google/wiki40b huggingface dataset:
האריה השואג

רקע

אתר קבורתם של לוחמי תל חי היה למקום עלייה לרגל מאז שלהי 1920, אך המקום היה עלוב ומוזנח, עובדה שטרדה את מנוחתם של המבקרים הרבים בו ובכללם ראשי היישוב. הרעיון להצבת הפסל היה של אברהם מלניקוב, שהעלה אותו עוד בשנת 1925, כחמש שנים לאחר נפילת לוחמי תל חי, עת ביקר במחצבת "גבעת החוצבים" בין כפר גלעדי למטולה. הביצוע נדחה מחוסר מימון, עד שהמימון הושג במאמץ משותף של ההסתדרות הכללית, הוועד הלאומי וסר אלפרד מונד (לורד מלצ'ט). מלצ'ט ביקש גם לבדוק הצעות של אמנים נוספים. ביולי 1928 החל הוועד הלאומי למנות ועדה בה היו חברים חיים נחמן ביאליק, אנה טיכו וד"ר ואן וניסלנד (Van Vriesland), על מנת לבחון הצעות שיוגשו לתחרות לבסוף הוחלט לקבל את הצעתו של מלניקוב ולהשלים את הנדרש למימונה.
העבודות החלו בשנת 1928. האנדרטה הועמדה בסוף שנת 1933, ונחנכה ב-22 בפברואר 1934. בפיסול המצבה סייעו יהודה קופילביץ ויצחק שדה, וסתתים בוגרי בית הספר לאמנות "בצלאל".

תיאור

המצבה המסיבית משמשת ככן הנושא את פסל האריה, היא עשויה מקונגלומרט כפר גלעדי (תלכיד מחלוקי אבן גיר קשים מתקופת האאוקן). בחזיתה לוח אבן שעליו חקוקה הסיסמה "טוב למות בעד ארצנו", ומתחתיה חקוקים שמותיהם של שמונת החברים שנהרגו, דבורה דרכלר, יעקב טוקר, יוסף טרומפלדור, בנימין מונטר, שרה צ'יזיק, שניאור שפושניק, אהרן שר ווולף שרף.
האריה מפוסל בסגנון פיגורטיבי עתיק בהשראת תבליטים אשוריים. פניו של הפסל פונות למזרח וראשו מורם בשאגה. האופן בו שואג האריה, כשראשו כלפי מעלה, אינו מסמל כוח או ניצחון אלא מביע כאב (בדומה ליללת חתול בעת צרה). סגנונו של הפסל הפך אותו לאבן דרך של האמנות ה"כנענית", והוא היה מראשוני אנדרטאות ההנצחה בארץ ישראל.
עם הקמתה נצפתה האנדרטה למרחקים בכל האזור, שרובו היה מאוכלס כפרים ערביים וביניהם שני יישובים יהודיים בלבד. היא הייתה מיד לסמל לאומי, נקודת ציון בנוף הגלילי, ואתר עלייה לרגל לאנשי היישוב ותנועות הנוער.
גארי אולסן

חיים אישיים

ב-1985 התחתן אולסן עם השחקנית קנדי דייוויס. אחרי גירושיהם התחתן אולסן עם ג'יין אנתוני ב-1991, ולבני הזוג נולדו שני ילדים. אולסן נפטר ממחלת הסרטן בוויקטוריה שבאוסטרליה, לשם היגר אחרי שאובחנה מחלתו. הוא היה בן 42 במותו.
כרמלה כהן

כרמלה כהן (1934 – 2011) הייתה ציירת ישראלית, ומורה לציור במרכז התרבות בית רוטשילד.

ביוגרפיה

כהן נולדה בבוקרשט בירת רומניה. אביה ארתור ליבוביץ' היה צייר, והיא רכשה מאביה מיומנויות של רישום אקדמי, וציור שמן על בד. עלתה לישראל ב-1950 ונישאה לחנן כהן. נולדו להם בן ובת.
למדה ציור מהאמנים אברהם ישכיל, ואברהם נסטי. כן למדה אצל הציירת פליס פזנר מלכין, ובתקופה בה ייסדה את מרכזי התרבות והקהילה בית רוטשילד ובית הגפן, העלו השתיים מספר תערוכות משותפות במוסדות אלו.
עסקה בהוראת ציור, במרכז התרבות בית רוטשילד. במקביל עבדה בתכנון בתים ומבני ציבור בחברת "שיכון עובדים".
בשנת 1968 הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה בבית הגפן.
הייתה חברה באגודת הציירים והפסלים בישראל, ולתקופת מה כיהנה כיו"ר סניף חיפה והצפון של האגודה.
סגנון הציור של כהן היה בתחילה סגנון ציור מופשט, אך לאורך השנים עברה לציור דוממים, דמויות ונוף כנושאים מרכזיים. טכניקת הציור כוללת טיפול בשכבות צבע תוך ניצול האור מבעדן, עיסוק במעברים בין צבעים, וטכניקת הספומאטו הכוללת יצירת הדרגתיות איטית וערפל עדין בצבעים.
ציוריה הופיעו במספר תערוכות יחיד, בהן תערוכות במוזיאון העירוני בחיפה. עבודותיה נמצאות באוספים רבים בארץ ובעולם.
ביל פיטו

קורות חיים

פיטו נולד בולינג, בקנט שבאנגליה. פיטו היגר לקנדה בפברואר 1887. הוא המשיך להרי הרוקי הקנדיים, שם הועסק כעובד בהקמת מסילות הברזל. בשנת 1890 הקים פיטו ביקתת עץ בסמוך לנהר בואו והיה מחלוצי המתיישבים האירופאים בהרי הרוקי הקנדיים. 
פיטו שימש כמדריך בהרים, ובין השנים 1913 ועד פרישתו בשנת 1936 שימש כאחד השומרים הראשונים בפארק הלאומי באנף (למעט בשנות שירותו הצבאי במלחמת העולם הראשונה). כמדריך הוביל פיטו את אדוארד וימפר בדרכו למעבר ורמיליון. בשנת 1901, לאחר שובו ממלחמת הבורים, התחתן עם אמילי ווד ( Emily Wood) מקולומביה הבריטית, ושנה לאחר מכן נולד בנו רוברט פיטו (Robert W.F. Peyto). לאחר מות אשתו בשנת 1906, עבר הבן רוברט להתגורר עם משפחתה בקולומביה הבריטית.

פטירתו והנצחתו

פיטו נפטר ב-23 במרץ 1943 בעיר באנף.
על שמו קרוי קרחון פיטו הנמצא על קו פרשת המים של אמריקה, ואגם פיטו.
אר דקו

אר דקו (בצרפתית: Art déco) הוא סגנון בתחומי אמנות חזותית שונים, שהחל להתפתח בתחילת המאה ה-20, וצבר תאוצה בין השנים 1920–1930.
מקור השם בתערוכה הבינלאומית של האמנות הקישוטית המודרנית התעשייתית (Exposition Internationale des Arts Décoratifs et Industriels Modernes), שהוצגה בפריז בשנת 1925. מקור הסגנון לקוח מהקפדת יתר בפרטים המצויים באר נובו והדגשתם. סגנון האר דקו כלל רפרטואר עשיר של עיטורים גאומטריים ושל עיטורים השאובים ממגוון רחב של מקורות השראה כמו עולם האדריכלות, עולם האופנה, הבלט הרוסי ותרבויות קדומות, בהן מצרים העתיקה והמזרח הקדום. סגנון האר דקו הושפע גם מזרמים אוונגרדיים באמנות כמו קוביזם, קונסטרוקטיביזם, פוטוריזם. השפעתם של זרמים אלה ניכרת בהפשטה ובפירוק של מוטיבים גאומטריים ובאנרגיה הדינמית של מילון הצורות. האר דקו החל להתפתח לאחר מלחמת העולם הראשונה, עם הרצון של האנשים לרהיטים, תכשיטים ואביזרים דקורטיביים, שיהיו מודרניים, פונקציונליים בעלי קווים זורמים ובעלי מראה תעשייתי.
רוב המעצבים בחרו להשתמש בחומרים לא רגילים כמו פלדה, עצים יקרים ושיש, ודחו על הסף את החומרים הסטנדרטיים באותה תקופה.
האר דקו התפתח במספר תחומים: אדריכלות, ריהוט, מוצרי חרס, זכוכית ותכשיטנות.
קו נורת'רן

היווצרות הקו

קו הנורת'רן התפתח משתי חברות רכבת: רכבת העיר ודרום לונדון (the City & South London Railway; בקצרה − C&SLR) ורכבת הצ'ארינג קרוס, יוסטין והמפסטד (the Charing Cross, Euston & Hampstead Railway; בקצרה − CCE&HR).
"רכבת העיר ודרום לונדון" היא הרכבת התחתית הראשונה שהייתה בקו עמוק שנבנתה תחת פיקוחו של ג'יימס הנרי גרייטהד, שהיה, בין היתר אחראי עם פיטר ו. ברלו (מהנדס בריטי) על הטאוור סאבוואי. הקו היה הראשון מקווי הרכבת התחתית של לונדון שנבנה על ידי קידוח עמוק מתחת לפני הרחוב וכן הראשון שהופעל באמצעות מתח חשמלי. הרכבת נפתחה בשנת 1890 ונסעה בין תחנת הרכבת התחתית סטוקוול לתחנת הרכבת התחתית רחוב קינג ויליאם (שכיום איננה בשימוש). מיקום התחנה היה לא נוח וחסר יכולת להתמודד עם תנועת החברה כך שבשנת 1900 נפתח מסלול חדש לתחנת הרכבת מורגייט דרך תחנת הרכבת בנק-מוניומנט.
מורוס

מורוס (יוונית: Μόρος, פירוש בעברית: אבדון, גורל) הוא התגלמות האבדון במיתולוגיה יוונית. מורוס הוא בנה של ניקס, שיצרה אותו ללא אב, ואחיו של מורוס היו תנטוס (אל מוות) והיפנוס. היוונים הקדמונים האמינו כי מורוס מחליט על גורלו של כל בן תמותה. הם האמינו גם שהוא זה שאחראי על קץ של קרב, ומוביל את הלוחמים אל גורלם הקטלני.
רומא העתיקה, שכבשה את יוון, אימצה מן היוונים את המיתולוגיה, ולכן במיתולוגיה הרומית מופיעים סיפורים כמעט זהים, אבל בשמות שונים
משפט הוויראליות

במכניקה ובייחוד במכניקה אנליטית ובמכניקה סטטיסטית, משפט הוויראליות מקשר בין הממוצע על הזמן של האנרגיה הקינטית של המערכת, , והממוצע על הזמן של האנרגיה הפוטנציאלית ,.
המשפט קובע שבמערכת שתנועתה סופית, כלומר מערכת בה גם בזמן אינסוף המרחק בין הגופים סופי, ושהאנרגיה הפוטנציאלית שלה היא פונקציה הומוגנית מסדר  של הקואורדינטות, אזי: .

ניסוח המשפט

נגדיר ממוצע על הזמן של גודל כלשהו: . המשפט קובע שבמערכת בה התנועה מוגבלת לאזור סופי של המרחב לכל זמן, והאנרגיה הפוטנציאלית שלה לא תלויה במהירויות, מתקיים: . כאשר  היא האנרגיה הקינטית הכוללת של המערכת,  האנרגיה הפוטנציאלית ו הקואורדינטות המוכללות.
אם האנרגיה הפוטנציאלית היא פונקציה הומוגנית מסדר  של הקואורדינטות אזי המשפט מקבל את הצורה .
קוננה

דמוגרפיה

ע"פ מפקד האוכלוסין בנמיביה לשנת 2001 באתר העירייה, בקוננה יש 68,735 איש (34,237 נשים ו-34,487), כאשר שיעור הגידול השנתי הוא 1.9%, ושיעור הפריון השנתי עמד על 4.7 ילדים לאישה. היחס בין גברים לנשים בקוננה עומד על 100 גברים על 101 נשים. 
שטחה של קוננה הוא 115,293 קמ"ר, כאשר 25% מתושבי קוננה התגוררו בערים, והשאר, 75%, בכפרים; צפיפות האוכלוסייה היא 0.6 אנשים על כל קמ"ר. בחלוקה ע"פ גילאים, 15% מהאוכלוסייה היא מתחת לגיל 5, 26% בגילאי 5–14, 48% בגילאי 15–59 ו-7% בגילאי 60 ומעלה. 
בקוננה יש 12,489 משקי בית, עם שיעור של 5.7 אנשים לכל משק בית; בראש 40% ממשקי הבית עומדת אישה וב-60% ממשקי הבית עומד גבר. ברוב משקי הבית השפות המדוברות הן שפת ההררו (42%) ושפת הנאמה (36%). תנאי משק הבית היו: 73% מקבלים מים נקיים, 66% שאינם מחוברים למערכת הביוב, ל-22% היה חשמל לתאורה, ול-72% הייתה גישה לרדיו. 
שיעור התעסוקה של כוח העבודה (56% מגילאי 15+) היה 77%, ומחוץ לכוח העבודה (37%) - 19% היו סטודנטים, 56% עקר/ות בית ו-25% בגמלאות וכו'. 
תוחלת החיים המשוערת בקרב גברים עמדה על 50 שנים, ואילו בקרב נשים על 57 שנים. שיעור התמותה בקרב תינוקות (על כל 1,000 תינוקות חיים) היה 49 תינוקות נקבות ו-61 תינוקות זכרים. אחוז היתומים מתחת לגיל 15, מהאב - 5%, מהאם- 2%, משני ההורים - 1%. 5% מהאוכלוסייה עם בעלי נכות, מתוכם 18% חרשים, 35% עיוורים, 16% עם נכות בדיבור, 18% עם נכות ביד, 27% עם נכות ברגל, ו-5% עם נכות נפשית.
קלמאן גרנייה

קריירה

גרנייה החל לשחק כדורגל בקבוצות הנוער של עיר הולדתו אנונה (Annonay). בגיל 11 עבר לשחק בקבוצות הנוער של אולימפיק ליון. במאי 2008 חתם על חוזה הבוגרים הראשון שלו בליון והחל לשחק בשורות ליון מתחילת עונת 2008/2009. במשך שתי עונות הוא שיחק בעיקר כמחליף עד שבעונת 2011/12 הוא הפך לשחקן הרכב. גרנייה חתם ב-2013 על חוזה לשלוש שנים נוספות בקבוצת ליון שהוארך לאחר מכן. במהלך 2017 עבר בהשאלה לרומא לחצי שנה ולאחריה חזר לליון. ב-31 בינואר 2018 לאחר כעשור בליון חתם בגנגאן לשנה וחצי.
גרנייה היה חלק מהסגל של כל הנבחרות הצעירות של צרפת מהנבחרת עד גיל 16 בשנת 2007. ב-2008 סיים כסגן-אלוף אירופה לנבחרות לאומיות עד גיל 17 וב-2010 זכה עם צרפת באליפות אירופה לאומות עד גיל 19. ב-2012 הוא הועלה לנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21 בה שיחק 5 משחקים וביוני 2013 עלה לסגל הנבחרת הבוגרת ושיחק לראשונה במדיה במשחק ידידות נגד אורוגוואי.
קלרה מילך

ביוגרפיה

מילך נולדה באיזמיר שבטורקיה. היא התאמנה בווינה.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכתה מילך במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, יחד עם מרגרט אדלר, יוזפינה שטיקר וברטה זאריק בתוצאה של 6:17.0 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא עולם חדש של 5:52.8 דקות וגרמניה (6:04.6 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום 15 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:37.2 דקות.
עירוני טבריה

בית"ר טבריה

בית"ר טבריה הייתה קבוצה ששיחקה בליגות הנמוכות מאז הקמתה בתחילת שנות החמישים. מיקום השיא של הקבוצה הושג בעונת 1973-74, כאשר סיימה במקום השני בליגה ב' (הליגה השלישית באותה עת), במחוז צפון א'. בזכות הישגה העפילה הקבוצה למבחני העלייה לליגה א', אך הורחקה מהם לאחר שאוהדיה התפרעו במשחק מול הפועל בית שאן.
בשנת 2001 התאחדה הקבוצה, ששיחקה אז בליגה ג', עם הפועל מועצה אזורית גליל תחתון, ששיחקה בליגה ב'. הקבוצה המאוחדת שיחקה תחת השם הפועל גליל תחתון/טבריה, עד שבשנת 2006 שינתה את שמה לעירוני טבריה.

עירוני טבריה

בעונת 2006/2007, תחת השם עירוני טבריה, הקבוצה העפילה לליגה א'. בשנת 2008 הציפייה הייתה שעירוני טבריה תעלה לליגה הארצית, אך היא סיימה את העונה במקום העשירי. בעונת 2008/2009 הציפייה הייתה שטבריה תעפיל לליגת הלאומית (בשל ביטול הליגה הארצית), אך היא סיימה במקום הרביעי. בעונת 2009/2010 סיימה הקבוצה במקום השישי. את עונת 2010/2011 סיימה הקבוצה בפלייאוף העליון של ליגה א' צפון, ובמשחקי הפלייאוף הפסידה הקבוצה 4-1 לאסי גלבוע.
בעונת 2013/2014 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה א' צפון ולאחר משחקי הפלייאוף בהם ניצחה את מכבי דליית אל כרמל, הפועל מגדל העמק והפועל אזור, עלתה למשחקי המבחן נגד הפועל קטמון ירושלים שנאבקה על מקומה בליגה הלאומית ונלחמה נגד הירידה לליגה א'. טבריה ניצחה 1-5 בסיכום שני המשחקים, והעפילה לליגה הלאומית.
בעונת 2014/2015 הגיעה הקבוצה לחצי גמר גביע הטוטו בליגה הלאומית, והפסידה להפועל בני לוד בבעיטות הכרעה. בסיום העונה שבה לליגה א', לאחר שסיימה במקום הלפני אחרון.
בעונת 2017/2018 הגיעה הקבוצה לפלייאוף העלייה לליגה הלאומית, אך הפסידה להפועל כפר סבא 5-3 בסיכום שני משחקים ונשארה בליגה א'.
נאות אפק

היסטוריה

השכונה החלה להיבנות לאחר חתימה על הסכם גג בין רשות מקרקעי ישראל לעיריית קריית ביאליק. עבודות התשתית להקמת השכונה החלו ב-2016 ובנובמבר אותה שנה, נערך טקס הנחת אבן הפינה לבנייתה. השכונה צפויה להכיל 4,573 יחידות דיור בבנייה רוויה של עד 25 קומות. האיכלוס של הדירות הראשונות בה החל במחצית השנייה של 2019.
השכונה נבנית משני צידי כביש 22, צפונית לכביש 79. היא צמודה ממערב לשמורת הטבע עין אפק, לבית העלמין צור שלום וסמוכה לשביל נחל הנעמן. לצורך הקמת השכונה הועברו שטחי חקלאות שהיו שייכים לקיבוץ אפק אל העיר קריית ביאליק.
השכונה מתוכננת להתחבר לכביש עוקף קריות באמצעות "מחלף ביאליק צפון". קו מטרונית צפוי לעבור בתוך השכונה.
ב-13 ביוני 2018 הונחה אבן הפינה לבניית קומפלקס בית הספר היסודי "מיתרים", בית כנסת וגני ילדים במרכז השכונה. באותו מעמד הוכרז כי השכונה תשווק תחת השם "אפקה", במקום השם "נאות אפק" שנקבע לשכונה. בשכונה מתוכנן להיבנות גם אצטדיון כדורגל ומגרש אימונים.
ניקולאי שצ'ורס

ניקולאי ש'צורס אלכסנדרביץ' (ברוסית: Щорс, Николай Александрович; ‏6 ביוני 1895 – 30 באוגוסט 1919) היה מפקד בצבא האדום, חבר המפלגה הקומוניסטית הרוסית. בשנים 1918–1919 הוא נלחם בהקמת הרפובליקה העממית של אוקראינה ובני בריתה הרפובליקה הפולנית השנייה. שצ'ורס נפל בקרב.

קורות חיים

נולד בעיר סנובסק מחוז צ'רניגוב למשפחה של קולאקים. אביו אלכסנדר ניקולאייביץ' היה נהג קטר, מלבד ניקולאי היו לו עוד ארבעה בנים. ב-1905 נכנס ניקולאי לבית ספר כנסייתי, וסיים את לימודיו בשנת 1909.
בשנת 1910 החל את לימודיו בבית הספר הצבאי לרפואה בקייב. אחר שסיים את לימודיו בשנת 1914 והוכשר להיות עוזר רופא עבר שצ'ורס למחוז הצבאי של וילנה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה יצא ש'צורס למקום הארטילריה השלישית שעמדה בסמוך לווילנה, שם שימש כעוזר רפואי. באחד הקרבות נפצע ופונה לבית החולים. אחר התאוששותו, בשנת 1916 שב שצ'ורס לשדה הקרב, אך עד מהרה הוחזר בשל שחפת.
עם התאוששותו ב-30 בדצמבר 1917 שוחרר משירות צבאי בשל בעיות בריאות, ובתחילת 1918 הוא חזר לכפר הולדתו סנובסק.
בסתיו 1918 שצ'ורס נרשם למפלגה הקומוניסטית הרוסית. ב-5 בפברואר 1919 מונה שצ'ורס לראש עיריית קייב.
במלחמת האזרחים ברוסיה נטל שצ'ורס חלק פעיל, והשתתף בקרבות רבים. ישנן שתי גרסאות למותו.
בתו נישאה לפיזיקאי היהודי-סובייטי יצחק מרקוביץ'-חלטניקוב (רו'), חבר האקדמיה הרוסית למדעים.

אזכורים בתרבות

הסרט שצ'ורס משנת 1939 של הבמאי אלכסנדר דובז'נקו. הסרט מספר את סיפורו של ניקולאי שצ'ורס, וזכה לעידודו של סטלין.
נכתב עליו השיר Песня о Щорсе (בתרגום מרוסית: שיר על שצ'ורס), לימים תורגם ועובד לשיר העברי צעדה החבריא (ידוע גם בשם שיר הקומנדיר).
OKH

היטלר כמפקד ה-OKH

מתקפת הנגד של הצבא האדום בקרב על מוסקבה יצרה את התנאים, שאיפשרו להיטלר לקחת לידיו את הפיקוד האישי על ה-OKH. המשבר הצבאי שיצרה המתקפה הסובייטית, ביחד עם התנגדות רוב הקצינים הבכירים במפקדת ה-OKH לפקודתו של היטלר, שאסרה על המשך הנסיגה של הכוחות הגרמניים במרחב מוסקבה, ובריאותו הלקויה של מפקד ה-OKH, ולטר פון בראוכיטש הקלו על היטלר להשלים את השתלטותו על ה-OKH. כתוצאה מכך הפך היטלר ל"מפקד עליון" בפועל של צבא היבשה הגרמני, והיה מעורב בניהול המבצעים הצבאיים, לעיתים עד לרמת הגדוד הבודד.
מצב זה נמשך עד לתום המלחמה. בין תוצאותיו היו הפקודה המפורסמת של היטלר לארמייה השישית לא לנסות לפרוץ את טבעת הכיתור הסובייטית במהלך קרב סטלינגרד, פקודה שהביאה להשמדת הכוחות הגרמניים בכיס סטלינגרד, ולתבוסה הגרמנית שרבים רואים בה את נקודת המפנה במלחמה. 
גנרלים רבים, בספרי זכרונות שנכתבו לאחר המלחמה, ניסו ליצור מיתוס כאילו היו אלו פקודותיו ה"חובבניות" של היטלר, שהביאו לתבוסה אותה נחל הוורמאכט. נראה כי הסכמתם של אלו לכפוף עצמם לשיקול דעתו גם בעניינים מקצועיים, סיפקה להם תירוץ נוח למחדליהם. לא מתן הפקודות המבצעיות הוא שהיווה את הבעיה ברוב המקרים, שכן היטלר היה בעל אינטואיציה צבאית ראויה, וחלק ניכר מפקודותיו אכן תאמו את המצב הצבאי, אלא האסטרטגיה הכוללת של ניהול מלחמה כלל עולמית, במספר חזיתות בעת ובעונה אחת. 
לקראת סוף המלחמה, בהיותו מסוגר בבונקר, אכן איבד היטלר את הקשר עם המציאות, והפקודות שנתן לצבאו היו שגויות ודמיוניות. בימיו האחרונים הוא עסק בהזזת יחידות שכבר לא היו קיימות, או שעוצמתן הייתה נמוכה בהרבה ממה שייחס להן היטלר, על גבי המפה. בצוואתו הוריש היטלר את הפיקוד על ה- OKH לפילדמרשל פרדיננד שרנר, והאחרון החזיק בתואר זה שהיה למעשה ללא משמעות, עד לכניעה ב-8 במאי 1945.

משפטי נירנברג

חלק ממדיניות בעלות הברית שיזמו את משפטי נירנברג היה העמדתם לדין של ארגונים, על מנת להקל על ההליך במשפטיהם של יחידים. כך, די יהיה בכך שיוכח כי אדם מסוים הוא חבר בארגון שהורשע, על מנת שניתן יהיה להרשיעו גם בפשעים בהם הורשע הארגון. ה-OKW היה בין הארגונים שהועמדו לדין, וכמוהו גם "המטה הכללי", שהיה חלק מן ה-OKH. עם כל זאת, ה-OKH עצמו לא הועמד לדין. הארגונים הצבאיים שהועמדו לדין (ה-OKW והמטה הכללי) זוכו, בניגוד לארגונים אחרים, כגון ה-RSHA ושאר זרועות ה-SS שהורשעו.
זאב נהרי

אודות

נולד בברלין שבגרמניה כווילי ויסבאך (בגרמנית: Willy Weisbach). הוא סיים גימנסיום בברלין ועבר לארץ ישראל שם עיברת את שמו. הוא הצטרף לקיבוץ שם עבד מספר שנים. 
בשנת 1935 החל את לימודי המתמטיקה באוניברסיטה העברית ובשנת 1941 סיים את עבודת הדוקטורט שלו אצל מיכאל פקטה. בין השנים 1944 ל-1947 לימד באוניברסיטה העברית. בשנת 1947 עבר לאוניברסיטת הרוורד ועבד עם המתמטיקאי היהודי סטפן ברגמן. בשנת 1948 קיבל מינוי של פרופסור חבר באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס ובשנת 1951 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1954 הוא עבר לאוניברסיטת קרנגי מלון שם לימד עד למותו.
הוא דיבר עברית, אנגלית, גרמנית, יידיש, ספרדית, וצרפתית. בשנת 1951 הצטרף לבנימין אמירה ולמנחם שיפר בעריכת כתב העת Journal d'Analyse Mathématique.
ברכת החודש

מקור הברכה

מהותו של מנהג זה נבע כדי שכל אדם יידע מתי יחול ראש חודש, שכן בעבר לא היו לוחות שנה כתובים ומודפסים לכולם, ולא כל האנשים היו באים לבית הכנסת בימות החול, בגלל טרדות שונות ועיסוקם במלאכה. לכן הכריזו על החודש הקרב בשבת, שכן זהו היום שבו כולם היו באים לבית הכנסת.

סדר הברכות

קודם הברכה נהוג לומר את תפילת רב ('יהי רצון') שמקורה במסכת ברכות. בתפילה זו מבקשים מהקב"ה שהחודש הבא יהיה חודש עם פרנסה, בריאות, יראת שמים ובקשות נוספות.
לאחר מכן אומרים בקשה לגאולה. בחלק מהעדות, מכריז הגבאי את זמן מולד הלבנה. עיקר הברכה הוא ההכרזה על היום או הימים בשבוע הבא שבהם יחול ראש חודש ומיד לאחר ההכרזה אומרים תפילה נוספת על החודש הבא (יחדשהו).
לפי חלק מהמנהגים, בזמן הברכה מחזיק שליח הציבור את ספר התורה בידיו, שנמצא מחוץ לארון הקודש מאז הוצאתו לקריאת התורה. לאחר מכן מכריזים מתי חל ראש חודש.
נוהגים לעמוד בברכה, משום שהברכה היא גם זכר למצוות קידוש החודש שבשעת קידוש החודש נהגו לעמוד בפני בית הדין.

חודשים שאין מברכים בהם החודש

נוהגים שאין מברכים את חודש תשרי, שהרי זה ראש השנה, וכולם יודעים מתי יחול או מתוך אמונה כי כך השטן לא ידע את מועד יום הדין (ראש השנה), ולא יוכל לקטרג על ישראל], בשם הבעל שם טוב מובא שהחודש השביעי, שהוא החודש הראשון לחודשי השנה – ה' בעצמו מברכו בשבת מברכים בשבת האחרון דחודש אלול, ובכח זה ישראל מברכים את כל הי"א החדשים בשנה. יש מקומות שנוהגים שלא לברך את חודש אב משום שהוא חודש של פורעניות.

מנהגי עדות

לפני ראש חודש אב נהוג במספר קהילות ספרדיות להשמיט את אמירת הברכה המקדימה להכרזה (יהי רצון) ותמורתה יש אומרים את סופה של הקינה "אשחר עדתי" לר' יהודה הלוי:
מחדש חודשים / יקבץ קדושים / אנשים ונשים / לעיר הבנויה
וזה החודש / לטובה יחדש / ורצון יצו האל / רב העליליה
בדורות המוקדמים נאמרה כל הקינה, אך בדורות מאוחרים יותר, בשל ההתנגדות לאמירת קינות בשבת, הונהג לומר רק את סופה. כיום, אפילו תוספת זו הולכת ופוחתת, ובקהילות ספרדיות רבות (בעיקר בארץ ישראל) נהוג לברך את חודש אב ככל חודש אחר.
בקהילות מזרח אירופה בהן נוהגים לומר את תפילת אב הרחמים מדי שבת, נהוג שלא לומר את התפילה בשבת מברכים (ובמקומות רבים נהגו ונוהגים לאומרה בשבת מברכים אייר וסיוון בשל העובדה שבתקופה זו אירעו הגזרות בגינן נקבעה תפילת אב הרחמים. יש מקומות בהם אומרים אב הרחמים בשבת מברכים אב). אך הרב צבי יהודה הכהן קוק נהג לאחר השואה לאומרה בכל השבתות.
בקצת קהילות מנהג המערבי, נוהגים לדלג את המי שברך לקהל (ה"יקום פורקן" השלישי) והתפילה לשלום המלכות בשבת מברכים.
ההרפתקאות של בילי ומנדי

תקציר העלילה

הסדרה מתחילה כאשר זוג הילדים בילי ומנדי המתגוררים בעיירת אנדסוויל חוגגים יום הולדת לאוגר הזקן של בילי, מר סנוּגלס. לפתע מגיע מלאך המוות (ה"גרים ריפר") ומבקש לקחת את האוגר לעולם הבא. הילדים לא מפחדים מגרים ומנדי מתעקשת שהאוגר ישאר אצלם. גרים מציע להם התערבות: אם יפסידו הוא ייקח את האוגר ואם ינצחו הוא ישאיר את האוגר בחיים. גרים שכל כך בטוח בניצחונו מוסיף להתערבות שאם ינצחו אותו יהיה גרים חברם הטוב לנצח.
וכך מוביל אותם גרים ללימבו שם הוא יתחרה בהם בתחרות ריקוד לימבו. בשני השלבים הראשונים מצליחים בילי ומנדי לעבור אך בשלב השלישי מניח גרים את מקל הלימבו כמעט צמוד לריצפה במצב ששוב אדם רגיל לא יכול לעבור, אך גרים שכולו עצמות כופף את עצמו למצב זה והחל לזחול אל ניצחונו אך לפני שסיים שאל את מנדי אם יש לה מילים אחרונות, ומנדי עונה בתשובה: "רק שתיים: קיס קיס." מיד התחיל האוגר להתחרפן ולהתפרע מה שהפריע לגרים לאבד את שיווי המשקל וליפול על מקל הלימבו וכך הפסיד בהתערבות. כך מתחילים חייו החדשים של גרים כחברם הטוב ביותר של בילי ומנדי.
גרים עובר ממעמד מכובד בעולם התחתון למעמד משפיל של אחד שמקבל פקודות מילדים וגם נהיה העבד של מנדי. גרים מנסה להשתלב בחברת בני האדם אך ללא הצלחה, והדבר היחיד שנשאר לו לעשות זה לשבת על הספה בבית של בילי ולצפות בטלוויזיה. גרים גם פתח לבילי ומנדי פתח לעולמות אחרים וכישופים מסובכים הגורמים להרבה צרות, סיבוכים והרפתקאות.
נעמה סלוצקי

ביוגרפיה

מישר נולדה וגדלה בדגניה ב'. היא התאמנה בקבוצת הפועל עמק הירדן בהדרכתה של מירי עמרי.

1987

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1987 זכתה מישר בשתי מדליות אישיות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:25.41 דקות, אחרי איריס קומן ממכבי נהריה (5:24.19 דקות) ולפני עינת גבאי ממכבי חיפה ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:32.70 דקות, אחרי רויטל וילנאי ממרכז וייסגל (2:32.08 דקות) ויעל קוסוביצקי מהפועל ימק"א ירושלים (2:32.48 דקות).

אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1988 היא זכתה ב-3 מדליות אישיות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:19.89 דקות, לפני איריס קומן (5:20.74 דקות) ומיכל אמין מהפועל הוד השרון בית ברל (5:22.21 דקות), מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:32.98 דקות, אחרי איריס קומן (2:31.21 דקות) ולפני אורת בש מהפועל נהריה (2:35.16 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:19.74 דקות, אחרי אירית אפרתי ממבי תל אביב (1:17.51 דקות) וזוהר לבנסברג מהפועל גליל עליון (1:19.58 דקות).

1989

בתחרות שמונה האומות שנערכה בקיאסו, שווייץ ביולי 1989 סיימה מישר במקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:37.14 דקות.
שבוע לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה ה-13, היא סיימה במקום שביעי שנייה מבין השחייניות הישראליות במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא איש חדש של 5:18.42 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות אישיות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:52.27 דקות, אחרי אירית אפרתי (2:45.42 דקות) ולפני הילה תמיר (2:52.85 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:34.25 דקות, אחרי אורת בש (2:29.83 דקות) ולפני שני טליתמן (2:35.26 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:21.40 דקות, אחרי אירית אפרתי (1:16.73 דקות) ואורת בש (1:17.37 דקות).

חיים אישיים

מישר נשואה לאיש הרדיו והטלוויזיה הראל סלוצקי ולהם חמישה ילדים (בת וארבעה בנים). היא מתגוררת עם משפחתה בהרחבה הקהילתית שבדגניה ב'. כיום, היא מלמדת ילדים שחיה והתנהגות במים ועוסקת באומנות. היא אחותו של דותן מישר, שחקן נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים.
טיוטה

טְיוּטָה היא שלב בתהליך הכתיבה, בו מקבל המסמך הנכתב את צורתו הראשונית, ועל בסיס שלב זה נעשים שינויים, תיקונים והוספות בהתאם לרצון הכותב. לעיתים קרובות, נעשים השינויים על גבי הטיוטה עצמה, תוך מחיקות והוספות בכתב-יד וכדומה.
מקור המילה מן הארמית, באמצעות התלמוד הבבלי "ומחיק ליה לטיוטא וכתב מאי דבעי" (המשמעות המקורית של המילה בהקשרה בתלמוד הוא מעין שכבה המכסה את גוף השטר, ושורש המילה הוא טיט).
המושג טיוטה קיים גם באמנות, כגון בציור שם מקובל לעשות סקיצה לפני יצירת הציור או היצירה.
יחסי דנמרק–נורווגיה

היסטוריה

בשנת 1397 הוקם איחוד קאלמאר, אשר היווה איחוד של שלוש הממלכות דנמרק, נורווגיה (כולל איסלנד, גרינלנד, איי פארו והאיים שטלנד ואורקני) ושוודיה (לרבות חלקים מפינלנד) תחת מלך אחד. היוזמה לאיחוד הייתה של מרגרט הראשונה, מלכת דנמרק ושל ולדמר הרביעי, מלך דנמרק.
טכנית, המדינות לא ויתרו רשמית על ריבונותן או על עצמאותן, אך במושגים פרקטיים, הן היו יחידות אוטונומיות בלבד, כשהמונרך מחזיק בריבונותן, ובפרט מוביל את יחסי החוץ שלהן. למדינות היו אינטרסים שונים משלהן (במיוחד אי שביעות הרצון של האצולה השוודית מהתפקיד המרכזי ששיחקה דנמרק באיחוד), דבר שהוביל בסופו של דבר לעימות בין המדינות המאוחדות, ולפער ביניהן, שהלך והתעצם עד לפירוק האיחוד בשנת 1523, כשגוסטב ואסה הפך למלך שוודיה. טכנית, האיחוד מעולם לא בוטל. נורווגיה ומושבותיה, המשיכו להוות חלק מדנמרק, כחלק מממלכת דנמרק-נורווגיה, תחת בית אולדנבורג.
בשנת 1814 נערכה מלחמת גונבואט כחלק מהמלחמות הנפוליאוניות, וכתוצאה ממנה עברה נורווגיה לשליטת שוודיה, כחלק מהאיחוד השוודי-נורווגי. בשנת 1905 בוטל האיחוד ונורווגיה הפכה להיות ממלכה עצמאית, תוך שהיא בוחרת בקרל, נסיך דנמרק לכהן כמלך נורווגיה, תחת השם הוקון השביעי, מלך נורווגיה. עם הכרזת העצמאות הכירה דנמרק בנורווגיה, וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות במהלך מבצע וזריבונג, והיו תחת שליטה גרמנית עד סיום המלחמה.
לאחר המלחמה הצטרפו שתי המדינות לנאט"ו, וכיום הן מקיימות ביניהן קשרים במגוון תחומים, וביניהם תרבות, כלכלה וביטחון.
כיום חיים כ-15,000 נורווגים בדנמרק, וכ-20,000 דנים בנורווגיה.

יחסים דיפלומטיים

נורווגיה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, ו-13 קונסוליות באבנראה, אולבורג, אורהוס, אסביירג, פרדריקיה, אלסינור, הרנינג, היורינג, הורסנס, פאלסטר נייקובינג, אודנסה, רנה ותירד. מאידך, דנמרק מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו, ו-13 קונסוליות כבוד באולסונד, ארנדאל, ברגן, בודו, דראמן, פרדריקסטאד, המרפסט, הרסטד, האוגסונד, קריסטיאנסנד, לרוויק, לילהאמר, לילסנד, נרוויק, סטוונגר, טרומסה, טרונדהיים, טנסברג ווארדו.