google/wiki40b huggingface dataset:
טרסה פאלמר

ביוגרפיה

פאלמר נולדה באדלייד שבאוסטרליה. בתם של המיסיונרית והאחות פאולה סאנדרס ושל המשקיע קווין פאלמר. נקראה על שמה של האם תרזה.
הוריה התגרשו כשהייתה בת שלוש, והיא גדלה עם אביה ואמה החורגת קארן פאלמר.
פאלמר למדה ב"מכללת מרסדס", לקחה מספר שיעורי משחק והשתתפה בפרסומות. באוניברסיטה מקומית למדה פאלמר הוראה ועיתונות, אך נשרה לאחר שקיבלה הצעה מהסוכן שלה לשחק בתפקיד הראשי בסרט "2:22".

קריירה

פאלמר התגלתה בשנת 2006 בדרמה האוסטרלית "2:37", את התפקיד הראשי של הסטודנטית האובדנית מלודי קיבלה בלי אודישן וניסיון משחק מוקדם. על התפקיד הייתה מועמדת לפרס האקדמיה האוסטרלית.
את הופעתה הראשונה בהוליווד עשתה בסרט האימה "הטינה 2" בו הופיעה בתפקיד ונסה, הסטודנטית המקובלת בתיכון הבינלאומי בטוקיו. ב-2007 שיחקה בדרמת הנעורים האוסטרלית "נערי דצמבר" וב-2008 השתתפה בפנטזיה הקומית "סיפורים לפני השינה" בתור ויולט נוטינגהאם.
ב-2010 נבחרה פאלמר להופיע בתפקיד ראשי בפנטזיית הקוסמות "שוליית המכשף" בהפקתו של ג'רי ברוקהיימר, בסרט שיחקה בתור בקי בראנס, אהובתו של הסטודנט לפיזיקה דייב סאטלר (ג'יי בארושל).
בתחילת 2011 שיחקה בהפקת האקשן הבדיונית של מייקל ביי "אני מספר ארבע" בתפקיד החייזרית מספר שש ובקומדיית הרטרו "קח אותי הביתה הלילה" (אותה סיימה לצלם ב-2007), בתור טורי פרדקינג נערת חלומותיו של בוגר MIT מאט פרנקלין (טופר גרייס). ב-2013, כיכבה בסרט הזומבים "מת עליה".
בשנת 2015 שיחקה בסרטו של טרנס מאליק "אביר הגביעים", דרמה בכיכובם של כריסטיאן בייל ונטלי פורטמן. בשנת 2016 שיחקה בסרט האימה "כיבוי אורות" ובסרט "999". שיחקה בסרט "2:22" וכן לוהקה לתפקיד הראשי של הסרט "אהבה וכבוד".
ב-2018 כיכבה פאלמר בסדרת הטלוויזיה "ליל המכשפות" בתפקיד דיאנה בישופ.

חיים אישיים

מאז סוף שנת 2012 היא בזוגיות עם השחקן האמריקאי מארק וובר. הזוג התארס באוגוסט 2013 ונישא בדצמבר 2013. ב-2014, נולד בנם הראשון. ב-2016 נולד בנם השני.
זרימה לא מתאפסת

זרימה לא מתאפסת בגרף מכוון מעל חבורה אבלית היא השמה של אברי החבורה (פרט לאפס) לקשתות של הגרף כך שבכל קודקוד סכום  הקשתות היוצאות יהיה שווה לסכום הקשתות הנכנסות. דרישה זאת נקראת לעיתים "חוק קירכהוף". בגרף לא מכוון, נוסף להשמה לקשתות צריך להוסיף אוריינטציה (כיוון) לקשתות. אם קיימת זרימה לא מתאפסת של חבורה מסוימת עם אוריינטציה אחת של הגרף אז קיימת  זרימה לא מתאפסת עם אוריינטציה אחרת, מכיוון שחבורה סגורה להופכי. לכן ניתן לדבר על קיום זרימה לא מתאפסת ללא ציון האוריינטציה.
השאלה החשובה בהקשר של זרימה לא מתאפסת היא באיזה גרפים קיימת זרימה לא מתאפסת של חבורה נתונה. לכל חתך של גרף סכום הקשתות מתאפס. לכן בגרף עם גשר (קשת שאם מורידים אותה מספר רכיבי הקשירות גדל) אין זרימה לא מתאפסת מעל כל חבורה. מאידך, בכל גרף ללא גשר (שנקרא 2-קשיר) קיימת זרימה לא מתאפסת, מכיוון שקיימת אוריינטציה של הקשתות שהופכת אותו לקשיר היטב.  משפט המפתח שהוכיח ויליאם טאט (Tutte) הוא כי קיום הזרימה תלוי אך ורק בגודל החבורה ולא במבנה שלה וכי אם יש זרימה מעל חבורה מסוימת אז יש זרימה מעל חבורה גדולה יותר. לכן ניתן להגדיר זרימת-k לא מתאפסת של גרף בתור זרימה לא מתאפסת מעל חבורה כלשהי בגודל k.
לגרף יש זרימה-2 לא מתאפסת אם ורק אם הוא אוילרי.  טאט שיער ב-1954 כי לכל גרף נטול גשרים יש זרימת-5 לא מתאפסת. ידוע בעקבות עבודותיהם של פרנסואה ז'גר ופול סימור כי כל גרף נטול גשרים יש זרימת-6 לא מתאפסת.
לזרימה לא מתאפסת קשרים הדוקים עם צביעת קודקודים וצביעת קשתות של גרפים. היא נחקרה לראשונה כגישה להוכחת משפט ארבעת הצבעים. ניתן להראות כי לגרף מישורי ללא גשרים שמשוכן במישור יש זרימת-k לא מתאפסת אם ורק אם לגרף הדואלי (המתאים לפנים של הגרף המשוכן) יש צביעה בקודקודים עם k צבעים.   בגרף ללא גשרים שלכל קודקודיו דרגה 3 ניתן לצבוע את קשתותיו ב-3 צבעים אם ורק אם יש לו זרימת-3 לא מתאפסת. ניתן לראות זאת על ידי שימוש בחבורת הארבעה של קליין .
לכן משפט ארבעת הצבעים שקול לטענה כי כל גרף מישורי ללא גשרים לכל קודקודיו דרגה 3 ניתן לצבוע את קשתותיו עם שלושה צבעים. בעיית ההכרעה האם גרף שדרגתו 3 ניתן לצביעה עם שלושה צבעים היא שלמה לNP (כפי שהראה הולייר ) ומכאן שגם שאלת קיום זרימת-3 לא מתאפסת היא NP שלמה.
גדי ירקוני (אצן)

ביוגרפיה

גדי ירקוני נולד במושב בית עובד שבישראל, למד בבית ספר יסודי גן רווה ששכן במושב בית חנן בין השנים 1980 – 1988. למד בתיכון בגבעת ברנר בין השנים 1988 – 1992.
במרץ 1993 התגייס לסיירת צנחנים, אחרי שנתיים וחצי בשירות נפצע ירקוני בלבנון בהיתקלות עם חזבאללה. בפציעתו ירקוני איבד את ראייתו, לאחר הפציעה השתחרר מהשירות, ב-24 באוגוסט 1995, וכמה חודשים לאחר מכן קיבל כלב נחייה שמסייע לו כיום, בתפקוד היומיומי.
נישא לניצן ב-2003, השניים התגוררו בתל אביב. בינואר 2006 כשנולד בנם הראשון ענבר עברו למושב בית עובד. בנובמבר 2008 נולד בנם השני עירא, ובמאי 2011 נולד בנם השלישי אביתר.

קריירה

לאחר תקופת שיקום, ירקוני נרשם למכינה בהר הצופים להשלמת בגרויות שערכה כשנה. לאחר מכן את לימודי תואר ראשון עשה באוניברסיטת תל אביב בלימודי פיזיותרפיה בין השנים 1998–2002.

פיזיותרפיה

ירקוני החל לעבוד כפיזיותרפיסט בשנת 2002, את הקליניקה הפרטית שלו ירקוני פתח בשנת 2010. הקליניקה מתמקדת בספורטאים ורצים למרחקים ארוכים. 
ירקוני משלב את המקצוע שלו יחד עם הריצה כתחביב. כאיש מקצוע גדי ירקוני מבין את תחום הריצה מבפנים וכך מצליח להבין את המטופלים ואת הבעיות הנלוות לריצה לעומק, נוסף לכך השילוב תורם רבות להבנתו את השפה המשותפת עם הרצים.

ספורט

גדי ירקוני בעברו התעסק בספורט כתחביב ולא בצורה מקצועית. ירקוני רץ מרתון כחמש שנים. בין מרתון אחד לשני, הוא רץ עשרה קילומטרים נוסף על כך הוא משתתף בחצאי מרתונים. האימונים מתבצעים בסיוע של רץ מלווה ומאמן. המלווה צריך להיות ברמה יותר גבוהה משל ירקוני. במשך השבוע המלווה מצטרף לאימונים של ירקוני שלוש פעמים בשבוע, ביתר הימים גדי ירקוני רץ עם מכרים וחברים קרובים, לעולם הוא לא רץ לבדו. הריצה עם מלווה מתנהלת באמצעות רצועה, המחוברת למותנם של גדי ושל המלווה שלו עם גומי הקושר ביניהם. על המלווה לא לעבור את גדי בריצה, כדי שלא ימשוך אותו קדימה, עליו לרוץ לאורך כל הדרך או במקביל לירקוני או מאחוריו.
בעבר רץ גדי ירקוני עם מלווה בשם אילון ברכפלד במרתון באולימפיאדה הפאראלימפית בלונדון שם אומן על ידי נילי אברמסקי. ירקוני רץ עם המלווה חי פרחי ועם המאמן גזצ'ו יוסף מינואר 2013 ועד היום. הקשר בין הרץ העיוור למלווה הוא קשר מאוד אינטימי, הרץ צריך לסמוך על המלווה לחלוטין מבחינה בטיחותית, ולכן הקשר הוא חזק עם בסיס של אמון יציב. ירקוני מתאמן שישה ימים בשבוע קבוע, לפעמים יותר מאימון אחד ביום חוץ מימי שבת. האימונים מתקיימים סביב המושב בו הוא מתגורר, בית עובד, או באצטדיון הדר יוסף.
צפוי לייצג את ישראל במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016).
גלישת סקי שלג:
בשנת 2005 החליט ללמוד לגלוש סקי שלג. בעזרתה של "עמותת ארז חילוץ הצלה ותרומה לקהילה" (בוגרי יחידת האלפיניסטים). בסיועו של אייל ירימי מנהל פרויקט הדרכת סקי שלג לבעלי מוגבלויות קשות בקרב נכי צה"ל ונפגעי פעולות איבה. החל ירקוני ללמוד לגלוש סקי שלג ומאז ועד היום הוא נחשב לאחד מגולשי הסקי העיוורים הטובים בארץ. גדי ירקוני יוצא לאימוני סקי שלג בכל שנה בליווי מתנדבי עמותת ארז.
חברת הודו המערבית ההולנדית

חברת הודו המערבית ההולנדית (הולנדית: Geoctroyeerde Westindische Compagnie או GWC) הייתה בין השנים 1621-1793 חברה של סוחרים הולנדים. ב-3 ביוני 1621 העניקה הרפובליקה ההולנדית לחברה זיכיון לבלעדיות במסחר (מונופול) באיי הודו המערבית (אזור הים הקריבי) וכן הוענקה לה בלעדיות במסחר העבדים מאפריקה, מסחר בברזיל, הקריבים וצפון אמריקה. השטח שבו החברה קיבלה רשות לפעול היה במערב אפריקה (בין חוג הסרטן לכף התקווה הטובה) ויבשת אמריקה, כולל האוקיינוס השקט והחלק המזרחי של גינאה החדשה. מטרת הזיכיון הייתה לחסל כל תחרות מסחרית, במיוחד מצד ספרד או פורטוגל, בין תחנות המסחר השונות שנוסדו על ידי הסוחרים. לחברה היה חלק משמעותי בהצלחת הקולוניות ההולנדיות ביבשת אמריקה.
מבחינה ארגונית חברת הודו המערבית ההולנדית דמתה לחברת הודו המזרחית ההולנדית אשר הייתה גדולה ועשירה הרבה יותר. ההבדל הארגוני המשמעותי בין שתי חברות אלה היה בכך שהחברה לא הורשתה לנהל פעולות צבאיות ללא היתר מפורש מממשלת הולנד, בעוד שחברת הודו המזרחית ההולנדית החזיקה באופן קבוע כוחות צבא אשר פעלו מטעמה. בדומה לחברה המזרחית, אף לחברה המערבית היו חמש לשכות, באמסטרדם, רוטרדם, הורן, מידלבורך וחרונינגן. במועצת המנהלים של החברה ישבו 19 חברים (אשר כונו בשם "תשעה-עשר הלורדים").
בתחילת דרכה זכתה החברה להצלחה יחסית ובשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-17 ייסדה תחנות מסחר וקולוניות רבות.
דוח ממדי העוני והפערים החברתיים

היסטוריה

עד סוף שנות ה-60 לא היה מחקר מסודר של היקף העוני במדינת ישראל. בשנת 1968 ערך יצחק קנב מהמוסד למחקר סוציאלי מחקר על היקף העוני בישראל, כחלק ממחקר עולמי. כשנכנס ישראל כץ לתפקיד מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי הוא גרס שהמוסד צריך לספק מידע ממלכתי על העוני. בסוף 1970 הצהיר רפי רוטר, הממונה על המחקר במוסד לביטוח לאומי כי המוסד מגבש קריטריונים למחקר העוני. בתחילת 1971 פורסמו ממצאי המוסד לביטוח לאומי על פיהם העוני היה גדול בהרבה משחשבו, כי רוב העניים סירבו לפנות ולבקש עזרה ולהחשב מקרים סוציאליים. בתחילת שנות ה-80 החל הביטוח הלאומי לפרסם סקירה שנתית שכלל נתונים על ממדי העוני בישראל. החל משנת 1984 כללה הסקירה השוואה בינלאומית.

תגובות

דו"ח העוני עורר ביקורת רבה בטענה שהוא מציג ממדי עוני גבוהים בהרבה מהמציאות. בשנת 1972 אמר שר האוצר, פנחס ספיר: "בארץ מתהלך אדם מסית ומדיח, מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי ד"ר ישראל כץ, אשר מספר כי בארץ יש 250,000 רעבים ושיש 250,000 ילדים בתת-תזונה. זה שקר ועלילה.".
ביל היידר

ביוגרפיה

היידר נולד וגדל בעיר טולסה לשרי, מורה לריקוד ולביל היידר. משפחתו נוצרית וממוצא גרמניים, דניים, איריים ואנגליים. למד ב"מכללת סקוטדייל קומיוניטי" שבאריזונה.
החל את דרכו כקומיקאי בהרכב הקומי "The Second City". בזמן שהופיע כסטאנדפיסט היה היידר גם שותף זוטר בהפקת סרטי הפעולה "מלך העקרבים" ו"פגיעה הקפית" וסדרת הריאליטי "The Surreal Life".
פריצתו התרחשה ב-2005 בזכות צירופו לצוות השחקנים של תוכנית המערכונים המפורסמת "סאטרדיי נייט לייב", בה הופיע עד שנת 2013 ונודע בזכות החיקויים והקולות המגוונים שביצע.
ב-2006 הופיע לראשונה בסרט קולנוע, "אני, אתה והוא". ב-2007 שיחק בקומדיית הנעורים המוערכת "סופרבאד - חרמן על הזמן" בתפקיד השוטר סלייטר ובקומדיה "פעלולן לנצח" בתור דייב מק'לאן, חברו של הפעלולן רוד קימבל (אנדי סמברג). ב-2008 הופיע היידר בקומדיות "רעם טרופי" בתפקיד עוזרו של המפיק לס גרוסמן (טום קרוז) ו"קח את זה כמו גבר" בתור בריאן, אחיו החורג וחברו של הדמות הראשית, פיטר ברטר (ג'ייסון סגל). עוד באותה שנה הצטרף לסדרת הטלוויזיה "סאות' פארק" בתור מפיק, תסריטאי-משנה ומדבב.
ב-2009 זכה היידר בפרס אמי על היותו שותף בהפקת העונה ה-12 של סדרת האנימציה "סאות' פארק". בשנה זו השתתף בדרמה הקומית "ארץ ההרפתקאות" בתור בובי, עוזר מנהל ארץ ההרפתקאות, ובשובר הקופות "לילה מוטרף במוזיאון 2" בתפקיד בובת ג'ורג' ארמסטרונג קסטר.
שיחק בנוסף בקומדיה "פול" בתפקיד הסוכן האגרד ודיבב את הדמות הראשית בסרט האנימציה "גשם של פלאפל". בקיץ 2013 שיחק בסרט קומדיית הנעורים "התנסות חובה" בכיכובה של אוברי פלזה. בשנת 2014 כיכב בתפקיד ראשי לצד עמיתתו לשעבר מ-"סאטרדיי נייט לייב", קריסטן ויג, בסרט הדרמה "התאומים". ב-2015 דיבב את "פחד" בסרט האנימציה "הקול בראש" ואף כיכב לצד הקומיקאית איימי שומר בקומדיה "אסון מהלך".
בשנת 2016 שיחק לצד גרטה גרוויג בקומדיה הרומנטית "הרומן של מגי" בבימויה של רבקה מילר. בשנת 2017 שיחק בסרט גיבורי-העל "פאוור ריינג'רס" בהפקתו של חיים סבן, בסרט גילם את אלפא 5, העוזר של גורדון.
בשנת 2018 כתב, ביים וכיכב בסדרה "בארי" של רשת HBO. באותה שנה זכה גם בפרס אמי על תפקידו בסדרה, וב-2019 זכה בפרס זה על עונתה השנייה. ב-2019 אף גילם את דמותו של ריצ'י טוז'יר בסרט השני של העיבוד הקולנועי לספרו של סטיבן קינג, "זה: חלק 2".

חיים אישיים

ב-2006 נשא היידר לאישה את הקולנוענית מגי קארי. ב-2018 התגרשו השניים. לשניים שלוש בנות - האנה קתרין, נולדה ב-6 באוקטובר 2009, הארפר, נולדה ב-28 ביולי 2012, והיילי, נולדה ב-15 בנובמבר 2014.
דובדבן

הדובדבן כפרי למאכל

שני מינים של דובדבן ידועים במיוחד בשל פריים הטוב למאכל אדם: דובדבן מתוק (גודגדן, Prunus avium), ודובדבן חמוץ (Prunus cerasus). מינים אלה הם עצים גדולים וחסונים, העשויים להתנשא לגובה 18 מטר, אך בגידולים מסחריים מגבילים את גובה העץ ל-4 מטר. קיימים עוד כמה עשרות מינים בתת-הסוג דובדבן, חלקם בעלי פרי אכיל, כגון הדובדבן היפני (Prunus serrulata).
עצי הפרי נפוצים באסיה, באירופה ובאמריקה הצפונית, כאשר בראש רשימת הארצות המגדלות פרי זה באופן מסחרי נמצאות איראן, טורקיה וארצות הברית.
לשני המינים הידועים מספר זנים, אך שניהם זקוקים לאקלים קר של בערך 1,000 שעות קור, ושניהם מואבקים על ידי דבורים. עץ הדובדבן זקוק לעץ דובדבן סמוך על מנת להניב פרי.
פירות הדובדבן מהווים מאכל נפוץ. נהוג גם לאכלם כתוספת לעוגות, סלטי פירות ועוד. דובדבנים נמכרים לעיתים קרובות כשהם מגולענים ובתוך סירופ מתוק. בנוסף, נהוג להכין מדובדנים ריבות, מיצים וליקרים כגון שרי הרינג. 
הודות לצבעו האדום העז של הפרי משתמשים בו רבות לקישוט מאכלים. מקובל לשים דובדבן על הקצפת המעטרת עוגות, מילקשייקים וכדומה, ומכאן הביטוי "הדובדבן שבקצפת", שפירושו: החלק הטוב ביותר.
גרעין הדובדבן משמש להכנת תבלין שנקרא "מחלב" (בערבית: محلب). יש הנוהגים לטחון את המחלב לתיבול של מאכלים מזרחיים או לבצק.

הדובדבן בישראל

בישראל גדלים בר שני מינים של דובדבן: דובדבן שרוע (Cerasus prostrata), שהוא שיח הגדל בחרמון והוכרז ערך טבע מוגן בישראל, ודובדבן קטן פרי (Cerasus microcarpa). 
באזורים הגבוהים של הארץ כגון רמת הגולן והגליל העליון וכן בגוש עציון, קיימים מטעים מסחריים של עצי דובדבן.

הדובדבן בתרבות ובאמנות

בתרבות היפנית, מכונים עץ הדובדבן בכלל, ופריחתו בפרט, סאקורה, מונח שלו השפעה רבה על התרבות והאמנות היפנית.
גוגו אמבתה-רו

ביוגרפיה

אמבתה-רו נולדה באוקספורד, בת לאחות בריטית ורופא מדרום אפריקה. שמה הפרטי גוגו הוא קיצור של השם Gugulethu שפירושו בשפת זולו "הגאווה שלנו". 
היא שיחקה במספר סדרות טלוויזיה בריטיות בהן "Vital Signs", "ספוקס", "דוקטור הו", "Bonekickers". במקביל שיחקה בהצגות בתיאטרון המלכותי במנצ'סטר. בשנים 2009–2010 שיחקה בתפקיד אופליה במחזה "המלט" שהוצג בברודוויי. 
ב-2010 שיחקה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "Undercovers", ב-2011 בסרט הקולנוע "לארי קראון" בבימויו של טום הנקס וב-2012 בתפקיד הנשי הראשי בסדרה "Touch". 
ב-2013 שיחקה בתפקיד דיידו אליזבת בל בסרט הקולנוע "בל" וזכתה על תפקידה בפרס השחקנית הטובה ביותר בטקס פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי ובהוקרות נוספות. ב-2014 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Beyond the Lights" וזכתה בפרס השחקנית המבטיחה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בשיקגו והייתה מועמדת לפרס באפט"א לקולנוע בקטגוריית השחקנית המבטיחה ביותר. 
ב-2015 שיחקה בסרט "עלייתה של ג'ופיטר" ובתפקיד הנשי הראשי בסרט "בלתי הפיך". ב-2016 שיחקה בסרטים "מדינת ג'ונס החופשית", "מיס סלואן"' במותחן "כל האמת" בכיכובו של קיאנו ריבס ובסדרות הטלוויזיה "מראה שחורה" ו"Easy". ב-2017 שיחקה בסרט "היפה והחיה". ב-2018 הופיעה בסרטים "פרדוקס קלוברפילד", "אין לך תחליף" וב"קמט בזמן".
ביוני 2017 מונתה אמבתה-רו כחברה במסדר האימפריה הבריטית, לאות הוקרה על תרומתה בתחום הדרמה בארצה, ולשמה צורף התואר MBE‏ (Member of the Order of the British Empireׂ). המינוי הוענק לה במסגרת חגיגות יום ההולדת לאליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.
אורנה פיטוסי

ביוגרפיה

פיטוסי נולדה למשפחה תוניסאית מסורתית בעכו, שם גדלה והתחנכה. הייתה בגן ילדים דתי. ב-1979, בגיל 11, התייתמה מאימה. לאחר שירותה בצה"ל למדה משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב, פיטוסי גרושה ולה שתי בנות.

קריירה בטלוויזיה ובקולנוע

בין השנים 1996–1998 גילמה את אתי ארגוב בסדרת הטלוויזיה הקומית "הפוך" ששודרה בערוץ 2. ב-1998 גילמה את יעל בסרט הטלוויזיה "דשאים סגולים", המספר את סיפורן של שתי צעירות חילוניות המצרפות לדירתן שותפה חרדית מסתורית הנמשכת לאחת מהן; שיחקה בסרט שכתב דודו טופז וביים אשר טללים "טרמפיסטים", שמתאר את הדינמיקה בין ישראלי ממוצע לטרמפיסטים שאסף, וכן השתתפה בסדרה "לוייתן בחוף שרתון" ששודרה אף היא בערוץ 2. לאחר מכן הנחתה את השעשועון, "משולש הבידור" ואת פינת הבידור בתוכנית "לפני הכל".
ב-2001 שיחקה בסדרת הדרמה בבימויו של אורי ברבש "המכון", המספרת את סיפורו של מכון לטיפול פסיכולוגי לא שגרתי, בו המטפלים הם חדורי שליחות ורואים במלאכת הטיפול דרך לתיקון הפרט והחברה; ושיחקה בסרטו של דניאל סירקין "זכותא" לצד שמעון מימרן, כחלק מסדרת סרטי הדרמה עטורת הפרסים "שיעור מולדת" שהופקה עבור זכיינית ערוץ 2 - רשת.
ב-2002 שיחקה בסדרה "טיפול נמרץ" ששודרה בערוץ 2; וגילמה את מירב בנימיני בסרטו של ערן ריקליס "פיתוי" המבוסס על ספרו של רם אורן. ב-2004 גילמה את עדיה בסדרת הדרמה "שבתות וחגים" ששודרה בהוט 3. ב-2005 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "כתב פלילי" ששודרה בערוץ 1. ב-2006 שיחקה בקופרודוקציה ישראלית-צרפתית "ג'יהאד". באותה שנה גילמה את בקי בסדרת הטלוויזיה היומית "ראש גדול" . ב-2007 גילמה את נירה מימון בסדרה "מסכים" ששודה ב-YES. ב-2008 גילמה את תמי, התפקיד ראשי לצד צחי גראד בסדרה "כוונות טובות" ששודרה בערוץ 2; גילמה את יעלי בסדרה "סרוגים"; את יפעת אטיאס בסדרה "אולי הפעם", וכן השתתפה בסרט הקולנוע "שלום ולהתראות", לצדם של ז'ראר דפרדייה ופאני ארדן. ב-2009 גילמה את גלית יוכפז בסדרה "גירושים נפלאים" ששודרה ב-yes stars ישראלי. באותה שנה הופיעה באחד התפקידים הראשיים בסרט "אחים", בתפקיד שזיכה אותה בפרס שחקנית הזהב בפסטיבל ביאריץ. ב-2011 גילמה דמות אורחת בשם ניצה, חברתו הזמנית והאובססיבית של גדי (אבי קושניר) בסדרה "החיים זה לא הכל".
ב-2012 שיחקה פיטוסי בעונה השנייה של סדרת הילדים והנוער "אליפים" שם שיחקה את תפקידה של סמדר.
ב-2013 שיחקה בעונה השנייה של חסמבה דור 3 בתפקיד רחל "הבוגדת" - לוחמת מיומנת שהוכרזה כבוגדת במדינה שלה.
ב-2016 שיחקה בעונה השנייה של כוכב הצפון בתפקיד רביבית ירון, אמא של עלמה (עמית מושקוביץ).באותה שנה זו התנדבה אורנה יחד עם עינת ויצמן בארגון הנוער "החוש-השמיני" ותרמה להקמתו.
החל מפברואר 2017 משחקת את דינה לביא, אשתו של אמנון לביא (מיכה סלקטר), בסדרה "כדברא" המשודרת בניקלודיאון ב-yes.
ב-2018 השתתפה בסרטו של הבמאי אבי נשר, "סיפור אחר".
אל נלך כצאן לטבח!

רקע כללי

לאחר מבצע ברברוסה, פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941, האיינזצגרופן החלו בהוצאה להורג של יהודים. אחד המקומות הראשונים שבהם התבצע רצח המוני של יהודים, ביולי-אוגוסט 1941, היה פונאר - שטח מיוער במרחק של כעשרה ק"מ מווילנה. 40,000 מ-70,000 היהודים של וילנה נטבחו בתוך מספר חודשים ונטמנו בקברי אחים ענקיים (העדויות על כך הגיעו לאנשי הגטו מאלה שניצלו בזכות החטאת הכדורים). פרנסי הגטו ניסו ככל יכולתם להסתיר את המידע מההמונים, להרגיע את הרוחות ולפקפק באמיתותם של סיפורי הניצולים.

הכרוז

בליל השנה החדשה 1942 התכנסו במטבח ברחוב סְטְרָשוּן 2 כ-150 מחברי תנועות הנוער החלוציות. במהלך האספה הוקרא ביידיש ובעברית כרוז שחיבר אבא קובנר, והושמעו דעות בדבר האחריות הקולקטיבית והתוצאות שעלולות להיות להפעלת נשק ולהחזקתו. חלק טענו כי ייתכן שיהודי הגטו לא יתנו גיבוי למורדים, וזאת משום שיראו בהם כאלה המאיצים את הקץ וסיבה לשואה המתקרבת. למרות כל הלבטים, התקבלו לבסוף דבריו של אבא קובנר.

השפעת הכרוז

הארגון הלוחם הראשון שנוסד בגטאות מזרח אירופה (ב-21 בינואר 1942) היה ארגון הפרטיזנים המאוחד (פֿ-פ-אָ), שהוקם בגטו וילנה לאחר קריאתו המפורסמת של אבא קובנר. הארגון צירף אל שורותיו את חברי כל הפלגים, כהוכחה שהכול החליטו להתאחד לצורך התנגדות מזוינת להשמדה. הייתה זו החלטה שמשמעה מאבק על החיים ושמירת הכבוד הלאומי בתוך הגטו לנוכח כוונות חיסולו. אבא קובנר היה למפקדו השני של הארגון, לאחר שהמפקד הראשון, חבר המפלגה הקומוניסטית יצחק ויטנברג, נפל בידי הנאצים ביולי 1943.
דבריו של קובנר הופצו בקרב חברי התנועה ויהודי הגטו ככרוז, שהועבר בהמשך על ידי שליחים לגטאות אחרים. הייתה זו הפעם הראשונה בה הוצגו בפומבי מעשי האייזנצגרופן כחלק מתוכנית השמדה של כל יהדות אירופה. ואכן, שלושה שבועות לאחר מכן התכנסה בברלין ועידת ואנזה בה הוחלט על דרך ביצועו של הפתרון הסופי - תוכנית השמדתם של יהודי אירופה.
הכרוז זכה להדים, ורעיון המרד - התנגדות מזוינת להשמדה התקבל, הקריאה "לא נוּבַל כצאן לטבח!" הייתה לסיסמה שהתנוססה בכְרוּזים רבים שקראו להתנגדות יהודית נגד הכובש הנאצי.
עמוס פריש

עמוס פריש (נולד ב-1953) הוא פרופסור מן המניין במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן.

ביוגרפיה

עמוס פריש הגיש בשנת 1986 את עבודת הדוקטור שלו בנושא "פרשת מלכות שלמה בספר מלכים" במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן.
פריש הוא פרופסור מן המניין במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן וכיהן בעבר כראש המחלקה.
תחומי המחקר העיקריים שלו הם אלה: חקר ספרותי של המקרא (ובפרט הסיפור המקראי); הפרשנות המסורתית לתנ"ך (ובפרט הפרשנות הבתר-קלאסית); המלוכה במקרא; ספר תהלים.
ויקי פרץ

ביוגרפיה

פרץ החל את דרכו בקבוצת הילדים של מכבי רמת עמידר בגיל 9. הוא נחשב לחלוץ מחונן ואף שיחק בנבחרת הנוער של ישראל, שאומנה על ידי דוד שווייצר. בשנת 1972 השתתף באליפות אסיה לנוער (עד גיל 19), שנערכה בבנגקוק, הוביל את ישראל לזכייה בטורניר וסיים ככובש המצטיין עם 12 שערים. בטורניר זה קבע שיא כיבושים במשחק בינלאומי אחד, 6 שערים במשחקה של נבחרת הנוער של ישראל נגד טייוואן (0:7). זו הייתה אליפות אסיה לנוער האחרונה בה השתתפה (וזכתה) ישראל.
שנה לאחר מכן, בשנת 1973, הצטרף פרץ למכבי תל אביב. פרץ הנהיג את התקפת הקבוצה וזכה עימה בדאבל בשנת 1977 ובאליפות נוספת בשנת 1979. בעונת הדאבל סיים כמלך השערים, עם 17 כיבושים, ואף כבש רביעייה לשערה של מכבי נתניה בחצי גמר גביע המדינה, שנגמר בתוצאה 6:1.
בשנת 1980 עזב פרץ את ישראל ועבר לקבוצת הכדורגל של העיר שטרסבורג שבצרפת. שנתיים לאחר מכן עבר לשחק בסטאד רן, בליגה השנייה בצרפת, וסייע לה לעלות לליגה הראשונה. בשנת 1983 חזר למכבי תל אביב, עם רזומה מרשים של 45 שערים בשלוש עונות בצרפת. שנה לאחר מכן עבר לשמשון תל אביב, שבה שיחק עונה אחת לפני שפרש ממשחק. לפרץ 80 שערים בישראל, שמתוכם כבש 67 במדי מכבי תל אביב.
משחקו הראשון של פרץ בנבחרת ישראל נערך ב-13 בנובמבר 1973 באצטדיון בלומפילד, נגד נבחרת ארצות הברית. כבר במשחק זה כבש את שערו הראשון לזכות הנבחרת בדקה התשיעית. במשחק הגומלין שנערך יומיים מאוחר יותר בבאר שבע כבש שנית בדקה ה-15. משחקו הטוב ביותר בנבחרת היה ב-14 בפברואר 1979, שבמהלכו כבש שלושער לרשת נבחרת יוון בניצחונה של נבחרת ישראל 4:1. פרץ פרש מנבחרת ישראל בשנת 1983, כאשר נרשמו לזכותו 14 שערים ב-40 הופעות במדיה.
זמן מה לאחר שפרש החל בקריירת אימון. בין השאר אימן פרץ את נבחרת הנערים של ישראל ושימש כעוזר מאמן הפועל תל אביב בסוף שנות ה-90, כאשר אלי כהן שימש כמאמן הראשי של הקבוצה. החל מעונת 2006/2007 שימש פרץ בשנית כעוזרו של אלי כהן, במכבי תל אביב, עד לעזיבתו של אלי כהן את הקבוצה, אז סיים גם כן את תפקידו במועדון כעוזר מאמן.
פרץ היה נשוי לאיריס רוזנבלום. בנו, עומר פרץ, כדורגלן עבר אף הוא. גיסתו, דורית, היא אלמנתו של כדורגלן העבר אבי כהן.
ידידי מרחוב ארנון

הבית מס' 15

הסיפור נסוב על שכניה הקטנים של לאה גולדברג.  תאומים בני 5, רותי ויונה. התאומים אהבו סוכריות, אהבה עזה ונלהבת.  יום אחד מצאו בחצר שילינג, מטבע יקר ערך.  הם קנו במכולת כמות עצומה של סוכריות מכל הסוגים והמינים.  הזמינו את חבריהם לחגוג עמם.  הם אכלו סוכריות אך לא הצליחו לסיים את כל הכמות.  הם חשבו להסתיר אותם כדי שישארו לפעם אחרת אך חששו שמא יתגלו על ידי הילדים גדולים.  במוחו של יונה צץ רעיון, לזרוע את הסוכריות בגינה.  כך הם יוסתרו היטב וגם יצמיחו סוכריות
נוספות. 

החתול הצמחוני והכלב חתולי

גם הסיפור הזה נסוב על ידידיה/שכניה הקטנים של לאה גולדברג. על יונה ורותי, על יובל ואחותו רינה, על דליה
ואורי.  הסיפור מתאר את של הילדים אל בעלי החיים, אל הכלבלב של אורי, שנקרא בשם 'חתולי' ואל החתול הזר שהופיע לפתע פתאום.  הילדים עורכים
מסיבת יום הולדת לכלבלב של אורי, וקונים לו מתנות כמו לחבר בן אנוש: סרט אדום, ספל וסקטים.  הם קושרים את הסקטים לרגלי הכלבלב ומשוכנעים שהוא יתחיל 'לדהור' עליהם. רק לאחר שהם רואים סימני מצוקה הם משחררים אותו מהסקטים.  הכלבלב והחתול רוצים לשתות שניהם מספל החלב.  הילדים בטוחים שמיד תפרוץ מלחמת
עולם בין שני בעלי החיים.  להפתעתם הרבה הכלבלב והחתול מסתדרים היטב ולוגמים יחדיו מספל החלב. 

אורי מן הבית הכחל

בסיפור מתואר מפגש מרתק בין אורי מרחוב ארנון לבין יונה הילדה הקטנה מהמעברה. יונה היא ילדה יתומה אשר סָבָה חלבן, אִמָה כובסת ועליה מוטל עול הטיפול בבית ובאחיה הקטן. הווי חייה
של יונה שונה מהווי חייו של אורי 'ילד השמנת'. לאה גולדברג מתארת את מערכת
היחסים המתפתחת בין שני הילדים. בשלב מתקדם יותר של הסיפור מתוארת חברות ממושכת בין ילדי רחוב
ארנון לבין ילדי המעברה.
אליעזר לחנה

אליעזר לחנה (נולד ב־29 באוגוסט 1958) הוא עיתונאי ספורט ושדרן רדיו ישראלי.
בעיתונות ערך לחנה את מדור הספורט של עיתון "חדשות" והיה סגן עורך מדור הספורט בעיתון "מעריב". מעל גלי האתר היה שותף בצוות ההקמה של תחנת רדיו ללא הפסקה ושידר תוכנית ספורט יומית במשך 12 שנים. על המרקע שידר את הליגה הלאומית בערוץ הספורט והשתייך למחלקת הספורט של ערוץ 1 (2003).
הקים את ערוץ בית"ר טי.וי - הערוץ של בית"ר ירושלים שנסגר על ידי ארקדי גאידמק בסוף 2006. ב-2007 הצטרף לתחנת רדיו ירושלים. משדר כיום ברדיו 99.
דון הרפר

ביוגרפיה

הרפר נולדה באיסט סנט לואיס, אילינוי. היא מתאמנת בהדרכתו של בוב קרסי בעלה של ג'קי ג'וינר קרסי אלופה אולימפית. היא לומדת פסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).

2003

בשנת 2003 זכתה הרפר במדליית זהב הן באליפות ארצות הברית באתלטיקה לנוער בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.28 שניות והן במשחקים הפאן אמריקאים לנוער בתוצאה של 13.42 שניות.

2005

באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 2005 סיימה הרפר במקום שמיני בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.23 שניות. באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) שנערכה אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצה זו בתוצאה של 12.91 שניות.

2006

באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 2006 סיימה הרפר במקום שביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.02 שניות. באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) שנערכה אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בריצה זו בתוצאה של 12.92 שניות. היא קבעה שיא אישי בריצה זו בתוצאה של 12.80 שניות.

2007

באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 2007 סיימה הרפר במקום שמיני בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.07 שניות. באותה שנה היא קבעה שיא אישי בריצה זו בתוצאה של 12.67 שניות.

אלופה אולימפית

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה הרפר במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי של 12.54 שניות, לפני סאלי פירסון מאוסטרליה (12.64 שניות) ופריסילה לופז-שלייפ מקנדה (12.64 שניות).

2009

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 סיימה הרפר במקום שביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.81 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה את שיאה האישי ואת התוצאה המהירה בתחרות כולה, 12.48 שניות, תוצאה שהייתה מאפשרת לה לזכות במדליית זהב.

2011

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה הרפר במדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות, בשיא אישי חדש של 12.47 שניות, אחרי פירסון שקבעה שיא תחרות חדש ואת התוצאה הרביעית בטיבה בהיסטוריה של ריצה זו, 12.28 שניות ובת ארצה דניאל קרותרס (12.47 שניות).

2012

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה הרפר במדליית כסף ולא הצליחה להגן על תוארה, בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 12.37 שניות, אחרי סאלי פירסון שקבעה שיא אולימפי חדש של 12.35 שניות, ולפני בת ארצה קלי וולס (12.48 שניות).