google/wiki40b huggingface dataset:
ספינת מרסלה

ספינת מרסלה או הספינה הפונית ממרסלה (באנגלית: The Marsala Ship) הוא השם שניתן במחקר הארכאולוגי המודרני לספינת המלחמה הקדומה ביותר ששרדה לימינו. טרופת הספינה התגלתה ב-1969 בנמל מרסלה שבמערב סיציליה, במתחם פונטה סקאריו (Punta Scario), מרחק לא רב מהאיים האגאדיים. סימנים בכתב פוני על חלקי הגוף של הספינה הסגירו את מוצאה – קרתגו. שרידי הספינה נחקרו ונמשו על ידי משלחת בראשותה של הארכאולוגית הימית הבריטית הונור פרוסט, והם מוצגים כיום במוזיאון לארכאולוגיה באליו אנסלמי במרסלה.

הספינה

מצורת המבנה והממצאים שהתגלו בין שרידי הספינה מתחוור כי לא הייתה אוניית סוחר. ספינות משא מגודלה ערכו הפלגות סדירות ונשאו עמן כלי קיבול גדולים לאחסנת מים. כמו כן נזקקו המלחים לרחיים ולעלי ומכתש לעיבוד מזון יבש, והשתמשו בקדרות גדולות לבישול משותף ובקרסים לציד דגים.
בספינת מרסלה נתגלו רק ספלים וקערות לשימוש אישי. היין, המים ומצרכים נוזליים נוספים אוחסנו באמפורות מצורות שונות. כמו כן נתגלו בה שרידי מזון טרי ומתכלה, כגון בשר מסוגים שונים, וכן עצמות איל, סוס, שור, כבש, עז וחזיר. הימצאותן של אבני זבורית והיעדרו של מטען מסחרי מאשרים ללא ספק כי מדובר בספינת מלחמה, ששימשה כנראה לסיור או אולי לתקיפה וניגוח של סירות קטנות. כמו כן נתגלו בטרופת שרידי גבעולי מריחואנה, אשר אולי לעסו החותרים.
החוקרים סבורים כי אוניית מרסלה הייתה אחת מספינות המלחמה הקלות, בנות 17 חותרים בכל צד, בהן השתמשו הקרתגים בקרב איי אייגוסה (241 לפנה"ס). היה זה הקרב האחרון והמכריע במלחמה הפונית הראשונה בין קרתגו לרומא. בדיקות פחמן-14 של קורות עץ וממצאים נוספים מתארכות את הטרופת ל-235 לפנה"ס.
אורכה של הספינה היה כ-35 מטרים ורוחבה כ-4.8 מטרים.

החפירה הארכאולוגית

ב-1969, במהלך כריית חול לייצור זכוכית מקרקעית הים במתחם פונטו סקאריו, חשפה אוניית המחפר חלקי עץ של ספינה עתיקה שהיו קבורים בחול. ב-1971 העתיק שרטון חול את מקומו וחשף את קנה הירכתיים של "הספינה הפונית", שקורה נוספת מזדקרת ממנו. בעקבות משלחת ההצלה, שהחלה לחפור באתר באמצעים צנועים ועמדה על חשיבותה ההיסטורית של הטרופת, התרחבה החפירה ונמשכה ארבע שנים.
רשויות השלטון בסיציליה ומוסד המחקר "בית הספר הבריטי ברומא" (The British School at Rome) מינו את הונור פרוסט לעמוד בראש החפירה. הצוות כלל ארכאולוגים ימיים ממדינות שונות. דוחות על התקדמות החפירה התפרסמו מדי שנה בכתב העת International Journal of Nautical Archaeology. דוח מסכם על עבודות החפירה התפרסם ב-1976 על ידי אקדמיית דאי לינצ'יי (Accademia dei Lincei) ברומא.
ממצאים נדירים ביותר שנחשפו בין שרידי הטרופת כוללים סל קלוע, פיסת חבל שנקלעה לצורת עין (eye splice), מברשת קטנה, להב סכין, את וזוג רוכסים (toggle). כמו כן נחשפו חלקי שלד אדם, כפי הנראה של מלח קרתגי שנלכד בבטן הספינה.
למעלה: שרידי ספינת מרסלה, המוזיאון לארכאולוגיה באליו אנסלמי, מרסלה.
אברהם רביץ

ביוגרפיה

נולד בשנת 1934 בשכונת מונטיפיורי בתל אביב לרב אריה לייב רביץ, שהיה רב השכונה ואב בית הדין הרבני בתל אביב-יפו במשך עשרות שנים. כאביו, למד בישיבת חברון מגיל 13 ובמשך 13 שנים לסירוגין, וקיבל ממנה סמיכה לרבנות. כנער בן 13, בשנה שלפני הקמת המדינה, הצטרף, עם כמה מחבריו לישיבה, לארגון הלח"י. לימים אמר כי רֶצח מפקד הלח"י, אברהם שטרן (יאיר), היה הסיבה להצטרפותו לשורות המחתרת. לאחר מכן שירת בצה"ל.
בשנות החמישים והשישים היה פעיל מרכזי בארגון "חבר הפעילים".
הרב רביץ ניהל את הישיבה התיכונית המקצועית "מרום ציון" שבקריית נוער בירושלים. בין תלמידיו מני מזוז. שימש כר"מ במדרשיית נעם בפרדס חנה.
בשנות השבעים שימש כאחד מראשי ישיבת אור שמח לחוזרים בתשובה, שנוסדה באותו זמן. לפרנסתו עסק בקבלנות בניין.

פעילות פוליטית

את דרכו הפוליטית החל בשנת 1983, כאשר הריץ יחד עם ידידו הקרוב הרב איקא ישראלי ושמשון פוליקמן (מנהל תלמוד תורה "המסורה") רשימה חרדית עצמאית בשם תל"י לעיריית ירושלים, שכמעט הצליחה להכניס חבר למועצת העיר.
בשנת 1984 נאם בעצרת בחירות של מפלגת ש"ס. בשנת 1988 עלתה האפשרות שהוא ירוץ לכנסת ברשימת ש"ס, אך בסופו של דבר ויתר על הרעיון.
לקראת בחירות 1988 הוצב על ידי הרב שך במקום הראשון ברשימת דגל התורה לכנסת. שימש כח"כ מטעם דגל התורה ולאחר מכן ביהדות התורה, שהיא איחוד של דגל התורה ואגודת ישראל. מאז ועד מותו שימש יושב ראש מפלגת דגל התורה. נחשב למתון ולזהיר לגבי הדרך שבה החרדים צריכים להשתמש בכוחם בכנסת.
בשנים 1990‏-1992 כיהן כסגן שר השיכון, בשנים 1996‏-1999 כיו"ר ועדת הכספים של הכנסת, ובתקופת הכנסת ה-15 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת עד מינויו לתפקיד סגן שר ובשנים 2001‏-2003 כסגן שרת החינוך. בשנת 2005 מונה לסגן שר הרווחה בלי שר מעליו.
בשנת 2000, עקב סיבוכי מחלת הסוכרת שממנה סבל, עבר השתלת כליה, ולקראתה קיימו ילדיו דיון הלכתי למי תהיה הזכות לתרום את הכליה. בסופו של דבר הפילו גורל והבן הבכור משה, ר"מ בישיבת נהורא, זכה. בעקבות אירועים אלה הוציא רביץ בהוצאה עצמית ספרון בשם "כליות יועצות: משא ומתן בחיוב הצלת נפשות בגדרי הזכייה במצוה זו ובדברים המסתעפים ממנה".
בנובמבר 2008 הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
נפטר ב-26 בינואר 2009, בגיל 75, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

הנצחה

לאחר פטירתו הונצח שמו בכיכר בביתר עילית. "מתחם גולובנציץ" ברמת בית שמש נקרא על שמו - "רמת אברהם". באלול ה'תשע"ה נקרא על שמו רחוב בשכונת נווה יעקב בירושלים.
מוסול

מוסול תחת שלטון המדינה האסלאמית

בראשית יוני 2014 נכבש רוב שטחה של העיר בידי מורדים חמושים סונים, המשתייכים לארגון הטרור המדינה האסלאמית.
בתוך שבועות ברחו ממוסול כל תושבי העיר הנוצרים, לאחר שארגון המדינה האסלאמית הורה לנוצרים שבעיר להמיר את דתם לאסלאם או לשלם מס גולגולת. באפריל 2015 פוצצה מצודת באשטאביא, שהייתה אתר ארכאולוגי, חלק מחומת העיר מוסול ואתר תיירות בעיר. בשנת 2016, כשנתיים לאחר השתלטות המדינה האסלאמית על העיר, הפכו שירותים עירוניים רבים לשירותים בתשלום, למרות מצבם הכלכלי הקשה של תושבי העיר.
באוקטובר 2016 פתח צבא עיראק במבצע לכיבוש העיר מידי ארגון המדינה האסלאמית.
ב-10 ביולי 2017 הכריז ראש ממשלת עיראק, חיידר אל-עבאדי באופן רשמי, על שחרור העיר מוסול מידי ארגון המדינה האסלאמית.

יהודי מוסול


העיר מוסול בגדת נהר החדקל, כאשר בגדתו השנייה נמצאת נינוה העתיקה. בנימין מטודלה ביקר בעיר בשנת 1165 ודיווח על שבעת אלפים תושבים יהודים שהיו במצב טוב. בראש קהילת היהודים עמד רבי זכאי שיוחס לשושלת בית דוד. בשנת 1289 ישב במוסול ראש הגולה אשר חתם על כתב תמיכה ברמב"ם. בשנת 1848 היו במוסול 450 יהודים ובשנת 1903 דווח על 1100 יהודים מתוך 45,000 תושבי העיר. מסורת יהודית טוענת שבעיר קבורים הנביאים עובדיה, יונה ונחום. במחוז בסביבות מוסול היו בשנת 1903 עוד כשלושת אלפים יהודים, בהם תושבי הכפר "בר תנורא" אשר כל תושביו יהודים.
את העלייה ההמונית של קהילת מוסול ליוותה פעילות מחתרתית. עלייתה של הקהילה התרחשה במסגרת מבצע "עזרא ונחמיה". רבים הותירו רכוש רב מאחור. חלק עלו ארצה עוד קודם המבצע בדרכים שונות.
בויגה עצים חום

מאפיינים

אורכו של הבויגה נע בין 1.5-2 מטר ויכול אף להגיע לשלושה מטר. הנחש בעל עיניים גדולות וצבעו חום-זהוב. הוא מצוי במשך רוב זמנו בין ענפי העצים ונתלה מהם במשך היום מלופף.
הוא בעל שיני ארס קטנות היכולות לקטול את טרפו כל עוד הנחש פוער מספיק קדימה את הלסת. לאדם הארס אינו קטלני אך הנחש עשוי להיות אגרסיבי בתגובה לאיום.
הוא פעיל במשך הלילה וניזון מטרף קטן של זוחלים אחרים, עופות, עטלפים, מכרסמים. הארס הורג את הטרף במהירות והנחש בולע אותו שלם.
הנחש הופץ לאי גואם שמצפון לאינדונזיה, במערב האוקיינוס השקט שם הנחש הרג את אוכלוסיית העופות הטבעיים, ככל הנראה כ"נוסע סמוי" על ספינות. לנחש לא היו טורפים טבעיים כך שהוא היה יכול לגדול ולהתבסס באי. הנחש הצליח להגיע גם לאיים וייק, טיניאן, אוקינאווה שביפן, דייגו גרסיה, הוואי ואפילו לטקסס שבארצות הברית. ייתכן שהוא נראה גם באי סאיפאן.
הנחש גרם לפגיעה קשה בעופות המקומיים כולל ביונת פרי מריאנית (Ptilinopus roseicapilla), חטפית גואם (Myiagra freycineti) שנכחדה, זנבן רופוס (Rhipidura rufifrons) ומיזומליה מיקרונזית (Myzomela rubratra) וכן בכמה מעטלפי הפרי של האי.
ראה גלנאקי

ביוגרפיה

ראה גלנאקי נולדה בשנת 1947 בהרקליון שבכרתים. לפני שהתמסרה לכתיבה ספרותית למדה היסטוריה וארכאולוגיה באוניברסיטת אתונה וחייתה תקופות ארוכות בעיר פָּטְרַס.
אמריקן פאי (סדרת סרטים)

אמריקן פאי (באנגלית: American Pie) היא סדרת סרטי קומדיה אמריקאיים העוסקים באהבה ויחסי מין. מאופיינים בהומור בתי שימוש ובהתייחסויות מיניות רבות.
אוצונומיה

היסטוריה

באזור אוצונומיה נמצאו עדויות ארכאולוגיות להתיישבות אנושית החל מהתקופה הפלאוליתית. כמו כן, בסביבות העיר שוכנים מספר תלי קבורה מתקופת קופון. העיירה אוצונומיה התפתחה סביב מקדש אוצונומיה, והאזור כולו היה בשליטת שבט אוצונומיה, נצר של בית פוג'יווארה ששלט ביפן מתקופת הייאן ועד תקופת סנגוקו.
בתקופת אדו נשלט אזור אוצונומיה על ידי מספר דאימיו שונים תחת האן אוצונומיה, ושגשג הודות למיקומו על צומת דרכים מרכזית. במלחמת בושין, שסימנה את סיום שלטונו של השוגון, נערך בטירת אוצונומיה אחד הקרבות המרכזיים שנערכו בחבל קאנטו. אחרי רסטורציית מייג'י הפכה העיר לחלק ממחוז אוצונומיה, אך זמן קצר לאחר מכן התמזג המחוז למחוז החדש טוצ'יגי, וב-1884 הפכה אוצונומיה לבירת המחוז.
ב-1 באפריל 1889, לאחר ביטול שיטת ההאן, נוסדה העיירה אוצונומיה מחדש, וב-1896 הפכה לעיר באופן רשמי. בשל הימצאותו של בסיס גדול של הצבא היפני הקיסרי בסביבות העיר הפציצו אותה בעלות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה, ומרביתה נהרסה.
לאחר המלחמה שוקמה העיר, ובשנות ה-50 התרחב שטחה עם סיפוח עיירות וכפרים בסביבתה. ב-1996 קיבלה אוצונומיה מעמד עיר מיוחדת, המעניק לה רמה גבוהה יותר של אוטונומיה. ב-2007 סופחו שתי עיירות נוספות לשטחה של העיר, ובכך העלו את מספר התושבים בעיר ליותר מ-500,000.

כלכלה

אוצונומיה היא המרכז המסחרי של מחוז טוצ'יגי, ובין השאר שוכנים בה מפעל אופטיקה של קנון ומרכז תכנון של הונדה.
האוהבים מטרואל

הסיפור

סיפור אהבתם של חואן מרטינז (הידוע גם כדיאגו מרסילה) ואיזבל סגורה החל בעיר טרואל, שם חיו שתי משפחות אמידות וחשובות - מרסילה וסגורה. דיאגו מרסילה ואיזבל סגורה, צאצאי משפחות אלו, אהבו זה את זו משחר ילדותם. כאשר הגיעה שעתם להתחתן, נקלעה משפחתו של דיאגו לקשיים כלכליים. מפאת הדרדרות מצבה הכלכלי של משפחת מרסילה, אסר אביה של איזבל על קיום החתונה.
דיאגו, שאהב את איזבל ושאף להתחתן עימה, ערך הסכם עם אביה. לפי הסכם זה, דיאגו יצא למשך חמש שנים במהלכן יגדיל את הונו ויחזור כאיש עשיר. במידה ולא יחזור ביום שנקבע ובתום חמש השנים, תותר איזבל לכל אדם.
לאורך חמש השנים בהם נעדר דיאגו, אביה של איזבל ניסה לשכנע אותה להתחתן עם אחר, אמיד כלכלית. אך איזבל סירבה לו בטענה כי אלוהים רוצה שתשאר בתולה עד שימלאו לה עשרים שנה, וכי נשים אמורות ללמוד את עבודת משק הבית לפני שהן מתחתנות. בנוסף טענה בפניו, כי היא עודנה אוהבת את דיאגו ומחכה לשובו.
בשל אהבת אביה של איזבל לביתו ורצונו באושרה, הוא הסכים לחכות את חמש השנים עד לשובו של דיאגו מרסילה.
עם תום חמש השנים, בהם לא קיבלו מדיאגו שום אות או סימן חיים, החליט אביה של איזבל להשיא אותה לדון פדרו אזגרה מאלברסין (Don Pedro Azagra from Albarracin). עם תום טקס הנישואין, הודיעו משקיפי העיר כי דיאגו חזר כאיש עשיר וכי בכוונתו להתחתן עם איזבל.
עם ליל התגנב דיאגו, טיפס אל חדר השינה של איזבל והעיר אותה בעדינות. דיאגו התחנן בפני איזבל שתנשקו נשיקה אחרונה לפני מותו הקרב ובא, אך איזבל אמרה כי זה יהיה חטא כלפי בעלה וכלפי אלוהים אם תענה לבקשתו וכי היא מתחננת שימצא אחרת ושיפסיק לאהוב אותה. אך דיאגו חזר בשנית על בקשתו באמרו כי הוא גוסס וזאת סירבה לו בשנית. דיאגו שלא יכל לשאת עוד את הכאב ואת הפרידה נפל מת. איזבל, שלא ידעה מה לעשות, העירה את בעלה וסיפרה לו על תחנוניו של דיאגו לנשיקה אחת בלבד ועל סירובה. כששאל אותה בעלה למה לא נשקה לו הסבירה לו כי ראתה בזאת חטא.
עקב חששם כי יתלו אשם על מותו של דיאגו בבעלה של איזבל, הסכים הזוג לקבור אותו ליד הכנסייה המקומית. למחרת נשמעו צלצולי הפעמון לאות אבלות ואיזבל הופיעה בבגדי חתונתה והחלה הולכת לכיוון הקדמי של הכנסייה נושקת נשיקה אחרונה לאהובה דיאגו על מצחו, לו סירבה שעות קודם לכן ונפלה עליו ומתה.

ההיסטוריה

אזרחי טרואל ששאבו השראה מסיפור זה, תבעו כי דיאגו ואיזבל יקברו זה לצד זו. הכנסייה נענתה בחיוב לבקשתם. ב-1560 הוצאו איזבל ודיאגו מקברם ונקברו שוב זה לצד זו.

מחלוקות

חוקרים רבים התווכחו לגבי האותנטיות של האוהבים מטרואל, הסיבה לכך היא שבשנת 1353 הסופר ג'ובאני בוקאצ'ו סיפר את הסיפור כמעט באותה מתכונת תחת השמות ג'ירולמו וסלווסטרה (Girolamo e Salvestra) למרות שהיה לו חומר נוסף לאורך ההיסטוריה שלו.
לאורך ההיסטוריה היו סיפורים רצופים באהבות אסורות כגון: רומיאו ויוליה (סיפור שהתרחש בשנת 1302), והרו ולאנדרוס (Hero and Leander).

הקברים של האוהבים מטרואל

רבים פקדו את קבריהם של האוהבים מטרואל. גופותיהם של דיאגו ואיזבל, הוצאו ונקברו מחדש זה לצד זו כשעל כל אחד מהם פסל שיש בדמותם, הנושאת את סמל מגן משפחותיהם. יד אחת על לבם ואילו השנייה מושטת לעבר היד של בן/בת הזוג כמעט ונוגעות זו בזו (מטעמי דת ומאחר ואיזבל הייתה נשואה, ידיהם לא נוגעות ולא אוחזות אחת בשנייה).
טיזר

טיזר (מאנגלית, "teaser"; בעברית, "גַּרְיָין") הוא אמצעי בתחום הפרסום, לרוב בתחילת מסע הפרסום הנועד להשיג את תשומת לבו של הצרכן ולייצר אצלו סקרנות כלפי המוצר המפורסם.
זהו אמצעי בתחום הפרסום אשר מופיע באמצעי המדיה השונים. טיזר הוא פרסומת או סדרת פרסומות אשר בהם מוצגת אמירה פרובוקטיבית, כותרת, סיסמה או תמונה שאינם חושפים מהו המוצר המפורסם או מיהו יוצר הפרסומת, ורק כעבור זמן מה מוצג החלק השני של הפרסומת, והנחשפים לפרסום יכולים לקשר בין הפרסום הראשוני החלקי לפרסום המלא שבא לאחריו. כוונת המפרסמים היא ליצור סקרנות בקרב הצופה, וכך לגרום לזכירת הפרסומת, לאור העובדה שצרכנים בעידן המודרני נחשפים למסרים פרסומיים רבים. 
מסעות פרסום המלווים בטיזר מקדם יכולים להתאים ליצרן חדש בשוק, היוצר סקרנות בקרב קהל הצרכנים, או עבור יצרנים ותיקים המשווקים מוצר חדש. טיזרים מתאימים למותגים במעורבות נמוכה אשר הצרכן אינו עורך חיפושים רבים ומתעניין רבות לפני הרכישה, והעלות הכספית שלהם נמוכה באופן יחסי. בכך שנוצרת אצל הצופים בפרסומת סקרנות, הם יזכרו יותר את המותג המפורסם שלפני כן לא הקדישו לו תשומת לב. על מנת ליצור טיזר יעיל יש לדאוג שמשך הזמן בין הופעת שני החלקים של הפרסומת לא יהיה גדול מדי.
אליס רז'ינה

ביוגרפיה

רז'ינה נולדה ב-17 במרץ 1945 בפורטו אלגרה, בירת מדינת ריו גראנדי דו סול שבדרום ברזיל. קריירת השירה שלה החלה כבר כשהייתה בת 11, בעת ששרה בתוכנית רדיו לילדים. בשנת 1959, כשהיא רק בת 14, החתימה אותה תחנת רדיו אחרת על חוזה. בשנה שלאחר מכן הקליטה בריו דה ז'ניירו את תקליטה הראשון. בשנת 1964, אחרי שכבר הספיקה להקליט מספר תקליטים נוספים, עזבה את פורטו אלגרה והחלה לנוע על הציר ריו דה ז'ניירו - סאו פאולו. ב-1965 כבר זכתה בפרס הראשון בפסטיבל ה-MPB ויצאה במופע משותף ומצליח עם המוזיקאי ז'איר רודריגז. ב-1968 יצאה לסיבוב הופעות באירופה והצליחה במיוחד בצרפת. בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 תרמה לפופולריות של הטרופיקליה כאשר הקליטה שירי טרופיקליה, למשל כאלה של ז'ילברטו ז'יל.
רז'ינה השמיעה מספר פעמים דברים בגנות הדיקטטורה הצבאית ששלטה בברזיל. באחד הראיונות, בשנת 1969, הביעה דעתה שברזיל נשלטת בידי גורילות. מעמדה והפופולריות שלה הקנו לה חסינות, אך מאוחר יותר - יש הטוענים כי אולצה לעשות כן כ"תשלום" בגין התבטאותה - היא שרה את ההמנון הברזילאי במופע שנערך באחד האצטדיונים. הופעתה זו - שנראתה אם לא כשיתוף פעולה עם המשטר הצבאי אזי לפחות כהשלמה עמו - הנחיתה מכה מוראלית על ראשם של המתנגדים לדיקטטורה.
היא נפטרה ב-19 בינואר 1982, כבת 37, ממנת יתר של קוקאין, אלכוהול ותרופות הרגעה. היא הותירה אחריה שלושה ילדים, שהקטנה שבהם, מריה ריטה מריאנו, הייתה כבת חמש כשנפטרה אמה. בשנת 2001, כשהייתה מריה ריטה בת 24, היא זנחה את לימודיה בפקולטה לשיווק ואת עבודתה ככתבת בעיתון נוער, ופתחה בקריירה מוזיקלית. שנתיים אחר כך זכה הדיסק שלה בגראמי הלטיני בשלוש קטגוריות מרכזיות. מבקרים רבים טוענים כי מריה ריטה מחקה את הסגנון של אמה. קולותיהן, מכל מקום, דומים להפליא. גם שני בניה האחרים של רז'ינה הפכו למוזיקאים.

אמנותה

רז'ינה הייתה ידועה בטכניקה המושלמת של אינטונציה ושליטה בקולה. עוצמת הרגש שהביעה בשירתה והאנרגיה שאפפה אותה זיכו אותה בכינויים "furacão" ("הוריקן") ו"pimentinha" ("פלפלונת"). היא שיתפה פעולה עם יוצרים כמילטון נסימנטו, ז'ילברטו ז'יל, רנאטו טשיירה, ז'ואו בוסקו, אלדיר בלאנק, סאולי קוסטה ואחרים, אבל לא ניתן שלא לציין את "אליס וטום", אלבום המופת המשותף לה ולטום ז'ובים, שנחשב לאחד מאלבומי הבוסה נובה היפים ביותר וכולל שירים כמו Aguas de Março ("והגשם יבוא", בנוסח העברי שכתב עלי מוהר). אלבום זה ואחרים ביססו את מעמדה כבכירת זמרות המוזיקה הפופולרית הברזילאית.
סרטן שלפוחית השתן

אפידמילוגיה

בנוסף, נמצא כי סרטן שלפוחית השתן שכיח יותר אצל גברים לעומת נשים. אחת הסיבות לכך, היא קולטן האנדרוגן. קולטן זה בעל תפקיד משמעותי בהתפתחות סרטן שלפוחית השתן ונמצא פעיל יותר אצל גברים מאשר נשים.

תסמינים קליניים

דימום בשתן (המטוריה) הוא התסמין הנפוץ ביותר ויכול להופיע בשני אופנים, גלוי (הנראה לעין בלתי מזוינת) או סמוי (נראה רק באמצעות מיקרוסקופ). סימנים נוספים אפשריים הם כאב בזמן השתנה, תכיפות ודחיפות בהשתנה. תסמינים אלו, אינם ייחודיים לסרטן שלפוחית השתן ועלולים להיגרם גם ממצבים אחרים כגון הגדלת הערמונית, דלקות ועוד.

אבחון

האבחון נעשה על ידי הסתכלות ישירה אל תוך שלפוחית השתן (ציסטוסקופיה), פעולה בה מוחדר סיב אופטי גמיש אל שלפוחית השתן דרך השופכה. באמצעות פעולה זו, ניתן לראות את פנים שלפוחית השתן ולזהות אם קיים בו גידול. ייתכן ויילקחו דגימות משלפוחית השתן (ביופסיה) במידת הצורך.  אמצעי אבחנה נוספים, כוללים צילומי אולטרה סאונד וטומוגרפיה ממוחשבת המדגימים תהליכים תופסי מקום בשלפוחית השתן. בנוסף, ניתן לבצע בדיקת שתן כללית, לרוב תדגים הימצאות תאי דם אדומים בשתן. לעיתים, תבוצע בדיקת שתן ציטולוגית שתדגים נוכחות של תאים ממאירים בשתן. 
עם זאת, הדגמה של נוכחות גידול בציסטוסקופיה או בהדמיה, אינה מספקת כדי לקבוע את סוג הגידול, מידת האגרסיביות שלו והאם חודר לעומק שריר שלפוחית השתן או שטחי בלבד. יש להמשיך לבצע, בהרדמה כללית או אזורית, בדיקה בי-מנואלית (בשתי ידיים) שתגדיר האם מורגש גוש והאם הוא נייד. בהמשך, באמצעות מכשור אנדוסקופי מיוחד, מבצעים כריתה של הגידול דרך השופכה.

טיפול

לאחר הכריתה הראשונית דרך השופכה, המשך הטיפול תלוי בהערכה הפתולוגית. 
לעיתים, כדי למנוע הישנות של הגידול והפיכתו מגידול שטחי לחודרני, יש להשלים את הטיפול באמצעות שטיפות של כיס השתן עם כימותרפיה או אימונותרפיה. שטיפות אלו יתבצעו, כאשר מדובר בגידול העולה בקוטרו על שלושה ס"מ, בגידולים מרובים או בגידול שטחי שנמצא כי חדר אל השכבה התת-רירית.
בגידול חודרני, נדרשת לרוב כריתה כירורגית מלאה של כל שלפוחית השתן, זאת בתנאי שבדיקות ההדמיה, אינן מראות גרורות מרוחקות. כאשר מודגמות גרורות מרוחקות, מומלץ טיפול כימותרפי כללי.
סטרומאה

ביוגרפיה

ואן-האבר נולד לאב רואנדי ואם בלגית. אביו לא היה מעורב בחייו וב-1994 נספה ברצח העם ברואנדה. בגיל 11 ואן-האבר כבר הראה עניין במוזיקה והחל את לימודיו באקדמיה למוזיקה של ז'ט בבריסל שם למד סולפז' ונגינה על תופים.
במהלך לימודיו, עבד ואן-האבר בעבודות מזדמנות, וכישוריו לא הובילו אותו לפריצת דרך. בשנת 2007 נרשם למגמת הקולנוע במכון הלאומי לרדיו וקולנוע בבריסל והשקיע את חסכונותיו בהפקת אלבומו הראשון ...Juste un cerveau, Un flow, Un fond et Un mic.

חיים אישיים

ב-12 בדצמבר 2015, נישא בחשאי לקורלי ברבייה בטקס פרטי שנערך במכלן, בלגיה.
בלילה בין ה-22 ל-23 בספטמבר 2018, נולד בנו הראשון.

קריירה

בשנת 2000 הופיע כראפר עם הכינוי Opmaestro, כינוי שהחליף מאוחר יותר בשם הבמה הנוכחי שלו, עמו התפרסם. השם Stromae הוא שיכול הברות של המילה Maestro, שעשוע לשון אופייני בסלנג הצרפתי ורלאן.
בגיל 18 הקים בצוותא עם הראפר J.E.D.I.‎ את להקת הראפ Suspicion (צרפתית: 'חשד') והשניים הפיקו את השיר והווידאו-קליפ ...Faut que t'arrête le Rap. בהמשך עזב J.E.D.I.‎ את הפרויקט, הצמד התפרק וקריירת הסולו של סטרומאה החלה.
בהמשך להפקת אלבומו הראשון ...Juste un cerveau, Un flow, Un fond et Un mic, שיתף פעולה עם הראפרים BdBanx, Beretta וקרי ג'יימס ובשנת 2008 הוחתם בחברת ההפקות 'Because Music'. ב-Because הלחין את הסינגל Cette fois עבור הזמרת Melissa M, הפיק שירים באלבומו של קרי ג'יימס À L'Ombre Du Show Business ועבור הזמרת Anggun. במקביל הפיץ באינטרנט סרטוני וידאו הסוקרים את יצירתו האומנותית תחת הכותרת 'השיעורים של סטרומאה'.

הפריצה הגדולה

בשנת 2009 עבר התמחות בתחנת הרדיו הצרפתית NRJ, שם גילה אותו המפיק וינסנט ורבלן שזיהה את כשרונו של ואן-האבר והחליט לקדם את הקריירה המוזיקלית שלו. מרגע הזה ההצלחה הייתה כמעט מיידית: סטרומאה יצא עם הלהיט Alors on danse וכבש במהרה את המצעדים השבועיים ברחבי אירופה. העיתונות המוזיקלית בצרפתית הרעיפה שבחים על הזמר הצעיר והשוותה את יכולותיו הווקאליות לאלו של גאאטאן רוסל, סולנה של להקת הרוק הצרפתית 'Louise Attaque'. בעקבות ההצלחה החתימה אותו חברת התקליטים Vertigo Records, לייבל של יוניברסל מיוזיק גרופ.
באפריל 2010 הוענק לסטרומאה על ידי שר התרבות הצרפתית הבלגי פרס התגלית המוזיקלית לשנת 2009.
בשנת 2013 הוציא ואן האבר שלושה סינגלים בעלי מאות מיליוני צפיות ביוטיוב: "Tous Les Mêmes", "Formidable", והבולט מבין כולם - "Papaoutai". כולם מתוך האלבום- racine carrée.
גשר יחזקאל בן דוד

היסטוריה

גשר יחזקאל בן-דוד הוקם בתקופת המנדט כחלק מסלילת כביש 412 המחבר בין צומת ביל"ו לצומת יהוד מערב. בתקופת מלחמת השחרור, באפריל 1948, פשטה יחידת חבלנים וסיירים על הגשר ופוצצה אותו במטרה לנתק כליל את הקשר בין הכפר הערבי בית דג'ן (בית דגן של היום) לכפר יהודייה (יהוד). הפעולה נעשתה במסגרת מבצע חמץ בפיקוד חטיבת אלכסנדרוני, שמטרתו לנתק הקשר בין הכפרים הערביים שממזרח ליפו כמו: יהודיה, בית דג'ן, יאזור, אל-ח'ירייה, כפר עאנה, סאקיה (אור יהודה של היום) ונוספים, ולהביא בסופו של דבר לכיתורה ונפילתה של יפו.
עד לשנות ה-70 של המאה ה-20, היה גשר יחזקאל בן-דוד, גשר ביילי. רוחבו היה צר יחסית והדבר לא אפשר לעיתים קרובות מעבר בו-זמנית של שני כלי רכב זה מול זה ואילץ רכבים במיוחד בעלי רוחב גדול יחסית להמתין עד שהרכב הבא מהכיוון הנגדי יסיים לחצות את הגשר. 
בתחילת שנות ה-70 הוחל בהרחבת כביש אור יהודה-בית דגן. גשר הביילי שמעל נחל איילון הוסר ובמקומו נבנה גשר בטון רחב ועליו כביש אספלט עם מספר מסלולים הקיים עד היום.
הגשר נקרא על שם רב-סרן יחזקאל בן דוד ממפקדי ההגנה בתל אביב, שנהרג במלחמת העצמאות בעלותו על מוקש נגד טנקים ליד הכפר הערבי ג'ימזו, במהלך סיור לשם קביעת משלטים באזור בן שמן. יחד עמו נהרגו בפיצוץ זה  ישראל שחורי ושורה אושרוביץ.
העונה החמישית

הגאוגרפיה והאקולוגיה

העולם שבו מתרחש הספר נקרא על שם היבשת היחידה שיש בו "הדממה". על יבשת זו, חיים כל בני האדם ובעלי החיים השונים, ומסביבם ים. מדי כמה עשרות שנים, מתרחשת בעולם הזה רעידת אדמה או אירוע גאולוגי שיוצר משבר אקולוגי. התפרצות געשית, גל צונאמי, אפר תמידי באוויר שחוסם את אור השמש, רעידת אדמה וכן הלאה.
יואב אשד

שנותיו הראשונות

יואב נולד בעיר רמת השרון, סבתו הייתה ממשפחת מוזיקאים ודודו הגדול שנספה בשואה היה מוזיקאי מחונן וחזן.
הוא החל ללמוד פסנתר בגיל 3 והמשיך לגיטרה בגיל הבר-מצווה.
למד ג׳אז אצל המאסטר עמית גולן ז״ל וגיטרה אצל שי חן.
לאחר תקופה של ארבע שנים בצבא, יואב נרשם לבית הספר רימון וזכה במקום הראשון בתחרות נגן הג׳אז. לאחר מכן קיבל את המלגה הנשיאותית ללימודים לתואר ראשון בברקלי.
יואב זוכה מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל בשנים 2008 - 2014.

תחילת הדרך כנגן

בשנת 2012 טריו מיליונרז בהנהגתו של יואב אשד, קיבלו את תמיכת מינהל התרבות לפרויקט של שירי הכבש השישה עשר בעיבודי ג׳אז, יחד עם הזמר והקומיקאי מפלטפוס תומר שרון.
הפרויקט זכה לאהדה רבה ברחבי הארץ לאחר סיבובי הופעות ממושכים וכך התאפשר לטריו להציג את המוזיקה המקורית שלהם לצד שירי הכבש השישה עשר.
בשנת 2013 יואב זכה במקום הראשון בתחרות Made in New York Jazz בתחום ה Solo Instruemntal
ובאותה שנה הטריו הקליטו את אלבום הבכורה שלהם והאלבום שוחרר דיגיטלית בבנדקאמפ.

הקריירה בחו"ל

בשנת 2012 זכה במקום הראשון בתחרות הבינלאומית שבמונטנה: Six String Theory בתחום הג׳אז.
בשנת 2013 קיבל ספונסר מחברת הכבלים Kirlin Industries.
בשנת 2014 יואב היה בין שלושת הזוכים בתחרות הבינלאומית לגיטרה ג׳אז בפסטיבל הג'אז במונטרה ושנה לאחר מכן הוזמן לנגן בפסטיבל עצמו.
בשנת 2015 הוענק ליואב פרס ה Guitar Achievement Award מברקלי לאחר שסיים את התואר כמצטיין דיקן.

הקריירה הנוכחית

כיום יואב מתגורר בניו יורק ופעיל באירופה ובסצנת הג׳אז בניו יורק, מנגן בפסטיבלים באירופה וחבר בהרכבי ג׳אז בניו יורק.
פרדריק, נסיך הולנד

ביוגרפיה

וילם נולד ב-28 בפברואר 1797 בברלין, שהשתייכה לממלכת פרוסיה, כבנם השני של וילם השישי, נסיך אורנז'-נסאו ווילהלמינה מפרוסיה, מלכת הולנד, בתם של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ופרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. פרדריק התחנך בפרוסיה, ואחד ממוריו היה קרל פון קלאוזביץ. בהיותו בן 16, לחם פרדריק בקרב לייפציג כחלק מהצבא הפרוסי.
בשנת 1813 חזר פרדריק עם משפחתו להולנד כשאינו יודע לדבר בהולנדית, ונשלח לאוניברסיטת ליידן להשלים את השכלתו. במהלך תקופת מאה הימים קיבל פרדריק תפקיד פיקודי בצבא הבריטי, ואף לחם עמו בקרב ווטרלו.
פרדריק היה אמור לרשת את נחלות המשפחה הגרמניות לאחר מות אביו, אולם בקונגרס וינה איבדה המשפחה את הנחלות, ובמקום זאת הוא נעשה יורש הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג. בשנת 1816 ויתר פרדריק על זכותו בתמורה לשטח בהולנד וקבלת התואר "נסיך הולנד". בנוסף קיבל פרדריק פיצוי נוסף על ידי קיצבה שנתית של 190,000 גילדן הולנדי, ובכך נהיה לחבר בית אורנז'-נסאו העשיר ביותר. פרדריק קנה בכסף הרב שקיבל אחוזה גדולה בגרמניה, שהייתה יותר גדולה מאחוזתו בהולנד.
בשנת 1826 מונה פרדריק לשליח הכללי של משרד המלחמה בצבא. בתפקידו זה, ארגן פרדריק מחדש את הצבא לפי המודל הפרוסי. פרדריק ייסד את האקדמיה הצבאית בברדה, וצייד את הצבא בנשק מודרני.
בשנת 1829 היה פרדריק מועמד לעלות על כס המלוכה היווני, אך הוא סירב, מכיוון שלא רצה להיות מלך במדינה ששפתה ומסורתה זרים לו.
כאשר פרצה המהפכה הבלגית בשנת 1830, פיקד פרדריק על הכוחות שנשלחו לבריסל על מנת לדכא את המרד שם. פרדריק הוביל את הכוחות בלחימה בבריסל כמה ימים, אך לא הצליח לכבוש מחדש את העיר. פרדריק השתתף גם בשנת 1831 יחד עם אחיו וילם, במבצע שנערך במשך 10 ימים על מנת לכבוש את בלגיה מחדש, אך נכשל בתפקידו.
לאחר התפטרות אביו מכס המלוכה בשנת 1840, פרש פרדריק מהחיים הציבוריים, והתיישב באחוזתו בווסנאר. בשנת 1846 רכש פרדריק את ארמון מוסקאו בפרוסיה, שהיה בנוי בפארק מוסקאו, שהיה אחד הגנים המפורסמים ביותר באירופה.
לאחר מותו של אחיו וילם השני, מלך הולנד בשנת 1849, נותרה המדינה עם חוב גדול. פרדריק שילם מעל מיליון גילדן לצאר ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, שהיה גיסו של וילם השני. פרדריק גם שיכנע את אחיינו וילם השלישי, מלך הולנד לעלות על כס המלוכה, לאחר שהלה רצה לוותר על התפקיד. וילם השלישי מינה את פרדריק למפקח הכללי של הצבא, תפקיד אותו מילא עד התפטרותו בשנת 1868 בעקבות כישלון ניסיונו למודרניזציה של הצבא. פרדריק גם הצליח למנוע גירושין בין המלך וילם השלישי והמלכה סופיה, נסיכת וירטמברג, וב-8 בספטמבר 1881 מת באחוזתו שבווסנאר.