google/wiki40b huggingface dataset:
פליגה

פליגה (מכונה גם חלוקה פרוקריוטית או חלוקה בינארית - מאנגלית: Binary fission) היא אופן רבייה אל-זוויגית המשמש יצורים פרוקריוטיים (חד תאיים חסרי גרעין), וככל הנראה המקור ההתפתחותי למיטוזה - התהליך המקביל בתאי יצורים איקריוטיים (בעלי גרעין).

פירוט התהליך

הפליגה נפתחת בשכפול הדנ"א של התא, המתגלם לרוב בכרומוזום מעגלי יחיד. בתחילת תהליך השכפול נקשרים מספר חלבוני מפתח לאזור מקור השכפול וגורמים להפרדה מקומית בין גדילי הדנ"א המרכיבים את הסליל הכפול. פתיחה זו של הסליל יוצרת בועת שכפול (Replication bubble), המכילה שני מזלגות שכפול - אחד לכל כיוון (המזלגות קיבלו את שמם מצורת ה-Y שלהם). תהליך השכפול מתקדם בשני כיוונים, כאשר המזלגות הולכים ומתרחקים ממקור השכפול ובועת השכפול הולכת וגדלה, עד להשלמת שני עותקים של הכרומוזום המעגלי המקורי.
עם השלמת השכפול, נעגן כל אחד מסלילי הדנ"א לקרום התא, לעיתים בסיוע מזוזומים. התארכות התא מביאה להפרדת הכרומוזומים. חלוקת התא מבוקרת על ידי כתריסר סוגי חלבונים המתאספים לעבר מבנה פולימרי טבעתי הנקרא טבעת חיץ (septal ring) בתווך בין הכרומוזומים. חלבונים אלה מנחים את יצירת המחיצה בין התאים. השכפול מסתיים בחלוקת הציטופלזמה.

פגמים תורשתיים

פליגה היא תהליך אל-זוויגי - המידע התורשתי של הצאצאים אמור להיות זהה לזה של תא המוצא. מוטציות מופיעות במידע התורשתי של הצאצאים הודות לשגיאות בתהליך השכפול. ככלל, שיעור המוטציות בתהליך שכפול הדנ"א החיידקי הוא גבוה מזה של יצורים רב תאיים. תכונה זו מסייעת לחיידקים להסתגל לסביבות מחיה שונות אליהן הם מתפשטים, כמו גם לפתח עמידות לאנטיביוטיקה. רבייה אל-מינית מאפשרת גידול אוכלוסין בקצב מעריכי. חיידקי קולי למשל מתחלקים כל כעשרים דקות בסביבת מחיה מיטבית, כלומר מכפילים את גודל המושבה.
חזית המזרח הרחוק הראשונה

היסטוריה

החזית הוקמה ב-5 באוגוסט 1945 על בסיס קבוצת החוף שפורקה. כפי ששמה מעיד עליה, היא הוצבה במזרח הרחוק הרוסי כהכנה לקראת הפלישה הסובייטית לתחומי האימפריה היפנית. ב-8 באוגוסט הכריזה ברית המועצות מלחמה על יפן.
יום לאחר מכן, ב-9 באוגוסט קיבל מפקד החזית קיריל מרצקוב הוראה לנוע קדימה ולפלוש למנצ'וריה שנמצאה בשליטה יפנית. בפלישה (שכונתה "מבצע סערת אוגוסט") השתתפו עוד שתי חזיתות: חזית המזרח הרחוק השנייה וחזית עבר הבייקל. המבצע נוהל כפעולת מלקחיים משולבת קלאסית. באגף המערבי התקדמו הסוביטים דרך מדבריות והרי מונגוליה, הרחק ממסילות הרכבת ששימשו אותו לצורך אספקה. היפנים הופתעו לחלוטין ממהלך זה, שסתר את הדרך בה ניתחו את המהלכים הצבאיים הסובייטים ולכן נמצאו בעמדות לא מבוצרות בעת המתקפה. הכוחות היפנים סברו כי הפלישה לא תתרחש לפני חודש אוקטובר ולכן לא נערכו למגננה. המפקד היפני לא היה נוכח ב-18 השעות הראשונות ללחימה וקשר הרדיו עם היחידות הקדמיות נותק בשלבים הראשונים למתקפה.
ב-18 באוגוסט ניהלו הסובייטים במקביל מספר מבצעים אמפיביים: בקוריאה הצפונית, בסחלין ובאיי קוריל. היחידות הסובייטיות שהונחתו מהים הצליחו להשתלט על דרום האי סחלין ועל האיים הקוריליים, וכוננו בהם ריבונות סובייטית דה-פאקטו. מרצקוב הורה לארמייה ה-25 שהייתה חלק מחזית המזרח הרחוק הראשונה, להשתלט על חצי האי הקוריאני שהיה מוגן בידי ארמיית קוריאה היפנית. הארמייה ה-25 אכן הונחתה בקוריאה הצפונית, והמתינה שכוחות הקרקע יחברו אליה, אך התקדמותם של האחרונים נעצרה ליד נהר יאלו, בצפון חצי האי הקוריאני בשל חוסר יכולת לתספק את הכוחות המתקדמים (גם בדרך האוויר). הצבא האדום הצליח בסופו של דבר לבסס את שליטתו בחלק הצפוני של חצי האי, אך השאיפה להשתלט על קוריאה כולה לא התממשה, מאחר שכוחות אמריקאים הונחתו מהים באינצ'און ב-8 בספטמבר, שישה ימים לאחר הכניעה הרשמית של יפן.
החזית פורקה ב-1 באוקטובר 1945.
אלפבית אורדו

האלפבית של שפת אורדו מבוסס על האלפבית הערבי-פרסי, עם תוספות שנועדו להתאימו לשפה. הוא כולל 35 אותיות בסיס, ועוד כעשרים אותיות הנסמכות עליהן.
סגנון הכתיבה הנהוג באורדו הוא נסתעליק.

אותיות מנושפות

חלק מן העיצורים באורדו מקבלים נישוף, כלומר תוספת נשיפה בעת הגייתם. חלק מן העיצורים המנושפים לא יבואו בתחילת מילה, לדוגמה: مھ.
האותיות הייחודיות לאלפבית הערבי אינן מקבלות נישוף.
بھ, پھ, تھ, ٹھ, جھ, چھ, دھ, ڈھ, ڑھ, کھ, گھ, مھ, نھ
פסגת ויקטוריה

היסטוריה

כבר במהלך המאה ה-19 שימשה הפסגה אתר מגורים ונופש פופולרי בשל הנוף המרהיב הנשקף ממנה לעבר המושבה, בשל האקלים הנוח יותר (הממוזג) ביחס לאקלים הסובטרופי של חלקי האי הנמוכים יותר, ובשל המרחק מהרעש והריחות של נמל ויקטוריה. בשנת 1868 הורה מושל הונג קונג השישי, סר ריצ'רד מקדונל על הקמת מעון קיץ על הפסגה, ובעקבותיו בנו עשירי האי מעונות קיץ על הפסגה. באותה עת הדרך היחידה להגיע אל הפסגה הייתה באמצעות כיסא הנישא על ידי משרתים במעלה השביל הצר.
שנת 1888 היוותה נקודת מפנה בפיתוחה של הפסגה עם הקמת הפוניקולר "רכבל הפסגה".
בניית הרכבל איפשרה גישה קלה ומהירה לפסגה ויצרה ביקוש רב למגורים על הפסגה. בין השנים 1904–1930 הוקמה על הפסגה שכונת מגורים אקסקלוסיבית יקרה, אשר נועדה לאוכלוסייה מערבית בלבד. השימוש ברכבל הפסגה הותר בשעות השיא למערביים בלבד, וסינים לא הורשו להשתמש בה.
גם כיום מהווה השכונה שכונת מגורים יוקרתית.

תיירות

הפסגה מהווה אחד מאתרי התיירות העיקריים של הונג קונג בשל הנוף הנשקף ממנה. מספר המבקרים המשוער בפסגה מדי שנה עולה על 7 מיליון. בראש הפסגה הוקמו שני מרכזי קניות: מגדל הפסגה וגאלריית הפסגה הממוקמים בסמוך לרכבל הפסגה. במגדל הפסגה ממוקם מוזיאון השעווה מאדאם טוסו הונג קונג, סניף של רשת מוזיאוני מאדאם טוסו.
על הפסגה ממוקם גן פסגת ויקטוריה, באתר בו ניצב בעבר בית מגורי המושל, והוא הנקודה הגבוהה ביותר שאליה יכול להגיע הציבור הרחב.
על הפסגה משתרע שביל הפסגה המקיף אותה, ומהפסגה לכיוון דרום משתרע שביל הונג קונג.
גריזלדה באטורי

ביוגרפיה

נולדה לקרישטוף באטורי, שליט (ואידה) טרנסילבניה ושל הברונית ארז'בט (אליזבטה) בוצ'קאי (הבת של גיי'רג' בוצ'קאי ואחות השליט אישטוואן בוצ'קאי).
בגיל 14, ב-12 ביוני 1583 נישאה ליאן זמויסקי, הקנצלר של פולין, יד ימינו של דודה, המלך סטפאן באטורי. למרות חינוכה הישועי נשארה עד סוף ימיה נאמנה לדת הלותרנית בדומה לסבתה ולאמה
. 
נודעה בהשכלתה ההומניסטית הרחבה ובשליטתה המצוינת בשפה הלטינית. התכתבה התכתבות עשירה בשפה זו עם בעלה, עם אחיה, אנדראש באטורי, ועם האציל הטרנסילבני יאנוש גאלפי. 
גריזלדה באטורי נולדה בשם קריסטינה באטורי כילדה השלישית של המגנאט ההונגרי קרישטוף באטורי שומיוי, מנישואיו השניים לארז'בט בוצ'קאי. קיבלה גם את השם קריסטינה לכבוד סבתה, קריסטינה שויוק. אחיה הגדולים היו בלתזר באטורי (נפטר ב-1577), ומיקלוש באטורי. ב-1572 נולד לה אח, ז'יגמונט באטורי, לימים שליט טרנסילבניה.
למדה מילדות לרכב במיומנות על סוסים. בילדותה התאמנה ברכיבה על סוס פוני שהובא במיוחד מטורקיה. התחנכה אצל מורים פרטיים, כולל ישועים. 
נישואיה ליאן זמויסקי תוכננו על ידי הדוד שלה, מלך פוליו, סטפאן באטורי, עוד בשנת 1580, אך נדחו עד שנת 1582 כשמלאו לה 14. למרות נסיונותיו של המלך ושל הישועים, אחרי מות אמה בעיר קולוז'וואר בשנת 1581, התנגדה הנערה בתוקף להמיר את הדת הלותרנית בדת הרומית-קתולית. 
זמן קצר לפני חתונתה לזמויסקי בשנת 1583, שינתה הצעירה את שמה מקריסטינה לגריזלדה, יש אומרים שבהשפעת הרופא האנטי-טריניטריסטי, ג'ורג'ו ביאנדראטה, שנודע בפעילותו בטרנסילבניה ופולין.
טקס הנישואים התקיים בקתדרלת וואוול בקרקוב והחתונה נמשכה עשרה ימים. גריזלדה הגיעה עם פמליה של אלף מאה אנשים.
בשנת 1589 בחודש השביעי להריון, ילדה גריזלדה ילדה מתה. במרץ 1590 ילדה שוב תינוקת שנראתה בריאה. אך כעבור יום אובחנה האם עם אבעבועות שחורות ונפטרה שלושה ימים אחרי הלידה. כעבור ימים אחדים נפטרה גם התינוקת
.
הלווייתה התקיימה ביוני 1589. אחרי מותה, בשם משפחתה, דרש אחיה הצעיר, ז'יגמונט באטורי, את דמי הנדוניה - 90 פורינט - בחזרה.
הנסיכות הריבונית של ארצות השפלה

הנסיך וילם חוזר להולנד

לאחר שארצות השפלה שוחררו ב-1813 מכיבוש צרפת על ידי הצבא הרוסי והפרוסי, עגן וילם פרדריק, בנו של הסטאדהאודר האחרון, וילם החמישי, נסיך אורנז', בעיירת הנמל סכוונינגן, והמשיך משם להאג, שם הוא קיבל ב-2 בדצמבר את התואר "נסיך סוברני של ארצות השפלה" (Soeverein Vorst der Nederlanden). 
החוקה הראשונה של ארצות השפלה המאוחדות נכתבה ב-1814 בהנהגתו של ראש הממשלה חייסברט קארל ון הוחנדורפ, ואומצה על ידי קבוצה חופשית של נכבדים. וילם קיבל את הפיקוד העליון על הצבא והצי, את הרשות למנות ולפטר קצינים, ואת הסמכות העליונה על הכלכלה ועל המושבות שמעבר לים, כמו גם על יחסי חוץ ומינוי שגרירים. חברי הסטאטן-חנראל (מועצת המחוזות, הגוף שהפך בסופו של דבר לפרלמנט ההולנדי) היו אמורים להיבחר על ידי הממשלות המקומיות בכל מחוז, אבל החקיקה במחוזות הייתה חייבת לקבל את אישורו של הנסיך החדש. החוקה הבטיחה חופש דת אוניברסלי.

פירוק הממלכה

בשנת 1830 פרצה המהפכה הבלגית, ובסיומה הפכה בלגיה לממלכה עצמאית, אשר מעמדה אושר בהסכם לונדון. לוקסמבורג הפכה לדוכסות גדולה עצמאית ב-1890, לאחר שלא היה למלך וילם השלישי יורש ממין זכר שימשיך את השושלת. הכתר ההולנדי עבר אל המלכה וילהלמינה, אך על פי החוק הסאלי התקף בלוקסמבורג הייתה קדימות לאדולף, דוכס נסאו מבית נסאו, והוא הפך לדוכס-הגדול של לוקסמבורג.
אלון קלוס

ביוגרפיה

נולד וגדל בחדרה. עם גיוסו לצה"ל ב-1987 שובץ קלוס בחיל התותחנים, סיים את מסלול ההכשרה ללוחמים ושובץ בגדוד 411. הוא יצא לקורס קצינים ועם סיומו שובץ לגדוד 405. קלוס שימש במספר תפקידי פיקוד בחיל ובהם מפקד סוללה בגדוד 405, מפקד יחידת "זיק" (יחידת הכטב"מים), מפקד גדוד 334 "הרעם" בשנים 2001 עד 2003, ראש מחלקת תורה בחיל, מפקד עוצבת התבור בשנים 2007 עד 2009 ומפקד עוצבת עמוד האש. בהמשך מונה לראש מחלקת התכנון באגף התכנון, סיים לימודיו במכללה לביטחון לאומי (מחזור מ"א) ושימש כמת"פ צפון. באוגוסט 2015 מונה לקצין תותחנים ראשי.
קלוס נשוי ואב לשלושה.
חטיפת טיסה 366 של KLM

חטיפת טיסת KLM 366 אירעה ב-4 בספטמבר 1976, עשרים דקות אחרי המראת מטוס חברת התעופה ההולנדית KLM מנמל התעופה בעיר ניס שבצרפת. המטוס שעצר בניס לחניית ביניים בדרכו ממאלגה, ספרד לאמסטרדם נחטף בידי מחבלים פלסטינים. המחבלים דרשו בתמורה לשחרור המטוס ונוסעיו את שחרורם של שמונה מחבלים בכירים הכלואים בישראל, ביניהם הילאריון קפוצ'י וקוזו אוקמוטו. על המטוס שהו 79 נוסעים וחמישה אנשי צוות. 
אחרי נחיתה לצורכי תדלוק בתוניס, המחבלים הורו לקברניט לטוס לכיוון ישראל, והמטוס הגיע בסמוך לחופי המדינה. המחבלים החלו להשמיע מסרים לנמל התעופה בן-גוריון בהם דרשו את שחרור המחבלים הכלואים, אך נמל התעופה לא הגיב. מטוסי חיל האוויר הוזנקו אל המטוס כדי למנוע ביצוע פיגוע באמצעותו, ובנמל התעופה בן-גוריון חסמו כלי רכב את מסלולי הנחיתה כדי למנוע נחיתה של המטוס ללא אישור. שגריר הולנד בישראל פנה לממשלה והפציר בה שלא ליירט את המטוס ולא לסכן את חיי נוסעיו. עם זאת ממשלת הולנד לא דרשה מישראל להיכנע לדרישות החוטפים. ראשיה אמרו כי כניעה לטרור רק תעודד חטיפות נוספות, ושהמפתח בהתמודדות עם החטיפה הוא בהעברת המסר לחוטפים שמאמציהם נטולים כל סיכוי להצליח. ראש הממשלה יצחק רבין ניתח את המצב ואמר כי אם יזכו המחבלים להצלחה בסגנון החטיפות החדש - חטיפת מטוס לא ישראלי עם נוסעים לא ישראלים על מנת ללחוץ על ממשלת ישראל - לא יהיה גבול לחטיפות המטוסים בעולם.
הוקם חפ"ק בראשותו של שר הביטחון, שמעון פרס שהתעקש שלא תהיה כל כניעה לדרישות החוטפים. בעקבות המפגש עם מטוסי חיל האוויר נסוב המטוס לכיוון קפריסין ושם נחת בנמל התעופה בלרנקה. אחרי משא ומתן הסכימו המחבלים לשחרר את החטופים בשלום ובתמורה זכו למחסה בשגרירות לבנון ולאחר מכן יצאו מהמדינה. לכניעת המחבלים תרמה העובדה שלוב, אשר בעבר שיתפה פעולה עם חטיפות, סירבה להניח למטוס לנחות בתחומה, ייתכן שבשל התפקיד שמילאה באותו זמן כנשיאת מועצת הביטחון של האו"ם. העיתון מעריב שניתח את נסיבות החטיפה העריך שהמחבלים חשבו שבשל היחסים ההדוקים בין הולנד לישראל, חטיפת מטוס הולנדי והצבת סכנת חיים בפני עשרות נוסעיו תטלטל את המדינה כאילו נחטף מטוס ישראלי ותפעיל לחץ לשחרור נוסעיו, אך בפועל הציבור הישראלי לא הגיב בהתאם. החטיפה אירעה זמן קצר למדי לאחר מבצע אנטבה, אך אפשרות לפעולה דומה לא נדונה.
וולטר גילברט

קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
גילברט נולד בבוסטון שבמסצ'וסטס. הוא סיים את התואר הראשון שלו בפיזיקה ובכימיה ב-1953 ואת התואר השני ב-1954, את שניהם קיבל מאוניברסיטת הרווארד. את לימודי הדוקטורט במתמטיקה סיים באוניברסיטת קיימברידג' ב-1957 בהנחיית זוכה פרס נובל, עבדוס סלאם. ב-1959 מונה לפרופסור באוניברסיטת הרווארד, וב-1972 מונה לפרופסור לביולוגיה מולקולרית בקתדרה של החברה האמריקנית לסרטן בהרווארד. 
יחד עם אלן מקסם (Allan Maxam) הוא פיתח ב-1979 שיטה לריצוף DNA. באותה שנה קיבל את פרס לסקר למחקר רפואי בסיסי. הוא גם פיתוח שיטה לסינתזה של אינסולין. בשנת 1980 קיבל את פרס נובל לכימיה יחד עם פרדריק סנגר ופול ברג על התרומה לקביעת רצפי הנוקלאוטידים של חומצות הגרעין. ב-1977 זכה בפרס מטעם האקדמיה הצרפתית למדעים וב-1987 נבחר לעמית זר בחברה המלכותית
הוא הציע מושג השערת עולם ה-RNA והיה יזם של מספר חברות סטארט-אפ ביולוגיות, Biogen Idec ו-Myriad Genetics. כמו כן, הוא משמש כחבר בוועדה המדעית של מכון המחקר סקריפס (Scripps Research Institute).
לוי יצחק גרינוולד

ביוגרפיה

רבי לוי יצחק היה בנו הצעיר של רבי משה גרינוולד בעל "ערוגת הבושם", וחתן אחיו רבי אברהם יוסף גרינוולד מאונגוואר. לפני מלחמת העולם השנייה כיהן כרבן של הקהילות אורשיווא (כיום באוקראינה), וישק, פאיע, ולבסוף רבה של צעהלים (כיום באוסטריה) שעל שמה נתפרסם.
עם כניסת הנאצים לאוסטריה הצליח להגר לארצות הברית ועבר לניו יורק ושם הניח את היסוד לקהילה ולמוסדותיה בשם "ערוגת הבושם" אותם הנהיג עד פטירתו. מגדולי הרבנים בארצות הברית לאחר השואה. סגן נשיא התאחדות הרבנים באמריקה. מח"ס 'מגדלות מרקחים'. נפטר בכ"ז בניסן תש"מ.

פעולותיו למען הכשרות בארצות הברית

רבי לוי יצחק היה ממיסדי הכשרות המהודרת בארצות הברית, ופעל רבות בענייני כשרות בארצות הברית בהכשרו המפורסם שהיה המהודר ביותר.

לאחד ששאלו האם מותר לשלוח משגיח על חלב בכפר שאין שם יהודים והוא יהיה מוכרח להתפלל כל יום ללא מנין, השיב בתשובה נחרצת (במכתב מתאריך ערב ראש השנה תשי"ט): 
"... ותמצית תשובתי הוא דחלב שחלבו עכו"ם ואין ישראל רואהו הוא טריפה, וכדי להציל אפי' איש אחד מישראל מאכילת טריפות מותר להתפלל כל ימיו בלא מנין, ואם א"א לו להתפלל כלל אז פטור לגמרי מתפלה כי עוסק במצוה פטור מן המצוה ואין לך מצוה גדולה מזו ..."
קאסה דה מי פאדרה

תקציר העלילה

ארמנדו אלברז (מגולם על ידי ויל פארל) חי ועבד בחוותו של אביו שבמקסיקו במשך כל חייו. לאחר שהחווה נתקלת בקשיים כלכליים קשים, אחיו הצעיר של ארמנדו ראול (מגולם על ידי דייגו לונה) מגיע לעזרתו של אלברז יחד עם ארוסתו סוניה (מגולמת על ידי ג'נסיס רודריגז).
המצב מסתבך לאחר שארמנדו מתאהב בסוניה ולאחר שהאחים מסתבכים עם ברון סמים אכזר ומסוכן בשם אונזה.
מיליון רסיסים קטנים

גילוי התרמית

בסוף 2005 אתר האינטרנט סמוקינג גאן נתבקש על ידי אחד מגולשיו לפרסם את פספורט הכלא של פריי, אך המשימה של תחקירני האתר הפכה קשה במיוחד כשהסתבר כי פריי מעולם לא ישב בכלא. בספרו טוען פריי כי ישב בכלא במשך 87 ימים, כאשר למעשה בילה רק מספר שעות בחדר ההמתנה של בית מעצר, לאחר שנמצא נוהג בשכרות; הוא שוחרר בערבות על ידי חבר.
עוד הסתבר כי מסכת ההתנגשויות האלימה שלו עם אנשי חוק הייתה פרי דמיונו, כמו גם התיאור הגרפי המצמרר של טיפול שורש שהתבצע כביכול בשיניו הקדמיות ללא הרדמה. פריי טען כי רופא השיניים אמר לו כי סמים מכל סוג שהוא אסורים על משתמשים בגמילה ולכן אין באפשרותו לתת לו הרדמה כללית או מקומית, ואף קשר אותו ברצועות פלסטיק לכיסא המטופל כדי שלא ישתולל בזמן הטיפול הקשה. עם זאת, מנהל מרכז הגמילה הכחיש בשידור כי נעשות פרוצדורות רפואיות במטופלי מרכזי הגמילה בלא הרדמה.
לאחר שהתגלתה התרמית רואיין ג'יימס פריי בתוכניתה של אופרה וינפרי, והודה ששיקר לקוראיו. הוצאת הספרים רנדום האוס עצרו מיד את הוצאת הספר וחידשו את ההוצאה רק לאחר הוספה של הערת המחבר, בה כותב פריי בין היתר כי הספר נכתב מזיכרונו ויש רופאים הטוענים כי ייתכן וזיכרונו פגום. כמו כן הוסיף כי הוא "מתנצל מעומק הלב" בפני הקוראים שהתאכזבו משינוי הפרטים בסיפור. בנוסף להערת המחבר, הודפס הספר כאשר בכריכתו נכתב "מבוסס על סיפור אמיתי", בניגוד ל"סיפור אמיתי" שנכתב בהוצאה הראשונה.
Xnet

הקטלוג

הקטלוג של Xnet (הושק בספטמבר 2011) הוא זירת האופנה המקוונת הגדולה בישראל. הקטלוג מציג מותגים ומעצבים מובילים, ומציע את הקולקציות שלהם למכירה אונליין בחנות מקוונת וממותגת.

אדריכלות

ערוץ האדריכלות שהושק במסגרת עליית האתר, הוא הראשון מסוגו בישראל ומביא ידיעות חדשותיות וכתבות עומק מקוריות בתחום האדריכלות והתכנון העירוני מהארץ ומהעולם. המאפיין המרכזי של הכתבות, לבד מהטקסט, הוא ריבוי התמונות והשימוש בטכנולוגיות מתקדמות ברשת כמו גם וידאו. עורך הערוץ הוא איתי כ"ץ. בין הצלמים הבולטים המשתתפים בערוץ ניתן למצוא את טל ניסים, אביעד בר נס ואיתי סיקולסקי.
ג'ף טיג

ראשית חייו

טיג נולד באינדיאנפוליס שבאינדיאנה. אביו, שון, שיחק כדורסל באוניברסיטת מיזורי ובאוניברסיטת בוסטון ואחיו הצעיר מרקיז גדל אף הוא להיות כדורסלן המשחק כיום בעירוני נהריה.

קריירת המכללות

עם סיום לימודיו התיכוניים בחר טיג להרשם באוניברסיטת וייק פורסט בה למד לימודי דת ושיחק בקבוצת הכדורסל המשחקת בחטיבת החוף האטלנטי של ה-NCAA (נקראת גם ה-ACC).
בעונת הפרשמן שלו שיחק טיג בעמדת הקלע. הוא היה חוטף הכדורים המצטיין של קבוצתו עם 1.8 בממוצע והיה לקלע השני כשרשם 13.9 נקודות והמוסר השני בטיבו בקבוצה עם 2.5 אסיסטים למשחק. טיג נבחר במהלך העונה ארבע פעמים לפרשמן המצטיין של השבוע בחטיבה, ובסיום העונה נבחר לחמישיית הפרשמנים המצטיינים בחטיבה.
בעונת הסופומור שלו, עונת 2008/2009, הוסט טיג לשחק בעמדת הרכז, ופתח בחמישייה בכל 31 משחקיה של קבוצתו. בעונה זו הוביל טיג את קבוצתו בנקודות, עם 18.8, באסיסטים עם 3.5, ובחטיפות כדור עם 1.9 למשחק, ונבחר פעמיים ברצף לשחקן השבוע בחטיבת ה-ACC. בסיום העונה נבחר טיג לחמישיית העונה השנייה בחטיבה ולחמישיית העונה השנייה במכללות, ואף היה מועמד לפרס בוב קוזי, פרס ג'ון וודן ופרס אוסקר רוברטסון.

אטלנטה הוקס

לאחר שנתיים במכללות, העמיד עצמו טיג לבחירה בדראפט ה-NBA ונבחר בבחירה ה-19 על ידי אטלנטה הוקס. בעונת הרוקי שלו היה טיג מחליפו של מייק ביבי, ולא הרבה לקבל דקות משחק. הוא שותף ב-10.1 דקות למשחק בהן תרם 3.2 נקודות, ובמשחקי הפלייאוף שותף רק 6.6 דקות בממוצע. 
במהלך העונה הבאה, 2010/2011, הועבר ביבי בטרייד לוושינגטון ויזארדס תמורת קירק היינריך. בעונה הסדירה החל טיג לקבל מעט יותר דקות, וב-13.8 דקות למשחק תרם 5.2 נקודות ו-2.0 אסיסטים. לקראת משחקי הפלייאוף נפצע היינריך, וטיג נקרא למלא את מקומו בחמישייה הפותחת. הוא פתח בשישה משחקים מתוך שמונת משחקיה של קבוצתו, בהם קיבל 29.8 דקות ותרם 11.8 נקודות ו-3.5 אסיסטים, וסייע לקבוצתו להעפיל עד חצי-גמר המזרח, בו הודחה בשישה משחקים מול שיקגו בולס.
בעונת 2011/2012, שהייתה עונה מקוצרת בשל שביתת השחקנים, ביסס טיג את מעמדו כרכז הפותח של אטלנטה. הוא עלה בחמישייה בכל 66 משחקי העונה הסדירה, קלע 12.6 נקודות, הוסיף 2.4 ריבאונדים והיה מוסר האסיסטים המצטיין עם 4.9, וחוטף הכדורים המוביל של אטלנטה עם 1.6 למשחק וסייע לקבוצתו לסיים את העונה עם מאזן של 40 ניצחונות מול 26 הפסדים. במשחקי הפלייאוף הראה אף יכולת גבוהה יותר כשתרם 14.0 נקודות למשחק אולם אטלנטה הודחה כבר בסיבוב המשחקים הראשון כשהפסידה בשישה משחקים לבוסטון סלטיקס.
עונת 2014/2015 הייתה העונה הטובה ביותר שלו, הוא נבחר בה לאולסטאר והוביל את אטלנטה למאזן הטוב ביותר במזרח. בפלייאוף הם הגיעו עד לגמר המזרח בו הפסידו לקליבלנד קאבלירס ולברון ג'יימס.

אינדיאנה פייסרס

ביולי 2016, לאחר 7 עונות באטלנטה, הועבר טיג לאינדיאנה פייסרס במסגרת טרייד משולש בו הייתה מעורבת גם יוטה ג'אז.

מינסוטה טימברוולבס

לקראת עונת 2017/2018 חתם טיג במינסוטה טימברוולבס על חוזה ל-3 עונות עבור 57 מיליון דולר, כאשר העונה השלישית היא "אופציית שחקן".

סטטיסטיקות הקריירה

נכון לסוף עונת 2018/2019.‏
יוסף גלזמן

יוסף גלזמן (1 בינואר 1908 - 9 באוקטובר 1943) היה מנהיג פרטיזנים ואיש בית"ר. מראשי המחתרת של גטו וילנה בתקופת השואה.

ביוגרפיה

נולד באליטוס, עיירה בדרום ליטא. בביתו קיבל חינוך דתי לאומי. בילדותו הצטרף לתנועת בית"ר, ובשנת 1938, התמנה בכינוס העולמי של בית"ר לנציב בית"ר (קצין שלטון) בליטא.
תחת שלטון הסובייטים, נאסרה פעילות ציונית, וגלזמן ירד למחתרת, נע תמידית בין וילנה לקובנה. באותה התקופה עסק בניסיונות להקים תאי אצ"ל ובהעלאת חניכיו ארצה במסגרת ההעפלה.

בתקופת הכיבוש הגרמני

כאשר כבשו הגרמנים את ליטא, פעל גלזמן מחוצה לה. הוא עמד בקשר הדוק עם בית"ר באמצעות חברתו, פולה דייכס, עד שפולניות הלשינו עליה, והיא הוצאה להורג לאחר זמן קצר.
בסתיו 1941 חזר גלזמן לגטו וילנה, ולפעילות בית"רית שם. בינואר 1942 התכנסו בחדרו נציגי התנועות הפוליטיות (ביניהם אבא קובנר מהשומר הצעיר וניסן רזניק מ"הנוער הציוני"). הם החליטו על הקמת ארגון מחתרת: "פ.פ.או" ("ארגון פרטיזנים מאוחד") (FPO). שמו המחתרתי של גלזמן היה "אברהם".
יו"ר היודנראט, יעקב גנס, הציע לו את משרת סגן ראש משטרת הגטו. הוא קיבל אותה, וניצל את המעמד החגיגי לנאום בפני שוטרי הגטו נגד הגרמנים ונגד רדיפת הכבוד של שומרי הסדר בגטו. 
פעילותו למען המחתרת לא נראתה לגנס והוא רצה לסלקו מהמשטרה. ביולי 1942 הציע גנס לגלזמן להתמנות לראש מחלקת הדיור בגטו. גלזמן נענה להצעתו וגם בתפקיד זה המשיך בפעילותו למען המחתרת. הוא ארגן קורס למדריכים צבאיים, הקים מחלקת מודיעין ורכש נשק, שאיתו הכשיר את חברי הארגון. בעקבות פעילויות אלה הוא נאסר בנובמבר 1942 על ידי היודנראט ונשלח למחנה עבודה בסורוק טטאר, אך הוחזר כעבור תקופה קצרה בלחץ ראשי המחתרת. ביוני 1943 נאסר שוב על ידי ראש הגטו גנס, ושוחרר בכוח על ידי חברי המחתרת. גנס התחנן בפני ראשי המחתרת שיגיעו להבנות כדי לא לפורר את הנהגת הגטו. סוכם שגלזמן יועבר למחנה ראשה וגנס יהיה אחראי אישית על ביטחונו. בעזרת חברי המחתרת הוא נחלץ מהמחנה ושב בסתר לגטו.
אב"א אחימאיר כתב עליו:
גלזמן היה היוזם למלחמה בעמלקים בגטו וילנה, ולכן נקראו בגטו זו מתנגדי ההבלגה בשם "גלזמנים"
— אחימאיר, איפה ואיפה אפילו במשפט זה
ביולי 1943 יצא גלזמן מגטו וילנה עם 21 מאנשיו ליערות נארוץ' על מנת לעסוק בפעילות פרטיזנית. לאחר שנחלץ מהתקפה של מארב גרמני שחיסלה תשעה מאנשיו, הגיע ליערות נארוץ' ושם נמנה עם מקימי גדוד פרטיזני בשם "נקמה". באוקטובר אותה שנה יצא שוב עם 35 פרטיזנים מנארוץ' לעבר יערות רודניקי, כדי להצטרף שם לחטיבה הפרטיזנית הליטאית, אולם בדרך, ב- 9 באוקטובר 1943 הם הותקפו על ידי הגרמנים וגלזמן וכל אנשיו נהרגו, למעט ניצולה אחת.
דואר ישראל הנפיק בשנת 1983 גליונית זיכרון בנושא השואה והגבורה הנושאת את דיוקנו.
ג'ודי הולידיי

ביוגרפיה

הולידיי נולדה בניו יורק סיטי בשם ג'ודית טובים למשפחה יהודית ממוצא רוסי. היא גדלה בשכונת סאניסייד שבקווינס ועבדה לפני שפרצה כשחקנית ב"תיאטרון מרקורי". החלה את דרכה כשחקנית תיאטרון זוטרית בברודוויי.
הולידיי קיבלה הזדמנות ראשונה להופיע כשחקנית קולנוע מהבמאי ג'ורג' קיוקור שליהק אותה לתפקיד קטן בסרטו "Winged Victory" ולאחר מכן לתפקיד דוריס אטינגר בסרטו "צלע האדם", עליו הייתה מועמדת הולידיי לפרס גלובוס הזהב לתפקיד משני.
הולידיי האלמונית הצליחה להפתיע את התעשייה והמבקרים בהוליווד בשנת 1950 כאשר זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לתפקיד קומי/מוזיקלי על הופעתה בתור אמה "בילי" דאן בדרמה הקומית רק אתמול נולדה. הולידיי שהופיעה בתפקיד כ-4 שנים קודם לכן בהפקת התיאטרון הצליחה לזכות בפרס האוסקר תוך כדי שהיא גוברת על כוכבות קולנוע הוליוודיות וותיקות ואהובות כמו גלוריה סוונסון, בטי דייוויס ואן בקסטר.
הולידיי המשיכה לשחק בקריירה שלה בעיקר תחת ג'ורג' קיוקור בסרטים "הסוג הנשוי" בתפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר, "זה היה צריך לקרות לך" לצידו של ג'ק למון, איתו שיחקה גם בקומדיה של מארק רובסון "Phffft!".
בשנת 1956 זכתה הולידיי בפרס טוני על הופעתה במחזה "הפעמונים מצלצלים" בתפקיד המרכזנית אלה פיטרסון, הופיעה בנוסף בקומדיה "הקאדילק המוזהבת המוצקה" בתפקיד בעלת המניות לאורה פטרידג' עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס זהב. בשנת 1960 בהופעתה הקולנועית האחרונה חזרה הולידיי על תפקיד אלה פיטרסון בגרסה הקולנועית של וינסנט מינלי למחזה "הפעמונים מצלצלים", היא הועמדה על הופעתה בסרט בפעם הרביעית לגלובוס הזהב.
הולידיי הייתה אמא לבן אחד, עורך הקולנוע ג'ונתן אופנהיים מגירושייה מהמוזיקאי דייוויד אופנהיים.
לאחר שהתגרשה היא חיה עם נגן הסקסופון האגדי ג'רי מאליגן שתמך בה לאחר שחלתה במחלת סרטן השד, היא נפטרה מהמחלה ב-7 ביוני 1965 שהיא בת 43. היא נקברה ב"בית הקברות וסטצ'סטר הילס". על שמה כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד