google/wiki40b huggingface dataset:
שרה פרנסס וייטינג

ביוגרפיה

שרה פרנסס וייטינג נולדה בעיירה בשם ויומינג במדינת ניו-יורק, ביתם של אליזבת' קומסטוק וג'ואל וייטינג. מוצאה של אמה היא ממשפחת חלוצים, שהתיישבו בלונג איילנד במאה ה-17. אביה היה אדם מלומד ובעל דעות מתקדמות ביחס לתקופתו ביחס להשכלת נשים. אביה בוגר מכללת המילטון והחזיק בכמה משרות הוראה וניהול ברחבי מדינת ניו יורק.
תשוקתה של שרה למדע התחילה בגיל מוקדם, והיא אהבה לעזור לאביה להכין ניסויים מדעיים לכיתותיו. שרה קיבלה חינוך יסודי לא פורמלי מאביה, שלימד אותה מדע, מתמטיקה, יוונית ולטינית. וייטינג למדה בחריצות וידעה יוונית בגיל 8 ולטינית בגיל 10.
כשהייתה בת 18, בשנת 1865, סיימה שרה תואר ראשון באוניברסיטת אינגהם שנמצאת בלרוי בניו יורק. וייטינג לימדה בסמינר לבנות ברוקלין הייטס עד 1875, במסגרת הלימוד השתתפה בהרצאות וביקרה במעבדות שבאזור.

עשייה בתחום החינוך

וייטינג הייתה מורה נערצת על ידי תלמידיה "הייתה ידועה כמורה נלהבת ויעילה שהראתה שנינות רבה בכתיבת הרצאותיה ושיתפה את התרגשותה מגילויים חדשים עם תלמידיה" ("נשים אמריקאיות ראויות לציון 1607-1950")
בשנת 1875 ביקש הנרי פאול דוראנט, מקים מכללת וולסלי, מוייטינג ללמד פיזיקה במכללתו החדשה. עם המעבר לאזור בוסטון, שרה למדה בכיתות מעבדת הפיזיקה של אדוארד צ'ארלס פיקרינג במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, המעבדה לפיזיקה הראשונה בארצות הברית.
לוייטינג הוענקה הפרופסורה לפיזיקה במכללת וולסלי בשנת 1876 ושנתיים לאחר מכן, ייסדה את מעבדת הפיזיקה השנייה בארצות הברית והראשונה לנשים הנמצאת במכללת וולסלי.
כשהתפרסמו גילויו של וילהלם רנטגן בשנת 1895 בנוגע לקרני רנטגן, וייטינג הייתה הראשונה לממש טכנולוגיה זו בארצות הברית ולצלם צילומי רנטגן. כמו כן, וייטינג הייתה האישה הראשונה שהוזמנה להצטרף ל"חברה המטאורולוגית של ניו אינגלנד" ויזמה קורס במטאורולוגיה. היא כינסה תחנת תצפית מטאורולוגית, ותלמידיה אספו מידע בשביל לשכת מזג האוויר של ארצות הברית מכיוון שלא היו תחנות צפייה באזור. על אף כל מגוון עיסוקיה, היא התפרסמה לרוב בזכות עבודתה עם הספקטרוסקופ ובזכות כיתת האסטרונומיה בה היא לימדה למשך 20 שנה עם ציוד מועט.
בשנת 1900 הסתיימה בניית תחנת הצפייה במכללת וולסלי שנתרמה על ידי גברת ג'ון ויטין ובשנת 1901 הוקמה מחלקת האסטרונומיה ושרה פרנסס וייטינג מונתה לתפקיד ראש המחלקה.

תרומתה למעמד הנשים במדע

במהלך מסעותיה וייטינג פגשה המון מדענים נחשבים מאותה תקופה. במאמר מדעי היא העירה "בניגוד להמון מדענים, לורד ויליאם תומסון נראה לא מופתע מכך שאישה מקדישה את עצמה למתמטיקה ולפיזיקה."
וייטינג הייתה חברה בחברה האמריקנית לפיזיקה שבתחילה, התנגדה להזמין נשים למליאותיה. בנוסף, הייתה אחת מחמשת הנשים היחידות בתקופתה להיבחר כחברה באגודה האמריקאית לקידום המדע.
בשנת 1905 העניקו לה תואר כבוד ממכללת טפטס על תרומתה להוראה. הערכה אליה לא הייתה רק על המקצועיות שלה בתור חוקרת אלא גם על ההשראה שהיא עוררה לתלמידיה. לאחר 40 שנים שבהם לימדה בוולסלי סיימה וויטינג את תפקידה בשנת 1916.
תלמידתה, לוסי וילסון כתבה "זו הייתה שרה פרנסס וייטינג, פרופסור לפיזיקה שהעבירה לי חוויה בלתי נשכחת כשחזרנו על ניסויו של רנטגן וקיבלנו תמונות ברורות של העצמות שלנו". תלמידתה, אנני ג'אמפ קאנון כתבה על מורתה שלושה חודשים לאחר שנפטרה. "לנשים צעירות כיום כל הדלתות פתוחות וקשה להבין את הקושי ואת החוויות של אלה שדחפו את הדלתות האלו."
אליעזר הלוי

ד"ר אליעזר הלוי (לואי לֶווה) (באנגלית: Louis Loewe; י' בתמוז תקס"ט, 24 ביוני 1809 – א' בכסלו תר"ן, 24 בנובמבר 1889) היה מלומד יהודי בריטי ממוצא גרמני אשר שימש כעוזרו ומזכירו של משה מונטיפיורי במשך כחמישים שנה.

תולדותיו

הלוי נולד ב-1809 בצילץ שבשלזיה. למד בישיבתו של רבי משה סופר ("החתם סופר") בפרשבורג. אחר כך למד באוניברסיטאות ברלין, וינה, לונדון ופריז מקצועות שונים בתחום מדעי הרוח, ובכלל זה השתלם בלשונות הקדומות של אזור הסהר הפורה-המזרח התיכון ואפריקה. לאחר לימודיו, היה תחום עיסוקו נומיסמטיקה, וכן עבד כחוקר באוניברסיטת אוקספורד, באוניברסיטת קיימברידג' ובפריז. בתקופה זו פעל בחסותם של דוכס סאסקס והאדמירל סידני סמית.
 בשנת 1836 בקשר למחקריו, יצא למסע גדול בארצות יוון, האימפריה העות'מאנית: טורקיה, סוריה, ארץ ישראל, וצפון אפריקה: מצרים ולוב. חיבוריו ממסעותיו מלמדים רבות על מצבה התרבותי והחברתי של אוכלוסיית הארץ. במצרים נפגש עם שליטה אז מוחמד עלי, ובזכות פענוח של הירוגליף קדום, קיבל ממנו מכתב המלצה, שעזר לו בהמשך מסעו.
בדרכו בחזרה לאירופה ב-1838, נפגש עם משה מונטיפיורי, אשר הציע לו להיות עוזרו. הלוי טיפל במשאים ומתנים של מונטיפיורי, ניהל מספר מפקדי אוכלוסין שנערכו בארץ ישראל ביוזמתו של הנדיב, תרגם והתכתב עם אישים שונים שפנו אליו. לאחר פטירתו, סידר את מאות מכתבי הבקשות אשר נשלחו אליו, אשר ראו אור בדפוס, אם כי בשל עריכה מופרזת, נגרעה חשיבותן כמקור למחקר היסטורי.
 הלוי נפטר בלונדון.
 על שמו נקרא רחוב בשכונת קריית משה בירושלים.
נכדו הרברט לווה ‏ (1882–1940) היה חוקר יהדות ושפות שמיות, מרצה באוניברסיטאות אוקספורד וקיימברידג'. בנו רפאל לווה (1919–2011) (נינו של אליעזר הלוי) היה גם הוא חוקר מדעי היהדות, פרופסור ללימודיים עבריים בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
הפרדת הרשויות

הפרדת הרשויות הוא עיקרון שלטוני לפיו יש לפצל את סמכויות השלטון לרשויות נפרדות ועצמאיות.

חשיבות הפרדת הרשויות על פי מאיר שמגר

על חשיבותה של הפרדת הרשויות עמד נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר:
הפרדת הרשויות נוצרה כדי ליצור איזון בין הרשויות, שכן רק בדרך זו, דהיינו על ידי מניעת ריכוז היתר של הכוח באופן בלעדי בידי רשות אחת, מובטחת הדמוקרטיה ונשמרת חירותם של הפרט ושל הכלל. לשון אחר, הביזור השיטתי והקונספטואלי של הסמכויות בין הרשויות, תוך השלטת עקרונות חוקתיים בדבר פיקוח ובקרה הדדיים, וקביעתם למטרה זו של קשרים וגשרים בין הרשויות השונות, הם שיצרו את הבסיס בעל המרכיבים המשולבים החובקים את כל זרועות השלטון. כך נוצרת מקבילית הכוחות, המקימה ומייצבת את האיזון, שהוא תנאי לקיום החירות ולקיום תקינות הממשל על כל זרועותיו.
— בג"ץ 910/86 יהודה רסלר נגד שר הביטחון, ניתן ב-12.6.88
קולג' פארק סקייהוקס

היסטוריה

קבוצת "אירי בייהוקס" המקורית הייתה מסונפת לאורלנדו מג'יק עד שנת 2017, אז הועברה הקבוצה לפלורידה והפכה ללייקלנד מג'יק. במקביל הודיעה אטלנטה הוקס על כוונתה להקים קבוצת בת בעיר קולג' פארק שבפלורידה, לקראת עונת 2019/2020. בינואר 2017 החליטו ההוקס להקדים את הקמת קבוצת הבת, אשר תשחק תחת השם "אירי בייהוקס" עד שתסתיים בניית אולמה הייעודי בקולג' פארק, גייטוויי סנטר, ב-2019. ליגת הפיתוח עושה הפרדה בין מועדון זה לבין קבוצת אירי בייהוקס המקורית, אשר הסטטיסטיקות, המאזנים והישגי העבר שלה נרשמים לזכות קבוצת לייקלנד מג'יק.
לקראת עונת הבכורה של המועדון ב-2017 מונה עוזר מאמן ניו יורק ניקס דאז, ג'וש לונגסטאף, כמאמן הקבוצה. הבייהוקס סיימו את העונה הסדירה עם מאזן חיובי 28–22, אשר הציב אותם במקום החמישי באזור המזרחי. בשלב הפלייאוף גברו הבייהוקס על לייקלנד מג'יק ופורט ויין מאד אנטס בשני הסיבובים הראשונים, והפסידו לראפטורס 905 בגמר המזרח.
לקראת עונת 2019/2020 עבר המועדון לעיר קולג' פארק שבג'ורג'יה, ושינה את שמו לקולג' פארק סקייהוקס.
פילאף

אושפלוב (גם "פלוב", "אושפלו", "פילאו", "פוף", "פולאו" או "פולאה"; מסנסקריט: पुलाव) הוא תבשיל אורז אופייני למטבחים במרכז אסיה, איראן ואצל העמים הטורקיים, המבושל במרק מתובל, לעיתים קרובות מרק בשרי. 
בישראל הפלוב מצוי בדרך כלל במטבח הבוכרי. 
ומורכב משלושה סוגים של מרכיבים עיקריים: אורז, בשר, גזר, ירקות, פירות יבשים ותבלינים. החלק של הדגניים ככלל מורכב מאורז עגול, אך אפשר להשתמש גם בחיטה, חומוס או תירס. בהתאם למטבח המקומי, הוא יכול להכיל גם בשר וירקות. בגרסה ההודית של התבשיל, משתמשים באורז בסמטי.
מקור המילה הוא בסנסקריט "פולאקה" ("כדור אורז"), משם עברה ל"פולאב" בהינדי, משם ל"פולאו" בפרסית, שהפכה בטורקית ל"פילאב" ומשם ביוונית ל"פילאפי".
האושפלוב מוגש בדרך כלל בסיר, קערה או מגש גדולים (לנגרי) המונחים במרכז השולחן. כל אחד מהסועדים נוטל מנה לצלחתו או ישירות לפיו, באמצעות היד.
מתיו גראבל

ביוגרפיה

גראבל נולד בפורתקול שבוויילס. ב-2003 הופיע גראבל בסדרת הדרמה של ערוץ BBC One "הולבי סיטי", ושיחק בתפקיד קבוע בשתי עונות של הסדרה "Belonging" של ערוץ BBC Wales. עוד בטלוויזיה שיחק בסדרות "חדר מיון", "Caerdydd", ו"השופט ג'ון דיד". הוא הופיע בפרק "End of Days" בעונה האחרונה של הסדרה "טורצ'ווד" בדמות רופא המטפל במקרים של המוות השחור. ברדיו שיחק גראבל בתסכית "The Dead Line" מתוך "טורצ'ווד" ששודר בערוץ רדיו 4 של ה-BBC ביולי 2009.
מ-2007 שיחק גראבל בתפקיד ראשי בדמות הגנגסטר לין אדוארדס בסדרה "Y Pris" שדובבה לאנגלית בשם "The Sopranos' by the sea". ב-2010 היה גראבל מועמד לפרס באפט"א הוולשי (BAFTA Cymru) לשחקן הטוב ביותר על תפקידו.
ב-2010 כיכב גראבל בסרט הקולנוע "פטגוניה", ואחר כך הופיע בסדרה "נערי בייקר" של BBC Wales בתפקיד רוב, הארוס של שרה (איב מיילס). ב-2013 לוהק לדרמת הפשע של רשת ITV "ברודצ'רץ'" בתפקיד ג'ו מילר, בעלה של הדמות שגילמה אוליביה קולמן. בהמשך אותה שנה כיכב בתפקיד אורח בדרמה הבלשית הוולשית "Y Gwyll" בכיכובה של אשתו מאלי האריס. עוד כיכב עם האריס בשנת 2017 בסדרה "בוקר אחד" (Keeping Faith/Un Bore Mercher) בה גילמו השניים זוג נשוי.

חיים אישיים

גראבל נשוי לשחקנית הוולשית מאלי האריס. השניים שיחקו יחד כבני זוג בתוכניות טלוויזיה אחדות.
ב-2009 דורג גראבל במקום ה-24 של רשימת הגברים הסקסיים בוויילס.
טקס פרסי גלובוס הזהב ה-76

זוכים ומועמדים

המועמדים הוכרזו ב -6 בדצמבר 2018 על ידי טרי קרוז, דנאי גורירה, לזלי מאן וכריסטיאן סלייטר. הזוכים מופיעים בטקסט מודגש.
קטרה (כפר)

היסטוריה

הכפר נוסד בתקופת העות'מאנית על תל היישוב הקדום "קדרון" המוזכר בספר חשמונאים א'. תושבי הכפר היו מקומיים ומהגרים מלוב כולם מוסלמים, ועסקו בעיקר בחקלאות. רוב בתי הכפר היו בתי טיט בנויים מלבני בוץ וקש.
במפקד האוכלוסין העות'מאני מ-1596 מנו תושביו 336 נפשות. ב-1863 ביקר בכפר החוקר הצרפתי ויקטור גרן ודיווח על כ-600 תושבים. ב-1870 מנו עות'מאנים 161 בתים בכפר. ב-1882 ביקרה בכפר הקרן לחקר ארץ ישראל.
כמו במרבית היישובים הכפריים בארץ באותה תקופה, אדמות הכפר היו בבעלות אפנדי זר ותושבי הכפר חכרו את הקרקע או שהיו אריסים. ב-1884 מכר הקונסול הכללי של צרפת בעכו, 3,000 דונם מאדמות הכפר שהיו בבעלותו, לקבוצת ביל"ויים שהקימו במקום את המושבה גדרה. 
ב-1887 החריפו היחסים בין קטרה למושבה החדשה. גדרה הוקמה על שטח שבעבר היה שייך לכפריי קטרה או הוחכר להם, ומכירת האדמות נטלה מהם מקור חשוב של פרנסתם. כפריים, שעיבדו שטח של גדרה שלא כחוק, תקפו בתחילת האביב מתיישב מגדרה. כמה מתיישבים, מצוידים בשוטים, עלו בתגובה על שטח המריבה בכוונה לעורר תגרה שתחייב התערבות השלטונות העות'מאנים. המתיישבים שהערבים עלו עליהם במספרם, אולצו לסגת עד מהרה, אולם השלטונות, כמצופה, התערבו ועצרו תשעה ערבים. העוינות בין גדרה לקטרה הגיעה לשיאה שנה אחר-כך, כאשר הכפריים גנבו סוס מגדרה. המתיישבים רדפו אחרי הגנבים, החזירו את הסוס ותפסו אחד מהם. אותו לילה, ב-17 באוקטובר 1888, תקפו הכפריים את גדרה כדי לשחרר את העציר. יריות נורו באוויר ואבנים יודו, אך שני הצדדים נזהרו שלא להרוג איש והערבים נהדפו. למחרת הגיעה לגדרה תגבורת משתי מושבות שכנות, עקרון וראשון-לציון, אך רק הגעת החיילים הטורקים מנעה תגרה המונית. השלטונות עצרו ארבעה מכפריי קטרה ונטלו את הערבי שהוחזק בידי היהודים. התגרה שככה, ושני היישובים השכינו שלום ביניהם אך שתי מתיישבות יהודיות הפילו את ולדיהן בעת ההתקפה ושני קברים ראשונים נכרו במושבה החדשה. נראה שמאז והלאה השלימה קטרה עם קיומה של גדרה.
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת רמלה.
במפקד האוכלוסין של המנדט הבריטי משנת 1922 נמנו בכפר 640 תושבים ובמפקד של 1931, 822 תושבים ב-175 בתים.
בעקבות אירועי המרד הערבי הגדול, הקימו הבריטים בשנים 1940–1941 מזרחית לכפר את משטרת קטרה.
בסקר הכפרים משנת 1945 נאמדה האוכלוסייה ב-1,290 תושבים, כולם מוסלמים. הכפר השתרע על שטח של 7,853 דונמים (שטח בנוי ואדמות חקלאיות).
אזור הכפר נכלל בשטח שיועד למדינה היהודית, לפי החלטת החלוקה.
ערב מלחמת השחרור פנו אנשי גדרה הסמוכה לשייח'ים של קטרה ויעצו להם לשכנע את תושבי הכפר לא לעזוב את הכפר.
במסגרת מבצע כיתור, בתחילת מאי 1948, נכנסו כוחות ההגנה לכפר, לאחר קרב של פחות משעה. רוב הכפריים ברחו עם תחילת הקרב.
כוח ההגנה ערך מבצע ואסף כ-60 כלי נשק מן הכפריים. במהלך חיפוש הנשק נבזז גם רכוש ואחד מאנשי ההגנה נורה ונהרג. שלושה ערבים נלקחו כבני ערובה על מנת שהיורה יוסגר לידי כוח גבעתי.
מאוחר יותר נכנס לכפר שוב כוח של ההגנה לצורך פינוי הכפריים ושמירה על דרך פתוחה לנגב. שאר תושבי הכפר גורשו או שוכנעו לעזבו ב-17 במאי, עם התקרבות הצבא המצרי.
מבני הכפר נהרסו מאוחר יותר, למעט "בית המוכתר", שבשנות ה-50 שימש כבית הספר לילדי המעברה בגדרה. שטח העיר גדרה התרחב לאזור שבו שכן הכפר; כיום הרחובות, הנשיא, שבטי ישראל, שפרינצק ויצחק בן צבי. בשטחים החקלאיים של הכפר הוקם בשנת 1949 מושב קדרון.
כ-200 פליטי קטרה ששהו במג'דל הועברו במשאיות לרמלה בקיץ 1950.
לב

התפתחות הלב

דוגמה פרימיטיבית למערכת הובלת נוזלים מציגים בעלי חיים ימיים הנקראים ספוגיים. הספוגיים אינם רב תאיים אמתיים ואף על פי כן הם מאורגנים דיים מסביב למבנה צינורי. חלק מהתאים במבנה מניעים מים דרך הצינור בעזרת שערות זעירות וכך מאפשרים תחלופת מים בסמוך לכל אחד מתאי הספוג. מערכת ההנעה של המים בספוגיים היא המקבילה ללב.
בשלבי התפתחות מתקדמים יותר באבולוציה הופיעו יצורים רב תאיים הבנויים מקבוצות תאים מתמחים. לדוגמה, תא ברשתית העין של בעלי חיים מתמחה בתהליך הראייה. התא מסייע לבעל החיים לזהות מזון, אך הוא תלוי באספקת צרכיו המטבוליים. המערכת השלמה של בעל החיים זקוקה למערכת הובלה של חומרים מטבוליים לתאים כמו תא הרשתית הכוללת צנרת ומערכת הנעה.
בזבוב נמצא שריר שבכל כיווץ הוא מתיז את הנוזל המקביל לדם אנושי מסביבו. בהתזה מגיע הנוזל לכל התאים ומספק את צורכיהם. בחרקים רבים, התכווצות והתרחבות של צינורות הנוזל הדמי שלהם, מניעה את הנוזל אל כל תא. גם בשלשולים נמצאים 11 כלי דם בעלי יכולת כיווץ והרפיה המניעים את הנוזל בגוף השלשול. בזרוע רגליים ישנה שלפוחית בעלת יכולת כיווץ המניעה את נוזל גופו.
השוני הרב בין הלבבות ומערכות השינוע בבעלי חיים שונים והזמן הקצר יחסית שבו התפתח הלב מצינור יחיד לשריר בעל עליות וחדרים, הוביל חוקרים למסקנה שהלבבות השונים התפתחו בקווי התפתחות אבולוציוניים נפרדים. אלא שמחקרים מודרניים הובילו למסקנה שונה. במחקרי DNA שנערכו בשנים האחרונות הושוו גנים האחראים על בניית הלב בבעלי חיים שונים. במחקרים התגלה דמיון מקיף בין הגנים השונים שהוביל למסקנה שלכל בעלי החיים קו התפתחות משותף מאב קדמון משותף של מערכת השינוע או הלב.

מבנה לב הדגים

מכל בעלי החוליות לדגים יש את הלב הפשוט ביותר. לב הדג כולל שני מדורים: עלייה אחת וחדר אחד המופרדים על ידי מחיצה שרירית. במחיצה ישנו פתח המאפשר זרימת דם בכיוון אחד (שסתום חד כיווני). כאשר לב הדג מתרחב מוזרם לעליית הלב דם ורידי - דל בחמצן - הנאסף מהגוף. עם כיווץ הלב מוזרם הדם לתוך חדר הלב ומשם דרך אבי העורקים לזימים. בזימים מועשר הדם בחמצן וממשיך בדרכו לכל חלקי הגוף. כמו כל הלבבות מורכבות דפנות לב הדג מרקמה שרירית, כאשר דופן חדר הלב עבה יותר מדופן העלייה לצורך דחיפה חזקה של הדם אל כל הגוף. אחד המאפיינים של הפרימיטיביות היחסית של דגים הוא קיומו של מחזור דם אחד: מהלב אל הזימים, מהזימים לגוף ובחזרה ללב.

מבנה לב הזוחלים

לבם של זוחלים דומה ללבם של דו-חיים מפותחים בהיותו בעל שתי עליות וחלק משני מחזורי דם. בנוסף לשתי העליות, חדר הלב של הזוחלים מופרד לשני חלקים על ידי מחיצה שרירית לא שלמה (להוציא לב של תנין שמחיצת ליבו שלמה). ברוב הזוחלים הרחבת הלב מביאה לכניסת דם לא מחומצן לעלייה הימנית ודם מחומצן לעלייה השמאלית. כיווץ הלב מביא את המחיצה להפרדה קרובה לשלמה בין שני צידי חדר הלב. באותו הזמן, הדם הלא מחומצן מוזרם מהעלייה הימנית לצד הימני של הלב ומשם לעורק הריאה ולריאות, והדם המחומצן מוזרם מהעלייה השמאלית לצד השמאלי של הלב ומשם לאבי העורקים ולגוף. כדי למנוע כל ערבוב של דם מחומצן ודם לא מחומצן - דרך המחיצה הלא שלמה של חדר הלב - מתוזמנים כיווצי העליות כנפרדים.
סוזי נאדור-האלטר

ביוגרפיה

נאדור נולדה בבודפשט. היא חברה של אווה סקלי אלופת אולימפית, איתה התאמנה ולמדה באותו בית ספר. 
כחברה במשלחת האולימפית של הונגריה לאולימפיאדת לונדון (1948), סיימה נאדור במקום 31 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:15.8 דקות. לאחר המשחקים היא החליטה שלא לשוב להונגריה הקומוניסטית ונשארה בבריטניה.

כוכבת המכביה השלישית

במכביה השלישית שנערכה בשנת 1950 זכתה נאדור ב-4 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי (1:16.2 דקות) במשחה ל-400 מטר חופשי (6:04.8 דקות), במשחה ל-100 מטר גב (1:26.8 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (5:44.2 דקות).
במכביה הרביעית שנערכה בשנת 1953 זכתה נאדור ב-3 מדליות, אחת מכל סוג (זהב, כסף וארד). מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (5:32.8 דקות), מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי אחרי שושנה ריבנר (6:04.4 דקות) ומדליית ארד במשחה -100 מטר גב. 
נאדור השתתפה גם במכביה החמישית שנערכה בשנת 1957 אך לא זכתה במדליות. 
היא נישאה לרומאן האלטר, שחקן כדורמים ומהנדס בניין בריטי, אותו הכירה במכביה השלישית שגם הוא השתתף בשתי מכביות. לשניים נולדו שלושה ילדים.
לואי ז'וזף דה בורבון, הדוכס מוונדום

ביוגרפיה

לואי ז'וזף נולד ב-1 ביולי 1654 בפריז, ללואי, דוכס ונדום, נכדו של המלך אנרי הרביעי ופילגשו גבריאל ד'אסטרה, וללורה מנצ'יני, אחותה הבכורה של אולימפיה מנצ'יני, שאחד מבניה היה הנסיך אויגן מסבויה, יריבו של ונדום.
הוא התגייס לצבא בגיל 18, ותוך זמן קצר התבלט בהפגנת עוצמה ואומץ אישי במלחמות שנערכו בארצות השפלה, וב-1688 הגיע להישג של דרגת לוטננט גנרל. במלחמת תשע השנים הוא שירת בהצטיינות תחת הדוכס מלוקסמבורג בקרב סטיינקירק ותחת ניקולא קאטינא במרסאליה, וב-1695 קיבל את הפיקוד על הצבא שפעל בקטלוניה וכבש את ברצלונה כעבור שנתיים.
זמן קצר לאחר מכן הוא הועלה לדרגת מרשל של צרפת. ב-1702, לאחר הניסיון הראשון הלא מוצלח של קאטינא ודוכס וילרואה, קיבל ונדום את הפיקוד על הצבא הפרנקו-ספרדי באיטליה. בשלושה קרבות באיטליה הוא הוכיח את עצמו כיריב שקול לנסיך אויגן מסבויה, אותו הביס ב-1705 בקרב קאסאנו לאחר שאויגן כמעט והביס את אחיו הצעיר פיליפ.
בשנה שלאחר מכן הוא המשיך לפקד בזכות עצמו ואף זכה בניצחון נוסף בקאלצ'ינאטו. ונדום נשלח לפלנדריה על מנת לנסות לשקם את המצב לאחר התבוסה בראמיאי שבו הובסו לחלוטין יורשיו פרדיננד דה מרסין ופיליפ השני, דוכס אורליאן. לאחר הגעתו הוא היה לא יותר ממדריכו של דוכס בורגונדי חסר היוזמה, ולא הצליח למנוע את התבוסה בקרב אאודנארדה. לאחר מכן פרש ונדום לאחוזותיו, אך תוך זמן קצר זומן לקבל את הפיקוד על צבאו של פיליפ בספרד, וזכה בניצחונותיו האחרונים בקרבות בריאואגה (Brihuega) ווילוויסיוסה (Villaviciosa). הוא מת ב-11 ביוני 1712 בפתאומיות בעיירה וינארוס שבמחוז קאסטיון, זמן קצר לפני תום המלחמה, ונקבר באל אסקוריאל שבספרד.
ונדום היה אחד מהחיילים הבולטים בהיסטוריה של צבא צרפת. בנוסף להיותו בעל כישרון ודמיון פורה שהיו דרושים למנהיג צבאי מצליח, הוא ניחן גם באומץ רב. הצלחתו הרבה נבעה גם מיכולתו להשפיע על חייליו.
ונדום היה בקשר קרוב ביותר עם גיסו, בעלה של אחותו הבכורה, מארי ת'רזה דה בורבון, שלפי עמדת ההיסטוריונים היה מאהבו. באופן פורמלי  הוא נישא למארי אן דה בורבון (1678–1718), בתו של הנסיך אנרי ז'ול מקונדה ונכדתו של "לה גראנד קונדה". יש טענה כי לא קיימו יחסי מין. בפועל, מתה מארי אן בשנת 1718 ללא ילדים.
אדיר שטיינר

אדיר שטיינר (נולד ב-1966), עובד בעיריית תל אביב, פעיל זכויות להט"ב, וההומוסקסואל הראשון שהוכר כאלמן של חייל צה"ל שנפטר במהלך שירותו. נכון ל-2012, סגן מנהל השירות העירוני באגף פניות הציבור וממונה חופש המידע שבלשכת ראש עיריית תל אביב-יפו.

ביוגרפיה

שטיינר היה לפני גיוס לצה"ל כשפגש את ד"ר דורון מייזל, שהיה אז קצין רפואה, גרוש ואב לשלוש בנות. השניים היו שותפים לחיים במשך שמונה שנים, עד לפטירתו של מייזל ממחלת הסרטן.  כששקל צה"ל את קידומו של מייזל לתפקידי קצונה בכירה, עבר שטיינר את המבדקים הביטחוניים המיועדים לבן זוג של קצין בכיר. 
מייזל נפטר בשנת 1991. שטיינר פתח במאבק של חמש שנים על זכויותיו של כאלמן צה"ל. ב-1996, כשהגיש עתירה לבג"ץ בנושא באמצעות האגודה לזכויות האזרח, הכריע שר הביטחון, יצחק מרדכי, לטובתו וייתר את העתירה. בדף הזיכרון למייזל באתר ההנצחה "יזכור" נכתב "הותיר אחריו אם, שלוש בנות, אח ובן זוג." שטיינר אף נאבק על זכותו לעיין בפרוטוקולים של הוועדה הצבאית שדנה בזכותו להכרה כאלמן צה"ל. כשנחשפו הפרוטוקולים התברר שדיוני הוועדה כללו אמירות קשות על הומוסקסואלים.
מאוחר יותר הכיר שטיינר בן זוג אחר ולאחר מאבק משפטי, שוב באמצעות האגודה לזכויות האזרח, השיג הזוג זכויות במיסוי מקרקעין כשל זוג נשוי. שטיינר ביקש להעביר לבן זוגו צח גרניט מחצית מזכויותיו בדירתם בתל אביב, וערער לבית המשפט העליון על החלטותיהם של המפקחת על שומת המקרקעין, מנהל מס שבח מקרקעין וועדת הערר למיסוי מקרקעין לא אישרו פטור ממס שבח ומס רכישה על ההעברה. 
באותה שנה החליט היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז, כתשובת המדינה לבית המשפט העליון, לפטור העברת דירה לבן זוג מאותו המין ממס שבח מקרקעין ומס רכישה, כפי שנהוג בהעברה בין בני זוג ובין ידועים בציבור המתגוררים יחד יותר משנה.
שטיינר תורם מניסיונו למאבקיהם של חברים בקהילה וכדובר עיריית תל אביב - יפו, אימץ בתמיכת ראש העירייה חולדאי את אירועי הגאווה והפך את המצעד לאירוע דגל עירוני בהפקת העירייה. 
ביחד עם חבר מועצת העיר, איתי פנקס יזם שטיינר את הקמתו של המרכז העירוני לקהילה הגאה שנחנך בחודש יוני 2008 בגן מאיר בת"א.
ביזמתו של שטיינר משקיעה העירייה משאבים מדי שנה, בחוף הגאווה - חוף הילטון, במהלך אירועי הגאווה, והופכת אותו למתחם צבעוני בו מתקיימות מסיבות חוף יומיות כחלק ממאמצי העירייה לקדם תיירות גאה לעיר.
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכה שטיינר להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
בן-זוגו, נכון ל-2012 של שטיינר הוא צח גרניט, מנכ״ל האופרה הישראלית תל אביב - יפו.
איתן בנצור

קורות חיים

בנצור נולד בישראל בנם של שרה ושמואל בנצור, מבכירי משרד החוץ הישראלי. למד בגימנסיה העברית רחביה. לאחר שירותו הצבאי עבד כעיתונאי במעריב עד 1962, כיסה בעיקר את ענייני ירושלים וסטודנטים. 
לאחר מכן עבר קורס צוערים של משרד החוץ, שימש מזכיר שני בשגרירות ישראל בהונגריה, ב-1967 מונה לעוזר לשר החוץ וב-1971 למזכיר מדיני של השר. בשנת 1974 מונה ליועץ מדיני בשגרירות ישראל בארצות הברית וב-1981 מונה למנהל מחלקת צפון אמריקה במשרד החוץ. בשנים 1986 עד 1988 שירת כקונסול כללי בלוס אנג'לס. לאחר מכן קיבל דרגת שגריר ומונה לסמנכ"ל משרד החוץ לנושאי צפון אמריקה. הוא היה ממובילי ההכנות לוועידת שלום אזורית והשתתף בוועידת מדריד ב-1991. בעקבות הוועידה מונה לסגן ראש המשלחת הישראלית למשא-ומתן עם המשלחת הירדנית-פלסטינית ושימש נציג בוועדת המולטילטרלית לפירוק נשק וביטחון אזורי. 
בינואר 1992 מונה למשנה למנכ"ל משרד החוץ ובאוקטובר 1996 מונה למנכ"ל המשרד, תפקיד בו כיהן עד שנת 2000. 
בנצור בעל תואר ראשון בהיסטוריה ומדע המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובעל תואר שני בלימודים סובייטים בבית הספר לכלכלה של לונדון.
נשוי לנעמי בנצור, קואוצ'רית ומומחית לשפת הגוף.
ויילד צ'יילד

ביוגרפיה בדיונית

כנזכר, קייל גיבני היה מוטאנט חייתי ממוצא קנדי, שכוחותיו התגלו במהלך גיל ההתבגרות. היות שסבל גם ממראה חייתי, הוריו נטשו אותו והוא נעשה חסר בית. הוא נמצא ועבר שטיפת מוח וניסויים על ידי האימפריה הסודית, מה שהפך אותו לבלתי יציב מבחינה פסיכולוגית. הוא נעשה מודע לקיומה של ולרי קופר, ושוחרר על ידי ווייר מהאימפריה הסודית גיבני נאסר על ידי הצבא, אשר מפקיד אותו בידי מחלקה H הקנדית. חבר קבוצת אלפא פלייט, סאסקואץ', הגן על גיבני ושיבץ אותו בקבוצת גמא פלייט, שם הודרך חלקית על ידי וולברין. כאשר גמא פלייט התפרקה, גיבני הצטרף לקבוצת הנבלים אומגה פלייט ונאבק באלפא פלייט. לאחר שהובס על ידי מדיסון ג'פריס ואלפא פלייט, גיבני יצא למסע רצח, שנפסק בהתערבותו של וולברין.
גיבני זכה לחנינה ממשלתית, והצטרף שנית לגמא פלייט. שם, הוא נלחם באלפא פלייט פעם נוספת, אך עזר להם נגד לילאן המכשף וכוחותיו. כאשר גמא פלייט התפרקה, ויילד צ'יילד חזר למצבו הפראי ותקף את פאת'ויי, חניכה אחרת. וולברין עצר בעדו מלהרוג את התר הדסון, ומחלקה H ריפאה אותו ממצבו הנפשי ואימנה אותו בקרב מגע. גיבני הפך לנשק אומגה, צורף לאלפא פלייט ועזר להם בלחימה נגד דיאבלו. גיבני פגש את קבוצת אקס פקטור, ומנע התנקשות בחיי ראש ממשלת איטליה. גיבני פגש והביס כפיל שלו ממלחמת האינסוף, התעמת עם ווייר מהאימפריה הסודית, ניצל משבי על ידי גאריסון קיין ושינה את שם-הקוד שלו לויילדהארט (לב-פרא).
לגיבני הייתה מערכת יחסים רומנטית עם אורורה, שנפסקה כאשר התדרדר לצורתו הפראית הראשונה ועזב את אלפא פלייט. הוא עקב אחרי ולרי קופר עד לארצות הברית, שם הצטרף לקבוצת אקס פקטור הממשלתית. הייתה לו מערכת יחסים עם שארד בישופ, אחותו של לוקאס בישופ. סייברטות', חבר קבוצה נוסף, ניסה להפוך את גיבני לרוצח ופראי כמותו. כאשר נעשה חסר דעת ופראי לחלוטין, הוא עזב את אקס פקטור וגויס בעל כורחו לפרויקט נשק אקס. שם, גיבני וסייברטות' נשלחו לגייס את סאנפייר, אשר סירב ושרף את סייברטות'. כאשר גיבני לעג לסייברטות' על כשלונו, סייברטות' תלש את מיתרי הקול של גיבני ואיים להרוג כל חבר בנשק אקס בעל יכולת ריפוי עצמי.

חזרתה של אורורה, בית אם, מוות וחזרה לחיים

אורורה, אהבת חייו של גיבני, חזרה לצוות אך אופיה היה שונה לחלוטין. היא לעגה לגיבני על מראהו החייתי, וניהלה מערכת יחסים עם המנהל המעוות להחריד של התוכנית. כאשר ברנט ג'קסון החליט למרוד במנהל התוכנית, הוא גייס את גיבני לכוחותיו תוך כדי שימוש בעברו עם אורורה. לאחר מכן, נראה על מסך כי גיבני איבד את כוחותיו, בעקבות מעשיה של מכשפת השני באירועי בית אם. חתימת האנרגיה שלו הייתה בתוך ישות הקולקטיב, יחד עם חתימות האנרגיה של מוטאנטים רבים אשר איבדו את כוחותיהם. 
גיבני חזר עם כוחותיו ועם קולו, ונאבק נגד וולברין לפי הוראותיו של רומולוס. תוכניתו הייתה מורכבת מזריקת וולברין לבור פלדה מותכת; עם זאת, אומגה רד הגיע למקום ונכנס לקרב עם גיבני. בעוד וולברין בורח, אומגה רד הצליח להסיח את דעתו של גיבני, דקר אותו עם זרועותיו וזרק אותו לבור הפלדה המותכת.