google/wiki40b huggingface dataset:
פנימיית שטיינברג

היסטוריה

הפנימייה נוסדה בשנת 1967 על ידי עיריית כפר סבא והאגודה לקידום החינוך, במטרה לאפשר לילדים ברוכי כישרונות ובעלי יכולת לימודית גבוהה, שתנאי החיים בסביבתם אינם מאפשרים להם לממש את הפוטנציאל שניחנו בו, למצות את יכולתם הלימודית והחברתית.
בתי המגורים הראשונים הוקמו בפאתי כפר סבא, מכספי עיריית כפר סבא ועיזבון פירסט, תורם אמריקני שהוריש את כספו לטובת ילדי ישראל. מאוחר יותר תרמו סול ובטי שטיינברג, זוג נדבנים אמריקנים, תרומה נוספת, וכך קיבלה הפנימייה את שמה.
בשנת 2017 מלאו לפנימייה 50 שנה. ארבעים שנים מתוכם הפנימייה הייתה מנוהלת על ידי דוד מיזלמן. את חגיגות היובל הפנימייה ציינה בחודש מאי 2017.

מבנה הפנימייה

במהלך השנים פותח בשטיינברג דגם ייחודי של "פנימייה בעיר", המאפשר לחניכים ליהנות מתחושת בית, לצד האפשרות ללמוד במערכות החינוך העירוניות.
חניכי הפנימייה לומדים בשמונה בתי ספר בעיר: חטיבות הביניים שז"ר ושרת, והתיכונים כצנלסון, גלילי, הרצוג, רבין, אורט שפירא ואורט שמיר. הפנימייה מקיימת קשרי גומלין עם מוסדות התרבות, הפנאי והקהילה בעיר, בנוסף לכלל תנועות הנוער. דגם ייחודי זה מאפשר לכל חניך לבחור נתיב לימודי וחברתי המאפשר לו לממש את יכולתו וכישרונותיו.
חניכי הפנימייה מחולקים לחמש קבוצות, ליאור (בוגרי הפנימייה), אופיר ("ב), ליאם (י"א), אדיר (י'), והשכבה הצעירה (ליעד - ט' וז'+ח'). לכל קבוצה צוות חינוכי המונה מדריך ומדריכה. כמו כן, מלווה את הקבוצות אם בית וצוות טיפולי צמוד, הפועלים בשיתוף פעולה למען הצלחת החניכים. בפנימייה ישנו מח"מ - מרכזיה חינוכית מקומית.
בקמפוס 7 בתי מגורים, חדר אוכל, ספרייה, חדר מחשבים, חדר מוזיקה, אמפיתיאטרון, דשא לישיבה בחברה, מגרשי קט-רגל וכדורסל צמודים.
בשטח הפנימייה נמצאים גם משרדים של חברות היי-טק העוסקות בחינוך (הפדרציה היהודית של סן פרנסיסקו ומפרש).
מרגריט דיראס

ביוגרפיה

מרגריט דיראס נולדה בגיה דהן שבהודו-סין הצרפתית (כיום וייטנאם) בשם מרגריט דונדייה (את שם העט 'דיראס' אימצה לעצמה בהשראת כפר בצרפת שבסמוך אליו רכש אביה פיסת אדמה שקיווה להתגורר בה בשארית חייו), לאחר שהוריה נענו להצעה של הממשלה הצרפתית שעודדה אנשים לעבוד בקולוניות.
אביה של דיראס נפל למשכב זמן מועט אחרי בואם ושב לצרפת, שם הוא הלך לעולמו. לאחר מותו נותרה אימה שהייתה מורה בהודו-סין ביחד עם שלושת ילדיה. המשפחה חיה בדלות יחסית לאחר השקעת נפל באחוזה מבודדת באזור האגררי של קמבודיה. החיים הקשים בהם התנסתה משפחתה במהלך תקופה זו הותירו את חותמם על פועלה האומנותי המאוחר של דיראס. דיראס הצעירה סבלה מהתעללות מילולית ופיזית מצד אמה ואחיה הגדול וגדלה בבית שבו, לדבריה, איש לא חייך.
בהיותה בת 17 חזרה דיראס לצרפת, ארץ הולדתם של הוריה, שם היא החלה את חוק לימודיה לתואר ראשון במתמטיקה. במהרה היא נטשה את המתמטיקה לטובת לימודי מדע המדינה ואחרי כן משפטים. לאחר שהיא השלימה את לימודיה ב-1935, היא נהפכה לפעילה ב־PCF (המפלגה הקומוניסטית הצרפתית) והייתה פעילה במחתרת.
מרגריט דיראס היא מחברתם של ספרים, מחזות, סרטים וספורים קצרים רבים, בכללם רב המכר ככל הנראה אוטוביוגרפי L'Amant משנת 1984, שתורגם לאנגלית כ-The Lover ולעברית כ"המאהב". הטקסט זכה בפרס גונקור לשנת 1984. ספור התבגרותה מופיעה גם בשלוש ורסיות אחרות: The Sea Wall. Eden Cinema ו-The North China Lover. גרסת הסרט של המאהב יצאה לאקרנים בשנת 1992 והופקה בידי קלוד ברי, דיראס הודרה מתהליך היצירה.
עבודות חשובות אחרות שלה כוללות את: "מודראטו קנטבילה", שאף נהפך לסרט הנושא אותו שם, Le Revissement de Lol V. Stein וסרטה India Song. דיראס גם הייתה התסריטאית של הסרט הצרפתי מ־1959 הירושימה אהובתי, אותו ביים אלן רנה.
הרומנים המוקדמים של דיראס הם קונבנציונליים למדי בצורתם (עמיתה ריימונד קינו ביקר את ה"רומנטיות" שלהם). על כל פנים היא נעשתה נועזת יותר בניסוייה ב"מודראטו קנטבילה" ודלדלה את הטקסט על מנת להטות את כובד המשקל למה שלא נאמר. היא קושרה לתנועת הספרות הצרפתית של "הרומן החדש", למרות שהיא עצמה לא השתייכה לקבוצה ספרותית כלשהי. סרטיה היו ניסויים באופיים, נמנעו ברובם משימוש סינכרוני בקול, השתמשו בקול על מנת לרמוז יותר מאשר לספר. הסיפור המתואר נחווה באמצעות דימויים שהקשר שלהם למה שנאמר הוא ספק נוגע ספק אינו נוגע.
בשנת 1939 היא נישאה לסופר רובר אנטלם ובשנת 1942 נולד להם בן שמת בלידתו. בשנת 1944 נאסר אנטלם ונשלח לבוכנוואלד. בסוף מלחמת העולם השנייה הוא נמצא במחנה דכאו במצב ירוד, כשהוא על סף מוות. דיראס טיפלה בו עד שהשתקם אולם אחר כך הם התגרשו והיא נישאה לסופר דיוניס מסקולו. בשנת 1947 נולד להם בן, ז'אן מסקולו, העוסק בבימוי סרטים ובעריכת ספרים. הזוג התגרש ב-1956. את פרשת טיפולה באנטלם היא כתבה בסיפרה "הכאב".
חייה הבוגרים של דיראס לא היו קלים. על אף הצלחתה כסופרת, היא סבלה במשך תקופות ארוכות מאלכוהוליזם. היא נפטרה בדיז'ון בגיל 81 מסרטן גרון ונקברה בבית הקברות מונפרנאס. על קברה מופיעות האותיות MD בלבד.
קתרין סיאצ'וקה

ביוגרפיה

קתרין סיאצ'וקה נולדה בקולומביה לפליקס סיאצ'וקה וולנטה ג'נט.

קריירה

היא שיחקה בטלנובלות רבות של טלמונדו כמו  Pecados Ajenos ("חטאים קטנים"),  Tierra de Pasiones "(ארץ התשוקות"), Venganza ("נקמה"), אלמד אותך לאהוב ,Amantes del desierto (אוהבי המדבר). למרות שהיא גלמה דמות של נבל אהבו אותה.  בשנת 2010 גילמה את הנבלית בסדרה איפה אליסיה, בשנים 2010 -2011 שיחקה בסדרה הבית הסמוך לצד בילה מיגל ורנו, בשנת 2014 גילמה את הנבלית במלכת הלבבות לצד פאולה נונייז אאוחניו סייר לאורה פלורס וחואן סולר.
יסמין פהלווי

ביוגרפיה

פהלווי נולדה בטהראן לעבדאללה אטמאד-אמיני ול-Forough Eftekhari. יסמין למדה בבית ספר קהילתי פרטי בטהראן עד שעזבה את המדינה יחד עם בני משפחתה לסן פרנסיסקו, קליפורניה בעקבות המהפכה באיראן. בארצות הברית למדה תואר בוגר במדע המדינה ותואר במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון והמשיכה ללימודי דוקטורט. היא חברה באיגוד עורכי הדין של מרילנד. במשך עשור פהלווי עבדה כעורכת דין במרכז למשפט לילדים בוושינגטון וייצגה ילדים ונוער בסיכון. ב-1991 היא הייתה מסיידת שותפה ומנהלת של הקרן למען ילדי איראן. היא ניהלה את הקרן עד שנת 2014.  
על פי אתרים התומכים במשפחת פהלווי, יסמין פהלווי, תומכת בשינוי שיטת המשטר באיראן לדמוקרטית ואף השתתפה בהפגנות של מתנגדי המשטר הנוכחי.  
פהלווי נישאה לנסיך, רזא כורש עלי פהלווי, ב-1986 ולזוג נולדו שלוש בנות מרזא פהלווי: נור, אימאן ופארה.
פסגת בונט

גאוגרפיה

גובהה של הפסגה 3,235 מטרים.
הפסגה היא המקור של נחל ג'ונסטון הזורם מהפסגה לכיוון דרום מערב, ואילו הנגר ממורדותיה המזרחיים של הפסגה זורמים לנהר קסקייד.

היסטוריה

שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 1890, עקב המראה שלה כשהיא מכוסה שלג, שדמה למצנפת שינה לבנה.
הראשון שעלה לפסגת ההר היה מוריסון פ. ברידג'לנד (Morrison P. Bridgland) בשנת 1914, במסגרת הסקר הטופוגרפי של הרי הרוקי הקנדיים.
כדורגל בצפון אירלנד

כדורגל (באנגלית: Football,‏ Soccer) הוא אחד מענפי הספורט הפופולריים ביותר בצפון אירלנד. על אף רמת צפייה נמוכה במשחקי הליגה המקומית, אנשים רבים בארץ זו מתעניינים בפרמייר ליג האנגלית ובליגת העל הסקוטית. הגוף המנהל את הענף הוא התאחדות הכדורגל הצפון אירית.

הגוף המנהל

התאחדות הכדורגל הצפון אירית, הידועה גם בשם IFA, היא הגוף המארגן את כל ענף הכדורגל בצפון אירלנד, ובעבר גם ניהלה את הענף בכל האי אירלנד. ההתאחדות נוסדה בשנת 1880, ומשום כך היא אחת מהתאחדויות הכדורגל הוותיקות בעולם. ה-IFA תופסת מקום אחד בוועדת הכדורגל הבינלאומית (IFAB), האחראית על קביעת חוקי המשחק. אין להתבלבל בינה לבין התאחדות הכדורגל של אירלנד, שאחראית על הכדורגל ברפובליקה של אירלנד.
בנוסף, פועלת "התאחדות כדורגל הנשים בצפון אירלנד" (NIWFA), שמסונפת ל-IFA ומנהלת את כדורגל הנשים בצפון אירלנד. היא מפעילה את ליגת הנשים המקומית, טורניר הגביע לנשים ואת נבחרת צפון אירלנד בכדורגל נשים.

תחרויות

הליגה העליונה בצפון אירלנד היא ה-IFA פרמיירשיפ, והליגה שמתחתיה היא אליפות ה-IFA. מספר ממועדוני הכדורגל החשובים ביותר בצפון אירלנד הם דרי סיטי (שמשחקת בליגת הכדורגל ברפובליקה של אירלנד), לינפילד וגלנטורן. מועדון מפורסם מבחינה היסטורית הוא בלפסט סלטיק, שזכה ב-19 אליפויות הליגה בטרם עזב את הליגה ונסגר. בעבר, המועדונים בצפון אירים התמודדו בצורה מכובדת עם מועדונים מאנגליה ומסקוטלנד, אך הם איבדו מכוחם במהלך השנים. כיום רמת הכדורגל בליגה הצפון אירית נחותה בהרבה מזו של הנבחרת הלאומית, בעיקר בשל העובדה שהשחקנים הצפון אירים הבכירים משחקים בליגות אחרות.
טורניר גביע החלב הוא טורניר בינלאומי מוצלח לקבוצות נוער, המתקיים מדי שנה על אדמת צפון אירלנד. בטורניר זה, שכולל קטגוריות לגילאי 19, 16 ו-14, יכולים להתחרות מועדונים ונבחרות לאומיות מכל רחבי העולם. צפון אירלנד אף ארחה את אליפות אירופה עד גיל 19 של אופ"א ב-2005.
טורניר גביע סטנטה ספורטס נערך על ידי נותן החסות שלו, ערוץ הטלוויזיה סטנטה אירלנד. טורניר זה מפגיש בין שמונה קבוצות מכל רחבי האי אירלנד, מחלק את המשתתפות לשני בתים בני ארבע קבוצות, וממשיך לשלבי חצי גמר וגמר. ארבעה מהמועדונים המשתתפים מגיעים מהליגה של צפון אירלנד, וארבעה האחרים מגיעים מהליגה של אירלנד. מאז התחלת קיומו של הטורניר זכתה בו קבוצה אחת מצפון אירלנד, לינפילד בשנת 2005.
אמנות האג

אמנות האג הן הסכמים בינלאומיים שנוסחו בוועידות השלום הראשונה והשנייה שנערכו בעיר האג בהולנד בשנים 1899 ו-1907, ולצד אמנות ז'נבה הן מכילות את הניסוחים הרשמיים הראשונים של דיני מלחמה ופשעי מלחמה כחלק מן המשפט הבינלאומי הפומבי. ועידת שלום שלישית אשר נועדה להתכנס בשנת 1914 (ונדחתה לשנת 1915), לא התכנסה עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה.

פרוטוקול ז'נבה לאמנת האג

אף שפרוטוקול ז'נבה לא הוסכם בעת ועידת השלום בהאג, הוא נחשב לתוספת לאמנה. הפרוטוקול נחתם ב-17 ביוני 1925 ונכנס לתוקפו ב-8 בפברואר 1928. הפרוטוקול מטיל איסור קבוע על השימוש בכל סוגי הנשק הביולוגי. שמו המלא של הפרוטוקול הוא "פרוטוקול לאיסור על השימוש בנשק כימי חונק, מרעיל או אחר ובשיטות מלחמה בקטריולוגיות" (באנגלית: Protocol for the Prohibition of the Use in War of Asphyxiating, Poisonous or Other Gases, and of Bacteriological Methods of Warfare). פרוטוקול זה בא על רקע דאגה ציבורית גוברת כנגד השימוש בנשק כימי לאחר השימוש בגז חרדל וכלי נשק דומים במהלך מלחמת העולם הראשונה, וחשש כי שימוש בכלי נשק כימי וביולוגי עלול להוביל לתוצאות הרות אסון במלחמה עתידית. להוראות פרוטוקול זה נוספה אמנת הנשק הביולוגי (Convention on the Prohibition of the Development, Production and Stockpiling of Bacteriological (Biological) and Toxin Weapons and on their Destruction) משנת 1972 ואמנת הנשק הכימי משנת 1993.
משקל אטומי

משקל אטומי (atomic weight) או מסה אטומית יחסית (relative atomic mass), המסומן Aᵣ, הוא נתון פיזיקלי וכימי המייצג את הממוצע המשוקלל של המסות האטומיות של האיזוטופים של יסוד מסוים, לפי שכיחותם בטבע. לכל יסוד יש משקל אטומי מסוים, המאפיין אותו. אין שני יסודות בעלי אותו משקל אטומי.
נתון זה נדרש מכיוון שלאיזוטופים שונים של אותו יסוד יש מסה אטומית שונה, כך שעבור כל יסוד המופיע בטבע כיותר מאיזוטופ אחד, לא ניתן להסתפק במסה האטומית של אחד האיזוטופים כדי לייצג את המסה האטומית הממוצעת של היסוד עצמו. נדרש שקלול של המסות האטומיות של האיזוטופים השונים, לפי שכיחותם. שקלול זה מפיק מספר מייצג עבור כל יסוד, הוא המשקל האטומי. לכן, המשקל האטומי מופיע, לעיתים קרובות, תחת שמו של היסוד בטבלה המחזורית. המשקל האטומי הוא גודל חסר מימד המייצג את היחס בין הממוצע המשוקלל של המסות האטומיות לבין יחידת מסה אטומית מאוחדת אחת (1 u).
לדוגמה, היסוד חמצן מופיע בטבע כתערובת של שלושה איזוטופים: האיזוטופ ¹⁶O
 (חמצן-16), האיזוטופ ¹⁷O
 (חמצן-17) והאיזוטופ ¹⁸O
 (חמצן-18). לכל אחד מהאיזוטופים יש מספר מסה שונה (16, 17 ו-18, בהתאמה). לכן, גם המסה האטומית של כל אחד מהם שונה: 15.99491461957 u עבור חמצן-16, 16.9991317565 u עבור חמצן-17 ו-17.99915961286 u עבור חמצן-18. ידועה גם השכיחות היחסית של כל אחד מהאיזוטופים: חמצן-16 מהווה 99.757% מהחמצן בטבע, חמצן-17 מהווה 0.038% מהחמצן בטבע וחמצן-18 מהווה 0.205% מהחמצן בטבע. עם נתונים אלו, ניתן לחשב את המשקל האטומי של חמצן:
Aᵣ(O) = 15.99491461957 × 0.99757 + 16.9991317565 × 0.00038 + 17.99915961286 × 0.00205 = 15.9994049243182779
מכיוון שאין צורך, או דיוק, במספר גבוה מדי של ספרות לאחר הנקודה, המשקל האטומי של חמצן מוצג לעיתים קרובות כ-15.9994. לעיתים, הנתון מוצג עם טווח אי-ודאות במדידה, הנובע מאי-ודאות במדידה של נתוני המסה האטומית והשכיחות היחסית של האיזוטופים השונים. בשיטת הצגה זו, המשקל האטומי של חמצן הוא 15.9994 ± 0.00037.
נתון המשקל האטומי משמש גם לחישובים של מסה מולרית או מסה מולקולרית. זאת, על ידי הכפלת מספר האטומים של יסוד מסוים, הנמצאים במולקולה, במשקל האטומי של אותו יסוד וחיבור התוצאות עבור כל היסודות השונים הנמצאים במולקולה.
משקל אטומי סטנדרטי (standard atomic weight) הוא משקל אטומי של יסוד כשהוא מחושב על בסיס השכיחות היחסית של האיזוטופים בדגימות שנלקחו מכדור הארץ בלבד.
גרג אראקי

ראשית חייו

אראקי נולד בלוס אנג'לס להורים ממוצא יפני-אמריקאי, אך גדל בסנטה ברברה שבקליפורניה. אראקי סיים לימודי תואר ראשון בלימודי קולנוע ואומנות מאוניברסיטת סנטה ברברה, ובשנת 1985 הוענק לו תואר שני באומנות מטעם אוניברסיטת דרום קליפורניה.

קריירה

אראקי ביים את סרטו הראשון, Three Bewildered People in the Night, בשנת 1987, בתקציב של 5,000 דולר בלבד. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1989, אראקי כתב, הפיק, ביים, צילם וערך בעצמו את סרטו השני, The Long Weekend (O' Despair).
בשנת 1992, סרטו The Living End, העוקב אחר שני גברים נשאי HIV היוצאים יחד למסע דרכים, הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל סאנדנס.
שלושת סרטיו הבאים של אראקי, "דפוק לגמרי", "דור מזוין" ו"שום מקום", מרכיבים את "טרילוגיית האפוקליפסה לנוער". בסרטים אלה החל אראקי לעבוד עם שחקנים ושחקניות מוכרים יותר, ביניהם רוז מק'גוון, פארקר פוזי, ראיין פיליפה והת'ר גראהם, והם קיבלו ביקורות מעורבות, החל ממבקר הקולנוע רוג'ר איברט שהעניק לסרטים אפס כוכבים ועד למגזין רוקי שהכריז על הסרטים כ"דבר הטוב ביותר אי פעם".
סרטו הבא, ספלנדור, היה מחווה לסרטי קומדיה מטורפת משנות ה-40 וה-50 והוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל סאנדנס בשנת 1999.
לאחר מכן קיבל אראקי הצעה להפיק סדרת נוער בשם עבור ערוץ הטלוויזיה MTV בתקציב של מיליון וחצי דולר, אראקי ראה בהצעה הזדמנות להגיע לקהל גדול והסכים לה אף על פי ש-MTV הורידו את התקציב לשבע מאות אלף דולר, אך אחרי שאראקי כתב, ביים וצילם פרק פיילוט לסדרה "כך יגיע העולם לסופו". MTV החליטו לבטל את הפרויקט.
בשנת 2004 הוקרן סרטו הבא של אראקי, עור מסתורי, בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים של ונציה. הסרט מתאר את סיפורם של שני ילדים בגיל ההתבגרות, שעברו התעללות מינית מצד מאמן הבייסבול שלהם בילדותם. הסרט התקבל באהדה רבה בקרב המבקרים וזכה במספר פרסים ברחבי העולם, ובשנת 2007 יצא לאקרנים סרטו הבא של אראקי, "סמיילי פייס" סרט קומדיה בכיכובה של אנה פריס. המעבר החד מדרמה אפלה לקומדיה קלילה תוכנן במכוון בידי אראקי, והסרט "סמיילי פייס" זכה אף הוא לאהדת המבקרים.
בשנת 2010 הוקרן סרטו העשירי של אראקי, קאבום, בהקרנת בכורה בפסטיבל קאן והיה לסרט הראשון שזכה בפרס הסרט הקווירי בפסבטיבל.
סרטו האחרון באורך מלא של אראקי, ציפור לבנה בסופת שלגים, הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל סאנדנס בשנת 2014.

חייו האישיים

אראקי הזדהה כהומו עד שנת 1997, אז ניהל מערכת יחסים עם השחקנית קת'לין רוברטסון, שהשתתפה בסרטו "שום מקום", כעת הוא מזדהה כביסקסואל.
המחלקה לכירורגיה פלסטית, המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר

המחלקה לכירורגיה פלסטית במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר עוסקת בקשת רחבה של פעילויות בתחום הכירורגיה הפלסטית, חלקן ייחודיות רק לה בישראל.
המחלקה הוקמה בשנת 1951 על ידי פרופ' ליאו בורנשטיין והייתה המחלקה הראשונה שנפתחה בישראל לכירורגיה פלסטית.
משנת 1978 נוהלה בידי פרופ' חגי צור, משנת 1995 ועד אפריל 2011 נוהלה בידי פרופ' אריה אורנשטיין, והחל מחודש מאי 2011 מנוהלת בידי ד"ר אייל וינקלר.

שיתוף פעולה בינלאומי

המחלקה לכירורגיה פלסטית משתתפת באופן קבוע במסגרת "תיקון עולם" בשליחויות משרד החוץ, ומציעה את שירותי הכירורגים המטפלים בניתוחים והדרכה של צוותים ברחבי העולם (קזחסטן, קניה, קמרון, פרו, פרגוואי, קפריסין). המחלקה מכשירה מתמחים ישראלים בוגרי בתי הספר לרפואה בארץ ובחו"ל, והיא בין המחלקות המבוקשות לקבלה להתמחות בארץ. בנוסף, המחלקה מציעה תוכנית התמחות לרופאים ממדינות זרות ועד כה קיבלה להתמחות והכשירה כירורגים פלסטיים מקפריסין, מקסיקו וגרמניה.
רבקה ריטנהאוס

ביוגרפיה

רבקה ריטנהאוס נולדה וגדלה בפסדינה, מחוז לוס אנג'לס, קליפורניה, שם למדה בבית הספר לבנות "וסטברידג'". אף שהשתתפה בשיעורי משחק אחרי שעות בית הספר, היא לא חשבה להיות שחקנית, והוריה, עורך דין בתחום המיסוי ורואת חשבון, לא רצו שהיא תהיה "ילדה שחקנית". אחרי שסיימה את בית הספר התיכון, העדיפה ריטנהאוס לעזוב את קליפורניה ולעבור לחוף המזרחי. היא נרשמה לאוניברסיטת פנסילבניה, שם רכשה תואר ראשון בלימודי שפות רומאניות, צרפתית וספרדית. במהלך לימודיה היא השתתפה בקבוצת דרמה של סטודנטים שהעלתה עיבוד לתיאטרון של הסרט "בית ללא חוקים", דבר שלדברי ריטנהאוס הצית בה את חיידק המשחק. אחרי שלא התקבלה לתוכנית להכשרת מנהלים של חברת "אנהאוזר-בוש" בסנט לואיס, ריטנהאוס נרשמה לבית הספר למשחק של קבוצת התיאטרון "אטלנטיק" במנהטן, ולמחייתה במהלך הלימודים, היא לימדה בסופי שבוע שיעורים פרטיים בצרפתית וספרדית.

קריירה

ריטנהאוס החלה את דרכה המקצועית באוף ברודוויי במסגרת "מועדון התיאטרון של מנהטן", כשחקנית ממלאת מקום במחזה "Commons of Pensacola" מאת אמנדה פיט, לצד שרה ג'סיקה פרקר ובליית' דאנר (נובמבר 2013 – פברואר 2014). היא נסתה לגשת למבחן בד לסדרת הטלוויזיה "בית הקלפים", אולם לא התקבלה מכיוון שלא יוצגה על ידי סוכן.
תפקיד הבכורה של ריטנהאוס בטלוויזיה הייתה בשנת 2014, כאשר השתתפה בהופעת אורחת בפרק הפיילוט של הסדרה "הרומן". אולם את תפקידה המשמעותי הראשון בטלוויזיה היא קבלה באותה שנה כאשר לוהקה לעונה היחידה של סדרת הדרמה לבני הנעורים "רד בנד סוסייטי" בתפקיד האחות בריטני דובלר. הסדרה בוטלה אחרי עונה זו.
בשנת 2015 לוהקה ריטנהאוס לגלם את דמותה של קודי ל'פבר, הדמות הראשית הנשית בסדרת אופרת הסבון "זהב שחור" של ABC, לצד צ'ייס קרופורד ודון ג'ונסון. הסדרה צולמה בפארק סיטי, יוטה, ובעקבותיה החליטה ריטנהאוס לחזור להתגורר בלוס אנג'לס. באותה שנה היא הייתה מועמדת לצוות שחקני סרט גיבורי העל "דדפול", אך לבסוף הועדפה מורנה בקארין. בנובמבר 2017 לוהקה ריטנהאוס לגלם את דמותה של קרי אלן בפרק האחרון של העונה השביעית של סדרת הדרמה המשפטית "Suits", שהיווה פרק פיילוט לקראת סדרת הספין-אוף "Pearson" (או בשמה הקודם: Second City), אך בסופו של דבר התפקיד נמסר לבת'אני ג'וי לנז.
אחרי שלא התקבלה ל"דדפול" ובמקביל להמשך עבודתה בסדרות טלוויזיה, ריטנהאוס קיבלה את תפקידיה הראשונים בקולנוע. בשנת 2018 היא שיחקה בתפקיד בוני בסרט הדרמה הקומית "אל דאגה, הוא לא יגיע רחוק ברגל"  וגילמה את סרינה לנג בסרט האימה "הסר חבר: רשת אפלה". בשנת 2019 השתתפה ריטנהאוס בסרטו של קוונטין טרנטינו "היו זמנים בהוליווד", שבו גילמה את דמותה של הזמרת והשחקנית מישל פיליפס בהופעת קמע. באותה שנה היא השתתפה בצוות השחקנים הראשי של המיני-סדרה "ארבע חתונות ולוויה אחת" (עיבוד טלוויזיוני של סרט קולנוע בשם זה משנת 1994), בתפקיד מעצבת הפנים איינסלי הווארד.

חיים פרטיים

ריטנהאוס הייתה בת-זוגו של צ'ייס קרופורד במשך כשלוש שנים, מאז שנפגשו בצילומי "זהב שחור". הם נפרדו באפריל 2019.
אבי ביטון

ביוגרפיה

ביטון נולד בפרדס כץ, אח צעיר לארבע אחיות, למשפחה ממוצא טורקי-מרוקאי. הוא שהה במטבח כבר מגיל צעיר, וב-1995, בגיל 14, עבד בסניף קפולסקי ברמת גן. כשהתבגר עבד במסעדות "רפאל" של רפי כהן, "קורדליה" של ניר צוק ו"יועזר בר יין" של שאול אברון. ביטון גם היה שותף להקמתה של מסעדה בעיר בוקרשט שברומניה ועבד כשף פרטי.
ביטון מתחבר לבישול "עילי ביתי" ואת סגנונו שואב מהמטבח הצרפתי-ים תיכוני, תוך התבססות על חומרי הגלם עם נגיעות מינימליות. הוא הושפע מהשפים הישראלים: שלום קדוש, חיים כהן ועזרא קדם.
בשנת 2005, בגיל 24, פתח ביטון את מסעדת "אדורה", יחד עם שותפיו דורון נחמן והילה אבנת, כשמנות הדגל באדורה הן "בקלאווה כבד אווז" ו"פלאפל חצילים". בספטמבר 2009 פתח את הבר "צינה" ברחוב דיזנגוף, בתל אביב. בשנת 2010 פתח ביחד עם נחמן את המסעדה הכשרה "מרקדו" בקומה העליונה של קניון עזריאלי.
ביטון הגיש את תוכניות הטלוויזיה "מקסימום 24" ו"מטבח עולמי" בערוץ האוכל והשתתף בתוכניות "השף הבריא" בערוץ 10. הגיש את תוכניות הבישול "סופר שף" בערוץ האוכל ובערוץ 10 ו"בית הספר לשפים מתחילים" מבית הטלוויזיה החינוכית. החל מ-2015 מגיש את תוכנית הבישול "במטבח עם אמא" בערוץ האוכל, שכבר משודרת 3 עונות.
המגזין "על השולחן" בחר ב"אדורה" כאחת מעשר המסעדות הטובות בישראל לשנת 2009. מדריך מפה בחר ב"אדורה" כמסעדה השביעית בטיבה בישראל לשנת 2010. ביוני 2011 אתר האינטרנט TripAdvisor, בחר במסעדת אדורה כמסעדה השנייה המומלצת ביותר בתל אביב, ברשימת הדירוג של 250 מסעדות בעיר.
בחודש אפריל 2016, ולאחר שעזב את מסעדת אדורה, הצטרף שף אבי ביטון לקייטרינג "מזל טלה".
ב-2018 פתח בתל אביב את מסעדת "קפה פופולר".
הילכו שניים יחדיו

עלילת המחזה

הפגישה הראשונה, בנוכחות רוטנברג, התקיימה ב-10 באוקטובר 1934 בחדרו של רוטנברג בבית מלון בלונדון. טרם תחילתה השמיע ז'בוטינסקי לרוטנברג את חלקו הראשון של שירו "שמאל הירדן", להמחשת עמדתו בדבר שליטה יהודית בשני עבריו של נהר הירדן. בסיום פגישה זו חותמים בן-גוריון וז'בוטינסקי על הסכם שיאפשר דו-קיום בשלום בין התנועה הרוויזיוניסטית להסתדרות הכללית, וימנע את פרישתה של התנועה הרוויזיוניסטית מההסתדרות הציונית. 
הפגישה השנייה נערכת כעבור שלושה שבועות בבית שבו התאכסן ז'בוטינסקי בלונדון, ואליה הגיע בן-גוריון לבדו. במהלכה הגיע גם רוטנברג לזמן קצר. בפגישה זו מספר בן-גוריון לז'בוטינסקי שההסכם ביניהם לא התממש, עקב התנגדות חבריו להנהגה.
חרף המתיחות הרבה ששררה בין ז'בוטינסקי ובן-גוריון, מתיחות שכמעט הביאה לסיום הפגישה הראשונה זמן קצר לאחר שהחלה, לאחר שפרץ ביניהם ויכוח עז סביב רצח ארלוזורוב, שרר ביניהם כבוד הדדי והכרה במטרה משותפת – הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל. בן-גוריון התפעל מאיכות יצירתו ותרגומיו של ז'בוטינסקי, וזוכה לשמוע מפיו את תרגומו לפואמה של אדגר אלן פו, "העורב", ואת תרגומו לרוסית של הפואמה "בעיר ההריגה" מאת ח"נ ביאליק. עוד עולה לדיון ביניהם הרומן שז'בוטינסקי עסק בכתיבתו באותה עת, "חמשתם", ששמעו הגיע אל בן-גוריון מפי ברל כצנלסון.
דמות רביעית במחזה היא מרוסיה, צעירה רוסייה שאביה הכומר, ואחר כך אמה, נרצחו בידי הקומוניסטים, והיא משמשת מזכירתו של רוטנברג, שהיה ידיד של הוריה. אף שמרוסיה רוחשת כבוד רב לבן-גוריון ולז'בוטינסקי, היא משקפת את העמדה האנטישמית הרווחת, בדבר שליטתם של היהודים ברוסיה.
זאפה

זאפה היא רשת של מועדונים בישראל, בהם מתקיימות הופעות חיות של אמני במה.
במועדונים מופיעים בעיקר זמרים ומוזיקאים ישראלים, אך גם זמרים ומוזיקאים זרים. במרבית המועדנים הישיבה היא סביב שולחנות, ומתאפשרת אכילה ושתייה במקום החל משעתיים לפני ההופעה.
הרשת כוללת את המועדונים הבאים:
זאפה תל אביב, זאפה הרצליה, זאפה ירושלים, זאפה חיפה, כרם ברקן, זאפה אמפי שוני, זאפה LIVE פארק בראשון לציון ובית גבריאל.
הרשת נקראת על שמו של המלחין, הגיטריסט והזמר האמריקאי פרנק זאפה.
פטר אופורי קוואייה

קריירה

פטר אופורי קוואייה עזב כבר בגיל צעיר מאוד, 15, את מולדתו, גאנה ועבר לשחק ביוון במועדון קלאמאטה. בקלאמאטה שיחק אופורי קוואייה שתי עונות אך בתקופה זו הקבוצה לא היוותה איום רציני על צמרת הטבלה. בשל כך, בעונה שלאחר מכן כבר עבר למועדון הפאר היווני, אולימפיאקוס. 
במהלך כל שש עונותיו באולימפיאקוס, שיחק קוואיה במדי הקבוצה בליגת האלופות. אחד משעריו היה מול ריאל מדריד בעונת 1997/98. יותר חשוב מכך, אופורי קוואייה ידוע בהיותו המבקיע הצעיר ביותר בתולדות ליגת האלופות, כאשר הבקיע שער לטובת אולימפיאקוס בהיותו בן 17 ו-195 ימים בלבד.
לאחר שש עונות באולימפיאקוס, חזר אופורי קוואייה לגאנה לקבוצת ליברטי פרופשיונלס לעונה אחת אך חזר במהרה ליוון, הפעם לקבוצת OFI כרתים. בעונתו הראשון בכרתים, הקבוצה ניצלה בסוף העונה מירידה לליגת המשנה אך כבר בעונה שלאחר מכן, הקבוצה הגיעה עד המקום ה-7 בליגה, מקום שהעניק לה את הכרטיס לגביע האינטרטוטו, כרטיס עליו ויתרה השישית בטבלה היוונית, פאוק סלוניקי.  
בעונה שלאחר מכן הגיע אופורי קוואיה לישראל וחתם בעירוני קריית שמונה, לאחר שזו העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. לאחר עונה אחת בקריית שמונה עבר לקבוצת א.א.ל. לימסול מליגת העל הקפריסאית, במדיה שיחק עונה אחת ואז חזר לשחק בגאנה.
אופורי קוואייה שיחק גם בנבחרת גאנה בגביע אפריקה לאומות בשנת 2000 בה הפסידה גאנה ברבע גמר המפעל לדרום אפריקה, ובצעירותו שיחק בנבחרת הנוער של גאנה במונדיאל הנוער ב-1997 ו-1999.
רקלה ברוני

ביוגרפיה

ברוני נולדה וגדלה בפירנצה.

2011

באוניברסיאדה שנערכה בשנג'ן, הרפובליקה העממית של סין בשנת 2011 זכתה ברוני במדליית זהב במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:06:49.31 שעות.

סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה ברוני במדליית כסף במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:56:49.5 שעות, אחרי שרון ון רוונדאל מהולנד (1:56:32.1 שעות) ולפני פוליאנה אוקימוטו מברזיל (1:56:51.4 שעות). את המשחה היא סיימה שלישית אחרי אלופת העולם אורלי מולר מצרפת, אך מולר נפסלה לאחר שחסמה ודחפה את ברוני בנגיעת הסיום.

2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכתה ברוני במדליית ארד במשחה הקבוצתי ל-5 ק"מ ביחד עם ג'וליה גבריאלסקי, פדריקו ונלי ומריו סנזולו בתוצאה של 54:31.0 שעות, אחרי צרפת (54:05.9 דקות) וארצות הברית (54:18.1 דקות).

2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה ברוני בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחים ל-5 ק"מ ביחד עם ג'וליה גבריאלסקי, דומניקו אצ'רנצה וגרגוריו פלטריניירי בתוצאה של 53:58.9 דקות, אחרי גרמניה (53:58.7 דקות) ולפני ארצות הברית (53:59.0 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים בתוצאה של 1:54:49.9 דקות, אחרי שין שין מסין (1:54:47.2 שעות והיילי אנדרסון מארצות הברית.

חייה האישיים

את מדליית הכסף האולימפית שבה זכתה ברוני באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), היא הקדישה לבת הזוג שלה ובכך הייתה לספורטאית האיטלקיה הראשונה שזכתה במדליית אולימפית שיצאה מהארון כלהט"בית.