google/wiki40b huggingface dataset:
איבן איבנוב

קריירת מועדונים

איבנוב התחיל את הקריירה שלו בפירין 1922, ובשנת 2005 עבר לצסק"א סופיה. עם צסק"א זכה בגביע הבולגרי ובסופר קאפ הבולגרי בשנת 2006. באוגוסט 2007, הושאל ללוקומוטיב פלובדיב. בקיץ 2008 חזר לצסק"א סופיה וביסס את מקומו במרכז ההגנה. ב-19 בספטמבר 2008, איבנוב הבקיע את השער הראשון שלו בצסק"א נגד מיניור פרניק. ב-27 באוגוסט 2009, איבנוב הבקיע את שער הניצחון נגד דינמו מוסקבה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, שבסיומו עלתה צסק"א לטורניר.
בפברואר 2010, איבנוב חתם על חוזה לארבע שנים באלניה ולדיקווקז. במדי אלניה הוא הבקיע שני שערים ב-24 משחקים של הליגה הרוסית, אך בסיום העונה ירדה אלניה לליגת המשנה.
ב-17 ביוני 2011, איבנוב חתם על חוזה לשלוש שנים בפרטיזן בלגרד. ב-13 ביולי 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-4 נגד שקנדייה המקדונית במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. ב-3 בדצמבר 2011, הוא הבקיע את השער הראשון שלו עבור פרטיזן, בניצחון 0-3 נגד רדינצ'קי קראגוייבץ. את עונת 2011/2012 סיים איבנוב כאשר הוא פתח בכל המשחקים של פרטיזן ואף סיים את כולם. בשנת 2012 נבחר לשחקן העונה של המועדון.
באוגוסט 2013, איבנוב חתם בפ.צ. בזל השווייצרית. ב-12 בדצמבר 2013 הורחק בהפסד 2-0 לשאלקה 04. ב-14 בינואר 2014 נפצע במהלך משחק ידידות נגד איינטרכט בראונשווייג נפצע ובכך גמר את העונה. איבנוב לא הצליח להחלים מהפציעה וב-15 בדצמבר 2015 שוחרר מהקבוצה על מנת למצוא קבוצה אחרת בה יוכל לחזור לכושר משחק.
לאחר ששוחרר מבזל הצטרף לניו יורק סיטי, אך התקשה לשחק בה ובסופו של דבר העדיף לחתום לשנה וחצי בלוקומוטיב פלובדיב בה שיחק בעבר.
ב-28 ביוני 2016 חתם ל-3 שנים בפנאתינייקוס.
ב-1 בפברואר 2017 חתם בארסנל טולה לשנה וחצי.
בקיץ 2018 חתם באלטאי מהליגה הטורקית הראשונה ובינואר 2019 שוחרר מהמועדון.
לקראת עונת 2019 חתם בפלאנגה מליגת העל הליטאית.
ביולי 2019 איבנוב חתם בויהרן סנדנסקי.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, איבנוב שיחק בכל הנבחרות הצעירות של בולגריה. ב-20 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ב-20 באוגוסט 2008 בניצחון 1-2 נגד בוסניה והרצגובינה. ב-6 בספטמבר 2011, איבנוב הבקיע את שער הבכורה שלו עבור הנבחרת בהפסד 3-1 נגד שווייץ במסגרת מוקדמות יורו 2012.
לואיז ברילי

ביוגרפיה

ברילי נולדה בבוזיט  שבמחוז נורת'האמפטונשייר באנגליה. היא למדה בבית הספר קימבולטון, והמשיכה ללמוד היסטוריה באוניברסיטת קיימברידג'. אחר כך למדה משחק במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע  בניו יורק אצל המורה לליצנות פיליפ גולייה.

כתיבה

ברילי כתבה ביקורות וטורים על קולנוע, אמנות ומוזיקה מאז נעוריה. היא כתבה עבור מגזינים שונים בהם "Premiere UK", "אמפייר", "רדיו טיימס", "SKY", מגזין המוזיקה "The Face", מגזין הקולנוע "Neon", ו-"Total Film". היא ערכה את הספר "Anarchy and Alchemy: The Films of Alejandro Jodorowsky" שיצא לאור ב-2007 בהוצאת "Creation Books".
עד אפריל 2009 הייתה ברילי סגנית עורך של מגזין "Wonderland". היא ראיינה את ליב טיילר בכתבת השער בפברואר/מרץ. המחזה הראשון שכתבה "האפיפיורית יוהנה" הוצג ב-2013 על ידי התיאטרון הלאומי לנוער .

הפקה

במרץ 2012 הפיקה והייתה שותפה לכתיבה של הדרמה הקומית לילדים "The Charles Dickens Show" ששודרה ב-BBC2. בסדרה כיכבה בירלי עצמה והשתתפו ג'ף ראול, רופרט גרייבס, ניל דאג'ן, נתניאל פרקר, לינדה בארון, האניסאקל ויקס, רופרט יאנג, Adjoa Andoh, סם קלי, ג'פרי סטריטפילד, פיונה בוטון ומריה גייל.
אמייל (טכניקה)

אמייל (באנגלית: enamel) הוא חומר צבעוני הנוצר מהתכת אבקת זכוכית על שכבת מצע (כגון מתכת, זכוכית, קרמיקה, או אבן) על ידי אפייה (לרוב בטמפרטורה של 750 עד 850 מעלות צלזיוס). ניתן להתיך אמייל על רוב סוגי המתכות. אבקת הזכוכית נמסה, ולאחר שהיא מתקשה היא הופכת לחומר זגוגי, חלק ונוקשה, העמיד בפני אש וכימיקלים. האמייל עלול להיסדק או להישבר אם שכבת הבסיס עליו נוצר נמצאת תחת לחץ או מתעקמת.

האמייל יכול להיות אטום או שקוף, וניתן ליצור אותו בשלל צבעים.
יצירת אמייל היא טכניקה שימושית עוד מימי המצרים הקדמונים, שיצרו אמייל על כלי חרס ואבן. גם ביוון העתיקה, בסין, יפן, רוסיה והקלטים, השתמשו בטכניקה זו.
ישנם צבעים הנקראים צבעי אמייל, אף על פי שהם עשויים על בסיס שמן או לטקס, משום שאחרי הייבוש הם מקבלים תכונות הדומות לתכונות האמייל, ונותנים גימור חלק, מבריק ואטום למשטח הצבוע בהם.

אמייל לצרכים שימושיים

בגלל עמידותו של האמייל, הוא אידיאלי כציפוי לחפצים שאמורים להיות עמידים בפני חום או רטיבות. לכן נעשה בו שימוש רב בציפוי החלק הפנימי או החיצוני של כלים ומכשירים כגון תנורים, ארגזי לחם, סירים וקומקומים, ציפוי אמבטיות, בשילוט חוצות ועוד. כיום ניתן למצוא בחנויות-פנאי אמייל קר אשר קל לשימוש לעבודה, המשמש לעבודות אמנות.
בגלל צבעו המבריק של האמייל, נעשה בו שימוש רב גם לחפצי נוי, תכשיטים ובאומנויות.
הטרדה מאיימת

הטרדה מאיימת (באנגלית: Stalking) היא התנהגות המורכבת ממגוון פעולות שתכליתן לרדת לחייו של הקורבן, לערער את ביטחונו העצמי, לשבש את שגרת חייו ולהעניק לו תחושת "ניצוד", בעיקר בדרכים שונות של הפחדה. התנהגות זו עלולה להסתיים בפגיעה ברכושו, בנפשו ובגופו של הקורבן, ועל-כן מובנת כהתנהגות בעלת פוטנציאל מסוכנות גבוה.
הטרדה מאיימת מהווה עבירה פלילית על פי חוקיהן של מדינות רבות, ובהן ארצות הברית, קנדה, יפן, ובריטניה, וכן מהווה עוולה אזרחית ונזיקית בחלק מהמדינות כגון בריטניה וגרמניה.
במדינת ישראל החוק העוסק בעבירה זאת הוא חוק מניעת הטרדה מאיימת, התשס"ב-2001, המגדיר הטרדה מאיימת: "הטרדתו של אדם בידי אחר בכל דרך שהיא או נקיטת איומים כלפיו, בנסיבות הנותנות בסיס סביר להניח כי המטריד או המאיים עלול לשוב ולפגוע בשלוות חייו, בפרטיותו או בחירותו של האדם או כי הוא עלול לפגוע בגופו". החוק מאפשר לבית המשפט להוציא צו מניעת הטרדה מאיימת. הפרת הצו מהווה עילת מעצר של המפר על ידי המשטרה, וכמו כן מהווה עבירה בפני עצמה - עבירה של "הפרת הוראה חוקית" לפי סעיף 287(ב) לחוק העונשין, התשל"ז-1977.
ניר אלון

ביוגרפיה

אלון למד בין השנים 1988-1992 במחלקה לאמנות באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, ירושלים.
בשנת 1996 זכה בפרס האמן הצעיר מטעם משרד החינוך והתרבות. ב-1998 השתתף בתערוכת חילופין בין גרמניה וישראל. ב-2001 זכה במלגת שהייה בהמבורג שבגרמניה, ומאז הוא חי ועובד בה.
עיקר עבודתו של אלון היא בתחום האינסטליישן (מיצב). בעבודתו משתמש אלון בחפצים כגון
רהיטים, מנורות וכבלי חשמל, ובונה את הצבותיו ישירות למקום התצוגה. בעבודותיו מטפל אלון במצבי חוסר יציבות.
אלון הציג תערוכות יחיד בתל אביב, ירושלים, שוורין, בון, מנהיים, פרנקפורט והמבורג, וכן השתתף בתערוכות קבוצתיות נבחרות.
עבודותיו נמצאות באוספי מוזיאונים ואוספים פרטיים וציבוריים בישראל, גרמניה, איטליה וארצות הברית.
פרובלמטה

הפּרוֹבּלמטה (ביוונית: Προβλήματα; בלטינית: Problemata; בעברית: "בעיות") הוא אוסף אריסטוטלי, או פסאודו-אריסטוטלי , של בעיות הכתובות בצורת שאלה ותשובה. האוסף נוצר בהדרגה על ידי האסכולה הפריפטטית, והגיע לתצורתו הסופית בשלב כלשהו בין המאה ה-3 לפנה"ס לבין המאה ה-6 לספירה. היצירה מחולקת לפי נושאים ל-38 חלקים, והאוסף כולו כולל כמעט 900 בעיות.
הסופרים המאוחרים של ה"פרובלמטה" כוללים את פלוטרכוס, אלכסנדר מאפרודיסיאס , וקסיוס לאטרוסופיסטה .
בין הבעיות באוסף, ישנה אחת (Problemata Inedita, III, 49) העוסקת בים המלח.
מונה על-קומפקטי

הקשר למונים קומפקטיים-חזקים

כל מונה על-קומפקטי הוא קומפקטי-חזק. רוברט סולוביי שיער שההפך גם נכון, כלומר כל מונה קומפקטי-חזק הוא על-קומפקטי. אף על פי שטענה זו עקבית מתוך קיום מונה על-קומפקטי, מתברר שאינה בהכרח נכונה: Menas הוכיח שגבול מדיד של מונים קומפקטיים חזקים הוא קומפקטי חזק. מכאן נובע שהמונה הראשון שהוא גבול מדיד של קומפקטיים חזקים, (אם קיים), הוא מונה קומפקטי חזק שאינו על-קומפקטי. הסיבה לכך היא שקבוצת המדידים מתחת למונה כזה אינה שבת. 
השיטה של Menas לא מאפשרת לשלול את היותו של המונה הקומפקטי-חזק הראשון על-קומפקטי. מנחם מגידור הוכיח כי עקבי שהמונה הקומפקטי-חזק הראשון הוא המונה המדיד הראשון (ולכן אינו על-קומפקטי). כמו כן, מגידור הוכיח כי עקבי שהמונה הקומפקטי-חזק הראשון הוא העל-קומפקטי הראשון. 
אקסיומת העל-חזקה גוררת שהמונה הקומפקטי-חזק הראשון הוא על-קומפקטי; יחד עם זאת, לא ידוע עדיין האם אקסיומת העל-חזקה עקבית עם קיומם של מונים קומפקטים-חזקים. 
כיום עדיין לא ידוע אם חוזק ההתיישבות של מונים קומפקטיים-חזקים ומונים על-קומפקטיים זהה.
מיג

בישראל

במשך השנים הגיעו לידי ישראל מספר מטוסי מיג: מיג-21PF שטייסו, מוניר רדפא, ערק מעיראק לישראל ב-1966, צמד מטוסי מיג-17 סוריים שנחתו בטעות בישראל ב-1968, ומטוס מיג-23ML שטייסו בסאם עאדל ערק מסוריה ונחת במנחת מגידו באוקטובר 1989.
בשנת 1999 השביחה ישראל 3 מטוסי מיג-29 ממולדובה כדי לבדוק את התמודדותם מול F-16 פייטינג פלקון ו-F-15 איגל. בנוסף משביחה ישראל מטוסי מיג-21.
מנהל כללי

מנהל כללי (בראשי תיבות: מנכ"ל) הוא אדם המחזיק במשרה ניהולית בגוף פרטי, ציבורי או ממשלתי. מעל למנכ"ל בהיררכיה הניהולית יכולים להימצא רק הדירקטוריון (בחברה עסקית), המייצג את הבעלים או את בעלי המניות, שבראשו עומד יו"ר הדירקטוריון; ועד ההנהלה (בעמותה או במלכ"ר אחר), המייצג את חברי העמותה; ופוליטיקאי, דוגמת שר או ראש עירייה או מועצה (בגוף ממשלתי או ציבורי), הנבחר על ידי הציבור. במדינות דוברות אנגלית ייקרא המנכ"ל CEO, קיצור של Chief Executive Officer, או Managing Director. לעיתים התואר המקביל למנכ"ל הוא President. כאשר מדובר במשרה ציבורית נקרא התפקיד Director General.
מנכ"ל של חברה פרטית הוא ראש החברה ועליו מוטלת האחריות הגדולה ביותר לביצועיה. עיקר פעילותו של המנכ"ל היא קבלת ההחלטות וקביעת אסטרטגיה להנהלת החברה, שעל פיהן יפעלו העובדים תחתיו. דאגתו של המנכ"ל נתונה לכול: החל במימון תפעולו השוטף של העסק, עבור בייצור המוצר (בחברה תעשייתית) ובניהול מערך העובדים ונכסיה של החברה, וכלה בשיווק המוצר.
קיים גם התואר "מנכ"ל משותף" (באנגלית, "Partner-CEO"). הגדרה זו ניתנת לכל אחד מראשי החברה (בדרך כלל, שניים) בארגונים בהם ישנם מספר מנהלים כלליים שווי זכויות וחובות.
התואר "מנכ"ל זמני" או "מנכ"ל בפועל" מתייחס לאדם שבעלי החברה מגייסים לראש צוות ההנהלה במקום מנכ"ל שהתפטר או כזה שפוטר, בדרך כלל לתקופה קצרה יחסית ולמטרה מוגדרת. תפקיד זה קיים בעיקר בארצות הברית ובאירופה (Acting CEO) ופחות בישראל.
סגנו של המנכ"ל הוא סמנכ"ל (ראשי תיבות של "סגן מנהל כללי"). כאשר ישנם מספר סמנכ"לים, כל אחד יקבל תוספת לתואר בהתאם לתפקידו בארגון: "סמנכ"ל ייצור" הוא האחראי על הייצור, "סמנכ"ל שיווק" הוא האחראי על השיווק, וכדומה.
דוגרלנד

דוגרלנד הוא שם הניתן על ידי ארכאולוגים לשטח אדמה לשעבר בדרום הים הצפוני שחיבר בין האי הבריטי לבין אירופה היבשתית במהלך ולאחר עידן הקרח האחרון, אשר התקיים עד 6500 או 6200 לפנה"ס, עד שבהדרגה נבלע על ידי גובה הים העולה. הוא נקרא על שם שרטון דוגר שנמצא במרכזו.
מחקר גאולוגי מעלה את האפשרות שדוגרלנד היה שטח אדמה יבש שהשתרע מחופה המזרחי של בריטניה עד לחופה של הולנד המודרנית ועד החופים המערביים של גרמניה ודנמרק.
דוגרלנד כנראה הייתה סביבת מחיה עשירה, עם התיישבות אנושית במהלך התקופה המזוליתית.
אודות הפוטנציאל הארכאולוגי של האזור דובר כבר בתחילת המאה ה-20, אך העניין בו גבר ב-1931 כאשר ספינת דייגים מסחרית דגה בין שרטונות בגדותיו של הלימן והאוור מזרחית לסחף גררה שפיץ של קרן מחודדת מהודרת שתוארכה לזמן שבו האזור היה טונדרה. מאוחר יותר כלי שיט גררו שרידי אריה וממותה, יחד עם שרידים נוספים של חיות יבשה, וכמות קטנה של כלים ונשק פרהיסטוריים ששימשו את המתיישבים המקומיים.
נחל אל על

מקור השם

הנחל נקרא על שם כפר סורי עזוב ששכן מדרום לנחל (אל-על).

מפלי הנחל

המפל השחור - גובהו 8 מטרים ונקרא על שם הנביעה מבין סלעי הבזלת.
המפל הלבן - גובהו 14 מטרים ונקרא על שם הנביעה מבין סלעי הגיר.
אומרם מיכאל איבנהוב

ביוגרפיה

בגיל 17 פגש איבנהוב במורה הרוחני הבולגרי פטר דנוב והיה אחד מתלמידיו. בשנת 1937 נשלח איבנהוב על ידי דנוב לצרפת, כדי לייסד שם את תורת "האחווה האוניברסלית" ולהצילה מפני המשטר בבולגריה במלחמת העולם השנייה אותה, לדבריו, חזה דנוב מראש. תורת דנוב חוסלה כמעט לחלוטין על ידי המשטר והכנסייה בבולגריה. ואילו איבנהוב, כאחד מארבעים אלף תלמידיו של דנוב, הקים מרכזים בעולם כולו, שהיו תחילה בתי ספר ללימודי תורת דנוב ושיטותיו אותן החל ללמד בצרפת. בשנת 1938 החל איבנהוב להרצות בפריז, ורבים התכנסו סביבו על מנת ללמוד את תורתו של פטר דנוב. החל משנת 1960, לאחר פטירתו של דנוב ב-1944, היה איבנהוב למחליפו הרשמי בצרפת, שווייץ ומדינות המערב.
איבנהוב הרצה, אך לא כתב את דבריו. תלמידיו הצרפתים הקליטו את דבריו והוציאו אותם לאור. עד כה יצאו לאור למעלה מ-90 כותרים, ותורגמו ל-42 שפות, כמה מהם מצויים אף בעברית.
ספריו והרצאותיו של איבנהוב עוסקים בכל תחומי החיים, הם כתובים בשפה פשוטה ותמימה, המזכירה מעט, ספרות ילדים. למרות זאת, לדברי חסידיו, בשיטתו טמון עומק רב החובק פילוסופיית עולם, נושאים רבים ומגוונים, הקשים לביצוע יומיומי.

טיהור שמו

פועלו הרב של מורהו של איבנהוב, דנוב, בבולגריה, היה לצנינים בעיני נציגי הכנסייה שהתנכלו לו על מנת לפגוע בו, בתורתו ובתלמידיו, והצליחו לסלקו מסופיה ולהגלותו לווארנה בשנים 1917 - 1918, כולל איסורים לכנס תלמידים ולהרצות בפני קהליו. כך גם הוגשה תביעה נגד איבנהוב, על כך שלכאורה נהג להתבונן בצעירות בזמן ריקודן כשלגופן שמלה שקופה. איבנהוב נכלא בסוף שנות ה-40 לשנתיים 1949 - 1950. לאחר שחרורו גילה שתלמידים רבים עזבוהו, והיה עליו להתחיל מחדש עם קומץ מהם. רבים הצטרפו אליו למען הקמת המרכז הגדול בדרום צרפת, בהם כמה יהודים עשירים שרצו להודות לפטר דנוב על חלקו בהצלת יהדות בולגריה מפני הנאצים במלחמת העולם השנייה. כעבור כ-10 שנים נוקה איבנהוב מכל אשמה. שר המשפטים הצרפתי ביקש סליחתו, וכתב לו במפורש מה רב צערה של הממשלה הצרפתית על הפגיעה בו.

מרכזים לעבודה רוחנית

בנוסף לצרפת, מרכזים לקידום תורתו הוקמו בעולם כולו. החשובים שבהם נמצאים בשווייץ ובקנדה. בישראל הוקם מרכז ללימודי תורתו בשנות ה-70 של המאה ה-20 ב"תיאטרון השמש" אותו הקימו אביבה אורשלום וליאור ייני. כיום קיים מרכז צנוע לשיטתו בחיפה.
וולט ויטמן

ביוגרפיה

ויטמן נולד בווסט הילס, הנטינגטון, בגבעות המערביות של לונג איילנד שבניו יורק כבן השני מבין תשעה למשפחת חוואים. אביו היה נגר קוויקרי ואמו ממוצא הולנדי שבקושי ידעה קרוא וכתוב. בהיותו בן ארבע עברה משפחתו לברוקלין, שם הוא למד בבית ספר במשך שש שנים בלבד עד שבגיל 11 החל לעבוד: תחילה כנער שליח במשרדם של שני עורכי דין, ולאחר מכן כשוליית מדפיס בבית דפוס של העיתון Patriot.
הוא רכש את השכלתו באופן עצמאי, וקרא רבות את כתבי הומרוס, דנטה ושייקספיר.
בחייו כתב שירים רבים, שחלקם תורגמו גם לעברית ברבות השנים. אוסף שיריו הידוע ביותר הוא "עלי עשב" (Leaves of Grass). ויטמן היה הומוסקסואל וברבים משיריו יש נימה הומוארוטית ברורה.
שירתו של ויטמן מתאפיינת באופטימיות שלה, אך אולי יותר מכך בגאוניות חודרת המנסה לתת תרגום מילולי לחוויה האנושית והקוסמית. עיקר שירתו של ויטמן דנה בנושאים מורכבים ביותר, פילוסופיים, ולרוב אינה מתייחסת בטריוויאליות לשום נושא. עובדה זו הבדילה אותו מרוב משוררי תקופתו, שכתבו שירים תחת ההנחה שמידת העומק של השיר היא רק משנית לצלצול החרוז. אפשר למצוא בפואמה "את הגוף החשמלי אשירה" חקירה מעניינת ומעמיקה של גוף האדם, כאשר המשורר הוגה ביופי שבגוף הגבר ובגוף האישה, ומסיים בהגיגים על גופו שלו.
נראה כי הדבר שוויטמן התפלא עליו יותר מכל הוא היחסים שבין העולם הפיזיקלי (הגוף, הטבע) לבין הגורם שמאפשר חיים בתוך עולם זה, הלוא הוא הנשמה. כמובן, ויטמן היה רחוק מאוד מהגדרות חותכות על מהות הנשמה, אך בשונה ממשוררים אחרים הוא ניסה לחקור את תפקידה ואת ממשיותה. בעוד שמשוררים סימבוליסטיים משתמשים ב"נשמה" אין ספור פעמים בשיריהם, ומשאירים את המושג בלתי מנומק, כאילו שתפקידה וממשיותה מובנים מאליהם, ויטמן נוהג אחרת: שיריו אינם מבטאים אף מילה כמובנת מאליה, דבר אשר מקנה לשיריו עוצמה מטאפיזית. באשר לדעותיו הפוליטיות אלו מבטאות בדרך-כלל את הליברליזם של המאה ה-19.
בין 14 במרץ ל־18 באפריל 1852 התפרסמה בעיתון Sunday dispatch בהמשכים הנובלה חייו והרפתקאותיו של ג'ק אנגל. הנובלה התפרסמה בעילום שם ורק ב־2017 מצא חוקר של יצירת ויטמן שמחבר היצירה הוא אכן ויטמן.
בשנת 1893 פורסמה ביוגרפיה של ויטמן שכתב ג'ון אדינגטון סימונדס, איתו נהג להתכתב תכופות.
ויטמן השפיע על משוררים רבים ובהם אלן גינסברג שאף השתמש בדמותו בשירו סופרמרקט בקליפורניה.
אחד משיריו "הו רב חובל" (Oh Captain, My Captain), שנכתב לאחר רצח נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן, תורגם לעברית והולחן על ידי נעמי שמר. גרסה זו הוקדשה לזכרו של יצחק רבין.
יורם סלומון

יורם סלומון (6 בדצמבר 1941 - 2 בספטמבר 2017) היה פרופסור במכון ויצמן למדע במחלקה לבקרה ביולוגית. במסגרת מחקרו פיתח שיטות חדשות לטיפול בסרטן הערמונית.

ביוגרפיה

סלומון נולד בטבריה ב-1941. שירת כלוחם בגולני וכסגן מפקד הסיירת הירושלמית של חטיבת ירושלים במלחמת ששת הימים.
היה פרופסור במחלקה לבקרה ביולוגית במכון ויצמן. במסגרת מחקר משותף עם פרופ' אביגדור שרץ מהמחלקה למדעי הצומח, פיתח שיטה להשמדה נקודתית של בלוטת הערמונית, המכילה את הגידול הסרטני, מבלי לגרום לאין-אונות או לפגיעה בשליטה של דרכי השתן.
סלומון נפטר ב-2 בספטמבר 2017 לאחר מחלה קשה.
שקיעת תרבות המערב

תקציר העלילה

הסרט מורכב מצילומים מהופעות חיות של להקות פאנק מובילות בלוס אנג'לס, ומראיונות עם חברי הלהקה ועם הצעירים הפוקדים את הופעותיהם. הוא מציע מבט ייחודי לתת-תרבות הפאנק, ממנה הממסד התקשורתי נהג להתעלם לחלוטין עד אז, ומכיל כמה סצנות מזעזעות בכנותן. כך, למשל, הראיון עם להקת Black Flag מתקיים בבית אליו פלשו, ובו חברי הלהקה ישנים בחללים דמויי-ארונות. בסצנה אחרת מספרים חברי להקת X כי צרכו תרופות שהיו מיועדות לחולה סרטן.
הלהקות המתועדות בסרט הן Black Flag, The Germs, X, The Bags, Circle Jerks, Catholic Discipline, ו Fear.
חליטה (הלכה)

החליטה בהלכה נאמרה בהקשר של הכשרת בשר לאכילה. מן התורה ניתן לאכול את הבשר תיכף אחר השחיטה אם הדיח את הדם שעל גביו, זאת משום שדם הבלוע באיברים, כל זמן שלא פירש מהם, מותר. אך הבא לבשל את הבשר חייב להכשירו על מנת שלא יצא הדם הבלוע מן האיברים ויאסר. בהלכה הוצגו שתי דרכים להכשיר את הבשר: האחת היא להרחיק את הדם על ידי מליחת הבשר או צלייתו, והדרך השנייה היא לצומתו במקומו שלא ייצא עוד. הפעולה שבמסגרתה נצנץ הבשר נקראת בלשון התלמוד "חליטה". החליטה נעשית באמצעות השריית הבשר במים רותחים או בחומץ שמחמת חריפותו הוא צומת את הבשר ומונע מן הדם לצאת.
מתקופת הגאונים אין סומכים על פעולת החליטה בפני עצמה להתיר את בישול הבשר, כיוון ש"אין אנו בקיאין בחליטה".
מאידך לדעת הרמב"ם מלבד תהליך ההכשרה הרגיל של הבשר (מליחה או צליה), יש חיוב נוסף לחלוט את הבשר במים רותחים בסיום התהליך, ובעקבותיו נוהגים כך יהודי תימן. בשאר העדות לא נהוג לחלוט כדברי הראב"ד בהשגותיו: "לא שמענו ולא ראינו מימינו", וכך פסק הרמ"א. רבי יוסף קארו מביא את שתי השיטות בשולחן ערוך, ולפי פרשנות הש"ך, יש להשתדל לנהוג כך.
לפי המשנה בצק שנחלט ברותחים, שוב לא מחמיץ וכשר לאכילה בפסח, אולם מתקופת הגאונים נוהגים לאסור פעולה זו.
אנטוניס סמאראס

היבחרותו למנהיג הדמוקרטיה החדשה

הדמוקרטיה החדשה נחלה תבוסה מהדהדת בבחירות לרשות המחוקקת שהתקיימו ב-2009. קוסטס קרמנליס התפטר מראשות המפלגה והניע בכך מרוץ לבחירת מחליפו. סאמארס התמודד על המשרה והסקרים צפו קרב צמוד בינו לבין דורה בקויאני, שרת החוץ לשעבר וראש עיריית אתונה לשעבר. זמן קצר לאחר תחילת המירוץ הודיע אחד המתמודדים, השר לשעבר דימיטריס אברמופולוס על פרישתו מהמירוץ והעברת תמיכתו לסאמארס.
תוך שבירת פרקטיקות קיימות, הוחלט שהמנהיג הבא ייבחר על ידי חברי המפלגה בבחירות ארציות. הסקרים לימדו שמועמדותו של סאמארס בנסיקה והוא הגיע אל קו הגמר של המירוץ מעמדת המועמד המוביל. 
בשעות הבוקר המוקדמות של ה-30 בנובמבר 2009 נבחר סאמארס למנהיג החדש של מפלגת הדמוקרטיה החדשה. יריבתו, בקויאני, הודתה בהפסדה והתקשרה לברך את סאמארס. הוא קיבל את ניצחונו בנאום במטה המפלגה והתחייב לבצע רפורמה אידאולוגית וארגונית רחבה, בשאיפה לתפוס שוב את השלטון במדינה. 
לאחר שייצב את מעמדו במפלגה, מילא סאמארס תפקיד פעיל בגירושה מהמפלגה של בקויאני במאי 2010, על כך שקראה תיגר על הקו המפלגתי והביעה תמיכה בתוכנית הצנע שנאלצה יוון לנקוט על מנת לזכות בסיוע מהאיחוד האירופי ומקרן המטבע הבינלאומית.

ראש ממשלה


 
סאמארס נשוי לג'ורג'יה קריטיקו (נולדה ב-1969). הם הורים ללנה (נולדה ב-1990) ולקוסטס (נולד ב-1997).

טריוויה

סאמארס חלק חדר במעונות הסטודנטים עם ראש ממשלת יוון לשעבר, יורגוס פפנדראו, בעת שלמדו במכללת אמהרסט שבמסצ'וסטס.
סרטי יאקוזה

סרטי יאקוזה (ביפנית: ヤクザ映画) הם סוגה קולנועית יפנית פופולרית שעוסקת בחייהם ומעשיהם של היאקוזה, המכונה גם המאפיה היפנית.

רקע וסגנון

סרטי היאקוזה היו פופולרים במיוחד בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה שהתאפיינה בהתפתחות מרשימה של המודרניזציה כמו גם חדירתה של תרבות המערב וגם תקופת המיתון האחרונה, שהייתה תקופה של חששות לגבי עתידה של יפן. על המצע הלא-בטוח של שתי תקופות אלו צמחו סרטי היאקוזה אשר טיפחו מיתוס של אנשי המאפיה שהופכים מאנשי פשע לדמות הירואית, ממשיכת דרכם של הסמוראים, שריד אחרון מן המאמינים בערכי יפן הטהורים, החיה בהתרסה בשולי החברה ונאבקת בחברה המודרנית ביפן. הסרטים טיפחו מיתוס של דמות אידיאלית המגינה על החברה מנוכלים וזרים, זרים במקרה זה מתייחס בעיקר על חיילים אמריקאים המוצגים כפרועים במיוחד. למעשה, את המיתוס ההירואי הזה של גיבורי מאפיה בעלי ערכים ועקרונות, טיפחו אנשי המאפיה בעצמם, בעזרתם של סופרים פופולרים. 
הסרטים היו נפוצים במיוחד בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה, כשסרטי הסמוראים החלו להראות מיושנים ורשמיים מדי, והיוו תחליף מודרני לדמות הסמוראי מן העבר.

נינקיו אייגה

נינקיו אייגה, או "סרטי אבירים" היו הסוג הראשון של סרטי היאקוזה. רובם הופקו על ידי טואי, בשנות ה-60. גיבור הסרט, לבוש תמיד קימונו, מוצג כדמות נערצת החיה שלא במסגרת החוק וקרועה בין הערכים הסותרים של חובתה ורגשותיה האישיים.

Jitsuroku eiga

בשנות ה-70, זן חדש של סרטי יאזוקה הופיע: סדרות ה-Jitsuroku, או דוקודרמה. סרטים אלו התבססו על סיפורים אמיתיים, וצולמו בסגנון דקומנטרי, עם מצלמת וידאו ידנית. הסגנון הזה היה פופולרי למדי.

אחריתו של הז'אנר

בשנות ה-90 ירדה הפופולריות של ז'אנר זה. נכון לתחילתם של שנות האלפיים, רובם מיוצרים בסגנון סרטי ניצול - תקציב נמוך ודגש על מהירות ההפקה. יוצא מן הכלל הם סרטיו המוערכים של טאקשי קיטאנו, אשר סרטי היאזוקה שלו מוכרים ברחבי תבל.
קרל אוגוסט, נסיך הכתר של סקסוניה-ויימאר-אייזנך

ביוגרפיה

קרל אוגוסט נולד ב-31 ביולי 1844 בויימאר שהשתייכה לדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, לקרל אלכסנדר, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ולסופיה, נסיכת הולנד, בתם של וילם השני, מלך הולנד ואנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. קרל אוגוסט התחנך בצעירותו על ידי מוריץ פרמרן ובאוניברסיטת ינה, ולאחר מכן למד באוניברסיטת לייפציג ובאוניברסיטת היידלברג. לאחר מכן התגייס קרל אוגוסט לצבא סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ואף לחם עמו במלחמת פרוסיה-צרפת, ובינואר 1871 השתתף בשם אביו בטקס ההכרזה על הקמת הקיסרות הגרמנית בארמון ורסאי.
מכיוון שהיה נכדו של וילם השני, מלך הולנד, היה קרל אוגוסט השני בתור לרשת את המלוכה מ-1890 עד מותו. ב-20 בנובמבר 1894 מת קרל אוגוסט בקאפ מרטין בצרפת משחפת. ב-1901 מת אביו קרל אלכסנדר, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ובנו וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך עלה לשלטון במקומו.
דני פרומצ'נקו

דן (דני) פרומצ'נקו (נולד בשנת 1949) הוא איש עסקים ומוציא לאור ישראלי. עורך ומוציא לאור של המגזין "אוטו".

ביוגרפיה

נולד בישראל, לאירנה ויעקב פרומצ'נקו, שהיה מבעלי השליטה בעלית (בנו של אליהו פרומצ'נקו). בשנות ה-80 היה דני פרומצ'נקו הטכנולוג הראשי של עלית, ובתקופתו פותחו כמה מן המותגים של החברה ובהם "פסק זמן" ו"זיפ". 
לאחר שמשפחתו מכרה את אחזקותיה בעלית פנה פרומצ'נקו לעסקים פרטיים. בשנת 1986 ייסד יחד עם עוד שלושה שותפים את המגזין "אוטו". כעבור זמן רכש את השליטה המלאה במגזין.
פרומצ'נקו ייסד הוצאה לאור, "אוטו תקשורת ומידע מוטורי", הכוללת בנוסף למגזין "אוטו" מגזינים ומוצרים נוספים ובהם "אוטושטח", "תחבורה ובטיחות", קטלוג שנתי, מדריכים וספרים מוטוריים.
פרומצ'נקו הוא מראשי העוסקים בפיתוח ענף הספורט המוטורי בישראל. בין השאר, הוא ממארגני מרוצי המכוניות באשקלון.
מתגורר בסביון, נשוי לאנה ואב לשניים - מיכאל ואליק, המשמש כמנהל השיווק של המגזין "אוטו". אחיו הם אנשי העסקים עמי ואלון פרומצ'נקו. דודו היה התעשיין אבא פרומצ'נקו ואחייניתו היא השחקנית והזמרת רונה פרומצ'נקו.
מירוסלב סטוך

קריירת מועדונים

מירוסלב סטוך החל את הקריירה שלו כשחקן צעיר במועדון המקומי של עיר הולדתו, ניטרה. כשהיה בן 15 בלבד, כבש שלושער במשחק נערים עד גיל 17 והוחלט להעלותו לקבוצה הבוגרת של המועדון. עקב חוקי ליגת העל הסלובקית, לא היה יכול סטוך להשתתף במשחקי הקבוצה הבוגרת עד אשר מלאו לו 16 שנים. במלאת לו 16, ערך סטוך את הופעת הבכורה שלו בניטרה, כשבאותו הזמן הוא כבר היה מחוזר על ידי מספר קבוצות גדולות באירופה. בשנת 2006
לאחר שכיכב בטורניר בינלאומי, הוחתם סטוך בקבוצת הצמרת האנגלית, צ'לסי. בעונתו הראשונה במועדון שיחק סטוך בקבוצת הנערים עד גיל 18, ובסוף השנה סיים כמלך השערים של הקבוצה אף על פי שברוב המשחקים הוא שיחק באגף. עונה לאחר מכן, הוקפץ סטוך לקבוצת המילואים של המועדון ואף היה קרוב להופעת בכורה בקבוצה הראשונה, אך זו הגיע רק בעונה שלאחר מכן. ב-30 בנובמבר 2008, ערך סטוך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה כשנכנס בדקה ה-80 במקומו של דקו, במשחק הליגה האנגלית נגד ארסנל.
אחרי עונה זו, שבה שיחק בחמישה משחקים בלבד, הושאל סטוך לטוונטה אנסחדה מליגת העל ההולנדית. במהלך עונה זו, היה סטוך בורג חשוב במערך הקבוצה, ופתח בהרכב הראשון כמעט בכל משחק רשמי. הוא כבש תריסר שערים בכל המסגרות, ועזר לקבוצה לזכות באליפות ראשונה בתולדותיה.
עונה לאחר מכן חתם סטוך על חוזה לארבע שנים בפנרבחצ'ה הטורקית תמורת שכר של 5.5 מיליון אירו. ב-28 ביולי 2010, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, במשחק מוקדמות ליגת האלופות נגד יאנג בויז ברן השווייצרית. באותה עונה, זכתה פנרבחצ'ה באליפות ה-18 בתולדותיה, כשסטוך תורם שישה שערים ב-46 הופעות. בשנתיים שלאחר מכן, זכה סטוך עם הקבוצה בשני גביעי מדינה.
בעונת 2013\2014 הושאל סטוך לפאוק סלוניקי היוונית. כעבור שנה הושאל לאל-עין מאיחוד האמירויות הערביות. בעונת 2015/2016 הושאל לבורסאספור הטורקית.
ב-11 באוגוסט 2017 חתם בסלביה פראג הצ'כית. ב-29 ביוני 2019 חזר סטוך לפאוק סלוניקי וחתם לשלוש שנים.

קריירת נבחרות

את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובקיה ערך סטוך ב-10 בפברואר 2009, כשנכנס כמחליף בדקה ה-70 במשחק נגד אוקראינה. את שערו הראשון הוא כבש ביוני של אותה שנה, במשחק נגד סן מרינו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. סטוך היה אחד מ-23 השחקנים שזומנו לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2010 שנערך בדרום אפריקה, כשבסופו הודחה סלובקיה בשמינית הגמר על ידי הולנד.
צ'ליאבינסק (כדורגל)

היסטוריה

הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1977 כקבוצת סטרלה צ'ליאבינסק (Стрела) בחסות מפעל המכונות בעיר. עד שנת 1988 התמודדה הקבוצה באליפות מחוז צ'ליאבינסק ואף זכתה באליפות המחוז בשנת 1980, העפילה 5 פעמים לגמר גביע המחוז וזכתה בו פעמיים (1986-1987). הקבוצה התמודדות בליגות הנמוכות ברוסיה הסובייטית והשתתפה בליגה השנייה בברית המועצות. 
בשנת 1990 שינתה הקבוצה את שמה והפכה ל"זניט צ'ליאבינסק". בשנת 1991 העפילה לליגה הרוסית הראשונה וסיימה במקום ה-12 בעונת הבכורה שלה, אך בעונת 1993 סיימה במקום הלפני אחרון מתוך 20 ואיבדה את מעמדה המקצועני. עד 1997 התמודדה בליגה הרוסית השלישית, אז העפילה לליגה הרוסית השנייה. 
בשנת 2009 הקבוצה שינתה את שמה למועדון הכדורגל צ'ליאבינסק ואומצה על ידי העירייה. הישג השיא שלה היה העפלה לשמינית גמר הגביע הרוסי בעונת 2009/2010 כשהיא מתמודדת מול קבוצות כקריליה סובייטוב סמרה וגזוביק אורנבורג.