google/wiki40b huggingface dataset:
כאמיליה

קורות חיים

נולדה באלכסנדריה לאב צרפתי ולאם ממוצא איטלקי, למרות שם משפחתה היהודי, הציגה כאמיליה את עצמה כנוצרייה. למדה בבית ספר אנגלי באלכסנדריה, שם גילה אותה הבמאי אחמד סאלם שהכניס אותה לעולם המשחק ב-1946 בהיותה בת 17 שנים בלבד.
כאשת חברה טיפוסית של החברה הגבוהה באלכסנדריה, אוהבת בילויים ומסיבות, ויפה באופן בולט שמועות סביבה וסביב מערכות יחסים שלה בחברה הגבוהה הופיעו תדיר בצהובונים. במיוחד שמה נקשר לזה של מלך מצרים, פארוק הראשון.
כאמיליה נהרגה בתאונת מטוס של טיסת 903 של טראנס וורלד איירליינס בשנת 1950 והיא בת 21 שנים. התאונה הוסיפה לתהילה ולמסתורין שסביב דמותה. מרבים להשוות את חייה ומותה הטרגי לזה של מרילין מונרו. תאוריות קונספירציה וספקולציות על ריגול, בעיקר בהקשר של ישראל נפוצו גם כן במצרים, אך דבר לא הוכח מעולם. על אף קריירה קצרה, נצרבה בזיכרון הקהל המצרי והשאירה חותם בסרטים שעד היום חביבים לצפייה במצרים. עאטף סאלם, הראשון שגילה אותה, הקדיש לזכרה את סרטו, "יחפה בגשר מזהב", עם רמיזות אוטוביוגרפיות.
צלילת במה

צלילת במה (הסטייג'-דייב, באנגלית: Stage Diving) היא קפיצה של אומן אל תוך הקהל מן הבמה. זו פעולה יחסית נפוצה בהופעות רוק והבי מטאל למיניהן. הקהל אמור לתפוס את האומן הקופץ ולשאת אותו על גבי הידיים ב"גלישת קהל" -' Crowd Surfing

איסור על צלילת במה

בשנים האחרונות החלו הנהלות המועדונים לאסור על צלילת במה, בשל הסכנה הבטיחותית של המעשה. ככלל, ככל שהאמן המופיע מפורסם יותר והמקום בו הוא מופיע יקר יותר, ישנן הגבלות רבות יותר על הקהל, ולכן בהופעות גדולות ויקרות, הסיכוי שיאסרו על צלילת-במה הוא גדול יותר מאשר בהופעות קטנות. רבים מקהל חובבי מוזיקת המטאל והרוק מתקוממים על האיסור, מכיוון שלדעתם צלילת הבמה היא חלק בלתי נפרד מתרבות ההופעות של הרוק הכבד, ואיסורה פוגע בחוויה המוזיקלית והתרבותית, ובייחודו של הסגנון.
בהופעות פאנק רוק והארדקור פאנק, אשר ידועות כהופעות זולות וקטנות-מידה, צלילת הבמה הייתה ונותרה חלק בלתי נפרד ממהלך ההופעה, יחד עם הריקוד הפוגו.
פניניתיים

הפנינייה בארץ ישראל הקדומה

עוף זה ידוע בתקופות ההיסטוריות במזרח התיכון, אפריקה ואירופה, בעיקר כעוף נוי. לעוף יש את כל סימני הטהרה: זפק, קורקבן נקלף ואצבע יתרה. הוא הוכנס לאזור ארץ ישראל בתקופה ההלניסטית-רומית, ומופיע על רצפות פסיפס של בתי כנסת וכנסיות בארץ ישראל וסביבותיה בתקופה הביזנטית, כמו בבית הכנסת העתיק במעון, בתל מסטאבה (בית שאן), שלאל (דרומית לעזה), הר נבו וגרש. 'תרנגולי הודו', כנראה פניניות העוף הנקרא בשם זה בימינו עוד לא יובא מאמריקה בתקופה זו., נזכרות בין רשימות מוצרי המזון שעליהם גבו מכס בנמל עכו במחצית הראשונה של המאה השלוש עשרה.

כשרות הפנינייה

אפשר להבחין בהתאמה בין תפוצתה הטבעית ושכיחותה לבין קיומה של מסורת כשרות. בתימן, לדוגמה, נמצאה הפניניה כעוף בר, ומסורת כשרותה הייתה ידועה.
במהלך המאה התשע עשרה עלתה לדיון סוגיית כשרות הפנינייה בספרות ההלכה בקרב הפוסקים האשכנזים. הרב אלעזר פלקלס מפראג התייחס לראשונה לסוגיית הפנינייה בשנת 1821 כשכתב שלא שמע מאף פוסק על היתר לאכילתה. זמן קצר לאחר מכן התייחס החתם סופר להיעדר מסורת כשרות הפנינייה בהונגריה, והוסיף שהעוף מותר במדינות שיש להן מסורת כזו. לא כן רבני גרמניה שהתירו זאת על סמך מסורת קדומה שהייתה בידיהם.
באיטליה, הידועה במסורת של עופות טהורים רבים, הותרה הפנינייה לאכילה בכמה קהילות, מסורת אשר התקיימה עד ימינו.
באנגליה הוחזקה הפניניה כעוף טהור ובמודעות פרסום של העיתון היהודי (Jewish Chronicle) משנת 1876 הוא נזכר בין העופות שנמכרו במרכז לונדון בחנות בשר כשרה. מבין פוסקי צפון אפריקה המאוחרים יותר יש שהתירו ויש שאסרו ויש שביקשו להימנע מקביעת עמדה נחרצת.
לפי דברי הרב משאש הייתה מסורת כשרות של הפניניה גם בארץ ישראל. בשנים האחרונות נערכו שחיטות של פניניות בהיקף קטן. למשל, לצורך סעודת ההלכה שנערכה בירושלים בתאריך ג' תמוז תשס"ב (13.6.2002) במעמד רבנים וחוקרים, התבצעה שחיטה של פניניות, ובמהלך הסעודה הועברה מסורת כשרות הפנינייה לקהל המשתתפים.
אנדרטת אוגדת הפלדה

היסטוריה

אוגדת הפלדה (אוגדה 84) הייתה אוגדה צה"לית שלחמה במלחמת ששת הימים בצפון סיני בפיקודו של אלוף ישראל טל. האוגדה כבשה את מתחמי פתחת רפיח ולאחר מכן פרצה לצפון סיני והגיעה ראשונה לתעלת סואץ. האוגדה הייתה מורכבת משתי חטיבות שריון (חטיבה 7 וחטיבה 60), צנחנים (חטיבה 35) וכוחות הנדסה וארטילריה. האנדרטה מנציחה את שמות 123 חללי האוגדה במלחמה.
האנדרטה תוכננה על ידי ישראל גודוביץ. היא נחנכה במרכז העיר ימית שבפתחת רפיח ב-5 ביוני 1977, במלאת עשר שנים למלחמה. היא סימנה את הכיכר המרכזית של העיר ימית.
עם פינוי סיני במסגרת הסכם השלום עם מצרים, נהרסה האנדרטה, לא לפני ששהו עליה אנשי 'גוש אמונים', שהתבצרו על המגדל הגדול; אנשים אלה, ובראשם צחי הנגבי, היו חלק מהתנועה לעצירת הנסיגה בסיני. הם שהו על האנדרטה החל מ-1 באפריל 1982 ועד 23 באפריל, תוך כדי שנאבקו בחיילי צה"ל שניסו לפנותם, תוך כדי שימוש בשמן, קצף ומים. לבסוף, הצליחו חיילי צה"ל להוריד אותם, על אף המדרגות השבורות ולקחת אותם למעצר. פינוי העיר הושלם יומיים אחר כך. מיד לאחר מכן נבנתה שוב במקומה הנוכחי, מדרום לכרם שלום, שם נחנכה ב-15 ביוני 1982.
במרכז האנדרטה ניצב מגדל בגובה של 25 מטרים ובתוכו 117 מדרגות עליהן ניתן לטפס עד למרפסת שממנה תצפית יפה על הסביבה. מסביב למגדל נמצאים 400 עמודי בטון (בימית היו רק 295) שעל חלקם (בגלל גנבי מתכת) חלקי רכב שריון או נשק אחר. לפני האנדרטה מוצגים לוחות עם סמלי היחידות שלחמו באוגדה ורשימת הנופלים. כ-400 מטרים אחריה מרוכזים קירות ימית, מקום בו נשמרו עד היום הקירות של הבתים הפרטיים בעיר ימית, ובכלל מחבל ימית.
בחודש ספטמבר 1977, חודשים ספורים לאחר חנוכת האנדרטה, חתמו ראש הממשלה מנחם בגין ושני ראשי הממשלה שקדמו לו, גולדה מאיר ויצחק רבין על ליטוגרפיה צבעונית המתארת את האנדרטה. הליטוגרפיה הופצה במהדורה מוגבלת בת 125 עותקים, שאחד מהם נמסר לנשיא המדינה והנותרים נועדו למכירה לציבור על מנת לממן את השלמת האנדרטה.
לרגל יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל תשמ"ג-1983 הנפיק השירות הבולאי את הבול "אנדרטה לחללי אוגדת הפלדה", שעיצבו דוד פסח ושמעון כתר מקיבוץ מעברות על פי צילום של נופך-מוזס.
ניצת הדובדבן

היסטוריה

בשנות ה-30, עלה עזרא ביבי מעיראק לארץ ישראל והתמקם בירושלים. למחייתו ייבש פירות וקלה פיצוחים ומכרם בשוק מחנה יהודה. עם השנים גדל העסק, והמשפחה החלה לייבא את מרכולתה מטורקיה ואיראן. 
בשנת 1980 פתחו הרצל ביבי ואחיו יחזקאל את חנותם הראשונה בשוק מחנה יהודה בשם "ניצת הדובדבן", לאחר מספר שנים עברו לחנות גדולה בשוק ומגוון המוצרים גדל. עם הזמן הרצל הפך לבעלים והחל לייבא מוצרים אורגניים מהעולם, בהם קינואה, שהחל לייבא בשנת 2003, לפני שהפכה למוצר נפוץ ומוכר, בעקבות המהלך הוא פתח מחסן לוגיסטי בקיבוץ מעלה החמישה, ובשנת 2013 הועברו אליו משרדי הנהלת החברה.
בשנת 2005 נכנס ארבל שירן לתפקיד מנכ"ל הרשת שמנתה אז 4 סניפים. עם כניסתו לתפקיד הוחלט על הנגשת מוצרי טבע לכלל האוכלוסייה, מהלך שהוביל לפתיחת סניפים מקריית שמונה ועד אילת.

המותג הפרטי ומועדון הלקוחות

לניצת הדובדבן יש מותג פרטי תחת אותו השם. במותג למעלה מ-300 מוצרים, מרביתם חומרי גלם אורגניים או טבעיים, המיובאים מחו"ל או מיוצרים בשיתוף פעולה עם יצרנים מקומיים במטרה לעודד ייצור אורגני מקומי. לרשת מועדון לקוחות ובו למעלה מ-50,000 לקוחות.
יער ברעם

יער ברעם הוא יער אלונים טבעי משולב עם יער מעורב נטוע המשתרע על פני שטח של כ-10,000 דונם בגליל העליון. היער תחום בצורה גסה בין היישובים הבאים: ברעם, יראון, ואביבים בצפון, כרם בן זמרה במזרח, ג'ש (גוש חלב), וצבעון בדרום ודוב"ב במערב.

בתחומי היער זורמים הנחלים צבעון, גוש חלב, ברעם, יראון, אביב ודישון. בתחומיו מתנשאים גם שני הרים בולטים: הר שפרה והר פועה.

תיאור כללי

שמורת אלוני ברעם היא שמורת טבע ויער טבעי המשתרעת על פני שטח של כ-1,000 דונם, המהווה חלק מיער ברעם. השמורה תחומה בין היישובים ברעם, ג'ש, צבעון ודוב"ב וממוקמת סמוך לכביש הצפון, וכ-2 ק"מ צפונית לצומת חירם.
כל שטח השמורה נכלל בעברו בבעלותה של הכנסייה המארונית ולאורך השנים הגנו תושבי בירעם וג'ש על עצי השמורה בכלל ועל האלונים שבה בפרט מפני כריתה, דבר שתרם רבות לשמירתו ולשגשוגו לאורך השנים. ניתן לטייל בשמורה במסלול מעגלי היורד לכיוון דרום-מזרח עד למפגש עם ערוץ נחל דישון, משם ממשיך דרומה לאורך ערוץ נחל דישון, פונה דרום-מערבה לאורך ערוץ נחל צבעון ולבסוף צפונה ומזרחה דרך יער ברעם לנקודת ההתחלה. בתחומי השמורה עובר קטע משביל ישראל.

פלורה ופאונה

בשטח השמורה ניתן להבחין בשתי צורות תכסית שונות: יער אלונים סבוך ובתה ים-תיכונית המתאפיינת בעיקר בשיחי סירה קוצנית ואזוב מצוי. הסיבה לשוני הזה נעוצה בנוכחותו של שבר גאולוגי, שעובר באזור השמורה מצפון-מערב לדרום-מזרח. שבר זה גרם להעתקת סלעי קירטון מאזור צפון-מזרח של השמורה לאזור סלעי הגיר והדולומיט, שהתבלו עם השנים ויצרו קרקע מסוג טרה רוסה. סלעי הקרטון אטומים לחלחול מי גשמים ולכן על קרקע מסוג זה צומחים שיחים ובני שיח שמסתפקים במעט מים, ואילו קרקע מסוג טרה רוסה ואבן גיר חדירים לחלחול של מי הגשמים ומאפשרים צמיחה של פלורה עשירה וסבוכה.
עצי אלון מצוי עתיקים מהווים כ-90% מכלל הפלורה בשמורה, דבר אשר הקנה לשמורת הטבע את שמה. פרט לאלון מצוי גדלים בתחומי השמורה מינים רבים נוספים של עצים, דוגמת אלון התולע, ער אציל, אלה ארצישראלית, עוזרר קוצני, שזיף הדב, אדר סורי, אגס סורי, לבנה רפואי, ומטפסים רבים דוגמת קיסוסית קוצנית, אספרג החורש וטמוס מצוי. בתקופת החורף, הודות לכמות משקעים רבה ולתנאי לחות הולמים, מתאפשרת, ברחבי השמורה, צמיחה של כ-80 מינים שונים של פטריות בסיסה ומיני טחב רבים. כמות מינים כה רבה העניקה לשמורה את התואר "המקום בעל המגוון הרב ביותר של פטריות בסיסה בישראל". כמו כן קיים בתחומי השמורה ריכוז גבוה של פרחי בר מוגנים וביניהם: יקינתון מזרחי, אירוס הדור, רקפת מצויה, גרניון הלבנון, סתוונית בכירה ומיני חלמוניות.
מבחינת תהליך הסוקצסיה, שוררת בין המדענים מחלוקת באשר להגדרת שמורת אלוני ברעם כיער אמיתי, או כחורשה שהתפתחה היטב בעקבות מאמצי השמירה של התושבים המקומיים והכנסייה המארונית.
הפאונה של יער ברעם בכלל ושמורת אלוני ברעם בפרט מורכבת ממינים רבים של בעלי חיים, ביניהם ניתן למנות את הבאים: צבי ארצישראלי, חזיר בר, דרבן מצוי, יערון גדול, נמנמן העצים, נשר מקראי, גדרון, שחרור, דו-חיים ומינים רבים של פרוקי-רגליים.

יער ברעם הנטוע

חלקותיו הוותיקות של יער ברעם הנטוע נשתלו בשנת 1950, אולם עיקר השטח ניטע בין השנים 1955-1965 בעצי אורן ירושלים ואורן קפריסאי. במהלך חורף 1992 נפגעו חלקים נרחבים מהיערות הנטועים על ידי השלג הכבד שירד בגליל העליון, דבר שהוביל לתמותת אורנים גדולה. שנה מאוחר יותר החלה הקרן הקימת לישראל במיזם נטיעות רחב היקף באזור שכלל סוגי עצים מעורבים, דוגמת אורנים, ברושים ומעט ארזים.
חובבי ציון (להקה)

היסטוריה

ההרכב הוקם ביוני 2006 בתקופת מלחמת לבנון השנייה. אז, בתור תגובה למצב בישראל, העלו השניים לאינטרנט רמיקס דאנס לאחד מנאומיו של מזכ"ל החזבאללה חסן נסראללה.
"רוצה בנות" הוא השיר שגרם לפרסומו של הצמד. השיר הוא גרסה עברית הומוריסטית ללהיט המועדונים בוטן אנה (Boten Anna) של הזמר והדיג'יי השוודי בסהאנטר. מילות השיר כתובות מנקודת מבט של גבר במועדון ומספרות כי הוא "רוצה בנות", אך אינו מצליח להשיג אותן. השיר, אשר בתחילה הועלה לאינטרנט בליווי קליפ בו נראות שתי בחורות צעירות קופצות על המיטה במכנסיים קצרים וחולצת בטן, הפך ללהיט ענק בקרב הגולשים באינטרנט. לאחר שצבר הצלחה יצא השיר גם כסינגל ברדיו וכקליפ בטלוויזיה.
בתחילת קיץ 2007 כיכבו חובבי ציון בשתי פרסומות בטלוויזיה בחסות סלקום. בראשונה שיתפו השניים פעולה עם הגבעטרון במאש אפ משותף בין "רוצה בנות" ל"זמר זמר לך", ובשנייה כיכבו השניים לבד בסרטון המקדם את אירוע הקיץ של סלקום, "סלקום ווליום".
בהשראת השיר הועלו לאתרים שונים באינטרנט מספר גרסאות השלמה על ידי חובבים, כגון "רוצה מצוות" על ידי יאיר אורבך, "רוצה מכות", "רוצה בנים", "רוצה סמים" ועוד.
ביולי 2007 יצא שירם השני, "קואורדינציה", שכתבו והלחינו שניהם.
באוגוסט 2009, לקראת פתיחת שנת הלימודים, ניסו חובבי ציון לשחזר את ההצלחה של "רוצה בנות" עם השיר "פורנו" שכתב והלחין אלוש.
ב-3 ביולי 2019 בערוץ היוטיוב החדש של חובבי ציון וב-4 ביולי 2019 בערוץ היוטיוב של עידו שוהם יצאה גרסה עדכנית של חובבי ציון ועידו שוהם לשיר רוצה בנות המלווה בקליפ אנימציה.
טחנות הרוח בקינדרדייק-אלסהאוט

היסטוריה

משטחי הכבול במערבה של הולנד יושבו החל במאה ה-11, ובאותה עת החל ייבושו של פולדר אלבלאסרווארד. בתחילת המאה ה-12 כבר הקיף סכר נמוך את שטח הפולדר למעט בצידו המערבי, וב-1320 הושלמה הקפתו של הפולדר כולו. שני הנחלים שחצו את הפולדר - אלבלאס (Alblas) וחיסן (Giessen) תועלו לשני האגנים "דה נדרווארד" (De Nederwaard - "השטח התחתון" מפה: "3", "5") ו"דה אוברווארד" (De Overwaard - "השטח העילי", מפה: "4", "6") בהתאמה.
ב-1277 הוקם "וועד המים המחוזי של אלבלאסרווארד" (Hoogheemsraadschap van den Alblasserwaard) שעליו הוטלה האחריות לתחזוקת הסכרים באלבלאסרווארד. ב-1365 אושרה חפירת "תעלת הניקוז הגדולה" (Grote Waterschap) לניקוזו של האוברווארד אל נהר לק שמצפון לו, ו-4 שנים לאחר מכן החלו העבודות להקמתה של "תעלת הניקוז החדשה" (Nieuwe Waterschap) לניקוזו של הנדרווארד. 
מספר הצפות קשות בשנת 1726 הביאו את הנהלת האזור להקים סידרה של שמונה טחנות ראשיות לאורך כל אחד משתי התעלות אשר ישאבו את המים מהפולדר ו-43 טחנות משניות אשר יעבירו אותם הלאה אל מאגרים ואל הנהרות הסמוכים. למרות מספר שיפורים ותוספות למערך במשך המאה ה-18, השיטה הוכיחה את עצמה כבלתי יעילה בשל כך שגובה מי הנהרות היה גבוה מידי מכדי שניתן יהיה להזרים אליהם את המים העודפים. 
החל במחצית השנייה של המאה ה-19 הוחלפו טחנות הרוח בתחנות שאיבה. הטחנות יצאו מכלל שימוש וחלקן נהרס. רק במלחמת העולם השנייה כאשר היה מחסור בסולר שנדרש להפעלת תחנות השאיבה הממוכנות שבו הטחנות לפעול, ועם תום המלחמה הופסקה פעילותן שוב.

האתר

כיום שרדו 8 טחנות לאורך האוברווארד ושמונה נוספות לאורכו של הנדרווארד. לאלה נוספו בעת ההכרזה שלוש טחנות נוספות השוכנות מזרחית לקבוצה העיקרית. כל הטחנות מתוחזקות וכשירות לפעולה כמתקני שאיבה לגיבוי במקרה של בעיה כלשהי במתקנים המודרניים. 
שמונה הטחנות בנדרווארד נבנו כולן ב-1738 מלבנים והן כוללות חדרי מגורים. זרועות הטחנות שאורכן 28 מטר מגיעות עד מרחק של 30 ס"מ בלבד מהקרקע. שמונה הטחנות לאורך האוברווארד ניבנו ב-1740 מעץ על משטחי לבנים, ובניגוד לקודמות הן מתומנות בצורתן. 
ההכרזה כוללת מספר מבנים ומתקנים נוסף על טחנות הרוח. בית ועד המים של האוברווארד נבנה ב-1581 ונקנה על ידי הוועד ב-1595, אך רק ב-1648 היה למקום מושבו של הוועד. בית ועד המים של הנדרווארד הוקם במאה ה-18. 
תחנת השאיבה בוויסבום (Wisbom) נבנתה ב-1868 ושימשה את האוברווארד. התחנה הונעה תחילה בקיטור וב-1924 הוסבה לחשמל. תחנת השאיבה ואן האפטן (Van Haaften) שימשה את הנדרווארד. גם היא הוקמה ב-1868, והוסבה לחשמל ב-1927, מועד בו הוחלפו גלגלי השאיבה הקיימים והותקנו בה גלגלים בצורת בורגי ארכימדס.
מנחם מנדל הגר (צמח צדיק)

רבי מנחם מנדל הגר (כ"ד באייר תק"צ, 1830 - כ"ט בתשרי תרמ"ה, 1884) היה המייסד והאדמו"ר הראשון בשושלת ויז'ניץ.

תולדות חייו

נולד בעיירה קוסוב כבן זקונים לרבי חיים הגר הידוע בכינוי תורת חיים, את שמו קיבל על שם סביו רבי מנחם מנדל הגר מקוסוב, בהגיעו לגיל 14 נשא לאשה את מרים מעניא בתו של רבי ישראל מרוז'ין, ובגיל 24 לאחר פטירת אביו בשנת תרי"ד (1854) עבר לכהן כאדמו"ר בעיירה ויז'ניץ שם התגורר עד פטירתו.
היה ידוע כגאון מופלג בתורה והרבה לעסוק בלימוד, גדולי דורו העריצו מאוד את גדלותו בתורה והעבירו אליו  שאלות סבוכות בענייני הלכה, לצד זה היה פזרן גדול בצדקה ובעניין זה נקשרו בשמו אגדות של ממש, את כל רווחיו מעסקים שהשקיע בהם אצל חסידיו הוקדשו כולם לצדקה, עם זאת בחייו האישיים היה סגפן גדול ומסופר עליו שלא היה מתחמם על יד התנור אפילו בלילות החורף הקרים.
הוא נפצע קשה בקריסת מרפסת דירתו בעיירת הנופש מרינבד ונשקפה סכנה לחייו. תוצאות הפציעה ניכרו עליו עד יום פטירתו. בתקופה שבה נפצע, נפטר באופן פתאומי בנו יעקב דוד הגר. ואגדה רווחת בקרב חסידי צאנז, מייחסת לרבי מצאנז הרב חיים הלברשטם התערבות שמיימית, שבסופה היה מותו של הבן תחליף לחיי האב.
לאחר מחלה קשה נפטר רבי מנחם מנדל בראשית שנת תרמ"ה ונטמן בבית הקברות בעיירתו ויזניץ.
חומצה אוקסלית

חומצה אוקסלית היא תרכובת כימית שנוסחתה H₂C₂O₄. חומצה אוקסלית היא חומצה דו-קרבוקסילית HOOC-COOH, כלומר מכילה שתי קבוצות חומציות, כמודגם באיור משמאל. חומצה אוקסלית היא חומצה חזקה בהשוואה לחומצות אורגניות אחרות; ערכו של קבוע דיסוציאציה של הקבוצה החומצית הראשונה, , הוא 1.23, בהשוואה ל-4.8 בחומצה אצטית (חומצת חומץ). קבוע הדיסוציאציה עבור הקבוצה החומצית השנייה, , הוא 4.19.

הכנה

ניתן לייצר חומצה אוקסלית על ידי חמצון של סוכרוז בעזרת חומצה חנקתית בנוכחות הזרז ונדיום פנטה-אוקסיד. בתעשייה, מייצרים חומצה אוקסלית כמלח (כימיה) נתרן אוקסלאט, על ידי ספיחה של פחמן חד-חמצני (CO) בלחץ לנתרן הידרוקסיד (NaOH).

חומצה אוקסלית בטבע

חומצה אוקסלית מצויה בריכוז גבוה בחמציצים, ששמה של החומצה נגזר משמם Oxalis. בארץ נפוץ מאוד החמציץ הנטוי (Oxalis pes-caprae), בעל הפרחים הצהובים. חומצה אוקסלית מצויה גם במנגולד, אגוזים, פלפל שחור, קרמבולה, פטרוזיליה, גפנית מחומשת, פרג, תרד, קקאו (ושוקולד) וקטניות.
בועז מעודה

ביוגרפיה

מעודה נולד במושב אליקים למשפחה יוצאת תימן. במהלך שירותו בצה"ל, וללא ניסיון קודם על הבמה, הגיע מעודה בשנת 2007 לאודישנים של העונה החמישית בתוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד", צלח אותם והתקבל לנבחרת העונה.
במהלך העונה שר מעודה במגוון סגנונות של שירים ישראליים. ביניהם בלטו: "קול גלגל" של שוטי הנבואה, "נשל הנחש" של מאיר אריאל, "חומות חימר" של מרגלית צנעני, "ילדותי השנייה" של מתי כספי ו"אצלך בעולם" של מאיר בנאי.
הוא הגיע לגמר "כוכב נולד", שהתקיים ב-29 באוגוסט 2007, בו התמודד מול מארינה מקסימיליאן בלומין ושלומי בראל. בגמר שנערך בחוף גולן בכנרת, ביצע את השיר "סניוריטה" בליווי דייוויד ברוזה ועוד 4 גיטריסטים, אחר כך את שירו של אבנר גדסי (למילים של משה בן-שאול) "מנגן ושר" וזכה במקום הראשון עם כ-50% מקולות הצופים והשופטים (מתוך מעל ל-900,000 הצבעות).
מעודה נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 2008 שנערך בסרביה, עם השיר "כאילו כאן" מאת דנה אינטרנשיונל ושי כרם. מעודה העפיל לשלב הגמר של התחרות, שנערך ב-24 במאי, ובו קיבל מעודה 124 נקודות והגיע למקום התשיעי. באותה השנה הופיע מעודה בפסטיבל שירי הילדים בביצוע השיר "ילד קאובוי", איתו זכה במקום השני.
ב-3 באוגוסט 2008 הוציא מעודה סינגל ראשון לקראת אלבומו הראשון, "אורח בעולם", שכתבה והלחינה קרן פלס. במרץ 2009 הוציא סינגל נוסף שכתבה פלס, "לחזור הביתה". באותה שנה הקליט מעודה את השיר "זמן לתפילה" ביחד עם הזמרת סירושו שייצגה את ארמניה באירוויזיון 2008 והגיעה למקום הרביעי, ועם הזמרת ילנה שייצגה את סרביה באותו אירוויזיון והגיעה למקום השישי.
לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל תשס"ט הקליט בועז מעודה את שיר הנושא לפרויקט "כדי שלא יאבד" למילותיו של חלל צה"ל בארי אורן ולחן של גיא בוקאטי. 
ביולי 2009 יצא אלבומו הראשון של מעודה, "בועז מעודה". את האלבום הפיק ועיבד מוזיקלית תומר בירן, ולכתיבתו תרמו בין היתר ברק פלדמן, יוני בלוך ואיתי פרל. באלבום נכללו ארבעת הסינגלים שהוציא מעודה בעבר, לרבות "כאילו כאן" מהאירוויזיון. בסמוך לצאת האלבום יצא סינגל נוסף, "מה יפו פעמייך", שהלחין אוהד חיטמן למילים שעיבד על פי שיר השירים. באוקטובר יצא הסינגל "שתישאר", שכתב והלחין מעודה. מעודה השתתף גם בכתיבת השיר "שער לבך" יחד עם גלעד שגב.
בשנת 2009 שיחק מעודה בסדרה "דני הוליווד" בתפקיד מוש. בחודש אוגוסט 2009 הוא החל בסיבוב הופעות ברחבי הארץ.
בשנת 2011 הקליט מעודה את גרסתו לשירו של גדעון כפן "ילד השדה", עבור סדרת הטלוויזיה "אליפים".
במרץ 2013 פורסם בידיעות אחרונות ראיון עם מעודה, בו סיפר על תהליך חזרה בתשובה בו החל. לצד הכתבה הוצגה תמונה שלו כאשר כיפה לראשו וציצית על בגדו.

דיסקוגרפיה

אלבום הבכורה של מעודה, הנושא את שמו, כולל בלדות בהן השיר "לחזור הביתה" ושירים קצביים בהם "מה יפו פעמייך", "Time to Pray", "אורח בעולם". הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "אורח בעולם" שכתבה והלחינה קרן פלס, שכתבה גם את "לחזור הביתה". תומר בירן הפיק גם את האלבום. אמנים נוספים אשר תרמו לאלבום הם איתי פרל, יוני בלוך וברק פלדמן. את האלבום הפיק תומר בירן.
עצם הלחי

תיאור

עצם הלחי היא עצם לא רגולרית, המהווה את חלקה העליון של הלחי, ומהווה גורם חשוב בקביעת תווי הפנים. במיקומה יחסית לעצמות הגולגולת האחרות היא תחתונה לעצם המצח, קדמית לעצם הרקה, צידית ללסת העליונה ועליונה ללסת התחתונה. היא מהווה את הרביע הצידי-תחתון של ארובת העין. חלקה האחורי מופרק לעצם הרקה, במפרק פיברוטי שמהווה את "קשת הלחי", שמתחתה עובר שריר המלעס שאחראי על פעולת הנשיכה והלעיסה.

מפרקים

בחלקה האחורי עצם הלחי מופרקת לעצם הרקה, תוך יצירת קשת הלחי. בחלקה העליון היא מופרקת לעצם המצח ועצם היתד. בחלקה הפנימי התחתון היא מופרקת ללסת העליונה.
כיסא מסתובב

סוגים

לעיתים כולל הכיסא המסתובב גלגלים בבסיס המקלים והמאפשרים למשתמש להזיז אותו סביב אזור עבודתו ללא מאמץ, סוג זה נפוץ בעידן המודרני של המשרדים. לפיכך, לעיתים קרובות מכונה כיסא מסתובב זה גם כיסא משרדי. בדרך כלל, בכיסאות המשומשים במשרדים משולבת מעלית גז כדי להתאים את גובהו של המושב ליושב בו.
כיסאו של שרטטן הוא כיסא מסתובב ללא גלגלים ובדרך כלל גבוה יותר מאשר הכיסא המשרדי, לשימוש מול לוח שרטוטים. לרוב, כיסאות מסוג זה כוללים אף טבעת רגל כדי לתמוך ברגליים כאשר לא ניתן להגיע לקרקע.

מושב מסתובב

כאשר הכיסא המסתובב מותקן בכלי טיס, כלי רכב או על מדרגות והוא לא יכול לזוז באופן עצמאי כיוון שמונח על בסיס קבוע, הוא נקרא מושב מסתובב.
סתיו פיניש

קריירה

פיניש התחיל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של מכבי יבנה, ובגיל 14 עבר למחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב. ב-10 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 5–1 על הפועל באר שבע במסגרת ליגת העל. בסיום עונה זו סיים את גיל הנוער והצטרף לקבוצה הבוגרת, אך התקשה לקבל את ההזדמנויות בהרכב הראשון ולרוב פתח על הספסל.
עם ירידתה של בני יהודה לליגה הלאומית בסיום עונת 2013/2014 הפך פיניש הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה. ב-29 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 6–1 על מכבי יבנה, ובתום עונת 2014/2015 סיימה הקבוצה במקום הראשון ועלתה בחזרה לליגת העל. בעונת 2015/2016 המשיך פיניש לשחק בהרכב הקבוצה וערך 28 הופעות בליגה.
בעונת 2016/2017 כבש פיניש שער אחד ב-16 הופעות ליגה, וב-26 במאי 2017 זכה עם בני יהודה בגביע המדינה, כאשר נכנס כמחליף בהארכה במשחק הגמר וכבש את בעיטת ההכרעה השישית והאחרונה בדו-קרב הפנדלים בניצחון על מכבי תל אביב. בעונת 2017/2018 כבש שער אחד ב-32 הופעות ליגה.
ב-17 בספטמבר 2018 חתם פיניש בקבוצת מכבי נתניה, וב-29 בספטמבר ערך הופעת בכורה בקבוצה, כשנכנס כמחליף בניצחון 4–1 על מועדון ספורט אשדוד. ב-15 בינואר 2019 כבש את שערו הראשון בקבוצה בפנדל הבריאות ההכרעה במשחק גביע המדינה בניצחון קבוצתו 4–2 בבעיטות הכרעה על הפועל באר שבע. 
ב-3 במרץ 2019 כבש את שערו הראשון בליגה במדי מכבי נתניה כשכבש את השער הראשון בניצחון קבוצתו 3–1 על בית"ר ירושלים.
מרתון עזה

על התחרות

האירוע התקיים והשתתפו בו למעלה מ-1,500 רצים, כאשר 50 מתוכם רצו את המרתון המלא, ותשעה סיימו אותו. מבין הרצים היו למעלה מ-1,000 תלמידים שהשתתפו במקצים קצרים. בנוסף, קבוצה של 100 נשים השתתפה במקצה 10 הקילומטרים.
מסלול המרתון השתרע על פני כל רצועת עזה, מבית חנון, בסמוך לגבול עם ישראל, ועד לצפון-מזרחית לרפיח, סמוך לגבול הדרומי עם מצרים. מבית חנון הוא יצא מערבה לכיוון חוף הים התיכון ולאחר מכן המשיך בכביש המקביל לחוף עד לפנייה אל רפיח. התוואי עבר במחנות פליטים, בנמל דייגים, בשרידי המתחם הנשיאותי של יאסר ערפאת ובסמוך למבנים שנפגעו בתקיפות אוויריות של צה"ל.
מרבית הריצה נערכה באזור מישורי ובתנאים חמים. הכבישים לא נסגרו בשל הריצה, והמשתתפים נאלצו להתמודד עם התנועה הרגילה בכביש.
המארגנים עבדו יחד עם רשויות הביטחון של חמאס, כדי להבטיח את ביטחונם של הרצים וגם כדי לקחת בחשבון רגישויות מקומיות לגבי ספורטאים גברים ונשים הרצים זה לצד זו.

ניסיון המשך

בשנת 2013 תוכנן להיערך מרתון נוסף ב-10 באפריל. אולם האירוע בוטל על ידי המארגנים בעקבות החלטת חמאס, השולט ברצועת עזה, שלא לאפשר לנשים להשתתף. הנימוק לכך היה שהשתתפותן של נשים באירוע נוגדת את עקרונות האסלאם, זאת על אף שבמרתון הקודם לקחו חלק נשים ותלמידות בית ספר. לאירוע נרשמו 150 ילדים ו-800 מבוגרים, בהם 260 פלסטיניות ו-119 אזרחיות זרות.
אלכסנדר ריאזנצב

קריירת מועדונים

ריאזנצב הוא בוגר בית הספר לכדורגל של טורפדו מטאלורג. הוא עלה לקבוצה הבוגרת ב-16 באוקטובר 2004 והופיע בהופעת בכורה במשחק נגד לוקומוטיב מוסקבה.
בתחילת 2006 עבר לרובין קאזאן ובמדי הקבוצה הטטארית עלה לראשונה ב-19 במרץ 2006 במשחק נגד רוסטוב. במהלך העונה הופיע 15 פעמים במדי הקבוצה, 8 מהם בהרכב הפותח. את שער הבכורה הבקיע ב-2007 בדקה ה-11, כשהבקיע נגד קבוצתו הקודמת מוסקבה. במהלך העונה הוא הבקיע 6 שערים ב-19 הופעות וגם הופיע במדי רובין במשחק גביע אינטרטוטו נגד ראפיד וינה, שגם נגדה הבקיע. אף על פי שבתחילת עונת 2007/2008 רובין מכרה שחקנים רבים, ריאזנצב נשאר, הוא הופיע ב-22 משחקים והיה שחקן מפתח בקבוצה וזכור במיוחד בהבקעת שער הבכורה של רובין בליגת האלופות, כשהבקיע ב-30 באוקטובר 2009 נגד ברצלונה כבר בדקה השנייה למשחק, שהסתיים באופן סנסציוני בהפסד ברצלונה 1–2. בדצמבר 2009 האריך את חוזהו עד 2013.
ב-18 ביולי 2013 הוא קיבל כרטיס אדום בשל משחק אלים והורחק לשלושה משחקים. בספטמבר אותה שנה הודיע להנהלת הקבוצה על כוונתו לא לחדש את החוזה. במדי רובין זכה בשתי אליפויות לאומיות ובשני גביעים לאומיים.
בינואר 2014 חתם בזניט סנקט פטרבורג לחוזה עד 2018. הוא הופיע במדי זניט לראשונה במשחר נגד טום טומסק ב-9 במרץ 2014 ושיחק 74 דקות. את שער הבכורה לזכות זניט הבקיע לראשונה ב-8 בנובמבר אותה שנה כשהבקיע לטרק גרוזני. הוא גם הבקיע שער במשחק רבע גמר הליגה האירופית נגד סביליה. למרות הרושם הראשוני הטוב בעונת הבכורה רמת המשחק שלו התדרדרה ובפברואר 2016 הוחלט להשאילו לאורל.
בקיץ 2017 הושאל לאמקר פרם במדיה הבקיע שלושה שערים ב-19 הופעות ולאחר סיום עונת 2017/2018 עזב את זניט ועבר בספטמבר 2018 לשחק בחימקי מוסקבה מהליגה הלאומית.
ביוני 2019 חתם למשך עונה אחת בטורפדו מוסקבה, שאך זה הבטיחה מקום בליגה הלאומית.

קריירה בנבחרת

הוא זומן לראשונה לסגל נבחרת רוסיה בנובמבר 2010 אבל הופיע לראשונה במדי הנבחרת הלאומית רק ביוני 2011 במשחק ידידות נגד נבחרת קמרון בכדורגל והוחלף בדקה ה-55. הוא לא הבריק במדי הנבחרת והבקיע שער אחד בלבד ב-5 הופעות.