שלמה גיורא שוהם

ביוגרפיה

שוהם נולד בשנת 1929 בליטא. ב-1935 עלה לארץ ישראל עם הוריו. גדל בפתח תקווה. בגיל 14 התגייס ל"הגנה" ולאחר מכן למשטרת היישובים. ב-1947 קיבל תעודת בגרות מאוניברסיטת לונדון. השתתף במלחמת העצמאות בקרב על גוש עציון ונפל בשבי הירדנים.
ב-1950 החל ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, וקיבל תואר שני ב-1953. לאחר מכן היה עוזר פרקליט מחוז ירושלים ועוזר היועץ המשפטי לממשלה חיים כהן. בשנים 1958–1959 היה עמית מחקר במכון לקרימנולוגיה באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה. בשנת 1960 השלים את הדוקטורט בפקולטה למשפטים ובמכון לקרימנולוגיה באוניברסיטה העברית. באותה שנה ייסד את המכון לקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. חקר את העבריינות, הסטייה והטיפול בהן. ב-1961 מונה למרצה בכיר באוניברסיטה זו. ב-1965 קיבל מינוי פרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בר-אילן.
בשנים 1968–1969 היה פרופסור אורח באוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה שבארצות הברית. ב-1969 הקים את המחלקה לקרימינולוגיה ולמשפט פלילי באוניברסיטת תל אביב ומ-1970 הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטה זו. הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, שם הוא מכהן עד היום. בנוסף, הוא מרצה במכללה האקדמית צפת.
במלחמת יום הכיפורים נהרג בנו בכורו, גיורא, והוא הוסיף את שם בנו לשמו והדבר חולל מפנה בהשקפת עולמו ושינה את גישתו המחקרית, שהפכה להיות אינטרדיסציפלינרית, הטומנת בחובה אינטראקציה בין המדעים השונים (מדעי החברה, מדעי הרוח וביולוגיה) ומסנתזת אותם לכדי תורה הוליסטית.
ב-1977 הוענק לו פרס סלין גליק מהאגודה האמריקאית לקרימינולוגיה. ב-1975 זכה בפרס הציטוט הנשיאותי וב-1981 קיבל אות הוקרה מראש ממשלת צרפת, 
ספרו המפורסם ביותר הוא "אות קין" שפורסם בתחילת שנות השבעים ותורגם לשפות רבות, ובו הוא שוטח את תורת הסטיגמה שלו בתחום הפשיעה והסטייה החברתית. בספרו " אנטישמיות : ואלהאלה, גלגלתא ואושוויץ" הסביר את המפלגה הנאצית ואת השואה מנקודת מבט קרימינולוגית.
מפעלו האקדמי הושפע מפילוסופים וסופרים כמו מרטין בובר, אלבר קאמי וז'אן פול סארטר, והוא כולל מוטיבים רבים ממיתולוגיות עמי העולם. 
תורתו היא פיתוחה של תורת מורו יוהאן ת'ורסטן סלין בדבר יחסי הגומלין בין פשיעה לתרבות. חקר את הפשיעה בישראל, על רקע היות המדינה ארץ הגירה שבה מתקיימות התנגשויות בין תרבויות שונות. פרופסור שוהם פועל ביחד עם בתי החולים ורשויות עירוניות בדרכי הטיפול והשיקום של סוטים וחולי נפש, ומסייע בידי המשטרה, שירות הביטחון ובתי הסוהר בשיקום עבריינים.
בין השנים 1989 עד 1990 היה פרופסור אורח באוניברסיטת הסורבון שבפריז. ב-1990 קיבל פרס מהחברה הבינלאומית לרפואה משפטית. בין השנים 1991 ל-1992 היה פרופסור אורח באוניברסיטת אוקספורד. בשנת 2001 נהיה פרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב, אך הוא ממשיך במחקריו ובפעילויותיו גם כיום. בשנת 2013 קיבל את אות יקיר עורכי הדין. בשנת 2014 קיבל את אות "איש השנה" מטעם הלשכה הגדולה ירושלים.
כיהן בוועדות ציבוריות רבות: חבר ועדת חיים כהן לדרכי ענישה, ראש ועדת שוהם לסיווג בתי הסוהר, נציג ישראל לוועדה החברתית במועצת אירופה וחבר הוועדה המדעית של האגודה הבינלאומית לקרימינולוגיה. הוא הרצה בכעשרים ארצות. הרצה וחקר בין השאר באוניברסיטאות הרווארד, אוהיו, אולבאני וראטגרס.
שוהם כתב וערך כשבעים ספרים, ובנוסף לכך כתב מאות מאמרים שהופיעו בכתבי עת אקדמיים. תחומי כתיבתו מגוונים וכוללים פילוסופיה, פסיכולוגיה, קרימינולוגיה, סוציולוגיה, משפטים, דת, היסטוריה, קבלה ופוליטיקה. כתב גם מחזה ורומן.

משפחתו

פרופ' שוהם נשוי לרות לבית לוריא. לזוג בת, יעל, בן, בועז, וארבע נכדות. בנם בכורם, גיורא, נפל במלחמת יום הכיפורים, נעמי שמר שהייתה ידידת המשפחה כתבה לזכרו את השיר בכל שנה בסתיו גיורא.

משנתו

בסוף שנות השבעים פיתח יחד עם פרופסור יהודה פריד את שיטת הטיפול האקזיסטנציאליסטית "התרפיה הפרומיתאית" לשיקומם של המכורים לסמים, שיושמה בהצלחה במוסדות רבים וכן בבית הסוהר חרמון, שיטת הטיפול שלו מבוססת על תאוריית יחסי אובייקט של רונלד פיירברן, הפילוסופיה האקזיסטנציאליסטית והפילוסופיה הדיאולוגית של מרטין בובר. הוא מקיים עד היום קבוצות לטיפול בהתמכרויות.