google/wiki40b huggingface dataset:
אדוארד ג'י רובינסון

ראשית דרכו

רובינסון נולד כעמנואל גולדנברג בבוקרשט בירת רומניה למשפחה יהודית דוברת יידיש. בילדותו, בשנת 1903, היגרה משפחתו לניו יורק. התעניינותו בעולם המשחק וכישרונו המתפתח זיכו את רובינסון במלגה מטעם האקדמיה האמריקאית לאומנויות הדרמה. בעקבות זכייתו, שינה רובינסון את שמו לאדוארד ג'י רובינסון, כאשר הג'י מסמלת את שם משפחתו המקורי. קריירת המשחק שלו החלה בשנת 1913 ובשנת 1915 ערך את הופעת הבכורה בתיאטרון ברודוויי המפורסם. יחד עם Jo Swerling כתב את הקומדיה "The Kibitzer" (הקיביצר; סלנג מיידיש: משקיף מהצד שנותן עצות מיותרות ליד השולחן של משחק קלפים, למשל) וב-1916 הופיע בסרט הראשון, בסרט האילם Arms and the Women. את מקומו בעולם הקולנוע קבע ב-1931 עם הופעתו בתפקיד ריקו בנדלו ב- הקיסר הקטן (עם דאגלס פיירבנקס הבן) ואת התמחותו בתפקיד מאפיונר הוכיח בסרט קי לארגו (1948). בשנת 1927 נשא לאישה את השחקנית גלאדיס לויד.

קריירה קולנועית

בתחילת שנות ה-30 עזב רובינסון את התיאטרון והחליט להשקיע את מירב זמנו בתעשיית הקולנוע. משחקו עטור השבחים בסרט הקיסר הקטן בשנת 1931 בו גילם דמות של עבריין, זיכה את רובינסון בתדמית של בחור קשוח, דבר אשר גרם לליהוקו של רובינסון במספר רב של סרטים כאיש העולם התחתון. עם המוכרים שביניהם ניתן למנות את Five Star Final משנת 1931 Kid Galahad משנת 1937 ו-A Slight Case of Murder משנת 1938.
בתחילת שנות ה-40 זכה רובינסון לתהילה עת גילם תפקידים דרמטיים בסרטים כגון Dr. Ehrlich's Magic Bullet משנת 1940 ו-האישה בחלון משנת 1944 ורחוב ארגמן (1945). רובינסון שיתף פעולה במספר סרטים עם המפרי בוגרט ואף זכה כי שמו יופיע לפני בוגרט, ראיה למעמדו הרם של רובינסון.
בשנות ה-60 השתתף רובינסון במספר קלאסיקות קולנועיות ושיתף פעולה עם גדולי השחקנים בתקופה. זכורים בעיקר A Hole in the Head משנת 1959 בו שיתף פעולה עם פרנק סינטרה, שבועיים בעיר זרה (1962) ו- The Cincinnati Kid משנת 1965 יחד עם סטיב מקווין.
למרות הקריירה הארוכה והמצליחה, רובינסון מעולם לא היה מועמד לקבלת פרס האוסקר, ואולם בשנת 1973, חודשיים לאחר מותו, זכה רובינסון בפרס הנכסף על מפעל חייו.
תרבות חומרית

בארכאולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה, המושג תרבות חומרית (מהמילה חומר) מתייחס להיבט המוחשי-מעשי של התרבות, בניגוד לתרבות הרוחנית שאינה חומרית.
התרבות החומרית היא מכלול החפצים הגשמיים (כלים, ציוד, יצירות אמנות וכדומה) והתהליכים שנוצרו על ידי בני אדם המשתייכים לתרבות מסוימת או שימשו אותם לביצוע משימות משותפות או אישיות וכן הטכנולוגיה בה יוצרו. לדוגמה: מבנים (אוהל או וילה), לבוש, כלים (תנור מיקרוגל, מזגן).
כל חברה מייצרת חפצים לשימושה, יכולות הייצור ומידת התחכום מתפתחות עם הזמן עקב פיתוח ואימוץ טכנולוגיות והתפתחות המדע. הטכנולוגיה משקפת את הידע שהחברה צברה ומיישמת כדי להתקיים בסביבה הפיזית שלה [האוהל הבדואי, האינטרנט – כשפת תקשורת בחברות בינלאומיות]. 
ההיבט החומרי נותן בעיקר מענה לצרכים האינסטרומנטאליים של האנשים, עוזר בארגון החיים, בכלכלה ובהישרדות.
תרבויות בודדות קופאות על שמריהן ולא מפתחות טכנולוגיות חדשות,  אולם רוב החברות מייצרות לעצמן מוצרים על פי צורכי חבריהן.
בכל תקופה ובכל תרבות שיא כושר הייצור שונה מאשר בתרבויות ובתקופות אחרות, ולכן יש לבחון כל תרבות חומרית בהתאם לתקופתה ודרך החשיבה של התרבות אותה בוחנים.
על סמך תוצריה החומריים של חברה, ניתן להסיק מסקנות לגבי תרבותה הלא חומרית, וזאת מאחר שחפצים נועדו לענות על צורך או רצון, ברצונות ובצרכים גלומים רכיבי תרבות כמו נורמות, ערכים ואמונות, ובמימושם גלום הידע הצבור בחברה הנדונה.
אנסטסיוס השלישי

ביוגרפיה

אנסטסיוס נולד ברומא, ולפי מקורות אחדים, האציל הרומאי, לוסיאן, מוכר לפעמים כאביו, אם כי מקורות אחרים טוענים כי הוא היה בנו הבלתי לגיטימי של קודמו סרגיוס השלישי. כמעט שום דבר לא נרשם על ידי האפיפיור אנסטסיוס השלישי, תקופת שלטונו הייתה בתקופה שבה רומא והאפיפיורות היו בידי תיאופילקט הראשון, רוזן טוסקולום, ואשתו תיאודורה, שאישרה את מועמדותו של אנסטסיוס השלישי. תחת שלטונו היו הנורמנים של רולו מנורמנדי.
האפיפיורות שלו התמודדה עם איומים מחודשים של הסרצנים, לאחר שהם התבססו על נהר גריליאנו. אנסטסיוס מת ביוני 913 ונקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש, וכמחליפו נבחר לנדו.
האגודה האנגלו-ישראלית

האגודה האנגלו-ישראלית (אנגלית: The Anglo-Israel Association) היא עמותה בריטית הפועלת למען חיזוק הקשרים בין בריטניה לישראל.
אלאנו

קריירת המועדונים

אלאנו החל את הקריירה שלו בשנת 1998 במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל גוארני, מקמפינס שבמדינת סאו פאולו, ובשנת 2000 הוא הצטרף לקבוצת אינטר דה לימיירה ושיחק במדיה במשך תקופה קצרה. לאחר מכן, בשנת 2001, הוא הצטרף לסנטוס, שם שיחק לצד שחקנים כשרוניים נוספים כמו רוביניו, דייגו ואלכס.
בעונת 2001, עונתו הראשונה בסנטוס, אלאנו השתלב בקבוצה ושיחק במדיה ב-24 משחקים, אך כבש שני שערים בלבד, וסנטוס סיימה רק במקום ה-15 בליגת העל הברזילאית בעונה זו. בעונת 2002 הוא שיפר את יכולתו והבקיע שמונה שערים לזכות קבוצתו ב-28 משחקים. סנטוס סיימה במקום השמיני, אך זכתה באליפות הליגה בסיום משחקי הפלייאוף.
בשנת 2003 הבקיע אלאנו את שערו הראשון בתחרות יבשתית. עונה זו הייתה מוצלחת עבורו, כאשר הוא כבש פעם נוספת שמונה שערים, וכמו כן עבור הקבוצה כולה, שסיימה במקום השני בליגה הברזילאית. עונת 2004 הייתה הטובה ביותר שלו – הוא הבקיע 15 שערים בליגה, שתרמו לזכייתה של סנטוס באליפות בסיום העונה.
בעקבות יכולתו הטובה בברזיל, אלאנו עבר לקבוצת שחטיור דונצק מליגת העל האוקראינית, ועזב את סנטוס כשלזכותו 33 שערים במדיה. בהתחלה הוא לא הצליח להתקבע בקבוצה, וכבש ארבעה שערים ב-11 הופעות בלבד בעונת 2004/2005, אך לאחר מכן החל לבסס את מעמדו כשחקן מפתח בשחטיור; כמו כן הוא שיחק במדיה לראשונה במסגרת ליגת האלופות. בעונת 2005/2006 הוא כבש חמישה שערים, וזכה עם הקבוצה באליפות אוקראינה ובסופר קאפ האוקראיני מאוחר יותר. בעונת 2006/2007 שחטיור איבדה את האליפות לדינמו קייב.
ב-2 באוגוסט 2007 עבר אלאנו למנצ'סטר סיטי האנגלית תמורת 8 מיליון ליש"ט, עם חוזה לארבע שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במנצ'סטר במשחק מול וסטהאם יונייטד; וכבש את שערו הראשון מבעיטה חופשית ממרחק בניצחון 1:3 על ניוקאסל יונייטד ב-29 בספטמבר 2007, שער שזיכה אותו בתואר "שער השנה" של המועדון. אף על פי שהתקשה מעט להסתגל לקצב המשחק באנגליה, הוא היה אחד מהמצטיינים במנצ'סטר סיטי, וסיים כמלך השערים שלה לעונת 2007/2008 עם עשרה שערים. מנצ'סטר סיטי העפילה למוקדמות גביע אופ"א בסיום העונה, באמצעות זכייה בדירוג המשחק ההוגן של אופ"א.
בעונת 2008/2009, הוא כבש עד סוף 2008 שלושה שערים בליגה ואחד נוסף במוקדמות גביע אופ"א נגד אומוניה ניקוסיה. לאחר פגרת החורף הוא כבש שלושה שערי ליגה נוספים עד לסיום העונה. הוא העפיל עם מנצ'סטר סיטי לרבע גמר גביע אופ"א, שם הפסידה הקבוצה להמבורג למרות שער שכבש אלאנו במשחק הגומלין. במהלך העונה הוא היה מועמד לעבור לליברפול, אך נשאר לבסוף במנצ'סטר.
ביולי 2009 עזב אלאנו את מנצ'סטר סיטי וחתם בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית.
בדצמבר 2010 חתם אלאנו בקבוצת סנטוס הברזילאית לאחר שזו שילמה לגלאטסראיי 2.9 מיליון יורו עבורו. אלנאנו שיחק שם עונה אחת עד שעבר לגרמיו. בינואר 2014 הושאל לפלמנגו עד לסוף העונה.

קריירה בינלאומית

אלאנו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של ברזיל בינואר 2004. מאז הוא שיחק 32 פעמים במדי הנבחרת וכבש 6 שערים, נכון לפברואר 2009. הוא הבקיע את שני שעריו הראשונים בנבחרת ברזיל בניצחון 0:3 על ארגנטינה במשחק ידידות ב-3 בספטמבר 2006.
אלאנו השתתף עם נבחרת ברזיל בטורניר הקופה אמריקה בשנת 2007 לאחר שזומן לסגל על ידי המאמן דונגה, ושיחק בארבעה משחקים. הוא בישל שער במשחק הגמר מול נבחרת ארגנטינה, ואף על פי שנפצע והוחלף מאוחר יותר, ברזיל ניצחה 0:3 וזכתה בטורניר. אלאנו זכה עם ברזיל גם בגביע הקונפדרציות 2009, ואף בישל ללוסיו את שער הניצחון בגמר מול נבחרת ארצות הברית. כעבור שנה נכלל בסגל נבחרת ברזיל למונדיאל 2010.
ג'ון סאליבן

חייו

סאליבן נולד למשפחת מהגרים אירית בפרוור של בוסטון, מסצ'וסטס. בצעירותו הרבה להסתבך עם החוק ונעצר מספר פעמים בידי המשטרה באשמת השתתפות בקטטות תמורת תשלום, במהלך סיורי הופעות שערך בירידים פתוחים לקהל. בשנים 1883–1884 ערך סאליבן מסע תחרויות ברחבי ארצות הברית עם חמישה מתאגרפים נוספים, אשר במהלכו הזמין מתמודדים מן הקהל להלחם נגדו תמורת תשלום. בתקופה זו של 238 ימים ערך סאליבן 195 קרבות איגרוף ב-136 ערים שונות במדינה.
בשנת 1887 הוענקה לו בבוסטון חגורת "אלוף האלופים" לאחר שהשיג בשנת 1882 ניצחונות על אלוף העולם המכהן פדי ראיין (Paddy Ryan) ואחרים. בשנת 1888 השיג ניצחון גם על המתאגרף הבריטי צ'ארלי מיצ'ל (Charley Mitchell) בקרב שנערך בצרפת בניגוד לחוק המקומי. 
ב-1889 ערך סאליבן את הקרב האחרון בהיסטוריה באגרופים חשופים מול ג'ק קילראין (Jake Kilrain) אשר בו ניצח בנוק אאוט לאחר 75 סיבובים. הייתה זו ככל הנראה תחרות הספורט הראשונה בהיסטוריה אשר זכתה לכיסוי עיתונאי מאסיבי בתפוצה ארצית. העיתונות ערכה מסע של קידום מכירות לפני הקרב, כולל כתבות רקע וחישובי הסתברויות לסיכויי הניצחון של המתמודדים.

סיום הקריירה ופרישה

לאחר קרב זה לא התמודד סאליבן בתחרויות אגרוף במשך ארבע השנים הבאות. בשנת 1892 קיים קרב הגנה על התואר מול ג'ים קורבט (Jim Corbett) הצעיר. קורבט ניצח לאחר 21 סיבובים לאחר שהפגין כושר גופני וטכניקה עדיפה על זו של סאליבן, והוכתר כאלוף העולם באיגרוף במשקל כבד.
במשך 12 השנים הבאות המשיך סאליבן להתאגרף תמורת תשלום באירועים ציבוריים שונים. הקרב האחרון שלו התקיים בשנת 1905 מול ג'ים מק'קורמיק (Jim McCormick). בשנים שלאחר פרישתו מאיגרוף הופיע כשחקן, נואם, ופרשן ספורט.
במהלך הקריירה המקצוענית שלו ערך סאליבן 41 קרבות והשיג 38 ניצחונות מהם 32 בנוק אאוט, קרב אחד הסתיים בתיקו, ובקרב אחד, שהיה האחרון שלו כמקצוען, נחל הפסד. 
בסך הכל קיים סאליבן בחייו מאות רבות של קרבות איגרוף ובהם השיג יותר מ-450 ניצחונות.
סאליבן נפטר בגיל 59 כאשר גופו שמן ורצוץ משנים רבות של מאמץ גופני אינטנסיבי ושתייה מרובה, ובכיסו 10 דולרים בלבד.
ג'ורג' אייזר

חייו

אייזר נולד בקיל שבקיסרות הגרמנית וכשהיה בן 14 היגרה משפחתו לארצות הברית. בתחילה התיישבה המשפחה בדנוור שבקולורדו ובהמשך עקרה לסנט לואיס שבמיזורי, שם עסק אייזר בהנהלת חשבונות במפעל תעשייתי והצטרף למועדון ההתעמלות המקומי ובשנת 1894 קיבל אזרחות.

במשחקים האולימפיים

בשנת 1904 התקיימו המשחקים האולימפיים בפעם השלישית בעת החדשה. תחרויות ההתעמלות, בדומה לשאר קטגוריות התחרות באולימפיאדה נמשכו על פני מספר חודשים. במהלך התקופה, התחרה אייזר במספר תחרויות משולבות של אתלטיקה והתעמלות, בהם לא הצליח להגיע להישגים מרשימים. בתחילת חודש יולי הגיע למקום ה-71 מתוך 119 מתחרים בתחרות אישית משולבת של מקצועות התעמלות (שלושה סיבובי תחרות על המקבילים והמתח, בהם שני סיבובי חובה, וסיבוב בחירה אחד) ולמקום ה-118 והאחרון בתחרות אישית משולבת של מקצועות האתלטיקה (הדיפת כדור ברזל, קפיצה למרחק וריצת 100 יארד).
בחודש אוקטובר התקיימו תחרויות אתלטיקה נוספות במסגרת האולימפיאדה. אייזר זכה ביום תחרויות בודד בשש מדליות אולימפיות. מהן שלוש מדליות זהב (טיפוס על חבל, מקבילים וסוס קפיצות), שתי מדליות כסף ומדליית ארד אחת. 
אייזר המשיך והופיע במספר תחרויות בודדות לאחר המשחקים האולימפיים ונפטר ב- 1909 בדנוור, בירת קולורדו.
אשלי בנסון

ביוגרפיה

בנסון נולדה וגדלה באנהיים הילס, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית. בגיל 3 היא החלה לרקוד ריקוד תחרותי בבלט, ג'אז והיפ הופ, וכן הופיעה במספר מקהלות זמר. בגיל 5 דגמנה בקטלוגי ריקוד, בגיל 8 הוחתמה בסוכנות הדוגמנות "פורד מודלס". בתקופה זו הופיעה בתפקיד קטן בפרק בסדרה "זואי 101", והופיעה בקליפ "That Girl" של להקת NLT.
משנת 1999 הופיעה בנסון במספר פרסומות והחלה להופיע יותר בסרטים ובסדרות טלוויזיה.
בשנת 2004, בגיל 15, החלה להופיע בסדרת הטלוויזיה היומית "ימי חיינו", היא גילמה את אביגיל "אבי" דוורו, בתם הבכורה של ג'ק דוורו וג'ניפר הורטון. היא הופיעה בסדרה שלוש שנים, עד 2007.
בנסון הופיעה בתפקיד קטן בסרט הקומי "פתאום 30" (2004). ב-2007 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "מעודדות צמודות 4", בתפקיד קרסון. ב-2008 הופיעה בפרק בסדרה "על טבעי", באותה שנה כיכבה בשני סרטים "החדר של בארט" ו"חמש הנפלאים: שערורית המעודדות מטקסס", ב-2009 הופיעה בסדרת הטלוויזיה של רשת ABC, "איסטוויק", בה גילמה את מיה, בתה של רוקסי טורקולטי (רבקה רומיין).
בסוף שנת 2009 לוהקה בנסון לסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות", בה גילמה את הדמות הראשית של האנה מרין עד סיום הסדרה ב-2017. ב-2010 כיכבה לצדה של כריסטינה מילאן בסרט הטלוויזיה "קופידון חג המולד", ב-2012 הופיעה בקליפ "Honestly" של "Hot Chelle Rae", ובאותה שנה כיכבה לצד ג'יימס פרנקו, סלינה גומז וונסה הדג'נס בסרט "ספרינג ברייקרס".
בראיון במסגרת המופע של אלן דג'נרס סיפרה בנסון שמכריה נוהגים לכנותה בשם החיבה "בֶּנְזוֹ", כשיבוש של שם משפחתה.
משנת 2017, בנסון משתפת פעולה עם מותג המשקפיים Privé Revaux בעיצוב ושיווק של משקפי שמש בשוק הצעירות והצעירים, לצד השחקנים ג'יימי פוקס והיילי סטיינפלד. ב-22 ביולי 2019 השיקה החברה קולקציית קפסולה  של משקפי שמש שבנסון עיצבה לפי סגנונה האישי, וגם מדגמנת. הקולקציה נקראת "בנזו", כשם החיבה שלה.

חיים פרטיים

בנסון היא בת זוג של דוגמנית העל והשחקנית הבריטית קארה דלווין, מאז שהשתיים שיחקו יחד בסרט דרמת הרוק "הריח שלה". ביוני 2019 אישרו השתיים את דבר היותן בזוגיות מזה כשנה. בסוף השבוע של ה-3–4 באוגוסט 2019 התפרסמו ידיעות שלפיהן בנסון ודלווין נישאו זו לזו בחשאי בטקס שהתקיים בכנסייה בלאס וגאס בנוכחות קהל אורחים מצומצם ביותר, בהם שרליז ת'רון, סופי טרנר והאחים ג'ונאס. תאריך החתונה המדויק לא נחשף. ואולם, מיד לאחר מכן הופצו ידיעות סותרות שלפיהן השתיים לא נישאו למעשה, ולכל היותר קיימו "טקס ידידות" לא רשמי. ידיעות אלה מבוססות בין היתר על הטענה שאצל הרשויות בלאס וגאס אין כלל רישיון נישואים מתאים. שאנון בנסון, אמה של אשלי, אף פרסמה בחשבון האינסטגרם שלה טרוניה: "כה קל היום לרבים בנו לא להטיל כלל ספק במידע, אף שמידע מדויק נמנע מהם". 
קודם לזוגיות עם דלווין, בין השנים 2011–2016 קיימה בנסון מערכת יחסים לסירוגין עם ריאן גוד שהיה הסטייליסט של ג'סטין ביבר. טרם פרידתם הסופית ב-2016, שמה נקשר ברכילות ושמועות שחלקן הוכחשו, על קשרים רומנטיים עם השחקנים נאט וולף, טיילור לאוטנר וקורד אוברסטריט, וכן עם הזמר, שחקן ודוגמן טיילר בלקברן .
תקשורת בדרום סודאן

התקשורת בדרום סודאן לא מפותחת בהשוואה למדינות האזור כמו קניה, טנזניה ואוגנדה.

חופש תקשורתי

לפי שר התקשורת, ברנבה מריאל בנג'מין (Barnaba Marial Benjamin), ממשלת דרום סודאן אחראית על חופש העיתונות, בשונה מסודאן. אולם, העיתונאים והעורכים של העיתונים האזרח וג'ובה פוסט טוענים להטרדות, גידופים וצנזורה דה פקטו מצד התנועה לשחרור העם הסודאני והממשלה מאיימת להפסיק את פעילותם בנוסף למספר תחנות רדיו. 
מספר ימים לאחר הכרזת עצמאותה של דרום סודאן, אסרה הממשלה הסודאנית על העברת עיתונים לדרום, סגרה את ההוצאות לאור ומשרדי החדשות ששייכים לדרום ופעלו בצפון כולל ההוצאה לאור של ג'ובה פוסט בחרטום.

תשתיות

עקב חוסר תשתיות המקשה על העברת סחורות ומידע והעוני הרב השורר במדינה, קיים קושי רב תפוצת העיתונים באופן סדיר ובמיוחד בערים המרוחקות מג'ובה.
ב-5 באפריל 2013 העבירה הסוכנות היפנית הבינלאומית לשיתוף פעולה חמישה מיליון וחצי דולרים לטובת מיסוד תחנות שידור לטלוויזיה ורדיו ציבוריים במדינה.

הוצאות לאור ותפוצה

שתי ההוצאות לאור הגדולות במדינה בשפה האנגלית המתנהלות באופן עצמאי ורווחי הן העיתונים ג'ובה פוסט והאזרח.
תחנת הרדיו, מיריה (Miraya), משדרת 24 שעות ביממה במשך 7 ימים בשבוע בסיוע כוח משימה של או"ם בדרום סודאן וארגון חוץ-ממשלתי שווייצרי, Fondation Hirondelle. שידורי התחנה כוללים מוזיקה, מבזקי חדשות וספורט.
יזמים דרום סודאנים הקימו אתרי חדשות המספקים ידיעות מחו"ל כמו: South Sudan News Agency, Sudan Tribune, New Sudan Vision ו- SouthSudanNation.com.
לואיס לווארי

לואיס ר' "לו" לווארי (באנגלית: Louis R. "Lou" Lowery‏;
24 ביולי 1916, בפיטסבורג, פנסילבניה – 15 באפריל 1987, בפיירפקס (Fairfax), אריזונה) היה צלם אמריקאי.
במהלך מלחמת העולם השנייה עבד לווארי כצלם של חיל הנחתים האמריקאי. את עיקר פרסומו הוא צבר במהלך קרב איוו ג'ימה, כאשר צילם ב-23 בפברואר 1945 את הנפת הדגל הראשונה על פסגת הר סוריבצ'י. כעבור מספר שעות הונף דגל שני על פסגת ההר. הנפה זו תועדה על ידי ג'ו רוזנטל, שתצלומו הפך למפורסם מבין השניים וזכה גם בפרס פוליצר לשנת 1945.
לווארי היה ממקימי USMCCCA, אחד מעיתוני חיל הנחתים האמריקאים (ראשי תיבות שלUnited States Marine Corps Combat Correspondents Association). הוא פרש מעבודתו ב-1983 בתור עורך התמונות ב"מגזין חייל הנחתים" (Leatherneck Magazine).
לווארי נקבר בבית הקברות הלאומי הסמוך לקוונטיקו שבווירג'יניה.
משפט הערך הממוצע של גאוס

פונקציות הרמוניות

מהשוויון הנ"ל ניתן להסיק שוויון אנלוגי לפונקציות הרמוניות.
נניח ש-u פונקציה הרמונית בתחום פשוט קשר פתוח. לפי משפט מאנליזה מרוכבת, היא מהווה חלק ממשי של פונקציה אנליטית f על התחום. עבור f מתקיים השוויון לעיל, ולכן אם נוציא חלק ממשי נקבל (בגלל שאינטגרל על פונקציה מרוכבת בגבולות ממשיים מוגדר להיות האינטגרל על החלק הממשי שלה ואנטגרל על החלק המדומה שלה כפול i) :
u(z_0)={1 \over 2\pi} \int_0^{2\pi} {u(z_0+re^{i\theta})}\, d\theta
תכונה זו נקראת תכונת הערך הממוצע לפונקציות הרמוניות. לפי משפט, פונקציה היא הרמונית אם ורק אם היא מקיימת את תכונת הערך הממוצע.
(כאשר u(z)=u(Rez,Imz)). להכללה של העקרונות הללו ראו גרעין פואסון.
אפקט קולידג'

אפקט קולידג' (באנגלית: The Coolidge Effect) הוא מושג מתחום הביולוגיה והפסיכולוגיה המתאר דפוס תגובה מינית של זכרים, המראה רמת גירוי מיני גבוה יותר עם החלפת הפרטנרית. במצב כזה, אם תהיה בחברת הזכר נקבה שלישית, הוא יגורה ממנה בזמן קצר יותר מאשר משתי הקודמות, וכן הלאה.
 
האפקט הודגם על מינים שונים של בעלי חיים, כולל האדם. הניסוי הראשון שעליו דווח בוצע בחולדות. זכר הוכנס לכלוב עם מספר נקבות מיוחמות. הוא החל מיד בהזדווגות עם כולן. לאחר זמן מסוים הזכר הותש ולא נענה לליקוקי החולדות הנקבות המבקשות להמשיך. בשלב זה הוכנסה נקבה מיוחמת חדשה לכלוב והזכר החל את ההזדווגות איתה במלוא המרץ. מחקרים נוספים הראו שהאפקט קשור לעלייה ברמת הדופמין במערכת החיזוק.
תאוריה שהוצעה על ידי ביולוג אבולוציוני מנסה לקשור את האפקט לעובדה שהזכר בטבע מנסה לפזר את זרעו כמה שיותר. בהתייחסו לנקבה, הציע שלעומת הזכר הנקבה זקוקה לקרקע כמה שיותר יציבה ובטוחה על מנת לגדל את דור ההמשך. עם זאת, חשוב לציין שגם הנקבה שותפה לדפוס העלייה בגירוי המיני כאשר היא מקיימת יחסי מין עם פרטנר חדש. סימוכין לנקודת מבטו האבולוציונית ניתן למצוא במחקרים רבים המראים שיונקות בטבע נוהגות להזדווג עם כל זכרי השבט בשעה שהן מבייצות, זאת במטרה להפוך את דמות האב הביולוגי של צאצאן עמומה. בדרך זו יוצרת הנקבה תחושה של אחריות אבהית שבטית כלפי הצאצא שלה, ומסייעת להבטיח את הישרדות הצאצא ואת המשך קיום השושלת. למעשה, אפילו פרי הרבעה שהזרע שלהם נאסף במכונה, מגיעים לשפיכת זרע מהירה יותר כאשר המכונה שאליה התרגלו מועברת למקום חדש.
אפקט קולידג' קרוי על שם בדיחה עממית אמריקאית המספרת על נשיא ארצות הברית בשנים 1923–1929, קלווין קולידג', שנודע בחוש הומור מאופק אך שנון. הבדיחה מספרת כי הנשיא קלווין קולידג' ורעייתו גרייס ביקרו בחווה בה היה לול להטלת ביצים. אשת הנשיא התפעלה מכמות הביצים הרבה יחסית למספר התרנגולים הזכרים, ושאלה את החוואי לפשר התופעה. החוואי ענה בגאווה שהתרנגולים שלו מבצעים את חובתם עשרות פעמים ביום. "שמא תוכל להפנות לכך את תשומת לבו של מר קולידג'?" אמרה אשת הנשיא. הנשיא שמע את השיחה ופנה לחוואי: "האם בכל פעם התרנגול משרת את אותה התרנגולת?" "מה פתאום? בכל פעם עם נקבה אחרת!" השיב החוואי. "שמא תוכל להפנות לכך את תשומת לבה של הגב' קולידג'?" סיים הנשיא.
נחל עבדת

נחל עבדת הוא נחל באורך 11 ק"מ ונמצא ברמת עבדת. נחל עבדת נקרא על שם עבדת הקדומה הסמוכה לשפכו.
נחל עבדת מתחיל בשוליה הדרומיים של רמת מטרד, משם הוא ממשיך לכיוון צפון מזרח עד מפגשו עם נחל צין הנמצא קילומטר ממערב עבדת הקדומה. באפיק הנחל נובעים שלושה מעיינות סמוכים- עין מעריץ, עין עבדת ועין מור. לכל אורך הנחל נמצאים טרסות, שרידי תעלות, סלעים וחריתות ומספר בורות.
סמוך למפגש נחל מטרד עם נחל עבדת נמצאו שרידים מחווה ישנה וקרוב אלייה חציבות בצלע הנחל. ליד בורות רמלייה, על הגדה המערבית של נחל עבדת, יש חוות ניסיונות שהקימו חוקרים מהאוניברסיטה העברית ובה שיחזור של שיטות החקלאות הנבטית, שהיא חקלאות אשר היטיבה לנצל את תנאי האזור לשם גידול חקלאי.
ג'קי הנדרסון

קריירה

הנדרסון החל את הקריירה שלו בפורטסמות' כשהיה בן 17. לאחר שהשלים את שירותו הלאומי הוא ערך את הופעת הבכורה בסגל הבכיר של פומפיי במשחק מול סנדרלנד בינואר 1951. בתחילת דרכו הוא שיחק בעמדת החלוץ המרכזי, אך בהמשך עבר לעמדת החלוץ השני והקיצוני השמאלי. הוא היה חסון מבחינה פיזית והתפרסם בקצב המשחק שלו, ובמסירות ובעיטות מהירות. הוא הבקיע שערים רבים עבור פומפיי במשך שבע שנים, שבמהלכן זכה לתשומת לבם של מאמני נבחרת סקוטלנד.
הוא ערך את הופעת הבכורה הלאומית שלו במשחק הידידות מול נבחרת שוודיה ב-6 במאי 1953, אך הפסיד עם נבחרתו בתוצאה 1 - 2; היה זה הראשון מבין שבעה משחקים. שערו היחיד במדי הנבחרת הובקע בניצחון 3 - 1 על נבחרת צפון אירלנד ב-3 באוקטובר 1953. הוא היה מועמד להשתתף במשחקי מונדיאל 1954, אך לבסוף לא זומן לסגל כיוון שהתאחדות הכדורגל הסקוטית החליטה לשלוח רק 13 שחקנים במקום 22. משחקו האחרון היה בתיקו 2 - 2 מול נבחרת צפון אירלנד ב-5 בנובמבר 1958.
במרץ 1958 הוא עבר לוולבס, אך לא הצליח להתאקלם שם. בתקופה זו זכה המועדון באליפות הליגה הראשונה, אך כיוון שהנדרסון השתתף בתשעה משחקים בלבד הוא לא היה זכאי לקבל את המדליה המוענקת לשחקני המועדון הזוכה. באוקטובר 1958 הוא הועבר לארסנל תמורת סכום של 30,000 לירות שטרלינג, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק בהייבורי בניצחון 4 - 3 על וסט ברומיץ' אלביון ב-4 באוקטובר, ואף הבקיע שני שערים. עונתו הראשונה בהייבורי נקטעה בעקבות פציעה שלפניה הספיק להבקיע 12 שערים, אך הוא חזר להרכב בעונות 1959/1960 ו-1960/1961. בעונתו הראשונה בארסנל המועדון סיים במקום השלישי בליגה, אך בשתי העונות הבאות הוא סיים רק במרכז הטבלה.
ג'ורג' סווינדין, מאמן ארסנל, הנהיג שיטת משחק שלא התאימה להנדרסון, ובשלהי עונת 1961/1962 הוא הועבר לפולהאם תמורת סכום של 15,000 לירות שטרלינג. בסך הכל הוא השתתף ב-111 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 29 שערים. בעונתו הראשונה בפולהאם הוא הוביל את המועדון לחצי גמר גביע ה-FA, שהסתיים בהפסד לברנלי. כמו כן, הוא סייע למועדון להישאר בליגה במשך שתי עונות רצופות. הוא שיחק בהרכב באופן קבוע עד מרץ 1963, אז שבר את רגלו. ניסיונו לחזור למשחק פעיל הסתיים בכישלון, וב-1964 הוא החליט לפרוש מכדורגל מקצועני. הוא המשיך לשחק במועדוני החובבים פול טאון ודורצ'סטר טאון עד 1971.
לאחר פרישתו הסופית הוא עזב את תחום הכדורגל ועבר להתגורר בדורסט, שם עבד עבור חברת בנייה מקומית.
מואב ורדי

ביוגרפיה

ורדי נולד בדגניה א' והוא נין לחיותה ויוסף בוסל, ממקימי הקבוצה. אביו הוא יוסי ורדי, ששימש בעבר ראש המועצה האזורית עמק הירדן.
למד קולנוע באוניברסיטת תל אביב, אך בחר לעסוק בתקשורת. עבד בטלוויזיה החינוכית, לאחר מכן בחדשות 2, ומשם עבר לחדשות 10 בערוץ 10. הוא עבד כתחקירן, ולאחר מכן ככתב בתוכנית "המקור" בהנחיית עופר שלח ורביב דרוקר.
בסוף שנת 2011 נשלח ורדי לסקר את ההפגנות במצרים, נחקר על ידי משטרת קהיר, וחזר לישראל ב-1 בפברואר 2012.
בשנת 2015 היה אחד מחמישה עשר כתבים מדיניים ששלחו לראש ממשלת ישראל ושר התקשורת, בנימין נתניהו, גילוי דעת במחאה על הסעיף המגביל את החופש העיתונאי ברשות השידור.
ב-13 בספטמבר 2017 הודיע כאן – תאגיד השידור הישראלי על הצטרפותו של ורדי לתאגיד. ורדי ישמש ראש תחום חדשות חוץ ויגיש יומן חדשות חוץ יומי. בנובמבר ודצמבר 2017 הגיש את "חדשות הלילה" בערוץ כאן 11, כשהוא מחליף את רומי נוימרק. ב-28 בדצמבר 2017 החל להגיש מדי יום את "העולם היום", מגזין החוץ של הערוץ, שהחליפה את "שבע אקטואלי".
ארצ'ר (משחית טנקים)

תכנון ופיתוח

תותח ה-17 ליטראות פותח על ידי הבריטים על מנת לשמש כתותח לטנקים, אולם בעת כניסתו לשירות לא היה בידי הבריטים טנק בעל צריח שהיה גדול מספיק לשאת את התותח, מפאת ממדיו הגדולים ומשקלו הרב. היו מספר פרויקטים לכלים שנועדו לשאת את התותח החדש, בהם משחית טנקים חדש שהתבסס על טנק הצ'רצ'יל והסבה של משחית הטנקים האמריקאי M10 שזכתה לכינוי אכילס, אך פרויקטים אלה לא היו זמינים בעת כניסתו של התותח לשירות.
כדי לגשר על הפער המבצעי, הציגו הבריטים פרויקט נוסף אשר בחן את האפשרות לביצוע הסבה על בסיס תובות של טנקים מיושנים. במסגרת פרויקט זה נבחנו תובות של שני טנקים - הולנטיין, שנבחר בשל הצדודית הנמוכה שלו ואמינותו הגבוהה, והקרוסיידר, בשל יחס הכוח\משקל הגבוה שלו. בסופו של דבר נבחר טנק הולנטיין מאחר שאף על פי שכבר נחשב מיושן כטנק, עדיין היה בייצור סדרתי.
התובה של הולנטיין הייתה קטנה באופן יחסי, ולא אפשרה את התקנתו של צריח שיהיה גדול מספיק להכיל את תותח ה-17 ליטראות. עקב כך הוצב התותח בתוך מבנה עילי משוריין אשר היה חשוף בחלקו העליון, בדומה למשחיתי הטנקים הגרמניים מטיפוס פנצריאגר. ואולם המבנה של תובת הולנטיין חייב את התקנת המבנה העילי המשוריין ממש בחזית הטנק, וכדי לשמור על איזון הכלי, חייבו גודלו ומשקלו הרב של תותח ה-17 ליטראות את התקנתו כאשר הוא פונה לאחור. מיקומו הלא שיגרתי של התותח אפשר אומנם לשמור את הארצ'ר קצר יחסית, אך בעת הירי היה מכנס התותח נהדף עד כדי ס"מ ספורים מראשו של הנהג.
בתחילה נתפסה התקנת התותח כשהוא פונה לאחור כמגבלה, אך זו התבררה במהרה דווקא כיתרון טקטי מרכזי. הצדודית הנמוכה של הארצ'ר אפשרה להסוותו בעמדת מארב בקלות, בעוד שהתותח הפונה לאחור אפשר לצוות לירות מספר פגזים, ולסגת במהירות מהעמדה, מבלי לבזבז זמן על סיבוב לאחור.

שירות מבצעי

ייצורו של הארצ'ר החל באמצע 1943, והכלים הראשונים נמסרו לצבא הבריטי באוקטובר 1944. הארצ'רים עברו את טבילת האש שלהם במהלך הפלישה לאיטליה וכן לחמו בחזית המערבית, על אדמת אירופה. בסך הכל יוצרו כ-655 ארצ'רים עד לתום מלחמת העולם השנייה.
בשירות הצבא הבריטי, סווג הארצ'ר, כמו גם משחית הטנקים אכילס, כתותח מתנייע, ולכן הופעלו במסגרת חיל התותחנים המלכותי.
לאחר מלחמת העולם השנייה שירתו ארצ'רים בצבא המצרי, אשר הציב כלים מסוג זה בחצי האי סיני. במבצע קדש, הופעלו הארצ'רים המצריים כנגד כוחות צה"ל במהלך קרב אבו עגילה ומספר כלים נפלו שלל לאחר שצוותיהם נטשו אותם. בקרב סכר הרואיפה שממזרח לאבו עגילה, נתקלו כוחות חטיבה 7 במערך משולב של כלים נגד טנקים שביניהם היו גם 14 תותחים מתנייעים מסוג ארצ'ר. מספר ארצ'רים נלקחו שלל בידי צה"ל והוצגו במצעד צה"ל ביום העצמאות 1957.
כיום מוצבים מספר כלים ששרדו במספר מוזיאונים ברחבי העולם, בהם גם מוזיאון יד לשריון בלטרון.
כישוף שחור

המונח כישוף שחור (או מאגיה שחורה) התייחס במקור לשימוש בכוחות על טבעיים, או בקסמים למטרות זדוניות או אנוכיות. בעידן המודרני משמש המונח בעיקר כאשר מתייחסים לפולחן, שאופיו, שיטותיו או מטרותיו, אינם מקובלים על החברה בה הפולחן מתקיים.
שימוש בכישוף במטרה לפגוע באנשים אחרים, במטרה להתעשר, או לצבור כוח היה קיים עוד מימי קדם, וההתקיים בתרבויות רבות לאורך ההיסטוריה.