google/wiki40b huggingface dataset:
ויקיפדיה האספרנטית

היסטוריה והשפעתה של ויקיפדיה האספרנטית

צ'אק סמית, אמריקאי דובר אספרנטו, נחשב למייסד ויקיפדיה האספרנטית. האנציקלופדיה החלה את דרכה לאחר שהוא העלה לאתר 139 ערכים מוויקיפדיית האינטרנט הראשונה באספרנטו, מלאכה שהחל בה ב-15 בנובמבר 2001 וסיים בתום שלושה שבועות. לאחר מכן, הוא פתח במסע במטרה להביא לאתר תורמים מקרב מדינות אירופה הדוברים את שפת אספרנטו. מסעו נמשך מעל שנה, ובנובמבר 2002 הוא נאם על המיזם בכנס העשירי לקידום האספרנטו בעולם המדע והטכנולוגיה, שנערך בדובז'יכוביצה  שבצ'כיה. 
דוברי אספרנטו אחרים היו מעורבים בהקמת ויקיפדיות בשפות אחרות (צ'כית, סלובקית, וסווהילי). בריון ויבר, דובר אספרנטו והעובד הראשון של קרן ויקימדיה, הוסיף לתוכנת מדיה-ויקי את היכולת לכתוב באלפבית האספרנטי בינואר 2002. בעקבות התוספת נסללה הדרך להוספת אלפביתים נוספים מלבד זה של השפה האנגלית, וכיום ניתן לכתוב בכל המיזם בתקן Unicode.

איכות הערכים

נכון לאוגוסט 2014, ישנם 252 ערכים מומלצים בוויקיפדיה האספרנטית ו-197 ערכים נוספים הנחשבים "ראויים". קהילת הכותבים משתתפת בפרויקט "המקבץ השבועי" שמטרתו קידום ערכים שהוזנחו ויצירת ערך מומלץ חדש שיופיע בעמוד הראשי. כמו כן, הקהילה פעילה מאוד בפרויקט "התרגום השבועי".
לפי נתונים סטטיסטיים שמנהלת קרן ויקימדיה, בהם רשימת "ערכים שכל ויקיפדיה צריכה לכלול", ויקיפדיה האספרנטית מדורגת במקום ה-36 בעולם. כלומר, כמעט ולא חסרים לה ערכים מרשימת הביקורת, אך היא מכילה לא מעט ערכים קצרים.
נכון לפברואר 2012, ויקיפדיה האספרנטית דורגה במקום ה-5 בקרב ויקיפדיות המכילות מעל 100,000 ערכים ובהן כמות הערכים היא הגדולה ביותר ביחס לדוברי השפה. זאת, על סמך ההנחה שבתקופה זו היו בעולם כ-2 מיליון דוברי אספרנטו. 
התפלגות התורמים לאתר היא לפי החלוקה הבאה: 25 אחוז מהתרומות מקורן מצרפת, 13.6 אחוז מגרמניה, 11.6 אחוז מארצות הברית, 9.4 אחוז מהולנד, 5.9 אחוז מפולין והיתר ממדינות אחרות. מאחר שאספרנטו היא שפה בינלאומית והתורמים לוויקיפדיה האספרנטית באים מאזורים רבים, מהדורה זו נחשבת לוויקיפדיה הרב-לאומית ביותר. מבחינה זו, היא מתחרה רק עם ויקיפדיה הערבית, אשר 42.8 אחוזים מהתורמים לה מקורם משתי מדינות בלבד.
ב-13 באוגוסט 2014 ויקיפדיה זו חצתה את הרף של 200,000 ערכים.

חשיבותה בקרב דוברי האספרנטו

יחד עם דוברי אספרנטו מתחילים ובינוניים, דוברי אספרנטו מנוסים ואלו הדוברים את השפה ברמת שפת אם הצטרפו לפרויקט. בין התורמים למיזם ניתן למנות שלושה תורמים ייחודיים, כולם חברי האקדמיה לאספרנטו: חריט ברוולינג, ג'ון ולס וברטילו ונרגרן.
לתוך ויקיפדיה האספרנטית מוכנסים ברשות ערכים מתוך האנציקלופדיה האספרנטית משנת 1934. 
המיזם הוזכר מספר פעמים בכלי התקשורת, בין היתר ברדיו פולין. בשנת 2011 נערך כנס גדול שסובסד על ידי צ'כיה ובו חגגו 10 שנים לוויקיפדיה האספרנטית, האירוע זכה לסיקור נרחב מהטלוויזיה הצ'כית.
ארגוני אספרנטו, דוגמת אגודת האספרנטו העולמית, לא תורמים בעצמם למיזם, אך הם מספקים עמדות מחשב בכנסי אספרנטו בהם מוצג המיזם והקהל מוזמן לתרום לאתר. בכנס האספרנטו העולמי שנערך ברוטרדם בקיץ 2008 נערכו שני מפגשים של קהילת הכותבים, וכן התקיימה הרצאה על האתר בוועידה האספרנטולוגית.

מדריך ויקיפדיה בשפת האספרנטו

קהילת ויקיפדיה האספרנטית יצרה ופרסמה 40 דפי עזר למשתמש באתר, המכונים "ויקיפדיה: מדריך מעשי" (באספרנטו: Vikipedio: Praktika Manlibro). מדריך זה נמכר ברשת ובכנסים. המדריך נועד להנחות וללמד את הוויקיפדים הצעירים כיצד לבצע עריכות בוויקיפדיה האספרנטית.
אוסמוליט

אוסמוליט (Osmolyte) היא תרכובת אורגנית המומסת בתמיסה שבתוך תאים חיים. יש לה תפקיד בשמירה על נפח התא ואיזון הנוזלים. למשל, כאשר התא מתנפח בגלל לחץ אוסמוטי (לחץ הנוצר כתוצאה ממגמת החומר להשוות ריכוזים, היחס בין לחץ התמיסה המרוכזת לתמיסה הפחות מרוכזת), תעלות המעטפת נפתחות ומאפשרות זרימה החוצה של אוסמוליט הנושאת איתה מים כדי לשמור נפח תא נורמלי. על בסיס עקרונות פעילות האוסמוליט חושב העומק המרבי בה יכולים להיות דגים - 8,200 מטר.
דוגמאות לאוסמוליט: TMOA\TMA - Trimethylamine N-oxide
דן גלזר

קריירה

גלזר התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. הוא נחשב לאחד הכישרונות הגדולים במחלקת הנוער, וכשהיה בן 17 סיכם באיינטרכט פרנקפורט הגרמנית, אך בסופו של דבר לא הצטרף למועדון. ב-12 באוגוסט 2014 ערך גלזר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, כשנכנס כמחליף בתיקו 0–0 נגד מכבי נתניה במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו, ולאחר מכן המשיך לשחק בקבוצת הנוער ושותף בכל ששת המשחקים בליגת האלופות לנוער בעונת 2015/2016.
בפברואר 2016 הושאל גלזר לבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית. ב-12 בפברואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 0–1 למכבי אחי נצרת. ב-3 באוגוסט 2016 חתם גלזר לשתי עונות בבני יהודה תל אביב, אך בסופו של דבר נשאר לעוד עונה בבית"ר תל אביב רמלה. ב-23 בספטמבר 2016 הבקיע גלזר את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1–1 נגד עירוני נשר.
ב-27 ביוני 2017 הושאל גלזר לעונה אחת במכבי נתניה. ב-2 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בהפסד 2–3 למכבי פתח תקווה. ב-19 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בתיקו 1–1 נגד הפועל באר שבע במחזור הפתיחה של עונת 2017/2018. שבוע לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בליגה, בתיקו 2–2 נגד הפועל עכו. גלזר סיים את העונה עם שער אחד ב-28 הופעות, והיה שותף לעונה מוצלחת של הקבוצה שסיימה במקום החמישי.
ב-24 ביולי 2018 חזר גלזר למכבי תל אביב וחתם לארבע שנים במועדון. ב-7 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית, בתיקו 0–0 נגד פיוניק ירוואן הארמנית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.

נבחרת ישראל

גלזר שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ישראל, והיה שותף להעפלתה של נבחרת הנוער לאליפות אירופה לנוער בשנת 2014 לראשונה בתולדותיה. לזכותו שבע הופעות בנבחרת הצעירה.
ב-28 באוגוסט 2018 זומן גלזר לראשונה לסגל נבחרת ישראל. ב-11 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–3 לצפון אירלנד במשחק ידידות.
יהודה גבאי (עיתונאי)

ביוגרפיה

נולד בתל אביב, בוגר גימנסיה הרצליה. ב-1944 הוגלה על ידי הבריטים לאריתריאה וסודאן. הוא התאמן בקבוצת מכבי רמת גן.
גבאי היה אלוף ישראל בריצות קצרות, הוא החזיק בשיאי ישראל בריצות ל-60 מטר, ל-100 מטר ול-200 מטר. באליפות ארץ ישראל שנערכה במאי 1947 הוא זכה ב-3 מדליות זהב, בריצת 60 מטר בשיא ישראלי חדש בצוותא עם יצחק כספי בתוצאה של 6.8 שניות, בריצת 100 מטר בשיא ישראלי חדש של 10.9 שניות ובכך היה לאתלט הישראלי הראשון שרץ ריצה זו מתחת ל-11 שניות ובריצת 200 מטר בשיא ישראלי חדש נוסף של 22.8 שניות. באליפות מזרח הים התיכון באתונה שנערכה בסוף ספטמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.2 שניות. 
ב-1948 היה אמור לייצג את ישראל באולימפיאדת לונדון, אך בשל מלחמת השחרור שירת בתקופה זו בצבא, בגדוד 31 של חטיבת אלכסנדרוני.
ב-1950 השתתף במכביה השלישית, הראשונה בישראל, והתכבד לקרוא את שבועת הספורטאים.
ב-1952 הצטרף לעיתון "העולם הזה" ככתב כללי וכתב ספורט. במקביל שימש ככתב שבועון הספורט "ספורט ישראל", וב-1954 נסע לשווייץ מטעם העיתון כדי לסקר את משחקי גביע העולם בכדורגל. באותה שנה חבר אל קבוצת עיתונאים שיזמו את הקמת עיתון "חדשות הספורט", שהפך לעיתון פופולרי בתפוצה גדולה. שבעת מייסדי ובעלי העיתון, בנוסף לגבאי, היו: אלכסנדר אלכסנדרוני, יעקב אפלויג, יחיאל ארזי, נחמיה בן-אברהם, יזהר ברנר וישראל פז.
כעתונאי ועורך דיווח במרוצת השנים על מספר רב של אירועי ספורט, בהם המשחקים האולימפיים של רומא 1960, מינכן 1972, ומונטריאול 1976, וכן משחקי גמר גביע העולם בכדורגל בשווייץ 1954, בשוודיה 1958 ובאנגליה 1966.
עם סגירת העיתון, לאחר 30 שנה מיום היווסדו, מונה גבאי לדובר מוסדות הספורט ולאחר מכן לדובר ומנהל יחסי הציבור והפרסום של המועצה להסדר ההימורים בספורט.
חטיה בוניאטישווילי

ראשית חייה

חטיה נולדה בשנת 1987 בגאורגיה. היא התחילה ללמוד לנגן בפסנתר אצל אמה בגיל שלוש. ההופעה הראשונה של הייתה בגיל 6, עם התזמורת הקאמרית של טביליסי. בגיל 10 היא החלה להופיע ברחבי העולם. היא המשיכה ללמוד פסנתר בווינה אצל אולג מייזנברג. בשנת 2006, בגיל 19, חטיה קיבלה פרס בתחרות הבינלאומית של טביליסי לפסנתרנים.
בוניאטישווילי דוברת חמש שפות בצורה קולחת - גאורגית, צרפתית, אנגלית, גרמנית ורוסית.

קריירה

חטיה הופיעה לראשונה בארצות הברית בקרנגי הול בשנת 2008. מאז היא הופיעה בכל רחבי העולם, וממשיכה להופיע גם כיום. חטיה ניגנה עם מגוון תזמורות ברחבי העולם שביניהן אפשר למנות את התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, התזמורת של פריז בניצוחו של פאבו ירווי, התזמורת הפילהרמונית של מינכן ועוד תזמורות רבות.
בשנת 2010 חתמה על חוזה עם חברת המוזיקה "Sony Classical". ב-2011 התפרסם אלבום הבכורה שלה שכולל יצירות של ליסט.
בשנת 2012, חטיה הוציאה את האלבום השני שלה - שופן, שכולל יצירות סולו לפסנתר מאת שופן, וכן את הקונצ'רטו לפסנתר מספר 2 בפה מינור מאת שופן - שהוקלט עם תזמורת פריז בניצוחו של פאבו ירווי.
בשנת 2014 יצא האלבום השלישי שלה - מולדת - שמכיל שלל יצירות של מלחינים קלאסיים ויצירות מהמולדת של קטיה, גאורגיה.
האלבום הרביעי שלה - קליידוסקופ יצא לאור ב-5 בפברואר 2016. האלבום כולל את היצירות "תמונות בתערוכה" של מודסט מוסורגסקי, ויצירות של מוריס רוול ושל איגור סטרווינסקי.
האלבום החמישי - 'רחמנינוב' יצא לאור ב-10 במרץ 2017, והוא מכיל את הקונצ'רטי לפסנתר השני והשלישי של רחמנינוב. היצירות באלבום הוקלטו עם התזמורת הפילהרמונית של צ'כיה, בניצוחו של פאבו ירווי.
בשנת 2015 חברה בוניאטישווילי ללהקת הרוק קולדפליי בהקלטת האלבום שלהם - A Head Full Of Dreams.
חטיה זכתה פעמיים בפרס ECHO Klassik Award.
איגור קרוטוי

ביוגרפיה

איגור קרוטוי נולד בעיירה גאיבורון בקרבת קירובוגרד (אז בתחומי ברית המועצות, כיום באוקראינה). הוריו היו פקידים. בגיל חמש הוא למד באופן עצמאי נגינה על אקורדאון והחל לנגן בלהקת בית הספר. לאחר סיום בית הספר קרוטוי למד בבית הספר למוזיקה וסיים אותה בשנת 1974 בהצטיינות. הוא נסע לקייב במטרה להתקבל לקונסרבטוריון אך לא הצליח להתקבל. במשך שנה קרוטוי לימד מוזיקה בבית הספר באחד מכפרי האזור. בשנת 1979 קורוטי התקבל ללימודים במכון הפדגוגי בעיר ניקולייב. במקביל ללימודים קרוטוי עבד בקברט בו הכיר את הזמר אלכסנדר סרוב. בתקופה זו קרוטוי הבין שכדי להיות מלחין הוא חייב לסיים את הלימודים הגבוהים בתחום ולכן החל ללמוד בקונסרבטוריון של סרטוב אותו סיים בהצטיינות.
בשנת 1981 קרוטוי החל לעבוד כפסנתרן בלהקת ליווי של ולנטינה טולקונובה ולאחר מספר שנים היה מנהל הלהקה. כמו כן הוא סייר ברחבי ברית המועצות עם הופעות משותפות לצד השחקן יבגני לאונוב.
ההצלחה הגדולה הראשונה הגיעה לקרוטוי ואלכסנדר סרוב עם השיר "מדונה" בשנת 1987. באותה שנה היו עוד כמה שירים מוצלחים וסרוב זכה איתם בתחרויות זמר. בשנת 1988 קרוטוי קיבל פרס הקומסומול על שיריו.
החל משנת 1989 קורטוי החל לעסוק בהפקה. הוא הקים חברת "ARC" שעם הזמן התפתחה לאחד הגדולות בתחום. איגור קרוטוי היוא נשיא החברה. החברה מפיקה תוכניות מוזיקליות רבות בטלוויזיה הרוסית ועוסקת בארגון הופעות ברוסיה של זמרים זרים.
החל משנת 1994 מאורגנים באופן תקופתי הופעות של שירי איגור קרוטוי בביצוע של מובילי הזמרים בשפה רוסית. בדרך כלל הופעות אלו מתרחשות באולם ההופעות הגדול במוסקבה ואחר כך מוקרנות בטלוויזיה הרוסית. בשנת 2010 הוכן תקליטור עם שירים על פי מוזיקה של איגור קרוטוי ובביצוע של לארה פביאן. איגור קרוטוי כותב גם מוזיקה אינסטרומנטלית ומוזיקה לסרטים. בשנים האחורונות קרוטוי החל לשיר את שיריו בעצמו.
איגור קרוטוי התחתן בפעם הראשונה בשנת 1979 ובשנת 1981 נולד לזוג בן. לאחר מספר שנים השניים התגרשו. בשנת 1995 איגור קרוטוי התחתן בפעם השנייה ליוצאת רוסיה המתגוררת באופן קבוע בארצות הברית. בשנת 2003 לזוג נולדה בת. 
למרות שמשפחתו מתגוררת באופן קבוע בארצות הברית איגור קרוטוי נמצא זמן רב ברוסיה בה נמצאים רוב הזמרים ששרים את שיריו. בן זמרים אלו ניתן לציין אירינה אלגרובה, דימה בילאן, לאימה ואיקולה, פיליפ קירקורוב, יוסף קובזון, ולרי לאונטייב, מוסלים מגומאייב, אלה פוגצ'ובה ורבים נוספים.
איגור קרוטוי לצד ריימוד פאולס ייסד תחרות זמר בינלאומית שנתית שמתקיימת ביורמלה.
אהרן קמינקא

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
נולד בברדיצ'ב שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה), לזאב וולף ושרה ביילה. בילדותו למד אצל מלמדים פרטיים ששכר אביו. בגיל 14 נכנס ללמוד בבית המדרש לרבנים בברלין (1880) שהיה בראשות הרב עזריאל הילדסהיימר. לאחר מכן הוא למד פילוסופיה, שפות המזרח וכלכלה פוליטית בהמבורג, בריגה ובאוניברסיטת ברלין, כן למד בבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות בסורבון ובאקול דה סיינס פוליטיק בפריז.
קמינקא קיבל תואר דוקטור ונסמך לרבנות. משנת 1893 כיהן כרב בקהילה בפרנקפורט על האודר לתקופה של חצי שנה. בין השנים 1893–1897 כיהן כרב ומטיף ה-Tempelgemeinde בפראג. לאחר מכן, מ-22 בספטמבר 1897 ועד 1900 כיהן כרבהּ הראשי של העיר אוסייק (Osijek; אז אֶסֶג; בסלבוניה) והמחוז. בשנת 1900 עבר לווינה, שם עבד כמורה בתיכון ומרצה לפילוסופיה יהודית בבית המדרש של אייזיק הירש וייס בעיר, וכיהן כמזכיר ראשי של "האליאנס היהודי של וינה" (Israelitische Allianz zu WIen, מיסודו של יוסף ריטר פון ורטהיימר). בשנת 1903 נשלח מטעם האליאנס לקישינב עם ביאליק ואחרים לחקור את הפרעות שהתחוללו בעיר זמן קצר קודם לכן.
קמינקא היה פעיל ציוני. היה בין מייסדי אגודת חובבי ציון בברלין ובשנת 1897 השתתף בקונגרס הציוני הראשון בבזל. בשנת 1912 ביקר בארץ ישראל, ופרסם את רשמיו מן הביקור בעיתונות הציונית בשפה העברית והגרמנית. לאחר השתלטות הנאצים על אוסטריה באנשלוס בשנת 1938 נעצר על ידם לתקופה קצרה, ועם שחרורו עלה לארץ ישראל וקבע את מקום מגוריו בתל אביב.

משפחתו

משנת 1896 היה נשוי לקלרה לבית לוי (נפטרה ב-1966).
ילדיהם: אפרים פליקס קמינקא (מחבר הביאור למסכת אבל רבתי בהוצאת העובד הדתי), גדעון קמינקא (אדריכל וחבר מועצת העיר חיפה) וד"ר אירנה פישר (Irene Fischer; מבכירות מדע הגאודזיה בשנות השישים והשבעים). עם צאצאיו נמנים בין השאר נכדיו ד"ר נחום קמינקא (יזם הי-טק ומקים המרכז לחשיבה פורצת דרך בישראל) ופרופ' מיכאל פישר (אנתרופולוג, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס) וניניו ד"ר אייל קמינקא (סופר ומנכ"ל) ופרופ' גל קמינקא (פרופסור למדעי המחשב ורובוטיקה באוניברסיטת בר-אילן).

יצירתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
קמינקא היה בין המתרגמים הראשונים של יצירות הספרות הקלאסית לעברית. בין השאר תרגם את סנקה, סופוקלס, אייסכילוס, אוריפידס, אריסטו, מרקוס אורליוס וסאפפו. בנוסף לעבודתו כמתרגם פרסם מספר ספרי שירה ופרשנות דתית.
הוציא תרגום עברי מוער של הספר החיצוני "חזון עזרא" תחת השם "ספר חזונות אַסִּר שאלתיאל: בן יכניה מלך יהודה", מתוך הגרסאות הלטינית, הסורית והארמנית.
ב-1944 זכה בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת על תרגום מכתבי מוסר של סנקה. ב-1950 זכה בפרס בשנית, על תרגום "על הנפש" של אריסטו.
בנוסף לתרגומיו, חיבר קמינקא שירים ומחזה, ופרסם מאמרים רבים על המקרא, על ספרות חז"ל, על ספרות ההלכה ועל מחשבת ישראל. כן שלח ידו בפירוש המקרא, ובפירושיו גישר בין פרשנות מסורתית ובין מחקר באמצעות כלים מדעיים מודרניים. בין פירושיו: פירוש לספר ישעיהו כולל מאמר על "אחדות ספר ישעיהו ורעיונותיו היסודיים; "האליגוריות של שיר השירים"; "פירוש הגיוני לספר איוב". השתתף במפעלו המקיף של אברהם כהנא לפירוש המקרא, וכתב במסגרתו את הפירוש לשיר השירים.
חולייטה ונגס

ביוגרפיה

ונגס נולדה לונג ביץ', קליפורניה וגדלה בטיחואנה. יש לה אחות תאומה בשם איוון, צלמת במקצועה. היא מדברת באופן שוטף ספרדית ואנגלית.
ונגס החלה לנגן בגיל 8, כאשר הוריה שלחו אותה לשיעורי פסנתר. מאז, מוזיקה הפכה לתשוקתה והובילה אותה להיות זמרת וכותבת שירים.
לפני קריירת הסולו שלה היא שיתפה פעולה בכמה להקות בטיחואנה, בהן "Tijuana No!", ואחר כך במקסיקו.
האלבום הראשון שלה כאן (Aquí) יצא ב-1998 ובו שיתפה פעולה עם גוסטבו סאונטולה. שיתוף פעולה זה הביא אותה לחשיפה גדולה בתעשיית המוזיקה.
היא החלה להופיע ולעבוד על אלבום נוסף, המצאה טובה (Bueninvento), שיצא בשנת 2000.
ב-2003 יצא אלבומה השלישי כן (Si) אותו הקליטה בבואנוס איירס ומדריד.
ב-2006 הוציאה את אלבומה הרביעי לימון ומלח (Limon y Sal).
בשנת 2007, זכתה ונגס בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הפופ הלטיני של השנה".
באותה שנה שיתפה ונגס פעולה עם הלהקה 'מירנדה!' ויחד הוציאו את הסינגל 'מושלמת' (Perfecta) שב-2008 הפך לסינגל מוביל באמריקה הלטינית.
בהמשך 2008 הופיעה במופע אנפלאגד מטעם MTV שיצא אחר כך בתור דיסק ובגירסת DVD. הקליפ לשיר שלה 'El Presente' (ההווה) צולם באותו מופע.
בנוסף לשירה וכתיבת שירים היא מנגנת על מספר כלי נגינה: גיטרה אקוסטית, אקורדיון וקלידים.
Indiegogo

חוקי האתר

גולשים בגילאי 13 עד 17 אינם רשאים לפרסם קמפיינים ללא הסכמת אפוטרופוס. המגייסים באתר לא יכולים לפרסם קמפיין שמנסה לגייס כספים למימון פעילויות לא חוקיות, או למימון מטרה שאינה ברת השגה.
אם הקמפיין מציע תגמולים לתורמים, הוא אינו יכול להציע אחוזים בחברה או בפטנט, או כל תמריץ כלכלי אחר. הקמפיין לא יכול להציע לתורמים אלכוהול, סמים, נשק,  תחמושת או כל צורה של לוטו או הימורים כלשהם. הקמפיין לא יכול לעודד שנאה, פגיעה גופנית, מוות או נזק לרכוש או מוצר כלשהו שהשימוש או רכישתו תפגע בזכויותיו החוקיות של אדם אחר.

ביקורת

יחד עם Kickstarter, אתר Indiegogo הוא אחד מאתרי מימון ההמונים הפופולריים ביותר בארצות הברית. רוב מבקרי האתר משבחים את קלות השימוש בו ואת שירות הלקוחות, בעוד שחלק מבקרים את חוסר יכולתו של האתר בהשגת מימון מזרים. אינדיגוגו סבלני יותר כלפי מיזמים שונים ולכן מסנן או פוסל פחות קמפיינים לעומת Kickstarter. האתר מאפשר לגייס כספים עבור קמפיינים שלעולם לא יעברו אישור תחת Kickstarter.
מרים גלזר-תעסה

ביוגרפיה

גלזר-תעסה נולדה בשנת 1929 בחוביש שבתימן, בתם של שרה ויששכר תעסה. בשנת 1934 עלתה לארץ ישראל עם משפחתה וגדלה בשכונת נווה צדק בתל אביב. למדה בבית הספר לבנות ולאחר מכן בגימנסיה הדתית "תלפיות". בשנת 1945, בעודה תלמידת תיכון, החלה לפעול בהגנה, אולם עברה לאצ"ל לאחר חצי שנה. תחילה פעלה בחת"ם (חיל תעמולה מהפכני) ועסקה בתעמולה וגיוס חברים חדשים לארגון ולאחר מכן צורפה לח"ק (חיל הקרב) ובמסגרתו השתתפה בניסיון להחרים כסף מבנק ברקליס ברחוב אלנבי בתל אביב. שימשה גם כמפקדת בארגון. עם סיום לימודיה החלה ללמוד בסמינר לוינסקי, אך כעבור שנה, ב-1948, נשלחה להשתתף במערכה על ירושלים במלחמת העצמאות. עם שובה ב-1949 הייתה למדריכה וחברת הנציבות הארצית של בית"ר (1950–1955). ב-1955 שירתה תקופה קצרה בצה"ל.
משנת 1950 ועד בחירתה לכנסת ב-1981 הקדישה את זמנה לחינוך. היא החלה לעבוד כמורה בבתי ספר בסביבות תל אביב, ובמשך כשלושים שנה (1980-1951) פעלה כמחנכת בכפר הנוער יוהנה ז'בוטינסקי בבאר יעקב, שאותו גם ניהלה לסירוגין.
בשנת 1973 השלימה תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1975 תואר שני בבית המדרש לרבנים באמריקה (הסמינר התאולוגי היהודי).
מ-1976 עבדה במקביל כמרצה למקרא בסמינר לוינסקי.
ב-1968 השתקעה עם משפחתה בחולון.
בשנת 1981 נבחרה לכנסת העשירית מטעם הליכוד ומונתה לסגנית שר החינוך, התרבות והספורט. במהלך כהונתה עוררה דיונים ציבוריים בנוגע לחופש הביטוי והיצירה. בשנת 1984 נבחרה לכנסת ה-11 וכיהנה כיו"ר ועדת העלייה והקליטה, מטעמה לקחה חלק בקליטת העלייה מאתיופיה. בין השנים 1983–1988 עמדה בראשות ועדה בין-משרדית אשר מונתה על ידי שר החינוך דאז, זבולון המר, לבדיקת נושא הכתות בישראל. כמו כן הייתה יו"ר קרן לב"י.
נודעה בביקורתה השמרנית, בזמן כהונתה כסגנית שר החינוך, התרבות והספורט, על יצירות אמנות שחרגו לדעתה מהמקובל לתקופתן. לאחר פרסום שירהּ של יונה וולך "תפילין" ביקרה גלזר-תעסה את וולך בחריפות וכינתה אותה "בהמה מיוחמת". לאחר שהצגתו של חנוך לוין, "יסורי איוב", עלתה על הבמה, טענה בנאומה בכנסת כי המדינה אינה צריכה לממן תיאטרון "בו גבר עירום תלוי עשרים דקות וכל ערוותו מתנדנדת".
גלזר-תעסה הייתה נשואה לחיים גלזר משנת 1955 ועד מותו ב-2009, ולהם שלושה בנים.
בשנת תשס"ג-2003 קיבלה את אות יקירת העיר חולון.
מלח הארץ

מלח הארץ (יוונית: τὸ ἅλας τῆς γῆς) - ביטוי שמקורו בברית החדשה, שם נאמר -  על ידי ישו, ב"דרשת ההר" שנשא באוזני תלמידיו:
אַתֶּם מֶלַח הָאָרֶץ, וְאִם תֹּאבַד לַמֶּלַח מְלִיחוּתוֹ, כֵּיצַד תֻּחְזַר לוֹ? הֵן לֹא יִצְלַח עוֹד לְשׁוּם דָּבָר כִּי אִם לְהַשְׁלִיכוֹ הַחוּצָה לִהְיוֹת מִרְמָס לְרַגְלֵי הַבְּרִיּוֹת
— מתי, פרק ה׳ 13

בברית החדשה

משל המלח חוזר על עצמו פעמיים נוספות בברית החדשה, בדרשת "משל מלח הארץ ואור העולם" לתלמידו יוחנן: "הַמֶּלַח טוֹב הוּא, אַךְ אִם תֹּאבַד לוֹ מְלִיחוּתוֹ, כֵּיצַד תָּשִׁיבוּ לוֹ אֶת טַעֲמוֹ? יְהֵא מֶלַח בְּקִרְבְּכֶם וִהְיוּ בְּשָׁלוֹם זֶה עִם זֶה." (מרקוס ט' 50), ובדרשה להמון ההולך איתו: "הַמֶּלַח הוּא טוֹב; אַךְ אִם גַּם לַמֶּלַח תֹּאבַד מְלִיחוּתוֹ, כֵּיצַד תֻּחְזַר לוֹ?" (לוקס יד' 34).

בעברית ישראלית

השימוש בביטוי רווח בשפה העברית, החל משלהי המאה העשרים, להצגת אדם או קבוצת אנשים כבעלי איכות גבוהה. איכות זו מבוססת על היותם בני מעמד חברתי שורשי, שהלכו בתלם ישראלי התואם פרקים שונים מהנרטיב הלאומי, כמו: קיבוץ ומושב, מוסדות לימוד בעלי מוניטין או יחידות מסוימות בצה"ל. כך, למשל, אמר קצין הנדסה ראשי, תא"ל שמעון דניאלי, בעקבות מותו של לוחם במסיבת סיום מסלול: "מדובר באירוע קשה מבחינתי, כי החיילים שהיו שם שייכים ליחידה מובחרת, הם מלח הארץ".
בעבר נעשה שימוש מצומצם בביטוי. היות המלח מחצב טבעי הנכרה בעבודה קשה, מרכיב מרכזי בתיבול המאכלים למיניהם וקשור לאמונות ומיתוסים - כל אלה יצרו הקשר רעיוני עם אנשי עמל שתרמו בחייהם ובמעשיהם לחברה. מי שייחסו לו תואר מלח הארץ יכול היה להימנות, למשל, על אנשי ההתיישבות העובדת והלוחמים ביחידות המובחרות בצה"ל. 
עם השנים התרחב בו השימוש וקבוצות שונות באוכלוסייה מייחסות לביטוי אנשי איכות משלהן, בהתאם להשקפת עולמן. לדוגמה, עו"ד אוסמה סעדי, מזכ"ל מפלגת תע"ל, אמר בראיון עיתונאי על ערביי ישראל: "אנחנו מלח הארץ".

בשפות אחרות

גם באנגלית ניתן למצוא שימוש במונח "Salt of the Earth", המשמש לתיאור אנשי עמל חרוצים והגונים.
גם ברוסית קיים הביטוי Соль земли, אשר היה בשימוש בעיקר במאה ה-19 ותחילת מאה 20.
לימודי חול

לימודי חול ביהדות הדתית, ובפרט ביהדות החרדית, הם לימודים שאינם לימודי קודש, העוסקים בתורה שבכתב (תנ"ך) ובתורה שבעל פה (משנה ותלמוד ומפרשיהם, הלכה, אגדה וקבלה), אלא עוסקים בהשכלה כללית, כגון לימודי מתמטיקה ואנגלית. במסגרות החינוך החרדיות והתורני לאומי לבנים, יש התמקדות בלימודי קודש בלבד, לשם קיום מצוות תלמוד תורה. לעיתים נלווים ללימודי הקודש לימוד בסיסי מזערי של לימודים שאינם לימודי קודש, בעיקר בכיתות הנמוכות (בייחוד בתלמודי התורה של תנועת שס). במסגרות לימוד דתיות אחרות ניתן ללימודי חול משקל רב יותר, למשל לשם השגת תעודת בגרות, אך עדיין ניתן דגש ללימודי קודש, כאשר מידת השילוב המדויקת נתונה לשיקול בית הספר. על מנת להשיג תעודת בגרות הוקמו הישיבות התיכוניות (מיעוטן חרדיות-מודרניות כגון ישיבת מערבא).
שילוב לימודי החול בלימודי הקודש במסגרת החינוך העל-תיכוני החרדי נעשה לעיתים בהחלטה אישית: התלמיד לומד לימודי קודש בישיבה, ובמקביל לומד לימודי חול במוסד לימוד חילוני, לרוב לשם השגת מקצוע.

התערבות המדינה בתוכנית הלימודים

העמידה על העיקרון של לימודי קודש בישיבות, מתנגשת לעיתים עם הרגולציה הקובעת תוכנית הלימודים ודורש לכלול בה לימודי חול. דוגמה: בשנת 1924 עמדה ישיבת סלבודקה בפני סכנת סגירה, משום שהחוק הליטאי קבע כי כל ישיבה שלא תלמד לימודי חול כלליים לא תוכר על ידי השלטונות, ותלמידיה יגויסו לצבא. בעוד ישיבות אחרות קיבלו את החוק החדש], ראש ישיבת סלבודקה, הרב נתן צבי פינקל, סירב לכך בתוקף, בנימוק שהתערבות מסוג זה מקעקעת את עצם מהותו של המושג ישיבה, ולאחר שחלק מתלמידי הישיבה קיבלו צווי גיוס העביר את הישיבה, על כל תלמידיה ורבניה, לארץ ישראל.
בשנת 2002 ארגון המורים בבתי הספר העל יסודיים עתר לבג"ץ, בתביעה לבטל את ההקצבות הכספיות שנותן משרד החינוך למוסדות במגזר החרדי, שאינם עומדים בתוכנית היסוד או "תוכנית הליבה", עקב התמקדותם בלימודי קודש. בג"ץ נענה לעתירה זו, והקציב למדינה שנתיים, עד לתחילת שנת הלימודים ה'תשס"ח להתארגנות למימושה. בדצמבר 2007 פנתה שרת החינוך, יולי תמיר, לבג"ץ, בבקשה לדחות בשנה את יישום פסק הדין.
פוטוקרי

במלחמה

בעת המלחמה בבוסניה הכפר היה במובלעת סרברניצה. ביחד עם כל המקומות האחרים במובלעת אוכלוסייתו תפחה בשל כמויות של פליטים שזרמו אליו מהחלקים השכנים בבוסניה. כשהכוחות הסרבים פלשו למובלעת ביולי 1995 הם ביצעו במקום טבח המוני הידוע בשם טבח סרברניצה.

לאחר המלחמה

בפוטוקרי קיים בית הקברות ומפעל ההנצחה העיקרי לטבח. התרומה הגדולה למימון מפעל ההנצחה ובית הקברות באה מממשלת ארצות הברית ומפעל ההנצחה הוקדש על ידי הנשיא לשעבר ביל קלינטון ב-2003, במשך יום השנה העשירי עוד 619 מקורבנות הטבח הובאו לקבורה. היום ישנם מעל 2,000 איש הקבורים בפוטוקרי. יותר מ-8,200 מקורבנות הטבח הוצאו מקברי אחים וזוהו, וצפויים להיקבר בפוטוקרי. מדי שנה מתווספות גופות נוספות, כאשר בחינה מדוקדקת של שברי עצמות, בגדים נרקבים ודגימות DNA חושפת אט אט את זהותם של אנשים 'נעדרים' נוספים, שנזרקו במקור לקברי אחים ולעתים קרובות נקברו מחדש מספר פעמים במאמץ להסתיר את הפשע.
מזוהיפוס

פיזיולוגיה

למזוהיפוס היו רגליים ארוכות יותר מקודמו האיוהיפוס ועמד בגובה של כ-60 ס"מ. בנוסף  איבד בוהן במהלך התפתחותו ועמד בעיקר על בהונו האמצעית, למרות שהשתמש גם בבהונותיו האחרות. מבנה גולגולתו של המזהיפוס היה רחב וגדול יותר מסוסיים קודמים אליו.
סקיילון (פסטיבל בריטניה)

סקיילון (באנגלית: Skylon) הוא מגדל מודרני בדמות סיגר שנבנה בשנת 1951 באזור סאות' בנק שעל הגדה הדרומית של נהר התמזה, ברובע למבת' של העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת. המבנה נבנה עבור פסטיבל בריטניה והפך לאחד מסמלי הפסטיבל. המבנה נהרס לאחר תום הפסטיבל בשנת 1953.

הקמת המגדל

המבנה תוכנן על ידי הידאלגו מויה, פיליפ פוול ופליקס סאמיואלי ונבנה על ידי חברת פיינטר ברד'רס מהרפורד שבאנגליה. תוכנית המגדל נבחרה מבין 150 תוכניות שהוצעו.
המבנה הוקם באזור סאות' בנק, בין גשר וסטמינסטר וגשר האנגרפורד.
המבנה כלל שלד פלדה פנימי דמוי תחרה ונתמך על ידי כבלים שנמתמכו משלושה עמודי פלדה, כך שהמגדל נראה כצף באוויר מבלי תמוכות.
תחתית המגדל ניצבה באוויר בגובה 15 מטרים מעל הקרקע, וקצהו הגיע לגובה 90 מטרים מעל הקרקע. המבנה צופה אלומיניום והואר מבפנים בעלילה. משקלו הכולל של המבנה הגיע ל-28 טונות.
המבנה נועד לשמש איזכור למבנה הטריילון שהיה סמלה של התערוכה העולמית של ניו יורק (1939).
בשל חשש מברקים שיפגעו במגדל, שאלת פגיעה במבקרים בתערוכה נדונה בפרלמנט הבריטי ובזמן סופות ברקים גודר המגדל.

הריסת המגדל

המגדל תוכנן להיות מבנה זמני, ולכן על אף הפופולריות הרבה לה זכה, בתום התערוכה הוחלט לפרקו. עלות פירוק המבנה והקמתו מחדש במקום אחר הגיעה לכ-30,000 ליש"ט באותה עת. בעקבות הקשיים בהם הייתה כלכלת בריטניה נתונה בשנים אלה הורה וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה, אשר עלה לשלטון בשנת 1951, במקום ממשלת הלייבור שקדמה לו, על הריסת המגדל (צ'רצ'יל ראה במגדל סמל לסוציאליזם ולממשלת הלייבור).
המגדל הופל לתוך התמזה, נחתך לחתיכות וחלקיו מוחזרו. במקום בו עמד המגדל ניצבת כיום טיילת המקשרת בין גני היובל לאולם הפסטיבל המלכותי.
על שמו של המגדל נפתחה בשנת 2007 מסעדה בקומה העליונה של אולם הפסטיבל המלכותי.