google/wiki40b huggingface dataset:
דיאטומיט

דיאטומיט או אדמה דיאטומית (Diatomaceous earth) היא מינרל טבעי רך המורכב העיקר מסיליקה והנוצר משקיעה בימים או אגמים של צורניות - אצות חד תאיות מכוסות תחמוצת צורן. החומר נגרס בקלות לגרגרים שקוטרם מ 3 מיקרון ועד למילימטר אך לרוב בטווח שבין 10 ל 200 מיקרון וצבעם לבן דיאטומיט נקבובי ולכן צפיפותו נמוכה.  הנקבוביות הגבוהה מאפשרת ספיחה יעילה ולכן  אדמה דיאטומית משמשת כמצע סינון, כחומר סופח לנוזלים וכ"חול" להפרשות חתולים. שימושים נוספים הם כחומר שחיקה עדין לצורכי ליטוש, כקוטל חרקים,  כמלאן (filler) במוצרי פלסטיק וגומי, כמצע לזרזים כימיים, כמייצב בדינמיט וכמבודד תרמי.  הרכב אדמה דיאטומית יבשה משתנה בהתאם לגיל הסלע, לתכולת החרסית המעורבת בסיליקה ולמין האצה שיוצרת את המשקע; המרכיבים העיקריים של החומר:   80-90% סיליקה, 2-4% אלומינה ו 0.5-2% תחמוצות ברזל.

חומרי נפץ

בשנת 1866 גילה אלפרד נובל שניטרוגליצרין הופך יציב יותר כשהוא ספוח בדיאטומית וכך איפשר טיפול ושינוע מהיר ויעיל יותר בחומר הנפץ עליו רשם פטנט בשם דינמיט.

מצע סינון

מסננים מצינורות מלאים בדיאטומית שמשו לראשונה לסינון מים במהלך מגפת כולרה בבודפשט בשנת 1892. החומר משמש לסינון מים בבריכות שחייה, במערכות מי שתייה ובאקווריומים. המבנה הנקבובי של הגרגרים מאפשר ספיחה יעילה של חלקיקים קטנים. פרט למים ניתן לסנן באמצעות אדמה דיאטומית גם נוזלים כבירה, יין, סירופים ודבש מבלי לשנות את הטעם, הצבע או הערכים התזונתיים שלהם.

חומר שחיקה

היישום הוותיק ביותר של המינרל הוא כחומר לשחיקה עדינה ובכך הוא משמש במשחות שיניים ולליטוש מתכת.

הדברה

דיאטומית משמש להדברת מזיקים. מנגנון הפעולה הוא הצמדות הגרגרים לשלד החיצוני של פרוקי רגליים, ספיחה של פחמימנים מציפוי השעווה המגן (הקוטיקולה) וכך נגרמת התייבשות של המזיק. ליישום זה משתמשים באדמה שלא טופלה בחום ובקוטר גרגרים של כ 12 מיקרון.

בידוד חום

החומר כאבקה משמש כמבודד תרמי - למילוי חללים מבודדים במתקנים קריוגנים וכן לבידוד תנורי בישול מסוג AGA (תנור שפיתח גוסטב דאלן המבוסס על אגירת חום של בעירה איטית).

מצע לזרזים

בשל שטח הפנים הגדול האבקה דיאטומיט  משמש כמצע לזרזים בתעשייה הכימית כך למשל כמצע לניקל לשימוש בתגובות הידרוגנציה.

שימושים בחקלאות

האבקה משמשת כחומר מונע התגיישות והוא תוסף מאושר  למזון בעלי חיים לצורך זה. אדמה דיאטומית משמשת גם כמצע גידול בהידרופוניקה.
ליגת העל הנורווגית

היסטוריה

עם הקמת הליגה, בשנת 1937, שלטו בה בעיקר פרדריקסטד, לין אוסלו וסקייד פוטבול אך הליגה הופסקה במהרה בשל מלחמת העולם השנייה וכיבושה של נורווגיה על ידי גרמניה הנאצית.  הליגה הוקמה מחדש בשנת 1947. מבחינה היסטוריה, מאז הקמת הליגה, היו בה שלוש קבוצות מובילות, פרדריקסטד, רוזנבורג ווייקינג שזכו כולן ביחד ב-39 אליפויות נורווגיות, כאשר רוזנבורג מובילה מעל השתיים עם 23 אליפויות מתוכן 13 רצופות (1992–2004), מקום שני באירופה אחרי סקונטו ריגה הלטבית בעלת 14 אליפויות רצופות.
למעט השלוש הללו, ישנן עוד מספר מועדונים חשובים בנורווגיה כגון לין אוסלו, אוד גרינלנד (זכתה 12 פעם בגביע הנורווגי, יותר מכל מועדון אחר בנורווגיה), לילסטרום, מולדה, ואלרנגה ובראן.
זארה לארסון

ביוגרפיה

לארסון נולדה ב־16 בדצמבר 1997 בבית החולים האוניברסיטאי קרולינסקה שבעיריית סולנה, מחוז סטוקהולם, שוודיה. בראיון שלה עם סוונסקה דאגבלאדט היא אמרה שהיא "נולדה מתה" עקב מחסור בהספקת החמצן מחבל הטבור.
בראיון בשנת 2015 אמרה לארסון שהתקבלה לבית ספר יוקרתי למוזיקה בשם אדולף פרדריק, אך היא דחתה את ההצעה משום שלא רצתה לשיר במקהלה.
לארסון מגדירה את עצמה כפמיניסטית.

2008–2011: תחילת הקריירה

בשנת 2008, כשהייתה בת 10, לארסון ניצחה במופע הכישרונות "טלנג" וזכתה בחצי מיליון קרונות שוודיות.
הסינגל "My Heart Will Go On", שבוצע במקור על ידי סלין דיון, יצא לאור מאוחר יותר בתור הסינגל הראשון של לארסון.

2012–2014: פריצת דרך

אלבום הבכורה של לארסון הוא מיני־אלבום שנקרא Introducing. האלבום יצא לאור ב־21 בינואר 2013.
הסינגל "Uncover" יצא לאור בתור הסינגל המוביל של האלבום. הוא הגיע למקום הראשון בשני מצעדי פזמונים בשוודיה, וכמו כן למקום הראשון בנורווגיה ולמקום השלישי בדנמרק. נכון ל-יולי 2019, הווידאו קליפ של השיר זכה ליותר מ־270 מיליון צפיות.

2015 ואילך: אלבום אולפן שני והצלחה בינלאומית

ב־5 ביוני 2015, לארסון הוציאה לאור את הסינגל "Lush Life". זהו השיר הראשון באלבום האולפן השני שלה. השיר הגיע ל־5 המקומות הראשונים במצעדי הפזמונים שבאוסטרליה, דנמרק, אירלנד, נורווגיה, הולנד, שווייץ, בלגיה, גרמניה, אוסטריה ובריטניה. נכון ליולי 2019, השיר צבר למעלה מ־630 מיליון צפיות.
ב־22 ביולי 2015, לארסון הוציאה סינגל עם הזמר הבריטי MNEK. הסינגל נקרא "Never Forget You". השיר הגיע למקום הראשון בשלושה מצעדים בשוודיה, למקום החמישי בבריטניה ולמקום השלישי באוסטרליה. נכון ל-ינואר 2017, השיר צבר למעלה מ-300 מיליון צפיות.
בפברואר 2016, הראפר הבריטי טייני טמפה הוציא סינגל חדש בשם "Girls Like" יחד עם לארסון.
לארסון ביצעה את השיר הרשמי של יורו 2016, "This One's for You", מאת ה־DJ הצרפתי דייוויד גטה.
ב־1 בספטמבר 2016 לארסון הוציאה את הסינגל "Ain't My Fault", והוא יהיה חלק מהאלבום הבא שלה. ב־22 באוקטובר היא הוזכרה בטיים מגזין כאחת מ־30 הנערות המשפיעות ביותר בשנת 2016.
בנובמבר 2016 לארסון זכתה בפרס EMA. ב-2 בדצמבר העלתה לארסון סרטון כתוביות לשיר "I Would Like". ב-2 בפברואר 2017 הכריזה לארסון באינסטגרם שלה ששם אלבומה השני יקרא "So Good". ב-3 בפברואר יצא הקליפ לשיר "So Good" ששמו הוא כשם האלבום. באמצע שנת 2017, הוציאה לארסון ביחד עם קלין בנדיט את השיר "Symphony", אשר נכלל באלבומה השני.
חיים ברקאי

ביוגרפיה

חיים ברקאי נולד בגרמניה בשנת 1925. בהיותו בן 7 בשנת 1933 עלה לארץ ישראל. הוא גדל בכפר סירקין, מושב שהוריו נמנו על מייסדיו.  
הוא התגייס לפלמ"ח בשנת 1944 במסגרת הכשרה מגויסת לקיבוץ גבת. שרת בפלוגה א של הגדוד הראשון, היה ממשחררי מעפילי עתלית באוקטובר 1945, ממורידי המעפילים מספינת "חנה סנש", נטל חלק בפיצוץ הרדאר בכרמל ועוד.  
בשנת 1949 החל ללמוד באוניברסיטה העברית. את עבודת המוסמך כתב בהדרכת פרופ' דן פטינקין. את הדוקטורט עשה בבית הספר לכלכלה של לונדון. 
עם סיום לימודיו הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית. הוא כיהן גם כראש החוג לכלכלה וכדיקן הפקולטה למדעי החברה. כיהן כיו"ר ועדת ברקאי לבחינת ענייני שכר בשרות הצבורי, ויו"ר הוועדה המייעצת של בנק ישראל. הוא לימד באוניברסיטאות בחו"ל:  בהרוטארד בפילדלפיה ועוד. במהלך השנים עבד גם בבנק העולמי ובקרן המטבע הבינלאומי. 
לאחר פרישתו לגמלאות מהאוניברסיטה העברית הקים את החוג לכלכלה במכללה למינהל.
חתן פרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה לשנת 1981 על ספרו "התפתחות המשק הקיבוצי".
חיים ברקאי התגורר בירושלים והיה נשוי לכרמלה. לזוג שלושה ילדים.
נ.ב. החתול שלך מת! (סרט)

תקציר העלילה

הסרט מתחיל בערב השנה החדשה, כאשר לגיבור הסרט, ג'ימי זוּל (השחקן סטיב גוטנברג) יש יום רע במיוחד. הצגת היחיד שלו אינה מצליחה, הרומן הלא גמור שלו נגנב, וחתולו האהוב טנסי (הנקרא על שם המחזאי טנסי ויליאמס) נפטר במרפאה הווטרינרית. בנוסף, חברתו זרקה אותו בערב הסילבסטר.
ג'ימי נותר לבדו בביתו, שוקע ברחמים עצמיים ודיכאון, ונמצא על סף התמוטטות עצבים. כאשר בחור צעיר פורץ לביתו, ג'ימי מתנפל עליו בחמת זעם, קושר אותו, ומתחיל להוציא עליו את התסכולים.
בהמשך מסתבר שלפורץ, אדי ויטו, שיצא מהארון לאחרונה, יש כמה תסכולים משלו, כולל כעסים על אשתו לשעבר שעזבה אותו לאחר שגילה לה שהוא נמשך לגברים, ואינה מאפשרת לו לפגוש את בנו. הקשר בין שני הגברים נרקם באופן מרתק וקומי, ובהמשך הם אף מסייעים זה לזה.

ביקורות ותגובות

הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי לסרטים גאים בפילדלפיה בשנת 2002.
הוא קיבל ביקורות שליליות באופן כללי ולציון 24% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 17 ביקורות.
הקמפוס החרדי - הקריה האקדמית אונו

מסלולי הלימוד

מסלולי הלימוד כוללים תואר ראשון במקצועות הבאים: משפטים (.LL.B), מנהל עסקים (.B.A) (בהתמחויות: חשבונאות, ניתוח מערכות מידע, מימון ושוק ההון ושיווק וניהול), ריפוי בעיסוק (B.O.T), הפרעות תקשורת (.B.A), חינוך וחברה (B.A), פרסום ותקשורת שיווקית.
גריטוויקן

קארל אנטון לארסן

היישוב גריטוויקן הוקם ב-16 בנובמבר 1904 על ידי רב החובל הנורווגי קארל אנטון לארסן (Carl Anton Larsen) כתחנה לציד לווייתנים עבור חברת הדיג הארגנטינאית שהייתה בבעלותו. בעונה הראשונה קצר לארסן הצלחה כאשר ניצודו 195 ליווייתנים והציידים ניצלו את כל חלקי גופם של הלווייתנים. פילי ים ניצודו אף הם בשל השומן שלהם. כ-300 איש עבדו בתחנה בשיא עונת הציד בחודשים אוקטובר עד מרץ. כמה מהם נשארו במקום לעונת החורף כדי לתחזק את הסירות ואת המפעל. פעם בכמה חודשים ספינת אספקה הייתה מביאה מצרכים חיוניים לתחנה ולקחה עמה את השומן ואת שאר התוצרים. בשנה שלאחר מכן הקימה ממשלת ארגנטינה במקום תחנה מטאורולוגית.
לארסן, שקיבל אזרחות בריטית, נולד בנורווגיה. הוא התגורר במקום עם אשתו, שלוש בנותיו ושני בניו. כמנהל חברת הדיג ניהל לארסן את בנייתו של היישוב גריטוויקן. הייתה זו משימה שהושלמה תוך חמישה שבועות בחודשים נובמבר-דצמבר 1904. לארסן בחר באתר להקמת תחנת הציד בביקורו במקום ב-1902 בעת שפיקד על ספינה במסגרת המשלחת השוודית לאנטארקטיקה בניהולו של אוטו נורדנשלד. באותו ביקור ניתן השם גריטוויקן למקום על ידי הארכאולוג והגאולוג יוהאן גונאר אנדרסון שביצע סקר בחלק מחצי האי ת'אטצ'ר (Thatcher) ומצא בו מספר רב של ממצאים שהותירו אחריהם ציידי לווייתנים בריטים. מנהלים של תחנות הציד גרו לעיתים קרובות במקום עם משפחותיהם. ביניהם היה פרידהוף יקובסן (Fridthjof Jacobsen) שהתגורר במקום עם אשתו שאף ילדה במקום שניים מילדיהם ובתם הייתה האדם הראשון שנולד מדרום לרכס האנטארקטי.
אוכלוסיית היונקים הימיים מסביב לאיים פחתה בשישים השנים הבאות עד שהתחנה נסגרה בדצמבר 1966. גם כיום מפוזרים בחוף מסביב לגריטוויקן עצמות ליווייתנים יחד עם שרידיהם החלודים של מפעלי העיבוד והספינות הנטושות.
אלווין ויליאמס

קריירת מכללות

ויליאמס נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה, ובין השנים 1993–1997 למד באוניברסיטת וילאנובה אשר בפרברי פילדלפיה. בעונתו הרביעית והאחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1996/1997, רשם ממוצעים של 17.1 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק.

קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1997 נלקח ויליאמס על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס בבחירה ה-47.
לאחר 41 משחקים בפורטלנד הועבר ויליאמס לטורונטו ראפטורס, במסגרת טרייד אשר שלח לטרייל בלייזרס את כוכב הראפטורס, דיימון סטודמאייר. במהלך עונתו הרביעית עם הראפטורס, 2000/2001, תפס את תפקיד הרכז הפותח של הקבוצה וסייע לה להעפיל לסיבוב השני של הפלייאוף, לראשונה בתולדות המועדון. לאורך הפלייאוף קלע ויליאמס 13.8 נקודות בממוצע למשחק, הנתון השלישי בגובהו בקבוצה (אחרי וינס קרטר ואנטוניו דייוויס). בסיום אותה עונה חתם על הארכת חוזה בטורונטו ל-6 שנים נוספות עבור כ-40 מיליון דולר. בשתי העונות הבאות המשיך להציג יכולת גבוהה כרכז הפותח של הראפטורס, עם ממוצעים של 12.5 נקודות ו-5.5 אסיסטים למשחק.
בפברואר 2004, לאחר כ-6 עונות בטורונטו, נפצע ויליאמס בברכו הימנית ונאלץ לעבור ניתוח ארתרוסקופיה אשר למעשה הביא לסיום קריירת המשחק שלו; עד סיום עונת 2004/2005 לא שיחק ויליאמס כלל, ובשתי העונות הבאות שותף ב-3 משחקים בסך הכול – אחד עם הראפטורס ושניים כשחקן לוס אנג'לס קליפרס.

קריירת אימון

לקראת עונת 2009/2010 מונה ויליאמס לעוזרו של מאמן טורונטו ראפטורס, ג'יי טריאנו. לאחר שנתיים בתפקיד עבר לשמש כסקאוט של הקבוצה, ובסיום עונת 2012/2013 פוטר ועזב את המועדון.
בעונת 2016/2017 שימש כעוזר מאמן בפילדלפיה 76', תחת ברט בראון.
מניפת סחף

מניפת סחף היא הצטברות של סחף בצורת מניפה שנוצרה כאשר נחל שזרימתו מהירה מאט, נעשה רדוד, ומתפשט בצורה אופיינית של משולש במוצא של קניון למישור שטוח, כאשר קודקוד המשולש בשער המוצא של הקניון ובסיסו פונה אל בסיס הסחיפה של הנחל. התלכדות של כמה מניפות סחף שכנות לכדי משטח רצוף של סחף הצמוד למדרון מכונה "בחאדה" (bajada), או מניפת סחף משולבת.

היווצרות

בשל האטה בזרימה שוקע כל חומר מוצק הנישא על ידי המים (טעונת). מכיוון שתופעה זו גורמת להקטנת הקיבולת של ערוץ הנחל, ישנה הערוץ בסופו של דבר את מסלולו, כשהוא בונה בהדרגה תצורה חרוטית דמוית מניפה, שטוחה, או מוגבהת מעט. המוצקים השוקעים הם בדרך כלל ממוינים רע (כלומר הם בעלי גדלים שונים). ניתן להסביר צורת מניפה זו בעזרת התרמודינמיקה: מערכת ההרבדה שב"ידית" המניפה שואפת למצב המביא למינימום את סך אנרגיית ההסעה הכרוכה בהזזת המשקעים והאנרגיה הפוטנציאלית הנובעת מהכבידה של החומר בחרוט. צורת קווי אנרגיית ההסעה היא של קשתות קונצנטריות שמרכזן נקודת פליטת החומר ב"ידית" המניפה. לכן החומר יטה להיות מרובד באופן שווה על פני קווים אלו, כשהוא יוצר את תצורת החרוט האופיינית.
בתוך מניפת הסחף מופיעים לעיתים ערוצים מסועפים מרובים כאשר יש זרימת מים.
מניפות סחף מצויות בדרך כלל באזורים מדבריים כשהן ניזונות משיטפונות שמקורן בסופות גשם בהרים הסמוכים. מניפות סחף נפוצות סביב שולי אגן ההשקעה של האזור הגאולוגי המכונה "פרובינציית אגן ורכס" (Basin and Range province) שבדרום מערב אמריקה הצפונית. בישראל יש מניפות סחף בשולי הערבה. לערוצי נחלים האופייניים לאקלים צחיח יש אגן היקוות גדול דמוי משפך המוביל למעבר צר ועמוק הנפתח למניפת סחף בתחתיתו.
פריאטופיטים (Phreatophyte מיוונית פריאטו - באר, פיט - צמח) הם צמחים, המרוכזים לעיתים קרובות בבסיס מניפות הסחף, שיש להם שורשים ארוכים מאוד (בין 10 ל-15 מטרים) המאפשרים להם להגיע לשכבת מים. מקור המים בעומק זה הוא מים שחלחלו דרך המניפה ונעצרו בשכבה אטומה למים (אקוויקלוד) שניתבה את המים לבסיס המניפה, שם הם מתרכזים. לעיתים, אם המים קרובים מספיק לפני השטח, הם יוצרים מעיינות. קבוצות שיחים אלו נצמדות לקרקע בבסיסן ולאורך זמן, כאשר פעולת הרוח מעיפה חול מסביבם יוצרים שיחים אלו אי של בית גידול לבעלי חיים רבים.
היסטוריה של אדריכלות המערב

התקופה הנאוליתית

האדריכלות התפתחה לראשונה מהדינמיקה שבין הצרכים (מסתור, ביטחון, פולחן, וכו') והאמצעים (חומרי בניין קיימים וכישורים), וזו היא האדריכלות הפרה-היסטורית והפרימיטיבית.

התקופה ההלניסטית

כיבושיו של אלכסנדר מוקדון הפיצו את הסגנון הקלאסי לארצות מערב אסיה יחד עם התרבות ההלניסטית. במהלך מסעות הכיבוש ליווה את צבאו של אלכסנדר צוות של אדריכלים אשר עסק בבנייה של ערים הלניסטיות. התכנון ההלניסטי היה שונה מהתכנון בתקופה הקלאסית של יוון והתבסס על התכנון העירוני ההיפודאמי אשר חילק את השטח הבנוי לרשת רחובות סדורה.

העידן הדיגיטלי

כמו שהרבה תחומי עיסוק נוספים, החל משנות ה-80, הלך וגבר השימוש במחשב שצורך תכנון אדריכלי. תוכנות כגון אוטוקאד, שהיא תוכנת התיב"מ (תכנון בעזרת מחשב) שבגרסאות מתקדמות נמצאת בתפוצה רחבה מאוד גם היום, נכנסו לשימוש כבר בתחילת עשור זה והפכו את עבודת השרטוט לקלה יותר. אולם, שדרוג העבודה האדריכלית לא השפיע במידה רבה על התוצר האדריכלי אלא רק מאוחר יותר. החל משנות ה-90, הפך המחשב לא רק ככלי עזר לתכנון, אלא לכלי תכנוני של ממש, המאפשר פיתוח גאומטריה תלת ממדית ישימה לבנייה - תוצר אדריכלי שלא ניתן היה להשיגו ללא המחשב.
השימוש ההולך וגובר במחשב ככלי לתכנון נעשה לדוגמה בעזרת חיתוכים של צורות אמורפיות הנוצרות באמצעות תוכנות כגון 3ds Max אשר מהן מופקות לאחר מכן תוכניות בנייה. במבנים בעלי צורות יוצאות דופן, מתקבלים אינסוף תוכניות וחתכים בהתאם לגובה ומיקום החיתוך ולכן הם כמעט בלתי אפשריים להפקה באמצעים ידניים. כמו כן, כאשר נבנים לדוגמה קירות מסך עקמומיים, כל רכיב - זגוגיות, פרופילי מתכת ומחברים, הוא בעל צורה ייחודית הדורשת ייצור מיוחד במפעל. השימוש המחשב מאפשר כחלק מתהליך הבנייה ייצור בשיטת "File to factory", כלומר שרטוטים ממוחשבים של האדריכל נשלחים ישירות למכונות הייצור החכמות ומשם מובאות לאתר הבנייה להרכבה.
טכנולוגיה זו, שרבים טוענים כי עוד נמצאת בחיתוליה, הביאה לשלל מתודות וגישות אדריכליות בתכנון והבנייה. הפועל היוצא הוא תחום כללי וחדש באדריכלות העכשיווית המכונה "אדריכלות דיגיטלית". כמו כן, סגנונות אדריכליים חדשים כדוגמת הדה-קונסטרוקטיביזם וה"Blobitecture" - הלחם באנגלית של "Blob" (בועה) ו"ארכיטקטורה", הלכו והתפתחו משנות ה-90 ועד היום.
הדה-קונסטרוקטיביזם באופן ספציפי, הוא זרם סגנוני שהחל באופן רשמי על ידי כמה אדריכלים, פיטר אייזנמן, פרנק גרי, קואופ הימלבלאו, זהה חדיד, דניאל ליבסקינד, רם קולהאס וברנרד טשומי, והוא מבוסס על תאוריות פילוסופיות של הדקונסטרוקציה, יותר מאשר על רעיונות טכנולוגיים וצורניים גרידא. עם זאת, עיקר יישומה של האדריכלות הדה-קונסטרוקטיביסטית הוא באמצעות ובזכות טכנולוגיית המיחשוב.
גמדא

גמדא היה מותג דגמי מכוניות שיוצר לסירוגין משנת 1958 עד שנות ה-70 במפעל היציקות "הבונים" בקיבוץ כפר הנשיא.
בראשית דרכו, ייצר המפעל את המכוניות מקרטון, וב-1961 עבר לייצור דגמים ממתכת. חלק מהדגמים נוצרו בדמותם של רכבים שהיו נפוצים באותה העת בישראל, ובהם רכבי צה"ל ומשטרת ישראל ואוטובוסים של אגד. באמצע שנות ה-60 הפסיק המפעל לפעול, לאחר שלא עמד בתחרות עם דגמי המכוניות המיובאים, אך ב-1967 נפתח מחדש, בשם "גמדא-כור אקספורט", בשותפות עם קונצרן כור ועם החברה האמריקאית קרגסטן. פס הייצור, שכונה "סברא", יועד הפעם לייצוא, והוא התמקד בדגמי מכוניות אמריקאיות (אך ייצר גם דגמי חיפושית). במהלך שנות ה-70 נקלע המפעל לקשיים כלכליים ונסגר.
כיום נחשבים דגמי "גמדא" ו"סברא" לפריטי אספנות, שמחירם עשוי להגיע לאלפי שקלים.
פומפיאן

יהודי פומפיאן

בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,017 יהודים, ובין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, ופעלו בה מוסדות חינוך דתיים. עם סיפוח ליטא לברית המועצות ביוני 1940 נאסרה הפעילות הציבורית היהודית ביישוב.
ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ומספר ימים לאחר מכן החלו השוטרים הליטאים לחטוף את יהודי העיירה לעבודות כפייה, תוך שוד רכושם והתעללות בהם.
ב-15 ביולי 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו בן שישה בתים, שהוקף בגדר תיל, בו שררו תנאי רעב. ב-26 באוגוסט 1941 רצחו הליטאים את יהודי הגטו בבורות ירי ביער פיוסט (Pajuoste) ובסמוך לכפר ז'דייק (Žadeikiai). בשעת האקציה עינו הליטאים למוות את רב הקהילה, מאיר יצחק חייט.
ארמיית הפו

היסטוריה

הארמייה הוקמה ב-3 באוקטובר 1938 ביוזמת רמטכ"ל איטליה דאז אלברטו פאריאני. בסיס הארמייה היה בעמק הפו ומכאן שמה. הארמייה נועדה לרכז את כל עתודות השריון של הצבא האיטלקי, והייתה אמורה להיות מוכנה לנוע ולהגן על כל חלק של חצי האי האפניני בהתרעה של רגע. כמפקד הארמייה מונה גנרלו אטורה בסטיקו, שגיבש תוכנית לרכז את הארמייה באזור טרוויזיו במקרה של מלחמה עם אוסטריה, ובאזור אודינה במקרה של מלחמה עם יוגוסלביה. בהמשך שולבו בארמייה גם יחידות מיוחדות של "החולצות השחורות".
ב-6 בנובמבר 1940 שונה שם הארמייה לארמייה התשיעית שהועברה לאלבניה. בהמשך הוקמה ארמיית הפו מחדש, והופקדה על הגנת דרום איטליה סיציליה וסרדיניה. ביוני 1943 מונה אלפרדו גוצוני למפקד הארמייה, ושמה שונה לארמייה השישית. הארמייה ספגה אבידות כבדות במהלך פלישת בעלות הברית לסיציליה, ומאוחר יותר, כאשר הוורמאכט פלש לאיטליה, נכנעה כל הארמייה לגרמנים.
טוביה סלומון

טוביה סלומון (נכתב שאלאמאן) (כ"ד בתשרי תרכ"ג, אוקטובר 1862 - כ"ג באדר א', תשי"א, 1951) היה מדפיס, משורר, סופר וחוקר ישראלי.

ביוגרפיה

טוביה סלומון נולד בירושלים בשנת 1862, בן ליואל משה סלומון, ממייסדי נחלת שבעה ופתח תקווה, ולפרומה בת אברהם רוטנברג.
החל ללמוד בתלמוד תורה של ישיבת עץ חיים בירושלים. בתקופת ילדותו עסק אביו בניסיון למצוא קרקע להתיישבות יהודית חקלאית, בתחילה באזור יריחו ואחר כך באזור שעליו נוסדה בהמשך פתח תקווה. בנעוריו היה עם הוריו בכפר  יהודיה הסמוך לפתח תקווה, אליו עברו המתיישבים בשנותיה הראשונות של המושבה. למד במרכז התורני מיסודה של חברת "דגל תורה", שהתקיים בכפר ליד בית אביו. באותה תקופה ליווה את אביו בנסיעותיו בארץ והתחקה על פרטי פעולותיו ורשם את הפרטים ביומנו, שהיווה בסיס לספריו שכתב בהמשך חייו, והוא מהווה עדות מכלי ראשון על מאורעות התקופה של ראשית ההתיישבות היהודית בארץ ישראל. 
כשחזר אביו לירושלים חזר אף הוא ולמד עוד בישיבת "עץ חיים". בהמשך למד את מלאכת הדפוס בבית-הדפוס של אביו. בהמשך ניהל את בית הדפוס, יחד עם  אחיו יוחנן דוד סלומון, ועבד בו עד סמוך לפטירתו.
במקביל לעבודתו בבית הדפוס, עסק בצרכי ציבור ובמעשי חסד. היה חבר וגבאי חברת אוצר החסד "קרן שמואל", שיסדה בין השאר את שכונת קריית שמואל בירושלים, והיה חבר ועד הכללי "כנסת ישראל". 
פרסם שירים, ומחקרים על ארץ ישראל ותולדותיה. 
נפטר ב-1951, ונטמן בבית הקברות סנהדריה. 
מנכדיו: פרופ' משה מנדלבאום והרב עודד וולנסקי.
יונאס האפסטרם

ביוגרפיה

האפסטרם נולד בסטוקהולם. ב-1974 סיים ללמוד באוניברסיטת לונד; במשך תקופה מסוימת שימש כיושב ראש גוף הסטודנטים של האוניברסיטה.
ב-1979 החל לעבוד במשרדים של משרד החוץ השוודי בבירה, ולאחר מכן היה מזכיר העיתונות של שר המשפטים השוודי.
מ-1984 ועד 1987 עבד בשגרירות שוודיה בוושינגטון הבירה.
מ-1987 ועד 1991 היה מזכיר העיתונות והיועץ לענייני חוץ של יושב ראש המפלגה השמרנית קארל בילדט, לאחר שהתמנה בילדט לראש הממשלה, המשיך האפסטרם לשמש באותו תפקיד.
ב-2004 מונה לשגריר בתאילנד, בקמבודיה, בלאוס ובמיאנמר. ב-2007 החל לשמש כשגריר שוודיה בארצות הברית.
ב-2008 זכה במדליה מטעם קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה.
חיים הברפלד

חייו

חיים הברפלד נולד בברנו שבצ'כוסלובקיה ועלה עם משפחתו ארצה לראשון לציון בגיל שנתיים. למד בפנימיית בן שמן ושירת במלחמת השחרור בחיל התותחנים.
לאחר השחרור התקבל לעבודה בסרפנד, שם הכיר את אשתו לעתיד, סימה, ושם התחיל את פעילותו כפעיל זכויות עובדים, בארגון עובדי צה"ל. התקדם בהיררכית הארגון ולבסוף כיהן כמזכיר. קידומו המשיך, והוא התמנה ליו"ר האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות. בשנת 1992, כאשר ישראל קיסר נתמנה לשר התחבורה, החליף אותו בתפקיד מזכ"ל ההסתדרות, תוך שהוא גובר בבחירות הפנימיות במפלגת העבודה על עמיר פרץ.
בתקופתו של הברפלד החריף מצבה הפיננסי של ההסתדרות וקופת החולים הכללית שלה עמדה על סף פשיטת רגל, אחרי שצברה גירעונות עתק. שיעור משלמי המס האחיד להסתדרות הלך ופחת. מעמדה של ההסתדרות בדעת הקהל היה בשפל.
בשנת 1994 החליט חיים רמון להתמודד מולו על תפקיד מזכ"ל ההסתדרות, במטרה לבצע רפורמה מקיפה בהסתדרות. על אף שהברפלד נתמך על ידי המנגנון של מפלגת העבודה, מפלגת העבודה בראשותו הפסידה בבחירות למוסדות ההסתדרות לרמון ולרשימתו חיים חדשים בהסתדרות. אחת הסיבות לכישלונו הייתה, ככל הנראה, תפיסתו בעיני רבים בציבור כאיש מנגנון מפלגתי אפור, למול רמון שנחשב לכוכב עולה בפוליטיקה. תומכיו ציינו את סגנון חייו הצנוע ואת יושרו. מצד שני, גזבר ההסתדרות בתקופתו ובתקופת קודמו קיסר, ארטור ישראלוביץ, הורשע בעבירות שונות, והשופט זכריה כספי הדגיש בהכרעת הדין, כי בהסתדרות דאז נהגה "שיטה מושחתת ומשחיתה".
בשנים 1985-1980, 1993-1992 כיהן הברפלד גם כיו"ר ההתאחדות לכדורגל. על שמו נקרא אצטדיון הברפלד בראשון לציון.
Yours Truly

סיבוב הופעות

גרנדה יצאה לסיבוב ההופעות הראשון שלה שנקרא "The Listening Sessions", שנוצר כדי לתמוך באלבום הבכורה שלה. טרום מכירת כרטיסים יצאו למכירה ביום חמישי, ה-18 ביולי 2013. הכרטיסים הרגילים יצאו למכירה ביום שישי, ה-19 ביולי 2013. בראיון לתחנת רדיו ב-16 ביולי 2013, הודיעה גרנדה כי סיבוב ההופעות מתוכנן להיות מורחב לערים נוספות ברחבי ארצות הברית ובמדינות אחרות, לאחר שחרורו של האלבום.
ארגמן (מושב)

הקמת היישוב

בשנת 1968 עלה כח חלוץ למקום להקים היאחזות נח"ל מטעם תנועת המושבים. בגלל החיפזון בהקמת המקום התיישבו החיילים הראשונים במקום באוהלי סיירים. באמצע 1969 נחנכה ההיאחזות באופן רשמי על ידי חברי גרעין "אל מול אדום" ביחד עם גרעינים אחרים. בהמשך הועבר המקום לתנועת יישובי חרות-בית"ר, ואוזרח ב-18 במאי 1971. ב-1973 הגרעין המייסד כלל קבוצת משפחות ילידי הארץ ומתנדבים מחו"ל, והוקם כמושב שיתופי.
לאור קשיי קליטה רבים לנקלטים הראשונים, הצטרפו למושב גרעיני נח"ל של ביתר ובהם גרעין "רהב" וגרעין "אופיר". בתחילת שנת 1973 במסגרת תקופת השל"ת במסלול גרעיני הנח"ל, ועם שחרורם מצה"ל ב-1974, הפכו את היישוב לכפר שיתופי שהוא מודל של מושב עובדים והיישוב החל להתפתח.
שם היישוב ניתן לו בידי רחבעם זאבי אלוף פיקוד המרכז בזמן הקמתו, והוא מורכב מראשי תיבות שמם של מח"ט הבקעה אל"ם אריה רגב וקצין המבצעים החטיבתי סרן גד מנלה, שני מפקדי צה"ל שנפלו באזור הבקעה במרדף אחר מחבלים והוא מורכב מראשי תיבות שמם ארג = אריה רגב, גמן = גד מנלה.

אופי היישוב

אל חברי הגרעין שנשארו ביישוב, הצטרפו משפחות שביקשו להיקלט ביישוב כחקלאים, והקימו משקים חקלאיים שהתבססו על כרם ענבי מאכל, הדרים, לול תרנגולי הודו, ירקות ותמרים. כיום המשק החקלאי ביישוב אמנם הצטמצם במספר החברים העוסקים בו אך גדל בהיקפי הייצור באופן משמעותי. שטחו של המושב הוא 4,500 דונם. בין הגידולים המובילים בו כיום - תבלינים (עשבי תיבול), תמרים, כרם ענבי מאכל, ירקות. המשק החי כולל - לול פטמים ומשק עיזים לחלב ולצידה מחלבה ביתית ליצור גבינות עיזים. לאחרונה נפתחה במושב מזקקה להכנת וודקה מתמרים.
כיום מונה היישוב כ-50 משפחות, הן מהחברים מייסדי המושב, והן קליטה של בנים חוזרים מבני ובנות היישוב. היישוב ממשיך את קליטת הבנים ובנות היישוב לאחר שובם מהשרות הצבאי ופונה למשפחות צעירות לבוא ולהצטרף לקהילה המתפתחת.
ליישוב אופי מסורתי, וחיים בו תושבים דתיים לצד חילוניים בהרמוניה ובהסכמה מלאה לחיים משותפים. היישוב פעיל מאד בתחום החברתי-תרבותי, ומקיים פעילויות חגים משותפות ואירועים משפחתיים בסגנון ייחודי המשותף לכולם.

אתרים בקרבת היישוב

שמורת חרובה - שמורת הרי טרשים השוכנת ממערב למושב, וכוללת את התלים ראס אל חרובה וראס חמצה. 
"גלגל" - אתר המזוהה כאזור פולחן עתיק יומין, ואשר נחשף, נחפר ואף שוחזר על ידי פרופסור אדם זרטל מאוניברסיטת חיפה.
פרנסיס בודט

ביוגרפיה

בודט הוא בוגר המכללה הצבאית של קרוליינה הדרומית ("סיטאדל"). לאחר לימודיו התגייס לצבא ארצות הברית ב-1989 ושירת כקצין מודיעין. בהמשך שירותו עבר לכוחות המיוחדים ושירת כמפקד צוות, מפקד פלוגת מפקדה ועוזר קצין אג"ם של קבוצת הכוחות המיוחדים השלישית. שימש עוזר למפקד בית הספר ומרכז ג'ון פ. קנדי ללוחמה מיוחדת של צבא ארצות הברית. 
שירת כמפקד פלוגת כוחות מיוחדים וקצין אג"ם של קבוצת הכוחות המיוחדים העשירית ופיקד על הגדוד הראשון בקבוצת הכוחות המיוחדים העשירית. בשנים 2010–2012 פיקד על קבוצת הכוחות המיוחדים הראשונה, בתקופת פיקודו נוסף לקבוצה גדוד נוסף, והקבוצה נשלחה לפיליפינים והובילה כוח משימה ללחימה נגד ארגוני טרור אסלאמים כגון "אבו סיאף" ו"אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה". לאחר לימודים מונה לסגן מפקד דיוויזיית השריון הראשונה וביוני 2015 מונה לעוזר למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. 
ביולי 2017 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד פיקוד הכוחות המיוחדים הראשון במסגרת פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית.
ביוני 2018 הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית.
במהלך שירותו השתתף במלחמת המפרץ, הוצב בקוסובו במסגרת כוח הייצוב, השתתף במלחמת עיראק, מלחמת אפגניסטן, במבצעים מיוחדים באפריקה ובמבצעים מיוחדים בפיליפינים. 
בודט נשוי לאליזבת. הוא בוגר תואר שני מהמכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית.