google/wiki40b huggingface dataset:
אבי ויגדרזון

ביוגרפיה

ב-1980 ויגדרזון השלים תואר ראשון במדעי המחשב בפקולטה למדעי המחשב בטכניון בהצטיינות יתרה. עבר לאוניברסיטת פרינסטון בניו ג'רזי וב-1983 והשלים שם דוקטורט. עבודת המחקר שלו עסקה בסיבוכיות קומבינטורית בהדרכת ריצ'רד ג'. ליפטון.
לאחר לימודיו עבד ויגדרזון לסירוגין באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובמרכז המחקר של IBM בסן חוזה שבקליפורניה. בשנת 1986 התקבל כחבר סגל באוניברסיטה העברית בירושלים ושנה מאוחר יותר קיבל דרגת פרופסור. בין השנים 1993–1995 כיהן כראש המכון למדעי המחשב באוניברסיטה ובשנת 1994 זכה ויגדרזון בפרס נבנלינה על תרומת מחקריו בנושא סיבוכיות חישובית לתורת האינפורמציה. בשנות ה-90 כיהן גם כמרצה אורח באוניברסיטת פרינסטון ובמכון למחקר מתקדם בפרינסטון, שם גם קיבל משרה קבועה בשנת 1999. בשנת 2003 הפסיק ויגדרזון את עבודתו באוניברסיטה העברית. בשנת 2009 זכה יחד עם עומר ריינגולד וסליל ואדן בפרס גדל על פיתוח "מכפלת הזיג-זג" של גרפים.
ויגדרזון נשוי, אב לשלושה ילדים.
טובאנית

ספרות

בטובה קיימת מסורת עשירה של סיפורים ואגדות עם בשפה הטובאנית שהועברו מפה לאוזן, והכוללים סוגות רבות. החל מחידות קצרות מאוד ופתגמים, ביטויים קשי הגייה, סיפורי קסמים, אגדות גיבורים, סיפורי אימה וכלה באפוסים ארוכים שנדרשות שעות רבות לדקלמם. כמה דוגמאות וחלקים מתוך סוגת האפוס כדוגמת "בוֹקטוּ-קיריש, בורה-שילאי" הודפסו. צורת אמנות זו מצויה בסכנה שכן מספרי הסיפורים המסורתײם שײכים לדור ההולך ומזדקן ואין צעירים המוכנים להחליפם.
יחיעם שרעבי

יחיעם שרעבי (נולד ב-1978) הוא לוחם לשעבר וכיום מאמן נבחרת ישראל בטאקוונדו בעל חגורה שחורה דאן 4. בעברו היה אלוף ישראל בקראטה וסגן-אלוף העולם עד גיל 21.
יחיעם מתאמן בשרעבי אמנויות לחימה, אף על פי שהוא נחשב כחבר במועדון אחי יהודה תחת חסותו של מאמן נבחרת ישראל עדי דוידוב. חבר הסגל הבכיר של נבחרת ישראל והנבחרת האולימפית.
הקים יחד עם רון גרשנוק את רשת מועדוני שרעבי אמנויות לחימה. נבחר למאמן השנה של הוועד האולימפי  2010 בין הישגיו הבולטים בשנה זאת הוביל את בת אל גטרר למדליית זהב באליפות אירופה ואת גילי חיימוביץ במשחקים האולימפיים לנוער, כמו כן הוביל את דוד בן אלישע למדליית זהב באליפות העולם לנכים.
STS-41-D

המשימה

הדיסקברי הייתה המעבורת הכי קלה במשקל מבין שלוש המעבורות (קולומביה, צ'לנג'ר, דיסקברי) שנבנו עד תקופה זו; זאת מפני שחומר המעטפת החיצונית שלה היה קל בצורה משמעותית ממעטפת שתי המעבורות האחרות.
המשימה במקור תוכננה ל-25 ביוני 1984, אך הספירה לאחור נעצרה 9 שניות לפני השיגור עקב תקלה במחשב השימוש הכללי המשמש לגיבוי, במעבורת. ניסיון שיגור שבוצע למחרת בוטל 6 שניות לפני השיגור כאשר מחשב השימוש הכללי זיהה חריגה במנוע הראשי מספר 3, שגרמה לכיבוי המנועים הראשיים. האסטרונאוט סטיב האולי התבדח: "חשבתי שנהיה הרבה יותר גבוהים כאשר המנועים הראשיים יכבו". האסטרונאוטים יצאו מן המעבורת בעוד מערכת הכיבוי פועלת, וכתוצאה מכך נרטבו עד לשד עצמותיהם. המעבורת הוחזרה למתקן עיבוד המעבורת, והמנוע הוחלף. ניסיון שיגור שלישי, ב-29 באוגוסט, בוטל אף הוא כאשר נתגלתה אי התאמה בתוכנת הטיסה של בקר האירועים הראשי (האחראי על הפרדת המעבורת ממאיצי הדלק המוצק וממכל הדלק הנוזלי בזמן השיגור) בקשר לפקודות המיועדות למאיצי הדלק המוצק. התוכנה תוקנה כך שכל פקודות ההצתה יופעלו במרווחי זמן נכונים.
מאחר שהשיגור נדחה בחודשיים התבטלו משימות STS-41-E ו-STS-41-F, הציוד והמטען שתוכנן ל-2 משימות אלה צורף אל משימה זו. בשל כך הייתה המשימה בעלת משקל שיא (119,511 ק"ג) בתוכנית כולה, עד אותה תקופה שהמריאה לחלל.
ביום השיגור נדחתה ההמראה ב-6 דקות ו-50 שניות בגלל חדירת מטוס פרטי למרחב האווירי המוגבל של אזור השיגור.
במהלך המשימה שוגרו שלושה לוויינים מן המעבורת: סאטלייט ביזנס סיסטם (SBS-D), סינקום 4-2 (SYNCOM IV-2) - לוויין תקשורת של הצי האמריקאי; וטלסטאר, לוויין של AT&T. זו הייתה המשימה הראשונה ששיגרה שלושה לוויינים.
משימה זו ביצעה ניסוי בלוח סולרי קל משקל רחב ממדים (אורך 31 מ', רוחב 4 מ', משקל כ-136 ק"ג), שנפרס מתא המטען של המעבורת, כחלק מניסוי של מערכות אפשריות לתחנת חלל עתידית. הלוח הורכב מסוגים שונים של תאים סולריים, ונפרס ונסגר מספר פעמים. זהו המבנה הגדול ביותר שנפרס בחלל עד אותו זמן, ויכולת ייצור החשמל שלו שוות ערך לזו של תא דלק של המעבורת.
גם משימה זו נשאה ניסוי אלקטרופורוזה בזרימה מתמדת, ציוד מדידת קרינה, ניסויי תלמידים, מצלמת IMAX וניסוי של חיל האוויר - "לוגיקת ענן למיטוב השימוש במערכות הגנה".
תקלה במערכת פליטת הפסולת הנוזלית גרמה ליצירת נטיף שתן ליד פתח הפליטה. ניסיונות להמיס אותו על ידי הפניית אותו צד של המעבורת אל השמש הצליחו באופן חלקי בלבד, ובסופו של דבר היה צורך לשבור אותו בעזרת הזרוע הרובוטית של המעבורת, כדי שלא יפגע במגיני החום בזמן הנחיתה. התקלה השביתה את השירותים במעבורת למשך שארית הטיסה.
תקלה נוספת גרמה להשבתת שלוש יחידות תצוגה קדמיות מיד לאחר ההגעה למסלול. לאחר שיגור הלוויינים מתא המטען, הן הוחלפו עם יחידות תצוגה אחוריות על ידי האסטרונאוטים.
המשימה ארכה 6 ימים 56 דקות ו-4 שניות, והנחיתה בוצעה במסלול נחיתה 17 בבסיס חיל האוויר אדוארדס ב-5 בספטמבר בשעה 8:37 לפי שעון קיץ מערב ארצות הברית. המעבורת הונחתה באדוארדס משום שזו הייתה הטיסה הראשונה של הדיסקברי.
המעבורת חזרה למרכז החלל קנדי ב-10 בספטמבר.
במשימה זו נראו שחיקות רבות יותר מאשר במשימות הקודמות, של האטמים הטבעתיים במאיצי הדלק המוצק. שחיקה התגלתה גם בחלקו הקדמי של המאיץ הימני, וגם בסמוך לנחיר הפליטה של המאיץ השמאלי. כמות קטנה של פיח התגלתה ליד האטם הראשי, שהעידה על דליפה של ממש מן האטם. דליפה מן האטם הטבעתי של מאיץ הדלק המוצק הייתה הגורם העיקרי לאסון מעבורת החלל צ'לנג'ר.
אבנר קנר

קריירה

קנר התגייס לצוות הווי פיקוד ההדרכה כקלידן והשתתף בתוכנית "שמח בלב" (1972). בשנות השבעים והשמונים היה קנר מוזיקאי פעיל מאוד, וככזה יצר יחד עם יוני רכטר את האלבום 14 אוקטבות, השתתף בהפקות אלבומיהם של אריק איינשטיין (ארץ ישראל הישנה והטובה חלקים ב' וג') ואחרים, וכן השתתף כנגן ומנהל מוזיקלי בסיבוב ההופעות של יהודית רביץ, "מילה טובה". בנוסף, בשנת 1979 הלחין קנר את שיריו של יהודה אטלס מתוך הספר והילד הזה הוא אני. בתחילת שנות השמונים הלחין קנר שירים לאלבומו של גידי גוב "40:06". בשנות השמונים המשיך קנר ליצור לחנים עבור ההרכב שהשתתף בהקלטות האלבום "הילד הזה הוא אני". ההרכב, שכלל את מזי כהן ואת יואל לרנר הקליט את לחניו של קנר לאלבום שנקרא כשם ההרכב, פרמיירה. פרמיירה פנתה לתחום לא מוכר בזמנו במוזיקה הישראלית - שירי פאנק ונשמה, כאם זו אהבה, ו"חמש בבוקר עוזבת". למרות ההתלהבות בה התקבל האלבום, בחר קנר שלא להופיע עם ההרכב שהתפרק לאחר יציאת האלבום.
ב-1981 כתב את המוזיקה לסרט "סופו של מילטון לוי" בבימויו של נסים דיין.
ב-1983 השתתף בנגינת קלידים באלבומו של יגאל בשן "נולדתי במזל בתולה". 
ב-1984 עיבד והפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של הזמרת הראלה בר - "קטיפה". לאלבומה של נורית גלרון "נגיעה אחת רכה", שיצא באותה שנה, הלחין את השיר "מישהו בוכה" ולאלבומה של גלי עטרי "ממריאה רוח" הלחין ועיבד את "חרציות". החל משנות השמונים המאוחרות התמקד קנר בכתיבת מוזיקה לתיאטרון, בין היתר להצגה גן ריקי של דויד גרוסמן בבימויו של מיקי גורביץ', לעל עכברים ואנשים של ג'ון סטיינבק שביימה נולה צ'לטון, לחגיגת חורף של מיקי גורביץ' ולמעלה מתשעים הצגות נוספות.
ב-1985 נישא להראלה בר. לאחר שהתגרשו, נישא ב-1989 לשחקנית יעל אמיתי, ולזוג נולדו שני ילדים.
ב-2006 עיבד קנר את שירו של אלי דג'יברי, "שיר אהבה קטן", לרביעיית מיתרים והפיקו מוזיקלית בשיתוף דג'יברי. ב-2008 חזר קנר לבמה לאחר העדרות של כשלושה עשורים, כאשר התארח בהופעתו של יוני רכטר בפסטיבל הפסנתר. ב-2018 פורסם שיר שהקליט אריק איינשטיין בתקופה שעבד עמו יחד בשנות ה-70. קנר הלחין ועיבד את מילותיו של המשורר נתן זך "ועוד לא אמרתי הכל" ותוכנן במקור להיות חלק מהאלבום ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'. השיר נכלל באלבום האוסף ועוד לא אמרתי הכל.
דורבן (בוטניקה)

הדורבן הוא איבר בפרח, הבולט מאחורי הכותרת, ובו נמצא הצוף. החרק המאביק מחדיר את חדקו אל עבר הדורבן על מנת להשיג את הצוף, ובו בזמן הוא מאביק את הפרח. 
בין הפרחים הכוללים דורבן נמנים הפשתנית, רוב הסגליים, אקוילגיה, חלק מהסחלביים וכובע נזיר.
שם הדורבן (spur) מגיע מצורת מגפי הבוקרים, שלהם בליטה מאחורי העקב שתפקידה לדרבן את הסוס בשעת מרדף, ברצונו להימנע ממגעה המכאיב.
טרמסוס

טרמסוס (ביוונית: Τερμησσός) הייתה עיר חשובה בפיסידיה, בשטחי טורקיה המודרנית. טרמסוס נבנתה על הרי הטאורוס בגובה עצום ושרידיה קיימים עד היום.

היסטוריה

מעט מאוד ידוע על ההיסטוריה של העיר. בשנת 333 לפנה"ס כבש אותה אלכסנדר הגדול. אריאנוס אחד הביוגרפים החשובים של אלכסנדר מציין שהעיר דומה לקן נשרים, וטוען שאפילו כוח קטן מאוד יכול להגן עליה בקלות בשל המכשולים הטבעיים שלה. בתקופת מלחמות הדיאדוכים תמכו תושבי העיר בפרדיקס, ולאחר מכן באאומנס. בשנת 319 לפנה"ס אחיו של פרדיקס, אלקטס, ביקש מקלט בעיר מפני צבאו של אנטיגונוס מונופתלמוס. צעירי העיר העניקו לו מקלט, אולם אנטיגונוס איים בהתקפה אם לא יוסגר לו, וזקני העיר רצו לעשות זאת, אולם אלקטס הסית נגדם את הצעירים והצליח לשכנע אותם להישאר נאמנים לו. הזקנים הציעו לאנטיגונוס לערוך התקפה קצרה על העיר, ובמהלכה בעוד הצעירים יהיו עסוקים, יוכלו הם לשבות את אלקטס ולהביא לו אותו. אנטיגונוס קיבל את ההצעה, ובעוד הצעירים שקועים בקרב, התגנבו המבוגרים אל ביתו של אלקטס שנותר ללא שמירה, כאשר אלקטס ראה אותם הוא מיהר להתאבד. בלית ברירה הביאו את גופתו לאנטיגונוס, זה התעלל בגופה משך שלושה ימים, ולאחר מכן השליך אותה בביזיון ללא קבורה, אולם צעירי טרמסוס דאגו לו לקבורה מכובדת. העיר תמכה ברומא במהלך המאבקים השונים שלה באזור, ולפיכך קיבלה אוטונומיה מסוימת תחת השלטון הרומאי. בתאריך לא ברור העיר ננטשה, ככל הנראה בשל מפולת סלעים שרמסה את הצינור שהוביל אספקת מים אליה.
מכילתא דרשב"י

מכילתא דרשב"י הוא כינויו של מדרש ההלכה על חומש שמות המזוהה במחקר המודרני כבא מאסכולת דבי רבי עקיבא. בשונה ממקבילו, מכילתא דרבי ישמעאל, המדרש לא שרד בשלמותו, ושוחזר מחדש על פי כתבי יד חלקיים ומובאות בחיבורים מאוחרים דוגמת "מדרש הגדול" רק בתחילת המאה העשרים בידי הרב דוד צבי הופמן, ולאחר מכן על פי כתבי יד נוספים בידי יעקב נחום אפשטיין ותלמידו עזרא ציון מלמד. 
לוי גינצבורג סבר שהמדרש נקרא כך משום שהוא יצא מבית מדרשו של רבי שמעון בר יוחאי. חוקרים אחרים סוברים שחלקים בספר אינם מתאימים לבית מדרש זה, ומקור השם, כמו בכמה מדרשים אחרים, נובע מכך שרשב"י הוא החכם הראשון המוזכר במדרש. 
בשנת 2017 יצא הספר לאור במהדורה חדשה על ידי מכון זיכרון אהרן עם פירוש, ציונים והערות.
הפיגוע בצומת כרכור

הפיגוע

סמוך לשעה 16:20, נצמד ג'יפ קאיה שהוסב לשמש כמכונית תופת ובו יותר ממאה ק"ג חומר נפץ, נהוג בידי מחבל שנשלח בידי "גדודי ירושלים" של ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, לאוטובוס אגד שהיה בדרכו בקו 841 מקריית שמונה לתל אביב, ועמד בצומת כרכור-עין שמר. מלבד חומר הנפץ היו ברכב התופת חומרי רסס על מנת להעצים את אפקט הפגיעה, מעוצמת הפיצוץ נפגעו רכבים נוספים שעמדו לצד האוטובוס.
חילוץ הפצועים נתקל בקשיים לאחר שמכל הסולר של האוטובוס עלה בלהבות במהלך החילוץ ובשל האש שפרצה התפוצצו גם קליעים ממחסניות נשקם האישי של חיילים פצועים שהיו באוטובוס.
את מכונית התופת הכין המחבל איאד סוואלחה, שנהרג ב-9 בנובמבר 2002 בידי כוח צה"ל שבא לעצרו.
השער האדום

תקציר העלילה

הסדרה ממוקמת בטריאסטה. הנציב לאונרדו קליוסטרו הוא אימפולסיבי, בעל מזג נוקשה מאוד ולא שגרתי וכלל לא נוטה לעקוב אחר הנהלים והנחיות הממונים עליו. אך הוא מוצא את עצמו נאבק בחקירה המורכבת ביותר בקריירה שלו: חקירת הרצח של עצמו.
למעשה, הוא נהרג בפעולה משטרתית בודדת, אבל במקום לעבור ב"שער האדום" המפריד בין חיים למוות ומוביל אל החיים שלאחר המוות, הוא בוחר להישאר בעולם הארצי וכך לגלות מי הוא הרוצח שלו: רק כך יוכל להציל את חייה של אשתו, השופטת אנה מאייר (שממנה נפרד בשנים האחרונות, אף על פי שהאהבה עדיין הייתה ביניהם), לאחר שחווה כמה חזיונות על העתיד בהם הוא רואה דמות מסתורית שמנסה לרצוח את אנה על רקע עץ חג המולד, הוא חושד שהרצח יתבצע בתקופת חג המולד.
אבל, כאמור, לאונרדו מת והאנשים היחידים שיכולים לעזור לו הם נערה בת שבע עשרה, ונסה רוזיק, המגלה שהיא מדיום וגם האדם היחיד שיכול לראות ולשמוע אותו וג'ונאס, רוח אחרת במצב דומה, אשר מסייעת ללאונרדו לחלץ את עצמו ולהסתגל למצב הרפאים החדש שלו.
עד מהרה מתברר שהרוצח של לאונרדו, ככל הנראה, הוא עמיתו בתחנת המשטרה, אשר ניהל חיים כפולים והוא קשור להברחת חומר כימי חדש בעל עוצמה קטלנית. במצבו החדש כרוח רפאים לאונרדו מנסה להפיל את העמית במלכודת ולחשוף אותו. אך נדמה שלכל עמיתיו של לאונרדו יש משהו להסתיר ולכן הם כולם חשודים אפשריים. אבל גם השופט אנטוניו פיראס, עמיתה של אנה, שתמיד הייתה מאוהבת בה ותמיד הייתה לו שנאה לא מוסתרת כלפי לאונרדו או, אביה של אנה, אלביו, שמעולם לא אישר את נישואי בתו ללאונרדו, נראה שלכולם יש שלדים בארון.
אבן גולל

אבן גוֹלֵל היא שיטה לחסימת מערות-קבורה ופתחים צרים אחרים.

אבני גולל במערות קבורה

מטרתה של האבן היא מניעת בעלי חיים ומבקרים לא רצויים מלחדור אל תוך מערכת הקבורה. 
בארץ ישראל, בקבורה מתקופת בית ראשון נפוצות אבני גולל רבועות המותאמות כ"פקק" לפתח מערכת הקבר החצובה בסלע. גם כאשר אבן הגולל אינה קיימת בשטח ניתן לזהות שהמערה נאטמה באבן לפי סיתות שפת פתח המערה. מערות מסוג זה ניתן לראות במורדות כפר השילוח, מול עיר דוד.
בקבורה מתקופת בית שני ניתן למצוא אבני גולל עגולות הנעות על-גבי מסילה ואוטמות את הפתח. האבן הייתה גדולה וכבדה, כך שעל מנת להזיזה ממקומה נדרש מאמץ משותף של כמה אנשים, דבר שיועד להקשות על שודדים ונוודים. קברים עם אבני גולל כאלה ניתן לראות בחרבת מדרס, במערת קבורה שמורה ב"כביש ג'וערה" (6954), ליד הצטלבותו עם כביש 66 ובקברי המלכים בירושלים. נפוצות אגדות אודות מנגנונים מיוחדים לגלילת אבני הגולל הכבדות, אולם לא נמצאו כל ממצאים המעידים על מנגנונים כאלה.
פרט לחסימה פיזית מפני כניסת מזיקים, מטרה נוספת של אבן הגולל היא מניעת יציאת הטומאה. המשנה, מסכת אהלות, פרק ט"ו,  משניות ח – ט מלמדת שעצמים שונים יכולים לשמש כגולל לקבר על-מנת למנוע את יציאת הטומאה, אולם אבן אינה מקבלת טומאה ובכך יתרונה בנושא זה (ראו גם משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות טומאת מת, פרק ו').

שימוש באבני גולל לצורכי ביטחון

עדות לשימוש באבני גולל לצורכי ביטחון ניתן למצוא בתקופה הרומית בארץ ישראל. בעת מרד בר כוכבא שימשו אבני גולל לסתימת מערכות המסתור של המורדים.
באתרי חפירה רבים בישראל, בעיקר באתרים באזור ההר מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל, התגלו אבני גולל גדולות ומסילות לגלגולן בפתחי בנייני ציבור (כגון בתי כנסת). חצר המבנה הייתה מוקפת בחומה יציבה ובעלת פתח יחיד וצר יחסית, במפתן הפתח הותקנה מסילה ובצדי הפתח עוצבו מגרעות בחומה ובהן הייתה נתונה אבן גולל. הדבר איפשר את סגירת המקום באופן בטוח כאשר אינו בשימוש, דבר שאיפשר אחסון דברי ערך בתוכו. פתיחת האבן יכולה הייתה להעשות רק במשותף, דבר שמנע חדירה למקום על ידי בודד. הדבר איפשר גם יצירת מקום כינוס בטוח לאוכלוסיית היישוב, כאשר האזרחים יכלו להימלט אל בית הציבור ולסגור עצמם בתוכו כדי להתבצר מפני אויבים.

ביטויים בשפה

בהשאלה - חתימת דבר מה באופן סופי, קבורתו של הדבר: "בהתחלה עוד ניסה לחפש את שפרה, אך כמנהג אנשים צעירים נואש והניח אבן גולל כבדה על זכרונה וחזר לחייו." (מתוך הסיפור "שפרה" מאת הגולש יועזר, התפרסם באתר קולמוס-נט).
נסתם עליו הגוֹלֵל, לאמור - מת ונקבר באופן סופי ואבן הגולל נסגרה על-פי המערה (לפי בבלי, שבת, דף קנ"ב ע"ב:"כל שאומרים בפני המת יודע עד שיסתם הגולל"). בהשאלה - כל דבר שמת ונקבר באופן סופי. למשל: "הדרישה היא שהמתווך יהיה הגורם היעיל. לפיכך, לא תמיד די ביצירת הקשר הראשוני בין הצדדים, בפרט כאשר ישנה מעורבות של גורמים נוספים אשר סייעו לחדש את הקשר העסקי שכביכול נסתם עליו הגולל". (פסק דין של בית משפט השלום ירושלים, א  008856/01)
ג'יימס פיבלס

משפחה וחיים מוקדמים

פיבלס נולד ב-25 באפריל 1935 בויניפג, קנדה
מריאן, נסיכת הולנד

ביוגרפיה

מריאן נולדה ב-9 במאי 1810 בברלין, שהשתייכה לממלכת פרוסיה, לוילם השישי, נסיך אורנז' ווילהלמינה מפרוסיה, מלכת הולנד, בתם של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ופרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט.
ב-14 בספטמבר 1830 התחתנה מריאן עם בן דודה אלברכט, נסיך פרוסיה, בנו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה.
בשנת 1845 נפרדה מריאן מבעלה אלברכט, לאחר שגילתה שבגד בה, ועברה לגור עם מאהבה יוהנס ואן רוסום, ובשנת 1849 התגרשו השניים באופן רשמי. 7 חודשים לאחר מכן ילדה מריאן את בנה מוואן רוסום - יוהנס וילם ואן ריינהארטשאוזן, וכתוצאה מכך ניתקו עמה את הקשר בני משפחתה ומשפחת בעלה לשעבר. בשנת 1855 קנתה מריאן את ארמון ריינהארטשאוזן על יד ארבאך, והפכה אותו למרכז תרבותי באזור הריין. בשנת 1861 מת בנה יוהנס וילם, ובשנת 1873 מת אף ואן רוסום - מאהבה במשך 34 שנים.
ב-29 במאי 1883 מתה מריאן ונקברה באחוזתה שבארמון ריינהארטשאוזן, ובנה אלברכט, נסיך פרוסיה ירש את אחוזתה. כיום משמשת האחוזה כבית מלון בדרגת 5 כוכבים.
מחר

מחר - היממה שתגיע לאחר היממה הנוכחית. בחיי היומיום, המושג מתייחס לא רק ליום הקרוב אלא גם לעתיד הקרוב. מבחינה רשמית, ההפרדה בין היום למחר היא חצות; אך מבחינה אישית, ההפרדה היא שנת הלילה (בניגוד לשנת צהריים). לכן אנשים שנשארים ערים אחרי חצות, באמרם "מחר" כוונתם לאותה יממה.
ההתייחסות למחר עשויה להיות בעלת הקשר שלילי, של דחייה, דחיינות או סירוב, כפי שמתבטא במשפטים כמו: "אטפל בכך מחר", "אשלח לך את ההמחאה מחר", וכדומה. דוגמה ספרותית מפורסמת לכך היא אמרתה של סקרלט או'הרה, גיבורת חלף עם הרוח - "אחרי הכול, מחר יפציע יום חדש".
הפתגם "אל תדחה למחר את מה שניתן לעשות היום" נועד למנוע דחיינות. למולו נוצר בסלנג פתגם מנוגד, שמציע: "אל תדחה למחר מה שניתן לדחות למחרתיים..."
בסלנג הביטוי "מחר כך" הוא פראפרזה על "אחר כך" והארכתו למועד בלתי ידוע. הביטוי בוקרה פיל מישמיש, מילולית (מערבית): "מחר ב (עונת) המשמש", מהווה הבעת סירוב כיוון שמשמעותו - דחייה לתאריך בלתי אפשרי. זאת משום שעונת הבשלת המשמש כה קצרה עד כי התחייבות לבצע דבר מה במהלכה אינה מציאותית.
באנגלית קיים הביטוי "מחר לעולם אינו מגיע" המבטא את העובדה כי אנו חיים תמיד בהווה. דוגמה המקצינה תפישה זו היא סרט הקולנוע "לקום אתמול בבוקר".
גישה אפוקליפטית אל המחר מייצג הביטוי "אָכוֹל וְשָׁתוֹ, כִּי מָחָר נָמוּת." (ישעיהו, כ"ב, י"ג). בעברית המדוברת נעשות פראפרזות רבות על ביטוי זה. אותה גישה מוצגת גם בסרטי אסונות רבים, דוגמת היום שאחרי מחר.
"עולם המחר" הוא ביטוי המתייחס לטכנולוגיה ולחברה של העתיד, לעולם המשתקף בניתוחי עתידנים, יוצרי מדע בדיוני ופילוסופים.
המחר מייצג גם את הלא-נודע, כפי שמשתקף בדברי פרננדו פסואה: "איני יודע מה יביא עמו המחר".
ספר העיון "המצאת המחר" מאת הפילוסוף דניאל ש. מילוא, טוען כי סוד הצלחתו חסרת התקדים של המין האנושי הוא היכולת לתכנן לעתיד, ונקודת המפתח בתולדות האדם היא הרגע שבו נוצרה היכולת הזאת - "המצאת המחר".
שירים רבים מתארים את המחר. אחד המוכרים בהם הוא שירה של נעמי שמר: "מחר".
מדבר יהודה וים המלח

ההתיישבות

חלק קצר ובו רק 5 מאמרים משמריה גוטמן על כיבוש עין גדי במלחמת העצמאות. רחבעם זאבי סוקר את ההתיישבות בבקעת הירדן ועמוס גנור, יושב ראש המועצה האזורית תמר, מספר על התוכניות לפיתוח חוף ים המלח, אשר בחלקם זכו להגשמה כאשר הוקמו בתי המלון בעין בוקק.
פיודור דוס-חוטימירסקי

חייו

דוס-חוטימירסקי זכה ארבע פעמים באליפות קייב (בשנים 1900, 1902, 1903 ו-1906). הוא השתתף חמש פעמים באליפות רוסיה לאמני שחמט. באליפות השנייה של רוסיה הוא סיים במקום ה-15 (המנצח: מיכאל צ'יגורין), באליפות השלישית של רוסיה הוא סיים במקום ה-15 (המנצח: מיכאל צ'יגורין), באליפות הרביעית של רוסיה הוא חלק את המקומות 8-10 (המנצח: גרז סלווה), 
באליפות החמישית של רוסיה הוא חלק את המקומות 8-9 (המנצח: עקיבא רובינשטיין ) ובאליפות השישית של רוסיה הוא הגיע למקום הרביעי (המנצח: רובינשטיין).
בתחרות סנקט פטרבורג בשנת 1901 הגיע דוס-חוטימירסקי למקום השביעי (מנצח: לבדב). בשנת 1907 חלק מקום 11-12 בתחרות קרלסבד המנצח: רובינשטיין); באותה שנה ניצח בתחרות מוסקבה לפני בנימין בלומנפלד וגאורג מרקו ומקום שלישי בתחרות נוספת במוסקבה בה ניצח צ'יגורין.
בשנת 1908 הגיע למקום הרביעי בתחרות מוסקבה (מנצח: ולדימיר נאנרוקוב) ומקום 11 בתחרות פראג (מנצחים: אולדריך דוראס וקרל שלכטר. באותה שנה סיים בתיקו דו-קרב עם פרנק מרשל +2 -2 =2
בשנת 1909 הגיע למקום ה-13 בתחרות סנקט פטרבורג אך ניצח במפגשים עם אלוף העולם המכהן עמנואל לסקר ועם רובינשטיין. בשנת 1910 הגיע למקום הרביעי בתחרות סנקט פטרבורג (ניצחו סרגיי פון פריימן, לבדב וגריגורי לבנפיש.) באותה שנה חלק מקום 7-8 בתחרות המבורג (ניצח: שלכטר)
בשנת 1911 סיים במקום ה-22 בתחרות קרלסבד (ניצח: ריצ'רד טייכמן), ובאותה שנה חלק מקום 1-2 עם אויז'ן זנוסקו-בורובסקי בתחרות סנקט פטרבורג. ב-1913 הפסיד בדו-קרב קצר שהתקיים בסנקט פטרבורג לחוסה ראול קפבלנקה +0 -2 =0.
בשנת 1921 חלק מקום 7-8 בתחרות מוסקבה (מנצח: גריגורייב). בשנת 1923 חלק מקום 3-5 בפטרוגרד באליפות ברית המועצות השנייה (ניצח: פטר רומנובסקי). בשנת 1924 חלק מקום 10-11 במוסקבה באליפות ברית המועצות השלישית (ניצח: יפים בוגוליובוב), ב-1925 הגיע למקום החמישי בלנינגרד (ניצח: בוגוליובוב), באותה שנה חלק מקום 5-7 במוסקבה (ניצח: סרגייב). בשנת 1927 חלק מקום 3-4 במוסקבה באליפות ברית המועצות החמישית (ניצחו: פדור בוהטירצ'וק ורומנובסקי). באותה שנה הגיע למקום השני, לאחר סורוקין בתחרות טיפליס. בשנת 1930 חלק מקום 3-5 במוסקבה (ניצח: אברהם רבינוביץ ).
בשנת 1931 ניצח דוס-חוטימירסקי באליפות אוזבקיסטן השנייה לשחמט. ב-1933 הגיע למקום ה-19 באליפות ברית המועצות השמינית (ניצח: מיכאל בוטביניק). ב-1938 הגיע מקום 13-17 בתחרות קייב (ניצח: ואסילי פאנוב). ב-1942 הגיע למקום ה-15 בתחרות מוסקבה (ניצח: ואסילי סמיסלוב). ב-1944 חלק מקום 15-16 בתחרות מוסקבה (ניצח: אלכסנדר קוטוב). ב-1947 חלק מקום 2-4 בתחרות ירוואן (ניצח: איגור בונדרבסקי).
בשנת 1950 הוענק לדוס-חוטימירסקי תואר אמן בינלאומי לשחמט. נפטר ב-1965 במוסקבה.
No Angel

בישול האלבום

כמה משירי האלבום הוקלטו בגרסאות דמו שונות, שנים רבות לפני צאת האלבום. השיר Take My Hand הוקלט בשנת 1987 ועליו דיידו מספרת בהופעתה משנת 2005 בבריקסטון, אנגליה ששימש אותה ל"התחיל עם בנים". השיר הוקלט בפעם השנייה כ- Believe בשנת 1995 בגרסה שונה לחלוטין מן הגרסה האחרונה שהופיע ב-1999 כ-Take My Hand. גרסת Believe נכללה באלבום הדמו. השיר Don't Think of Me הוקלט בשנת 1995 ונכלל באלבום הדמו Odds & Ends תחת השם Sweet Eyed Baby. השיר הופק מחדש עבור No Angel. השיר My Life הוקלט בשנת 1994 עבור פיית'לס.
בין השנים 1995-1999 דיידו נהגה לבחון את שיריה בפורום שנקרא "Ask dido" וכמו כן בהופעות קטנות בלונדון וכך יצא ששירים כגון "Afraid to sleep" ו-"Paris" לא מצאו את מקומם באלבום. לימים הפורום נגנז ועבר לגרסה פחות אינטראקטיבית באתר הבית הרשמי של דיידו.

קליפים וגרסאותיהם המצונזרות

הזמר Eminem סימפל את השיר "תודה" (Thank you) לאלבומו The Marshall Mathers LP בשיר "סטן" וזה הפך ללהיט ענק שהזניק את מכירות האלבום ברחבי העולם. הקליפ ל-Stan צולם בסמוך לצאת הסינגל ובו מופיעה דיידו כבת זוגו של סטן. הקליפ מגולל סיפור הערצה אובססיבי שבסופו דיידו נחטפת, ננעלת בתא-מטען ונרצחת בטביעה. הקליפ נגנז לשידור בגרסתו המלאה בערוצי טלוויזיה בעולם אולם תרם להזנקת האלבום לראש מצעדי המכירות העולמיות. הקליפ הראשון בו הופיעה דיידו, צולם לשיר Here With Me. גרסת הקליפ הראשונה צולמה על ידי החברה האמריקאית BigTV בשנת-1999 בשחור לבן. הגרסה כללה רמיזות הומוסקסואליות במהלך חציו האחרון של הקליפ בו נראית דיידו מחליפה את בן-זוגה באישה בדמותה. הקליפ נגנז על ידי דיידו ובשנת 2000 צולמה גרסה שנייה לשיר על ידי הבמאית ליז פרידלנדר . דיידו טענה שהגרסה השנייה צולמה בעקבות האיכות הירודה של הקליפ הראשון. רמיזות הומוסקסואליות נוספות נצפו גם בקליפ שצולם ב-2001 ל "Hunter" ובתכני השיר "Isobel". הקליפ השלישי והאחרון לאלבום זה צולם לשיר Thank you ובו ביקורת סמויה על גורדי שחקים ועל החיים בעיר מודרנית.
אברהם יפה'ן

תולדותיו

נולד בשנת תרמ"ו (1886) לאשר צבי יפה'ן. למד בישיבות סלוצק וקוברין, וכן אצל הרב זלמן סנדר כהנא שפירא. בשנת תרס"ז (1907), בהיותו בן 20, עבר לנובהרדוק, שם התקרב ל"סבא מנובהרדוק", הרב יוסף יוזל הורוביץ. בשנת תרע"ג (1913) נישא לבתו של רבו "הסבא מנובהרדוק". בשנת תרע"ד (1914) נשלח על ידי חמיו לברנוביץ לייסד שם ישיבה בשיטת המוסר של נובהרדוק. 
בי"ז בכסלו תר"פ (1919) נפטר חמיו והוא התמנה תחתיו כראש הישיבה המרכזי וכממשיכו בהנהגת שיטת המוסר של נובהרדוק. למרות האיסור שהטילו השלטונות הבולשביקים, המשיך ללמד תורה בתנאי מחתרת, ואף נאסר בשל כך למשך כחודש. בהתייעצות עם החפץ חיים הועברה הישיבה לביאליסטוק שבפולין. כמוה עשו גם שאר ישיבות נובהרדוק ברוסיה שהעבירו את פעילותן לערים שונות בפולין - מזריטש, ורשה ופינסק. 
בשנת תרפ"ט (1929) ביקר בארץ ישראל וייסד ישיבה בתל אביב יחד עם עמיתו הרב הלל ויטקינד. במהלך ביקורו בארץ נפגש עם הרב יוסף חיים זוננפלד. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה העביר את הישיבה מביאליסטוק לווילנה. הוא קיווה לעלות לארץ ישראל, אך משהייתה הזדמנות נסע דרך סיביר לשנחאי שבסין. בסוף שנת תש"א (1941) הגיע לארצות הברית וייסד בניו יורק את ישיבת "בית יוסף". 
בשנת תשכ"ג (1963) העלה את עצמות חמיו "הסבא מנובהרדוק" לקבורה בהר המנוחות בירושלים. כעבור שנה, בשנת תשכ"ד (1964), עלה לישראל והתגורר בירושלים, שם ייסד מחדש את ישיבת "בית יוסף". 
נפטר בליל י"ד בניסן תש"ל, ונקבר בהר המנוחות, סמוך לקבר חמיו.
בנו היה הרב יעקב חיים יפה'ן, ראש ישיבת בית יוסף בניו יורק ומחבר ספר "נר משפט" על מסכת סנהדרין, ונכדו היה הרב אהרן יפה'ן, מראשי ישיבת חברון. חתנו היה הרב יהודה לייב נקריץ מישיבת נובהרדוק, שבתו שושנה נישאה לרב יחיאל יצחק פאר ראש ומייסד ישיבת "דרך איתן" על שם הרב יפה'ן.