מוניטור (אונייה)

מוניטור (אנגלית: Monitor) הוא סוג של ספינת מלחמה אשר הופעתו הראשונה הייתה במלחמת האזרחים האמריקנית. ה'מוניטור' המקורית (USS מוניטור) הייתה משוריינת יותר מכל ספינה אחרת בזירה הימית דאז, ובתכנונה הושם דגש על המיגון: צללית נמוכה, אשר נסתייעה בהיעדרו של תורן, ושריון פלדה. חימוש הספינה כלל שני תותחים על צריח מסתובב, דבר אשר היה חידוש באותו זמן. שם הספינה המקורית הפך לשם גנרי לספינות מסוג דומה. הצריח המסתובב אומץ באופן נרחב על ידי ציי המלחמה מאותה העת ואילך.
ממלחמת העולם הראשונה ואילך, ניתן הכינוי לכלי שיט אשר בתכנונו מושם דגש על כוח האש, לרוב על חשבון מרכיבים אחרים של יכולת השיט והלחימה, כגון מהירות, יכולת תמרון ואף שריון. כלי שיט אלה שימשו בעיקר להרעשת חופים וללוחמת נהרות. אלה המשיכו להיות בשימוש בעשורים הראשונים ובאמצעה של המאה העשרים, עד וכולל מלחמת וייטנאם.

רקע

התפתחויות בארטילריה הימית במחצית הראשונה של המאה ה-19 הפכו את ספינות העץ לחסרות מגן, למעשה. שריון הספינות, כמענה, הפך למעשי עם התפתחות מנוע הקיטור, אשר איפשר את הנעת הספינות למרות תוספת המשקל הנדרשת. כך, באמצע המאה החלו מספר ציים בתכנון ספינות מלחמה משוריינות, כאשר לקחי מלחמת קרים מהווים זרז לנושא. הראשונות שבהן הופיעו בצרפת ב-1859 ובבריטניה ב-1860. גם בארצות הברית החלו באותה תקופה בתכנון ובבניה של ספינות מלחמה משוריינות, אם כי בעצלתיים. פרוץ מלחמת האזרחים, ובייחוד הידיעה כי צי הקונפדרציה עוסק בהשלמת ספינת מלחמה משוריינת, ה'מרימק' (Merrimack, כעת 'CSS וירג'יניה'), שינו את גישת צי האיחוד, וגם הכספים הדרושים הוקצבו בהתאם, על ידי הקונגרס האמריקני.

מלחמת האזרחים האמריקנית

'מוניטור' תוכננה על ידי ג'ון אריקסון (Ericsson), מהנדס מכונות אמריקני ממוצא שוודי, ב-1861, והוא זה שגם העניק לה את שמה ('מתריע'). הספינה, אשר הושקה בתחילת 1862, ונמסרה לצי האיחוד, נועדה לשירות במים רדודים, בעיקר לצורך הסגר ימי על מדינות הדרום, ונבנתה ללא תורן, כך שצלליתה תהווה מטרה קטנה ככל האפשר, ואכן, הספינה בלטה רק כמה עשרות ס"מ מעל המים. חימוש הספינה כלל שני תותחים על צריח מסתובב, חידוש לאותה תקופה. הספינה שוריינה בלוחות פלדה, והייתה אחת הראשונות להתקנת מיגון מסוג זה בהיסטוריה. הופעתה הראשונה בזירה הייתה בקרב המפטון רודס. במהלך המלחמה בנה הצי האמריקני עשרות ספינות מסוג זה.

סוף המאה ה-19

אריקסון, שחזר לשוודיה, פיתח סוג זה של ספינות גם בארץ מוצאו. לאחר מלחמת האזרחים, מדינות אירופיות נוספות אימצו מודל זה של ספינות עבור צייהן. אלה קיבלו אף הן את השם 'מוניטור' כשם גנרי לסוג ספינות זה. בהמשך המאה ה-19 עשו המתכננים מאמץ להתגבר על חיסרון בולט של המוניטורים דאז: מוגבלותם בים הפתוח. לפיכך, הם הגביהו את החלק הבולט מעל פני המים, ואגב כך, את צלליתה של הספינה. למרות זאת, כלי השייט, אשר נתקבל כתוצאה ממאמצים אלה, עדיין היה בלתי מתאים לשיט בים הפתוח. לקראת סוף המאה הפעילה ארצות הברית מספר מוניטורים במלחמת ארצות הברית-ספרד. אלה הופעלו הן בלחימה בפוארטו ריקו, הן בלחימה באיי הפיליפינים.

עלילות 'אואסקר'

הבולטת שבין הספינות מסוג 'מוניטור' נבנתה על ידי הבריטים, נמכרה לצי של פרו וקיבלה את השם 'אואסקר' (Huáscar). 'אואסקר' התגלתה כיעילה ביותר בשרות המורדים בקרב פאקוצ'ה (Pacocha, 1877), אשר נלווה לניסיון הפיכה באותה ארץ. צחוק הגורל הביא לכך שהמוניטור הפרואני ספג עשרות פגיעות מספינות בריטיות, דווקא, אשר התערבו בסכסוך הפרואני, ואף אחת מהן לא שיתקה את הספינה. הספינה נתפסה מחדש על ידי ממשלת פרו,  ולחמה כנגד צ'ילה במלחמת האוקיינוס השקט. במהלך המלחמה היא נתפסה על ידי הצי של צ'ילה, הפנתה את נשקה  כנגד הפרואנים, ובין היתר לחמה 'אואסקר' כנגד מוניטור פרואני.

מלחמת העולם הראשונה

המוניטורים הראשונים אשר נטלו חלק במלחמת העולם הראשונה היו אלה של הצי של אוסטרו-הונגריה, באשר מהלך הפתיחה של המלחמה היה הפגזת סרביה, כולל בלגרד, על ידי ספינות נהר נושאות תותחים. אותם מוניטורים לקחו חלק בהמשך הקרבות בבלקן. חלק מאותם מוניטורים ניתנו כשלל מלחמה למדינות הבלקן לאחר התפוררות האימפריה האוסטרו-הונגרית, ולעיתים המשיכו בשירותן עד מלחמת העולם השנייה, כולל.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הבריטים פיתחו ספינות, אותן כינו 'מוניטור', לצורך הרעשת חופים מטווח קצר. באוניות אלה הושם דגש על כוח האש ועל היכולת להתקרב לחוף, על חשבון המיגון, כך שלמעשה, הכינוי 'מוניטור' עבר הסבה משמעותית בהשוואה לפיתוח המקורי. המאפיינים שנותרו מן ה'מוניטור' המקורי היו יכולת מוגבלת של שיט בים הפתוח יחד עם התאמה רבה יותר לשיט במים רדודים (ולפעמים נהרות), איטיות, וכן כוח אש רב. אלה היה למעשה פלטפורמות שטות לנשיאת תותחים, לעיתים כאלה אשר הוסרו מספינות שהושבתו או פורקו, בנייתן הייתה זולה, וכדי שיהיו יציבות, רוחבן היה גדול יחסית לאורכן בהשוואה לספינות אחרות. למוניטורים הבריטיים היה חלק חשוב יחסית בייצוב האגף השמאלי (המערבי) של החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה בעת המרוץ אל הים. בהמשך המלחמה, סוג אחד של מוניטור, ממוגן כנגד טורפדו, נבנה בידי הבריטים לצורך פיטרול בשני צידי תעלת למאנש. מדי פעם נטלו המוניטורים חלק בהפגזת מטרות סמוכות לחוף או בשפכי נהרות, וכן הועברו כמה מהם לזירת הים התיכון. אלה נטלו חלק במערכת גליפולי, בחזית יוון במלחמת העולם הראשונה  ובקרב עזה השלישי, למשל. סמוך לאחר תום מלחמת העולם הראשונה הופעלו מוניטורים נגד הסובייטים במסגרת התערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים הרוסית, בכלל, ובמסגרת המערכה הבריטית בים הבלטי (1918–1919), בפרט. 
בארצות הברית, בה הופעל לראשונה סוג זה של ספינות, נטלו המוניטורים תפקיד שולי במלחמה, למשל, כספינות אספקה לצוללות. לאחר תום מלחמת העולם נעשה שימוש דומה גם במוניטורים הבריטיים ששרדו.

מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה הפעילו הבריטים מוניטורים למשימות דומות לאלה של המלחמה הקודמת: הפגזת חופים ופעולה בשפכי נהרות. הבריטים הפעילו את המוניטורים ששרדו את מלחמת העולם הראשונה, והתקינו תותחים מספינות שהוצאו מהשירות כדי לבנות חדשים. מוניטורים פעלו כסיוע חופי עבור הארמייה השמינית, בסיוע אש עבור הפלישה לנורמנדי וכן בשפך הסכלדה לאחריה. בנוסף, הסובייטים הפעילו מוניטורים לצורך לוחמת נהרות.

מלחמת וייטנאם

במלחמת וייטנאם תפסה לוחמת נהרות חלק חשוב. לפיכך, נודע מקום לא מועט למוניטורים, אשר סוג לוחמה זה התאים להם במיוחד. המוניטורים לצורך הלחימה בוייטנאם נבנו על בסיס ספינות נחיתה אשר שרדו מימי מלחמת העולם השנייה, אשר אף להן הייתה יכולת פעולה במים רדודים. רוב המוניטורים הללו נפלו בסופה של מלחמת וייטנאם בידי הקומוניסטים, לאחר שהאמריקנים פינו את זירת הלחימה.