכי הדרכה ולהביא מידע אמין בפני הקהלים המשתתפים בפעילויות, הפכו את הארגון למרכז ידע בנושא להט"ב והחל משנת 2008 החל הארגון ליזום מחקרים בנושא להט"ב ואף לנקוט עמדה מול גופים מקצועיים העוסקים בנושאי להט"ב.
בשנת 2008 יזם הארגון יחד עם חוקרים מהפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון, סקר בריאות ארצי בקהילה הגאה. מטרת הסקר שמומן על ידי המכון הלאומי לחקר שרותי הבריאות של משרד הבריאות, הייתה לבחון את המענה שנותנת מערכת הבריאות לצרכים של אנשים להט"בים ולזהות מחסומים העומדים בפני להט"בים בבואם לקבל ייעוץ ושירות רפואי בהשוואה להטרוסקסואלים.
מחקר שערכו אנשי הארגון ב-2010 בחן את הגילים שבהם מבחינים להט"בים בנטייתם המינית השונה, תקופות הסתרת הנטייה והתהליכים שהם עוברים עד ליציאתם מהארון.
בשנת 2011 החליט הארגון מתוקף היותו מרכז ידע בנושא להט"ב, לבקש לעמוד מול הוועדה הציבורית לבחינת הסדרה חקיקתית של נושא הפריון וההולדה בישראל, ולהעלות את הצורך בהרחבת הסדר הפונדקאות לגברים הומואים, יחידים וזוגות, ולהכרה בהורות של ילדים לאבות ישראלים שנולדו בחו"ל בהליך פונדקאות. לעמדת הארגון הצטרף ארגון הלהט"ב הדתי חברותא.
בנוסף, מפיץ הארגון חומרי הסברה והדרכה לציבור הרחב, מערכי שיעור והצעות לפעילות לצוותים חינוכיים בחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי ועוד.

היסטוריה

בשנת 1976 הקים דוקטור משה דב את שירות ההרצאות של "האגודה לשמירת זכויות הפרט" (המוכרת בשמה "האגודה למען הלהט"ב"). באותה תקופה היו כתריסר מתנדבי הפרויקט נוסעים ברחבי הארץ ומעבירים חוגי בית בנושא הקהילה הלהט"בית. בשנת 2001 עבר שירות ההרצאות ארגון מחדש, ובסופו הפך לזרוע ההסברה של האגודה בשם "חושן - חינוך ושינוי". ביולי 2004 התאגד חושן כחברה לתועלת הציבור, והפך לארגון עצמאי.

מבנה ארגוני

חושן הוא ארגון מתנדבים הרשום כחברה לתועלת הציבור (מוסד ללא כוונת רווח). מתנדבי הארגון בוחרים בכל שנה את דירקטוריון הארגון, האחראי על קביעת מדיניות הארגון ופיקוח על ביצועה. במקביל לדירקטוריון פועל צוות רכזים האחראי על ניהול הארגון ברמה השוטפת. הפעולות החינוכיות של חושן מועברות על ידי מערך של כ-250 מתנדבים ומתנדבות.

מקורות מימון

חושן הוא ארגון המבוסס ברובו על עבודת התנדבות, גם ברמת מעבירי הפעילויות וגם ברמת רכזי הצוותים. חושן גובה תשלום על הפעילויות החינוכיות שהוא מעביר, ותשלום זה מהווה את המקור העיקרי של תקציבו. בשנת 2017 נפתחה תקנה תקציבית ייחודיות לפעילויות בנושא נטייה מינית וזהות מגדרית במשרד החינוך, שמתקצבת את פעילות הארגון עבור בתי הספר ומוסדות החינוך המוכרים. בנוסף, מגייס הארגון תרומות מקרנות ומתורמים פרטיים בארץ ובחו"ל. החל מיולי 2007, הארגון זוכה לתמיכה כלכלית של עיריית תל אביב. הארגון מתנהל בצורה שקופה מבחינה תקציבית, וניתן למצוא את הדוחות הכספיים שלו ופירוט התרומות באתר הארגון ובאתר משרד המשפטים.
קאמולוס

קאמולוס (Camulus או Camulos) היה אל המלחמה במיתולוגיה הקלטית. פולחנו של האל היה נפוץ בעיקר באזור בלגיה של ימינו, אולם התגלו שרידים ארכאולוגיים של פולחנו גם בבריטניה בעיר הקדומה קאמולודונום (כיום קולצ'סטר שבאסקס) הקרויה על שמו של האל.
עם המפגש בין התרבות הקלטית לתרבות הרומית זוהה קאמולוס עם אל המלחמה מהמיתולוגיה הרומית - מרס.
יחסי אסטוניה–בלארוס

היסטוריה

בעבר היו שתי המדינות חלק מהאימפריה הרוסית, אולם לאחר המהפכה הרוסית הכריזו שתי המדינות על עצמאותן. בשנת 1922 נכבשה בלארוס מחדש על ידי רוסיה הסובייטית, והוקמה ברית המועצות. בשנת 1940 נכבשה גם לטביה על ידי הצבא האדום, ובמהלך מלחמת העולם השנייה היו שתי המדינות תחת כיבוש גרמני, ולאחר המלחמה הם היו חלק מברית המועצות עד לשנת 1991. לאחר קריסת ברית המועצות הכריזו שתי המדינות על עצמאותן, וב-6 באפריל 1992 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים. ב-21 ביולי 1995 פתחה אסטוניה קונסוליה כללית במינסק, אשר שודרגה בינואר 2009 למעמד של שגריריות, ובמאי 2010 פתחה בלארוס שגרירות בטאלין. כיום מתקיים בין שתי המדינות שיתוף פעולה במגוון תחומים.

יחסים דיפלומטיים

בלארוס מחזיקה באסטוניה רק שגרירות בטאלין, ואילו אסטוניה מחזיקה שגרירות במינסק בלבד.
תנור מיקרוגל

תנור מיקְרוֹגַל (ובקיצור בשפה מדוברת: מיקרוגל או תנור מיקרו או מיקרו) הוא מכשיר חשמל למטבח המפעיל קרינה אלקטרומגנטית בתדר מיקרוגל לצורך חימום או בישול מזון. ברוב תנורי המיקרוגל אורך הגל של הקרינה הוא 12.24 ס"מ.

ישראל

תנורי המיקרוגל נכנסו לישראל בסוף שנות ה-70 ובעיתונות עלה לדיון מידת הבטיחות שלהם. בתחילת 1983 עדיין נחשב המיקרוגל למוצר מותרות לבתים "שכבר יש בהם וידאו". בסקירה מספטמבר 1986 תואר תנור המיקרוגל כלהיט שמחירו נע בין 720-2200 ש"ח.

יעילות

תנור מיקרוגל לא מעביר את כל האנרגיה החשמלית לקרינת מיקרו. תנור ממוצע צורך כ־1,100 ואט, אבל מספק רק כ־700 ואט של הספק בצורת גלי מיקרו. שאר ההספק אובד בצורת חום בשפופרת המגנטרון, ומשם לחלל המטבח.
רוב ההספק בצורת גלי מיקרו ישמש לחימום המזון שבתנור. אם אין בתנור מספיק מזון לקליטת האנרגיה, רכיב המגנטרון יקלוט את הקרינה החוזרת, והדבר עלול להביא להתחממות יתר של התנור.

בטיחות ואמינות

חימום מזון באמצעות גלי מיקרו הוא מהיר ופופולרי, אבל כרוכים בו סיכונים.

מתכת במיקרוגל

הגל האלקטרומגנטי שבמיקרוגל יכול לגרום להפרשי פוטנציאלים גבוהים בין אזורים שונים במתכת. עקב כך מתכות עלולות להתחמם במידה מסוכנת ואף לפלוט גיצים.

מיקרוגל ריק

כשמפעילים מיקרוגל ריק האנרגיה של הגל האלקטרומגנטי לא מתורגמת לחימום המים, ולכן פוגעת במכשיר עצמו.

חימום המזון

המזון מחומם במשך פרק זמן קצר, ולכן החימום לא תמיד אחיד בכל חלקי המזון. לכך שני גורמים: פיזור לא אחיד של גלי המיקרו בתוך התנור, וקליטה שונה של האנרגיה בחלקי המזון השונים. בגורם הראשון מטפלים באמצעות רכיב מסתובב דמוי מאוורר המפנה את הקרינה לחלקי התנור השונים ובאמצעות מגש מסתובב עליו מונח המזון. בגורם השני יש לטפל באמצעות הנחה נכונה של המזון, בחישתו וכיסויו כך שיתקבל חימום אחיד יותר. כלים סגורים וביצים עלולים להתנפץ בתוך תנור מיקרוגל בשל לחץ קיטור הנבנה בתוכם. פריטי מזון המחוממים משך זמן ארוך מדי עלולים אף להתלקח.

סכנת זיהום

שימוש לקוי במזון עלול להיות מסוכן. המתנגדים לטכנולוגיית תנור המיקרוגל טוענים שהוא מעודד שימוש לקוי במזון, כיוון שהוא מעודד שימוש במזון שבושל, הוכנס לזמן רב מידי להקפאה או קירור לא מספיק וחומם שוב בתנור המיקרוגל.

סכנת קרינה

קרינת המיקרוגל היא קרינה בלתי מייננת ולכן איננה מסוגלת ליינן את מולקולות ה-DNA ולגרום לסרטן. הנזק לגוף האדם מקרינה זו נובע מנזקי חום העלולים במינון גבוה לגרום לכוויות, ואולי פגיעה זמנית בפוריות. עם זאת קיימים מספר מחקרים סותרים, הטוענים כי גם קרינה בלתי מיינת עלולה להיות מסרטנת ובעלת השפעות שליליות על הבריאות. בארצות הברית תקן הקרינה לתנורי מיקרוגל חדשים הוא 1 מיליואט לסמ"ר במרחק 5 סנטימטר מהתנור. התקן גבוה פי חמישה למיקרוגל משומש. חריגות מתקן זה הן נדירות ביותר. לשם השוואה, טלפון סלולרי בטכנולוגיית GSM יכול לפלוט קרינה של 2 מיליואט לסמ"ר במרחק 5 ס"מ. שאלת הסכנה הבריאותית מקרינה אלקטרומגנטית בתדירויות אלו נתונה במחלוקת.

סכנת כוויה

מים המחוממים בתנור מיקרוגל ונתונים בתוך מכל בעל פני שטח חלקים וללא חיספוס, עלולים לעבור חימום יתר ולהגיע לטמפרטורה הגבוהה בכמה מעלות מנקודת הרתיחה הרגילה, מבלי שירתחו. זאת בשל היעדר נקודות תחילת רתיחה בפני השטח של המכל או תנודות והפרעות אחרות שיכולות ליצור רתיחה. תהליך הרתיחה יתרחש בצורה פתאומית בכל נפח הנוזל כאשר מפעיל התנור יוציא את המכל מהתנור, ועלול לגרום לכוויות חמורות.
למידת הימנעות

הימנעות היא מושג פסיכולוגי המתאר התנהגות שמתרחשת על מנת למנוע גירוי בלתי נעים.
להבדיל מלמידת בריחה, אשר מציינת הפסקת גירוי בלתי נעים, ההימנעות מציינת שהגירוי הבלתי נעים נמנע כליל. הבדל נוסף הוא, שבהימנעות תמיד יש סימן מקדים לגירוי הבלתי נעים, ואילו בבריחה אין.
ניתן להדגים למידת הימנעות בתהליך הביהביוריסטי של התניה אופרנטית, על פי הניסוי הנודע של תיבת סקינר: חולדה מושמת בתיבה. הבודק מפעיל נורה, וזמן קצר לאחר מכן מפעיל זרם חשמלי בצידה האחד של התיבה. החולדה קופצת לצידה השני של התיבה (למידת בריחה). לאחר מספר ניסיונות, בכל פעם שהבודק מפעיל רק את הנורה, לומדת החולדה לקפוץ לצידה השני של התיבה, כדי להימנע מהזרם החשמלי עוד בטרם הופיע (למידת הימנעות).
ויליאם פיץ דאנקן

ויליאם פיץ דאנקן (באנגלית: William fitz Duncan - "ויליאם ממזרו של דאנקן", בצרפתית: Guillaume fils de Duncan, ובאירית מוקדמת: Uilleam mac Donnchada) היה בנו מחוץ לנישואים של מלך סקוטלנד דאנקן השני, ושל רעייתו את'לדה מדנבאר.
לאחר מות אביו בשנת 1094 על ידי מאל פטייר ממרנס (ביוזמת דונלד השלישי) נאלצו ויליאם ואמו להימלט מסקוטלנד לאלרדייל שבקמברלנד. רק כעבור עשר שנים שב ויליאם לחצר המלוכה הסקוטית.
בתקופת כהונתו של דודו למחצה אלכסנדר הראשון, ראו בוויליאם אחד מיורשי הכתר הסקוטי, אולם בשל תמיכתו של הנרי הראשון, מלך אנגליה בדייוויד, זכה הלה בכתר לאחר מותו של אלכסנדר, ולא ויליאם. דייוויד העניק לוויליאם תוארי כבוד שונים על מנת לקנות את הסכמתו להמלכתו, וככל הנראה קיבל את התואר מורמאר מוריי (שליט מוריי), וכן הוענקו לו תארים ושטחים בבאלרדייל, בסקיפטון ובקרייבן שבצפונה של אנגליה.
בשנת 1138 הנהיג ויליאם את הצבא הסקוטי בקרב קלית'רו שבו הובס צבא ממלכת אנגליה. 
ויליאם נישא מספר פעמים. רעייתו הראשונה נפטרה בשנת 1137 (שמה אינו ידוע כיום). רעייתו השנייה הייתה אליס דה רומילי, שלה נישא באותה שנה, ונולד להם בן בשם ויליאם. כמו כן היו לוויליאם מספר רב של צאצאים מחוץ לנישואים.
ויליאם נפטר בשנת 1147 ושטחי מוריי שבו לחזקתו של דייוויד הראשון.
מרסין

היסטוריה

הממצאים המוקדמים ביותר בסביבתה של העיר נמצאו בתל יימיקטפה (Yümüktepe) בו נחשפו 23 שכבות שהמוקדמת שבהם משנת 6300 לערך לפנה"ס. לאתר נוספו ביצורים בסביבות שנת 4500 לפנה"ס אך נראה כי הוא נינטש החל ב-3200 לפנה"ס לערך ועד למאה ה-12 לפנה"ס. החתים, האשורים והפרסים שלטו באזור ובשנת 333 לפנה"ס הוא נכבש בידי אלכסנדר הגדול. העיר נקראה זפיריון (Ζεφύριον) ביוונית ועם התפרקות ממלכתו של אלכסנדר הגדול בא האזור תחת שליטת בית תלמי והסלאוקים לאחריו. העיר הייתה מרכז לסחר במוליבדן שהובא ממכרות קוריירה הסמוכים ונהנתה ממיקומה על דרכי המסחר לאורך דרומה של אסיה הקטנה.
בתקופה הרומית שונה שמה של העיר לזפיריום (Zephyrium) והיא המשיכה לשמש כנמלה של העיר הסמוכה טרסוס, בירתה של הפרובינקיה קיליקיה. לאחר מכן שונה שמה לאדריאנופוליס, לכבוד הקיסר אדריאנוס. הנצרות התפשטה במרסין בשלב מוקדם יחסית, והיא הייתה למקום מושבו של בישוף. העיר היא מקום מושבו הרשמי של בישוף קתולי עד היום, אף כי המשרה איננה מאוישת מאז 1966. בתקופה הביזנטית ירדה קרנה של העיר, ולאחר הערבים, הסלג'וקים, והנסיכות הבייליקית של רמזאנאואולו, נכבשה בידי העות'מאנים ב-1517.
מרסין שבה לפרוח במאה ה-19 כאשר החל גידול הכותנה המסיבי במישור צ'וקורובה. העיר חוברה לרשת מסילות הרכבת ב-1866, ובתחילת המאה ה-20 התגוררו בה כ-18,000 תושבים, מחציתם מוסלמים והיתר נוצרים (יוונים, ארמנים וקתולים). ב-17 בדצמבר 1918 השתלטו הצרפתים על העיר והחזיקו בה במשך מלחמת טורקיה-צרפת עד שפינו אותה ב-3 בינואר 1922 בהתאם להבנות הסכם אנקרה.

העיר כיום

תנופת בנייה מואצת ותהליך של פיתוח יתר החלו עם גדילתו של הנמל בעיר והפיכתו לאזור סחר חופשי ב-1986, וכן עם התקדמותו של פרויקט דרום-מזרח אנטוליה הנמצא בעורפה של העיר.
ההתפתחות גררה עמה הגירה פנימית אל העיר, ובתוך רבע מאה הכפילה העיר את מספר תושביה. דבר זה אף הביא לכך שכחמישית מתושביה כיום הם כורדים ממזרח המדינה. לצד הנמל המשמש גם לדיג, קיימות בעיר תעשיות נפט, מלט, מזון וטקסטיל.
ב-3 ביולי 1992 הוקמה בעיר אוניברסיטת מרסין (Mersin Üniversitesi) ובה לומדים כ-18,000 סטודנטים.
העיר חוברה לכביש המהיר החוצה את מישור צ'וקורובה (O-51) והמחבר אותה לאדנה, אליה היא מקושרת גם בקו רכבת נוסעים.
בשנת 2013 אירחה העיר את משחקי הים התיכון.
איתי לב (סופר)

איתי לב הוא סופר ומוזיקאי ישראלי.

ביוגרפיה

איתי לב נולד בשנת 1976 בירושלים. בצבא שירת בלהקת פיקוד מרכז כזמר ושחקן. לאחר שהקים אולפן יחד עם אלון פרימן, הפיקו השניים אלבום שנגנז לבסוף. בשנת 2012 הפיקו השניים אלבום בשם "נקודות" ובו שרו זמרים שונים, ביניהם גורי אלפי, אמיר דדון ואלרן דקל. כיום מתגורר לב במודיעין עם אשתו וארבעת ילדיהם.
יוסף גרהרד ליבס

חייו

ליבס נולד בשנת 1910 בסאן סלוודור לאיש עסקים יהודי-גרמני. הוא גדל והתחנך בהמבורג, ולמד שם בגימנסיה לטינית ויוונית עתיקה. הוא היה פעיל בתנועת הנוער הציונית "בלאו-וייס" ('כחול-לבן').
בשנת 1928 נסע ללמוד יהדות באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא חזר לגרמניה לאחר שנה, מכיוון שרמת החוג ללימודים קלאסיים לא הייתה גבוהה מספיק לטעמו. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטאות היידלברג וברלין. הוא עבר הכשרה חקלאית בלטביה, ושם נשא לאשה את חברתו הראשונה.
ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, נקטעו לימודיו לדוקטורט והוא סולק מהאוניברסיטה בשל חוקי הגזע. הוא הצליח לקבל סרטיפיקט לפלשתינה לאחר שהוכיח שיש ברשותם הון מספיק. בני הזוג הגיעו לקיבוץ בית אלפא, ולאחר כשנה רכשו פרדס ובית בפרדס חנה ועסקו בחקלאות. לזוג נולדו שתי בנות. מאוחר יותר הם התגרשו.
בשנת 1941 נשא לאשה את מירה ליבוביץ, דודניתו של ישעיהו ליבוביץ. ליבוביץ נולדה בריגה והתחנכה בברלין. בשנת 1933 עלתה ארצה. היא למדה קרמיקה אצל חוה סמואל ולאחר מכן נסעה להשתלם בפריז ובפראג. השניים הכירו עוד בברלין, אבל הקשר ביניהם התהדק רק בארץ. לזוג נולדו שני ילדים, שניהם מרצים באוניברסיטה העברית: תמר ליבס, פרופסור לתקשורת, לשעבר ראש החוג לתקשורת (נשואה לאדריכל אולריק פלסנר ואמו של חבר הכנסת יוחנן פלסנר), ויהודה ליבס, פרופסור אמריטוס למחשבת ישראל.
בשנת 1943 עברו לירושלים והתגוררו בקריית שמואל. שם החל ליבס במפעל חייו: תרגום התרבות הקלאסית לעברית. תרגם שירה גרמנית, יצירות מהספרות היוונית והלטינית וכן מיצירות שייקספיר. מפעלו המפורסם הוא תרגום כל כתבי אפלטון לעברית: ליבס תכנן בתחילה לתרגם רק מספר דיאלוגים, אולם לאור ההתלהבות שבה התקבלו בציבור החליט להמשיך ולתרגם את היתר. כל ספריו של ליבס יצאו לאור בהוצאת שוקן, וכוללים לרוב מבואות פרי עטו.
לחם במלחמת העצמאות.
בשנת 1955 זכה בפרס טשרניחובסקי לתרגום מופת, על תרגום כתבי אפלטון ו"אנשי רומי" לפלוטארכוס.
פעולתו של אבי כמתרגם כוונה לסייע ביצירת תרבות שיהיה בה יסוד של המשך הן לתרבות היהודית וללשון העברית, והן לתרבות האירופית, שבה גדל גם הוא, וגם התנועה הלאומית היהודית, ושהתרבות היהודית מצויה אתה בקשר עמוק יותר מאלפיים שנה.
משנת 1961 ועד 1964 כיהן כסגן-נשיא האוניברסיטה העברית בצמוד לנשיאים יואל רקח ואליהו אילת, עד שפרש כדי להתמסר לעבודת התרגום.
בשנת 1968 פרסם את ספרו "אפלטון: חייו ואישיותו".
בהמשך תרגם את "אתיקה ניקומכית" לאריסטו, והשלים את תרגום כתבי אפלטון, ב-5 כרכים.
ליבס נפטר בירושלים בשנת 1988, לאחר שסבל מאלצהיימר. ליבס המשיך לתרגם גם בשנותיו האחרונות ותרגם את הומרוס, אך לא הצליח לסיימו. לאחר מותו החל בנו, יהודה ליבס, לתרגם מהספרות הקלאסית היוונית והלטינית.
אברהם נח גרבוז

הרב אברהם נח גרבוז (נולד בי"ב בשבט ה'תרצ"ג, 8 בפברואר 1933) הוא ראש כולל הר אפרים, מחבר סדרת הספרים מנחת אברהם.

ביוגרפיה

נולד בירושלים בשכונת בתי נייטין לרב אפרים זאב גרבוז, מראשי ישיבת אהל תורה ומחבר הספרים הר אפרים, ולבילא מרים בת הרב אברהם נח פאליי. למד בישיבת חברון ואחר כך היה מתלמידיו הראשונים של רבי יוסף דב סולובייצ'יק. בתקופת לימודיו אצל הרב סולובייצ'יק, למד גם מפי אביו הרב מבריסק.
נשא את שרה בתו של הרב בן ציון ברוק, מתלמידי הסבא מנובהרדוק, שייסד והקים את ישיבת נובהרדוק בירושלים. לאחר נישואיו התמנה על ידי חמיו לכהן כראש ישיבת נובהרדוק, במשרתו זו שימש עד פטירתו של חמיו; בין תלמידיו באותן שנים: הרב ראובן אלבז חבר מועצת חכמי התורה.
לאחר פטירת חמיו הקים את כולל הר אפרים בו הוא מוסר את שיעוריו, במקביל מוסר שיעורים בסדר קדשים לקבוצות מישיבת חברון, מישיבתו של הרב משולם דוד סולובייצ'יק, וכן בכולל פוניבז', בכולל של ישיבת מיר בירושלים, ובכולל עטרת שלמה במודיעין עילית.
הרב גרבוז הוא מחבר סדרת הספרים "מנחת אברהם" על מסכתות מסדר קדשים וכן על מסכת יומא שענייניה שייכים לסדר קדשים. ספר נוסף בסדרה זו כולל ביאורים וחידושים על תורת כהנים, ונכון לשנת 2015 יצאו ממנו לאור שלושה כרכים על פרשת ויקרא.
קרל המפל

חייו

המפל נולד בגרמניה בשנת 1905. ב-1923 התקבל לאוניברסיטת גטינגן, שבה למד מתמטיקה ולוגיקה. משם עבר לאוניברסיטת היידלברג, שם למד מתמטיקה, פיזיקה ופילוסופיה. מאוחר יותר עבר לברלין, ולמד פיזיקה אצל מקס פלאנק ולוגיקה אצל פון נוימן.
ב-1929 השתתף המפל בכינוס הראשון לפילוסופיה של המדע, שם פגש את רודולף קרנפ ובעקבותיו הצטרף לחוג הווינאי. ב-1934 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ברלין, על מחקרו שעסק בתורת ההסתברות. באותה שנה היגר המפל לבריסל, וב-1937 היגר לארצות הברית, והיה לאסיסטנט של קרנפ באוניברסיטת שיקגו.
עד 1948 לימד המפל באוניברסיטת העיר ניו יורק, ומאוחר יותר באוניברסיטת ייל. בהמשך, ועד לפרישתו, לימד באוניברסיטת פרינסטון. לאחר מכן התארח באוניברסיטאות שונות, בהן גם האוניברסיטה העברית.
המפל נפטר בפרינסטון ב-9 בנובמבר 1997.

יצירתו הפילוסופית

תרומתו העיקרית של המפל לפילוסופיה של המדע הייתה בהגדרתו מושגים שונים לבחינת תאוריה מדעית. המרכזי בהם הוא "אישוש" של תאוריה לפי מודל נומולוגי-דדוקטיבי (וזאת להבדיל מ"אימות" של תאוריה, אשר, על פי המפל, איננו אפשרי). 
לפי המפל לא ניתן לאמת תאוריה משום שעל מנת לעשות זאת יש לבצע אינסוף ניסויים; במקום זאת, ניתן לאשש אותה ("אישוש" הוא מושג חלש יותר מ"אימות"), כלומר לאסוף לה כמה שיותר "התאמות למציאות" אשר יקרבו אותה לאמת ויגדילו את סבירותה להיות נכונה.
מושג נוסף שהגדיר המפל הוא "מסקנת בחינה". כלומר, מסקנה הנובעת מתוך ההשערה שלנו, אשר ניתן לבדוק אותה על ידי ניסוי מדעי (לדוגמה, לא ניתן לנסח "מסקנת בחינה" להשערה כי תליית שום על חלון החדר מביאה מזל טוב, משום שאין שום דרך לבדוק אותה על ידי ניסוי מדעי). אם ההשערה אינה תואמת את מסקנת הבחינה הרי שהתאוריה מבוטלת. אך אם ההשערה אכן תואמת את מסקנת הבחינה אין התאוריה מאומתת לעולם, כי אם "מאוששת".
דוגמה לשימוש במושגים אלו נמצאת בספרו של המפל "פילוסופיה של מדעי הטבע". בספר זה מציג המפל מקרה שבו מנסה הרופא איגנץ זמלווייס לפתור בעיית תמותת יולדות במחלקה שבה עבד, באמצעות הגדרת היפותזה. זו קובעת כי תמותת היולדות נגרמת ממעבר של חומר מן המת. להיפותזה זו ניתן לנסח מסקנת בחינה: אם הרופאים יחטאו טוב יותר את ידיהם, תמותת היולדות תפחת. את מסקנת בחינה זו ניתן לבחון על ידי ניסוי, שתוצאתו יכולה להיות אחת משתיים: או שהתמותה תפחת, או שלא. כעת מגיע שלב האישוש. אם התמותה תישאר כמות שהיא, אזי התאוריה נכשלה והיא בטלה. אך אם התמותה אכן תפחת, נמצא אישוש לתאוריה, וכעת היא קרובה יותר להיות נכונה ואמיתית.
מדוע לא אומתה התאוריה, אלא רק "אוששה"? משום שייתכן שחיטוי הידיים הוא רק סיבה אחת מני רבות לתמותת היולדות, או יותר מזה - ביצוע החיטוי וירידת התמותה קרו בסמיכות באופן מקרי, וייתכן כי אין ביניהם שום קשר. לכן, טוען המפל, לעולם לא ניתן להפוך תאוריה לוודאית, אלא רק לקרבה יותר ויותר לאמת. 
פרדוקס העורב שניסח המפל ממחיש את הבעייתיות של תהליך האימות של תאוריה.
On Monday of Last Week

פרסים והוקרה

הסרט היה מועמד לפרס פרס האקדמיה האפריקאית לקולנוע בתור הסרט הקצר הטוב ביותר בשנת 2017, וכן היה מועמד לפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסיאטל, ב-2018.
VT100

VT100 הוא מסוף מחשב שעוצב ותוכנן על ידי חברת DEC בשנת 1978 עובר מחשבי PDP ו-VAX ומהווה למעשה בסיס ותקן למסופי מחשב במערכות יוניקס. VT100 מכיל מעבד של חברת אינטל מסוג 8080. התקשורת ממנו אל השרת משתמשת בתקן ASCII של ANSI. המכונה Escape Sequences.
המסוף בנוי מצג מסוג CRT ואליו מחוברת מקלדת כאמצעי קלט. ניתן לחבר אליו גם מדפסת בחיבור מקבילי ואף להרחיב את הזיכרון הפנימי שלו.
תצוגת המסוף (בדרך כלל בצבעים שחור/ירוק או שחור/לבן) יכולה להציג 24 או 132 תווים בשורה, אך לא בו זמנית. כדי לאפשר זאת, היה צורך בכרטיס AVO (Advanced Video Option. בגרסה העוקבת, ה-VT102, סופק כרטיס AVO כחלק מהתצורה הבסיסית, וניתן היה לחבר מדפסת גם בחיבור טורי.
דור ההמשך של ה-VT100 היה VT220.
נובלה

נוֹבֵלָה (מאיטלקית: novella) היא סוגה ספרותית מרכזית בספרות, החובקת סיפורים קצרים יחסית, שעלילתם מתרכזת במקום אחד, נמשכת לאורך תקופה קצרה וסובבת ציר רעיוני או עלילתי אחד. לעיתים מוגדרת נובלה גם על־פי אורכה: ארוכה מסיפור קצר וקצרה מרומן.
התפתחות הנובלה כז'אנר ספרותי החלה בימיה הראשונים של תקופת הרנסאנס באירופה, בידי סופרים צרפתים ואיטלקים. הבולט מביניהם היה ג'ובאני בוקאצ'ו, שספרו הדקאמרון הכיל כ-100 יצירות ספרותיות שונות הנחשבות כאבות היסוד של הסוגה. בסוף המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19  החלו להיווצר קווים וחוקים סגנונים קבועים לטיב הנובלה, בעיקר בספרות הגרמנית.
נובלות משמשות לעיתים כבסיס ליצירות ארוכות ומפותחות יותר, בעיקר בתחומי המדע הבדיוני והפנטזיה. לדוגמה אפשר למנות את יצירתה  של ננסי קרס, "קבצנים בספרד", שפורסם בהתחלה כנובלה ולאחר מכן הורחב לרומן. דוגמאות נוספות לטכניקה זו אפשר למצוא אצל רוג'ר זילאזני, אורסולה לה-גווין, אן מק'קפרי ועוד. אחת הנובלות הטובות ביותר לדעת אנשים רבים, נכתבה על ידי טולסטוי ב-1889 בשם "סונאטת קרויצר" אשר הסעירה בזמנו את הרוחות ברוסיה ונחשבה בפי רבים לשערורייתית ממש.
הסופר רוברט סילברברג כתב:
הנובלה היא אחת היצירות הספרותיות העשירות והמתגמלות ביותר... היא מאפשרת פיתוח מורחב יותר של נושא ואופי מאשר הסיפור הקצר... היא מספקת סקירה אינטנסיבית ומפורטת של הנושא, ובמידה מסוימת גם את המיקוד המרוכז של הסיפור הקצר וגם את ההיקף הרחב של הרומן.
בספרות העברית אחד מכותבי הנובלות המפורסמים ביותר הוא ש"י עגנון, שמספר רב מיצירותיו נחשבות לנובלות, ביניהן "והיה העקוב למישור" ו"תהילה".