מבצע יער הנגב

רקע למבצע

בתחילת מלחמת לבנון השנייה עסקה השייטת בפשיטות בעזה במסגרת מבצע גשמי קיץ. לאחר כמה ימים החלה היחידה להתכונן לפעולות בגזרת לבנון, אולם שוב ושוב בוטלו או נדחו הפעולות בהן הייתה אמורה היחידה לקחת חלק. מפקד השייטת, אל"ם נבו ארז, העלה בפני מפקדיו שוב ושוב הצעות לפעולות מיוחדות בעומק האויב, ונדחה בכל פעם. עקב כך החליט אל"ם נבו לשלוח שניים מאנשיו לאמ"ן כדי לאתר מידע מודיעיני שממנו ניתן יהיה לתכנן משימה עבור השייטת, שגם תאושר על ידי פיקוד חיל הים והמטכ"ל. לאחר כמה ימים נמצאה משימה כזו - לחטוף בכיר במערך הרקטות של חזבאללה, שהיה מעורב גם בירי על חדרה. הבכיר שהה בדירת מסתור באחת השכונות הצפוניות של צור. כל מה שהיה ידוע על הופעתו החיצונית של האיש, הוא שהוא גדול מידות ובעל שפם.
בליל ה-2 באוגוסט התקבל אישור לפעולה, והכוח הפליג על גבי כלי שיט של חיל הים אל מול חופי צור. כאשר הכוח, שמנה עשרות רבות של לוחמים (אולי הכוח הפושט הגדול בתולדות היחידה), עמד לרדת למים, התקבלה ידיעה כי הבכיר אינו בדירה. המבצע התבטל והכוח שב ארצה. למחרת נדחתה הפעולה שנית משום שמפקד חיל הים לא שהה במוצב הפיקוד שבקריה.

מהלך המבצע

בלילה של יום שישי, ה-4 באוגוסט, סמוך לחצות, ירדו הלוחמים למים מול חופי צור. הנחיתה בחוף הלבנוני עברה בלא תקלות. על הכוח פיקדו אל"ם ארז, מפקד השייטת, שמפקדיו דרשו ממנו שלא לצאת לפעולה (הוא סירב ויצא בכל זאת כשהוא צועד מאחורי הכוח המוביל), וסא"ל רפי מילוא, מפקד פלגת הלוחמים. את הכוח הובילו שלושה קצינים ובהם סגן שחר. הכוח נע מהחוף דרך הפרדסים לעבר היעד, ולזמן קצר אף טעה בדרך, אך שב לציר המקורי. הכוח לא עמד בלוח הזמנים והועלה ספק בדבר הימצאו של המבוקש בדירה. התקבלה דרישה מן הפיקוד לבטל אך אל"ם ארז התעקש להמשיך. דעתו התקבלה והכוח נע לבניין אחר בו חשבו כי מצוי הבכיר בחזבאללה. הדירה הקטנה נמצאה בקומה השנייה של בית בן חמש קומות בצפון העיר. צוות לוחמים בפיקוד שחר וא', מפקד יחידה בפלגת הלוחמים בשייטת, פרצו פנימה ובמקום התפתח קרב יריות מטווח קצר מאוד, שבמהלכו גם הושלכו רימוני יד. שלושה אנשי חזבאללה נהרגו. שמונה לוחמים נפצעו, בהם שני פצועים קשה: שחר שנפצע מפגיעת קליע בצלעותיו וב', חייל מילואים שהיה באחד מכוחות האבטחה מחוץ לבניין, שנפצע מכדור בלסתו. לוחם נוסף נפצע בכתף ואחרים נפצעו קל מרסיסי רימון. א' תפס פיקוד על הכוח ופקד להתפנות מן הבניין. בינתיים מחבלי חזבאללה החלו לירות אש כבדה מן הבניינים הסמוכים. כוח השייטת החל לסגת לעבר החוף. הלוחמים נשאו את חבריהם על אלונקות. מסוקי קרב הוזנקו לחפות על הנסיגה, שהייתה קשה ביותר גם בשל תנאי הצמחייה הסבוכה, שבה ניתן היה לעיתים רק לגרור את האלונקות. רופא השייטת, סרן ד"ר תמיר, ביצע במהלך החילוץ פעולות כירורגיות בשחר הפצוע תחת אש וללא שימוש בהרדמה. תוך כדי התנועה לעבר החוף נתקלו לוחמי הקומנדו הימי במחבלים וכלי רכב שניסו לחסום את דרכם. הלוחמים ירו לעברם, השמידו כמה כלי רכב והרגו כ-10 מחבלים. משהגיעו לחוף הים התפנו הלוחמים באמצעות מסוקים ובהם גם לוחמי יחידה 669, ושבו לישראל.

תוצאות המבצע

בדיעבד התברר כי בכיר החזבאללה שהה בדירה בקומה הרביעית בבניין אותו תקפה השייטת, ומשום כך ניצל. מאוחר יותר התנצל האיש בפני מפקדיו בחזבאללה והתנדב למות כשאהיד. בפועל נכשל המבצע שכן המטרה לא הושגה, והכוח ספג נפגעים. סרן א', שהשתתף בפעולה, סיפר מאוחר יותר כי "הגענו עם מפקד היחידה לנקודה שהזמן האחרון שלה היה מאד מוגדר. קו אחרון לחצייה היה השעה שלוש לפנות בוקר. הגענו באיחור. אתה מתחיל לחשב את הסיכונים ולהכין את הכח לניתוק מגע בחושך. אתה יודע שהסכנה היא ברורה, שיעלה האור. ביצוע המשימה מתנגש עם סיכון חיי אדם. למרות זאת, מתקבלת החלטה לעמוד במשימה ולא משנה מה זה ידרוש. נכנסים לתוך השטח ועוברים לכניסה אלימה. כמובן שלקחנו מראש את ההסתבכות ביציאה עם חילופי אש. החיים של מפקד צוות שנפצע עמדו באירוע מול ביטחון שאר הכח. בסוף הצלחנו לנתק מגע מהיעד עם אור ראשון.". בפעולה נפצעו 8 לוחמים וביניהם קצין וחייל שנפצעו קשה. בפעולה נהרגו יותר מ-10 מחבלים, בהם פעילים במערך הרקטות לטווח בינוני-ארוך של חזבאללה. לרופא השייטת, סרן ד"ר תמיר, הוענק בשל טיפולו בפצועים תחת אש, עיטור המופת. צל"ש מפקד חיל הים הוענק למפקדי כוח השייטת רס"ן א' וסא"ל רפי מילוא