בר (עסק)

בר (באנגלית: Bar) הוא בית עסק קמעונאי, בו מוגשים משקאות אלכוהוליים, כמו בירה, יין, משקאות מזוקקים, קוקטיילים, משקאות אחרים כמו מים מינרליים ומשקאות קלים, ולעיתים קרובות נמכרים בו חטיפים, כמו צ'יפס או בוטנים, לצריכה במקום. בסוגים מסוימים של ברים, כגון פאבים, קיימת גם הגשת אוכל מתפריט מסעדה.
ברים מספקים ללקוחותיהם כיסאות בר גבוהים לאורך דלפק, או כיסאות הממוקמים מסביב לשולחנות. ישנם ברים הכוללים בידור על במה, כגון תזמורת חיה, מופעי סטנד-אפ, רקדניות גו-גו או חשפניות. ברים המציעים בידור או מוזיקה חיה מכונים לעיתים קרובות מועדוני לילה. סוגים של ברים נעים בין ברים זולים לבין מקומות אלגנטיים של בידור עבור האליטה, לעיתים קרובות בצמוד למסעדות יוקרה.
בברים רבים יש מועדים של מכירה מוזלת, המכונה "Happy hour", על מנת לעודד לקוחות להגיע בשעות שאין שעות-עומס. ברים מצליחים, המלאים עד אפס מקום, עשויים לדרוש תשלום דמי כניסה, או לחייב כל לקוח לרכוש משקה אחד לפחות, במהלך שעות השיא שלהם. יש ברים בהם מועסקים שומרי סף, על מנת להבטיח שהלקוחות הנכנסים למקום עם בגיל חוקי, כדי לסלק מהמקום לקוחות שיכורים או אלימים, ו/או כדי לגבות דמי כניסה. ברים כאלה לעיתים קרובות כוללים בידור, אשר עשוי להיות להקה חיה, סולן, סטנדאפיסט, או תקליטן המנגן מוזיקה מוקלטת.
המונח "בר" נגזר מהדלפק המיוחד שעליו המשקאות מעורבבים ומוגשים. לקוחות יכולים לשבת או לעמוד בבר והמשקאות יוגשו להם על ידי הברמן. בהתאם לגודל של הבר והגישה אליו, אלכוהול עשוי להיות מוגש ללקוחות ליד הבר על ידי הברמנים, ליד השולחנות על ידי מלצרים, או על ידי שילוב של השניים. בדרך כלל, מאחורי הבר מותקנים מספר מדפים, עליהם מסודרים כוסות ובקבוקי שתייה חריפה.

היסטוריה

לאורך ההיסטוריה, מקומות ציבוריים המיועדים לשתייה זכו לשמות רבים ושונים. בעידן הקולוניאלי של ארצות הברית, טברנות היו מקום מפגש חשוב, בעוד רוב המוסדות האחרים היו חלשים. במהלך המאה ה-19, מסבאות היו מאוד חשובות לשעות הפנאי של מעמד הפועלים. כיום, גם כאשר העסק משתמש בשם אחר, כגון "בית מרזח" או "סלון", האזור שבו הברמן מוזג או מערבב משקאות בדרך כלל מכונה "בר".
המכירה ו/או הצריכה של משקאות אלכוהוליים הייתה אסורה במחצית הראשונה של המאה ה-20 במספר מדינות, לרבות פינלנד, איסלנד, נורווגיה, וארצות הברית. בארצות הברית, בארים לא חוקיים שפעלו בתקופת היובש נקראו "ספיק איזי".

הגבלות

בתחומי שיפוט רבים קיימים חוקים האוסרים על קטינים מלהיכנס לברים. במקומות בהם ללקוחות אשר מתחת לגיל השתייה חוקי כן מותר להיכנס לברים, כמו במקרה עם פאבים שמגישים אוכל, הם אינם רשאים לשתות. בחלק מתחומי השיפוט, ברים אינם רשאי לשרת לקוחות שהם כבר שיכורים. בערים ובעיירות יש בדרך כלל מגבלות חוקיות על המקומות בהם ברים עשויים להיות ממוקמים, וכן על סוגי האלכוהול שמותר להגיש ללקוחות. למשל, ישנם ברים שלהם רישיון למכור בירה ויין, אבל הם אינם רשאים למכור משקאות מזוקקים. בחלק מתחומי השיפוט, לקוחות אשר קונים אלכוהול חייבים להזמין גם אוכל. בתחומי שיפוט מסוימים, בעלי הבר אחראים, מבחינה משפטית, על התנהגות הלקוחות שהם משרתים (אחריות זו עלולה להתעורר במקרים של נהיגה בשכרות, העלולה לגרום לפציעות או אף למקרי מוות).
מדינות מוסלמיות רבות אוסרות על פתיחת ברים (או אף על החזקה או מכירה של אלכוהול) מטעמי דת, אך ישנן מדינות מוסלמיות, כגון קטר ואיחוד האמירויות הערביות, שכן מתירות פתיחת ברים באזורים מאוד מסוימים, אך מאפשרות רק למי שאיננו מוסלמי לשתות בהם.

בר (דלפק)

הדלפק שמאחוריו עומד הברמן ואשר עליו הוא מגיש את המשקאות ללקוחותיו נקרא "בר". מונח זה מוחל, כסינקדוכה, על מוסדות שתייה שנקראים "ברים". דלפק זה, בדרך כלל, הוא גם מקום אחסון של מגוון רחב של בירות, יינות, משקאות חריפים, וכן מוצרי מזון ומשקה שאינם אלכוהוליים, המאורגן כדי להקל על העבודה של הברמן, בעיקר בשעות עומס.
שימוש המילה "בר" בהקשר זה נעשה כבר בשנת 1591, על ידי המחזאי רוברט גרין, ביצירתו A Notable Discovery of Coosnage.
דלפקים המשמשים לצורך הגשה של סוגים אחרים של אוכל ושתייה יכול גם כן להיקרא "ברים", אפילו אם אינם מגישים משקאות אלכוהוליים כלל. דוגמאות לשימוש שכזה במונח זה כוללות בר סלטים, סושי בר, בר מיצים, גלידריות ועוד.