google/wiki40b huggingface dataset:
הסכם בולוניה

הסכם בולוניה, קרוי גם "תהליך בולוניה", הוא אמנה בין האוניברסיטאות במדינות אירופה השונות, הנועד לצורך הכרה הדדית בתוכניות לימוד ותארים אקדמים. לשם כך נוצרה תוכנית לישום הדרגתי, עם תאריך יעד להשלמה בשנת 2010, של סטנדרטיזציה והתאמה של קורסים ונקודות זכות אקדמיות עבור תארים זהים ברחבי היבשת. תוחלת הסכמה זו בהכרה מיידית ופשוטה בערכם של לימודים אקדמיים אשר התקיימו במדינות אירופאיות שכנות, וזאת חרף הבדלי שפה, תרבות ומקום. הבנה זו אינה עניין של מה-בכך, שכן עד לתהליך בולוניה נדון היה כל מקרה לגופו. התהליך אינו יוזמה של האיחוד האירופי, והמדינות המיישמות אותו אינן בהכרח חברות בו.
אחד התוצרים של ההסכם הוא בביטולו של התואר "דיפלומה", אשר היה תואר סטנדרטי מזה מאות שנים במספר גדול של מדינות מרכז אירופאיות, בעיקר באלו הדוברות גרמנית, והחלפתו בתארים האנגלו-סקסיים "בוגר" ו"מוסמך" (BA & BSc ו-MA & MSc, בהתאמה).
האחדַת התהליך האקדמי באירופה הוא תהליך המאפשר לשוק האירופאי להעריך ולהעסיק עובדים אקדמיים מארצות שכנות, וכן להסתמך על מוצרים אקדמיים, כדוגמת מחקרים מדעיים וחברתיים, והוא תהליך נוסף ומשמעותי בהפיכתה של אירופה לפדרציה הרב-לאומית הקרויה האיחוד האירופי. הסכם בולוניה קרוי על שם המקום בו הוחלט על התהליך, באוניברסיטת בולוניה, בשנת 1999, ב"הצהרת בולוניה"  של מספר מדינות אירופאיות. על ההסכמה הראשונית חתמו 29 מדינות, ובהמשך הצטרפו לאמנה מדינות נוספות.
מדינת ישראל השתתפה בדיונים על תקן "משקיפה" בלבד ולא לצורך יישום או התייחסות. רצון ראשוני ליישום תהליך בולוניה החל בארץ בשנת 2006, אולם מעולם לא קיבל ביטוי ממשי. עם השנים, נגוזה כוונה זו ואין תאריך יעד ליישום עקרונות דומים לאלו אשר יושמו בתהליך בולוניה, אם בכלל. על-פי גופי ההסכם הרשמיים אין לישראל תוקף כחברה עתידית בהסכם משום היותה מחוץ לגבולותיה הגאוגרפיים של יבשת אירופה.
מאחר שמדינת ישראל אינה מאמצת מרצון את מסקנות תהליך בולוניה, קיימת הערכה לפיה עלול להיווצר מצב בעייתי עבור סטודנטים ישראלים בהערכת התארים האקדמיים שהתקבלו בישראל, אם ירצו להמשיך את לימודיהם באירופה.
חוסר התאמה בהערכת תארים אקדמיים קיים כבר עתה בלימודים לתואר "מוסמך" בפקולטות רבות בארץ, בהן תפח עם השנים היקף הלימודים לכזה אשר אינו תואם את התארים המקבילים לו באירופה. כמו כן, בולטת הבעיה בהכרה בלימודי אדריכלות בארץ, אשר נמשכים לאורך 5 שנות לימוד ומסתיימים בתואר "בוגר" בלבד.
ברחבי העולם בולט יישום חלקי או דומה של התהליך גם באקדמיות נוספות מחוץ ליבשת אירופה, כגון ברחבי צפון-אמריקה, סין, יפן, אוסטרליה ואף במדינות המזרח-התיכון.
דניאל בורחל

קריירה

בורחל התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי השקמה/רמת חן, וב-7 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 0–1 למכבי יבנה במסגרת ליגה א'. את עונת 2011/2012 התחיל בקבוצה הבוגרת, אך כעבור זמן קצר חתם בבית"ר כפר סבא מליגה א'. ב-2 בדצמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–4 נגד מכבי עמישב פתח תקווה.
בקיץ 2012 סיכם בהפועל תל אביב מליגת העל אך בסופו של דבר המעבר לא יצא לפועל, אבל בהמשך חתם בורחל בהפועל ניר רמת השרון. ב-15 בדצמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 0–1 על מועדון ספורט אשדוד. לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות ברמת השרון, בקיץ 2013 חזר בורחל לליגה א' כאשר חתם במכבי עירוני קריית מלאכי, בה שיחק כחודשיים לפני שחזר לבית"ר כפר סבא.
בקיץ 2014 הושאל להפועל ירושלים מהליגה הלאומית בה שיחק עד דצמבר של אותה שנה. בורחל חזר לבית"ר כפר סבא וכעבור חודש הושאל להפועל עכו עד לסיום העונה. בורחל היה שותף להישארות של המועדון בליגת העל לאחר שהיה במקום האחרון בפער של 13 נקודות מהקו האדום.
בקיץ 2015 חתם בורחל בעירוני קריית שמונה, במדיה ערך 22 הופעות בליגה וזכה עמה בתואר אלוף האלופים לאחר שפתח בהרכב הקבוצה בניצחון על האלופה מכבי תל אביב. בקיץ 2016 חזר לקדנציה נוספת בהפועל עכו, לאחר שירדה בעונה הקודמת לליגה הלאומית.
בתחילת ינואר 2018 חתם בורחל בהפועל חדרה מהליגה הלאומית, אך בסוף החודש עבר להפועל רמת השרון.
ב-6 ביוני 2018 חתם בהפועל מרמורק.
ב-15 בינואר 2019 בורחל חתם בהפועל פתח תקווה.
ב-7 ביולי 2019 בורחל חתם בהפועל אדומים אשדוד מליגה א'.
תזמורת יומיורי

היסטוריה

התזמורת נוסדה בשנת 1962 על ידי "יומיורי שימְבּוּן", הטלוויזיה היפנית ותאגיד השידור יומיורי. מנצחה הראשי הראשון היה המנצח האמריקאי ויליס פייג', שכיהן במשרה בתקופת חופשה מן התזמורת הסימפונית של נאשוויל. הירושי ואקאסוגי היה למנצחה היפני הראשון של התזמורת בשנת 1965. רפאל פריבק דה בורגוס, המנצח הרביעי של התזמורכת בשנים 1983-1980, החזיק בתואר מנצח אורח של התזמורת משנת 1983 עד 1990, והיה לאחד ממנצחי הכבוד שלה בשנת 1990. עוד מנצחים הנושאים תואר זה הם קורט מאזור, מאז 1979, וגנאדי רוז'דסטוונסקי, מאז 1990. טאדאקי אוטאקה, המנצח הראשי השישי במספר של התזמורת, בשנים 1998-1992, נושא עכשיו בתואר מנצח אורח של כבוד. גרד אלברכט, המנצח הראשי השביעי של התזמורת בשנים 1998 עד 2007, נושא עכשיו בתואר מנצח מהולל (laureate). סטניסלב סקרובצ'בסקי, מנצחה הראשי השמיני של התזמורת בשנים 2007 עד 2010, מחזיק עכשיו בתואר מנצח כבוד מהולל. 
מנצחה הראשי הנוכחי של התזמורת הוא סילבן קמברלינג, החל באפריל 2010.
הדומה העירונית של סנקט פטרבורג

הדומה העירונית של סנקט פטרבורג (ברוסית: Санкт-Петербургская Городская дума, או Петербургская городская дума) — היה גוף הניהול של השלטון המוניציפלי בסנקט פטרבורג, עיר הבירה של האימפריה הרוסית.

היסטוריה

הדומה העירונית הוקמה בשנת 1786 על פי החלטת יקתרינה השנייה. הדומה הייתה אחראית על הכלכלה של העיר, מיסים, מסחר, הענקת טיפול רפואי, חינוך, וכו'. החלטות הדומה העירונית אושרו לאחר מכן על ידי המושל הכללי, משנת 1871 — ראש העיר.
הדומה העירונית תפקדה הן כגוף מחוקק והם כגוף ניהול העיר. ב-1798, פאבל הראשון ביטל את הדומה העירונית והחליף אותה בעירייה. ברם, בשנת 1802, הדומה העירונית הושבה על כנה.
על פי תקנות העיר משנת 1846 הדומה הורכבה מ-12 חברים וחברי אחד "מן הכס" (נציג של המשפחה הקיסרית). בשנים 1863-1917 הדומה העירונית נהגה להוציא לאור כתב עת בשם "ידיעות הדומה העירונית של סנקט פטרבורג" (מ-1914 — "ידיעות הדומה העירונית של פטרוגרד").
על פי תקנות 1870 הדומה העירונית הייתה חסרת מעמדות. בשנת 1873, הגוף המנהל הפך למועצת העיר בראשות יו"ר הדומה העירונית. ב-1903 קטן כוחה של הדומה והעירייה הגדילה את כוחה ושלטה בה; מ-8 ביוני 1903 הוקם תפקיד יושב ראש הדומה העירונית — ואלה מי שכיהנו בתפקיד: פיוטר פאבלוביץ' דורנובו (1904-1905), מיכאיל קראסובסקי (1906), אלכסיי אלכסנדרוביץ' ברובינסקי (1907-1908), סרגיי אונקובסקי (1909-1911), דמיטרי קאזיצין (1912-1913), סרגיי איבנוב (1914-1916), סרגיי חודקוב. (1917).
אחרי מהפכת פברואר 1917, הדומה העירונית הוחלפה בדומה המרכזית. בנובמבר 1917, על פי צו הסובנארקום הדומה פורקה, הוכרזו בחירות חדשות. נבחר 200 חברים, מתוכם 188 בולשביקים. ליושב ראש נבחר מיכאיל קלינין.
באפריל 1918, מועצת העיר אימצה החלטה לפירוק הדומה העירונית. בספטמבר 1918, זו בוטלה, השלטון המקומי עבר לאחריות סובייט פטרוגרד.

מיקום

בשנים 1786-1918 הדומה העירונית שכנה בבניין הדומה העירונית שממוקם על נייבסקי פרוספקט 33/1 (הבניין נבנה בשנים 1784-1887 על ידי האדריכל. ד פרארי). בשנים 1799-1804 נבנה מגדל (בעיצובו של גא'קומו פרארי), אשר הפך לאחד מציוני הדרך האדריכליים בנייבסקי פרוספקט. המגדל שימש בשנים 1830-1850 כתחנה לטלגרף אופטי, בשנים 1850-1920 — שימש כתחנת כיבוי אש. בשנים 1847-1852, המבנה נבנה מחדש (בעיצוב האדריכלים נ. א. יפימוב, ול. ל. בונשטדט), בשנים 1913-1914 נוספו שתי קומות (בתכנון האדריכל א. ו. קנל).
ישוע בן גלגולא

ישוע בן גלגולא היה אחד ממנהיגי מרד בר כוכבא, מפקד הרודיון בזמן המרד, ואולי אף סגנו של מפקד המרד, שמעון בר כוכבא. 
המידע אודות ישוע בן גלגולא עולה מאגרות שהגיעו מוואדי מורבעת שבמדבר יהודה, באחת האיגרות הוא אף נקרא ישוע "ריש המחנה" - כינוי המעיד על תפקידו החשוב.
 ישוע בן גלגולא מתבקש על ידי מנהיג המרד לבצע בקשות אדמיניסטרטיביות שונות כמו לשלוח חיטה ללוחמים, להכין להם מקום לינה, ולחזק את הביצורים במקום מושבו. כל האיגרות נמצאות במוזיאון ישראל שבירושלים.
ישוע היה כנראה אחיה של סלומי בת ואנוס גלגולא (שמופיעה בתעודה מורבעת 115), ומוצאו מן הכפר בית בצי שבפלך הרודיון. מנחם מור גורס כי ישוע בן גלגולא היה אחראי על הגזרה הצפונית במערכה וכמו שאר המנהיגים האדמיניסטרטיביים היה אחראי על ביצוע החלטות המינהל האזרחי. ישוע בן גלגולא ומשפחתו, יחד עם הלל בן גריס, הפרנס של הרודיון ומשפחתו, נמלטו למערות ואדי מורבעאת בסופו של מרד בר כוכבא.

מכתב פפירוס מורבעת 42

איגרת זו, נכתבה על ידי הפרנסים של הכפר בית משכו לישוע בן גלגולא, אשר נשא את התואר ראש המחנה והיה מפקדה של הרודיון. השנים העידו כי פרתו של יעקב בן יהודה, תושב הכפר בית משכו, שנלקחה על ידי יהוסף בן ארצטון, שייכת ליעקב בן יהודה שקנה אותה בכספו. הפרנסים ציינו כי אלמלא הרומאים, שהיו קרובים למקום שבו הם נמצאו, הם היו באים בעצמם לפני ישוע בן גלגולא ומבהירים את פרשת הפרה.
"מן הפרנסין של בית משכו מן ישוע ומן אלעזר לישוע בן גלגולא ריש המחניה שלום. שידע יהיה לך שהפרה שלקח יהוסף בן ארצטון מן יעקב בן יהודה שיושב אבית משכו. שהי שלו מזבנות ואף אללי שהגיים קרבים אלנו אזי עגלתי הפצה והפצתיך על ככה שלא תהי אמור מן כשרון לא עלתח אצלך אהוה שלום וכל בית ישראל"
— עדה ירדני, אוסף תעודות ארמיות, עבריות, ונבטיות, ממדבר יהודה, וחומר קרוב, ירושלים, תש"ס, עמ' 157

מכתב פפירוס מורבעת 43

תעודה זו לא נמצא בחפירה ארכאולוגית מסודרת, אלא נקנתה בינואר 1952, על ידי הרדינג ודה ווֹ, מידי סוחר עתיקות, שטען כי מקורהּ במערות מורבעת.
באיגרת זו, שנשלחה ממנהיג המרד, שמעון בר כוכבא, הוא פונה לישוע בנוגע אנשי הגליל שנמצאים תחת פיקודו של ישוע. באיגרת זו פוקד בר כוכבא על בן גלגולא לשמור היטב על היהודים יושבי הגליל, ולפיה הוא מאיים על אנשי צבאו שאם יפגעו הגליליים, הוא ישים באזיקים את ישוע וחיילו.
"משמעון בן כוסבה לישע בן גלגלה ולאנשי הכרך שלום. מעיד אני עלי תשמים יפס[ד] מן הגללאים שאצלכם כל אדם שאני נתן תכבלים ברגלכם כמה שעסת[י] לבן עפלול"
— עדה ירדני, אוסף תעודות ארמיות, עבריות, ונבטיות, ממדבר יהודה, וחומר קרוב, ירושלים, תש"ס, עמ' 157
המגילה כתובה עברית, וזה פירושה:
משמעון בן כוסבה לישע בן גלגלה ולאנשי הכרך, שלום, מעיד אני עלי את השמים (שאם) ייפס[ד] מן הגלילאים שאצלכם כל אדם - שאני נותן את הכבלים ברגלכם כמו שעשית[י] לבן עפלול

מכתב פפירוס מורבעת 44

אגרת זו עוסקת באספקת תבואה ומלמדת שלוחמיו של בר כוכבא שמרו שבת, שכן בן כוסבא ביקש מישוע לארח בשבת את האנשים שיבואו לאסוף את החיטה.
"משמעון לישוע בן גלגולה, שלום תשלח תבי חמשת כורין ח[טי]ן ש[ ]ש לביתי אצלך בדעת ותתקן להן מקום פניו יהו בו אצלך תשבת הזו אם יחפצו לבי והתחזק וחזק תמקום הוא שלום ופקדתי תמי שיתן לך תחטין של האחר השבת יטלון"
— עדה ירדני, אוסף תעודות ארמיות, עבריות, ונבטיות, ממדבר יהודה, וחומר קרוב, ירושלים, תש"ס, עמ' 159
המגילה כתובה עברית, וזה פירושה:
משמעון לישוע בן גלגולה, שלום, שתשלח ותביא חמישה כורים חטים שיש לביתי אצלך בדעת (=הסכמה?) ותתקין להן מקום פנוי שיהיה בו אצלך את השבת הזו אם יחפצו לבוא. והתחזק וחזק את המקום. היה שלום. ופקדתי את מי שיתן לך את החטים שלאחר השבת יטלו אותן
רדיסון בלו

היסטוריה

בשנת 1960 נפתח בית המלון הראשון בקופנהגן, דנמרק.
המותג רדיסון סאס נוצר לראשונה בשנת 1994 כאשר סאס אינטרנשיונל הוטלס (SAS International Hotels) הצטרפה לרשת בתי המלון רדיסון באירופה, המזרח התיכון ואפריקה במטרה למתג עצמה מחדש.
בשנת 2000 נפתח בית המלון ה-100 של רשת רדיסון.

בארצות הברית

בית המלון הראשון בארצות הברית של מותג היוקרה רדיסון בלו נפתח בנובמבר 2011 בגורד השחקים, אקווה, שבשיקגו.
בית המלון השני של המותג נפתח ב-5 במרץ 2013 בבלומינגטון, מינסוטה וחובר ל"מול אוף אמריקה" (Mall of America).
לאחר השיפוץ של מלון רדיסון פלאזה-וורוויק בסך 17 מיליון דולר אמריקאי, נפתח הרדיסון בלו השלישי בפילדלפיה בקיץ 2013.
בית המלון הרביעי נפתח בתחילת 2014 במיניאפוליס, מינסוטה.
ערב רב

ערב רב הוא שמה של קבוצה הכוללת מצריים ובני עמים נוספים שהתלוו לבני ישראל ביציאת מצרים, על פי המסורת היהודית הם התקבלו על ידי משה כחלק אינטגרלי מהעם, ובהמשך חטאו והחטיאו את עם ישראל במדבר. לדוגמה, על פי שמות רבה הגורמים המרכזיים לחטא העגל היו הערב רב, וההוכחה לכך היא בדברי החוטאים, שאמרו: "אלה אלהיך ישראל אשר העלוך מארץ מצרים", ולא "אלה אלהינו ישראל".

בתנ"ך

המונח "ערב רב" מופיע לראשונה בסיפור יציאת מצרים ספר שמות: "וְגַם עֵרֶב רַב עָלָה אִתָּם" (פרק י"ב, פסוק ל"ח). על פי פירוש רש"י, הכוונה ל"תערובות אומות של גרים".
מלבד האיזכור היחיד ביציאת מצרים, הביטוי "ערב רב" לא מופיע כלל בתנ"ך.

בדברי חז"ל

על הפסוקים (שמות, ל"ב, ז'-י"ב): "וידבר ה' אל משה לך רד כי שחת עמך אשר העלית מארץ מצרים... ועתה הניחה לי ויחר אפי בהם ואכלם ואעשה אותך לגוי גדול", מפרש רש"י - שחת העם לא נאמר, אלא "עמך", (הם) ערב רב שקיבלת מעצמך וגיירתם ולא נמלכת (התיעצת) בי, ואמרת: טוב שידבקו גרים בשכינה, והם שיחתו והשחיתו.
בגמרא מצוי רק מקום אחד בו מופיע הביטוי "ערב רב", והוא במס' ביצה דף לב:
"הני מערב רב קא אתו, (אלה מערב רב הגיעו) דכתיב (דברים יג) ונתן לך רחמים ורחמך, כל המרחם על הבריות, בידוע שהוא מזרעו של אברהם אבינו, וכל מי שאינו מרחם על הבריות, בידוע שאינו מזרעו של אברהם אבינו."
במכילתא מובא: "וגם ערב רב: מאה ועשרים ריבוא דברי ר' ישמעאל, ר' עקיבא אומר: מאתים וארבעים ריבוא, ר' נתן אומר: מאתים וששים ריבוא וצאן ובקר" (פרשת בא מסכת דפסחא פרשה יד). "וגם ערב רב עלה אתם": מאה ועשרים ריבוא דברי רבי ישמעאל. ר' עקיבא אומר מאתים וארבעים ריבוא. ר' יונתן אומר שלש מאות וששים ריבוא" (שמות, פרק י"ב סימן ר"ט).
בהמשך לדברים אלו פירוש ה"כלי יקר": (במדבר כ"ב, ב'): "ויגר מואב מפני העם כי רב הוא, כי מפני הערב רב היו יראים מחמת רבויים".

בזוהר

בספר הזוהר וכן בתיקוני הזוהר נפוץ השימוש בביטוי ערב רב. בזוהר על פרשת שמות, קצא', מובא כי הערב רב היה חלק מן העם המצרי, בעלי אותה שפה, אשר כללו בתוכם את כל חרטומי מצרים. לאחר שחרטומי מצרים ראו את נפלאות ה', בקשו ממשה רבנו להצטרף לעם ישראל. הקב"ה הציע למשה שלא לגייר את הערב רב, אך משה ביקש מה' שיקבלם. טעמו של משה היה משום שהסיבה לרצונם להתגייר היא משום שראו את גבורת ה', לפיכך סבר משה כי כשיראו הערב רב את גבורות ה' בכל יום, ידעו כי אין אל מבלעדי ה'. לכן גייר משה את הערב רב ולקחם תחת חסותו.
ע"פ הזוהר ישנם חמישה סוגים שונים של ערב רב.

בעת החדשה

הגר"א בביאורו לתיקוני זוהר חדש כתב שנשמות הערב רב הם העשירים הגאוותנים שבעם, הרודפים אחרי התאוות ומזלזלים בתלמידי חכמים, והם ראשי ישראל בגלות. בעקבות כך, במאה ה-19 שימש הביטוי לציון יהודים אשר מתדמים לגויים ונוהגים כמעשיהם. לאחר הקמת מדינת ישראל, הביטוי הפך לכינוי גנאי להנהגת המדינה, בפי יהודים דתיים המתנגדים לה.
כמטבע לשון, המונח "ערב רב" משמש לציון תערובת גם מחוץ להקשר היהודי, בעיקר תערובת של אנשים מעמים שונים.
התנועה לחופש ממכוניות

התנועה לחופש ממכוניות היא תנועה עולמית הכוללת יחידים, ארגונים, מתכנני ערים ופעילי חברה וסביבה, הטוענים שהמכוניות גורמות להפרעה בערים ובמקומות היישוב. המטרה של התנועה היא לייצר סביבה נטולת מכוניות, או לפחות להקטין מאוד את נוכחותן. את מקום הכבישים, ומגרשי החנייה, כך נטען, יש להמיר בשטחים לתועלת הציבור. יש לבנות בנייני מגורים קומפקטיים בהם רוב היעדים נגישים רגלית, ברכיבה באופניים או לתחבורה ציבורית.

הקשר היסטורי

עד תחילת המאה ה-20 הערים היו בנויות רחובות צרים, דחוסים, עתירי פעילות אנושית. מתחילת המאה ה-20 הותאמו מקומות יישוב רבים למכוניות: הכבישים הורחבו ורבו מקומות החנייה. צפיפות האוכלוסייה בערים פחתה באופן ניכר, ואזורים נרחבים יוחדו למכוניות. תהליך זה גרם להתפרשות הערים על פני מרחבים גדולים. כך נוצרו מרחקים גדולים שהצריכו נסיעות במכוניות ואלה גרמו לעומס תנועה בכבישים. המכונית הפכה לאביזר הכרחי לצורך התניידות, תוך דחיקת האלטרנטיבות: הליכה ברגל, אופניים, ואף רכבות ואוטובוסים.
השתרשותה של תפיסת ה’רחוב לרכב’, שינתה את דפוסי החשיבה והתכנון העירוני.
משהוקדש הרחוב לשירות המינוע, הוא הפך למרחב בעייתי ומרחיק של פעילות
אנושית. בתי העיר הסתגרו והתרחקו מחלל הרחוב. הושקע מאמץ גדל והולך בעיצוב
מרחבים חלופיים כדי לפצות על ’אובדנו’ של הרחוב לפעילות האנושית, וכך נמצא
המרחב העירוני מעוקר, מבוזבז ומפוצל.
אנכרוניזם

אָנַכְרוֹנִיזְם (באנגלית: Anachronism, בעברית: מַעְתַּק זְמַן) הוא כשל כרונולוגי, דהיינו כשל בתיארוך. מקור המילה ביוונית: ana פירושו "כנגד" ו-chronos פירושו "זמן", כלומר משהו שאיננו בזמנו הנכון. למשל, אם במחזה אודות תקופת האימפריה הרומית אדם מתואר כמשתמש במחשב, הרי שהמחשב הוא אנכרוניזם.

סוגי האנכרוניזם ושימושיהם

ישנם שני סוגי אנכרוניזם: פאראכרוניזם (parachronism) ופרוכרוניזם (prochronism). פאראכרוניזם (בעברית: מַעַתָּק לֶעָבָר) הוא ייחוס זמן מאוחר מדי לאנכרוניזם. למשל, עגלה הנמשכת בידי סוס על כביש מהיר. שימוש זה מקובל גם לתיאור דבר מיושן, שאבד עליו הכלח. פרוכרוניזם (בעברית: מַעַתַּק לֶעָתִיד או הָטְרָמָה) הוא ייחוס זמן מוקדם מדי לאנכרוניזם. למשל תיאורהּ של דמות היסטורית בת המאה ה-15, כאשר היא עונדת על ידה שעון דיגיטלי. 
צורה נוספת של אנאכרוניזם היא שיפוט העבר על פי נורמות של היום או נורמות המאוחרות לתקופה הנדונה. בכתיבה אקדמית, אנכרוניזם נחשב לשגיאה מתודולוגית שאין לה מקום. אנכרוניזם שכזה יכול להיות, למשל, ייחוס מושג מסוים לתקופה מוקדמת יותר בטרם נעשה בו שימוש. כגון הגדרת עליית מגורשי ספרד כגל הגירה ציוני, שכן מושג הציונות אינו רלוונטי למאה ה-15. דוגמה אחרת יכולה להיות התייחסות למערכת החברתית-כלכלית של בני האינקה כצורה מוקדמת של קומוניזם, שכן תורת הקומוניזם מתמקדת ביחסי ייצור המתאימים למאה ה-19 באירופה, ולא למאה ה-15 בדרום אמריקה. עם זאת, הגבולות אינם ברורים. יש הטוענים שייחוס מחשבה פמיניסטית, למשל, לכותבת בת המאה ה-12 הוא אנכרוניזם, בעוד שמיעוט החוקרים טוענים שתובנות על הקיום האנושי ישׂימות בכל זמן ובכל תרבות.
בהשאלה, משתמשים בביטוי זה לתיאור מוסדות וארגונים מיושנים, כאילו הם הושמו בטעות בזמננו. לדוגמה, משרד שמשתמש בשנת 2017 במחשבים עם מערכת הפעלה Windows 98, הוא אנכרוניסטי. פסיכיאטר שעדיין מאמין בשנת 2017 שאוטיזם נגרם בשל אי גילוי רגשות אל תינוק בידי אמו (תאוריה שנשללה כבר בשנת 1950), הוא רופא אנכרוניסטי.
אלפא (אי, אנטארקטיקה)

גילוי האי

האי התגלה על ידי סקרי דיסקברי בשנת 1927. 
האי מופה על ידי משלחות ארגנטינאיות בשנים 1942, 1943 ו-1948.

מקור השם

האי נקרא על שמה של האות אלפא - האות הראשונה של האלפבית היווני - בדומה לאיים רבים סמוכים הנקראים על שמות אותיות האלפבית היווני.
בוגאטי סוג 101

חברת בוגאטי

בוגאטי (Bugatti) היא יצרנית רכב צרפתית יוקרתית. החברה התפרסמה בכך שייצרה כמה ממכוניות הספורט המהירות ביותר בעולם. בדומה לחברות אחרות, לא הצליחה חברת בוגאטי לשרוד את תקופת מלחמת העולם השנייה ונסגרה, אך בהמשך נעשו מספר ניסיונות לחדש ייצור תחת שם זה. כיום נמצאת חברת בוגאטי תחת בעלות קבוצת פולקסווגן. מנכ"ל החברה הוא סרג'יו מרקיונה.
גרי גובנר

ביוגרפיה

גובנר נולד בעיר ניו יורק להורים יהודים, אביו יליד צ'כיה ואמו ילידת פולין. החל להתאמן לראשונה בהדיפת כדור ברזל בגיל 16. בגיל 18 החל ללמוד הנהלת חשבונות באוניברסיטת ניו יורק. 
בשנת 1961 השתתף גובנר בסבב תחרויות באירופה. באחת התחרויות הגיע למוסקבה באותה העת ברית המועצות ובערב שבת הלך להתפלל בבית הכנסת המקומי. אותה שנה הוא השתתף במכביה השישית וזכה ב-3 מדליות זהב, בהרמת משקולות, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.32 מטר ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 50.03 מטר.

שיאן עולם בהדיפת כדור ברזל, באולם

בתחרות אתלטיקה באולם שנערכה בתחילת פברואר 1962 קבע גובנר בהדיפת כדור ברזל, שיא עולם חדש באולם של 18.46 מטר, שיפור של 22 ס"מ לשיאו של בן ארצו פרי אובריאן. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה במדיסון סקוור גרדן שבניו יורק, הוא שיפר את שיאו העולמי פעמיים, בהדיפה השנייה קבע שיא עולם חדש של 19.76 מטר ובהדיפה האחרונה הוא קבע שיא עולם חדש של 19.80 מטר. אותה שנה הוא אף זכה באליפות ארצות הברית באתלטיקה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל. בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס ביוני אותה שנה הוא הדף את כדור הברזל לשיא אישי חדש של 19.88 מטר.
בתחרות גביע העולם בהרמת משקולות שנערכה בבודפשט שבהונגריה בספטמבר אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בקטגוריה של מעל 90 ק"ג בתוצאה של 497.5 ק"ג, אחרי יורי ולסוב מברית המועצות (540 ק"ג) ונורברט שמנסקי בן ארצו (537.5 ק"ג). 
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (1964) ניסה גובנר להשתתף הן בהרמת משקולות והן בהדיפת כדור ברזל, אך לאחר שסיים במקום חמישי בהדיפת כדור ברזל (18.54 מטר) הוא לא נכלל בנבחרת האתלטיקה, אך כן נכלל בנבחרת הרמת המשקולות לאחר שסיים שני בהרמת משקולות (502.5 ק"ג). במשחקים עצמם הוא סיים במקום רביעי בהרמת משקולות בקטגוריה של מעל 90 ק"ג, בתוצאה של 512.5 ק"ג (לחיצה: 175.0 ק"ג, הנפה: 150.0 ק"ג, ודחיקה: 187.5 ק"ג).

סגן אלוף עולם בהרמת משקולות

בגביע העולם בהרמת משקולות שנערך בטהרן שבאיראן בשנת 1965 זכה גובנר במדליית כסף בקטגוריה של מעל 90 ק"ג בתוצאה של 545.0 ק"ג, אחרי לאוניד ז'בוטינסקי מברית המועצות (552.5 ק"ג) ולפני קרוי אשר מהונגריה (522.5 ק"ג).

אלוף ארצות הברית בהרמת משקולות

באליפות ארצות הברית בהרמת משקולות שנערכה בשנת 1966 זכה גובנר במדליית זהב בקטגוריה של מעל 90 ק"ג בתוצאה של 532.5 ק"ג, לפני בוב בדנרסקי (512.5 ק"ג) ונורברט שמנסקי (475 ק"ג).

הנצחה

ב-2006 הונצח גובנר ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.

תארים והישגים

בשנים 1962 ו-1963 דורג גובנר ראשון בעולם בהדיפת כדור ברזל באולם ובשנת 1962, שני בעולם בהדיפת כדור ברזל (19.78 מטר).
הכרובים

הַכְּרֻבִים הוא הכינוי לפסל בצורת זוג כרובים עשוי זהב שניצב מעל הכפורת המכסה את ארון הברית במשכן. בנוסף, תמונתם של הכרובים הייתה רקומה גם על גבי יריעות המשכן כלפי חוץ וגם על הפרוכת. כרובים נוספים ניצבו גם בקודש הקודשים שבמקדש שלמה. כרובים אלה היו בגובה 10 אמות ועשויים עץ שמן מצופה זהב ותחת כנפיהם הונח ארון העדות. בנוסף, תמונת הכרובים הייתה רקומה על הפרוכת ומפותחת על קירות הבית, על דלתות ההיכל, על הדביר ועל המכונות. גם בתבנית המקדש בחזון יחזקאל נזכרות תמונות הכרובים על קירות הבית ודלתותיו.

במקרא

כרובי המשכן היו עשויים זהב, כנפיהם פרושות מעלה וסוככות על הכפורת:
"וְעָשִׂיתָ שְׁנַיִם כְּרֻבִים, זָהָב; מִקְשָׁה תַּעֲשֶׂה אֹתָם, מִשְּׁנֵי קְצוֹת הַכַּפֹּרֶת.  וַעֲשֵׂה כְּרוּב אֶחָד מִקָּצָה, מִזֶּה, וּכְרוּב-אֶחָד מִקָּצָה, מִזֶּה; מִן-הַכַּפֹּרֶת תַּעֲשׂוּ אֶת-הַכְּרֻבִים, עַל-שְׁנֵי קְצוֹתָיו.   וְהָיוּ הַכְּרֻבִים פֹּרְשֵׂי כְנָפַיִם לְמַעְלָה, סֹכְכִים בְּכַנְפֵיהֶם עַל-הַכַּפֹּרֶת, וּפְנֵיהֶם, אִישׁ אֶל-אָחִיו; אֶל-הַכַּפֹּרֶת--יִהְיוּ, פְּנֵי הַכְּרֻבִים. " (שמות כה יח-כ)
כרובי מקדש שלמה עמדו בדביר שרוחב כל אחד מקירותיו 20 אמה. הם היו עשויים עץ זית מצופה זהב, קומתם עשר אמות, ועשר אמות כנפי כל אחד מהם, כך שיחדיו נפרשו מקיר לקיר:
"וַיַּעַשׂ בַּדְּבִיר, שְׁנֵי כְרוּבִים עֲצֵי-שָׁמֶן:  עֶשֶׂר אַמּוֹת, קוֹמָתוֹ. וְחָמֵשׁ אַמּוֹת, כְּנַף הַכְּרוּב הָאֶחָת, וְחָמֵשׁ אַמּוֹת, כְּנַף הַכְּרוּב הַשֵּׁנִית; עֶשֶׂר אַמּוֹת, מִקְצוֹת כְּנָפָיו וְעַד-קְצוֹת כְּנָפָיו.  וְעֶשֶׂר, בָּאַמָּה, הַכְּרוּב, הַשֵּׁנִי:  מִדָּה אַחַת וְקֶצֶב אֶחָד, לִשְׁנֵי הַכְּרֻבִים.  קוֹמַת הַכְּרוּב הָאֶחָד, עֶשֶׂר בָּאַמָּה; וְכֵן, הַכְּרוּב הַשֵּׁנִי.  וַיִּתֵּן אֶת-הַכְּרוּבִים בְּתוֹךְ הַבַּיִת הַפְּנִימִי, וַיִּפְרְשׂוּ אֶת-כַּנְפֵי הַכְּרֻבִים, וַתִּגַּע כְּנַף-הָאֶחָד בַּקִּיר, וּכְנַף הַכְּרוּב הַשֵּׁנִי נֹגַעַת בַּקִּיר הַשֵּׁנִי; וְכַנְפֵיהֶם אֶל-תּוֹךְ הַבַּיִת, נֹגְעֹת כָּנָף אֶל-כָּנָף.  וַיְצַף אֶת-הַכְּרוּבִים, זָהָב.  וְאֵת כָּל-קִירוֹת הַבַּיִת מֵסַב קָלַע, פִּתּוּחֵי מִקְלְעוֹת כְּרוּבִים וְתִמֹרֹת, וּפְטוּרֵי, צִצִּים--מִלִּפְנִים, וְלַחִיצוֹן." ( מלכים א' פרק ו' כג-כט)
במקרא, מלבד תיאורם של הכרובים כנושאי כנפיים ובעלי פנים, אין שום התייחסות למראם אלא למקום הצבתם בלבד.

בפרשנות ובמחקר

באכדית הביטוי קֵֶרֶבְּ אֵ-כַּלְ : (qe'reb e.gal) פירושו "הנמצא בתחום ההיכל(ארמון)"
אצל יוסף בן מתתיהו בקדמוניות היהודים אין אזכור למראה הכרובים אלא אך ורק על דרך הצבתם. במקום אחר, הוא אומר שהכרובים הם ללא דמות גשמית בת תיאור.
בספרות חז"ל קיימות מספר השערות לגבי מראה הכרובים. לפי רבי אבהו פרצופם היה כפני ילדים, ומסיק הוא זאת מן הכינוי הבבלי 'רביא' לילדים. רש"י בפירושו לפרשת תרומה טוען כי פרצופם היה כפני תינוקות. על פי המתואר בתלמוד הכרובים היו "מעורין זה בזה".
גם בקרב החוקרים המודרניים יש הסבורים כי הכרובים הם נערים בעלי כנפיים או נערות בעלות כנפיים וזאת בהשפעת תמונות מצריות מאותה תקופה. אחרים סבורים שצורתם דומה לצורתם של השוורים המסופוטמיים. ישנם גם כאלה שסבורים שמראיהם דומה למראה הספינקס וזאת על סמך תבליטים ופיתוחי שנהב מאותה תקופה בארץ ישראל ובסוריה.
ההשערות שמדברות על בעל בחיים בעל ארבע רגליים לא מתיישבות עם דברי המקרא במלכים א' המתאר את קומתם של הכרובים. בעלי חיים בעלי ארבע רגליים בולטים דווקא באורכם.
סמואל אנדרסון (שחקן)

ביוגרפיה

אנדרסון נולד בהנדסוורת' שבברמינגהאם לאם אירית ולאב ג'מייקני. מגיל צעיר החליט אנדרסון שהוא רוצה קריירה של שחקן. הוא למד בבית הספר הקתולי סטיוארט בת'רסט.

קריירה

אנדרסון למד בבית הספר למשחק "Academy of Live and Recorded Arts" בלונדון. ב-2004 קיבל את התפקיד של קרות'ר בהפקה המקורית של התיאטרון המלכותי הלאומי של המחזה "נערי ההיסטוריה" מאת אלן בנט. הוא גילם את אותה דמות בהצגות שהועלו בברודוויי, סידני, ולינגטון והונג קונג, כמו גם בגרסה הרדיופונית ובגרסה הקולנועית של המחזה.
ב-2004 הופיע אנדרסון בסדרת הטלוויזיה הקס של ערוץ Sky One. ב-2006 וב-2007 השתתף בסדרת הדרמה קומית "Totally Frank" בערוץ 4. ב-2007 שיחק בסדרה הקומית "גאווין וסטייסי" בתפקיד פינגרס, וב-2009 חזר להופיע בסדרה באותו תפקיד. עוד בטלוויזיה שיחק אנדרסון בסרט הקומי "Stuck" של ערוץ BBC Four, והופיע בתפקיד אורח בסדרות "רופאים" ו"חדר מיון" של BBC One.
באוקטובר 2007 החל אנדרסון לשחק באופרת הסבון של רשת ITV "אמרדייל" בתפקיד רוס קירק. ההודעה על הליהוק שלו נמסרה בספטמבר 2007, ואנדרסון אמר על כך שזה "נפלא להשתתף בתוכנית כזו מצליחה". לדברי מפיקת הסדרה קתלין בידלס אנדרסון היה "תוספת נהדרת לצוות השחקנים". אנדרסון שיחק בתפקיד קבוע בסדרה עד ינואר 2009.
ב-2011 גילם אנדרסון את מר רומנטי במסע הפרסום של קפה Carte Noire. ב-2012 השתתף במסע פרסום של חברת המזון ג'ינסטרס (Ginsters). בפברואר 2014 הופיע בתפקיד קטן בפרק בסדרה הדרמה "Death In Paradise" של ה-BBC. באותו זמן פורסם שאנדרסון לוהק לתפקיד דני פינק, מורה בבית הספר התיכון, בעונה השמינית של הסדרה "דוקטור הו". הוא הופיע בסדרה ב-11 פרקים. ב-2016 החל אנדרסון להופיע בסיטקום " Trollied" בתפקיד דניאל. בפברואר 2016 שיחק בפרק בסדרה "Moving On" בערוץ BBC One. ב-2017 שיחק בסדרה הקומית "Loaded" בערוץ 4.