google/wiki40b huggingface dataset:
אנוש – העמותה הישראלית לבריאות הנפש

אנוש - העמותה הישראלית לבריאות הנפש היא עמותה ישראלית הפועלת למען רווחתם וזכויותיהם של מתמודדים עם מגבלה נפשית ופועלת לשילובם בקהילה בתחומי החברה, התעסוקה והדיור. העמותה מקיימת גם הסברה במטרה להעלות נושא בריאות הנפש לתודעת הציבור. הארגון נוסד בשנת 1978 על ידי קבוצת משפחות, מתנדבים ואנשי מקצוע.

פעילות העמותה

בעמותת "אנוש" חברים כיום כ-5,000 חברים המתמודדים עם פגיעה נפשית, והיא מפעילה שירותי שיקום ב-55 סניפים ברחבי הארץ. העמותה מנוהלת על ידי ועד מנהל המורכב ממתנדבים ממגוון תחומי עיסוק. העמותה מעסיקה כ-650 עובדים מקצועיים, עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, מרפאים בעיסוק ובאמנות, מדריכים חברתיים ומדריכי שיקום. קבוצת מתנדבים, כ-850 במספר במגוון גילאים ומקצועות מכל רחבי הארץ, פעילה ומסייעת לעמותה. 
עמותת אנוש מעניקה שירותים בתחומים השונים, בתהליך שמטרתו שיפור היכולות התפקודיות הנובעות מהתמודדות עם מוגבלות נפשית. כל זאת, על מנת להגיע לרמה מיטבית של תפקוד עצמאי בקהילה, הכרה עצמית והחלמה.
בעמותה מופעלים שירותי שיקום בתחומי החיים הבונים רצף: שיקום חברתי, תעסוקתי, מגוון פתרונות בתחום הדיור המוגן (הוסטלים, דירות קבוצתיות, דירות לווין ועוד), השמה תעסוקתית בליווי תומך וייעוץ למשפחות.
אנוש פועלת לקידום זכויותיהם של פגועי הנפש ובני המשפחות על ידי פעולות סינגור וקידום חקיקה בכנסת וכן להעלאת המודעות לתחום בריאות הנפש באמצעות פעילויות הסברה בארץ ובחו"ל במטרה לצמצם את הסטיגמה הקשה. העמותה מפיקה חומרים פרסומיים: עלונים, ביטאונים וכתבי עת, מפעילה אתר אינטרנט ופועלת לחשיפת הנושא באמצעי התקשורת.

מרכזי מיל"ם

אנוש מפעילה שבעה מרכזי ייעוץ למשפחות מתמודדים (מיל"ם) בערים: אשדוד, חדרה, חיפה, ירושלים, כפר סבא, כרמיאל ונתניה. בנוסף, מעניקה העמותה שירותי ייעוץ על ידי עובדי משפחות בסניפים: בית שמש, חולון, כפר-סבא, כרמיאל, קרית-גת, ראשון לציון, רחובות, רמת-גן, רמת השרון ותל אביב. הייעוץ מיועד להורים, לאחים, לבני זוג ולילדי מתמודדים.
מרכזי הייעוץ מיועדים לכל אחד מרשת התמיכה המקיפה את נפגע הנפש, הורים, אחים, בני זוג וגם ילדים של נפגעי נפש.  בכל אחד ממרכזי הייעוץ יכולים בני המשפחה לקבל ייעוץ אישי וקבוצתי על ידי עובדות סוציאליות ופסיכולוגיות בעלות התמחות בבריאות הנפש, שיקום וטיפול  משפחתי. הייעוץ כולל מתן מידע לגבי המחלה ותופעות הלוואי שלה, תרופות, לווי ועזרה בשלבי ההתמודדות, כלים ומיומנויות ספציפיות להתמודדות, כגון: תקשורת עם החולה, פתרון בעיות וקונפליקטים, מידע בנושא שירותים ומשאבים בקהילה וקבוצות תמיכה ומפגשים עם משפחות מתמודדות אחרות.
מרכזי הייעוץ מיועדים בעיקר למשפחות שזהו האשפוז הראשון של אחד מבני המשפחה, והן מתמודדות עם דעות קדומות, חוסר ידע, תחושה של אובדן, בושה והסתגרות. כמו כן ניתן במרכזי הייעוץ ייעוץ משפטי (העוסק בענייני אפוטרופסות, צוואות, הקדש וכו'). הייעוץ ניתן ללא תשלום ואין צורך בהפניה מגורם מטפל. פעם בשנה מקיימת העמותה כנס משפחות ארצי בן יומיים בבית מלון.

קו חם

ניתן לפנות לקו החם בשאלות בנושאים הקשורים בבריאות הנפש באמצעות טלפון העמותה או בדוא"ל. הפניות מועברות אל עובדת מקצועית ומנוסה המסייעת לפונים. השירות מוענק לכלל האוכלוסייה ולא רק לחברי עמותה.
אליהוא כ"ץ

אליהוא כ"ץ (נולד ב-21 במאי 1926) הוא סוציולוג של התקשורת, ממייסדי הטלוויזיה הישראלית, פרופסור מחקר לתקשורת באוניברסיטת פנסילבניה, חתן פרס ישראל למדעי החברה לשנת תשמ"ט 1989.

קורות חיים

כ"ץ נולד בשנת 1926 בניו יורק שבארצות הברית, בנם של מוריס ורוז. למד באוניברסיטת קולומביה לתואר ראשון (1948), שני (1950) ושלישי (1956). בשנת 1951 נישא לרות טורגובניק. לזוג נולדו שני בנים.
החל לערוך מחקרים באוניברסיטת שיקגו. בשנים אלו החל ליצור קשרי עבודה עם האוניברסיטה העברית בירושלים ופרופ' לואי גוטמן מהמכון למחקר חברתי שימושי בירושלים. לאחר יצירת הקשר עם האקדמיה בישראל, מחקריו התמקדו בתרבות המהגרים לישראל ביחס ליחסיהם עם הבירוקרטיה הממלכתית. באוניברסיטה העברית הוא ייסד את המכון לקומוניקציה.
בשלהי שנות השישים נענה כ"ץ לבקשת ממשלת ישראל ועמד בראש צוות ההקמה של הטלוויזיה הישראלית. עבודתו זו שולבה מאוחר יותר במחקריו על הכנסת המדיה הטלוויזיונית למדינות עולם שלישי ועל בחינת ההשפעות ארוכות הטווח של הטלוויזיה על התרבות בכלל ותרבות הפנאי בפרט. כמו כן הוא עבד כיועץ לרשת הטלוויזיה BBC.
בשנים 1976–1979 כיהן אליהוא כ"ץ כנשיא האגודה הסוציולוגית הישראלית. בשנים 1987–1996, לאחר מותו של לואי גוטמן, שימש כ"ץ כמנהל המכון למחקר חברתי שימושי. במקביל לכך הוא המשיך בתפקידיו האקדמיים ובשנת 1992 הצטרף לסגל אוניברסיטת פנסילבניה.
כ"ץ זכה על עבודתו בשורת פרסים והוקרות, בהם פרס ישראל למדעי החברה לשנת 1989, ותואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה בשנת 2000.
נשוי לרות כ"ץ, פרופסור למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, גם היא כלת פרס ישראל (2012) ולהם שני בנים.

תפקידו של כ"ץ בייסוד לימודי התקשורת בישראל

אליהוא כ״ץ היה מאנשי דור המייסדים של לימודי התקשורת בארץ, הידע הרב שצבר בחו"ל ואישיותו הייחודית תרמו להתגבשות תוכנית הלימודים ולעיצוב גישות המחקר בתחום.
באמצע שנות השישים של המאה הקודמת, היה כ"ץ בין מייסדי המחלקה לתקשורת ועיתונאות באוניברסיטה העברית, הוותיקה ביותר מבין התוכניות האקדמאיות להוראת התקשורת בישראל.
כ"ץ שאף למזג בין הכשרה אקדמית לעיסוק בפרקטיקה עיתונאית. הוא עצמו היווה דוגמה לשאיפה זו בהיותו חוקר בכיר באקדמיה שבמקביל גם הקים את הטלוויזיה בישראל והיה מנהלה הראשון. בעבודתו המחקרית התמקד בחקר השפעות אמצעי התקשורת בישראל ובעולם, ולכן זו אחת הסיבות שלימודי התקשורת בישראל נוטים לתחום של מדעי החברה ולמחקר חברתי שימושי.
בין בוגרי המחלקה לתקשורת באוניברסיטה העברית אנשי תקשורת בכירים וכן חוקרים ומרצים במחלקות לתקשורת במוסדות להשכלה גבוהה אחרים בישראל. חוקרים ישראליים רבים למדו עם כ"ץ. כך, למשל, נכון ל-2015 שמונה מחברי הסגל בחוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה היו מתלמידיו.
בשנת 2015, תרם כ"ץ את אוסף ספריו, למעלה מ-2000 כרכים, למחלקה לתקשורת באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. האוניברסיטה ציינה שאוסף זה הוא בעל ערך אקדמי ותרבותי רב. עוד ציינה שתרומה זו חשובה מאוד למחלקה לתקשורת בבן-גוריון, בהיותה הצעירה יותר מבין המחלקות לתקשורת באוניברסיטאות בישראל. באירוע פתיחת שנת הלימודים, בו ניתנה התרומה, אמרה נשיאת אוניברסיטת בן-גוריון, פרופ' רבקה כרמי, על תרומתו של כ"ץ: "אתה אבי התקשורת בישראל ואני מקווה שהקשר הזה בינך לביננו ילך ויתהדק. אני בטוחה שמה שאתה עוד יכול ללמד, אנשים צעירים עוד לא למדו".
בתולת מגן

בתולת מגן (בנורדית עתיקה: skjaldmær) הוא כינויה של אישה לוחמת מן המיתולוגיה הנורדית.

רקע כללי

בתולות מגן מוזכרות בסאגות שונות וגם בגסטה דנורום ובסיפורים עממים אחרים מן התרבות הגרמאנית. דמות הואלקירה המיתולוגית התבססה גם היא ככל הנראה על דמותה של בתולת מגן.
בסאגות הנורדיות מזוהות מספר בתולות מגן בשמן הפרטי כגון ברינהילד, הרבור, הנסיכה השוודית תורנביורג ועוד. בחלק מן הסאגות מוזכר כי נשים ששימשו כבתולות מגן עסקו כבר מילדותן בפעילות שנחשבה "גברית" כגון פשיטות ושוד של עוברי אורח ביערות כאשר הן לבושות בבגדי גברים, והן לחמו ונהרגו בקרבות.
בחלק מן הסאגות מתוארות בתולות מגן אשר משלבות את פעילותן כלוחמות עם תפקידים נשיים "מסורתיים" במשק הבית או כאלה החוזרות לגמרי לתפקידים ה"נשיים" לאחר סיום תפקידן כלוחמות. לטענת החוקרות ג'ודית יש וג'ני יוכנס (Judith Jesch, Jenny Jochens), יש בכך עדות לתפקיד שהן ממלאות כדמויות בפנטזיות של גברים ונשים, ומסמלות את הסיכון שבנטישת התפקוד המגדרי המסורתי.

אטימולוגיה

המילה "בתולה" במושג נובעת מכך שהדמויות הן לרוב של נשים צעירות ושל נשים שמסרבות להינשא או שמושאות בניגוד לרצונן. התמות המרכזיות באבטיפוס של "בתולות לוחמות" מכל סוג בפולקלור הן חתירה לקרב (לרוב מתוך נקמה), חוסר נכונותה של הדמות להינשא והיעלמותה של הדמות ברגע בו היא מתחתנת. בתולות מגן אמנם מקיימות יחסי מין ומתחתנות עם גיבורים, אולם לאחר שהן עושות כן - הן מפסיקות להיות בתולות מגן והופכות להיות פשוט נשים "נשיות", זאת משום שבתולות מגן לא יכולות להיות נשואות. לדוגמה: אודין העניש את בתולת המגן ברינהילד (Brynhildr) בכך שכפה עליה להתחתן, וברגע שהיא התחתנה - היא חדלה להיות בתולת מגן.

עדויות היסטוריות

בחברה הנורדית של ימי הביניים כמו בחברות רבות אחרות הייתה קיימת הבחנה ברורה בין תפקידי הגברים ותפקידי הנשים. על אף זאת, בתקופה שקדמה לנצרות היה מעמדן החברתי של הנשים שווה לזה של הגברים באזורים אלה: הן יכלו לבחור לעצמן את בני זוגן לנישואין וגם להתגרש מהם. 
נשים לוחמות לא היו ככל הנראה תופעה רחבה, אולם ברור כי היא התקיימה במקרים מסוימים, וניתן לקשר אירועים מן המציאות לתיאורי האגדות העממיות. התופעה נעלמה לחלוטין עם התבססות הנצרות כדת השולטת באזור.
ממצאים ארכאולוגיים מן התקופה, בה נקברו נשים כמקובל בתקופה זו, ביחד עם חניתות ומגנים, מוכיחים כי ככל הנראה גם הן השתתפו בקרבות ונהרגו בהם, אם כי יש צורך בבדיקות נוספות על מנת לאשר עובדה זו באופן מוחלט.
קיימות מספר עדויות אמינות כי בתקופה הוויקינגית שימשו גם נשים כלוחמות. ההיסטוריון הביזנטי יואניס סקיליציס (ביוונית: Ἰωάννης Σκυλίτζης) טען כי נשים השתתפו בשנת 971 בקרב בו תקף סוויאטוסלב, נסיך קייב את הביזנטים בבולגריה. כאשר הובסו הורנגים בקרב דורוסטולון, התברר כי בקרב ההרוגים נמצאו נשים חמושות רבות. נטען כי אחותו למחצה של לייוו אייריקסון נטלה חלק בקרב נגד ילידים אמריקנים בוינלנד כאשר היא הרה, ונלחמה חשופת חזה וחמושה בחרב. לדברי סקסו גרמטיקוס לחמו בשנת 750 שלוש מאות בתולות מגן מן הצד הדני בקרב ברוולה (Bråvalla) בין מלך שוודיה ומלך דנמרק באזור גוטלנד. הוא מזכיר בין היתר את בתולת המגן לאגרתה, אשתו של רגנאר לודברוק, אשר הצילה אותו מתבוסה בקרב, כאשר עמדה בראש מתקפה לעזרתו.
ישראל ברודי

קורות חייו

ישראל ברודי נולד כבנו של אהרן ברודי בניוקאסל שעל נהר טיין, באנגליה והתחנך בהתחלה במכללת רד'רפורד בעיר הולדתו. לאחר מכן למד במכללה יהודית Jews' College ובקולג' האוניברסיטאי של לונדון. בהמשך למד בבייליול קולג', אוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1917 התגייס לחיל האוויר המלכותי ושימש כרב צבאי עד סוף מלחמת העולם.
בשנת 1921 עבד בשרותי הרווחה של האיסט אנד הלונדוני עד שנסע לאוסטרליה.
בעת ביקור הרב הראשי של בריטניה, ג'וזף הרץ, באוסטרליה, הוחלט  למנות את הרב ברודי לרב הקהילה האורתודוקסית Melbourne Hebrew Congregation במלבורן. הוא שרת קהילה זו בשנים 1923–1937. באותה תקופה פעל גם במסגרת החוגים הציונים באוסטרליה ונבחר ליושב ראש הראשון של הפדרציה הציונית של אוסטרליה וניו זילנד שקמה בשנת 1927 על מנת לתאם פעילויות המועצות הציוניות הממלכתיות של אוסטרליה בחסות סר ג'ון מונש.
בעת שהותו באוסטרליה היה פעיל הרב ברודי גם בעיתונות היהודית (כחבר במערכת ה-Australian Jewish Herald).החל משנת 1933 והצטרף לבונים חופשיים בלשכת הדוכס מססקס מס. 48 תחת חסות הלשכה הגדולה של ויקטוריה. בהמשך הצטרף ל"לשכת המחקר ויקטוריה" מס.218 והיה למגיסטר שלה. בשנת 1935 עבר לצ'פטר קולינגווד והיה ל Past Grand Chaplain של הלשכה הגדולה ויקטוריה. בראש הקהילה של בית הכנסת החדש של מלבורן, ניהל הקמת בית מדרש גדול ליד בית הכנסת. באפריל 1937 החליט לחזור לאנגליה.   
היה רבה של מלבורן באוסטרליה. אחרי סיום מלחמת העולם השנייה התמנה לרב ראשי לאנגליה, בגיל 53. הוא הקים את ועידת רבני אירופה. כמו כן עזר ליהודי אירופה להשתקם אחרי מלחמת העולם השנייה. 
ביום פרישתו מהרבנות קיבל תואר אבירות כאות הוקרה על עזרתו ליהודי בריטניה; הוא היה הרב הראשון שזכה בכך.
רויטל עמית

ביוגרפיה

עמית נולדה בחיפה בשם רויטל סלוצקי וגדלה בנתניה. אביה של רויטל, אבינעם סלוצקי, היה מאנשי פלגות הלילה המיוחדות. 
את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל. בשנות ה-70 הגישה בגלי צה"ל את התוכניות "חמים וטעים", "כאלה היו השירים שהיו", "מצעד המרגנית" ועוד. באוגוסט 1973 השתתפה בהצגה "כה לחי" במלאת כ"ה שנות עצמאות למדינה. באותה שנה השתתפה בהצגה "תפוס את הגנב" שהופסקה לאחר מספר הצגות בגלל מלחמת יום הכיפורים. ב-1976 החלה לעבוד ב"קול ישראל". באותה שנה גם קריינה דברי קישור בהופעתה של רקדנית הפלמנקו סילביה דוראן. ברשת ב' הגישה את התוכנית "בוקר טוב - שירים ופרפראות", והשתתפה בתוכניות ההומור "לצון נופל על לצון" (שהסתיימה במאי 1979) ו"צחוק באמצע". הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה כשהנחתה ביחד עם מלאכי חזקיה את פסטיבל למנצח שיר מזמור התשיעי שהתקיים בחנוכה תשל"ט - דצמבר 1978 ושודר בשידור חי בערוץ הראשון. ב-17 בדצמבר 1979 הנחתה ביחד עם אלי ישראלי את התוכנית הראשונה של "אות ועוד" - סדרת שעשועונים ששודרה בטלוויזיה החינוכית, והמשיכה להנחות את השעשועון הזה גם בהמשך. הופיעה בהצגת ההומור "זה רדיו זה" ביחד עם יואל ריפל ומשה טימור. 
בשנות ה-80 הנחתה ביחד עם אברהם מור את המופע "כשהיסמין פורח" ששודר בשידור חי בערוץ הראשון והתקיים בבנייני האומה בחנוכה תשמ"ג - דצמבר 1982, לציון 25 שנה לתוכנית "כשהיסמין פורח", ולציון 100 שנה לעליה הראשונה מתימן. השתתפה במשדרי הומור שונים ב"קול ישראל" כמו פינת שיחות הטלפון הפיקטיביות מסבתא אטה אישטנם ונכדתה צחית, בתוכנית "שלושה בגיגית" של שוש עטרי ודודו דותן. הגישה ברשת ג' במשך יותר מעשור את תוכנית הד"שים הפופולרית "לי ולך שיר וברכה". התוכנית חזרה לשידור בהגשתה של עמית בשנת 2009, לאחר הפסקה של 22 שנה. בנוסף, הגישה בג' את התוכניות "באוויר" (בעריכת טוני פיין) ו"עוד להיט". בתחנת הרדיו 88FM הגישה מידי שבת תוכנית שירי "אולדיז" (Oldies) בעריכת  קריסטינה גוליאט.
בסוף ספטמבר 2015 הייתה רויטל עמית אמורה לפרוש מ"קול ישראל" במסגרת הרפורמה ברשות השידור. קובי מנורה, חברה לעבודה, צילם את פרידתה העצובה והנרגשת מהמאזינים ופרסם את הסרטון בדף הפייסבוק שלו. הסרטון התפשט במהירות באינטרנט, הופץ בטוויטר, זכה לעשרות אלפי צפיות ושודר בתוכניות טלוויזיה. אז, הוסכם שרויטל תמשיך לשדר ארבעה חודשים נוספים, עד יום הולדתה ה-64, בסוף ינואר 2016. שידור הפרידה הנרגש והסופי שלה מהמאזינים ומקול ישראל היה ב-30 בינואר 2016 בתחנת 88FM. היא סיימה את השידור בקריאה לשמור על קול ישראל ועל רשות השידור, המצויה בימים לא פשוטים ובעיצומן של טלטלות, ובשידור השיר My Way בביצועו של אלביס פרסלי.
מס' חודשים לאחר פרישתה מקול ישראל, החלה רויטל לשדר בתחנת הרדיו האזורית רדיוס 100FM את התוכנית "אלה היו הימים" שמתרכזת במוזיקה לועזית משנות ה-50 וה-60. במקביל, מגישה רויטל גם את התוכנית "משירי ארץ אהבתי" ברדיו לב המדינה.
רויטל עמית היא אם לשניים. מתגוררת בתל אביב. אחותה הצעירה היא השחקנית יעל עמית. אחייניתה היא השחקנית ואשת גלי צה"ל בעבר תמר עמית יוסף.
דודה, אחי אביה  היה רס"ן זאב "זאבל'ה" עמית (סלוצקי) אשר עליו ועל יוסף "יוסל'ה" רגב (גרבר) כתבה נעמי שמר את השיר אנחנו שנינו מאותו הכפר.
ההפסקה הגדולה

עלילה

בכל פרק בסדרה מובא קטע דרמטי המתרחש בבין בני כיתה אחת בבית ספר, ועוסק באלימות בקרב ילדים. בחלק השני של כל פרק מתקיים דיון באולפן, בהנחיית נתן רביץ. בדיון מתארים הילדים המעורבים באירוע האלימות את נקודת המבט שלהם, ילדים בקהל מביעים את דעתם, ולבסוף מנסים המשתתפים בסיוע המנחה לפתור את הקונפליקט.
דיאבולו

היסטוריה ומוצא

הדיאבלו התפתח מהיויו הסיני שעוצב לראשונה במאה ה-12. ליו-יו הסיני היה ציר מרכזי והוא היה מחובר לשני גלגלים בצורת דיסקים, בעוד שלדיאבלו יש צורה מעט חרוטית יותר.
מוצא השם דיאבלו אינו מהמילה הדומה באיטלקית diavolo (שטן). השם הוטבע על ידי המהנדס הצרפתי גוסטב פיליפארט שפיתח את הדיאבלו המודרני בתחילת המאה ה-20. הוא השתמש במילה היוונית dia bolo, שמשמעותה "להעיף מעבר".
משרד הבריאות

מבנה המשרד

מטה משרד הבריאות מחולקת לחטיבות ואגפים העוסקים בקביעת מדיניות ביחס לנושאים השונים עליהם אחראי המשרד. כמו כן פועלות שבע לשכות בריאות מחוזיות ועוד כתשע לשכות נפתיות כיחידות שטח של המשרד, האחראיות על ביצוע תפקידי המשרד ברמה המקומית.
בנוסף, מפעיל המשרד, כיחידות סמך, מספר בתי חולים כללים, בתי חולים לחולי נפש ומרכזים גריאטריים. לשכות הבריאות מפעילות כיחידות סמך שלהן שירותים רפואיים בקהילה כגון תחנות לבריאות המשפחה, או תחנות אם וילד (טיפות חלב).
משרד הבריאות מספק שירותי בריאות לציבור באופן ישיר מכוח חוק ביטוח בריאות ממלכתי, בתחומי רפואת התלמיד, בריאות הנפש, רפואה מונעת, גריאטריה ורכישת מכשירי שיקום ועזרים לניידות.
הבניין המרכזי של המשרד, בו יושבים שר הבריאות והנהלת המשרד, נמצא במגדלי הבירה בירושלים (לשם עבר במהלך שנת 2013 לאחר שהיה שנים רבות בשכונת סן סימון בעיר). יחידות ושלוחות של המשרד נמצאות במקומות רבים בארץ.

היחידה לאביזרים ומכשירים רפואיים (אמ"ר)

יחידה זו הוקמה בשנת 1993. היא מטפלת ברישוי ובפיקוח של אביזרים ומכשירים רפואיים בישראל. היא עוקבת אחר שיווק האביזרים, בוחנת את ייבואם לישראל ובייצואם לחו"ל. המחלקה פעילה במסגרות מקצועיות שונות במשרד הבריאות ומחוץ לו, כגון ועדות להכללת אמ"רים בסל שירותי הבריאות וועדות תקינה במכון התקנים הישראלי. במהלך שנת 2010 טיפלה היחידה בכ-8000 בקשות יבוא חד פעמיות, מעל 2000 בקשות ועדכונים לאישור לפי צו יבוא חופשי ומעל 50 בקשות לתרומה לרשות הפלסטינית. כמו כן טיפלה היחידה בכ-1000 רישומים בפנקס האמ"ר וסייעה ליצואנים.

הטבות

משרד הבריאות מעניק תוספת שכר לרופאים מומחים העוברים לעבוד מהמרכז לפריפריה, אך ביטלו אפשרות זו למתמחים.

תעריפי אשפוז ושאר שירותים

בשנת 2006 נקבעו תעריפי אשפוז ושאר שירותים כשמחיר יום אשפוז או ניתוח נע בין 188-746,027 ש"ח. כשמחיר הזמנת אמבולנס נע בין 330 -2,500 ש"ח, תלוי במרחק והאם היה עילה סבירה להזמין את האמבולנס. במקרה של אירוע (פציעה, מוות, התאבדות או ההתקף פסיכיאטרי הדורש פינוי) במקום עסק, חברת תיירות, מלון, משרד ממשלתי, בית ספר או מקום עבודה ופינוי אדם לאשפוז או הפניה לרופא או פסיכיאטר. על אותו גורם (עסק, חברת תיירות, מלון, משרד ממשלתי, בית ספר או מקום עבודה) לשלם את מחיר הפינוי, אשפוז וטיפול בנפגע. תלמידי בית ספר מבוטחים ישירות על ידי משרד החינוך ובמקרה של פגיעה, גם בזמן חופשה או במהלך החופש הגדול, ואף מחוץ לתחומי בית הספר, ניתן לבקש כיסוי ביטוח מבית הספר, כשעל חברת הביטוח לחסות את כלל ההוצאות. במקרה של ביטוח כפול, ניתן לבקש את דמי הפיצויים משתי פוליסות הביטוח, כששתי חברות הביטוח מחויבות לשלם את הפיצויים. זאת, אף על פי שינסו לגרום לתובע להאמין כי ביכולתו לגבות פיצויים רק מטעם אחד מהפוליסות.
לוכד נחשים

לוכד נחשים הוא אדם העוסק בלכידת נחשים שהגיעו לסביבה מיושבת, חדרו לתוך חצרות או בתים ובשל כך מהווים איום על התושבים. 
בישראל הנחשים הם בעלי חיים מוגנים על פי חוק, ולכן כל פגיעה בהם לרבות לכידה, הריגה, החזקה בשבי וכיוצא בזה נחשבת עבירה על החוק. הפרעה לנחש חייבת להיעשות באישור מיוחד הנקרא "אישור פגיעה בערך טבע מוגן" הניתן על ידי רשות הטבע והגנים. כל עבירה על חוק זה עלולה לגרור קנסות כבדים ואף עונשי מאסר בפועל.
אחריותו של לוכד נחשים היא לכידת הנחש תוך פגיעה מינימלית בנחש עצמו, והעברתו ממקום הימצאו הנוכחי בסביבה מיושבת לשחרור בשמורת טבע, שם הנחש יקבל "הזדמנות שנייה". שחרור הנחש נעשה בתיאום של לוכד הנחשים עם פקח שמורות הטבע האזורי.
במקרה ונתקלים בנחש במקום ציבורי, יש לפנות למחלקת התברואה או למוקד החירום ברשות המקומית, שכן נחש במקום ציבורי נמצא תחת אחריותם. אם מדובר בשטח פרטי, יש לפנות ללוכד נחשים מוסמך.
ריצ'רד ו. ספנסר

ראשית חייו

ספנסר נולד בווטרברי שבקונטיקט. הוא למד ברולינס קולג' שבפלורידה, שם הוא התמחה בכלכלה. לאחר סיום לימודיו הוא התגייס לחיל הנחתים ושירת כטייס בין השנים 1976 – 1981.

קריירה

לאחר שחרורו מחיל הנחתים בדרגת קפטן הוא עבד בוול סטריט במשך 15 שנים והחזיק במשרות בחברות גולדמן זקס; בר סטרנס; דונלדסון, לפקין וג'רנט; א.ג. בקר; פיין וובר; ומריל לינץ'. בין השנים 2009 –2015 הוא שירת ב"מועצה הביטחונית העסקית" (Defense Business Board), צוות ייעוץ של מחלקת ההגנה וכחבר בצוות הניהולי של ראש המבצעים הימיים.

מזכיר הצי

ביוני 2017 מינה נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ את ספנסר כמזכיר הצי ה-76. המינוי אושר על ידי הסנאט ב-1 באוגוסט 2017, וב-3 באוגוסט הוא הושבע לתפקידו.
ב-15 ביולי 2019 קיבל ספנסר על עצמו לשמש בתפקיד מזכיר ההגנה בפועל ואמר שהוא "מצפה להמשיך לשמש בתפקיד זה עד שמינויו של מזכיר ההגנה הקבוע תאושר על ידי הסנאט והוא יתפוס את תפקידו. בזמן זה אמשיך לשמש כמזכיר הצי". ב-23 ביולי, עם כניסתו לתפקיד מזכיר ההגנה של מארק אספר, קיבל ספנסר על עצמו את תפקיד סגן מזכיר ההגנה בפועל ומילא תפקיד זה עד לכניסתו של דייוויד נורקוויסט ב-31 ביולי 2019.
וורניאני

תולדות היישוב

האזכור הראשון של הכפר הוא משנת 1391, ובשנת 1462 נבנתה בו כנסייה. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכלל הכפר בשטח האימפריה הרוסית, ובשנת 1922 נכלל בנפת וילנה שבתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי וורניאני

בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-240 יהודים, כשני שלישים מתושביו. עם פרוץ מבצע ברברוסה נסוגו מהיישוב הסובייטיים, ועד כניסת הגרמנים לכפר, נערכו ביהודיו פרעות מצד האוכלוסייה המקומית.
עם כניסת הגרמנים ליישוב, החלו אלו בביצוע מעשי התעללות ביהודיו, ובלקיחתם לעבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי הכפר בגטו סגור ומגודר שהוקם בו, אליו הובאו גם פליטים יהודים מאזור ליטא, ובו נרצחו מעת לעת יהודים. באוגוסט 1942 גורשו היהודים שנותרו בגטו שבכפר לגטו מיכלישקי, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום.
אופציה אקזוטית

בכלכלה אופציה אקזוטית היא נגזרת פיננסית מסוג אופציה בעלת מאפיינים השונים מאלו של אופציות רגילות (אופציות ונילה), כגון חישוב הגמול על האופציה באופן תלוי מסלול או קיום התניות נוספות למימוש האופציה. אופציות אקזוטיות רבות הן מרכיב במוצרים פיננסים מורכבים ומשמשות בתי עסק ובנקים רבים כדי לגבות את הפקדונות המובנים ושאר המוצרים המורכבים שהם משווקים ללקוחותיהם.
בדומה לאופציות ונילה רגילות, גם באופציות אקזוטיות ישנה חלוקה בין אופציות אמריקאיות, אותן ניתן לממש בכל נקודה במהלך חיי האופציה, לבין אופציות אירופאיות, אותן ניתן לממש רק בסוף חיי האופציה, כאשר הראשונות שכיחות יותר מהאחרונות.
כבוד הכומר

תקציר העלילה

אדם סמולבון הוא כומר אנגליקני שעבר מקהילה כפרית קטנה לשמש כומר של כנסיית סנט סביור ברובע האקני שבמזרח לונדון. הוא אינו מסוגל לסרב לאיש שפונה לעזרתו, והוא עומד בפני שורה של אתגרים כשהוא מאזן בין צורכיהם של באי הכנסייה, אנשים מהרחוב, ומכורים לסמים. כמו גם הדרישות של אלה הרוצים לעלות במעמד החברתי הנעזרים בכנסייה כדי לרשום את ילדיהם לבתי הספר הטובים ביותר.
עבודתו של אדם כוויקאר בעיר היא קשה עד בלתי אפשרית. אשתו אלכס, שלה קריירה משלה כעורכת דין, תומכת בו רבות, רואה את דרכו ככומר אבל לא מתערבת בעבודתו. כמו כן עוזר לו נייג'ל, שחושב שהוא צריך לנהל את הכנסייה. על אדם מפקח סגן הבישוף רוברט, שלוחץ עליו להגדיל את כמות האנשים בקהילה ואת הכנסות הכנסייה.
בני הקהילה כוללים את קולין, שתיין כבד, שאינו מועסק תמידית; נשמה אבודה והמאמין המסור ביותר של אדם. אדוהה הידועה מכוונותיה הרומנטיות כלפי אנשי הכמורה; ומיק, חסר בית שמופיע מדי פעם על סף דלת ביתו של אדם ומבקש כסף.

הפקה

בעונה הראשונה הופקו שישה פרקים על ידי Big Talk Productions עבור ערוץ BBC Two. היוצרים הם טום הולנדר וג'יימס ווד. הסצנות בכנסייה צולמו בכנסיית סנט לאונרדס בשורדיץ' שבמזרח לונדון. בספטמבר 2010 חודשה הסדרה לעונה נוספת והצילומים החלה באמצע 2011. העונה השנייה כללה שבעה פרקים ושידור הבכורה היה ב-10 בנובמבר 2011. ב-1 באוגוסט 2012 החלו צילומי העונה השלישית ששודרה ב-2014.
ריצ'רד קולס, כומר בכנסייה האנגליקנית וחבר לשעבר בלהקת הפופ הקומונרדס, יעץ לכותבי הסדרה, והיווה את ההשראה לדמותו של אדם סמולבון.
החזית המערבית (ברית המועצות)

1941

החזית הוקמה על פי החלטת הפיקוד העליון הסובייטי ב-22 ביוני 1941, על בסיס המפקדה והגייסות שהשתייכו לפיקוד הצבאי המערבי. בראש החזית הועמד דמיטרי פבלוב. החזית כללה 4 ארמיות ויחידות רבות נוספות. בסך הכול תחת פיקוד של מפקד החזית היו 45 דיוויזיות. נגד היחידות הסובייטיות לחמה קבוצת ארמיות מרכז, קבוצת ארמיות החזקה של ורמאכט. כבר בימים הראשונים של הלחימה החזית הובסה בקרב ביאליסטוק-מינסק ורוב הכוח כותר. בקרב זה החזית איבדה 420 אלף חיילים מסך של 625 אלף ורוב הציוד הקרבי. יוסיף סטלין האשים את הפיקוד בתבוסה וב-30 ביוני דמיטרי פאבלוב הודח מתפקידו וב-4 ביולי נעצר. במהלך חודש יולי פאבלוב ומספר קציני מטה בכירים הוצאו להורג.
ב-2 ביולי 1941 סמיון טימושנקו הועמד בפיקוד החזית. החזית כללה 7 ארמיות חדשות. ב-19 ביולי למפקד החזית מונה אנדריי יריומנקו. במהלך אוגוסט-ספטמבר 1941 נערך קרב סמולנסק במהלכו החזית נסוגה מזרחה תוך אבידות קשות. במהלך הקרבות מיחידות באגף השמאלי של החזית הוקמו החזית המרכזית וחזית בריאנסק במטרה לשפר את שליטת המפקדים הסובייטים בכוחות הלוחמות.
לאחר התייצבות החזית, ב-12 בספטמבר למפקד החזית מונה איבן קונייב. בתחילת אוקטובר 1941 החזית כללה 6 ארמיות שנפרסו לאורך 340 ק"מ. ב-2 באוקטובר ורמאכט החל במתקפה כוללת ותוך זמן קצר 5 ארמיות של החזית המערבית היו מכותרות. ב-10 באוקטובר גאורגי ז'וקוב מונה למפקד החזית תוך קבלת תגבורות משמעותיות. הוא הצליח לייצב את החזית, אך גרמנים כבר היו בקרבת מוסקבה. ב-15 בנובמבר הגרמנים חידשו את המתקפה על מוסקבה אך נעצרו בפרבריה וב-6 בדצמבר 1941 החזית המערבית בתמיכת חזית קלינין והחזית הדרום-מערבית החל במתקפה כוללת שבמהלכה הצבא האדום הצליח להביא לנסיגה משמעותית של ורמאכט. ניצחון בקרב מוסקבה היה ניצחון משמעותי ראשון של הצבא האדום במלחמה.

1942

בינואר 1942 החזית המערבית בתאום עם חזית קלינין וחזית בריאנסק המשיך בפעולות התקפיות אך ללא הצלחה של ממש. במהלך כול שנת 1942 נערכו קרבות עזים במרחב רז'ב-ויאזמה ללא הצלחות לאף צד. ב-26 באוגוסט 1942 למפקד החזית מונה איבן קונייב שהמשיך בניסיונות להתקדם מערבה אך ללא הצלחה.

1943

ב-22 בפברואר 1943 יחידות החזית המערבית החלו במתקפה חדשה אך שוב ללא הצלחה. ב-28 בפברואר למפקד החזית מונה ואסילי סוקולובסקי שהיה במשך תקופה ארוכה ראש המטה של החזית. בתקופה זו החזית כללה 11 ארמיות סובייטיות. במרץ 1943 פיקוד ורמאכט החליט להסיג את כוחות במרחב הלחימה לאחר שנה של קרבות. לאחר הצלחת הצבא האדום בקרב קורסק כוחות החזית המערבית גם החלו במתקפה והצליחו להביא לנסיגה גרמנית. במהלך סתיו 1943 עיר סמולנסק חזרה לשליטה סובייטית.

1944

לאחר שחרור סמולנסק כוחות החזית ניסו להמשיך במתקפה לכיוון ויטבסק. הלחימה נמשכה עד לאביב. באביב 1944 וועדה ממלכתית בראשות גאורגי מלנקוב פסקה שהחזית נכשלה ב-11 מערכות התקפיות באזור, וב-15 באפריל 1944 מונה למפקד החזית איוואן צ'רניאחובסקי. ב-24 באפריל 1944 הוקמה על בסיס החזית המערבית החזית הבלארוסית השלישית והחלו הכנות למבצע בגרטיון.