google/wiki40b huggingface dataset:
ארטורו בנדטי מיכלאנג'לי

ביוגרפיה

מיכלאנג'לי נולד בבְּרֶשָה (Brescia) שבצפון איטליה לאב שהיה מורה למוזיקה. סבתו מצד אמו הייתה יהודייה ילידת אודסה. בגיל שלוש החל את דרכו המוזיקלית בכינור, אך במהרה החליף אותו לטובת הפסנתר. בגיל 10 החל מיכלאנג'לי את לימודיו בקונסרבטוריון של מילנו, וכעבור שלוש שנים בלבד הייתה בידיו תעודת הגמר. בהיותו בן 19 זכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית לפסנתרנים בז'נבה. יושב ראש חבר השופטים בתחרות, הפסנתרן אלפרד קורטו, כינה אותו "ליסט החדש".
לאחר הזכייה יצא מיכלאנג'לי לסיבובי הופעות ברחבי הגלובוס, אך אלה נקטעו בזמן אירועי מלחמת העולם השנייה. ישנן גרסאות סותרות לגבי פועלו של מיכלאנג'לי בשנות המלחמה. הוא עצמו טען (וכך כתוב בביוגרפיה הרשמית שלו, המופצת על ידי דויטשה גרמופון) כי שירת כטייס בחיל האוויר האיטלקי עד כניעת איטליה לבעלות הברית, ולאחר מכן היה חבר המחתרת האנטי-פשיסטית שפעלה נגד שרידי הכיבוש הגרמני. הוא הוסיף כי הגרמנים כלאו אותו במחנה ריכוז לאחר שהשתלטו על חלקים מאיטליה, ואף הלקו אותו על זרועותיו לאחר שנודע להם שהוא פסנתרן.
מאידך, קיימות הקלטות שלו משנות המלחמה עם מנצחים גרמנים ותזמורות גרמניות, ואף נמצאה עדות לכך שב-1943 הופיע בקונצרט במסגרת סדרת מנויים של הפילהרמונית של ברלין. הפסנתרן ארתור רובינשטיין כינה אותו "משתף פעולה" ומחה על הופעותיו בניו יורק ב-1948. עברו שנים עד שהמתח בין השניים התפוגג והם נעשו ידידים.

מיכלאנג'לי כמורה

קריירת ההופעות של מיכלאנג'לי נקטעה בפעם השנייה כאשר חלה הרעה במצבו הבריאותי בתחילת שנות ה-50. במשך תשע שנים לא הופיע כלל, ואת עיקר מרצו השקיע בהוראה. הוא הקים אקדמיה בינלאומית לפסנתרנים בעיר הולדתו בְּרֶשָה, ומאוחר יותר, בשנות ה-60, לימד באַרֶצוֹ. הוא לא גבה שכר לימוד מתלמידיו ואף מימן את שהותם מכספו. מיכלאנג'לי היה נערץ על תלמידיו, הורה להם להתאמן שעות רבות בכל יום ולימד אותם, בנוסף למוזיקה, על יין ואוכל משובח. שניים מתלמידיו נמנים עם הפסנתרנים החשובים והמצליחים ביותר החיים כיום: מאוריציו פוליני ומרתה ארחריץ'.

מיכלאנג'לי כפסנתרן

מיכלאנג'לי היה ידוע כפסנתרן בעל יכולות אדירות. שליטתו הטכנית הייתה מעבר ליכולת לנגן בדייקנות מרבית את היצירות המסובכות ביותר לנגינה. הוא ידע להפיק מהפסנתר עושר של צלילים ומרקמים ולגרום למאזיניו להיכנע לפרשנויותיו. יחסיו עם הקהל היו שונים במהותם מאלה של פסנתרנים כגון רובינשטיין או הורוביץ. הוא סירב להתחנף לקהל בכל צורה שהיא, מרגע שעלה לבמה ועד שירד ממנה. הוא הגיב בתנועות ביטול לתשואותיו, וניגן כאילו היה לבד, בעולמו שלו. גם כאשר בריאותו הייתה תקינה, קונצרט בנגינתו היה מחזה נדיר. הופעות שקבע התבטלו על ימין ועל שמאל בהנמקות בריאותיות.
מבקרי מוזיקה נחלקו בדעותיהם לגבי מיכלאנג'לי, בעיקר בגלל הניכור והריחוק בנגינתו. הוא ספג ביקורות גם בשל הרפרטואר המצומצם שלו, אותו שב וניגן הופעה אחר הופעה. הקונצ'רטי אותם ניגן עם תזמורות היו בדרך כלל זה מאת רוול בסול מז'ור, ומאת שומאן בלה מינור.
מיכלאנג'לי הלך לעולמו בלוגאנו שבשווייץ בשנת 1995.
הקורפוס ה-71 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-26 בינואר 1943 בנורווגיה על בסיס הפיקוד המיוחד הגבוה ה-71 (Höheres Kommando z.b.V. LXXI), וכמפקדו מונה וילי מוזר. הקורפוס לחם בקרבות השונים בצפון נורווגיה כחלק מארמיית נורווגיה, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ההררית ה-20, וב-8 במאי 1945 נכנע לכוחות בעלות הברית.
מוחמד אבן אידריס א-שאפעי

ביוגרפיה

תולדות חייו תועדו לראשונה בשנת 939, אך אלה נחשבות לחסרות אמינות היסטורית ואינן מפורטות. מידע רב אודות חייו ופועלו נכתב בשנת 1066, אך גם הוא עמוס גוזמאות. עם זאת נראה כי בדומה לנביא מוחמד ולעבאסים, השתייך א-שאפעי לשבט קורייש. הוא נולד בעזה או באשקלון בשנת 765 ועקר עם משפחתו למכה כאשר היה בן שנתיים. בהיותו בן עשר החל ללמוד פיקה ועסק בכך במשך שלוש שנים. בשנת 785 עקר לאל-מדינה והמשיך בלימודיו, אך שב לאחר מכן למכה. בשנת 799 נאסר והובא לבגדאד באשמת שווא של בגידה. הח'ליף הארון א-רשיד הורה על שחרורו, והוא נותר בבגדאד משך שלוש שנים, ושם פיתח את המד'הב הראשון, שכונה "המד'הב העתיק של האסכולה השאפעית". לאחר מכן שב למכה, ובשנת 814 עקר למצרים. בשנות חייו האחרונות במצרים כתב למעלה ממאה כתבים שהשתמרו, והידוע שבהם הוא ספר ההלכות "כיתאב אל-אום". דעותיו כי החדית' הוא המקור היחיד לפירוש המסורת היו שנויות במחלוקת בתקופתו, אך דעות אלה הפכו למקובלות בקרב רבים לאחר מותו. הוא מת בשנת 820, ונקבר בפוסטאט שבקהיר.
ג'ון סימור

ביוגרפיה

סימור נולד בשיקגו שבאילינוי ולמד בבתי ספר ציבוריים בעיירה הר לבנון (Mt. Lebanon) שבפנסילבניה. הוא שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית בשנים 1955–1959 וסיים את לימודיו באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ב-1962. סימור היה נשיא אגודת סוכני הנדל"ן של קליפורניה מ-1978 עד 1982 ועבד בעסקי הנדל"ן בין השנים 1962–1981.
ב-1974 נבחר למועצת העירייה של אנהיים וכיהן בתפקיד זה עד 1978. בשנה זו נבחר לראש העירייה ה-39 שלה. עם תום כהונתו כראש העיר ב-1982, נבחר לסנאט של קליפורניה שם שירת עד 1991. בסנאט של קליפורניה הוא הצביע בעד איסור על שימוש בכנשקי תקיפה, נגד אפליית חולי איידס, ובעד הגדלת ההוצאות על תוכניות חברתיות כולל חינוך ובריאות הנפש. כראש עיריית אנהיים, סיימור סייעה בגיוס קבוצת לוס אנג'לס ראמס לעבור לאצטדיון אנהיים.
ב-1991 מונה סימור לסנאט של ארצות הברית בידי מושל קליפורניה פיט וילסון על-מנת למלא את שארית כהונתו של וילסון בסנאט, שהתפטר ממנו לשם תפקיד המושל. תקופת כהונתו של סימור נמשכה עד לבחירות המיוחדות לסנאט של ארצות הברית בקליפורניה בנובמבר 1992 לממלא קבוע עד לתום כהונתו של וילסון ב-1995. ראשת עיריית סן פרנסיסקו לשעבר, דיאן פיינסטיין, ניצחה את סימור בבחירות המיוחדות.
לאחר תקופת כהונתו בסנאט, כיהן סימור כמנהל הסוכנות למימון דירות בקליפורניה במשך שנתיים, ולאחר מכן כיהן כמנכ"ל תאגיד פיתוח השיכון של דרום קליפורניה לשיכון ובמועצות מנהלים של מספר חברות העוסקות בשיכון ובדיור. סימור מתגורר כיום בעיר לה קווינטה שבמחוז ריברסייד.
נחל יגור

נַחַל יָגוּר או ואדי שומריה על שם שיחי השומר הגדלים באזור הוא נחל אכזב הזורם במורדות המזרחיים של הר הכרמל בחלק הכרמל הגבוה ועובר ב"פארק אשדות יגור" שהוא חלק מפארק הכרמל. הנחל זורם דרומית-מזרחית לנחל נחש לכוון עמק זבולון ונשפך לנחל קישון. בדרכו עובר הנחל בקיבוץ יגור. בדומה ליתר נחלי הכרמל הזורמים מזרחה לקו פרשת המים של ההר, הנחל קצר בעל גדות תלולות ובעל אופי קניוני. תחילתו של הנחל באזור עספיא. אורכו של הנחל כ-2 ק"מ. 
חלקו העליון של הנחל מתון יחסית, ומקור מימיו במספר יובלים בתחומי עספיא, הגדול שבהם הוא היובל המזרחי המתחיל ב"עין אל בלד" מעיין בעספיא ומשם הוא יורד ועובר בסלעי קירטון עד הגעתו ל"דרך נוף הכרמל". מנקודה זו מתחיל חלקו התחתון שהוא בעל אופי קניוני. הנחל מתחתר בתוך סלע דולומיט קשה מ"תצורת יגור". הוא יוצר נקיק עמוק. בדרכו יורד הערוץ 400 מטר בעוברו מרחק של פחות מ-2 ק"מ. באפיק הנחל נוצרו עשרות מדרגות מפל שגובהן מגיע עד 7 מטר. לרגלי המדרגות נוצרו מכתשות האוגרות מי שטפונות. בדרכו לנחל הקישון נשפך אל הנחל יובלו נחל סבך. בנקודת המפגש בין נחל סבך ונחל יגור ישנם שני מפלים שגובהם בין 7-6 מטר.
סביב הנחל ובתוכו מספר שבילים, שמקשרים בין עספיא ליגור. הטיול בנחל מתאים למיטיבי לכת בלבד בשל הירידות התלולות.

ממצאים ארכאולוגים

בפתח היציאה של הנחל, ליד הגדר של קיבוץ יגור, קרוב מאד לבתי המגורים ישנה מערת קבורה חצובה בסלע הקירטון הרך, המערה התגלתה בשנת 1979 בעת ביצוע עבודות פיתוח במקום. על פי הממצאים הקרמיים וצורת המערה תוארכה מערת הקבורה לתקופת הברונזה הביניימית בין  2300 לפנה"ס ועד 2000 לפנה"ס.

צמחית הנחל

צמחיית הנחל היא חורש ים תיכוני סבוך היוצר מעין תקרה מעל האפיק. העצים הצומחים בנחל הם אלון מצוי, אלה ארצישראלית, מורן, קטלב, ער אציל, עוזרר, כליל החורש ועוד. בחלקו התחתון של הנחל צומחים עצי חרוב. בנחל צומחים מספר צמחים נדירים כגון בקעצור החורש שהנחל הוא אחד המקומות הבודדים בארץ ישראל בהם הוא צומח, שושן צחור, בוצין אופקי וכלורה חרוזה. על קירות הקניון בנחל צומחים שרכים וטחבים.
בקבוק לתינוקות

בקבוק לתינוק או בקבוק האכלה הוא בקבוק עם פטמה להאכלת תינוקות. הבקבוק משמש על-פי רוב להאכלת תינוק בתרכובת מזון לתינוקות (תמ"ל) או חלב אם שאוב.

היסטוריה

החל מהתקופה הפרהיסטורית ישנן עדויות לשימוש בבקבוק לתינוק. בקבוק זה היה בעל זרבובית קשיחה ושני פתחים, האחד נועד למלא את הנוזל והשני כדי להכניס לפי התינוק. במהלך השנים נעשו ניסיונות לייצר פטמות רכות משלל חומרים, אך פטמות אלו היו קשות לניקוי. המצאת הגומי המגופר סיפקה פתרון – חומר רך אשר עמד בחום של העיקור. בשנת 1845 יוצרה פטמת הגומי הראשונה בניו יורק.

פטמה

פטמת הבקבוק לרוב גמישה יותר מפטמת האם. כדי למנוע "בלבול פטמות" אצל התינוק (אי יכולת לינוק מהשד, הנגרם ממעבר חוזר ונשנה בין יניקה מהשד ליניקה מהבקבוק), ישנן פטמות מיוחדות אשר מנסות לחקות את צורת השד.
תכולת הבקבוק יכולה לזרום מהר יותר מאשר בהנקה. לגילאים שונים מומלצות פטמות שונות. בחודשים הראשונים מומלצת פטמה לזרימה איטית למזון דליל, בהמשך מומלצת פטמה לזרימה מהירה למזון סמיך.

בקבוקים עם צינור איוורור

קוליק (כאבי בטן) אצל תינוקות, נגרמים בחלקם בשל בליעת אוויר במהלך היניקה. בחלק מהבקבוקים קיימת צינורית מיוחדת, שמונעת כניסת בועות אוויר למזון התינוק ובכך מסייעת בהפחתת גזים וכאבי בטן אצל תינוקות.

בקבוקים עם מנגנון ואקום

להבדיל מהנקה טבעית, היניקה מבקבוק סטנדרטי גורמת להיווצרות ואקום, ההופך את פעולת השאיבה למאומצת, קטועה ומעייפת יותר. הוואקום שנוצר בבקבוק משפיע על הלחץ בחלל הפה של התינוק ומקרין אל אוזניו. תופעה זו מעלה את סיכויו לסבול מדלקות וכאבי אוזניים. קיימים בקבוקים המצוידים במנגנון המנטרל את הוואקום שנוצר בבקבוק, על ידי החדרת אוויר אל גוף הבקבוק, המאזן את הלחץ שבתוכו. בבקבוקים בעלי מנגנון לנטרול ואקום, נצפתה רמת לחץ מאוזנת בבקבוק בכל זמן ההאכלה, ולא נצפה תת-לחץ באוזן התיכונה.

עיקור

במידת הצורך יש לעקר את הבקבוקים על ידי הרתחה במים חמים, במתקן מיוחד לעיקור בקבוקים (בדרך-כלל באמצעות קיטור) או במכל מיוחד לעיקור בתנור מיקרוגל.
בקבוקים מודרניים קשים לעיקור במים רותחים, משום שהם נוטים לצוף. בעבר הבקבוקים היו עשויים מזכוכית; בקבוקים אלו היו מסוכנים בשלב בו התינוק למד להאכיל את עצמו ואחז לבדו את הבקבוק. בקבוקים מודרניים עשויים מפלסטיק, לרוב בשל שיקולים כלכליים.
בשל חשש לדליפת ביספנול A מבקבוקים מחומרים פוליקרבונטים בזמן ההרתחה או שימוש במדיח כלים, נהוג להמליץ למי שמשתמש בבקבוקים אלו להשתמש במי סבון חמים.

פיקוח

בניגוד לפיקוח על תרכובות מזון לתינוקות, רמת הפיקוח על בקבוקי תינוקות נמוכה. הפיקוח קיים רק לגבי החומרים מהם עשויים הפטמה והבקבוק עצמו.
באוקטובר 2008 ממשלת קנדה קבעה מפורשות כי ביספנול A הוא חומר רעיל, והודיעה כי תחל בהליך חקיקה לאיסור שיווק בקבוקים לתינוקות המכילים את החומר.
במרץ 2009, שש החברות המרכזיות בארצות הברית המייצרות בקבוקים לתינוקות (אוונט, גרבר, פלייטקס, ד"ר בראון, דיסני פירסט יירס ואיבנפלו), הסכימו לאסור מרצונן את השימוש בביספנול A בייצור בקבוקים לתינוקות. ההחלטה התקבלה בעקבות לחץ ציבורי כבד, לאחר פרסום מחקרים אשר מצאו קשר בין ביספנול A, אפילו ברמות נמוכות, לסרטן השד, הפרעות בגדילה, השמנת יתר והתבגרות מינית מוקדמת.
רשויות הבריאות בישראל עדיין מתירות שימוש בבקבוקי פלסטיק המכילים את החומר הכימי ביספנול A.
טום אוקר

ביוגרפיה

אוקר נולד באמסטרדם. בשנים 1964–1968 הוא היה אלוף הולנד בטניס. בשנת 1965 הוא השתתף במשחקי המכביה השביעית וזכה בשתי מדליות זהב בטורניר הגברים ובטורניר זוגות מעורבים. לאחר מכן, הפך לשחקן מקצועני. בשנת 1968 הוא שיחק בשלב רבע הגמר באליפות וימבלדון וחודשיים לאחר מכן הוא הגיע להשג הגדול ביותר שלו ושיחק בגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה והפסיד ב-5 מערכות לארתור אש מארצות הברית. בשנת 1978 הוא שיחק בשלב חצי הגמר באליפות וימבלדון.
בזוגות זכה אוקר בשני תוארי גראנד סלאם - אליפות צרפת הפתוחה ב-1973 (עם ג'ון ניוקומב מאוסטרליה) ואליפות ארצות הברית הפתוחה ב-1976 (עם שותפו ברוב טורנירי הזוגות, מרטי ריסן מארצות הברית).

אוקר והטניס הישראלי

אוקר גילה לכל אורך הקריירה שלו יחס חם לטניס בישראל, שהיה אז חובבני ברובו. מעבר לזכייה במכביה השביעית, הוא הרבה לבקר בישראל ולשחק בה משחקי ראווה וטורנירים בלתי רשמיים. בפרט תמך אוקר במרכז הטניס ברמת השרון, בשנים הראשונות להקמתו בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר הטניס הישראלי עשה צעדים ראשונים לעבר מקצוענות. כאשר התמסד במרכז טורניר ATP מקצועני, הקפיד אוקר לשחק בו עד פרישתו ב-1981. הוא גם זכה במהדורה הראשונה של הטורניר שנערכה ב-1979, הן בטורניר היחידים והן בטורניר הזוגות יחד עם איליה נסטסה מרומניה.
נחום צמח

קורות חיים

צמח נולד ברוגוז'ניצי (ליד ביאליסטוק) ברוסיה הלבנה, בנם של אליעזר וחיה זיסל צמח. בשנת 1909 ייסד את "הבימה ביאליסטוק" כלהקת תיאטרון המופיעה בעברית, אולם לאחר שהשלטונות אסרו הצגות בעברית, נאלצה הלהקה לנדוד. בשנת 1913 לקח צמח את הלהקה להופיע בפני הקונגרס הציוני ה-11 בווינה, אולם לא זכה מהם לתמיכה כספית שביקש.
בשנת 1914 ניסה להפעיל את להקתו בוורשה, לאחר שכרת ברית עם מנחם גנסין ופנה עמו יחד תחילה לחנה רובינא, שהצטרפה להחלטה, אך רק בשנת 1917 פעלו למימוש החלטתם. את פעילותם בוורשה קטע פרוץ מלחמת העולם הראשונה. בשל כך נסע למוסקבה, שם הצליח לקיים את להקתו, הוא החליט לגייס את תמיכתו של הרב יעקב מזא"ה ולשחק בשפה העברית, כשארץ ישראל היא היעד.
צמח נפגש עם הבמאי והמורה הרוסי המפורסם קונסטנטין סטניסלבסקי וביקש את סיועו בהקמת התיאטרון. סטניסלבסקי הסכים להפוך את "הבימה" לסטודיו של התיאטרון המוסקבאי האמנותי והעמיד לרשותו את אחד מתלמידיו הטובים ביותר, הבמאי הארמני יבגני וכטנגוב, כדי שישמש מדריך אמנותי לקבוצת הצעירים העבריים. על הרישיון להקמת התיאטרון חתום השר לענייני לאומים בברית המועצות דאז, יוסיף סטלין.
פעילותו של צמח הייתה חלוצית, שכן התיאטרונים העבריים שפעלו לפני כן בארץ ישראל וברחבי הגולה לא התנהלו בצורה מקצועית, הוא דאג לתרומות, למחזות ולבמאים בשמונה שנותיה הראשונות של הבימה, בהם הציגה ארבעה מחזות שעסקו בתולדות היהודים, בתרבות היהודית ובשפה העברית.
בתיאטרון מנחם גנסין היה המזכיר ויד ימינו, ודוד ורדי, בוגר הגימנסיה העברית הרצליה, לימד את חברי הלהקה עברית.
בשנת 1923 החליט הקונגרס ה-12 של המפלגה הקומוניסטית להשתמש בתיאטרון כאמצעי תעמולה קומוניסטית. בעקבות הצרת חופש היצירה והתגברות האנטישמיות נאסרה פעילות ציונית ברוסיה והתיאטרון החליט לצאת לסיבוב הופעות באירופה וארצות הברית החל מינואר 1926 במשך שנה. תחילה באירופה : לטביה, ליטא, פולין, אוסטריה, צרפת וגרמניה שם זכו להצלחה קופתית (למעט צרפת), ובדצמבר של אותה השנה הגיעו לארצות הברית והופיעו בחופה המזרחי, אך על אף הביקורות החיוביות לה זכו, לא זכו בהצלחה כספית, ודרישתו של צמח להיות מנהל יחיד עוררה מריבות ומרד בקרב השחקנים.
ביוני 1927 התפצלה הלהקה, מרבית השחקנים שבו לאירופה ומשם עלו לארץ ישראל. צמח נותר עם קבוצה קטנה בארצות הברית, בהם שלושה מבני משפחתו, אשתו - מרים גולדינה, אחותו - שפרה ברקס ואחיו - בנימין צמח. הוא כשל בניסיון להקים תיאטרון עברי, לאחר זמן מה עזבו אחרוני השחקנים והוא החל לביים הצגות בעברית, יידיש ואנגלית, ועל אף שהכנסתו הייתה מרשימה, ירד מנכסיו בעקבות המשבר הגדול בארצות הברית של שנת 1929.
בשנת 1930 נולד בנו אריאל, ומצבו הכלכלי התדרדר. הוא הצטרף לאגודה לקידום השפה היידית בלוס אנג'לס, והופיע מטעמה יחד עם אשתו ואחיו במספר אירועים.
בשנת 1935 עלה לארץ ישראל במטרה לחבור להבימה. חלק מאנשי הבימה סירבו לקבלו, והוא נשאר בארץ שנתיים נוספות, שבמהלכן הציע להקים תיאטרון לנוער והגיש מועמדות למשרת מנהל השעה העברית שנפתחה ברדיו המנדטורי, אך לא קיבל את שתי העבודות, ולכן עבד כפקיד בחברת הביטוח "הסנה". באותה התקופה עזבה אותו אשתו.
ביוני 1937 חזר לניו יורק, וכעבור שנתיים, בספטמבר 1939, נפטר שהיה חולה במשך כמה שנים, ובחוסר כל. בן 52 במותו
משנת 1953 מוענק, מקרן שנפתחה על שמו, פרס הבימה למחזה עברי מקורי שהוצג באחד מהתיאטרונים בארץ מקום המדינה, או שנדפס, אך לא הוצג.
ב-2017 לכבוד חגיגות 100 שנה להיווסדותו של התיאטרון הלאומי הבימה יצאה הצגה "צמח" – שיתוף פעולה של הבימה ותיאטרון מלנקי –  המספרת את סיפור הקמת התיאטרון הבימה וסיפור יחסיו של נחום צמח עמו.
ספר החשבונייה

ספר החשבונייה (בלטינית: Liber Abaci) הוא ספר שכתב המתמטיקאי האיטלקי לאונרדו פיבונאצ'י ובו הציג לאירופה רעיונות מתמטיים, בין היתר רעיונות שהיו קיימים במזרח והבולט ביניהם היה שיטת ייצוג המספרים ההינדו-ערבית (השיטה העשרונית) והציע להשתמש בה במקום השיטה המסורבלת שהייתה מקובלת אז באירופה שהשתמשה בספרות רומיות. הספר פורסם בשנת 1202.
פיבונאצ'י הציג בספר זה גם את חידת הארנבים שהולידה את סדרת פיבונאצ'י.
המהדורה השנייה של ״ליבר אבצ'י״ (ספר החשבוניה) הוקדשה למייקל סקוטוס ב-1227.  

כיום לא ניתן למצוא העתקים של כתב היד המקורי מ - 1202.

מקור השם

השם "Liber Abaci" (אפשר גם לאיית "Liber Abbaci") פירושו בלטינית "ספר החשבונייה" או "ספר החישובים". המילה "Abbacus" בלטינית פירושה חשבונייה והמילה הגיעה מהמילה העברית "אבק".

תוכן הספר

בחלק הראשון מתוארת שיטת ייצוג המספרים ההינדו-ערבית ודרך ההמרה משיטת ייצוג אחת לשנייה.
החלק השני עוסק בדוגמאות לאפקטיביות השיטה מעולם המסחר.
החלק השלישי עוסק בשאלות מתמטיות כמו משפט השאריות הסיני, מספרים מושלמים, נוסחאות עבור סדרות חשבוניות, מספרי מרסן ועוד.
החלק הרביעי עוסק בקירוב ערכים של מספרים אי-רציונליים כמו שורשים ריבועיים לא שלמים.
בנוסף מופיעות בספר הוכחות בגאומטריה והוא עוסק גם במערכות של משוואות ליניאריות.
אקציה

אקציה (בגרמנית: "Aktion", בעברית: "מבצע") היא כינוי של סדרת פעולות אלימות של הכוחות הנאציים באזורי מגורים או ריכוז של יהודים, כגון הגטאות, לשם איסוף ושילוח כפויים ממקומות הימצאם - מגוריהם הקבועים - אל מחנות ריכוז והשמדה, אשר נוהלה על ידי כוחות גרמניה הנאצית: הגסטאפו, האס אס ואחרים בסיוע כוחות שיטור מקומיים, בתקופת מלחמת העולם השנייה.
אקציה אופיינית כללה קריאה ליהודים, המלווה בצו של שלטונות האזור, להיאסף באתר מרכזי (כיכר העיר או צומת דרכים מרכזי) במועד מסוים. לעיתים נאמר ליהודים או לנציגיהם, שביקשו לדעת לאן השילוח, כי יוסעו אל "מחנות עבודה" ב"מזרח אירופה", והם אף נתבקשו לשלוח איגרת על כך לקרובי משפחה אחרים. נאמר ליהודים שיוכלו לקחת עמם כסף ודברי ערך במטלטליהם.
הגרמנים הקפידו על ניהול מפורט ומלא של האקציה. יהודים שלא צייתו לצו המורה על איסופם ושילוחם, נרדפו על ידי השלטונות המקומיים ושלטונות הכיבוש הנאציים, שפיקחו עליהם. בודדים ובעלי ממון או קשרים הצליחו להימלט מהאקציה ולהתחבא עד קץ השלטון הנאצי באזורם.
כאשר נאספו היהודים באתר השילוח, הם כותרו על ידי כוחות חמושים, הובלו והועלו לאמצעי תחבורה אל מחנה הריכוז וההשמדה המיועד. באקציות נהגו השוטרים והתושבים המקומיים בדרך כלל באלימות רבה כלפי היהודים, ויהודים רבים נרצחו באכזריות עוד בטרם התבצע השילוח עצמו. 
האקציות נוהלו בסדר ובארגון רב, ועד השלבים האחרונים של המלחמה (הגם שלקחו משאבים בכוח אדם, דלק, אמצעי הובלה וכדומה מגרמניה הנאצית). שכן, ארגונן הצריך לוגיסטיקה מסועפת כדי לבצע את שילוחן למחנות של קהילות רבות, חלקן קטנות ונידחות, בכלי תחבורה שונים: רכבות, משאיות, אסדות וספינות.
ניקולס ג'אר

ביוגרפיה

ג'אר נולד בניו יורק ארצות הברית לאב אמריקאי ממוצא פלסטיני ולאם צ'יליאנית, ובגיל שנתיים עבר עם משפחתו לצ'ילה, שם התגורר כשש שנים. כשהיה בן 8 חזרה משפחתו לניו-יורק. כשהיה בתיכון, פגש בטיול למקסיקו סול קייטה וניקיטה קוואסים. יחד השלושה הקימו להקה. וג'אר ייסד את חברת התקליטים שלו כדרך להפצת המוזיקה שלהם.
אלבום הבכורה שלו, Space Is Only Noise, הופץ בינואר 2011 וזכה להכרה בינלאומית. האלבום קיבל ארבעה כוכבים מעיתון הגרדיאן הבריטי, ודורג במקום הראשון על ידי מספר אתרי מוזיקה גדולים.
ג'אר סטודנט לספרות השוואתית באוניברסיטת בראון.
מגי גרייס

ביוגרפיה

דניג נולדה בקולומבוס, ללין וריק דניג. יש לה 3 אחים צעירים.
היא התחילה לשחק כבר בגיל צעיר, הופיעה במספר הפקות תיאטרון, ביניהן: ציד המכשפות. בגיל 16, גרייס עזבה את אוהיו עם אמה ללוס אנג'לס.

קריירה

ב-2001 קיבלה את תפקיד ב"הפקות סוני" בתוכנית הרשת: "חדרה של רייצ'ל", שממחישה את יומני הווידאו של המתבגרים. היא הופיעה ב-56 קטעי וידאו קצרים, שהיא מנהלת בהם דו-שיח על חרדות הנערים והקונפליקט שלה עם אמה ועם מורי בית-ספרה. לאחר מכן היא קיבלה תפקיד בסדרה "Septuplets", שבוטלה עוד לפני ששודר הפרק הראשון. ב-2002, היא התפרסמה בסרט הטלוויזיה "רצח בגרינויץ'", אשר מבוסס על סיפור אמיתי בו נרצחה נערה בת 15 בשם מרתה מוקסלי. על תפקידה בסרט זה, הייתה גרייס מועמדת לפרס "האמנית הצעירה של השנה". לאחר מכן היא הופיעה בתפקידים קטנים ב"חוק וסדר: מדור מיוחד" ו"CSI: מיאמי".
באמצע 2004, שלח לה הסוכן שלה את התסריט של "אבודים", והיא קיבלה את התפקיד של שאנון לאחר אודישן מוצלח. ב-2005, היא הייתה מועמדת לפרס "פריצת השנה בטלוויזיה". במהלך צילומי העונה הראשונה, היא גרה בהוואי. היא שיחקה גם בעונה השנייה של הסדרה, דמותה קוצצה משמעותית בעונה השלישית ושבה לשחק רק בעונה השישית ב-2010. 
בשנת 2007 שיחקה בסרט "מועדון הקריאה של ג'יין אוסטן" את דמותה של אלגרה, לסבית בת 20. לאחר סיום צילומי הסרט, חזרה גרייס להוואי כדי לצאת הופעת אורח בעונה השלישית של אבודים. בנוסף באותה שנה היא שיחקה בסרט "אהבה בסימן קריאה".
בשנת 2008 שיחקה בסרט "חטופה" את קים מילס, בתו של בריאן מילס (ליאם ניסן) אשר נחטפת על ידי קבוצה אלבנית שעוסקת בסחר בנשים. גרייס גם השתתפה בסרטי ההמשך "חטופה 2" (2012) ו"חטופה 3" (2014).
בשנת 2011, הופיעה בסרט "דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 1" ולאחר מכן גם בחלק השני שיצא שנה לאחר מכן ב-2012, גם שיחקה לצד גאי פירס בסרט "נעולים". 
בשנת 2013, היא שיחקה בסרט "לפענח את אנני פרקר", כיכבה בסדרת הרשת "סוזנה" והתארחה בסדרות "קליפורניקיישן" ו"The Following".
בשנת 2014, היא שיחקה בסרט "אודות אלכס" ובשנת 2015, היא שיחקה בקומדיה הרומנטית "לעולם לא תהיה לנו את פריז", ובתפקיד אורח בסדרה "הסקס של מאסטרס". 
בשנת 2018 החלה לגלם את אלת'אה בעונה הרביעית של הסדרה "אימת המתים המהלכים".

חיים אישיים

ב-2006 החלה לצאת גרייס עם השחקן והדוגמן איאן סומרהולדר ששיחק לצידה בסדרה "אבודים" בה הוא מגלם את אחיה החורג, אך לאחר שנה הזוג נפרד.
בפברואר 2017 התארסה לברנט באשנל,, והם התחתנו ב-28 במאי של אותה שנה.
בריאן מקפדן

ביוגרפיה

מקפדן נולד בעיר דבלין שבאירלנד. הוא עבד כמאבטח במקדונלד'ס ומארח בבינגו לפני שהצטרף ללהקת "וסטלייף". תחומי התעניינות של מקפדן היו תמיד: שירה, ריקוד וכדורגל.
בנעוריו הוא הופיע בתוכנית טלוויזיה אירית שנקראה "Finbar's Class".
ב-1998, הקים מקפדן עם עוד שני חברים להקת פופ וR&B אשר נקראה "Cartel". הלהקה הופיעה בפאבים ברחבי דבלין.
ביולי 1998, הוקמה "וסטלייף", ותפקידו של מקפדן בלהקה היה סולן משני. ב-2003, הוא הפך לסולן הראשי בלהקה, וב-9 במרץ 2004 הוא עזב את הלהקה כדי לעבוד על אלבום סולו.
ביולי 2004, הוחתם בחברת התקליטים "Sony BMG". בספטמבר הוא הוציא את סינגל הבכורה שלו "Real To Me", שנכנס מיד למקום הראשון במצעד הבריטי באותו שבוע.
אלבום הבכורה שלו, "Irish Son", יצא ב-29 בנובמבר 2004. הסינגל השני, "Irish Son", יצא גם הוא בנובמבר והגיע למקום השישי במצעדים הבריטים.
הסינגל השלישי, "Almost Here", הוא דואט שבוצע עם דלתא גודרם. הסינגל הגיע למקום השלישי במצעדי בריטניה ולמקום הראשון במצעדי אוסטרליה. ב-2005, יצא מקפדן לסיבוב הופעות עם גודרם.
ב-22 במרץ 2007, הפסיקה חברת התקליטים " Sony BMG" את שיתוף הפעולה שלה עם מקפדן לאחר שהתאכזבה מהמכירות של האלבום, ומהכשלות של הסינגל האחרון מהאלבום, " Demons".
ב-20 באפריל 2007, הוציא מקפדן את הסינגל "Like Only a Woman Can" אשר עתיד להופיע באלבום הסולו השני שלו. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלי האירי.

חייו האישיים

ב-5 בינואר 2002, נישא מקפדן לקרי קטונה, חברה לשעבר בלהקת הנשים אטומיק קיטן. ירח הדבש של הזוג היה במאוריציוס. לזוג שתי בנות: מולי (נולדה ב-2001) ולילי-סו (נולדה ב-2003). ב-2002, נבחר מקפדן ל"אבא המפורסם של השנה", וקרי נבחרה ל"אמא המפורסמת של השנה" ב-2002 וב-2004. בספטמבר 2004, הודיעו בני הזוג על פרידתם, ובדצמבר 2006 הסתיים תהליך הגירושים של השניים.
ב-2004, החל מקפדן לצאת עם הזמרת האוסטרלית דלתא גודרם, וב-29 בנובמבר 2007, הודיע מקפדן כי הם מתארסים. בני הזוג נפרדו במאי 2010.
מקפדן מתגורר כיום בלונדון שבאנגליה.
סטודנטים למען חברה דמוקרטית

סטודנטים למען חברה דמוקרטית, היה ארגון סטודנטים סוציאליסטי רדיקלי שנוסד ב-1959 בארצות הברית. ארגון אקטיביסטי זה, שהיה חלק מהשמאל החדש האמריקאי, הגיע לשיא כוחו וגודלו בשלהי שנות ה-60 עד פירוקו ב-1969.
למרות שהארגון לא היה הראשון מסוגו, הסח"ד היה לנקודת השיא של הסטודנטים הרדיקליים מבחינה ארגונית, והשפעתו על התארגנויות סטודנטליות ניכרת עד ימינו. יסודות הארגון - פעולה ישירה, הסתמכות על תקציב זעום, כוחו הפוליטי של ציבור הסטודנטים - הם היום בסיס להתארגנויות אקטיביסטיות של סטודנטים מכל קצוות הקשת הפוליטית
ארגון זה כתב את הצהרת פורט הורון שביקרה את ממשלת ארצות הברית על כישלונה להשיג שלום עולמי ולטפל בחוליי החברה המודרנית, וקראה לסטודנטים לנהוג באי ציות אזרחי.
Eyes Open

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט לבדה והופק על ידה ועל ידי נייתן צ'פמן. בדומה ל-"Safe & Sound", גם שיר זה מכיל בתוכו את סגנון הרוק האלטרנטיבי. כמו כן, זכה השיר בפרס בחירת הנוער בקטגוריית "שיר השנה - אישה".
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.

וידאו קליפ

טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה טיילור סוויפט לערוץ היוטיוב שלה ב-17 במאי 2012, את קליפ המילים של השיר. קליפ המילים זכה להצלחה נאה כאשר צבר למעלה מ-16.7 מיליון צפיות.
את השיר ביצעה סוויפט בשידור חי ב-VH1.
טויס אר אס

היסטוריה

ב-1948 הקים צ'ארלס לזרוס, יזם צעיר בן 25 שרק חזר ממלחמת העולם השנייה ובן לאב מוכר אופניים משומשות, חנות לרהיטי תינוקות בשם Children's Supermart בוושינגטון די. סי.
לקוחותיו ביקשו ממנו למכור בחנות גם צעצועים לתינוקות, ואחר כך גם צעצועי ילדים. כעבור זמן קצר גילה את הפוטנציאל הכלכלי הטמון במכירת צעצועים והחל להתרכז רק באפיק זה. בסוף שנות החמישים החל להפעיל את החנות במודל של סופרמרקט, כך שניתן לבחור מוצרים באופן עצמאי ולשלם בקופה.
עם פתיחת החנות השנייה, ב-1957, אימץ את השם  Toys"R"Us, עם האות R הפוכה. צ'ארלס הרחיב את הרשת, וב-1966, כשהיא מונה 4 סניפים מכר את אחזקותיו בה לחברת Interstate Stores אך המשיך לעמוד בראשה. ב-1974 פשטה חברת Interstate את הרגל, וצ'ארלס נקרא לעמוד בראשה, ותוך מספר שנים הבריא את החברה ושינה את שמה ל-Toys"R"Us. ב-1978 הונפקה והפכה לחברה ציבורית. ב-1984 הוקמו שני הסניפים הראשונים מחוץ לארצות הברית, בסינגפור ובקנדה. ב-1994 לזרוס פרש מניהול החברה אך ממשיך לעמוד בראשות מועצת המנהלים.
ב-18 בספטמבר 2017 החברה הגישה בקשה לפשיטת רגל (chapter 11) בארצות הברית. מנכ"ל החברה, דייב ברנדון, הודיע כי כ-1,600 החנויות הפזורות ברחבי העולם ימשיכו לפעול כרגיל. בינואר 2018 הודיעה החברה על סגירתן של כ-180 חנויות ברחבי ארצות הברית, כחמישית מכלל חנויותיה במדינה. ב-29 בנובמבר 2018 נסגרו סניפיה האחרונים של הרשת בארצות הברית לאחר 70 שנות פעילות בה.

בישראל

הסניף הראשון של הרשת נפתח ב-1995 בחיפה, ביוזמת ליאון קופלר, מבעלי סופר-פארם. בשנת 1999 התמזגה עם "היפר טוי", רשת צעצועים מתחרה בבעלות קבוצת פישמן. משנת 2004 משמש אייל כרמי כמנכ"ל החברה. בשנת 2008 מכר ליאון קופלר את חלקו ברשת לאליעזר פישמן, שמחזיק בכל מניותיה. הרשת מוכרת בחלק מחנויותה גם מוצרי תינוקות תחת המותג "בייביס אר אס".