google/wiki40b huggingface dataset:
גלגל פולקרק

גלגל פוֹלְקֶרְק (באנגלית: Falkirk Wheel) הוא שמה של מעלית סירות בסקוטלנד, המחברת את תעלת פורת' אנד קלייד עם תעלת יוניון. המעלית, הנקראת על שמה של העיר הסמוכה פולקרק בסקוטלנד התיכונה, נחנכה בשנת 2002. שתי התעלות אותן היא משרתת היו מחוברות בעבר על ידי מערכת של 11 תאים סכורים (locks), אך השימוש בהם פסק עוד בשנות השלושים של המאה הקודמת, הם מולאו אדמה והוסבו לשטחי בנייה.
התוכנית לשיקום התעלות בסקוטלנד התיכונה המחברות את גלאזגו עם אדינבורו נוהלה על ידי רשות נתיבי המים הבריטית בסיוע ובמימון של שבע רשויות מקומיות, חברת הפיתוח הציבורית "סקוטלנד אנטרפרייז", קרן הפיתוח האזורי של האיחוד האירופי (ERDF) וְועדת המילניום. המתכננים החליטו כבר בתחילה לבנות מעלית־סירות חדשנית ובולטת בנוף שתחבר את שתי התעלות ולא לשחזר את מערכת התאים הסכורים ההיסטורית. מבין ההצעות שהוגשו לוועדה נבחר העיצוב של "גלגל פולקרק", הכולל גם מרכז מבקרים ובו חנות, בית קפה ואולם כינוסים.
הפרש הגבהים בין שתי התעלות במקום בו ניצב הגלגל הוא 24 מטרים, כגובהו של בניין בן שמונה קומות. תעלת יוניון גבוהה ב-11 מטרים מן האקוודוקט המתחבר לקצה העליון של הגלגל, והסירות חייבות לעבור דרך שני תאים סכורים על מנת לרדת מן התעלה אל האקוודוקט. האקוודוקט לא הוקם בגובה רב יותר, כדי לא לפגוע בשרידי חומת אנטונינוס העוברת במקום.
המתקן שוכן ליד המצודה הרומית העתיקה הנקראת כיום Rough Castle Fort. הכפר הקרוב ביותר הוא טמפורהיל. גלגל פולקרק נחנך ב-24 במאי 2002 על ידי המלכה אליזבת, כחלק מהחגיגות לציון יובל החמישים להכתרתה.
מזנון (רשת מסעדות)

מזנון היא רשת מסעדות ישראלית שהוקמה על ידי השף אייל שני ושחר סגל ומתמחה בהכנת מנות דמויות מאכלי רחוב המוגשות בתוך פיתה.
הסניף הראשון נפתח בתל אביב בינואר 2011 ברחוב אבן גבירול פינת רחוב דיזנגוף/קפלן, תל אביב. בהמשך נפתחו סניפים נוספים בתל אביב, ברחוב המלך ג'ורג' ובאזור התעשייה רמת החייל. באוגוסט 2013 נפתח לראשונה סניף של הרשת מחוץ לישראל, בשכונת המארה בפריז. בהמשך נפתחו סניפים נוספים של הרשת בווינה, במלבורן ובניו יורק. בכל סניף מוגשות מנות הייחודיות לעיר ולאזור בו הן ממוקמות.

ביקורות

מסעדות המזנון זכו לביקורות חיוביות.
האנה גולדפילד, מבקרת האוכל של כתב העת הניו יורקר טענה כי "נראה שזה לא הוגן להשוות את הפיתות של "מזנון" לכל פיתה אחרת. הפיתות של "מזנון" הן קטיפתיות ורכות – הייתי בשמחה נופלת על ערימה של פיתות של "מזנון"".
ריצ'רד ויינס, מבקר המסעדות של בלומברג תיאר את האוכל בסניף המזנון בתל אביב כ"מעולה וזול ... הפיתה עצמה רכה ומרופדת, דומה יותר לפנקייק מקופל מאשר ללחם", וכן שלבשר העטוף בתוך הפיתה "יש עומק רב".
באוגוסט 2019 דורגה המזנון על ידי סוכנות הידיעות בלומברג כאחת מ-12 מסעדות הרחוב הטובות ביותר בניו יורק.
שוט

שוט הוא כלי המשמש לגרימת כאב או יצירת רעש, על-מנת לדרבן, להעניש או לענות. קיימים סוגים שונים של שוטים בהתאם לייעודם.
שוט רכיבה מסורתי הוא מקל עץ המחובר לרצועת עור ומשמש לדירבון החיה באמצעות הצלפה על גבה, השוט המודרני המשמש לרכיבה עשוי בדרך כלל ממקל עץ או פיברגלס מכוסה בעור או בציפוי אחר, כשקצהו האחד, היכן שבא במגע עם בעל החיים, מסתיים בבליטה או בלשון גמישה, וקצהו השני עבה לשם יצירת ידית אחיזה נוחה לרוכב. 
שוט בקר מורכב מחבל או רצועת עור מגולגלת, מהודקת היטב וגמישה, המסתיימת בידית אחיזה. שוט הבקר משמש לדירבון והכוונת בקר או צאן, זאת באמצעות הצלפה חזקה באוויר היוצרת רעש עז כתוצאה משבירת מחסום הקול ומבריחה ממנו את בעל החיים. 
מלבד השימושים לעבודה עם בעלי חיים, משמש השוט לאורך ההיסטוריה של המין האנושי גם ככלי ענישה או עינוי (וככזה, מכונה בעברית מַגְלֵב או פַּרְגוֹל), כאשר לרוב מספר המלקות תואם לחומרת העונש. לשם שימוש זה אף יוצרו שוטים מיוחדים, כדוגמת שוט "החתול בעל תשעת הזנבות" ששימש לענישה באוניות הקו של הצי הבריטי, שוט זה מתפצל בקצהו למספר רצועות עור ועל כן הצלפה בו גורמת להשפעה מכופלת.
באופן הנגזר משימוש בו ככלי עינויים, השוט הוא בין האמצעים שנעשים בהם שימוש ב-BDSM.
השוט מוזכר מספר פעמים בתנ"ך, הן בהקשר של שוט לרכיבה: "שׁוֹט לַסּוּס, מֶתֶג לַחֲמוֹר; וְשֵׁבֶט, לְגֵו כְּסִילִים" (ספר משלי, פרק כ"ו, פסוק ג') והן בהקשר של שוט לענישה: "אָבִי הִכְבִּיד אֶת עֻלְּכֶם, וַאֲנִי אֹסִיף עַל עֻלְּכֶם; אָבִי יִסַּר אֶתְכֶם בַּשּׁוֹטִים, וַאֲנִי אֲיַסֵּר אֶתְכֶם בָּעַקְרַבִּים" (ספר מלכים א', פרק י"ב, פסוק י"ד).
חרדים10

הקמת האתר

ב-2002 התגבש פורום בחדרי חרדים, במסגרת אתר הייד פארק, ואותו ניהל בתחילה דוד רוטנברג תחת השם "דוד10". עם השנים נקנה האתר על ידי משקיעים שונים והתפתח גם לאתר בחדרי חרדים שרוטנברג היה לעורכו. שרי הצטרפה לאתר ב-2009 ככתבת פוליטית.
ב-2013 רכש את האתר מאיר גל מבעלי משרד הפרסום גל אורן BSD, ולאחר מספר חודשים פוטרו בני הזוג בשל סכסוכי עבודה וחילוקי דעות מקצועיים. באפריל 2014 הקימו יחד עם כחמישה עשר עיתונאים ואנשי תקשורת את אתר חרדים10 שיועד להתחרות באתרים החרדיים הבולטים בחדרי חרדים וכיכר השבת.
עורכו הראשי של האתר הוא דוד רוטנברג. עורכים נוספים הם איציק הלפרין כתב לענייני חרדים בערוץ 1, ונחמן וייס. הכתבת הפוליטית והמרכזית היא שרי רוט, ומלבדה כותבים יוסף גרינבוים ואלי שוורץ. באתר מתפרסמים טורי דעה מכותבים בולטים בהם מנוחה פוקס, מנחם ברוד ואליעזר היון שמרכז את מדור הטורים, כן מובאים גם טורים מפורסמים שנכתבו לעיתונים אחרים, בהם טורי דעה של סיון רהב-מאיר, ידידיה מאיר ורביב דרוקר.
לדברי אנשי האתר, הוא דוגל באג'נדה שהיא נגד הדרת נשים בכל מקרה בו הדבר אינו נוגד את ההלכה ולפיכך מפרסם תמונות נשים.
אל-מצבאח

אל-מצבאח (בערבית: المصباح; "המנורה") הוא עיתון ספרותי, מדעי וחברתי יהודי עיראקי שהחל להופיע ב-10 באפריל 1924. העיתון התפרסם באופן סדיר עד ספטמבר 1926 (112 גליונות); לאחר מכן הופיעו באופן לא-סדיר עוד 15 גיליונות – האחרון שבהם, מספר 127, יצא לאור ב-6 ביוני 1929. עורך העיתון היה אנואר שאול (שהשתמש בשם העט "אבן אל-סמואל") והמנהל האחראי של העיתון היה סלמאן שינה.

רקע

אל-מצבאח דגל ביצירת מכנה תרבותי ערבי-עיראקי משותף לבני שלוש הדתות המונותאיסטיות כפי שהדבר משתקף במאמר הפותח את הגיליון הראשון, הקורא להרחבת אופקי האזרח כאמצעי לקידומה של האומה, תיקון הפגמים החברתיים והמוסריים, עידוד הנוער לפעילות ספרותית ומדעית, חיזוק הקשר הרוחני בין אנשי הספרות היהודים לאנשי הספרות בני כל הדתות ואיחוד הכוחות למען קידומה של המולדת, יחד עם הדגשתה של תרומת הספרות לתחיית האומה העיראקית.
העיתון היה ציוני באוריינטציה שלו ובדיווחיו האוהדים המרובים על בניין היישוב היהודי בארץ ישראל ובקריאתו לחיזוק לימודי השפה העברית בקרב יהודי עיראק. שינה ציין כי יעדו העיקרי של העיתון היה להפיץ את הרעיון הציוני, במגבלות הצנזורה העיראקית.
שיתוף הפעולה בין שינה ושאול החזיק מעמד רק כשנה. בשל חילוקי דעות על הקו המערכתי, ככל הנראה, נפרדו דרכיהם, ושאול ייסד מאוחר יותר, הפעם כמוציא לאור ועורך, את "אל חאצד" (הקוצר).
סנוניתן הורדיים

תפוצה ומרחב מחיה

מין זה נפוץ לרוחב האזור הפליארקטי וברוב אירופה, מלבד האזורים הצפוניים. גבול תפוצתו הצפוני הוא לוסטיה התחתונה ומרכז פולין וגבול תפוצתו המזרחי לאורך אסיה הקטנה ועבר הקווקז עד לחצי האי ערב, פקיסטן, הודו ומערב סין. מין זה נכחד מהאי הבריטי והוא הולך ונעלם ממקומות מיושבים, עקב שימוש בחומרי הדברה הפוגע בזחלים. מספר פריטים נצפו במרכז שוודיה ובממלכה המאוחדת, אך אלו כנראה רק תעו ולא היו בעת נדידה.
סנוניתן הורדיים נפוצים בגינות, ערים וכפרים, שדות ובמרחבים פתוחים. הוא מתעופף במקומות שבהם מצוי שזיף הבר ובמיוחד בפרדסים. בהרי האלפים ניתן למצוא אותם בגבהים של עד כ-2000 מטרים, אבל בדרך כלל הם מעדיפים להיות בגבעות בתחתית ההרים ובמקומות נמוכים יותר.

מצב שימור

בשנים מסוימות סנוניתן הורדיים נפוץ מאוד. הוא נהפך נדיר יותר עם היעלמותם של שיחי שזיף הבר. הפרפר נחשב לפרפר מוגן על פי חוק במדינות: צ'כיה, סלובקיה, גרמניה, הונגריה, לוקסמבורג, רוסיה ופולין. הוא נחשב נדיר ובסכנת היכחדות בחלק ממחוזות אוסטריה. למרות שרשויות שונות מייחסות לו מצב שימור "פגיע", הוא לא מוגדר ברשימה האדומה של IUCN.

תיאור

מוטת כנפיו של סנוניתן הורדיים היא כ-60-80 מ"מ לזכרים, ו-62-90 מ"מ בנקבות. הוא מאופיין בזנבות ארוכים (יחסית לזנבי סנוניות אחרים). צבע כנפיו לבן קרם או צהוב בהיר. על כנפיו הקדמיות שישה פסי נמר וסימנים דמויי יתדות. בשוליים של כנפיו התחתונות ישנם כתמים כחולים בצורת חצאי סהר, עם כתם כתום בפינה האחורית של כל כנף וזנב ארוך יחסית. 
מין זה דומה לזנב סנונית נאה, זנב סנונית המכבים וזנב סנונית קורסיקה.

מחזור חיים

נקבת סנוניתן הורדיים מטילה ביצים בצבע ירקרק על צמחי ורדיים שונים. לקראת הבקיעה משחירה הביצה. עם בקיעתו מהביצה הזחל בצבע אפרפר עם שני פסים לבנים לרוחבו ועליו בליטות שעירות. עם גדילתו משתנה צבעו לירוק, הוא הופך לחלק והוא מוסווה היטב, על גבו פסים צהובים דקים וכתמים חומים קטנים. בהגיעו לגודל של כ-35 מ"מ הוא מתגלם על הצמח הפונדקאי.
הגולם הוא בצבע צהוב או ירוק ותקופתו כחודש. גלמי הדור האחרון עוברים תרדמת חורף.
בוגרי זנבי סנוניות הוורדניים מתעופפים בין חודשי מרץ לאוקטובר. ישנו דור אחד עד שלוש בשנה. הזחלים ניזונים מצמחים שונים, בהתאם לאזור, עוזרר (פינלנד), עוזרר חד-גלעיני (האזור הפליארקטי), תפוח תרבותי (האזור הפליארקטי), פרונוס (פינלנד, האזור הפליארקטי), משמש (האזור הפליארקטי, ספרד), דובדבן מתוק (האזור הפליארקטי, ספרד), דובדבן חמוץ (האזור הפליארקטי, רוסיה), שקד מצוי (האזור הפליארקטי, ספרד), דובדבן ציפורים (האזור הפליארקטי), אפרסק (האזור הפליארקטי), שזיף הבר (האזור הפליארקטי), אגס (האזור הפליארקטי) ובן חוזרר הציפורים (האזור הפליארקטי).
קראטקה

תיאור המשחק

מטרת המשחק היא להציל את הנסיכה מריקו מידיו של רשע בשם אקומה. אך על מנת להגיע לנסיכה על הגיבור להילחם בשומרים הרבים בטירה ובאקומה עצמו.
הקרבות במשחק הם ממבט צדדי, בדומה למשחקי פלטפורמה רבים. הגיבור והשומר בו הוא נלחם משתמשים בבעיטות ובאגרופים המכוונים לגבהים שונים בגוף האויב.
לשחקן אפשרות של "פסילה" אחת בלבד, אך היא מורכבת מנקודות פגיעה רבות. נקודות הפגיעה יורדות כאשר השחקן נפגע משומרי האויב, ועולות חזרה במנוחה (לא בקרב או בהליכה).
דוד סער סלמה

שירות צבאי

סלמה נולד בעתלית ולמד בבית הספר הריאלי בחיפה. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1987 התנדב לשייטת 13. השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי ויצא לקורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב לשייטת, שם שימש כמפקד צוות ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון ובאיו"ש. בהמשך שימש מפקד אחת היחידות בפלגת לוחמים, קצין אג"ם של השייטת ומדריך ראשי בשייטת. עבר קורס חובלים ובסיומו יצא ללימודים באקדמיה הימית של ארצות הברית ובהמשך לאחר שירות בתור קצין מחלקה התמנה למפקד סטי"ל.
בשנת 2002, לאחר לימודים אקדמיים, הועלה לדרגת סא"ל ומונה לפקד על פלגה 916. תפקידו הבא היה מפל"ג סטי"לים בשייטת 3. פיקד על בסיס אילת בתקופה העמוסה של פעילות מבצעית בים האדום. בהמשך הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד בסיס אשדוד העוסק בעיקר בלחימה בגזרת רצועת עזה ופעל בשיתוף פעולה עם פיקוד הדרום. בשנים 2011 עד 2013 פיקד על שייטת ספינות הטילים, ולאחר מכן יצא ללימודים לתואר שני במכללה לביטחון לאומי. בשנת 2014 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד בסיס חיפה, ושימש בתפקיד עד שנת 2017. בשנת 2017 מונה לסגן מפקד מפקדת העומק.
במרץ 2019 מונה לראש מטה חיל הים.
אליה סולימאן

אודות

סולימאן נולד בנצרת ב-1960 לאב חרט ואם מורה. בסוף שנות העשרה שלו עזב ללונדון וצרפת ולאחר מכן חזר לנצרת. עם שובו התחיל להתעניין בקולנוע, לקרוא ספרים ולצלם במצלמה ביתית. בין השנים 1982 ל-1993 התגורר סולימאן בניו יורק בה פיתח התעניינות באופן בו מוצגים הערבים בתקשורת המערבית והישראלית. בניו יורק ביים שני סרטים קצרים "הקדמה לסוף הוויכוח", שזכה בפרס הסרט הניסיוני הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע של אטלנטה באותה שנה, ו"מחווה על ידי התנקשות" בו מופיע גיבור בשם "E.S" (ראשי התיבות של שם הבמאי) והוא מתבונן בשקט בהתרחשות. דמות זו חוזרת גם בסרטיו הבאים "כרוניקה של העלמות" (1996) ו"התערבות שמיימית" (2002). 
בשנת 1994 עבר להתגורר בירושלים על מנת ללמד קולנוע ותקשורת באוניברסיטת ביר זית. בשנת 1996 ביים את סרטו הארוך הראשון, "כרוניקה של העלמות", שזכה בפרס סרט הביכורים בפסטיבל הסרטים של ונציה אך התקבל בתגובות נסערות והוחרם בעולם הערבי כולו. הביקורת האשימה את הבמאי בבגידה, בעמדה ציונית ובשיתוף פעולה עם האויב. 
בשנת 2002 ביים את הסרט "התערבות אלוהית", אשר זכה בפרס חבר השופטים ופרס פיפרסקי בפסטיבל הקולנוע בקאן ובפרס הסרט הזר בטקס פרסי הקולנוע האירופאי. 
בשנת 2008 ביים את הסרט "הזמן שנותר". זהו סרט אוטוביוגרפי למחצה, בהשראת יומני אביו ואימו, אשר פרוסים על פני ארבע תקופות משנת 1948 ועד לימינו. הסרט השתתף בתחרות הרשמית על פרס דקל הזהב.
ב-2019 זכה סרטו "It Must Be Heaven" התחרה על פרס דקל הזהב וזכה בציון לשבח מיוחד.

כיום
משה זאב מרגליות

רבי משה זאב מרגליות (לעיתים: יעב"ץ; כונה על שם עיר רבנותו: רֶבּ וועֶלוועֶלה ביאליסטוקֶר; ה'תקכ"ח, 1768 - ד' בטבת ה'תק"ץ, 30 בדצמבר 1829) היה רב ופוסק הלכה ליטאי, רבן של טיקטין וביאליסטוק ומחבר הספרים "מראות הצובאות" ו"אגודת אזוב".

ביוגרפיה

נולד בהורדנה ובה למד בעשרות שנותיו הראשונות. בשנת ה'תק"ע, 1810, הדפיס את ספרו לתקנת עגונות "מראות הצובאות", ספר יסודי בענייני עגינות שהתקבל במהרה והיה שימושי בבתי הדין. הספר הקנה למחברו פרסום רב, ובשנת ה'תקע"ג, 1813, נבחר לכהן כרבה של טיקטין.
את דרשותיו מימי כהונתו כרב בטיקטין הדפיס בספר "אגודת אזוב" (ביאליסטוק תקפ"ד), עם הגיעו לכהן כרבה של ביאליסטוק בשנת ה'תקפ"ד, 1824. הוא כיהן כרבה של העיר שש שנים ונפטר בה בד' בטבת ה'תק"ץ, 30 בדצמבר 1829.
בנו, הרב מנחם דוד יעב"ץ הדפיס מכתביו את הספר "חידושי מוהרמ"ז" (ורשה תרי"ח).
חבצלת חבשוש

ביוגרפיה

נולדה וגדלה בתל אביב למשפחה אמידה ומסורתית, שעלתה מצנעא שבתימן, משפחתה עסקה בסחר בתבלינים ובקפה. חבצלת הייתה בת זקונים למשפחה בת שבעה ילדים. חבצלת הוא שם העט שלה. בשנת 1956 לפני מבצע קדש נפל אחיה הבכור שמעון בגבול רצועת עזה, חוויה שממנה אמה לא התאוששה מעולם. 
חבצלת למדה בבית הספר היסודי הדתי לבנות ברחוב שלמה המלך. לאחר שנתיים בתיכון עזבה את הלימודים ועברה לקיבוץ בית העמק, שם התגורר אחיה ציון עם משפחתו. לאחר 9 חודשים עזבה את הקיבוץ ועברה לגור באילת ליד אחותה הנשואה איילת שמאי. לאחר חצי שנה בהיותה בת 19 חזרה לגור בתל אביב. 
חבצלת למדה דרמה בבית צבי. לאחר חצי שנה עזבה את הלימודים והחלה לעבוד בעבודות מזדמנות.
למדה ציור במכון אבני ובמהלך הלימודים בראשית שנות השבעים התפרסמה כשניהלה רומן עם הסופר פנחס שדה וחלק קטן ממכתבי אהבה שכתבה לו בהיותה בת 23 ראו אור בספר בשם "התמסרות – 21 מכתבים לפנחס שדה" (1973), בהוצאת צ'ריקובר, שהפך לרב-מכר. הספר יצא לאור על ידי שדה ששיכנע אותה שהוצאת הספר כמוה כלידת פרי אהבתם. מאז הוצאת הספר החלו אנשים להצביע ולרכל עליה, היא עזבה את הלימודים ושקעה בדיכאון עמוק, לקתה במחלת נפש, והתאשפזה באברבנאל. שדה זכה לביקורות נוקבות בעקבות פרסום המכתבים. הסופר נתן זך כתב "פרסם את מכתביה מתוך תאוות הסנסציה".
בנובמבר 1984 התאבדה בקפיצה מגג ביתה שבתל אביב.
יומיים לפני התאבדותה מסרה את אסופת שיריה לדודה יחיאל חבשוש, והוא ראה אור אחרי מותה בהוצאה עצמית בשם "שירת חבצלת" (1986).
שטאדטלנגספלד

היסטוריה

תיעוד ליישוב במקום קיים מ-1326 עת נמכרו אדמותיו למנזר הבנדיקטי בפולדה. בראשית המאה ה-19 הייתה העיירה בשטחי הממלכה הפרוסית ובהמשך נכללה בשטחי הקיסרות הגרמנית. ב-1791 הוקמה הכנסייה המרכזית בעיירה. ב-1878 פרצה בעיירה דליקה שכילתה חלקים נכבדים בה. מ-1889 מהווה ענף ייצור החרסינה מקור פרנסה עיקרי לתושבי העיירה. לאחר מלחמת העולם השנייה נכללה העיירה בשטח גרמניה המזרחית, עד אוקטובר 1990 אז אוחדו גרמניה המערבית והמזרחית.

הקהילה היהודית

מניחים שראשוני היהודים התיישבו במקום ב-1359, אך הקהילה עזבה את היישוב בשל רדיפות היהודים. במהלך המאה ה-16 חודש היישוב היהודי במקום, ובעיירה התיישבו שמונה משפחות יהודיות. במהלך מלחמת שלושים השנים נותרה בעיירה משפחה אחת. בראשית המאה ה-18 היגרו לעיירה משפחות יהודיות נוספות והוקם בית עלמין יהודי.
ב-1731 מנתה הקהילה היהודית 24 משפחות, ב-1800 800 נפשות וב-1825 מנתה הקהילה היהודית 566 נפשות שהיוו רבע מכלל האוכלוסייה במקום. בראשית המאה ה-19 נבנה במקום בית כנסת ובצמוד אליו תלמוד תורה. יהודי העיירה היגרו ממנה בהדרגה. בראשית המאה ה-20 מנתה הקהילה 100 נפשות. התיעוד על הקהילה אינו מלא בשל הדליקה שפרצה בעיירה ב-1878 שבמהלכה נשרף כליל בית העירייה ואבדו מסמכים רבים. בני הקהילה עסקו במסחר ובכלל זה בטקסטיל.
ב-1932 נמנו 32 יהודים בעיירה. באוקטובר 1938 גורשו חלק מבני הקהילה לפולין וב-1941, לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות, נשלחו ככל הנראה לגטו לודז'. מספר ימים לאחר ליל הבדולח התחולל פוגרום בעיירה ובמהלכו נהרס בית הכנסת ונפגעו עסקיהם ובתיהם של בני הקהילה. כמו כן חולל בית העלמין. לאחר הפוגרום, מספר מצומצם של יהודים שעדיין נותרו בעיירה גורשו ממנה למחנה הריכוז בוכנוואלד. ב-1988 הוחל בעבודות שיקום בית העלמין היהודי, ומעריכים כי מצויות בו כ-600 מצבות מתקופות שונות.
ויקטור קלמפרר

ביוגרפיה

קלמפרר נולד בעיר לנדסברג שבפרוסיה (כיום בפולין), הקיסרות הגרמנית. אביו וילהלם היה רב אורתודוקסי, שעבר לזרם הרפורמי כשהיה ויקטור בן תשע, ואמו הייתה הנרייטה פרנקל. הוא היה בן-דודו של אוטו קלמפרר, מנצח ומלחין גרמני, ואחיו של גאורג קלמפרר, רופאו האישי של לנין. לאחר זמן מה עברו קלמפרר ומשפחתו לברלין, שם למד פילוסופיה ושפות והגיע עד למעמד רם של פרופסור במוסד להשכלה גבוהה בדרזדן. ב-1906 נשא לאשה את אווה שלמר, פסנתרנית ממוצא פרוטסטנטי, וב-1912, עקב נישואיו, המיר את דתו לנצרות.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא ושירת כמה חודשים בחזית. לאחר המלחמה התקבל למשרת פרופסור בבית הספר הטכני הגבוה של דרזדן. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה ב-1933, החל קלמפרר לנהל יומן אישי שהביא נקודת מבט ייחודית על חיי היום יום של יהודים תחת הרודנות והמאבק התמידי לחיים בגרמניה הנאצית.
עם הטלת חוקי נירנברג נשללו מקלמפרר תוארו, עבודתו ואזרחותו, עד שנאלץ לעבוד בעבודת כפיים במפעל. עם זאת, כיוון שאשתו הייתה בת הגזע הארי, הוא הצליח להימנע מגירוש במשך רוב שנות המלחמה. במאי 1940 אולץ לוותר על ביתו שבדרזדן ולעבור ל"מעון יהודי" שאוכלס על ידי מגורשים נוספים. בדירה זו זכה קלמפרר לביקורים חוזרים ונשנים של הגסטפו, ובה חזה במוראות המשטר.
קלמפרר נועד להיות מגורש בשנית בפברואר 1945, אך ניצל את הפצצות בעלות הברית להסרת הטלאי הצהוב מדש בגדו, לבריחה מדרזדן ולהצטרפות לזרם הפליטים שנעו לאזור שבשליטת כוחות ארצות הברית. לאחר סיום המלחמה ומשנתאחדו, חזרו קלמפרר ואשתו לביתם שבפאתי דרזדן והחזירו לעצמם את הבעלות עליו לאחר שהולאם במסגרת האריזציה. מסעו של קלמפרר ואשתו אל העיר שנהרסה בהפצצות בעלות הברית מתועד גם הוא ביומניו.
יומניו מתקופת המלחמה מלאים באבחנות על השפה הייחודית של גרמניה הנאצית. הוא התכוון לאסוף אותם יום אחד לספר, אך פעמים רבות נואש מכך, בשערו שלא יחיה מספיק כדי להשלים את המלאכה. לבסוף הוציא לאור את חיבורו החשוב ביותר ב-1947: ה-LTI – Lingua Tertii Imperii (מוכר בקיצור כ-"LTI"), על שפתו של הרייך השלישי. הביטוי "Tertium Imperium" הוא תרגום סרקסטי ללטינית של "הרייך השלישי".
בדרך כלל התרחק קלמפרר מכל זיהוי יהודי, הגם שלא התכחש למוצאו: עבורו, יהדותו הייתה דבר שתם זמנו והיה שייך לעבר, לא משהו נוכח. בדומה לכך, יחסו לציונות היה ביקורתי. הוא השווה את כתביו הציוניים של הרצל להלכי המחשבה ההיטלריסטיים.
לאחר המלחמה הפך קלמפרר לדמות משמעותית בחיי התרבות של גרמניה המזרחית, הרצה באוניברסיטאות שונות ברחבי המדינה ואף שימש ב-1950 כנציג בפרלמנט של גרמניה המזרחית.
קלמפרר, שנפטר ב-11 בפברואר 1960, לא פרסם את יומניו בחייו. אלה ראו אור רק ב-1995, 35 שנה לאחר מותו והפכו לרב-מכר בגרמניה. הם פורסמו בהוצאה גרמנית בשמונה כרכים, ומכילים רק כשליש מכל מפעל התיעוד שלו. בעברית לוקט רק מבחר מהיומנים בכרך אחד.
ב-1995 הוענק לו, לאחר מותו, פרס האחים שול במינכן, פרס שמוענק מדי שנה לסופר שהפגין "עצמאות אינטלקטואלית ואומץ לב מוסרי". הפרס הוענק לו על ההישג שבכתיבת יומניו.
מכונת קפה

מכונות ידניות

במכונות קפה אלה נדחסים מים חמים דרך הקפה הטחון באמצעות הפעלת לחץ ידני דרך מנוף. מכונות אלה אינן נפצות כיום עקב המומחיות הנדרשת בהפעלתן ורמה האחידות הנמוכה של חליטת הקפה.

מכונות חצי-אוטומטיות

מכונות קפה אלה כוללות משאבה, הדוחסת בלחץ את המים החמים דרך הקפה הטחון.
במכונת הקפה, המים מחוממים ל-70 מעלות צלזיוס, ולאחר מכן על המפעיל נותר רק להתחיל ולהפסיק את פעולת המשאבה. קלות הפעלת ואחידות התוצר במכונות אלה הפכו אותן לפופולריות גם בבתי-קפה וגם במטבחים ביתיים.

מכונות אוטומטיות

נוסף על תכונותיהן של המכונות החצי-אוטומטיות, מכונות אוטומטיות קובעות גם את משך החליטה וכמות המים, ולמעשה את התחלת וסיום פעולת המשאבה.

מכונות סופר-אוטומטיות

נוסף על תכונותיהן של המכונות האוטומטיות, מכונות סופר-אוטומטיות גם טוחנות את פולי הקפה הקלויים, ודוחסות מנת קפה בגודל הנדרש. המפעיל צריך רק לדאוג לחיבור המכונה למים (באמצעות מילוי מיכל או חיבור קבוע לצנרת מים) והזנת פולים קלויים למיכל אגירה. שאר פעולות החליטה מתבצעות אוטומטית.

הקצפת חלב

אם כי הקצפת החלב איננה חלק מתהליך חליטת הקפה, משקאות קפה רבים, כגון קפוצ'ינו, מכילים חלב מוקצף, ולכן קיים במכונות קפה רבות מנגנון נפרד להקצפת חלב לשם הכנת קפוצ'ינו. הקצפת החלב נעשית באמצעות חימום מים לקיטור והזרמתו דרך זרבובית אל מיכל המכיל חלב קר. הקיטור מחמם את החלב תוך החדרת בועות אוויר, כך שבסופו של התהליך מתקבל חלב חם ומוקצף.

דוחסן

הדוחסן (Tamper) הוא אביזר עשוי פלסטיק, אלומיניום או עץ, שבאמצעותו דוחסים את מנת הקפה באופן אחיד במסננת.
דחיסה אחידה של הקפה היא חיונית כדי לוודא מעבר אחיד של המים דרך הקפה. דחיסה לא אחידה או חזקה מידי תגרום ליצירת "פריצות" במסת הקפה, שרק דרכן יעברו המים, ולמעשה לא יחלטו את כל מסת הקפה.
דוחסן צריך להיות שטוח ולהתאים בגודלו לקוטר המסננת.

הזנת קפה למכונה

קיימים מספר אמצעים להזנת המכונה במנת קפה טחון בת 7 גרם, דחוסה כנדרש.
גלקסיית דלי הננסית

מאפיינים

הגלקסיה מבודדת משאר הגלקסיות שבקבוצה המקומית ושכנותיה הקרובות ביותר הן גלקסיית קשת הלא סדורה הננסית במרחק של כ-1.1 מיליון שנות אור ממנה ו-NGC 6822 במרחק של כ-1.4 מיליון שנות אור ממנה. הגלקסיה נמצאת כמעלה וחצי ממערב-דרום-מערב לצביר הכדורי M72 וכ-3 מעלות ממערב לאסטריזם M73, אך היא רחוקה מהם בהרבה. 
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-2.2 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-2,240 שנות אור. מסתה מוערכת בכ-‎10⁷‎-‎10⁸‎ מסות שמש, כלומר 500-50 מיליוניות ממסת שביל החלב. מתוך מסה זו, מסת הכוכבים הנראים שבה היא כ-‎1.6×10⁶‎ מסות שמש ומסת המימן הנייטרלי שבה היא כ-‎4.1×10⁶‎ מסות שמש, כך שבין 50% ל-94% ממסת הגלקסיה מורכבת מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. רוב כוכבי הגלקסיה נוצרו לפני 6 עד 8 מיליארד שנים ורק כ-10% מהם נוצרו לפני 10 מיליארד  שנים או יותר. לפני כ-6 מיליארד שנים יצירת הכוכבים החדשים בגלקסיה הלכה ופחתה עד שנפסקה כמעט לחלוטין. תופעה זו של יצירת כוכבים זמן רב יחסית אחרי היווצרות הגלקסיה נצפתה גם בגלקסיית אריה A, שבדומה לגלקסיה זו גם היא מבודדת יחסית, וייתכן שיש קשר בין היותה של הגלקסיה מבודדת מההשפעות הכבידתיות של גלקסיות אחרות ובין תהליך יצירת הכוכבים שבה. המתכתיות של כוכבי הגלקסיה נמוכה ועומדת על כ-5% בלבד מהמתכתיות של השמש, בהתאמה לכך שרוב כוכבי הגלקסיה הם זקנים יחסית ואין בה יצירה של כוכבים חדשים.
Plants vs. Zombies

מוזיקה


מוזיקת הרקע למשחק הולחנה בידי לורה שיגיהארה. היא כוללת אלמנטים מז'אנרי מוזיקת הפופ והצ'יפ מיוזיק. שיגיהארה תיארה את המוזיקה כ"מקבארית אך אידיוטית". בין היתר שיגיהארה הלחינה את המנגינות "Loonboon",‏ "Brainiac Maniac" ‏ו-"Ultimate Battle", האחרון הופיע גם במשחק Melolune. היא הלחינה וביצעה את שיר הסיום "Zombies On Your Lawn".

ביקורת

המשחק זכה לביקורות חיוביות, ביניהן ניקוד של 87/100 ממטֵקריטיק וציון של 88.3% מהאתר "GameRankings" . ב-IGN נכתב שהמשחק כולל יותר תוכן ממרבית המשחקים באותו סגנון. לעומת זאת גרסת Nintendo DS קיבלה ביקורת שלילית בשל גרפיות באיכות נמוכה. גם המוזיקה זכתה לעניין ושבחים.
נכון ל-2009, Plants vs. Zombies הוא המשחק הרווחי ביותר של חברת PopCap Games
המשחק היה מועמד ל-2 פרסים מטעם "Academy of Interactive Arts & Sciences" ולשלושה פרסים מטעם "Game Developers Choice Awards"

משחקי המשך

בשל ההצלחה הרבה, למשחק יצאו 5 משחקים נוספים :
אוגוסט 2013: Plants vs. Zombies 2: It's About Time לאנדרואיד ולiOS
מאי 2013: Plants vs. Zombies Adventures משחק פייסבוק
2014: Plants vs. Zombies: Garden Warfare לXbox 360, Xbox One, PS4, PS3 ולPC
אביב 2016: Pvz: ובוא הזומבים השתלטו על העולם ויש הרבה צמחים חדשים. במשחק pvz heroes שהוא בסגנון שונה לגמרי משחקים עם גיבורים צמחים וזומבים וממלאים משימות שלהם.
2016: Plants vs. Zombies Heroes לאנדרואיד ולiOS
אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג

ביוגרפיה

אנטוינטה נולדה ב-17 באפריל 1838 בבמברג, לאדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ולאמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן, בתם של קרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן ומארי אנטואנט מירא.
ב-22 באפריל 1854 התחתנה אנטוינטה עם פרידריך הראשון, דוכס אנהלט, שהיה אחד הנסיכים הגרמנים העשירים ביותר בגרמניה, ולרגל הנישואים אף הוטבעה מדליה. הנישואים היו מוצלחים, ולזוג נולדו 6 ילדים.
איגוד ערים לאיכות סביבה שומרון

איגוד ערים לאיכות הסביבה שומרון הוא אחד משני איגודי ערים לאיכות סביבה הפועלים ביהודה ושומרון (השני הוא איגוד ערים לאיכות סביבה יהודה). משרדי איגוד הערים לאיכות הסביבה שומרון נמצאים בעיר אריאל. האיגוד פועל לשמירת איכות הסביבה בכל אזור ההתנחלויות היהודיות בשומרון, בנימין, בקעת הירדן כולל העיר אריאל.
האיגוד הוקם בשנת 1992. חברות באיגוד 15 רשויות מקומיות יהודיות: 11 - מועצות מקומיות, 3 - מועצות אזוריות ועירייה אחת - עיריית אריאל, סך הכול כמאה יישובים, כולם התנחלויות.
תחומי הפעילות של האיגוד: מנהל סביבתי, מניעת מטרדים בתעשייה, תכנון אזורי סביבתי, פסולת מוצקה ומיחזור, איכות מים ושפכים, רישוי עסקים, חינוך סביבתי והסברה, תלונות הציבור, חומרים מסוכנים, מניעת רעש וזיהום אוויר, אקולוגיה כפרית וניהול מיזמים ופתרונות לשפכים ולפסולת.
האיגוד מודע לייחודו באשר לטיפול בבעיות הנוצרות מקיומם של היישובים הערביים לצד ההתנחלויות היהודיות, כאשר על היישובים הערביים חל שילוב בין ממשל צבאי ומנהל אזרחי ישראלי ובין חקיקה שמקורה ברשות הפלסטינית, בעוד שעל ההתנחלויות חל הדין הישראלי. כאשר שני סוגי היישובים פועלים באותה סביבה צצות בעיות ויש חוסר תיאום. בין הנושאים שטיפל בהם האיגוד היו אלה הקשורים בשיקום נחל קנה, ניטור האוויר באריאל ומחזור השפכים.

שיקום נחל קנה

הנחל שימש לקליטת שפכים של חמש רשויות מקומיות ביהודה ושומרון. בשנת 2005 הסתיים הקמת מאסף ביוב המוביל את כל השפכים לטיפול בדרום השרון. שם הוקם מכון טיהור שפכים שמאפשר השבה של מי השפכים לשימוש. המים המטוהרים משמשים בעיקר לחקלאות.
לאחר הפעלת המאסף נעשו פעולות לשיקום הנחל: ניקוי שבילים, שיקום הטרסות וניקוי המעיינות.
לפי דו"ח נציבות המים משנת 2006 ל-78% מההתנחלות הישראלית ביהודה ושומרון יש פתרונות למניעת זיהום משפכים.

ניטור אויר באריאל

ממצאים מוקדמים הביאו לידי ההשערה כי בתנאי מזג אויר נתונים מגיע להר שומרון זיהום אויר. תחנת הניטור שהוקמה באריאל הוקמה לשם ביצוע המעקב. המדידות שמתבצעות מציגות את איכות האוויר באזור ההר באופן רציף. (התחנה המקבילה ביהודה נמצאת באלון שבות). נמצא כי איכות האוויר טובה ביחס לאזורים אחרים בשפלת החוף.
האיגוד עוסק גם במחזור השפכים של אזור התעשייה בברקן. הוכשר שטח אדמה שבו נטעו אקליפטוסים המושקים במי קולחין של אזור התעשייה וזאת לאחר שהמים עוברים טיהור למניעת זיהום הקרקע.
האיגוד מקיים פעולות חינוכיות באמצעות הרשויות המקומיות של האזור. כן הפיק בשנת 2008 חוברת על הקשר בין שנת השמיטה לבין איכות הסביבה.