תמנונאים

אנטומיה

כמו שאר הסילוניות, גופם של התמנונאים מורכב מראש וגוף מרכזי דמוי שק שאליו מחוברות ישירות שמונה הזרועות (ומכאן מקור שמם). זרועות אלו מכוסות פעמים רבות בכריות הצמדה, שמסייעות לתמנון להיאחז באובייקטים שונים. ממחקר חדש עולה כי שתיים מהזרועות הן רגליים, כלומר משמשות לתנועה, בעוד 6 האחרות משמשות לאכילה ולאחיזת אובייקטים.] זרועותיו הארוכות והגמישות של התמנון יכולות להתכופף לכל כיוון, להתפתל עם כיוון השעון או נגדו ולשנות אורך בכל נקודה. נוסף על כך, על כל זרוע יש מאות כפתורי הצמדה, כל אחד יכול להיצמד לעצמים על ידי יצירת ריק (ואקום). בניגוד לשאר הרכיכות, למרבית התמנונאים (אלה המשתייכים לתת-הסדרה Incirrina) אין כלל שלד חיצוני, פנימי או קונכייה, וכמעט כל גופם רך; איבר-דמוי-חניכיים, הדומה בצורתו למקור העופות, הוא החלק הקשה היחיד בגופם. עובדת היותם נטולי-שלד הופכת אותם לגמישים מאוד, ומאפשרת להם להשתחל דרך חריצים קטנים ביותר. לתמנונאים שלושה לבבות: שניים מהם מזרימים דם מבעד לזימים, ואחד אחראי למערכת הדם של שאר הגוף. התמנונאים מתניידים על ידי זחילה או שחייה. בשחייה, הם מתקדמים על ידי הזרמת מים דרך מעין משפך בשם סיפּוֹן, המצוי בבסיס הזרועות. מין מצפון אוסטרליה המכונה תמנון מהלך, חי בבריכות סלעים ומסוגל לצאת מהמים ולהלך על היבשה כדי לעבור לבריכות אחרות.
מחקר מ-2009 שנעשה באוסטרליה ובדק מאות זנים של תמנונים ודיונונים, העלה את ההשערה כי כל המינים בסדרת התמנונאים ארסיים במידה כזו אחרת. עם זאת, ידוע רק על סוג אחד של תמנון ארסי המסוכן לאדם: תמנון כחול-טבעות (blue-ringed octopus). תמנון זעיר זה, שגודלו נע בין 12 ל-21 ס"מ, חי בחופי הים של יבשת אוסטרליה.

תוחלת חיים

תוחלת חייהם של התמנונאים קצרה יחסית, ומינים מסוימים לא מאריכים לחיות יותר משישה חודשים. מינים גדולים יותר, כמו Enteroctopus dofleini, יכולים להגיע לגיל חמש שנים, אם התנאים הסביבתיים מיטיבים איתם. הרבייה היא אחת מסיבות המוות העיקריות: הזכרים חיים רק חודשים מספר לאחר ההזדווגות, והנקבות מתות זמן קצר לאחר בקיעת הביצים. הנקבות כמעט ואינן אוכלות במשך התקופה שבין הטלת הביצים לבקיעתן, אך הרעב איננו סיבת המוות. הפרשות הורמונליות משתי בלוטות בגוף התמנון הן הסיבות למוות המתוכנן-גנטית. נקבת התמנון מטילה מספר רב של ביצים (שמשתנה בין המינים השונים), ובמינים מסוימים היא שומרת עליהן עד לבקיעתן.

בינה

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. הסיבה לכך: המידע כאן שאוב מכתבות בעיתונים; אנקדוטלי.
התמנונאים הם בעלי חיים אינטליגנטיים - כנראה האינטליגנטים ביותר מבין חסרי החוליות. מידת האינטליגנציה של התמנונאים נתונה במחלוקת בקרב החוקרים, אך מבוכים וניסויי פתרון בעיות הראו שהם בעלי זיכרון לטווח הארוך והקצר. לפי חלק מהחוקרים, התמנונאים גם מפגינים יצירתיות, והם בעלי יכולת למידה. בתנאי מעבדה, ניתן לאמן בקלות יחסית תמנונאים לזיהוי צורות ודוגמאות שונות. נטען אף שהם בעלי יכולת למידה מתוך תצפית, אך טענה זו שנויה במחלוקת. תמנונאים גם הפגינו התנהגות שנראית כמשחק: זריקה ותפיסה של בקבוקים או חפצים אחרים בזרמי האקווריום. תמנונאים לעיתים עוברים מהאקווריום שלהם לאקווריומים אחרים בחיפוש אחר מזון, ולעיתים אף עולים על סירות-דיג בחיפוש אחר שאריות סרטנים. לתמנונאים מערכת עצבים מורכבת, שרק חלקה ממוקם במוח: שני שלישים מתאי העצב של התמנונאים מצויים בזרועותיהם. מינים מסוימים של תמנונאים, כגון Thaumoctopus mimicus, מזיזים את זרועותיהם באופן שמחקה את תנועותיהם של יצורים ימיים אחרים. באופן חריג נמצאו תמנונים שעשו שימוש בכלים.
במחקר שנערך באוניברסיטה העברית בירושלים הגיעו החוקרים למסקנה כי המערכת העצבית המיוחדת מאפשרת לתמנון לשלוט בכל זרוע בנפרד מבלי להפריע זו לזו. בזמן זחילה של התמנון, לכל כיוון קיימת זרוע שתדחוף, ללא צורך בסיבוב הגוף.
במעבדה נצפה שינוי צבע המזכיר טריפה בזמן שינה, מה שיכול להצביע על כך שייתכן שתמנונים חולמים.

שימושיות אצל בני אדם

מינים רבים של תמנונאים נאכלים על ידי האדם, והם מפֵירות הים הנפוצים ביותר. את הזרועות, וכן חלקים אחרים של הגוף, מבשלים בדרכים שונות, בהתאם למתכון ולמין התמנון. התמנון הוא מרכיב הנמצא בשימוש במטבח הים-תיכוני ובמטבחים מזרח-אסייתים, ובפרט במטבח היפני. אף-על-פי שלא קל להחזיק את התמנונאים בשבייה, יש המגדלים אותם באקווריומים פרטיים. בזכות יכולת הניידות שלהם, האינטליגנציה והגוף הרך, תמנונאים יכולים לברוח לעיתים מהאקווריום, או לעבור לאקווריום שכן.
על פי ההלכה היהודית, התמנון אינו כשר ואסור לאכילה.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הייתה היאבקות בתמנונים ענף ספורט פופולרי בארצות הברית.