google/wiki40b huggingface dataset:
PSR J0537-6910

PSR J0537-6910 הוא פולסר בן 4,000 שנה (לא כולל הזמן שלוקח לאור להגיע ממנו לכדור הארץ - 170,000 שנים) אשר ממוקם בקבוצת הכוכבים דג זהב במרחק של 170,000 שנות אור מכדור הארץ.
הפולסר מסתובב בקצב של 62 הרץ.
האסטרונום ג'ון מידלדיץ' והצוות שלו במעבדה הלאומית לוס אלמוס היו הראשונים לגלותו ולצפות בסחיפה של קוטבו המגנטי של הפולסר.
יוסי בן יוחנן

תקנותיו

גזר, יחד עם יוסי בן יועזר איש צרדה, טומאה על ארץ העמים ועל כלי זכוכית (תלמוד בבלי מסכת שבת דף יד ע"ב).
מריה מפרוסיה

ביוגרפיה

מריה נולדה ב-15 באוקטובר 1825 בברלין, לוילהלם, נסיך פרוסיה, אחיו הצעיר של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג בתם של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג וקרולינה, רוזנת הסן-דרמשטדט. בצעירותה הייתה מריה מועמדת להינשא לארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, אולם לבסוף התחתנה ב-12 באוקטובר 1842 עם מקסימיליאן, נסיך הכתר של בוואריה. מריה הייתה אהובה על האוכלוסייה, הן בפרוסיה האוונגליסטית, והן בבוואריה הקתולית.
בשנת 1848 הודח חמיה לודוויג הראשון, מלך בוואריה מכסאו במהלך מהפכות אביב העמים, ובעלה עלה לשלטון במקומו כמקסימיליאן השני, מלך בוואריה. בשנת 1864 מת בעלה מקסימיליאן, ובנה לודוויג השני, מלך בוואריה עלה לשלטון במקומו. ב-18 בדצמבר 1869 הקימה מריה את "אגודת הנשים הבוואריות", שבהמשך הפכה לצלב האדום הבווארי. ב-12 באוקטובר 1874 המירה מריה את דתה לקתולית, ובשנים לאחר מכן התגוררה בארמון הוהנשוואנגאו ליד פיסן. בשנת 1886 מת בנה לודוויג השני, מלך בוואריה, ובנה אוטו, מלך בוואריה עלה לשלטון במקומו, וב-17 במאי 1889 מתה מריה בארמון הוהנשוואנגאו.
אברהם עובדיה

אברהם עובדיה (1924 - 31 בדצמבר 2006, חיפה) היה משורר, סופר ומבקר ספרות ישראלי שכתב בשפה הערבית.

תולדותיו

עובדיה נולד בעיראק למשפחה אמידה שעסקה בסחר עץ בבגדאד. אחיו, ג'ורג' עובדיה, לימים נהייה במאי קולנוע בישראל. בגיל 14, כתלמיד בגימנסיה, החל לכתוב שירה. שירתו התאפיינה בפטריוטיות עיראקית וגאווה יהודית. הוא כתב שירים בשבח משפחת המלוכה שבה תלה תקוות כי תקדם את עיראק כמדינה שוויונית ודמוקרטית לכל העדות, בפרט כתב בשבחם של יורש העצר עבד אל-אילה והמלך הצעיר פייסל השני. עובדיה זכה להצלחה ושיריו התפרסמו בהבלטה בין השנים 1950-1940 בעיתוני עיראק ובעיתוני מצרים.
לאחר הקמת מדינת ישראל ובמיוחד לאחר תלייתו של שפיק עדס, היחס הקשה שזכו לו היהודים בעיראק הובילו אותו להפוך למבקר חריף של הממשלה העיראקית עד כדי כך שהוא נאלץ לברוח לאיראן מחשש לחיו. בשנת 1951 הוא עלה לישראל ומצא עבודה כקצין מכס בנמל חיפה ובגדה.

כתיבתו

עובדיה החל בפרסום שירה בעיתונות בעיראק, במצרים ובסוריה מתחילת שנות הארבעים, בהם העיתון "אל-כאתב אל-מצרי" שבעריכת טהא חוסיין, בעיתון הביירותי "אל-אדיב" ועוד. הוא פרסם את קובץ השירה הראשון שלו, "ח'פקאת קל" (פעימות הלב) בשנת 1945, בגיל 18. שנה לאחר מכן פרסם קובץ שירים נוסף בשם "ואבל וטל" (מטר וטל, 1946) ולאחר שנה נוספת את "פי סכון אל ליל" (בשלוות הלילה, 1947). בשנת 1950 פרסם את קובץ השירה "זהרה פי ח'ריף" (פרח בסתיו). סך הכל עד גיל 26 פרסם ארבעה קובצי שירה בעלי היקף נכבד והוציא לאור מהדורה חדשה של שניים מקבציו. הוא נחשב למשורר הפורה ביותר מבין המשוררים היהודים מעיראק.
מבחינת סגנון, שירתו של עובדיה הלכה בתלם של השירה הערבית הנאו-קלאסית, תוך היצמדות למבנה המסורתי של הקצידה. שירתו שופעת בפטריוטיזם עיראקי, וכמו הלאומיות העיראקית עצמה, אף שואבת השראה מהמקורות האסלאמים. כך בשיריו ניתן למצוא ציטוטים ורמיזות לפסוקים מהקוראן. לאחר אכזבתו מעיראק ויחסה ליהודים ועלייתו לישראל, הפטריוטיזם היהודי-ישראלי החליף את הפטריוטיזם העיראקי ותפס מקום דומה בשירתו. אם כי הקפיד לקרוא לשלום בין ישראל לארצות ערב ולדו קיום בין יהודים לערבים. לצד זאת, רבים משיריו, עוד מימיו בעיראק, עוסקים באהבה רומנטית. את ספרו "זהרה פי ח'ריף" (1950) הקדיש המשורר לצעירה בה התאהב בטהרן. 
גם לאחר עלייתו לישראל המשיך לכתוב בשפה הערבית. הוא פרסם בעיתוני ההסתדרות כגון "אל-יום", "אל-אנבא", בשבועונים "חקיקאת אל-אמר", "מוג'תאמאע" וכן באל-מג'תמע. הוא חיבר שירים בשפה הערבית העיראקית, שאותם הלחינו ושרו אמנים מיהדות עיראק שעלו לישראל ושודרו בקול ישראל. בישראל נשאר עובדיה בתוך החוגים של יהדות עיראק והמשיך לדבר בשפת אימו. הוא היה מקורב לקבוצה של משוררים וספרים עולי עיראק כגון יצחק בר-משה וסמיר נקאש, וכן מעורב בפעילות התרבותית של המרכז למורשת יהדות בבל שיסד מרדכי בן-פורת באור יהודה.
בין קובצי השירה שפרסם לאחר עלייתו לישראל: "אחי סתשרק אל-שמש" (אחי עוד תזרח השמש, 1977), "אמראה פי שערי" (אישה בשירתי, 1980) "אל-ט'מא' אל -חאא'ר" (הצימאון הנבוך, 1990), "ציחה מן עראק אל-עהד אל-באא'ד" (זעקה מעיראק של תקופה שעברה מן העולם, 1990) ועוד.  סך הכל פרסם במהלך חייו 15 ספרים, מתוכם ארבעה יצאו לאור בבגדאד, שניים במצרים, ותשעה בישראל.
בנוסף לשירה פרסם בישראל שני ספרי מחקר בערבית, האחד על אישים בספרות הערבית (1999) והשני על השירה העממית העיראקית (1999).
פסנתרן

פסנתרן הוא אדם המנגן בפסנתר כמקצוע או כתחביב. פסנתרן מקצועי משמש במגוון רחב של תפקידים ובמסגרות מוזיקליות שונות – נגינה כסולן, ליווי זמרים והשתתפות בהרכבים מוזיקליים.

לימודי פסנתר

מקובל להניח כי כדי להיות פסנתרן מקצועי יש להתחיל ללמוד ולתרגל לימודי פסנתר כבר בגילי הילדות. הלימודים מתקיימים במסגרות ממוסדות כמו קונסרבטוריון או בתי ספר למוזיקה. במסגרות כאלו נלמדים אספקטים נוספים מלבד הפסנתר, כמו תאוריות, היסטוריה של המוזיקה, הרמוניה, הרכבים עם כלים אחרים ועוד. לא פחות נפוצים, ואולי אף יותר, הם הלימודים במסגרות מצומצמות של שיעורים פרטיים ותרגולים בבית.

הפסנתרן במוזיקה של המאה ה-20

במוזיקה שהתפתחה במאה ה-20, כמו הרוק והפופ, תפקידו של הפסנתרן הוא בעיקר ליווי – כמלווה יחיד או כחלק מתזמורת. יוצאים מהכלל, למשל ריצ'רד קליידרמן, עוסקים בהשמעת מוזיקה קלה בנגינות סולו. פסנתרנים אחרים נודעו בעיקר בעיסוקם המוזיקלי האחר, בהם סטיבי וונדר, אייזק הייז, אלישה קיז, בילי פרסטון, נורית הירש, נעמי שמר, שמעון כהן ויוני רכטר.
גם בג'אז הפסנתרן מלווה, אך לעיתים הוא מאלתר ואף מוביל את ההרכב. בין הפסנתרנים הידועים בתחום הג'אז: דיוק אלינגטון, אוסקר פיטרסון, ת'לוניוס מונק וביל אוונס.
עם התפתחות כלי המקלדת החשמליים הדומים לפסנתר באופן השימוש בהם, כמו האורגן, צמחו מוזיקאים המתמחים בנגינה על כלים אלה. נגן על אורגן או על מקלדת אלקטרונית מכונה קלידן.
פלדברג

גאוגרפיה

סלע היסוד של ההר הוא מסוג גנייס, בן כמיליארד שנים. אזור הפלדברג הוא תוצר של שלוש תקופות של קימוט קרקע, ושחיקה בשלב מאוחר יותר. ההר הנוכחי הוא תוצר של תקופת הקימוט השלישית כחלק מן הקימוט האלפיני בתקופת השלישון.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת בהר היא כ-3 מעלות צלזיוס ויורדים בו בממוצע 1909 מ"מ של משקעי גשם ושלג בשנה.
אזור הפסגה וסביבתה אינו מיוער, ומכוסה במשטחים של עשב גבוה. בגבהים נמוכים יותר ניתן למצוא אזורים מיוערים בעצי אשור, אשוח, ואורן אלפיני. חלק מקרחות היער הן תוצר של רעיית יתר.

תיירות

ההר וסביבתו משמשים כאתר לטיולים רגליים ומדרונות לגלישת סקי. בין הפסגות מחברים מסלולי הליכה כבושים היטב, ומבסיס ההר לפיסגה מוביל גם כביש סלול. על ההר בנויות ארבע בקתות המשמשות כתחנות ריענון ומנוחה למטיילים והגולשים. התיירות באזור היא מקור הכנסה משמעותי לתושבי הכפרים שבעמקים הסובבים את ההר. על ההר מותקנות 14 מעליות סקי ומעל 50 קילומטרים של מסלולי גלישה בכל רמות הקושי.
ואלון ברישה

קריירת מועדונים

ברישה נולד בשוודיה להורים ממוצא קוסובני אך גדל בנורווגיה והתגורר בעיירה אגרסונד ושיחק בקבוצת הנוער המקומית. ב-20 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כאשר הוא בן 15 ו-5 חודשים. למרות גילו הצעיר, בעונת 2008/2009 שיחק 31 משחקים וכבש 11 שערים. ברישה משך את עיניהן של מספר מועדונים באנגליה, אך העדיף לצבור דקות משחק בקבוצות מליגות קטנות יותר.
במרץ 2009 חתם בוייקינג מליגת העל הנורווגית והעסקה יצאה לפועל בעונת 2010. ב-21 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד בראן. ב-31 באוקטובר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בוייקינג בתיקו 1-1 נגד לילסטרום. בחודש מאי 2011 זכה בתואר "הכדורגלן הצעיר של החודש בנורווגיה". ב-19 ביוני 2011 הוא ואחיו וטון שיחקו יחד באותו משחק והפכו לאחים הראשונים שעושים זאת במדי וייקינג משנת 1989. בסוף 2011 נכלל ברשימת "100 הצעירים הטובים בעולם" של המגזין דון בלון.
ביולי 2012 חתם ברד בול זלצבורג מליגת העל האוסטרית. ב-18 באוגוסט 2012 ברישה ערך את הופעת הבכורה שלו נגד אדמירה ווקר. הוא הבקיע את שערו הראשון עבור רד בול בשבוע הבא בתיקו 1-1 נגד וינר נוישטט.
ב-3 ביולי 2018 חתם בלאציו האיטלקית לחמש שנים.

קריירה בינלאומית

ברישה שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של נורווגיה והשתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011 והבקיע עבורה את השער היחידי שלה באליפות. ב-23 בנובמבר 2011 ברישה זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת גביע המלך התאילנדי. ב-15 בינואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק נגד דנמרק.
במרץ 2014 חשף ברישה לראשונה כי ההתאחדות לכדורגל הקוסובנית פנתה אליו על מנת שישחק עבורה לאחר שקוסובו קיבלה אישור מפיפ"א לשחק משחקי ידידות נגד נבחרות החברות בה, אך ברישה ציין שהוא עדיין לא החליט באופן סופי איזו מדינה לייצג. בשנת 2016 קוסובו התקבלה כחברה בפיפ"א וברישה החליט לייצג אותה. ברישה כבש את השער הרשמי הראשון של קוסובו בתיקו 1-1 נגד פינלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
סוס בלגי

מאפייני הגזע

צבעו של הסוס הבלגי הוא בדרך כלל ערמוני, עם רעמה וזנב בהירים. משקלו של סוס בלגי אופייני עולה על 900 ק"ג. הסוס הבלגי הגבוה בעולם הוא ראדר (Radar) אשר נולד איווה בשנת 1998, ארצות הברית, בגובה 202 ס"מ עד לשיא הגב, ושוקל 1100 ק"ג. לסוס הבלגי יכולת יוצאת דופן למשיכת משאות כבדים. הסוסים הבלגים משמשים עדיין כסוסי עבודה במשקים חקלאיים, אולם הפכו גם לסוסים אהודים בהופעות סוסים ומשמשים גם לרכיבת פנאי. בבלגיה קיים אף ענף חקלאי של גידול הסוס בתעשיית הבשר.
בגזע הסוס הבלגי שכיחות גבוהה של מחלה גנטית, Junctional epidermolysis bullosa‏ (JEB), הגורמת לסייחים לאבד שטחי עור גדולים ולמומים נוספים, המאלצת מגדלים להמית את הסוס. במחקר שנערך בשנים 2001–2003 נמצא כי 17.1% מכלל הסוסים הבלגים שנבדקו בארצות הברית וקנדה הם נשאים למחלה. אם מקפידים שלא להרביע זכר ונקבה שהם נשאים, ניתן למנוע את ביטוי המחלה בסוס ונעשים מחקרים במאמץ להכחיד את המחלה. ספר הגזע של הסוס הבלגי בארצות הברית מציב כתנאי לרישום, ביצוע בדיקה גנטית לגילוי הנשאות למחלה. לסוסים בלגים אף סיכון מוגבר לחלות ב-Chronic progressive lymphedema‏ (CPL), ייתכן כי אף מחלה זו ממקור גנטי.

היסטוריית הגזע

מקורו של הסוס הבלגי בברבן שבבלגיה, שם שימש כחיית משק, בעיקר לעבודות חקלאיות. עד לשנות ה-40 של המאה ה-20 היו הסוס הבלגי והברבן (Barbant) גזע אחד. לאחר מלחמת העולם השנייה מגדלי הברבן שנותר באירופה פתחו את הגזע לסוס בעל גוף גדול וכבד יותר, בעוד שמגדלי הסוס הבלגי בארצות הברית פתחו סוס גבוה וקל יותר.
בשנת 1887 נוסדה במדינת אינדיאנה האגודה האמריקאית של מייבאי ומגדלי סוסי העבודה הבלגים (American Association of Importers and Breeders of Belgian Draft Horses), אשר הקימה מרשם לגזע סוס זה בארצות הברית. בתחילת המאה ה-21 הסוס הבלגי הוא סוס העבודה הכבד הנפוץ ביותר בארצות הברית.
המסע אל ממלכת אורידור

עלילת הספר

עלילת הספר נפתחת בתיאור משפחה ישראלית ששלושת ילדיה שירה, עומר ודניאל נזרקים משגרת יומם בבית ובבית הספר ומתוודעים לממלכה בלתי נודעת בשם אורידור, המתקיימת מזה אלפי שנים מתחת לפני האדמה. המפגש עם הממלכה הסודית מתרחש תחילה, כאשר הילדים מטילים יחדיו ב"הר הרוחות", המצוי בקרבת ביתם ורעידת אדמה במקום מובילה אותם לתוך מערה, בה הם פוגשים יצור בשם אשגדון, המוביל אותם לטירה המצויה בממלכה הנסתרת. בהמשך הסיפור, אשגדון מופיע באישון ליל בבית הילדים, ומבקש את עזרתם בחילוץ ממלכת אורידור מהסכנה לה היא נתונה מיד ממלכת דמלוצפר, השוכנת מעבר לנהר הסימבט. הילדים עוברים יחדיו הרפתקאות שונות המעמידות אותם במבחן מול פחדיהם הכמוסים, תוך בחינת מידת יכולתם לשמור על הקשר ביניהם ועל הזיקה שלהם לטוב, מול הפיתוי שמציגים הכוחות האפלים המגולמים באויבי ממלכת אורידור.
הספר מבנה שני עולמות ומייצר שתי שפות, הכוללות עשרות מילים וביטויים: בני ממלכת אורידור מדברים בשפה האורידורית ובני ממלכת דמלוצפר השוכנים מעבר לנהר הסימבט מדברים בשפה הדמלוצפרית.
אברהם בים

ביוגרפיה

בים נולד בלונדון, בשם אברהם דוד בירנבאום. הוריו פיליפ ואסתר (לבית גולדפרב) היגרו מוורשה לאנגליה. שלושה חודשים לאחר לידתו עזבו הוריו את אנגליה ועברו לארצות הברית. בים גדל בלואר איסט סייד בניו יורק, למד בסיטי קולג' של ניו יורק, ובשנת 1928 סיים שם בהצטיינות תואר ראשון בעסקים.
עוד כסטודנט הקים חברת ראיית חשבון. לאחר לימודיו לימד בתיכון בשכונת ריצ'מונד היל בקווינס, בשנים 1929–1946. בשנים 1944–1945 לימד במקביל באוניברסיטת ראטגרס.
בשנים 1952–1961 כיהן כמנהל התקציב של ניו יורק. בשנת 1965 היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לראשות עיריית ניו יורק, אך לא נבחר.
בשנת 1973 נבחר לראשות עיריית ניו יורק מטעם המפלגה הדמוקרטית. במהלך הקדנציה שלו נאלץ בים להתמודד עם המשבר הכספי הגדול של עיריית ניו יורק ולמנוע פשיטת רגל של העירייה. בזמן כהונתו אירעה גם הפסקת החשמל בניו יורק בשנת 1977. עד סוף הקדנציה עברה קופת העירייה מגירעון של מיליארד וחצי דולר ליתרה של כמאתיים מיליון דולר. טרם הבחירות של שנת 1977 הפסיד בים לאד קוץ' בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית.
בים היה ראש העיר היהודי השני, לאחרי פיורלו לה גוארדיה.

חיים אישיים

בים היה נשוי למרי (לבית אייגרמן), ולהם שני בנים, אדמונד וברנרד. הוא התגורר תחילה בקראון הייטס, ולאחר מכן עבר לפרוספקט פארק.
נפטר ב-10 בפברואר 2001, אחר שעבר ניתוח לב פתוח. נקבר בבית הקברות מונטיפיורי החדש.
פריטי זינטה

ביוגרפיה מוקדמת

פריטי זינטה נולדה בעיר שימלה שבהימאצ'ל פרדש כבת למשפחה מבוססת. בגיל 13 היו הוריה מעורבים בתאונת דרכים קשה, בה נהרג אביה ואמה נפגעה קשה. היא הקדישה את עצמה לטיפול בשני אחיה.
כוונתה הראשונית הייתה ללמוד ולעסוק כמתרגמת אנגלית, אך בתום הלימודים היסודיים החלה בלימודי פסיכולוגיה פלילית. מגיל צעיר רצתה ללמוד משחק, אך לא ויתרה על לימודי הפסיכולוגיה. עם סיום בחינותיה באוניברסיטה, החלה להופיע כדוגמנית ושחקנית פרסומות. מאוחר יותר בשנת 1998 פנתה זינטה לאודישן במרכז הודו, שם גילה אותה הבמאי המפורסם שקהאר קאפור (יוצר הסרט המפורסם "אליזבט"). קאפור תכנן להפיק סרט בכיכובה, אך הסרט לא יצא בסופו של דבר. עם זאת, הוא הציע לבמאי מאני ראטנם להחתים אותה לסרטו.

תחילת הקריירה

תפקידה הראשון היה בסרטו של מאני ראטנם "עם כל הלב" לצד מנישה קוירלה ושאהרוח' ח'אן, איתו שיחקה במספר סרטים. תפקיד זה זכה לביקורות נלהבות מצד מבקרי הקולנוע בהודו וזינטה אף קיבלה את פרס "תגלית השנה", בטקס ה-"Filmfare Awards".
סרטיה של זינטה הפכו ללהיטים. בסרטה החמישי "סאנג הארש" לצידו של אקשאיי קומאר היא גילמה שוטרת קשוחה, ובסרט "קיה קהנה" היא גילמה נערת תיכון צעירה שהופכת לאם חד הורית. תפקידים אלה, שהיו שונים בהרבה מהתפקידים הרגילים של גיבורות הקולנוע ההודי, זיכו אותה שוב לביקורות חיוביות מצד מבקרי הקולנוע ההודי.
סרטיה עם שאהרוח' ח'אן הפכו למצליחים ביותר. סרטם השני "אולי לא יהיה מחר" (2003) זכה לביקורות חיוביות, ותפקידה בתור בחורה אמריקנית וחסרת ביטחון זיכה אותה בפרס הראשון שלה בקטגוריית שחקנית השנה בטקס ה-Filmfare Awards (המקביל לאוסקר בהודו). סרטם השלישי היה "ויר-זאארה" (2004). סרט זה הפך לאחת המלודרמות הרומנטיות המצליחות ביותר בהודו. "ויר-זאארה" הוקרן בפסטיבל ברלין. שני הסרטים המוזכרים זכו להצלחה בינלאומית גדולה באירופה ובארצות הברית.
כמו כן, זינטה שיתפה הרבה פעולה עם השחקן סלמן ח'אן. הסרט הבולט ביותר מבין סרטיהם המשותפים היה "צ'ורי צ'ורי צ'ופקה צ'ופקה" (2001) בו היא גילמה תפקיד של פרוצה.
יכולת המשחק שלה זכתה להערכה רבה בבריטניה וב-BBC. מבין הסרטים הנוספים שעשתה ניתן להבחין ב"לבי שייך לך" (Dil Hai Tumhara) ו"מצאתי מישהי" (Koi Mil Gaya) (שהגיע לפסטיבל הסרטים בירושלים) עם רקהה. בסרט "שאיפה" גילמה זינטה תפקיד שלילי כסכיזופרנית.
בשנת 2006 השתתפה בסרט "לעולם אל תאמר שלום" עם שאהרוח' ח'אן ואמיטאב באצ'אן. סרט זה, כמו גם "אולי לא יהיה מחר" צולם בניו יורק, והפך לסרט ההודי הנמכר יותר בכל הזמנים, לפי נתוני ה- Box Office.

חייה האישיים

לא פעם הייתה מותקפת זינטה מצד העיתונות והתקשורת עם גל שמועות לגבי מערכות יחסים עם אמיר ח'אן, סלמן ח'אן ואחרים. כיום יש לה חבר בשם נס ודיה והשמועות מספרות על תכנונים לחתונה שאותם הדפה זינטה בכעס.
מייקל סאבג'

אודות

תוכנית הרדיו של סאבג' משודרת ביותר מ 350 תחנות רדיו ברחבי ארצות הברית עם כ9 מיליון מאזינים בממוצע, והיא השלישית בגודלה. השקפותיו של סאבג' ידועות כשמרניות ולאומיות מאוד, עד כדי כך שכניסתו לאנגליה נאסרה. מלבד בנושאים פוליטיים, תוכניתו עוסקת לעיתים ברפואה אלטרנטיבית, תזונה, מוזיקה, ספרות, הורות מתוכננת, היסטוריה, דת, פילוסופיה, תרבות וסיפורים אישיים במיוחד אוהב לספר על מדינת ישראל וערכים המשותפים לה לארצות הברית כמו גם האויבים המשותפים. סאבג' כתב שלושים ושמונה ספרים בנושאי בריאות, חברה ופוליטיקה, כאשר ארבעה מתוכם הפכו לרבי-מכר. המוטו שלו: "גבולות, שפה, תרבות". מתגורר ומשדר כיום  מסן פרנסיסקו, קליפורניה

קריירה

מייקל וינר נולד בניו יורק למשפחת מהגרים יהודית מרוסיה. הוא סיים תואר ראשון בהוראה ובסוציולוגיה והיה מורה תיכון מספר שנים. לאחר מכן סיים תואר שני בבוטניקה רפואית ותואר שני נוסף באנתרופולוגיה רפואית באוניברסיטת הוואי, ותואר שלישי בתזונה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. את מחקרו לדוקטורט ערך באיי פיג'י. הוא כתב מספר ספרים על צמחי מרפא והומאופתיה ומאמרים בנושא אפידמיולוגיה. ב-1994, לאחר שמאמר שכתב בנושא הקשר בין מגפות ומהגרים לא פורסם עקב חשש להתססה, הוא הקליט תוכנית רדיו בנושא והפיץ אותה לתחנות רדיו בכוונה לחפש עבודה כשדרן רדיו. הוא קיבל תפקיד כממלא מקום בתחנת רדיו בסן פרנסיסקו ולאחר פחות משנה קיבל תוכנית יומית משלו תחת הסיסמה: "מימין לראש לימבו ומשמאל לאלוהים". תוכניתו (The Savage Nation) צברה פופולריות ועברה לשעות השיא. באמצע העשור השני של המאה ה-21, מאזינים לסאבג' בין 8 ל-10 מיליון מאזינים בכל שבוע ובכך הוא בעל מספר המאזינים הרב ביותר לאחר ראש לימבו ושון האנטי. תוכניתו נמשכת שלוש שעות, במהלכן הוא מקבל מספר שיחות ממאזינים ולעיתים הוא מראיין אנשים שונים. העיתונאי אהרון קליין, למשל, מופיע בתוכנית מפעם לפעם עם עדכונים בנושא המזרח התיכון.
נטליה גלבובה

ביוגרפיה

גלבובה נולדה ברוסיה לאם מורה בתיכון ולאב סוחר בתעשייה הימית ובילדותה למדה נגינה קלאסית על פסנתר, היא סיימה בית ספר מקצועי למוזיקה בגיל שתים עשרה וזכתה במספר אליפויות של התעמלות אומנותית. כשהייתה בת שלוש עשרה היגרה לקנדה עם הוריה.
היא סיימה תואר באוניברסיטת ריירסון ועבדה כדוגמנית, ב-2004 התמודדה בתחרות "מיס תבל קנדה" והגיעה למקום הרביעי ושנה לאחר מכן התמודדה פעם נוספת באותה תחרות וזכתה במקום הראשון ובתחרות מיס תבל באותה שנה קטפה שם את המקום הראשון מול מתמודדות מרחבי העולם, במהלך שנת כהונתה היא השתתפה במפגש של ארגון המדינות המתועשות, הובילה פעילויות צדקה ולקחה חלק בהכתרת מלכות יופי ברחבי העולם.
ב-2007 הוציאה את הספר "שמחה, בריאה, יפה".
ב-2008 ייסדה ארגון צדקה הנקרא "מסיבה 4", באותה שנה השתתפה בגרסה האסייתית של המירוץ למיליון.
איתן פרידמן

ביוגרפיה

איתן פרידמן נולד בתל אביב. בשנת 1971 התגייס לצה"ל ושירת במסלול העתודה האקדמית. סיים את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב בשנת 1977.
ביולי 1981 (שנה לפני מלחמת לבנון הראשונה) שירת כרופא צבאי בחטיבת הצנחנים ונפצע קשה במבצע צלצל בעת שניסה לטפל בפצועים במהלך קרב. הוא ניצל בזכות טיפול שקיבל בבית החולים רמב"ם, בתא הלחץ היחיד שהיה אז בישראל.
התמחה במחקר בתחום ביולוגיה מולקולרית, במכוני המחקר הלאומיים של ארצות הברית בשנים 1987–1992, ובעל תואר דוקטור (PhD) בתחום זה, ממכון קרולינסקה בסטוקהולם שבשוודיה (1992–1994).
בשנת 1995 ייסד את היחידה לאונקוגנטיקה במרכז הרפואי שיבא תל-השומר ומאז הוא משמש כמנהלה. פרידמן מיסד את תהליך מתן הייעוץ האונקוגנטי, ויישם טכנולוגיה חדישה לאיתור המוטציות בגנים BRCA1 ו-BRCA2 שאחראים לנטייה המורשת לפתח סרטן השד וסרטן השחלה באוכלוסייה בישראל. הקים מרכז למעקב אחרי נשים נשאיות של הגנים האלה, כדי לאפשר מעקב וטיפול מונע בהן.
התמחה בתחום רפואה פנימית בשנים 1982–1987 בבית החולים שיבא ובגנטיקה רפואית  בבית החולים שיבא בשנים 1998–2000. תחום המחקר העיקרי שבו הוא עוסק הוא נטייה מורשת לפתח את מחלת הסרטן.
בשנת 1988 פרסם מאמר שהראה מה המנגנון שגורם למחסור בסודיום בדם אצל נשים מבוגרות, כתוצאה מנטילת תכשירים להורדת לחץ דם. ב-1989 פרסם מאמר פורץ דרך ובו הראה כי גידולים הקשורים להתפתחות מחלה שנקראת "MEN-1 syndrome" מקורם בתא בודד ולא בכמה תאים. בשנת 2015 עמד בראש צוות מחקר יחד פרופ' ג'מאל זידאן שביצע מחקר גנטי, שתוצאותיו מאשרות כי הגנום הדרוזי הייחודי משמר את עצמו מאז המאה ה-11.
משמש כמנהל הרפואי של המרכז לגנטיקה רפואית, "GNA Medical".
פרופ' פרידמן הוא יושב ראש עמותת "ברכה", שמטרתה העיקרית היא לספק כלים להתמודדות בכל ההיבטים הקשורים למצב נשאות של מוטציה בגנים BRCA1, BRCA2.
פרידמן הוא מהמובילים של "הקונסורציום הישראלי לסרטן שד", הפועל בחסות ובמימון האגודה למלחמה בסרטן.
ייסד ומנהל המרפאה לנשים בסיכון גבוה, מרכז מירב, בבית החולים שיבא תל השומר, וכן היה מנהל מרפאת "נאות - סרטן שד ושחלות" של מכבי שירותי בריאות ברעננה, ורופא מומחה בתחום הגנטיקה באותו סניף.
שימש מרצה ב"אסכולות", בית ספר ללימודים רב-תחומיים של האוניברסיטה הפתוחה.
הגיש את הפינה "חדר מיון" בתוכנית הבידור "זהו זה!" ששודרה בערוץ הראשון. בנוסף הגיש תוכניות בריאות בטלוויזיה בישראל, ובהן, תוכנית הבריאות "קו פתוח" בערוץ 2, "חוות דעת" בערוץ 10, "חיים טוב", מגזין הבריאות של ערוץ הבריאות, ומאז שנת 2011 הגיש פינה קבועה בתוכנית "העולם הבוקר". בשנת 2015 שימש כמגיש מחליף במקומו של פרופ' רפי קרסו בתוכנית "חיים בריא עם רפי קרסו" אשר שודרה בערוץ 10.
ב-2018 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי "מכאן אני ממשיך לבד", בהוצאת מרום תרבות ישראלית.

חיים אישיים

פרידמן גרוש ואב לשתי בנות. ב-30 ביולי 1993 היה לישראלי הראשון שצלח בשחיית סולו את תעלת למאנש.
המפלגה הדמוקרטית הערבית

היסטוריה

מד"ע קראה עם הקמתה להכרה ישראלית באש"ף, הקמת מדינה פלסטינית ושוויון לערביי ישראל.
מד"ע התמודדה ברשימה עצמאית בבחירות לכנסת ה-12 וזכתה במנדט אחד. בכנסת ה-13 הגדילה את כוחה ל-2 מנדטים.
בבחירות לכנסת ה-14 התמודדה ברשימה משותפת עם הרשימה הערבית המאוחדת וזכתה ב-2 מנדטים, מתוך 4 לרשימה המשותפת. לקראת הבחירות לכנסת ה-15 נטמעה המפלגה בתוך רע"ם.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 המפלגה התמודדה עם רע"מ ברוב הערים, מלבד כ-6 ערים, מתוכם נכנסה ל-4 מועצות עירייה, וזכתה ב-5 מנדטים בסך הכל.
בשלהי כהונת הכנסת השמונה עשרה ולקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה פרש נציג המפלגה טלב א-סאנע מן הסיעה המשותפת רע"מ-תע"ל והקים את סיעת מד"ע מחדש, אולם בהמשך התרצה וחזר להתמודד לכנסת במסגרת המפלגה המאוחדת. ברשימה המשותפת של רע"ם-תע"ל-מד"ע בבחירות לכנסת התשע עשרה הוצב נציג מד"ע, א-סאנע, במקום החמישי. הרשימה קיבלה ארבעה מנדטים ולמד"ע לא נותר נציג בכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ב-2015 בהן עלה אחוז החסימה מ-2% ל-3.25% הוקמה הרשימה המשותפת שכללה את המפלגות הערביות העיקריות, אך לא את מד"ע, וזו הקימה יחד עם המפלגה הלאומית הערבית את הרשימה הערבית כשבראש הרשימה הוצב א-סאנע. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת מד"ע הצטרפה לרשימה מאוחדת של תע"ל וחד"ש.
משפט בינלאומי פרטי

משפט בינלאומי פרטי הוא ענף משפטי העוסק בסוגיות משפטיות בהן מעורב יסוד זר, שלו זיקה לשיטת משפט זרה (לדוגמה: אזרח זר, מקום ההתרחשות).

השם "משפט בינלאומי פרטי"

למרות שמו, המשפט הבינלאומי הפרטי אינו ענף משפטי בינלאומי אלא ענף משפטי פנימי של כל מדינה ומדינה. יש דיני משפט בינלאומי פרטי ישראליים כשם שיש אותם לכל מדינה. המונח "בינלאומי" מתייחס לזיקה הבינלאומית של הסכסוך. השם 'משפט בינלאומי פרטי' הוא תרגום של שמו של הענף מן המשפט הקונטיננטלי, שכן במשפט המקובל הענף מכונה "מתקל דינים" (באנגלית: Conflict of law). דוגמה לכך ניתן לראות באחד מספריו של הסופר גל אמיר:
תארו לכם חוזה שנחתם בין חברה שווייצרית לחברה צרפתית. החוזה נחתם בגרמניה ומבוצע באנגליה. החוזה הופר, והשווייצרים תובעים את הצרפתים בגרמניה. לפי הדין הגרמני, דנים בעניין לפי החוק של מקום ביצוע החוזה - אנגליה. לפי הדין האנגלי, הדין החל הוא דין מקום מושב הנתבע - צרפת. לפי הדין הצרפתי דנים לפי החוק של מקום חתימת החוזה - גרמניה. וחוזר חלילה. הבנתם ? לא נורא אם לא. יש על זה מיליון פסקי דין בצרפתית
— עפולה, רחוב האופרה 3, זמורה ביתן

משפט בינלאומי פרטי ישראלי – רקע היסטורי

קודם לתחילת המנדט הבריטי בארץ ישראל לא היו בארץ כללים של משפט בינלאומי פרטי. המשפט העות'מאני לא התמודד עם הדינים הזרים. באמצעות סימן 46 לדבר המלך במועצה על ארץ ישראל בו נקבע כי יחול בישראל המשפט האנגלי, הוחל בישראל המשפט הבינלאומי הפרטי הבריטי. אף שהיום זיקה זו לא נשמרה, עדיין ניתן להסתמך על המשפט האנגלי והאמריקאי בשל הדמיון בין השיטות.

חקיקה ישראלית

כללי המשפט הבינלאומי הפרטי הישראלי נקבעו בחקיקה הישראלית ובפסיקה. החוקים המתייחסים לנושא הם בעיקר "חוק אכיפת פסקי חוץ" – 1958, וכן סעיפים שונים בחוק הירושה, חוק האימוץ, חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, חוק העונשין וחוק השטרות.
פרנקו פרארה

חייו

פרארה נולד בפאלרמו שבסיציליה. הוא למד נגינה בפסנתר, בכינור ובעוגב והלחנה בקונסרבטוריון של פאלרמו ובהמשך בזה של בולוניה. ראשית הקריירה המוזיקלית שלו הייתה ככנר בבולוניה, ברומא ובפירנצה, עם תזמורת מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו, בשנים 1933 עד 1940. הופעת הבכורה שלו בניצוח הייתה בפירנצה ב-1938 ותוך זמן קצר יצא לו מוניטין של מנצח מחונן. מצבו הבריאותי אילץ אותו לחדול מניצוח בקונצרטים פומביים, אם כי המשיך להקליט. 
לאחר הפסקת קריירת הניצוח התרכז פרארה בהוראה. הקורסים שלו באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא נודעו לתהילה וכמותם גם אלה שנתן משנת 1966 באקדמיה למוזיקה בסיינה. סטודנטים מכל רחבי העולם באו לקורסי הניצוח שלו ורבים מהם החלו קריירות מזהירות וזכו לפרסום בינלאומי בעולם המוזיקה. בין תלמידיו הנודעים היו ריקרדו שאיי, אדו דה וארט, אנדרו דייוויס וגבריאל כמורה. בשנים 1974-75 הרצה פרארה על ניצוח גם בתיאטרו קומונאלה די בולוניה. 
מחוץ לאיטליה, נהנה פרנקו פרארה מקריירה חובקת עולם. הוא הגיש הרצאות ברדיו ההולנדי בהילוורסום (מ-1958 עד 1973), בקונסרבטואר של פריז, ברדיו שווייץ הלוגאנו, בפסטיבל "טיבור וארגה" בסיון. כמו כן עבד בפיליפינים וביפן, לשם בא בהזמנת סייג'י אוזאווה להרצות באקדמיית טוהו בטוקיו, לכבוד הידאו סאיטו, המנצח הנודע שהיה גם מורו של אוזאווה. בארצות הברית לימד פרארה במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, בבית ספר ג'וליארד למוזיקה בניו יורק ובמרכז ברקשייר למוזיקה משנת 1975 ואילך.
כ-600 סטודנטים השתתפו בקורסים של פרארה במשך למעלה מ-30 שנה, בהם יורמה פאנולה, מיונג-וון צ'ונג, סר אנדרו דייוויס, רוברטו אבאדו, מאוריציו ארנה, ריקרדו שאיי, ג'אנלואיג'י ג'למטי, מריו למברטו, ריקרדו מוטי, דניאל אורן, אדוארדו אלווארז וגבריאל כמורה, בין השאר.
פרארה נודע גם בניצוח על פסקולי סרטים. הוא ניצח על פרטיטורות מאת נינו רוטה לסרט "הנמר", מריו נאשימבנה ל"בראבא" וטושירו מאיוצומי לסרטו של ג'ון יוסטון "התנ"ך: בראשית", ואחרים.
פרנקו פרארה מת בפירנצה.