ארנון צוקרמן

ביוגרפיה

צוקרמן נולד בחיפה. בצעירותו למד בבית הספר הריאלי העברי ובבית הספר הימי ליד הטכניון. את שירותו הצבאי עשה בחיל הים באוניה ק-32 "מזנק". השתתף במבצע סיני במסע הספינה מסביב ליבשת אפריקה כדי להביא אותה לשמירה על מיצרי טיראן.
לאחר שירותו הצבאי, ב-1957, עבר לירושלים כדי ללמוד באוניברסיטה העברית, בה סיים תואר ראשון בסוציולוגיה ומדעי המדינה ולמד לתואר שני למנהל עסקים. במהלך לימודיו וגם לאחר מכן עבד במשרד האוצר. ב-1969, עם הקמת הטלוויזיה הישראלית, הושאל ממשרד האוצר לרשות השידור שהוקמה אז, ושימש כסגן מנהל כללי למינהל וכספים. בתפקידו זה היה שותף מרכזי להקמתו של הערוץ הראשון.
ב-1970 יצא להשתלמות של חודשיים לארצות הברית בתחנות של רשת השידור CBS. ב-1971 השתתף בסמינר בינלאומי אינטנסיבי של שלושה חודשים ב-BBC בלונדון, בנושא ניהול שידור.
בשנים 1973–1979 היה מנהל הטלוויזיה הישראלית. בתקופה זו ריכז הערוץ הראשון, היחיד בארץ, את כל הצפייה הטלוויזיונית, במיוחד סביב אירועי מלחמת יום כיפור, המהפך הפוליטי ועוד. צוקרמן עבד בתקופה זו בצוות הבכיר של הטלוויזיה לצד מוטי קירשנבאום (מנהל התוכניות), דן שילון (מנהל החדשות) ואלכס גלעדי (מנהל מחלקת הספורט ופרויקטים מיוחדים). התוכנית ניקוי ראש שהופקה בתקופה זו ביוזמתו זכתה בפרס ישראל.
עם פרישתו מהטלוויזיה הקים צוקרמן את חברת ההפקה "רימון תקשורת" (1980-1985), בה הפיק בין השאר סדרה בת שלושה פרקים עם משה דיין, "Dayan" בשיתוף עם ה-BBC‏ (1981); סדרה זו שודרה גם ברשת ABC בארצות הברית ובמספר מדינות נוספות. כן הפיק סרט דוקומנטרי בשם "Between the River and the Sea" ‏(1982) וסדרה בת עשרה פרקים בשם "The Encircled Sea" על הים התיכון (1984) עם ערוץ 4 בלונדון. הסדרות שודרו במספר מדינות ברחבי העולם.
ב-1985 הצטרף צוקרמן לסגל אוניברסיטת תל אביב כראש החוג לקולנוע וטלוויזיה ומונה לפרופסור חבר. הוא לימד קורסים וסמינרים על טלוויזיה ופוליטיקה, טלוויזיה גלובלית והפקה. ב-1986 ייסד יחד עם סטודנטים מהחוג את הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים, פסטיבל שמאז 1992 מהווה אחד משני הפסטיבלים הרשמיים של CILECT, האיגוד הבינלאומי של בתי ספר לקולנוע וטלוויזיה. ב-1986, בנוסף לתפקידו כראש החוג לקולנוע וטלוויזיה, התמנה צוקרמן לדיקן הפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב; במסגרת זו הקים את החוג הבינתחומי באמנויות.
ב-1991, במלחמת המפרץ הראשונה, גויס צוקרמן לצה"ל כעוזר מיוחד לדובר צה"ל ואחראי על תיאום הפעולות של כל המדיה האלקטרונית בישראל.
בין השנים 1991–1996 שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק בבית הספר ע"ש טיש לאמנויות. ב-1992 שימש כראש התוכנית בפועל לתואר שני בקולנוע וטלוויזיה, ובין 1993 ל-1996 שימש כראש הקתדרה שנתרמה על ידי ארגון השידור של טוקיו, יפן (TBS), לשידור בינלאומי. במסגרת זו הקים את התוכנית לשידורים בינלאומיים ואת הסמינר הבינלאומי למנהלי שידור בשיתוף עם המגזין Variety ועם האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדע (NATAS).
ב-1996 חזר לאוניברסיטת תל אביב ולימד קורסים וסמינרים בטלוויזיה גלובלית, טלוויזיה אמריקאית, והיסטוריה של הטלוויזיה בישראל. מאותה שנה ועד 2001 שימש פרופסור אורח כראש הקתדרה לשידור הציבורי באקדמיה לשידור במונטריי, שווייץ. במקביל ב-1996 התמנה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו לעמוד בראש ועדה מקצועית שתבחן את עתיד השידור הציבורי בישראל והשלכותיו על תעשיית השידור בישראל. הדו"ח הוגש לראש הממשלה בסוף שנת 1997.
בשנת 1999 פרסם צוקרמן את הספר "טלוויזיה גלובלית". בספר פרקים העוסקים בטלוויזיה גלובלית מול טלוויזיה מקומית, האם קיימת תרבות טלוויזיונית אוניברסלית, ההשפעה של ערוצי חדשות גלובליים בעיתות משבר, העידן הדיגיטלי, התפתחות השידור בישראל ועוד.
ב-2000 עמד צוקרמן בראש ועדת היגוי באוניברסיטת תל אביב שעסקה בתמיכת שירותים טכנולוגיים ללמידה מרחוק, ושימש כיועץ ליחידת ה-on line של האוניברסיטה. בהמשך אותה שנה פרש מאוניברסיטת תל אביב והתמנה לדיקן בית הספר לתקשורת במסלול האקדמי המכללה למינהל.
מ-2003 ועד 2012 כיהן צוקרמן כנשיא בצלאל.
לאורך השנים כתב צוקרמן מאמרים רבים בנושאי מדיה ותקשורת בעיתונות היומית והתקופתית, ועסק בייעוץ למשרד התקשורת, לרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו וארגוני מדיה אחרים. בנוסף היה חבר בהנהלות של ארגוני מדיה שונים בארץ ובעולם: חבר ועדת התוכניות של ארגון השידור האירופי (EBU), יו"ר ארגון המפיקים בישראל, חבר במועצת הפיס לתרבות ואמנות, חבר ההנהלה של הארגון הבינלאומי לבתי ספר לקולנוע וטלוויזיה (CILET), ועוד.
לצוקרמן שלושה ילדים מנישואיו הראשונים, ביניהם איש הטלוויזיה עידו צוקרמן, ובת אחת מנישואיו הנוכחיים למירי צוקרמן. מתגורר ברמת השרון.