google/wiki40b huggingface dataset:
עין סהרונים

עין סהרונים הוא מעיין תת-קרקעי קטן, המשמש כמקור המים הגדול והמרכזי ביותר במכתש רמון שבמזרח הנגב. המעיין שוכן בתוך שמורת הטבע "מצוק הצינים", ובקרבת מצד סהרונים – תחנת דרכים קדומה.
השם עין סהרונים נובע מצמח הסהרון המשולשל הגדל באזור. בערבית נקרא המעיין אלמחלה ("המעיין היבש", "מעיין הבצורת") כשם הח'אן הנבטי קצר אלמחלה.

תיאור כללי

עין סהרונים ממוקם לפני יציאתו של נחל רמון מהמכתש במקום התחברותו לנחל נקרות. מעיין זה מהווה את מקור המים הטבעי המרכזי במכתש רמון, ולכן הוא משמש מקום מחיה ליעלים, לחמורי בר ולמגוון ציפורים.
קל לזהות את עין סהרונים בעיקר באמצעות צמחיית המעיין: עצי אשל, קנה מצוי ומלוח פגום. עוצמת הנביעה של המעיין ומיקומה תלויות בכמות המשקעים. זאת הסיבה לכך שבקיץ לעיתים נפסקת הנביעה . יחד עם זאת, מטיילים פוקדים את שמורת הטבע שבה שוכן המעיין בכל עונות השנה, בהתאם לתנאי מזג האוויר. מי המעיין אמנם מלוחים מעט, אך ניתן לשתות מהם.
מעיין עין סהרונים הוא מעיין שכבה תת-קרקעי קטן הניזון ממי התהום הגבוהים שבאזור ומשפע מאוד מהשיטפונות שבמקום. מי המעיין מליחים מעט רוב השנה. בחורף גוברת שפיעת המעיין ומימיו טובים לשתייה. בסוף הקיץ מצטמצמת הנביעה, ויש שהיא חרבה לחלוטין. אז יימצאו מים רק בתוך שקעים חפורים בסחף האפיק.

היסטוריה

עין סהרונים שימש מקור מי שתייה לשיירות שעברו בדרך הבשמים הנבטית, וחנו באכסניה הסמוכה לו. האכסניה ממוקמת בגבעה הנמוכה שממזרח, בנקודה אסטרטגית ליד המעיין. השיירות העבירו סחורות רבות, ובהן מור ולבונה, מהעיר פטרה לנמל עזה.
בעין סהרונים הייתה מכלאת האיקלום של הפראים (חמורי בר), חמשת הפראיים הועברו לכאן מחי בר שבערבה בשנת 1982. בהמשך הועברו עוד קבוצות של פראים. חלקם נטרפו בפי זאבים וחלקם ממשיך להסתובב באזור.

בעלי חיים וצמחים באזור

עין סהרונים מהווה מקור מים בעבור הפרא,  חמור בר שמעולם לא בוית, ואשר מספרו באזור מוערך נכון לשנת 2018 ביותר מ-300 פרטים. הפרא מתפרס מצפון הר הנגב ועד לפארן, והיה קיים בארץ עד תחילת המאה ה-19 – אז הוכחד מנופיה בעקבות כניסת תרבות הצייד והנשק החם.
בסוף שנות השישים הוחלט להחזיר בעלי חיים לארץ ישראל במבצע מיוחד, שבמסגרתו נרכשו שלושה זוגות פראים פרסיים (המין הקרוב ביותר לפרא הסורי שהיה כאן בארץ, אך נכחד) לצד שלושה פראים נוספים שהובאו מאיראן. תחילה גודלו פראים אלו בחי-בר יטבתה, אך הם שוחררו בשנת 1982 בעין סהרונים, ולאחר מכן במקומות נוספים בנגב. כאמור, הפראים הללו נקלטו היטב בסביבת עין סהרונים והתרבו במהרה.
באזור הנביעה צומח סבך של שיחי סמר, קנה סוף ועצי אשל. שיחי סהרון משולשל צומחים על הגדה הצפונית של הנחל.

מסלול ההגעה למעיין

כעשרה ק"מ דרומה ממצפה רמון, על כביש 40, ישנה פנייה שמאלה לדרך עפר לכיוון חניון בארות (קיים סימון אדום). נסיעה של כחמישה קילומטרים נוספים מובילה לחניון בארות, וממנו ישנה פנייה ימינה (גם כאן הסימון אדום). בהתפצלות הבאה מופיע שילוט של פנייה ימינה, ומשם ישנה נסיעה עד לרחבת החניון של עין סהרונים.
מסלול ההליכה למעיין הוא בשטח מישורי ברובו. במהלך ההליכה מתגלה המעיין עצמו מאחת ממדרגות הסלע, בצורת כתם ירוק של הצמחייה ומים הבולטים בשטח. מסלול הטיול הוא מעגלי, ומחזיר את המטיילים בהליכה לחנייה.
קומטסו D575

קומטסו D575 "סופר-דוזר" הוא הדחפור הגדול ביותר שנבנה אי פעם.
הדחפור נבנה על ידי חברת קומטסו מטוקיו, יפן במפעל אוסקה. דחפור ה-D575 משמש בעיקר במכרות פחם מסוג "רצועה רדודה" בצפון אמריקה. גודלו ועוצמתו מאפשרים לו להזיז יותר פחם מדחפורי מכרות אחרים ואפילו יותר ממחפרי גרירה וקווי גרירה המשמשים בדרך כלל במכרות רצועה. הדחפור פועל במכרות באזורים כמו פנסילבניה, איידהו ובדרום מערב ארצות הברית.
הדחפור מצויד בכף עם קיבולת 69 מ"ק, בגובה 3.64 מטר ורוחב 7.4 מטר (לשם השוואה: כף של CAT D9R היא בגובה 1.9 מטר, רוחבה 4.6 מטר וקיבולתה 16.4 מ"ק). הדחפור עצמו בגובה 4.88 מטר, באורך 11.72 מטר ועם גובה גחון של 745 מ"מ. שטח המגע שלו עם הקרקע הוא 9.4342 מטר רבוע והלחץ שהוא מפעיל הוא 159 קילופסקל.
כדי להזיז את הדחפור העצום, שמשקלו 152 טון, הוא מצויד במנוע דיזל Komatsu SA12V170E המפיק 1,150 כוחות סוס (858 קילוואט). לשם השוואה, CAT D11R מפיק רק 850 כ"ס ו-CAT D9T מפיק רק 410 כ"ס.
גיליירמינה סוז'ה

גיליירמינה סוז'ה (פורטוגזית: Guilhermina Suggia‏; 1885–1950) הייתה צ'לנית ילידת פורטוגל. סוג'ה למדה בלייפציג אצל יוליוס קלנגל. משנת 1907 עד 1913 חיה ועבדה בפריז עם הצ'לן פבלו קזאלס, אך לא נישאה לו. החל ב-1914 בנתה לה קריירה מרהיבה, שבסיסה בלונדון ובפורטוגל. היא הרבתה לבקר בטירת לינדיספרנה, שם, בחדר המוזיקה, מונח עכשיו צ'לו לזכר הימים שעשתה שם. הקונצרט הבריטי האחרון שלה התקיים בפסטיבל אדינבורו ב-1949.

דיוקן

תמונתה המפורסמת ביותר של מאדאם סוז'ה היא, כנראה, תמונת דיוקן נהדרת בצבע שמן של הצייר הולשי אוגוסטוס ג'ון. ציור תמונה זו החל ב-1920 אבל הסתיים רק ב-1923. נראה, שסוז'ה ניגנה באך בשעת הישיבה. התוצאה היא פוזה מציאותית מאוד, שהונצחה כנראה ברגע הסיום של אחת הסוויטות לצ'לו של באך, תנוחה שוודאי לא הייתה קלה לצ'לנית להישאר בה לאיזה שהוא משך זמן. הצייר הצליח במיוחד במיקום נכון ומדויק של ברכה השמאלית.
תמונת הדיוקן הוצגה במכון קרנגי בפיטסבורג, פנסילבניה, נקנתה על ידי אמריקאי אך הושבה לאנגליה והיא מוצגת בגלריית טייט. ממדי התמונה הם 186X165ס"מ.
יצחק ירושלמי (משורר)

יצחק ירושלמי (כתב בשם העט יעראָז; פברואר 1907 – ?) היה משורר יידי ישראלי, חשמלאי במקצועו.

ביוגרפיה

ירושלמי נולד בפברואר 1907 בעיירה הקטנה קונסטנטין (בפולנית: Konstantyna) שליד העיר לודז', בפולין הרוסית, במשפחה יהודית אדוקה, התשיעי מארבעה-עשר ילדים. אביו היה תעשיין בענף הטקסטיל.
קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" ובישיבה, ואחר-כך למד בגימנסיה.
הוא יצא בשאלה, וחרף מוצאו המשפחתי, החליט להתפרנס מעבודת כפיים, ולמד חשמלאות. הוא עבד בחשמלאות בתיאטרון "אררט" שבהנהלת משה ברודרזון בלודז'. אחר-כך יצא להכשרה חלוצית. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל עם אשתו שושנה, והצטרף לקיבוץ עין חרוד. כעבור שנה עבר לתל אביב, ועבד כחשמלאי במה בתיאטרון "האהל" במשך 15 שנה. היה חבר ארגון "ההגנה". בשואה נספו כל בני משפחתו.

לאחר מכן עבד במשך כמה עשורים כחשמלאי בבית החולים קפלן (מהן שנים כחשמלאי הראשי של בית החולים). בשנת 1973 זכה בפרס העבודה למצטיינים של קופת חולים כללית.
התגורר בשכונת חבצלת שברחובות.
את דרכו הספרותית התחיל בפולין ב-1930–1931, כשפרסם שירים בעיתוני לודז' "ניַיער פאָלקסבלאַט" ו"לאָדזער טאַגעבלאַט".
לאחר עלייתו פרסם משיריו בעיתוני היידיש בארץ ("לעצטע ניַיעס" ו"יִידישע ציַיטונג"), בארצות הברית ובקנדה ("קענעדער אדלער") ובאמריקה הדרומית ומקסיקו ("דער וועג").
כמה משיריו, שלהם חיבר ירושלמי לחן, הושרו, בהם "עקזאָדוס" ('אקסודוס'), "ישראל", "ירושלים" ועוד.
בשנות ה-60 הופיע תקליט שהכיל שירים מקוריים שלו ושירים שתרגם מעברית ליידיש, בביצוע שרה יערי, והוא הושמע בקול ישראל.
ירושלמי היה נשוי לשושנה (אחות בבית החולים קפלן) ואב לשני בנים.
אשתו, שלמדה בבית ספר לאמנות והשתלמה באקדמיה לאמנות בפולין, שבה בסוף שנות ה-60 לאמנות ריקוע נחושת.
פיראן

היסטוריה

עדויות ליישוב מאורגן במקום קיימות החל מהמאה ה-1 לפנה"ס עת נשלט האזור על ידי הרפובליקה הרומית. במחצית השנייה של המאה ה-6 פשטו על העיר האווארים וכבשו אותה. במהלך המאה ה-8 עבר היישוב לחזקת האימפריה הפרנקית ובהמשך לחזקת האימפריה הרומית הקדושה.
ב-1283 נכבש המקום על ידי הרפובליקה של ונציה ובעיירה חלה תנופת פיתוח כלכלי. ב-1558 פרצה במקום מגפת דבר אשר גרמה למותם של שני שלישים מתושבי פיראן. ב-1797 לאחר קריסת הרפובליקה הוונציאנית עברה העיר לחזקת ממלכת הבסבורג, אך ב-1806 נכבשה על ידי צבאותיו של נפוליאון בונפרטה והפכה חלק מהקיסרות הראשונה של צרפת. ב-1814 שבה לידיים אוסטריות.
העיר נשלטה על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית עד למלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה נכללה בשטחי ממלכת איטליה. לאחר מלחמת העולם השנייה נכללה פיראן בשטחי האזור החופשי של טריאסטה תחת פיקוח האו"ם וב-1954 סופחה לרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. לאחר הסיפוח היגרו תושבים רבים ממוצא איטלקי לשטחי איטליה. ב-1975 נחתמה אמנת אוזימו אשר שמה קץ למחלוקת בין יוגוסלביה לאיטליה. במקום הוקם מבדוק, וכן קמה תעשיית מזון מן הים.
ב-1991 לאחר פירוק יוגוסלביה נכללה פיראן בשטחי סלובניה.
כלקיס (ממלכה קדומה)

כלקיס, ממלכה (אתנרכיה) קדומה בלבנון. בממלכה זו גרו היטורים, שבט ערבי או ארמי המוזכר בספר בראשית כ"ה, ט"ו. כן נזכרת הממלכה בכתבי יוסף בן מתתיהו. הממלכה השתרעה על פני חלקים מדרום הלבנון וצפון הגליל, אולם יהודה אריסטובולוס הראשון, הכהן הגדול סיפח חלקים ניכרים מכלקיס (הקרויה אף ארץ היטורים) לממלכתו וגייר את תושביה, בשנת 104 לפני הספירה. לאחר כיבוש זה נותר לממלכה רק שטח מצומצם למרגלות הרי הלבנון. במאה הראשונה שלפני הספירה שלט בממלכה המלך תלמי בן מינאי, ולאחריו בנו ליסניס. בשנת 41 לספירה נתן הקיסר הרומאי קלאודיוס את הממלכה במתנה להורדוס, אחיו של אגריפס הראשון. לאחר מותו של הורדוס, ניתנה הממלכה על ידי הקיסר קלאודיוס לאגריפס השני, אך בשנת 54 ניטלה ממנו והועברה לבן דודו אריסטובולוס.
משערים כי כלקיס הקדומה נמצאת תחת העיירה ענג'ר בלבנון, כ-55 ק"מ מזרחית לביירות, בעמק הבקאע, בקרבת הגבול עם סוריה. אחרים מציעים את התל הסמוך מג'דל ענג'ר, בו נחשפו שרידיו של מקדש רומי.
מצודת זאב

היסטוריה

המצודה היא אחד המגדלים הוותיקים בתל אביב. המגדל הוקם במקום שבו עמד בשנות ה-30 צריף אשר שימש את אנשי התנועה הרוויזיוניסטית, נוער תנועת בית"ר, ובסתר גם מקום מפגשם של לוחמי מחתרת האצ"ל. באותן שנים התארגן "הועד להקמת מצודת זאב" ותכנון הבניין החל בשנת 1936. הבניין הראשון שהוקם במקום בתכנונו של האדריכל הארי לוריא היה בן שלוש קומות והושלם ב-1948. מסופר כי בשנים בהן היה הבניין בן שלוש קומות, היו צעירי בית"ר מקיימים את פגישותיהם בחצר הפנימית היכן שהייתה כתובת גדולה על הקיר "קשת בית"ר לא נסוג אחור וחרב ראש בית"ר לא תשוב ריקם, אמן!".]
בשנת 1963 החליטה תנועת החרות להרחיב את הבניין ונערכה תחרות אדריכלים סגורה לבחירת האדריכל, בתחרות זכו משה בן-חורין ובנו מרדכי.  בשנת 1966 נסתיימה בנייתו של המגדל שנבנה מאחורי הבניין הקיים. מאז היה הבניין מוקד הפעילות של תנועת החרות וגופים נוספים הקשורים אליה, ובכללם מכון ז'בוטינסקי בישראל. 
במהלך הבחירות לכנסת העשירית בעצרת המסכמת של המערך, התייחס הבדרן דודו טופז בנאומו למצודת זאב כמקומם של "הצ'חצ'חים", במה שנודע כנאום הצ'חצ'חים. בליל המהפך ב-1977 הגיע מנחם בגין לאולם השמחות "עצמאות" בקומה 2, שפעל עד שסופח ב-2015 למכון ז'בוטינסקי, ונשא נאום ניצחון דרמטי בפני פעילי המפלגה. 
כיום מאכלסים את הבניין מנגנוני תנועת הליכוד.
קאדי סאגניה

ביוגרפיה

סאגניה (מבוטא Sahgg-NEE-ah) נולדה בהלסינגבורג וגדלה בגטבורג שבשוודיה. היא הצעירה מבין שמונה ילדים להורים שהיגרו למדינה מגמביה. אביה עזב את המשפחה כשהייתה תינוקת.
באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010) זכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת. ב-2011 זכתה באליפות שוודיה בריצת 100 מטר משוכות ובקפיצה לרוחק ובאליפות שוודיה באולם בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת. באליפות העולם לנוער באותה שנה סיימה במקום ה-11 בקפיצה לרוחק ובמקום ה-9 בקפיצה משולשת. ב-2012 עברה פציעה מורכבת ברגלה שכללה קרע ברצועה הצולבת בברכה. היא עברה ניתוח ב-2013 ושיקום ממושך וחזרה להתחרות רק ב-2014. ב-2015 זכתה באליפות שוודיה בקפיצה לרוחק, היא סיימה רביעית באליפות אירופה U23 ובאליפות העולם באתלטיקה 2015 סיימה במקום השביעי בקפיצה לרוחק בשיא אישי של 6.78 מטר.
ב-2016 זכתה באליפות שוודיה בריצת 100 מטר ובקפיצה לרוחק. היא סיימה שישית באליפות אירופה באתלטיקה בתוצאה של 6.59 מטר. השתתפה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו אך לא העפילה לגמר. ב-2017 זכתה בפעם השלישית באליפות שוודיה בקפיצה לרוחק. באליפות העולם באתלטיקה לא הצליחה לעבור את שלב המוקדמות. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 סיימה במקום השישי בתוצאה של 6.64 מטר.
מיכאל אשבל

קורות חייו

אשבל נולד ב-1922 בווילנה שבליטא. מהוריו קיבל חינוך ציוני ובגיל צעיר הצטרף לתנועת בית"ר בעירו ואף מונה למפקד ה"קן". בהמשך הצטרף לאצ"ל בפולין ועבר "קורס סגנים". לאחר פלישת גרמניה לפולין ב-1939 ברח לרוסיה, התגייס ל"צבא פולין החופשית" (צבא אנדרס) ולאחר גלגולים רבים הגיע דרך עיראק לארץ ישראל. 
עם הגיעו לארץ ישראל ערק מהצבא הפולני והתגייס לאצ"ל. תקופה קצרה התגורר בבית דודו בבנימינה. אחר כך עבר לנתניה, שם כיהן כסגן קן בית"ר המקומי. במסגרת האצ"ל עבר קורס מפקדים ונמנה עם ראשוני הח"ק (חיל הקרב) של הארגון וממפקדיו באזור נתניה. ב-1944 נעצר על ידי המשטרה הבריטית והועבר למחנה המעצר בלטרון, אך בהמשך שוחרר לאחר שהצליח לשכנע את אנשי המשטרה שאינו חבר במחתרת. באחד הלילות, כשעסק בניקוי נשק, התפוצץ בידו רימון וידו נפגעה. הוא קיבל טיפול רפואי בבית החולים, אך ידו נשארה פגומה. דבר הפציעה נודע לבולשת הבריטית ומאחר שאנשיה החלו לחפשו עבר לגור בתל אביב. באותה תקופה עסק לאורך כל שעות היום בפעילות מחתרתית: בייצור חומרי נפץ, בהכנת פעולות, בפיקוד על גונדת חי"ק וביציאה למבצעי-קרב במסגרת תנועת המרי העברי שפעלה באותם ימים. בין השאר נטל חלק בהתקפה על בניין הבולשת ביפו, החרמת 35,000 לא"י מרכבת ליד חדרה, החרמת נשק ממחנה צבאי בתל אביב ובחבלה במטוסים בשדה התעופה לוד.
ב-6 במרץ 1946 השתתף בהתקפה על מחנה הצבא הבריטי בצריפין שנועדה לצורך החרמת נשק. בדרכם החוצה נפצע אשבל יחד עם חברו יוסף שמחון מיריות ונעצר על ידי המשטרה הבריטית בדרכו לבית החולים גלעד בתל אביב. כעבור חודשיים הועמדו השניים לדין. הם הפכו את משפטם לבימה פוליטית בה השתמשו לנאומים שקיבלו חשיפה תקשורתית גם מחוץ לארץ ישראל. ב-13 ביוני 1946 נידונו למוות בתלייה. לצד התגייסות מוסדות ואישי ציבור עבריים להצלתם של הנידונים בבקשות חנינה ועתירות שונות, איים האצ"ל ב"מדיניות גרדומים" משלו. מיד לאחר פרסום גזר-הדין שודרה ב"קול ציון הלוחמת", תחנת השידור של האצ"ל, ההצהרה: "אל תתלו את חיילינו השבויים. חי האלוהים, כי שבור נשבור את עמודי התלייה שלכם. על גרדום בגרדום נשיב". חמישה ימים לאחר שניתנו גזרי הדין, חטף הארגון חמישה קצינים בריטיים בתל אביב. שבועיים לאחר מכן, המיר הנציב העליון את גזר הדין של אשבל ושמחון למאסר עולם. למחרת שוחררו שלושת הקצינים שנותרו בידי לוחמי האצ"ל.
בפריצת כלא עכו היה אשבל מן הבורחים, אך הוא נפצע מיריות, נשבה מחדש ומת כעבור כמה שעות מפצעיו. לימים סיפר מתתיהו שמואלביץ איש הלח"י שמילותיו האחרונות של אשבל הגוסס היו: "מספיק להתלוצץ צריך להיפרד".  
על שמו נקרא רחוב בבאר שבע.

כתביו ושיריו

בעת שבתו בתא הנידונים למוות בכלא בירושלים כתב את השיר "עלי בריקדות" המבוסס על שיר ביידיש (אויף די קאנאנען), את השיר תרגם לבקשת שרה רוזנברג שכונתה אז "שרה הקטנה". השיר הולחן על ידי אליהו טיטלבוים והפך לאחד מהמנוני המחתרות בסוף ימי המנדט ובתקופת מלחמת השחרור. ספרו של יהודה לפידות על לוחמות האצ"ל נקרא "היום שרה הקטנה" כמילותיו הראשונות של השיר.
שיר נוסף אותו חיבר בכלא הוא "פברואר 1946" הפותח במילים: "ללא דרך הגונדה צועדת" ומתאר את הפעולה בשדה התעופה בלוד. לשיר הותאמה מנגינה וגם הוא הפך לאחד משירי הלכת הפופולריים של לוחמי האצ"ל. 
ב-1976 יצא לאור היומן שכתב בכלא בשם "עלי בריקדות" בתוספת הקדמה מאת יוסף נדבה.
מטה מבצעים משולבים

מטה מבצעים משולבים (Combined Operations Headquarters) היה יחידה של משרד המלחמה הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה, שתפקידה העיקרי היה ליזום פשיטות כנגד הכוחות הגרמנים באירופה על ידי כוחות קומנדו, תוך שילוב בין זרועות היבשה, הים והאוויר.
וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה, שהיה בעברו איש צבא, אך גם בעל קשר הדוק ללוחמה ימית, דחף באופן אישי לבדיקת האפשרויות למבצעי לוחמה אמפיבית, לנחיתה מן החוף, ולשבירת ההבחנה המסורתית וההדוקה בין הצי ובין צבא היבשה. אדמירל הצי רוג'ר קיז (Roger Keyes) היה מפקדה הראשון של היחידה, מ-17 ביולי 1940 עד 27 באוקטובר 1941. הוא הוחלף על ידי סגן אדמירל לואי מאונטבטן. באוקטובר 1943 מונה לתפקיד מייג'ור-גנרל סר רוברט לייקוק (Robert Laycock), שכיהן בו עד 1947.
ביחידה הועסק צוות מטה שתפקידו היה לתכנן מבצעים ולפתח רעיונות ואמצעים לשם הטרדה של האויב בכל דרך אפשרית. כן שלטה היחידה בנחתות ששימשו למבצעים אמפיביים. 
תג היחידה הורכב מנשר מעל למכונת ירייה ועוגן, כדי לשקף את שלוש הזרועות: חיל האוויר המלכותי, הצבא הבריטי והצי המלכותי.
Y Love

חיים אישיים

ג'ורדן, בן יחיד, נולד וגדל בבולטימור, מרילנד, לאב אתיופי נוצרי ואמא פורטוריקנית שלעיתים הלכה לכנסייה בפטיסטית. כנער, ג'ורדן העריץ את החרוזים בשיריהם של KRS-One ו"Chuck D" מפאבליק אנמי.
ג'ורדן החל להתעניין ביהדות בגיל שבע. "ראיתי פרסומת שאמרה 'חג פסח שמח מהחברים שלכם בערוץ 2'... ואז אני ציירתי כוכבים עם שש פינות על כל דבר בבית של אמא שלי". בשנות העשרה שלו, הוא החל להשתתף בשיעורי יהדות באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. הוא ניגש לרב של בית הכנסת כדי להתגייר, אך בקשתו נדחתה על הסף בגלל גילו הצעיר. מספר שנים מאוחר יותר, נרשם ג'ורדן לישיבת אור שמח בירושלים, שם החל ללמוד לקראת הגיור האורתודוקסי שלו. בישיבה, בגיל 21, הוא החל לראשונה לעשות ראפ עם החברותא שלו, ככלי עזר לשינון התורה שלמדו ביחד. ב-13 ביולי 2001, כ"ב בתמוז ה'תשס"א, ג'ורדן עבר גיור אורתודוקסי.
בתחילת שנת 2013 ג׳ורדן יצא מהארון.

קריירה

לאחר המעבר לברוקלין ב-2001, החל ג'ורדן לבצע הופעות בבמות פתוחות בכל רחבי ניו יורק בשם Y-Love. הוא קיבל ביקורת מצדה של האוכלוסייה היהודית המקומית בגלל היותו חבר גם בקהילת ההיפ הופ.
Y-Love הוציא לאור את המיקסטייפ הראשון שלו בשנת 2005, "DJ Handler Presents Y-Love: The Mixtape", שהוביל לזכייתו בפרס אמן ההיפ הופ הטוב ביותר לשנת 2006 בטקס פרסי המוזיקה יהודית מטעם המגזין Heeb.
באביב של שנת 2008, חבר Y-Love לביטבוקסר יורי ליין כדי להקליט את אלבום הא-קאפלה, "Count It" (ספירה). מכיוון שהאלבום כלל שירה בלבד ניתן היה להאזין לו במשך כל השנה על ידי יהודים אורתודוקסים, כולל בזמן ספירת העומר, כאשר אסור לשמוע כלי נגינה.
בסתיו של 2008, Y-Love הוציא לאור את אלבום הסולו הראשון שלו שבאורך מלא, "This Is Babylon" (זה בבל). בביקורת במגזין ההיפ הופ "XXL" נכתב על האלבום כי הוא "מאזן בין רוחניות יהודית בחרוזים לבין פרשנות פוליטית בניסיון להפיץ את המסר [של Y-Love] של אחדות עולמית".
ב-2011 יצא מיני אלבום שלו בשם "See Me" (ראה אותי) (בהפקה על ידי Diwon) והופיע בדף של "אלבומים חדשים שראויים לציון" בעמוד הראשון של הדף ב-iTunes היפ הופ. הקליפ עבור הסינגל "This Is Unity" (זוהי אחדות) מהמיני אלבום שלו כונה "מדהים" על ידי מגזין המוזיקה החודשי, "URB". גם שמו של האלבום הקרוב של Y-Love, שמתוכנן לצאת במהלך שנת 2012, הוא "This Is Unity".

סגנון אומנותי

Y-Love בדרך כלל כותב את החרוזים שלו באמצעות אלתורים רבים. "אתה מאלתר ומחכה עד שמשהו טוב יוצא", הוא אומר.
Y-Love הופיע בשנת 2009 בכתבה של עיתון השבוע היהודי "36 מתחת 36", הרשימה השנתית של 36 יהודים בולטים מתחת לגיל 36. "אני משתמש בהיפ הופ כדי לרומם", הצהיר Y-Love. "זה מה שאני עושה".
לורן טיילור

חיים וקריירה

טיילור נולדה בליטלטון, קולורדו וגדלה בסן דייגו, קליפורניה.
בגיל 14, היא פתחה את המופע של הלהקה ווילסון פיליפס, בנוסף היא פתחה גם את המופעים של מייקל בולטון, ונסה ויליאמס ודבי גיבסון. היא הייתה גם אחת ממופעי הפתיחה של יריד הקאנטרי של קליפורניה בדל מר ב-2015.
לטיילור יש שני אחים תאומים, והיא גרה איתם ועם אימה בחלק הדרומי של קליפורניה.
רטרו-פוטוריזם

רטרו-פוטוריזם או רטרו עתידני הוא מונח המשלב את הקונספט של רטרו ופוטוריזם. רטרו-פוטוריזם זה האופן בו אנשים בעבר (עד בערך שנות ה-1960) דמיינו את העתיד.
רטרו-פוטוריזם הוא זרם באומנויות יצירה אשר מראה את השפעת הייצוג של העתיד שבוצע בעידן קודם. הוא מתאפיין בתערובת של סגנונות מיושנים "רטרו" עם טכנולוגיה עתידנית.
הסגנון הרטרו-פוטוריסטי בוחן את הנושאים שבין העבר ועתיד ובין ההשפעות המנוכרות והעוצמה של הטכנולוגיה. מתבטא בעיקר ביצירות אמנותיות וטכנולוגיות שונה המממשים את החפצים המדומים של המציאות המקבילה שלו. רטרו-פוטוריזם בא גם לידי ביטוי בעולם של אופנה, אדריכלות, עיצוב, מוזיקה, ספרות, קולנוע ומשחקי ווידאו.

תולדות המונח

על פי המגזין "Retrofuturism", שהיה יוצא לאור בשנים 1988 - 1993, בפעם הראשונה המילה "רטרו-פוטוריזם" נאמרה בשנת 1983 על ידי העורך לויד דאן (Lloyd Dunn).

מאפייני הסגנון

רטרו-פוטוריזם משלב שתי מגמות חופפות שאפשר לסכם כמו העתיד כפי שניתן לראות מהעבר והעבר כפי שניתן לראות מהעתיד.
המגמה הראשונה, רטרו-פוטוריזם עצמו, היא בהשראה ישירה מהעתיד הדמיוני שהיה קיים בראשם של סופרים, אמנים, ואנשי קולנוע בתקופה הקודמת ל-1960, שניסתה לחזות את העתיד, וגם בתחזיות רציניות של הטכנולוגיה הקיימת (למשל במגזינים כמו מדע והמצאה) או ברומנים וסיפורי מדע בדיוני.
המגמה השנייה היא היפוכה של הראשונה: רטרו עתידני. היא מתחילה עם רטרו אטרקטיביות של סגנונות אמנות ישנים, ביגוד, מנהגים, ולאחר מכן שותלת על זה את הטכנולוגיות המודרניות או העתידניות, יוצרת תערובת של עבר, הווה והאלמנטים של עתיד. סטימפאנק, מונח המתייחס גם לעבר של הטכנולוגיה העתידנית בתקופה הוויקטוריאנית חלופית, וגם ליישום של סגנונות הנאו-ויקטוריאניות בטכנולוגיה המודרנית, הוא גרסה מוצלחת ביותר של המגמה השנייה.
שירות ההגירה הפדרלי של רוסיה

היסטוריה

הגוף הראשון שעסק במתן אשרות ונאבק בהגירה לא חוקית ברוסיה הוקם לראשונה ב-14 ביוני 1992 בשם ועדת ההגירה של משרד העבודה והתעסוקה. 
בשנת 1999 נשיא רוסיה בוריס ילצין חתם על צו נשיאותי להרמת המשרד לענייני פדרציה, לאומים ומדיניות ההגירה. 
בשנת 2001 המשרד פורק וסמכויותיו הועברו למשרד הפנים. בפברואר 2002 הוקמה המחלקה לענייני הגירה שהפכה לשירות עצמאי ב-19 ביולי 2004 בשם שירות ההגירה הפדרלי. 
בינואר 2006 הוקמו סניפים טריטוריאליים של השירות והגוף התמזג עם המחלקה להנפקת ויזות ודרכונים. 
עד שנת 2012 פעל הגוף כסוכנות בת של משרד הפנים. משנת 2012 הוכפף ישירות לממשלת רוסיה. 
באפריל 2016 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על צו לפירוק הארגון וסמכויותיו הוחזרו למשרד הפנים ובמקומו הוקם המינהל הראשי לענייני הגירה.

המינהל הראשי לענייני הגירה

המינהל הראשי לענייני הגירה (ברוסית: Главное управление по вопросам миграции Министерства внутренних дел Российской Федерации, בקיצור ГУВМ МВД России) — היא יחידת סמך במשרד הפנים הרוסי שהוקמה במקום שירות ההגירה הפדרלי ופועלת כגוף עצמאי למאבק בהגירה בלתי חוקית ואחראי לפיקוח על המדיניות הממשלתית בענייני הגירה.
המחלקה הוקמה לאחר פירוק שירות ההגירה הפדרלי ב-5 באפריל 2016 על פי צו נשיאותי של ולדימיר פוטין, שכעבור כמה ימים, ב-13 באפריל, מינה את אולגה קירילובה לעמוד בראש המינהל החדש.
סטופ מושן

דוגמאות לשימוש בטכניקת סטופ מושן

במשך השנים, בעזרת טכניקת הסטופ מושן הופקו סרטים קצרים, קליפים, סרטי טלוויזיה וסרטי קולנוע רבים.
סרטי סטופ מושן המורכבים יותר מבחינה טכנית מופקים על ידי צוות גדול של אנימטורים על מנת להסריט שניות או דקות בודדות של סרט בכל יום צילומים. הסרטים "הסיוט שלפני חג המולד" (1993) ו"חתונת הרפאים" (2005) (שתי הפקות של טים ברטון), "מרד התרנגולים" ו"וולאס וגרומיט והארנב הקטלני" (שתי הפקות של ניק פארק) ו-"9.99$" (2009) נחשבים למורכבים מבחינה טכנית.
באמצעות טכניקת סטופ מושן ניתן לבצע אפקטים מיוחדים בסרטים. אחת מיצירות המופת בתחום זה הוא הסרט "קינג קונג" (1933). כמו כן, הסרט הקצר "שכנים" מ-1952 של הבמאי הקנדי נורמן מקלארן הוא אחת מהדוגמאות המפורסמות לשימוש בטכניקה. דוגמאות לסרטי קולנוע אשר הופקו בעשורים האחרונים והשתמשו בטכניקת סטופ מושן כוללות בין היתר את הסרטים מלחמת הכוכבים, אינדיאנה ג'ונס ושליחות קטלנית.
דוגמאות לסדרות טלוויזיה אשר כוללות שימוש בטכניקת סטופ מושן הן Celebrity Deathmatch ואגדות המלך שלמה.
הסדרה סאות'פארק נוצרה בתחילתה על ידי סטופ מושן של גזרי נייר.

השוואה לאנימציה ממוחשבת

סטופ מושן היא לכאורה טכניקת אנימציה פרימיטיבית ביחס לאנימציה ממוחשבת ומצריכה שימוש באובייקטים אמיתיים על פני מודלים ממוחשבים. יחד עם זאת, לאנימציית סטופ מושן יש מראה ייחודי וריאליסטי שמבדל אותה מאנימציה ממוחשבת. בנוסף לכך, עלות הפקת סרט סטופ מושן קטנה מהפקת אנימציה ממוחשבת ולפיכך מתאימה ליוצרים בעלי תקציב נמוך.

הפקת סטופ מושן

הודות לקלות היחסית של הפקת סרטון סטופ מושן בעידן הדיגיטלי, יוצרים רבים פוסעים צעדים ראשונים בתעשיית הקולנוע דרך סטופ מושן.
היוצר הישראלי אורן לביא יצר בשנת 2009 קליפ סטופ מושן של השיר שלו  "Her Morning Elegance" אשר זכה לפופולריות רבה וכ32 מיליון צפיות נכון לאוקטובר 2017. הסרטון היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריה של קליפים קצרים לשנת 2010.
לצורך הפקת סטופ מושן נדרשת תשתית פיזית בסיסית הכוללת מצלמה דיגיטלית על חצובה, תאורה מלאכותית, משטח עבודה, רקעים ודמויות. בנוסף יש צורך בתוכנת עריכה כדי לחבר את אוסף התמונות לכדי סרט. תוכנות נפוצות הן יוצר סרטים של חלונות (חינמי), Dragonframe, פרימייר ואפטר אפקטס לצורך הוספת אפקטים בשלב גמר-הפקה.