google/wiki40b huggingface dataset:
אומת נאוואחו

אומת נאוואחו (נאוואחו: Naabeehó Bináhásdzo, אנגלית: Navajo Nation) היא טריטוריה חצי-אוטונומית המנוהלת בידי אינדיאנים ושטחה הוא 71,000 ק"מ רבוע (27,425 מייל רבוע), שטח זה מכסה חלקים שונים של אריזונה, יוטה וניו מקסיקו. שטח זה הוא השטח הגדול ביותר המוקדש לשמורת אינדיאנים בתוכה של ארצות הברית.
לאומה יש את אחת הממשלות הכי מפותחות מבין השבטים בצפון אמריקה, שכוללת בתי משפט, כוחות משטרה גדולים ושירותים ציבוריים נרחבים. בנוסף לכך, אומת נאוואחו היא שטח אדמה ציבורי גדול בדרום-מערב ארצות הברית, ובתוכה יש אזורים טבעיים רבים, כגון קניון אנטילופ.

שם

באנגלית, השם ההתחלתי לאזור היה "שמורת האינדיאנים נאווחאו", שהונהגה החל משנת 1923 בידי "המועצה השבטית של נאווחאו". ב-15 באפריל 1969 השם הרשמי על החותם של אומת נאווחאו שונה לאומת נאווחאו, והודיעו כי מיום זה ואילך "כל התכתבות, ומכתבים ... של שבט נאווחאו ישתמשו בשם "אומת נאווחאו" בשביל לדבר על השבט". בשנת 1994, הצעה לשנות את השם מ"נאווחאו" ל"דינא" ("Diné") סורבה בידי מועצת נאווחאו. המועצה אמרה כי השם דינא מזכיר את הזמנים מלאי הסבל של הצעידה הארוכה, ושהשם נאווחאו הוא השם המתאים לעתיד.

היסטוריה

לאחר אירוע הצעדה הארוכה של הנאוואחו וכליאתם בשמורת בוסקה רדונדו בסמוך לפורט סמנר בניו מקסיקו, הוקמה שמורת האינדיאנים של שבט נאוואחו בהתאם לחוזה משנת 1868. הגבולות הוגדרו כקו רוחב 37 בצפון, בדרום הקו שעובר במבצר דפיאנס, במזרח קו שעובר במבצר ליאון ובמערב כקו רוחב 109°30′. אף על פי שהחוזה העניק שטח של מעל ל-100 מיילים רבועים בשטח ניו מקסיקו, השטח האמיתי שניתן היה רק קצת יותר מחצי מהשטח שהובטח. שטח התחלתי זה מיוצג בדגל נאוואחו בידי מלבן חום כהה.
למרות זאת, מאחר שלא הונח גבול ממשי או ציוני דרך בגבולות נאוואחו, רבים משבט נאוואחו חזרו למקום מגוריהם המקורי ללא קשר לגבולות האומה. חלק משמעותי משבט נאוואחו כיום גר בצמוד לקולורדו הקטן ונהרות אחרים בקולורדו וגם בסמוך להר נאווחו. 
ההרחבה הראשונה בשטחה של אומת נאוואחו התרחשה ב-28 באוקטובר 1878, כאשר רתרפורד הייז שחתם על דחיפה של הגבול המזרחי 20 מיילים (32 קילומטרים) מזרחה. הוספות נוספות של שטח לאומת נאוואחו קרו במאה ה-19 ובמאה ה-20 (ראו מפה). רוב ההוספות של השטח היו בהוראות של נשיא ארצות הברית, וחלקן אושרו לאחר מכן גם על ידי הקונגרס.
הגבול המזרחי עוצב בעיקר בעקבות צו של ארצות הברית בשנת 1887. בעקבות ניסיון "לתרבת" את האינדיאנים, ממשלת ארצות הברית חלקה אדמות לאינדיאנים שהיו מוכנים לעבדו בה בחקלאות בהתאם לסטנדרטים החקלאיים של אותו זמן, ונתנה אזרחות לאלו שעשו זאת. אדמה שלא בוצעה בה אדמה חקלאית או שהתוצרת החקלאית שלה לא הייתה מוצלחת הועמדה למכירה למתיישבים אנגלו סקסונים; תוכנית זאת הומשכה עד ל-1934.
דגל קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית

דגל קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית (CPLP), המכונה גם דגל הלוסופוניה, מייצג את הארגון הבין ממשלתי לידידות בין מדינות דוברות פורטוגזית, מדינות בהן פורטוגזית היא השפה הרשמית. במדינות קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית מתגוררים למעלה מ-270 מיליון אנשים ברחבי העולם. מדינות ה-CPLP משתרעות יחד על שטח של כ-10,772,000 קמ"ר.

היסטוריה

ה-CPLP הוקם בשנת 1996 עם שבע מדינות: פורטוגל, ברזיל, מושבה לשעבר בדרום אמריקה וחמש מושבות לשעבר באפריקה: אנגולה, כף ורדה, גינאה ביסאו, מוזמביק, סאו טומה ופרינסיפה. מזרח טימור הצטרפה לקהילה בשנת 2002 לאחר שהאזור קבל עצמאות מאינדונזיה; גינאה המשוונית הצטרפה בשנת 2014. סנגל ומאוריציוס חברים משקיפים.

סמל

הדגל מסמל את איחוד המדינות דוברות הפורטוגזית: הוא מכיל מעגל כחול המחולק לשמונה גלים שווים (מספרם של חברי ה-CPLP) המייצגים את הים (שהוא הקשר העיקרי בין המדינות); במרכזו ישנו עיגול כחול קטן המייצג את האיחוד.
אבי פלד

ביוגרפיה

פלד נולד בבת ים למשפחת ניצולי השואה מפולין. תשעה מבני משפחת סבו וסבתו נספו בשואה, ואחרים נאבקו בנאצים עם הפרטיזנים.

שירותו הצבאי

בשנת 1988 התגייס לצה"ל, בחר לשרת בחטיבת גולני והתקבל לסיירת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר קורס קצינים שירת כמפקד מחלקה 3 בפלוגה ב' בגדוד 51, סמ"פ, מפקד פלוגה וסמג"ד. בשנת 1999 הועלה לדרגת סא"ל ושירת כמפקד גדוד 51 אותו הוביל במבצעים מורכבים בלחימה בדרום לבנון ובנסיגה ממנה עד שנת 2001, אז מונה לסגן מפקד חטיבת גולני, בשנת 2002 אחרי מבצע חומת מגן מונה למפקד יחידת אגוז ושימש בתפקידו זה עד שנת 2003. לאחר לימודים, מונה בשנת 2004 למפקד החטיבה הדרומית באוגדת עזה שבגזרתה התרחשה חטיפת גלעד שליט ביוני 2006. 
בשנת 2006 לאחר מלחמת לבנון השנייה מונה לסגן מפקד עוצבת הגליל, בקיץ 2008 מונה פלד למפקד חטיבת גולני ופיקד עליה בלחימה במבצע עופרת יצוקה. בעת הכניסה הקרקעית לעזה במבצע עופרת יצוקה, בערב 3 בינואר 2009, הוביל פלד את לוחמיו לשטח האש בצפון רצועת עזה, שבו התקיימה מרבית הפעילות של חטיבת גולני במבצע. בערב 5 בינואר, בסוף היום העשירי למבצע, אירעה תקרית קשה של ירי דו צדדי, שבו ירה טנק פגז לעבר מה שזיהה כקבוצת מחבלים, ופגע בבית נטוש בפאתי מחנה הפליטים ג'באליה, שבו שהו באותהּ העת כוחות גולני. מהפגיעה בבית נהרגו 3 חיילים ונפצעו עוד עשרות, בהם פלד, אשר נפגע באורח קל. פלד סירב להתפנות לקבלת טיפול רפואי, ופיקד על פעולות החילוץ ופינוי הנפגעים. לאחר שהושלם פינוי כל הפצועים התפנה פלד לקבלת טיפול רפואי בבית החולים. ביום שלאחר מכן השתחרר מבית החולים וחזר לפקד על החטיבה. 
בהמשך שירת כנספח צה"ל בהודו. בשנת 2014 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש מחלקת צבאות זרים באגף התכנון. בתחילת 2015, עם ההקמה מחדש של החטיבה לקשרי חוץ, הועמד בראשה. בשנת 2016 סיים את תפקידו והשתחרר ב-2017. הוא נבחר להרכב השיפוט שדן בערעורו של אלאור אזריה.
פלד נשוי ואב לשלושה ילדים.
נמל התעופה הבינלאומי אל דוראדו

היסטוריה

בניית נמל התעופה החלה בשנת 1955 והסתיימה בשנת 1959. בשנת 1981 בנתה חברת התעופה אוויאנקה את טרמינל פואנטה אאריאו עבור טיסות הפנים שלה. בשנת 1998 נפתח המסלול טיסה השני של נמל התעופה למרות התנגדויות מצד תושבי שכונת פונטיבון. בשנת 2007 החל חידושו מהיסוד של נמל התעופה.
ג'נסיס מוטורס

היסטוריה

יונדאי הציגה את הג'נסיס קונספט בחודש מרץ 2007 כ-"פרשנות מתקדמת למכוניות הספורט-סדאן המודרניות שהינן בעלות הנעה אחורית". הרעיון להשקת הג'נסיס עלה ב-2003. עיצוב גוף הרכב ארך שלוש שנים ועלותו הכוללת של הפרויקט הייתה כחצי מיליארד דולר על פני תקופה של כ-23 חודשים. מבחני האמינות נמשכו 800,000 מיילים. היונדאי ג'נסיס (שמותגה מחדש עם השקת המותג כג'נסיס G80) הוצגה ב-2008 בתערוכת הרכב הבינלאומית של צפון אמריקה.

עד סוף שנת 2015 השיקה ג'נסיס שני דגמי סדאן - יונדאי ג'נסיס מותגה מחדש כ-ג'נסיס G80 והיונדאי אקווס מותגה מחדש כ-ג'נסיס G90 (בקוריאה נקראת EQ900). כמו כן השיקה החברה גרסת ספורט ל-G80.

דגמים

G70 - מנהלים. כחלק מרעיון הקמת המותג ג'נסיס, ה-G70 מציעה איכות, עיצוב ואבזור שמאפשרים לה להתחרות ברכבים כגון מרצדס C-קלאס ואאודי A4. היא מונעת ע״י הגלגלים האחוריים או בהנעה כפולה כאופציה, אותם מפעיל היצע מנועים (המוכר מהקיה סטינגר GT) הכולל מנוע טורבו-דיזל בנפח 2.2 ל' (201 כ״ס), 2.0 ל' טורבו-בנזין (255 כ״ס) או 3.3 ל' V6 טווין-טורבו-בנזין (365 כ״ס), ובגרסת ספורט זו, נתון התאוצה מ-0-100 קמ״ש עומד על 4.7 שניות - זמן השקול לזה של האאודי S4.

תוכניות עתידיות

עד לשנת 2020 מתכננת החברה להוסיף עוד דגם יוקרה של רכב סדאן, רכב ספורט קופה ושני רכבי SUV (סה"כ שישה דגמים). שמות הדגמים יהיו אלפא-נומריים, כנהוג בחברת יונדאי. ג'נסיס תשווק בשלב ראשון בקוריאה הדרומית, סין, המזרח התיכון וארצות הברית. לאחר מכן תשווק באירופה וביתר חלקיה של אסיה.
כף דארנלי (ג'ורג'יה הדרומית)

מקור השם

לשון היבשה נקראת על שמו של ארנסט רולנד דארנלי (Ernest Rowland Darnley) יושב הראש של הועדה הבין משרדית הבריטית לשטחי החסות של איי פוקלנד של משרד המושבות שישבה בלונדון, וכיהן בשנים 1933–1923.
הארמייה ה-11 (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

היסטוריה

הארמייה ה-11 הוקמה בפברואר 1916, ולמפקדה מונה ויקטור דנקל. הארמייה נפרסה בחזית האיטלקית, והשתתפה בקרב אסיאגו, בקרב הר אורטיגרה, בקרב קפורטו, בקרב הנהר פיאווה ובקרב ויטוריו ונטו, ופורקה בסיום המלחמה.
ז'אן-לואי אבנעזר רנייה

הרוזן ז'אן-לואי אבנעזר רנייה (צרפתית: Jean Louis Ebénézer Reynier;‏ 14 בינואר 1771 - 27 בפברואר 1814) גנרל שווייצרי בצבא נפוליאון.

חייו

רנייה נולד בלוזאן בשווייץ. בצעירותו התלהב מרעיונות המהפכה הצרפתית והתנדב לצבא הצרפתי בשנת 1792. הוא שירת בתקופת המלחמות המהפכניות וזכה להכרה בכשרונותיו הצבאיים.
בשנת 1798 הצטרף אל נפוליאון בונפרטה במסעו במצרים ובארץ ישראל. השתתף בקרב הפירמידות, ולאחר מכן הצטרף לנפוליאון בדרכו לארץ ישראל. הדיוויזיה עליה פיקד יצאה ב-6 בפברואר 1799 ככוח חלוץ לסיני וקיבלה את המשימה לכבוש את אל עריש על מנת לאפשר לשאר הכוחות מנוחה והתרעננות במהלך חציית המדבר. כשל מודיעיני גרם לכך שרנייה לא ידע כי העיר מבוצרת ומוחזקת בידי 1,500 חיילים. רנייה צר על מצודת אל עריש במשך אחד עשר יום, בפברואר 1799, ורק לאחר ששאר הכוחות הגיעו, נפלה העיר. 
לאחר מכן השתתף רנייה במבצעי נפוליאון במסע בארץ ישראל, לרבות השתתפות במצור הכושל על עכו.
עם שובו של נפוליאון לצרפת באוקטובר 1799 שב רנייה עמו. רנייה נשלח אל איטליה ועסק שם בפעולות של דיכוי ההתנגדות העממית לשלטון הצרפתי. ב-4 ביולי 1806 עמד רנייה בראש כוח בן 6,000 חיילים אשר התעמת עם המפקד הבריטי ג'ון סטיוארט, בעיר מאידה באיטליה. מערכת מאידה, בה נחל רנייה תבוסה, הייתה הפעם הראשונה במלחמות הנפוליאוניות בה עמד כוח אנגלי כנגד כוח צרפתי, ויכל לו, אך מבחינה אסטרטגית הייתה תבוסה זו חסרת משמעות. רנייה המשיך לפעול באיטליה, בממלכת נאפולי שניתנה לאחיו של נפוליאון, ז'וזף בונפרטה.
ב-1810 נשלח רנייה לספרד, ושירת שם במערכה הרת האסון של הגנרל אנדרה מאסנה כנגד ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון. רנייה היה אחד ממפקדי הדיוויזיות של מאסנה בתבוסה בהר בוסקה בפורטוגל ב-27 באוקטובר 1810. 
רנייה קיבל את התואר "רוזן של הקיסרות" בשנת 1811, ולאחר מכן קיבל את הפיקוד על הכוחות של מלכות סקסוניה, ו"ייעוץ" לכוחות האוסטרים שצורפו ל"גרנד ארמה" בפלישה הרת האסון לרוסיה. צבאו של רנייה היה באגף הימני של הכוחות, ולא השתתף במסע האומלל למוסקבה. הצבא הגיע עד לאזור ווהלין (כיום באוקראינה), ומשם נסוג תוך אבידות קשות דרך פולין עד לעיר דרזדן. שרידי הכוח השתתפו בקרב האומות בלייפציג ב-19 באוקטובר 1813, ובמהלך התבוסה, שהייתה התבוסה האיומה ביותר שספג נפוליאון אי פעם, נתפס רנייה בידי האויב ונפל בשבי.
רנייה שב לצרפת במסגרת חילופי שבויים בפברואר 1814, אך מת בפריז שבועיים לאחר שחרורו, ונטמן בפנתאון של פריז, בו טומנת האומה הצרפתית את גדולי בניה.
קפילא

קפילא הוא כינוי בהלכה לגוי הטועם תבשיל שנתערב בו איסור ויש חשש שנתן בו טעם. בטעימה זו הוא נדרש להחליט האם טעם האיסור אכן נרגש בהיתר. לדוגמה: אם חתיכת שומן חזיר נפלה לתוך סיר המכיל מרק ירקות והתבשלה עמו, ואין ידוע האם מורגש טעמה של החתיכה בכל התבשיל, או שמא טעמה התבטל ברוב, יש לתת לגוי, שמותר לו לאכול בשר חזיר, לטעום מן התבשיל, ושואלים אותו האם הוא מרגיש בו טעם חזיר.
הפירוש המילולי של 'קפילא' הוא "נחתום" וכנראה שמתוך עבודתו הוא גם מומחה לטעמים, אך להלכה יש אומרים שניתן לסמוך על כל גוי הטועם תבשיל אף אם אינו מומחה.

דיניו

נחלקו הראשונים באיזה מקרה ניתן להתיר את המאכל על פי חוות דעתו של הקפילא. לפי שיטת רש"י רק אם יש פי שישים בתבשיל ההיתר לעומת האיסור, ניתן להתירו על ידי טעימת הקפילא, לר"י אם יש פי שישים לא צריך קפילא והתבשיל מותר בכל מקרה ורק אם אין שישים צריך קפילא להתיר, ולפי שיטת הרמב"ן, אם יש קפילא צריך לשאלו בכל המקרים ואם אין, צריך שישים בתבשיל כנגד האיסור כדי להתירו.
להלכה פסק השולחן ערוך כשיטת הרמב"ן, ואילו הרמ"א פסק שלא סומכים כלל על קפילא אלא בכל המקרים צריך שיהא שישים בתבשיל כנגד האיסור כדי להתירו.
לאיסור זה של הרמ"א ישנו פתרון מעניין שפורסם בשם הרב שמואל סלנט, במקרה ונתערב דבר איסור בפחות משישים, (שלדעת הרמ"א אי אפשר להתירו על ידי קפילא גוי) אפשר להביא קפילא שיטעם, ואם יאמר שאין טעם איסור, יטעם מהתבשיל יהודי ספרדי הנוהג על פי הכרעת השולחן ערוך, ואם גם הוא יאמר שאין טעם איסור, יוכל האשכנזי הנוהג על פי הכרעת הרמ"א אף הוא לאכול, שהרי על יהודי מותר לסמוך כדלהלן.

זהות ה"קפילא"

נחלקו הראשונים מי יכול לשמש כקפילא. לפי דעתם של כמה מהראשונים, רק גוי מומחה לטעם שמלאכתו בכך נאמן, והסיבה שהוא נאמן היא משום שלא מרע אומנותיה =(לא יהרוס אומנתו), לא ישקר ויצא לו שם שאינו מבין בטעם. לרוב הדעות במקרה זה צריך שידע שסומכים עליו משום שדווקא אז לא מרע אומנותיה.
לעומת זאת, ראשונים אחרים סוברים, שצריך דווקא גוי שמסיח לפי תומו (מסל"ת) משום שאז לא תהיה לו סיבה לשקר, ואילו אם ידע שיהודים סומכים עליו בדבר הנוגע למצוות היהדות, יש חשש שישקר בדווקא. ואז אין צורך שיהא דווקא מומחה אלא כל גוי יכול להרגיש.
ישנם מקרים שבהם התערב דבר שאינו איסור מוחלט, שאף יהודי יכול לטעום. כגון - אם נתערבה תרומה בחולין שאז כהן יכול לטעום כדי להתיר לישראל לאכול מן התערובת, או במקרה שאדם אחד אסר על השני את מאכליו באיסור קונם, וחתיכת אוכל שבבעלותו של האוסר נתערבה בתבשיל, מי שלא נאסר בחתיכה יכול לטעום אותו ולקבוע אם נרגש טעמה, או אם נתערב בשר או חלב בפרווה ורוצים לערב את התערובת עם המין השני שאסור להתערב עימה בשר או חלב. במקרים אלו אף הרמ"א יודה שניתן לסמוך על יהודי.
להלכה
להלכה משמע בשולחן ערוך שנוקטים כשתי הדעות. שגם מומחה נאמן בתנאי שידע שסומכים עליו וגם גוי פשוט נאמן בתנאי שלא ידע שסומכים עליו. יהודי (במקרים האמורים לעיל), נאמן בכל מקרה שהרי עד אחד נאמן באיסורין. (ומסתבר שאף עדיף שידע שסומכים עליו משום שאז יתאמץ יותר להרגיש בטעם המדויק.)
כפר צבי סיטרין

היסטוריה

עד שנת 2006 הייתה במקום מכללה טכנולוגית שנקראה באנגלית "Technological Yeshiva College", ובעברית "המכללה הטכנולוגית ע"ש צבי סיטרין" או "ישיבת כפר צבי סיטרין".
במקום פעל בית הספר להנדסאים במתכונת יג'-יד', בית הספר פעל מכיתה ט' עד כיתה יב' ולאחר מכן במתכונת של עתודה טכנולוגית. המגמות במכללה היו חשמל, מכונאות רכב, טכנאות שיניים ואלקטרוניקה, בשנים האחרונות הייתה גם מגמת ספורט, להכשרת ספורטאים מקצועיים.
מגמה ייחודית שנפתחה אחת לכמה שנים הייתה מגמה מדעית-אלקטרונית, שכללה לימודי מגמה מדעית-פסיקלית מלאה, בנוסף ללימודי מגמת טכנולוגיה-מחשבים מלאה, וכללה לא רק מקצוע התמחות אחד של 5 יח"ל במגמה - אלא 3 מקצועות התמחות בני 5 יח"ל כל אחד, אלקטרוניקה ומחשבים, מערכות אלקטרוניות ומערכות חשמל. בסיומה הקנתה המגמה לבוגריה תעודה טכנולוגית בת 15 יח"ל. בכל המגמות הקנתה המכללה לבוגריה הכשרה טכנולוגית ברמה גבוהה, וכן ותעודה טכנולוגית, או המשך לדיפלומת טכנאי/הנדסאי.
כפר צבי סיטרין הוא בין בתי הספר היחידים בארץ, שכולל בתוכו מגרש ספורט אולימפי, מגרשי טניס, מגרשי כדורסל, חדר כושר מאובזר וגדול, ואולם כדורסל תקני - שהתקיימו בו בעבר תחרויות בין בתי ספר שונים בצפון. במגרש הספורט האולימפי שבמכללה - התאמנו בעבר הקבוצות: מכבי חיפה, והפועל חיפה, ואפילו נבנה להם חדר הלבשה מיוחד.
בשנים האחרונות שופצו מבני בית הספר, ואף ניבנו מבנים חדשים - שנועדו בהמשך לשמש כמבני לימודי הנדסה שהייתה צפויה להפתח בהמשך, אך בשנת 2007 המכללה ובית הספר להנדסאים שפעל בתוכה נסגר - עקב חוסר הולך ומתמשך בתלמידים. עד למועד סגירת המכללה, היא נוהלה בידי הרב אברהם (אייבי) בורנשטיין. במשך שנים שימש כמנהל ישיבת "תורה ומלאכה" בכפר סיטרין הסופר אביעזר בורשטיין.
בעשורים האחרונים של המאה ה-20 התקיים בכפר מדי שנה, מחנה קיץ של תנועת צעירי אגודת ישראל, במאה ה-21 מקיימת בו תנועת חב"ד בישראל מחנה בשם "קעמפ גן ישראל - ארץ הקודש".

כיום

בשנת 2005 נרכש הכפר על ידי לב לבייב, והוא משמש כבי"ס וישיבת "סיטרין" ע"ש צבי סיטרין ו"אור אבנר חב"ד" ע"ש אביו של לבייב, וכן ישיבה לעולים מרוסיה במסגרת פרויקט נעל"ה בשיתוף עם שלוחי הרבי מליובאוויטש. סביב המוסדות נבנתה קהילה של חסידי חב"ד המונה כעשרים משפחות בעיקר של זוגות צעירים ומדריכים העובדים במוסדות.
בכפר הנוער פועל היום מוסד חינוכי פנימייתי טכנולוגי אשר מושך אליו תלמידים רבים מחבר המדינות במסגרת תוכנית נעל"ה. כמו כן פועלת במקום מכינה לישיבה (כיתות ז' וח') וישיבה קטנה במסגרת ישיבה לנוער חרדי המתקשה במסגרות אחרות והכוללת לימודי קודש וחול, חוגי העשרה וצוות טיפול שיקומי.
בשנת 2018 נפתח במקום ישיבה גדולה הפועלת במתכונת של כיתות י״ג - י״ד.
מלבד זה יש בכפר תלמוד תורה לבנים ובית ספר חב"ד לבנות, גנים ומעונות.
מנכ"ל כפר הנוער הוא אברהם קירנברג. ראש הישיבה ורב היישוב הוא הרב שאול אליטוב.

הישיבה התיכונית החרדית

ישיבה חרדית המשלבת לימודי קודש וחול עם אפשרות לבגרות ברמות שונות. בישיבה קיימת מגמת מחשבים.
הישיבה מתנהלת ברוח שיטת חב"ד וכל הצוות התורני משתייך לחסידות. נכון לשנת 2017 משמש הרב יצחק שטרית כמשגיח הישיבה, ראש הישיבה הנו הרב שאול אליטוב (בנו של הרב שמעון אליטוב).

מערכת הישיבה

מלבד הלימודים מפעילה הישיבה פעילויות פנאי וחוגים מורחבים;
חוג אומנות וציור, חוג נגרות, אימוני כדורגל וסל, אימוני כושר.
במקום קיים חדר כושר מקצועי, קיוסק פלייסטיישן חדשני וספרייה עשירה.
ג'ינה ג'י

ביוגרפיה

הקריירה המוזיקלית של ג'ינה ג'י החלה בשנת 1990 כאשר עבדה כ-DJ במלבורן. בהמשך נודעה כסולנית של הרכב הדאנס האוסטרלי Culture Bass. השיר Love the Life של הרכב זה, אשר נכתב על ידי ג'ינה ג'י עצמה, הגיע לטופ-20 במצעד הדאנס האוסטרלי. בשנת 1993 עזבה את אוסטרליה כדי לפתח קריירה עצמאית בממלכה המאוחדת.
כוכבה דרך כאשר נבחרה לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון 1996. השיר בביצועה, Ooh Aah... Just A Little Bit, הגיע רק למקום השמיני בתחרות, אולם הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי בשבוע בו התקיימה התחרות. לאחר זמן מה הגיע גם למקום ה-12 במצעד האמריקאי (בילבורד הוט 100) והתברג למקומות גבוהים גם במצעדים אחרים בארצות הברית. השיר הצליח מאוד בכל העולם והגיע למקום הראשון במצעדים בכמה מדינות, לרבות סין, יפן ואף המצעד הלועזי בישראל. השיר היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית הקלטת הדאנס בשנת 1998.
סינגל נוסף שהוציאה ג'ינה ג'י - I Belong To You - נכנס אף הוא לטופ-10 במצעד הבריטי. בשלהי 1997 הוציאה ג'ינה ג'י את אלבום הבכורה שלה - Fresh!. מתוכו הוציאה ארבעה סינגלים - Ti Amo‏, Gimme Some Love‏, Everytime I Fall‏, ושיר הנושא של האלבום. מבין אלה זכה השיר Gimme Some Love להצלחה רבה (מקום 46 בבילבורד הוט 100), ואילו הצלחת האחרים הייתה מתונה. לאחר הצלחתה הראשונית בשנים 1998-1996 נעלמה ג'ינה ג'י למשך כמה שנים. במשך אותה תקופה ניהלה מאבק משפטי מתיש עם מנהלה לשעבר והייתה מנועה מלהוציא חומרים שהקליטה.
בשנת 2000 הקליטה כמה שירים עם צמד המפיקים המוזיקליים השוודיים "לאגונה", ובכלל זה גרסאות חדשות ללהיטה Ooh Aah... Just A Little Bit ולשיר These Boots Are Made For Walking של ננסי סינטרה. השיר השני יצא כסינגל אולם לא משך את תשומת הלב הציבורית. ג'ינה ג'י חזרה לאור הזרקורים במרץ 2003 כאשר השתתפה בתוכנית הריאליטי Reborn in the USA שבה עשרה זמרים וזמרות פופ שהצליחו בבריטניה בשנות השמונים והתשעים נשלחו לארצות הברית והתחרו על ליבו של הקהל המקומי. למרות שזכתה במרבית קולות המצביעים בתוכנית הראשונה, הודחה ג'ינה ג'י כבר בתוכנית השלישית.
בתחילת 2005 התמודדה ג'ינה ג'י על הזכות לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון, אולם השיר שביצעה - Flashback - הגיע למקום החמישי מבין חמישה מתמודדים בתחרות המקדימה. באוגוסט אותה שנה הוציאה את אלבומה השני - Get Up & Dance, אשר הופץ באמצעות אתר האינטרנט שלה. במרץ 2009 החלה הפצתו של האלבום גם באמצעות iTunes.
הגולם (מחזה)

הגולם הוא מחזה פרי עטו של הסופר היידי ה. לֵיוִיק משנת 1920.

אודות המחזה

המחזה "הגולם" נכתב בשנת 1920 בהשראת מהפכת אוקטובר. לֵיוִיק שאל מהמיתולוגיה היהודית את דמות הגולם מפראג והפך אותו לסמל הכוח הפיזי שנוצר בטרם עת כדי להביא גאולה לעולם. "הגולם" תורגם לשפות רבות והיה לחלק חשוב של התיאטרון היידי. בעברית הוא היה חלק מטרילוגית מחזות המכונה "חזיוני גאולה" והם: "הגולם", "חלום הגולם" ו"כבלי משיח". הסיפור על "הגולם", האדם המלאכותי הנברא מעפר באמצעות השם המפורש, מופיע כבר באגדה התלמודית; לייוויק השתמש בגרסה מאוחרת של הסיפור, המייחסת את בריאת הגולם למהר"ל מפראג.
לֵיוִיק מספר על הרקע לכתיבת המחזה: 
"את המחזה 'כבלי משיח' כתבתי בשנות 1908-1907, כשהייתי חבוש בבית-האסורים במינסק, כאסיר פוליטי, וחיכיתי למשפט. שם, בכלא, עלה גם על דעתי לכתוב יצירה על הגולם, אולם אז, בהיותי בן תשע עשרה, לא הייתי בטוח ביכולתי להגשים את שאיפתי. דמות הגולם נלוותה אלי מאז ימי הילדות מכוח המעשיות ששמעתי בבית המדרש בשעת דמדומי-חמה בין מנחה למעריב. דמות זו נחרתה עוד יותר בדמיוני, דמיון העלם שבי, כאשר ראיתי פעם מבעד לחלון בן-אדם שעיר, כשהוא כלוא בחדר מאחורי סורגי-כלא, כמו בבית-סוהר. בחריפות יתירה עלתה לפני דמות הגולם באותם הימים, שבהם ראיתי אנשים למאות-מאות – ואני ביניהם – מאחורי בריח בבית-האסירים של ממשלת הצאר.
את המחזה 'הגולם' כתבתי כעשר שנים לאחר שחיברתי את 'כבלי משיח', כלומר בשנת 1920-1917, כבר בניו יורק, בזמן שחזיונות הילדות והנוער על דמות הגולם עלו בי בבהירות יתירה וגם בזיקה עמוקה לחלומות-הגאולה היהודיים-המשיחיים לרגל מלחמת-העולם הראשונה, עקב פרעות ומהפכות, על רקע כיסופי-הפדות בעולם של בן-האדם בעולם בכלל."
יחסי נפאל–צ'ילה

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין נפרל לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-1962.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בנפאל אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן אלא מקבלים אחת עם הכניסה למדינה. לעומת זאת, אזרחי נפאל שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
צידוק הדין

מקור השם

שמה של התפילה ניתן לה, על יסוד הסיפור התלמודי אודות הריגתו של רבי חנינא בן תרדיון שהיה אחד מעשרת הרוגי מלכות. וכך מספרת הגמרא:
"אתיוהו לרבי חנינא בן תרדיון אמרו ליה אמאי קא עסקת באורייתא אמר להו כאשר צוני ה' אלהי מיד גזרו עליו לשריפה ועל אשתו להריגה ועל בתו לישב בקובה של זונות... בשעה שיצאו שלשתן צדקו עליהם את הדין, הוא אמר: הַצּוּר תָּמִים פָּעֳלוֹ, כִּי כָל-דְּרָכָיו מִשְׁפָּט . ואשתו אמרה: אֵל אֱמוּנָה וְאֵין עָוֶל, צַדִּיק וְיָשָׁר הוּא. בתו אמרה: גְּדֹל, הָעֵצָה, וְרַב, הָעֲלִילִיָּה--אֲשֶׁר-עֵינֶיךָ פְקֻחוֹת, עַל-כָּל-דַּרְכֵי בְּנֵי אָדָם, לָתֵת לְאִישׁ כִּדְרָכָיו, וְכִפְרִי מַעֲלָלָיו."
רבי חנינא בן תרדיון נשפט על ידי השלטון הרומאי על כך שעסק בתורה, הרומאים דנו אותו למות בשריפה, את אשתו למות בהריגה, ואת הבת שלחו לבית בושת.
בדרכם לביצוע גזר הדין, קראו השלושה פסוקים המביעים קבלה והסכמה עם גזר דינו של הקב"ה. את פעולתם זאת מתארת הגמרא במילים "צדקו עליהם את הדין", ומכאן קיבלה התפילה את שמה: " צִדּוּק הַדִּין"

זמני אמירת צידוק הדין

זמן אמירת צידוק הדין הוא לאחר סתימת הגולל (כיסוי הקבר בעפר). אומרים אותו במשך כל היום, ואף בין השמשות, אך בלילה אין אומרים אותו.
אין אומרים צידוק הדין בימים בהם לא אומרים תחנון. בימי שישי, או בערבי חג אין אומרים צידוק הדין לאחר שחלף חצות היום. בערב ראש חודש, בערב חנוכה, ובערב תשעה באב, אומרים צידוק הדין, גם לאחר שחלף חצות היום.
על פי מנהגי הספרדים, אומרים צידוק הדין בכל הימים, בלילות, ואפילו בחול המועד וביום טוב שני של גלויות. אך ביום טוב ראשון אין הם נוהגים לאומרו מכיוון שאין מתעסקים ביום טוב ראשון בצורכי המת, אין אומרים גם צידוק הדין.
בין חכמי אשכנז, היו שסברו כי  בימים שנפסק שלא לומר צידוק הדין, ניתן לומר אותו על כל אדם תוך כדי הליכה, ואילו חכמי ורמיזה, היו אומרים אותו רק על אדם חשוב. לפי מנהג פפד"מ, תמיד אומרים צידוק הדין, אלא שבערב שבת אחר חצות, ערב יום טוב, חול המועד, ראש חדש, חנוכה, פורים ותשעה באב, אומרים אותו בשעה שנושאים את הארון במקום לאומרו אחרי הקבורה.

על מי אין אומרים

אין אומרים צידוק הדין על נפל.
איתן בן-דוד

קורות חייו

בן-דוד נולד לעליזה ועזריה (לבית ויטיחובסקי), גדל והתחנך בקריית אונו. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1982 התגייס לשירות בנח"ל ושובץ בגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר קורס קצינים שימש כמפקד מחלקה בגדוד 906. בהמשך שימש כסגן מפקד פלוגה וכמפקד פלוגה בגדוד ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בשנת 1986 השתחרר מצה"ל והתגייס לשירות הביטחון הכללי. 
בן-דוד החל את דרכו באגף אבטחה ושימש במספר תפקידי פיקוד בתחום זה ובהם ראש מוקד ביטחון חו"ל באירופה בשנים 2002-2005, סגן ראש אגף ביטחון באל על (בהיותו מושאל מהשב"כ) בשנים 2005-2006, ראש החטיבה לאבטחת אישים בשנים 2010-2006 וכסגן ראש אגף אבטחה בשב"כ. בשנת 2012 פרש מהשב"כ והתמנה לראש המטה ללוחמה בטרור וסגן ראש המל"ל במשרד ראש הממשלה. בחודשים אפריל-אוגוסט 2017 שימש מ"מ היועץ לביטחון לאומי וראש המל"ל.
בן-דוד הוא בוגר תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון וגאוגרפיה מטעם אוניברסיטת תל אביב ובעל תואר שני בממשל ומדיניות ציבורית מהמרכז הבינתחומי הרצליה. הוא נשוי לאלה ולהם שלושה ילדים.
אבשלום כהן

ביוגרפיה

כהן נולד ב-1928 ליוחאי ויונה בתל אביב, בן זקונים למשפחה בת חמישה ילדים, להורים ילידי תימן. אביו נולד בתימן, למד בביירות ועלה בגיל 17 לארץ ישראל. דודתו מצד אמו, היא סבתו של יהודה קיסר.
למד בבית הספר תל נורדאו. בבית המשפחה לא היה רדיו והוא הקשיב לשירים שהתנגנו בפטיפון של השכנים. אביו נפטר כשהיה בן 12. למד נגינה בפסנתר אצל אחותו של נחום נרדי. 
משנות ה-40 המאוחרות פעל כפזמונאי, מלחין וזמר עברי בארץ.
מפזמוניו המפורסמים: שיר הילדים הפופולרי "עגלה עם סוסה" (1944), ששרה יפה ירקוני, "הסבתא בנגב" ("אני והסבתא"), שבו מספרת הסבתא לנכדה על ימיה כלוחמת פלמ"ח, "על חוף אילת" (שניהם בביצוע ירקוני), "השוק השחור", על השוק השחור בתקופת הצנע, ששר ישראל יצחקי ואחר-כך הכל עובר חביבי, "מחול הכרם", "שבת במחנה" (1955), "לונה פארק" (שמאוחר יותר שימש את ישראל יצחקי לשירו "אבא'לה בוא ללונה פארק").
בשנת 1955 הגיע לניו יורק בעקבות הזמנתו של ג'ק טורצינר, נשיא ההסתדרות הציונית של אמריקה.
בקיץ 1956 התבקש לשמש כמנהל המוזיקלי במחנה הקיץ של "יהודה הצעיר". שם חיבר את השיר "שבת במחנה", שהפך להמנון המחנה. באותה שנה נישא לאסתר יהודיה-אמריקאית.
מאוחר יותר עבר לקליפורניה, שם הועסק כמורה וחזן בבית כנסת רפורמי. הוא חיבר מנגינות לפרקי תפילה כמו "אדון עולם", "מי כמוך", "בישיבה של מעלה" ואחרות.
למד בסמינר למורים והיה מורה בבתי ספר יהודיים.
התגורר עד שנותיו האחרונות בלוס אנג'לס. ב-17 במאי 2017 פרסם את שירו האחרון "באפס כוחות" בעמוד הפייסבוק שלו.
אבשלום כהן נפטר בגיל 89 לאחר מאבק במחלה חשוכת מרפא. הותיר אחריו את גרושתו אסתר (אסתי) ושני בניו, רוני (מוזיקאי ומורה) ויונתן (מוזיקאי וסופר).