google/wiki40b huggingface dataset:
דראגן בנדר

אירופה

בנדר נולד בעיירה קפלינה (Čapljina) שבבוסניה והרצגובינה. בגיל 12 החל להתאמן יחד עם אחיו באקדמיה לכדורסל שניהל ניקולה וויצ'יץ' בספליט שבקרואטיה, ושיחק בקבוצת הנוער של ק.ק ספליט. 
בעונת 2013/2014 שיחק במדי ריבולה קאשטלה מהליגה הקרואטית השנייה וסייע לה להעפיל לליגת העל.
ביוני 2014 הוחתם על ידי מכבי תל אביב לארבע שנים עם אופציה להארכת ההתקשרות בשלוש שנים נוספות. בעונתו הראשונה בישראל שיחק בעירוני רמת גן מהליגה הלאומית, וקלע 10.1 נקודות וקלט 7.4 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת 2015/2016 עבר לשחק במכבי תל אביב, וב-26 משחקי ליגה רשם ממוצעים של 5.4 נקודות ו-2.7 ריבאונדים למשחק. באותה עונה זכה עם הקבוצה בגביע הליגה ובגביע המדינה.

פיניקס סאנס

בנדר נבחר במקום הרביעי בדראפט ה-NBA‏ 2016 על ידי פיניקס סאנס, וביולי 2016 חתם בקבוצה. בעונתו הראשונה ב-NBA אכזב עם ממוצע של 3.4 נקודות למשחק בלבד, ב-35.4% קליעה מהשדה.

מילווקי באקס

ב-25 ביולי 2019 חתם במילווקי באקס.

נבחרת קרואטיה

ב-2012 היה השחקן הצעיר ביותר ששיחק בנבחרת קרואטיה באליפות אירופה עד גיל 16 שהתקיימה בליטא ובלטביה. ב-2013 שיחק במדי הנבחרת עד גיל 16 באליפות אירופה שהתקיימה באוקראינה בה סיימה במקום השישי. הוא רשם באליפות ממוצע של 9.8 נקודות, 10.8 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים למשחק. ב-2014 היה השחקן הצעיר ביותר בסגל נבחרת קרואטיה באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה בטורקיה. הנבחרת סיימה במקום השלישי ובנדר נכלל בחמישיית הטורניר. הוא רשם ממוצעים של 14.4 נקודות, 10.4 ריבאונדים (שלישי בטורניר), 4.9 אסיסטים (שלישי בטורניר) ו-2.2 חסימות למשחק (ראשון בטורניר). בנדר נכלל תחילה בסגל קרואטיה לאליפות העולם עד גיל 19 שהתקיימה ביוון ב-2015, אך נופה מהנבחרת לפני תחילת המשחקים בשל סכסוך מסחרי: עקב כך שההתאחדות הקרואטית הייתה חתומה על חוזה עם חברת "נייקי", ולבנדר היה חוזה עם חברת "אדידס".
ב-2017 זומן לנבחרת קרואטיה הבוגרת ושיחק באליפות אירופה אותה סיימה הנבחרת במקום העשירי. בנדר רשם באליפות ממוצע של 4.3 נקודות ו-2 ריבאונדים למשחק.
ישראל אטיאס

ביוגרפיה

אטיאס נולד ביבנה להורים שעלו בילדותם ממרוקו. הוא קרוי ע"ש הרב ישראל אבוחצירא הידוע בתור "הבבא סאלי", אשר אמו חלמה עליו לפני הלידה.
הוא בוגר בית הספר למשחק בימתי "הדרך", בו השתתף בכמה הצגות, בהן "השושנה המקועקעת" בבימויו של מוטי אברבוך, ו"הדוב" ו"ההולכים בחושך" בבימויו של אייל כהן.
בעבר דגמן בין היתר לחברות: "שעוני אמבוס", "קוקה-קולה זירו", "אופנת אירית" (לצד בר רפאלי), "קרייזר ג'ינס", "הוניגמן" (לצד מלאני פרס), "בנק דיסקונט", "קטלוג של חתן וכלה", "פראדה", "דולצ'ה וגבאנה", ובאוקטובר 2015 נבחר להיות הפרזנטור של חברת הנעליים "TO GO" (לצד עדי הימלבלוי).
בשנת 2008 שיחק בשני פרקים בסדרת הדרמה "על קצות האצבעות" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2.
בשנת 2009 היה בין המתמודדים שניסו להיבחר בתור מנחים בערוץ הילדים. באותה שנה השתתף בקליפ לשיר "כסף ואלכוהול" של הזמר דודו אהרון.
בשנת 2013 שיחק בתפקיד אורח בסדרה המתח של HOT, "פצועים בראש", בה גילם עבריין בשם דודי לוגסי, שנהרג בתאונה בעת שוד של כספת בחתונה.
בשנים 2014–2015 שיחק בסדרה הדרמה של HOT, "זגורי אימפריה" את אביתר (או בכינויו אביה) זגורי, זמר צעיר שחלומו לזכות באש השנה ומוציא סינגל עם ליאור נרקיס.
בשנת 2015 שיחק בתפקיד אורח בסדרת המתח של ערוץ 2, "המדרשה", בה גילם את אייל דרעי, האקס של קטרינה. באותה שנה שיחק גם באחד הפרקים בתוכנית הסאטירה של "שלישיית מה קשור", "אנחנו במפה", שמשודרת בערוץ HOT3, בתפקיד שאשא הכדורגלן.
בנובמבר 2015 הצטלם לסרט הקולנוע של מתי הררי ואריק לובצקי, "מסע הטבעת", לצדם של עמית פרקש ודובל'ה גליקמן. הסרט יצא לאקרנים באפריל 2017.
בפברואר 2016 החל להשתתף בגרסה המחודשת של המחזמר "מרי לו" לצד שיר מורנו, גיא זו-ארץ, אסף הרץ ומאיה בוסקילה.
החל מ-2017 הוא מופיע בסדרת הדרמה "שבאבניקים".
ב-2018 צולם לפרסומת של הוט לצד חברי הסדרה "שבאבניקים".
ב-2016 נישא לדוגמנית נעמי עידן.
אשוויילר

היסטוריה

היישוב מוזכר לראשונה ב-828 בכתביו של איינהרד, הביוגרף של קרל הגדול, והאיזכור הראשון של כריית פחם באזור הוא מ-1394. אשוויילר היוותה חלק מדוכסות יוליך מאמצע המאה ה-15 ועד לסוף המאה ה-18. ב-1642 היא נכבשה ונבזזה במהלך מלחמת 30 השנים, וב-1678 כמעט ונהרסה לחלוטין על ידי כוחותיו של המלך הצרפתי לואי ה-14. ב-1756 ניזוקה העיר ברעידת אדמה שפגעה באזור. ב-1794 סופחה לצרפת והייתה בשטחה עד שהועבר לשליטת פרוסיה בעקבות קונגרס וינה משנת 1815. העיר נפגעה קשות ב-1944 במסגרת מלחמת העולם השנייה.

יהודים באשוויילר

וילהלם הרביעי הגרף של דוכסות יוליך, שאשוויילר השתייכה אליה, נתן ב-1226 היתר ליהודים להתיישב בדוכסות. אולם אין מסמכים המעידים כי יהודים אכן התיישבו במקום. במאה ה-18 התגוררו משפחות יהודיות בעיירה וייסוויילר (Weisweiler), המהווה כיום רובע של אשוויילר, זאת תחת חסות הגרפים של הצפלד (Hatzfeld). הקהילה הקימה בית כנסת ב-1760 ובית ספר ב-1844. ב-1933, ערב עליית הנאצים לשלטון, חיו במקום 107 יהודים, רק מעטים מהם הצליחו להינצל מההשמדה.
נוסטלגיה

נוסטלגיה הוא מונח שמשמעותו געגועים והתרפקות על העבר, על פי רוב תוך אידיאליזציה שלו.

מאפייני נוסטלגיה

את המושג נוסטלגיה טבע בשנת 1688 יוהנס הופר, רופא שווייצרי, לתיאור תופעה אצל חיילים שווייצרים שנשלחו אל שדה הקרב רחוק מביתם. המונח הורכב משתי מילים יווניות: נוסטוס (νόστος), שמשמעותה שיבה הביתה, בעיקר ביצירות ההומריות, ואלגוס (ἄλγος), שפירושה כאב. הופר הגדיר נוסטלגיה כמחלה המתאפיינת בתשוקתו של אדם לחזור למולדתו. במרוצת המאה ה-19 השתנתה משמעות המושג, וכיום אין מתייחסים עוד לנוסטלגיה כאל מחלה. מתקנים חברתיים שונים ביקרו את הנוסטלגיה כמנוגדת להיסטוריה, כריאקציונית וכאסקפיסטית. אחרים ראו בה תופעה חיובית, המאפשרת דיאלוג בין העבר להווה.
על פי רוב קשורה הנוסטלגיה לזיכרונות ילדות. כאשר אדם בוגר מבקר במחוזות ילדותו, הוא נזכר בעברו. התחושות המלוות זיכרונות אלה עשויות להיות נעימות ולעורר געגוע. חוויית הנוסטלגיה מרמזת כאילו השתבש עניין יסודי כלשהו מאז תקופת הילדות וכי יש צורך לחזור ולהתחיל הכול מחדש. נוסטלגיה (לטינית) פירושה -  הבט לאחור בכאב. על כך כתב הסופר דייוויד סלע בספרו "בשבוע הבא - אמריקה":  "...מאז עברו שנים רבות. מקצתן טובות, מקצתן פחות, אך תמיד הסיעו אותי מחשבותיי אל נוף ילדותי, כנווט הטועה בדרך וחוזר למקום האחרון שבו היה הכול ברור, ידוע ומסומן..." מנגנוני הזיכרון ההפכפכים מסננים את הזיכרונות הבלתי נעימים, מצרפים זיכרונות חיוביים זה לזה, מתבלים בקורט גוזמה ומשאלות לב, ויוצרים תודעת עבר נוכחת המגינה מפני אימי ההווה. 
לנוסטלגיה גם היבט תרבותי. אופנות רטרו מכתיבות חזרה לסגנונות העבר. אפשר  לאתר זאת בתחומים שונים, החל בעיצוב המוצר ואופנה ועד סגנונות מוזיקה וספרות. טיפוח העבר מתבטא גם בחזרה אל השורשים המשפחתיים באמצעות  טיולים, כתיבה ובניית עץ יוחסין, כמו גם חיטוט בארכיונים. הנוסטלגיה ואופנות הרטרו הן אבן שואבת עבור צעירים החותרים לייחד עצמם מסביבתם או המתגעגעים לדבר מה שמעולם לא חוו, אלא רק שמעו על אודותיו מהוריהם ומבני משפחתם המורחבת. העבר הערטילאי הופך בעקבות מעורבותם הרגשית לישות חיה ואהובה.
הסופר עלי מוהר עשה שימוש רב בנוסטלגיה. בטורו "מהנעשה בעירנו" הרבה לעסוק בעיר תל אביב וגייס לצורך טיעוניו את זיכרונותיו מן העיר בתקופות מוקדמות יותר (בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20) ואת המשורר האהוב עליו, נתן אלתרמן. הוא התרפק על העבר מתוך גישה של עצב נוסטלגי, שהיה מהול בהומור רך וסרקסטי.
ג'ון הרגרייב

שנים ראשונות

הרגרייב נולד בדרום אנגליה למשפחת מטיף נודד קוויקרי. ב-1908 הצטרף לתנועת הצופים של רוברט באדן פאוול. במלחמת העולם הראשונה שירת בגליפולי כחבר בצוות סיוע רפואי. חוויות המלחמה רק חיזקו את תפיסת עולמו הפציפיסטית והוא ראה בחומרה את הנטיות הלאומניות והמיליטריסטיות של תנועת הצופים הבריטית בהנהגת באדן פאוול.

קיבו קיפט

בהשראת ארנסט תומפסון סטון (Ernest Thompson Seton), מייסד תנועת הצופים של ארצות הברית וגישתו לגבי דגש על חיים בטבע, כמו אמריקאים ילידים, תוך השקעה בלימוד ופיתוח מיומנויות הישרדות ביער ושימוש במוצרי עץ לבניית מחסות ומתקנים, יצר הרגרייב "שבט" של תנועה חדשה, בשם קיבו קיפט (מילה בדיאלקט האנגלית העתיקה של קנט שפירושה הוכחה לעוצמה). השבט היה פתוח לבנים ובנות כאחד, בכך עבר על כלל של באדן פאוול, בשלו סולקו הרגרייב ושבטו מתנועת הצופים ב-1920. התנועה כללה בכל שבט חלוקה לשבט צעיר (לנוערים ונערות במשותף) ושבט בוגר (למבוגרים).
התנועה העלתה על נס, מלבד חיים בטבע, לאומיות בריטית מתונה ופציפיזם. לכל חבר הוענק שם "אינדיאני", שמו של הרגרייב היה "שועל לבן". פסגת הפעילות הייתה טיולים ומסעות בטבע, שזכו להילה רוחנית. הכינוסים, שאורגנו בסוף כל טיול, נקראו "אלת'ינגי", כשמו של הכינוס הנורדי העתיק, וכללו טקסים פרי יצירתו של הרגרייב ששילבו אלמנטים מדומיינים מטקסי אמריקאים ילידים והעמים הנורדיים.
למרות שהתנועה הייתה קטנה, היא כללה כחברים בוגרים הוגי דעות כהבלוק אליס, מוריס מטרלינק, רבינדרנת טאגור, הרברט ג'ורג' ולס ועוד ושינתה את אופי התנועות הצופיות תוך יצירת דגם לחיקוי (בין היתר השפיעה על תנועת הנוער "הבונים" ועל תנועת הנוער הגרמנית ואנדרפוגל שהשפיעה, מצידה, על תנועות הנוער היהודיות הציוניות השומר הצעיר, בלאו וייס ודרור).

לאחר סוף הפעילות הפוליטית

בשנת 1967 שב לזירה הציבורית, כאשר תבע את החברה שייצרה מפה דינאמית שהציגה התקדמות מטוס ששובצה במטוס קונקורד על הפרת פטנט שפיתח עוד בשנות הארבעים. תביעתו, שלא זכתה להתייחסות רצינית בתחילה, גררה פתיחת חקירה רשמית שהוכיחה ב-1976 את צדקתו. אולם הרגרייב בן ה-82 לא זכה בפיצוי בשל סיבות טכניות.
אדיפוס בקולונוס

אדיפוס בקולונוס (ביוונית: Οἰδίπους ἐπὶ Κολωνῷ) היא טרגדיה יוונית שנכתבה על ידי סופוקלס.
המחזה מהווה את החלק השני בטרילוגיה התבאית של סופוקלס מבחינה כרונולוגית של הסיפור הוא מתרחש לאחר "אדיפוס המלך" ולפני "אנטיגונה" אולם על פי סדר כתיבתו על ידי סופוקלס הוא המחזה האחרון שנכתב בטרילוגיה והמחזה האחרון שכתב סופוקלס בכלל והוצגה על ידי נכדו סופוקלס השני ב-401 לפנה"ס.
המחזה מסמל את גאולתו של אדיפוס, אם ב"אדיפוס המלך" הוא הלך מאיגרא רמא לבירא עמיקתא וממלך תבאי האהוב ואיש משפחה הפך לרוצח אב וחוטא בגילוי עריות עם אמו ומאבד את ממלכתו ומשפחתו ב"אדיפוס בקולונוס" הוא מתחיל כעיוור אומלל שמשוטט בארץ אולם בסופו של דבר הוא עולה למעלת גיבור באטיקה ובקולונוס שנוכחותו תביא מזל טוב לארץ.

עלילה

לאחר ההתרחשות ב"אדיפוס המלך" שבה התגלה פשעו של אדיפוס הוא מוגלה מעירו תבאי על ידי קריאון שממונה למלך החדש של העיר. לאחר גירושו מתבאי אדיפוס העיוור נידון להיות נע ונד בארץ כשרק בתו אנטיגונה משמשת כתומכת בו ויוצאת יחד איתו לגלות.
המחזה נפתח כשאדיפוס ואנטיגונה מגיעים לקולונוס, יישוב כפרי באטיקה שנשלט על ידי אתונה, שם הם נחים בחורשה המקודשת לאריניות. המקומיים מזהירים אותו מלשכון בחורשה המקודשת. לאחר שהם מבינים מי הוא, הם מבקשים ממנו לעזוב את מדינתם על מנת שלא יביא מזל רע עליה. בסופו של דבר המלך תסאוס מסכים לעניק לו הגנה בעיקר בזכות מעמדו כמלך בעבר ומתוקף ההבנה שלא בצע את פשעיו בכוונה תחילה.
בתו האחרת של אדיפוס, איסמנה, מגיעה ומודיעה להם על מה שקרה בעיר. על הריב שקם בין בני אדיפוס על השלטון ועל כך שפוליניקס גורש מתבאי. כמו כן היא מבשרת על הנבואה שאדיפוס עתיד לעלות לגדולה את המדינה שבה הוא יקבר. לכן קריאון מגיע לקולונוס ומנסה לשכנע את אדיפוס לחזור לעיר מולדתו אולם אדיפוס מסרב תוך שהוא מחרף את תבאי על כך שלדעתו גירשה אותו בלי הצדקה ואת בניו שנטשוהו.
קריאון לא מקבל את תשובתו של אדיפוס וחוטף את אנטיגונה ואיסמנה בניסיון להכריח את אדיפוס לחזור לתבאי אולם הן מוצלות על ידי תסאוס ואנשיו ומוחזרות לאביהם. בינתיים פולינקס מגיע לראות את אדיפוס ומנסה להתפייס איתו, מאמץ שאותו דוחה אדיפוס. בחלק זה של המחזה אנו לומדים על כוונתו של פולינקס לצאת למלחמה נגד תבאי ומלחמה זאת עתידה לשמש הרקע למחזה "אנטיגונה" שהוא המחזה הסופי בטרילוגיה התבאית.
בינתיים פורצת סופת ברקים ואדיפוס רואה בזה את הסימן מזאוס למותו המתקרב. הוא מוליך את תסאוס למקום שעתיד להיות קברו בחורשה המקודשת ומשביע אותו לשמור בסוד את מקום קבורתו. לאחר מכן אנו מתבשרים על מותו של אדיפוס על ידי שליח. המחזה מסתיים שבנותיו של אדיפוס מתאבלות עליו, אנטיגונה מבקשת לחזור לתבאי תוך שהיא מקווה לעצור את המלחמה שפולינקס הכריז על מולדתו - זהו רמז להתרחשויות ב"שבעה נגד תבאי" לאייסכילוס.
מוריאוקה

היסטוריה

האזור בו שוכנת העיר מוריאוקה כיום היה מיושב ברציפות מאז התקופה הפלאוליתית. באזור נמצאו אף שרידי חרס מתקופת ג'ומון ומתקופת יאיואי, וכן תילי קבורה מתקופת קופון. בתקופות שלאחר מכן עברה השליטה באזור משבט לשבט, עד שבתקופת סנגוקו השתלט על האזור שבט נאנבו. 
לאחר קרב סקיגהארה העניקה שוגונות טוקוגאווה הכרה להאן מוריאוקה, ובהתאם תמכך ההאן בשוגון במלחמת בושין בראשית רסטורציית מייג'י. 
בתקופת מייג'י ולאחר ביטול שיטת ההאן ב-1870 הפך האן מוריאוקה למחוז מוריאוקה, אך שנתיים לאחר מכן התמזג עם מחוז איווטה. ב-1889 הפכה מוריקואה לעיר ונבחרה לעיר הבירה של המחוז. במלחמת העולם השנייה ניצלה העיר מההפצצות האוויריות של בעלות הברית על ערי יפן, וסיימה את המלחמה עם זנק מועט בלבד. 
ברעידת האדמה והצונמי בסנדאי ב-2011 נפגעה מוריאוקה מרעידת אדמה בעוצמה 6.1 בסולם מגניטודה לפי מומנט, אך מלבד הפסקות חשמל לא נגרם נזק רב.

גאוגרפיה

מוריאוקה שוכנת באגן קיטקאמי, במרכז מחוז איווטה, מקום המפגש של הנהרות קיטקאמי, שיזוקואישי ונאקצו. נהר קיטקאמי הוא הנהר השני בגודלו במזרח יפן (אחרי נהר קיסו) והארוך ביותר בחבל טוהוקו. הנהר חוצה את העיר מצפון לדרום, ולאורכו נבנו מספר סכרים. מצפון-מערב לעיר מתנשא הר איווטה, חרוט געשי פעיל.
דונגגוואן

היסטוריה

לדונגגוואן היסטוריה ארוכה. כבר בתקופת האבן החדשה חיו בה בני אדם פרימיטיביים. בתקופת האביב והסתיו היא הייתה חלק מאדמתם של שבט הבָּאיְוֵ'ה. בשנת 214 לפנה"ס, כשקיסר סין הראשון צ'ין שה חואנג איחד את סין, הייתה דונגגוואן לחבל בשם בּוֹיוּ'שְׂיַאן. בתקופת שלטון שושלת האן המזרחית, הקים הקיסר את חבל דְזְנגצֶ'נְג פַאנְיוּ' ודונגגוואן נכנסה תחת שלטונו. בשנת 331 הייתה דונגגוואן רשות שלטת על כל אזור באו'אן. ובשנת 757 נקראה בשם דונגגוואן.

גאוגרפיה

החבל גובל בחבל שנג'ן מדרום, חוייג'ואו ממזרח, גואנגג'ואו מצפון ופושאן ממערב. העיר דונגגוואן נמצאת במרחק של 50 קילומטר מצפון בירת המחוז גואנגג'ואו, ו-90 קילומטר מדרום לעיר שנג'ן. 47 מיל ימי מהונג קונג, ו-48 מיל ימי ממקאו. 
האקלים השולט באזור הוא אקלים סובטרופי. ממוצע הטמפרטורות הוא 22.8 צלזיוס, וכמות המשקעים השנתית היא 1,756.8 מילימטרים . 
27% משטח החבל הוא מים, 25% יער, 13% אדמה מעובדת ו-35% של אדמה מיושבת. החבל עשיר במקורות מים שונים, 150 קמ"ר מתוכו הם ים, ו-116 קמ"ר מתוכו שוכנים על חוף הים. כמו כן, שוכנים בו 4 נהרות 5 אגמים ו-6 הרים. עקב המצאות החבל על דלתת נהר הפנינה, האדמה הלחה והחום, עשירה דונגגוואן בגידולי קרקע רבים, בין היתר נודע החבל בזכות גדולי האורז, הבננה, הליצ'י, תעשיות מים שונות והזיקוקים המיוצרים בו.
אקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד

אקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד (באנגלית: Weymouth and Portland National Sailing Academy) היא מרכז שיט הממוקם באי פורטלנד, בדורסט שבדרום אנגליה בממלכה המאוחדת. מבנה מרכז השיט ממוקם ברציף אוספרי (Osprey Quay) שבקצה הצפוני של האי, בסמוך לנמל פורטלנד ולמפרץ ויימות'.
בשנת 2005 נבחר המתחם לארח את תחרויות השיט של אולימפיאדת לונדון בשנת 2012.

היסטוריה

האקדמיה הוקמה כארגון ללא מטרת רווח בשנת 1999 ונפתחה רשמית ב-1 באפריל 2000. עד בניית המבנים הייעודיים עבורה, השתמשה האקדמיה במבנים של הצי המלכותי הבריטי. המתקנים הנוכחיים נפתחו ביוני 2005 בנוכחות אן, הנסיכה המלכותית. 
מתוך עלות הקמת המתקנים, 7.85 מיליון ליש"ט, הלוטו של הממלכה המאוחדת תרם כ-3 מיליון ליש"ט, והסוכנות לפיתוח דרום-מערב אנגליה תרמה 3.34 מיליון ליש"ט.
מטרתה של האקדמיה היא לפתח את ספורט השיט באמצעות לימוד מקצועות השיט, מתן אפשרויות אימון לספורטאים וארגון תחרויות.

מתקנים

אימוני ותחרויות השיט של האקדמיה נערכים באזור נמל פורטלנד ומפרץ ויימות'. המפרץ מוגן מגלי ים גבוהים בשל מיקומו של חוף צ'סיל - חוף עשוי חלוקי אבנים החוסם את הגלים. יחד עם זאת פוקדות את המפרץ רוחות דרך קבע מכיוונים שונים, דבר המאפשר את אימוני השיט. 
מתקני האקדמיה כוללים אולם ספורט, שבעה אולמות הרצאות שבהם קיבולת ל-260 משתתפים, אולם אירועים, חדרי משרדים ופגישות, קפיטריה ושתי מרפסות צפייה. כמו כן כוללים המתקנים חדרי אכסנת סירות, וכן מתקני הורדת סירות למים ומתקן המאפשר גישה לנכים לסירות.
המבנה מספק 15%-20% מתצרוכת החשמל שלו באמצעות לוחות סולאריים המותקנים על גג המבנה. מתקני איסוף מי גשם מאפשרים את שטיפת הסירות במי גשם, לצורך חיסכון במים.

תחרויות שנערכו במתחם

האקדמיה אירחה מספר תחרויות בינלאומיות ובהן את תחרות J/24 בשנת 2005, התחרויות המוקדמות של אולימפיאדת אתונה בשנת 2004, את אליפות העולם של פדרציית השיט הבינלאומית בשנת 2006, וכן את אליפות השיט של המכללות והאוניברסיטאיות הבריטיות והתחרויות הלאומיות של איגוד היאכטות המלכותי.

המשחקים האולימפיים 2012

בשנת 2005 נבחרה האקדמיה לארח את תחרויות השיט במסגרת אולימפיאדת לונדון הצפויה להיערך בשנת 2012 ואולימפיאדת הנכים הצפויה להיערך באותה שנה לאחר מכן. במסגרת ההכנה לאולימפיאדה נבנה משטח הורדה למים של סירות שאורכו 220 מטרים, וכן הורחבה המרינה והועמקה על מנת שתוכל להכיל 600 סירות.
התחרויות האולימפיות צפויות להיערך בין 28 ביולי ו-11 באוגוסט 2012, ותחרויות אולימפיאדת הנכים בין 31 באוגוסט ו-5 בספטמבר.
קו פיליובסקאיה

היסטוריה

ההיסטוריה של קו זה היא אחת מהמורכבות ביותר ברכבת התחתית של מוסקבה, עקב זאת שהחלק המזרחי שלו נפל קורבן לשינויי מדיניות. במקור התחנות המוקדמות ביותר הן גם המבוגרות ביותר, הן נפתחו בין השנים 1935–1937 וכאשר הן נפתחו הן נחשבו להיות חלק מהקו היחיד שהיה בזמנו קו סוקולניצ'סקאיה. בשנת 1938, השירות של אותו מקטע נפסק, וקו ארבטסקו פוקרובסקאיה נוצר על ידי רכבות שמסלולן הסתיים בתחנת קורסקאיה. למרות זאת, במהלך מלחמת העולם השנייה, תחנת ארבאטסקאיה נפגעה כאשר פצצה גרמנית ניקבה את התקרה שלה, כאשר כול התחנות אשר נבנו בשנות ה-30 היו תת-קרקעיות.
כאשר האיום של המלחמה הקרה נהיה מעשי,  סימן את העובדה שהתחנות הראשונות הללו לא היו מוכנות לתפקד גם כמקלטים, ובמקום זאת, נבנה מקטע עמוק מקביל. זה סימן את הסוף של קו פיליובסקאיה, מכיוון שניקיטה חרושצ'וב כחלק מהביקור שלו בניו יורק, קיבל השראה מהמראה של הרבה תחנות של הרכבת התחתית של ניו יורק שהיו בגובה האדמה וגם מעליה. כשהוא חזר, השראה זו התמזגה עם הצורך לחסוך עלויות בבנייה וארכיטקטורה, הוא הכריח לנטוש את התוכניות לבנות מקטע של תחנות עמוקות מתחת לאדמה לפילי, ובמקום לבנות קו עילי. בשנת 1958 קו ארבטסקו-פיליובסקאיה נחנך, ונהיה השישי להיפתח (הקידומת של אבטסקו- נמחקה מאוחר יותר). הקו המשיך להתרחב מערבה לכיוון פילי ב-1959, לאורך עם הדפו הנפרד שלו, פילי פארק ב-1961 וגם בנייני המגורים של קונצבו ב-1965. הרחבה נוספת נבנתה לעוד רובע בניינים בקרילאצקויה ב-1989.
כול התחנות, מלבד מולודיוז'נאיה וקרילאצקויה, נבנו כתחנות עיליות, מעל האדמה, הטריו המקורי של סוף שנות ה-50' נבנה להיות זהה מבחינת רציפים, כאשר שאר 4 התחנות היה להן יותר מבנה רציפי סטנדרטי. למרות ההצלחה בחיסכון עלויות, האקלים הרוסי, במיוחד החורף הקשה, עקב גודלן של התחנות הפך לפחות פופולרי מצד הנוסעים.
במאה ה-21, למרות זאת, הגורל של קו פיליובסקאיה ישתנה באופן קיצוני. קודם כול מכיוון עלייתו של מרכז העסקים מוסקבה סיטי היה צורך בקו מטרו, והסתעפות של שתי תחנות מתחנת קייבסקאיה ב-2005 לתחנת דילובוי צנטר וב-2006 למז'דונארודנאיה.
בתחילת שנת 2008, עם התפתחות ההרחבה של סטרוגינו-מיטינו סופו התת-קרקעי של הקו נלקח על ידי קו ארבטסקו פוקרובסקאיה, וסופו הייתה רציף שעבר עיצוב מחדש בקונצבסקאיה.

סוגי רכבות

הקו משורת על ידי דפו מספר 9 פילי, וכרגע כול הרכבות בקו עוברות החלפה לדור מתקדם יותר. קרונות מסוג E הישנים ביותר יצאו לדימוס ב-2009. צי של 24 מערכי רכבות המורכבים מ-6 קרונות כול אחד (תערובת של Ezh, Ezh1 ,Em-508 ,Em-5-9) יועברו לדפו אחרים ויחולפון בקרונות חדשים מסוג רוסיץ'  שהם הרבה יותר מותאמים למזג האוויר בחוץ שיש לקו (מכיוון שהוא עילי). יש גם חמישה מערכים של מערכים ממוספרים ישנים מקו קולצבאיה וקו קלינינסקאיה. הם נעים רוב הזמן בין אלכסנדרובסקי סאד - מז'דונארודנאיה, אבל כמה מהם נעים על המקטע הראשי עד לקונצבסקאיה.
בקיץ 2018, הפעילות של קרונות חדשים מסוג מוסקבה החלה. מדצמבר 2018 כול הקרונות הישנים הוחלפו במלואם כולם על ידי הקרונות החדשים הללו.

התפתחויות אחרונות ותוכניות לעתיד

אחרי שהקו איבד את התחנה הסופית הקודמת שלו, תנועת הנוסעים בקו ירדה משמעותית, והפכה אותו ליותר מקומי. יש כרגע תוכניות לשדרג את התחנות העיליות, ולסיים את תהליך החלפת הקרונות.
תועלת שולית

בכלכלה נאו-קלאסית, תועלת שולית (בגרמנית, Nutzenfunktion) היא תוספת התועלת הנובעת מגידול של יחידת שימוש של מוצר, כאשר הכמות של יתר יחידות השימוש נותרת קבועה. דרך אחרת למדוד תועלת שולית היא מדידת התועלת עליה מוותר צרכן או פירמה בעת ירידה בגורם ייצור המחייבת וויתור על תועלת אחת.
הביטוי תועלת שולית נובע מהמילה שוליים, מתוך הכוונה שמדובר בתועלת האחרונה שנוספה או התועלת הראשונה שנוותר עליה. הביטוי הפך לפופולרי, ככל הנראה, במאה ה-19, עם פיתוחה של התורה הנאו-קלאסית. עם זאת, אסכולות נוספות בכלכלה (ובעיקר האסכולה האוסטרית) השתמשו במושג בדרכים שונות כדי לתאר את השפעותיהן של בחירות כלכליות.

תועלת שולית וגורמי ייצור

התועלת השולית ממוצר נמדדת בתור הגידול בתועלת של הצרכן כתוצאה מגידול של יחידה אחת בתצרוכת של אותו מוצר. דרך נוספת למדוד את התועלת השולית היא הירידה בכמות התועלת כאשר התצרוכת קטנה ביחידה אחת. מאחורי מושגים אלו עומדת ההנחה שהצרכן מפיק תועלת מצריכה, ומטרתו להגיע למקסימום תועלת: הן בהווה בהינתן ההכנסה הפנויה שלו שתשמש אותו לתצרוכת, והן לאורך זמן בהינתן זרמי ההכנסה שלו, היכולת להעביר הכנסות מתקופה לתקופה והמחירים בכל תקופה. מובן שלא מדובר בפונקציות שניתן למדוד אותן בפועל, אלא בניסוח פורמלי של דפוסי התנהגות מסוימים של הצרכן.

תועלת שולית וצריכה

התועלת השולית במוצרי צריכה אינה תמיד בת-כימות – ישנן תועלות שהן לא מוחשיות, כגון יוקרה, מעמד או סיפוק אומנותי. מדידת התועלת השולית יכולה להתבצע או באמצעות פרמטרים ממדעים אחרים (כגון רפואה, פסיכולוגיה או סוציולוגיה) או באמצעות השפעתם על תועלות שהן מוחשיות. לדוגמה, רכישת ידע אקדמאי יכולה להימדד באופן פסיכולוגי (התועלת היא הנאה מעצם הלמידה), באופן סוציולוגי (התועלת היא עלייה בסטטוס החברתי) או באופן כלכלי (התועלת היא רכישת עבודה בעלת כושר השתכרות גבוה יותר).

חוק תועלת שולית פוחתת

חוק תועלת שולית פוחתת (Diminishing Marginal Utility) קובע כי כאשר השימוש במוצר מסוים עולה, תוספת התועלת (הנאה) מאותו מוצר פוחתת. מבחינה מתמטית פירוש הדבר הוא שהתועלת כפונקציה של השימוש במוצר היא פונקציה קעורה - נגזרתה הולכת וקטנה (הווה אומר: הנגזרת הראשונה לפי הכמות היא חיובית בדרך כלל, והנגזרת השנייה שלילית).
תופעה זו מקבילה לחוק התפוקה השולית הפוחתת, שלפיה התפוקה השולית (דהיינו, תוספת התפוקה עבור גורם הייצור האחרון) תקטן עם כל הוספה של גורם ייצור, כאשר יתר גורמי הייצור יישארו קבועים. לדוגמה, במפעל בו מספר המכונות נשאר קבוע, ככל שיגדל מספר הפועלים, כך מספר היחידות, שמייצר כל פועל נוסף, יורד. לחלופין, במקום תופעה של תפוקה שולית פוחתת, יכולה להתקיים תופעה של איכות שולית פוחתת. במצב כזה, תוספת גורמי הייצור לא מורידה את כמות היחידות המיוצרות אלא את איכותן. כדאי לשים לב שחוק התועלת השולית הפוחתת מתייחס לצרכן (הביקוש) וחוק התפוקה השולית הפוחתת - ליצרן (ההיצע).
בצריכה, חוק התועלת השולית הפוחתת קובע כי מנקודה מסוימת, תוספת צריכה של מוצר תוביל להקטנת התועלת השולית מכל יחידת צריכה נוספת מאותו מוצר. לדוגמה, לאדם בעל מספר מכוניות, התועלת השולית מהמכונית הראשונה תהיה גבוהה יותר מהשנייה, התועלת מהשנייה גבוהה יותר מהשלישית וכולי. ממכונית מסוימת, התועלת השולית תהיה שלילית - המכונית הנוספת לא תועיל אלא תזיק (במקרה זה גם הנגזרת הראשונה שלילית).
ברוך בנאסרף

קורות חיים

בנאסרף נולד בשנת 1920 בקראקס להורים יהודים ילידי צפון אפריקה (אביו נולד במרוקו ואמו הייתה ילידת אלג'יריה). בעודו ילד בן 5, היגר עם משפחתו לפריז. בשנת 1938 היגר לארצות הברית ובשנת 1943 זכה לאזרחות אמריקאית. הוא סיים תואר ראשון במדעים באוניברסיטת קולומביה בשנתיים בלבד. לאחר שניסה ללא הצלחה להתקבל למספר רב של בתי ספר לרפואה, הוא התקבל ללימודים בקולג' לרפואה של וירג'יניה, בזכות עזרה מידיד משפחה. בין השנים 1948-1945 שהה בהתמחות ברפואה במסגרת שירותו בצבא ארצות הברית. בשנת 1948 התמנה לחוקר בקולג' לרפואה של אוניברסיטת קולומביה, שם שהה עד לשנת 1950. בין השנים 1956-1950 ביצע מחקר בפריז ואחריו שב לאוניברסיטת ניו יורק, שם עבד עד לשנת 1968. בין השנים 1968-1970 חקר במסגרת המכונים הלאומיים לבריאות. בשנת 1970 החל לעבוד באוניברסיטת הרווארד, שם היה עד לשנת 1991.
בשנת 1990 הוענקה לבנאסרף המדליה הלאומית למדעים של ארצות הברית על תרומותיו לעולם הרפואה.
אחיו הצעיר פרופ' פול בנאסרף הוא פילוסוף של המתמטיקה, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת פרינסטון וחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
בנאסרף עסק באימונולוגיה והחל משנת 1963 התמחה בבקרה גנטית של התגובה החיסונית, תוך שביצע ניסויים בחזירי ים ועכברים.
סחלב הביצות

לקריאה נוספת

סחלב הביצות, אנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 11, עמ' 323