עקמת הפין

עקמת הפין באדם מבוגר היא מצב בו הפין אינו ישר לפחות בעת זקפה, בין אם בשל סטייה אופקית (שמאלה או ימינה), אנכית (למעלה או למטה), או אף שילוב מסוים של סטיות כאלו, באופן הגורם עקה נפשית ולעיתים גם כאב גופני.
רבים ממקרי עקמת הפין נגרמים משוני בין האורכים של הקורפוסים שבתוך הפין (בתוך הפין ישנם שני קורפוסים שהם מבנים דמויי צינור הקובעים את מידת היושרה של הפין).
עקמת פין מולדת נובעת בדרך כלל מקורפוס אחד ארוך ממשנהו ועקמת פין סיבוכית נובעת מסיבוך ניתוחי כמו מסיבוך ניתוח מילה. גורם אפשרי נוסף לעקמת פין הוא מחלת פיירוני.
הטיפול בעקמת הפין לסוגיה השונים הוא לרוב ניתוחי אך ייתכנו גם טיפולים נוספים (בעיקר בעקמות פין ממחלת פיירוני). ניתוחי עקמת הפין מבוצעים על ידי רופאים שהתמחו באורולוגיה (קרי, אורולוגים) אשר להם תת-התמחות ספציפית בתחום זה. מטרת הטיפולים לצמצמם את העקמת עד 99% כך שלא תטריד את הפרט ולכל הפחות לא תפריע לו לתפקד מינית.

טיפול בעקמת פין מולדת או סיבוכית

הטיפול בעקמת פין מולדת או סיבוכית הוא בדרך כלל ניתוחי (בהרדמה כללית או מקומית) אז תופרים את הקורפוס הנתפס כבעייתי אל תוך עצמו במוקדים שונים בתפרי קיפול (פליקציות), עד לכדי יישור. סוג ניתוח אחד הוא בחוטים קבועים וסוג ניתוח שני הוא בחוטים נמסים.

ניתוח עם חוטים קבועים

סוג ניתוח הזמין משנות ה-60 במהלכו מבוצעת פליקציה אחת או יותר עם חוטים קבועים, כלומר שנשארים בתוך גוף האדם באופן כללי לכל חייו למניעת העקמת. תופעות לוואי ייחודית לסוג ניתוח זה היא חיזוק מועט של החוטים בתפירה (כך שיהפכו לבולטים) או לחלופין השתחררות של תפר אחד או יותר בהחלמה והפיכתם לבולטים גם כן; מה שעשוי להצריך ניתוח חוזר להסרה ואף תפירה מחדש.
הסרה של תפר קבוע ככלל לא תגרום לחזרתה של עקמת משמעותית שכן התפר הקבוע כבר גרם להיווצרות צלקת קורפורלית ששינתה את מבנה הקורפוס.

ניתוח עם חוטים נמסים

סוג ניתוח חדש המתאפיין בביצוע חתכים במוקדי העקמת בפין לכדי תפירתם בתפרים נמסים כך שתיווצר רקמת צלקת פנימית שבעת זקפה תתמלא בדם ותמשוך את הפין לכיוון הנגדי לעקמת. יתרון הסוג בהיעדר תופעות הלוואי של ניתוח בחוטים קבועים כמו יצירת פליקציה בולטת קבועה או השתחררות תפר אחד או יותר בהחלמה והפיכתו לבולט לכל חיי המטופל. סוג ניתוח התפרים הנמסים מביא הצלחה בהינתן וחתך הצלקת בוצע נאות, ברוחב ועומק מתאימים, ונשאר תפור בלי להיקרע בתקופת ההחלמה עד היווצרות צלקת פנימית ונמס החוטים בשלמותם, אך ככלל אינו יסייע אם התפרים הנמסים ייקרעו בתקופת ההחלמה אם לא יעמדו בלחץ החזק של הזקפות והתדירות בה יתעוררו ושיקול זה קיים בעיקר לגבי בחורים צעירים ניתן להקטין הסיכוי לקריעת החוטים הנמסים בטרם עת במתן מדכאי זקפה (דוגמת דיקלופנק או טרבוטלין) בחודש ההחלמה.

תוצאות הניתוחים

ככלל ניתוחי עקמת הפין משאירים צלקת טבעתית סביב הפין אך עור הפין מתרפא יפה והצלקות בו, בהינתן והתפירה הייתה נאותה, אינן דומיננטיות. הניתוחים מבוצעים בזקפה מלאה (במהלך כל הניתוח מוזרקת לפין תמיסה מעוררת זקפה) והתוצאה מספקת מצמצמת או מונעת את העקמת רק בעת זקפה; עקמת בעת רפיון נשארת לרוב כפי שהייתה טרם הניתוח והניתוחים השונים מצמצמים אותה מעט אם בכלל.

ירידה אפשרית באורך הפין

ניתוחי עקמות מולדות, כלומר עקמות הקשורות בקורפוס אחד ארוך יותר, גורמים לעיתים לקיצור של הפין (שכן תופרים את רקמת הקורפוס הארוך יותר אל תוך עצמו); בעקמות קלות ובינוניות קיצור זה אינו בהכרח משמעותי וייתכן שהפציינט כלל לא יחוש בו.

ניתוח חוזר במקרי כישלון

במקרי ניתוחים עם תוצאה לא מספקת ניתן בדרך כלל לנתח מחדש דרך הצלקת החיצונית שכבר נוצרה בניתוח הקודם ובכך להימנע מיצירת צלקת חיצונית נפרדת. בדרך כלל עור הפין נוטה להתרפא יפה ובתפירה נאותה הצלקת החיצונית המושגת בניתוח חוזר איננה משמעותית ותיראה למעשה כחלק מקודמתה.

מחלוקות סביב הנושא

אורולוגים מסוימים ואחרים המתנגדים למילה דיווחו כי הסרה יתרה של העורלה בתינוקות, יכולה לגרום לחוסר עור שמביא עמו עקמת הפין. כמו כן, יש הממליצים שלא למול בהינתן וישנה עקמת מולדת שכן הניתוח עלול להחריף את העקמת ולחבל בהצלחת טיפול מאוחר יותר.