ג'ון בזילון

ראשית חייו ושירותו הצבאי

ג'ון בזילון נולד בעיר בפאלו שבמדינת ניו יורק. הוא היה הששי מבין עשרה ילדים במשפחתו. אביו החייט והורי אמו הגיעו לארצות הברית מנפולי שבאיטליה. הוא גדל בעיר ראריטאן  שבמדינת ניו ג'רזי, למד בבית הספר עד גיל חמש עשרה ואז - בעיצומו של השפל הכלכלי הגדול - נשר מן הלימודים כדי לסייע בפרנסת משפחתו. הוא עבד כנושא כלים במועדון גולף מקומי ובעבודות אחרות עד שהתגייס לצבא ארצות הברית ב-1937, בגיל 19.
בזילון שירת שירות צבאי מלא בן שלוש שנים שבמהלכו היה מוצב בפיליפינים. בשירותו זה התגלה כבעל כושר מנהיגות, והצטיין בהפעלת מקלעים ותחזוקתם.
לאחר שחרורו מן הצבא עבד בזילון מספר חדשים כנהג משאית במרילנד, ואז החליט לשוב לשירות צבאי. הוא ביקש לשוב לעיר מנילה בה שירת, והתגייס לחיל הנחתים משום שחשב שכך יגיע לעיר מהר יותר. הוא עבר אימונים בבסיסי חיל הנחתים באי פריס (Parris Island), קוונטיקו (Quantico) וניו ריוור (New River). לאחר מכן הוצב בבסיס הצי במפרץ גואנטנמו שבקובה. בעת שירותו העניקו לו חבריו הנחתים את הכינוי "מנילה ג'ון", בשל שירותו בפיליפינים עליו הרבה לספר.

קרב גוודלקנל

בספטמבר 1942 הגיע בזילון לאי גוודלקנל עם יחידתו, חטיבת הנחתים השביעית מדיוויזיית הנחתים ה-1.‏ מה-24 באוקטובר השתתף בהגנה על רכס לונגה (Lunga), בצידו הדרומי של מתחם ההגנה על שדה התעופה הנדרסון, שדה תעופה יפני שעליו השתלטו הנחתים באי. רגימנט ובו למעלה מ-3,000 חיילים יפנים תקף את דרום המתחם, אשר הוחזק על ידי כוחות אמריקניים דלילים.
בזילון פיקד בקו ההגנה על שתי כיתות של מקלעים כבדים, אשר היפנים ירו לעברן אש נשק קל, מקלעים ומרגמות. כל אימת שתחמושת המקלעים החלה לאזול, היה בזילון רץ אחורה תוך סיכון עצמי רב ומביא לעמדות אספקת תחמושת. במהלך הקרב נפגעה אחת מחוליות המקלע שבפיקודו והיפנים השתלטו על עמדתה, בניסיון להפעיל את מקלעיה נגד האמריקנים. בזילון וחייל נוסף תקפו את העמדה וטיהרו אותה מאויב. מקלעי העמדה המטוהרת היו תקועים, ועל כן החיש בזילון אליה מעמדה סמוכה מקלע נוסף והפעילו. לאחר מכן הוא תיקן במהירות מקלע נוסף וירה בו בעצמו. מחלקת המקלעים של בזילון חיסלה באותה התקפה לפחות 100 תוקפים יפנים. בסך הכל קיימו המקלעים שבפיקודו אש רצופה במשך 48 שעות ויותר. בסיום הקרב חוסל למעשה הרגימנט היפני.
אחד מפקודיו העיד לימים על הקרב כך:
בזילון החזיק מקלע בפעולה במשך שלושה ימים ושלושה לילות, ללא שינה, מנוחה או אוכל. הוא היה ממוקם היטב וגרם ליפנים צרות צרורות, כשאיננו רק יורה במקלעו, אלא גם מפעיל את אקדחו.
על פעולתו בקרב זה הוחלט להעניק לבזילון את מדליית הכבוד של הקונגרס (נוסח כתב העיטור מובא בהמשך).

שיבה לארצות הברית

לאחר שעוטר במדליית הכבוד הוחזר בזילון לארצות הברית כ"מוצג מוזיאוני", כפי שהוא כינה זאת בהומור. הוא יצא לסיור לעידוד מכירת איגרות המלחמה (War Bonds) (איגרות חוב שמכרה הממשלה לאזרחים לשם גיוס כספים למימון הוצאות המלחמה). מסעו זכה לפרסום רב, ובזילון הפך לדמות ידועה. משהגיע במסעו לעיר מגוריו בספטמבר 1943 נערך שם מצעד לכבודו בהשתתפות קהל של כ-30 אלף איש, שזכה לסיקור בכלי התקשורת הארציים. בסך הכל נמכרו במהלך מסעו בארצות הברית אגרות מלחמה בשווי של 1.4 מיליון דולר.
בזילון לא חש בנוח במעמדו החדש וביקש לשוב לתפקיד קרבי. חיל הנחתים דחה את בקשתו בנימוק שהוא נחוץ יותר בתפקידו הנוכחי. לבזילון הוצעה הסמכה לקצונה אך הוא סירב לה, באומרו כי הוא חייל פשוט ומבקש להישאר כזה. הוא דחה גם הצעה להתמנות למדריך בחיל הנחתים. הוא ביקש שנית לשוב לתפקיד קרבי והפעם אושרה בקשתו. בדצמבר 1943 יצא לאימונים במחנה פנדלטון (Camp Pendelton) שבקליפורניה. שם פגש את אשתו לעתיד, לנה מיי ריג'י (Lena Mae Riggi), שהייתה סמלת בחיל הנשים של חיל הנחתים. הם נישאו בחודש יולי 1944. בשלהי אותה שנה הוצב בזילון בחטיבת הנחתים ה-27 בדיוויזיית הנחתים ה-5, אשר עמדה לצאת לפעולתה הקרבית הראשונה באי איוו ג'ימה.

קרב איוו ג'ימה

בזילון נהרג בקרב ב-19 בפברואר 1945 - היום הראשון לקרב איוו ג'ימה. באותו בוקר נחתה הדיוויזיה החמישית בחוף הדרום-מזרחי של האי, והחטיבה ה-27 תקפה כשיעדה הוא שדה תעופה יפני שנמצא כארבע מאות מטרים מן החוף. הכוחות הנוחתים שקעו באפר הוולקני שבחוף האי ונקלעו מיד לאש ארטילריה ומקלעים כבדה, שנורתה מבונקרים יפנים, ונגרמו להם אבידות רבות.
בזילון נחת בחוף בראש מחלקת מקלעים כבדים. בעת שמחלקתו הייתה מרותקת למקומה בשל אש שנורתה מאחד הבונקרים, הסתער בזילון לכיוונו, איגף אותו והגיע מעליו, ותוך שימוש ברימוני-יד וחומר נפץ הרס את העמדה על צוותה. המחלקה המשיכה להתקדם לכיוון שדה התעופה, ואז סייע בזילון לצוות טנק אמריקני שנתקע בתוך שדה מוקשים לחלץ את הטנק ממנו, כל זאת תחת אש כבדה.
בזילון הוסיף להנהיג את מחלקתו אל שדה התעופה, וכאשר הוא נע בשוליו התפוצץ לידו פגז מרגמה יפני. ההתפוצצות הרגה את בזילון וארבעה חיילים נוספים.
בזילון היה בן 28 במותו. הוא נקבר באי איוו ג'ימה. לאחר זמן הוא הובא לקבורה בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
בזילון עוטר לאחר מותו בעיטור צלב הצי על פעולתו בקרב באיוו ג'ימה, כמו גם בעיטור לב הארגמן (Purple Heart). העיתונים ותחנות הרדיו בארצות הברית הודיעו לקהל הרחב על נפילתו.

מדליית הכבוד

זה היה נוסח כתב העיטור שנלווה למדליית הכבוד של הקונגרס, אשר הוענקה לג'ון בזילון:
על גבורה עילאית ואומץ לב בולט, בפעולה נגד כוחות אויב יפניים, מעל ומעבר לחובתו, בעת שירותו בגדוד הראשון, חטיבת הנחתים השביעית, דיוויזיית הנחתים הראשונה באזור לונגה, גוודלקנל, איי שלמה, ב-24 וב-25 באוקטובר 1942. בעת שהאויב תקף את עמדות ההגנה של הנחתים, סמל בזילון, שפיקד על שתי כיתות של מקלעים כבדים, לחם בגבורה על מנת לבלום את ההתקפה הנחושה והפראית. במהלך התקפה חזיתית עזה, כשהיפנים ממטירים על מקלעיו רימוני יד ואש מרגמות, הוצאה מכלל פעולה אחת מחוליות המקלע של סמל בזילון, ורק שניים מאנשיה נותרו בכושר לחימה. הוא הניע מקלע נוסף לעמדת אש והפעיל אותו, ואז, תחת אש רצופה, תיקן מקלע נוסף והפעיל אותו בעצמו, כשהוא מחזיק בגבורה בקו ההגנה שלו עד להגעת תגבורת. מעט אחר כך, כאשר מלאי התחמושת הידלדל בצורה קריטית ונתיב האספקה נותק, סמל בזילון, תוך סיכון גדול לחייו ומול התקפת אויב מתמשכת, פילס דרכו בלחימה דרך קוי החזית עם התחמושת הנחוצה בדחיפות למקלעניו, ועל ידי כך תרם תרומה גדולה לחיסולה של חטיבה יפנית. גבורתו האישית הגדולה והיוזמה האמיצה שגילה היו בהתאם למסורתו המכובדת ביותר של צי ארצות הברית.

מפעלי הנצחה

צי ארצות הברית קרא משחתת על שמו של בזילון. היא הושקה בחודש דצמבר 1945, ואלמנתו של בזילון נתכבדה בחנוכתה.
חיל הנחתים קרא על שמו של בזילון כביש ואזור צניחה בתחום מחנה פנדלטון בקליפורניה. על שמו נקרא גם שיכון בן 1500 דירות ממבנים צבאיים שהוקם בקליפורניה לצורך מגוריהם של חיילים, ששבו מן השירות במלחמת העולם השנייה.
אתרים רבים במדינתו של בזילון, ניו ג'רזי, נקראו על שמו, ובכללם שני גשרים מעל הנהר ראריטן, וכיכר בעיר ראריטן, בה ניצב פסל לכבודם של בני הקהילה האיטלקית בעיר שלחמו במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.
בנובמבר 2005 הפיק שירות הדואר הפדרלי של ארצות הברית סדרת בולים לכבודם של ארבעה מגיבורי חיל הנחתים, ובזילון בכללם.
בשנת 2006 נקבע לוח זיכרון לבזילון באנדרטת צי ארצות הברית בוושינגטון הבירה.
דמותו וקורותיו של בזילון ושל שני נחתים נוספים היוו את הבסיס לעלילת המיני סדרה האמריקנית הפסיפיק, בהפקתם של סטיבן שפילברג וטום הנקס. בתפקידו של בזילון הופיע בסדרה השחקן ג'ון סדה.