google/wiki40b huggingface dataset:
לימפוציט T

תאי T ציטוטוקסיים

תאי T ציטוטוקסיים או ציטוליטיים (מסומנים CTL או ⁺CD8). תאים אלו הורגים תאי גוף הנגועים בנגיף או תאים שעברו התמרה סרטנית. תאי המטרה מזוהים בזכות קומפלקס MHC מסוג 1 שהם מציגים. כתוצאה מהאינטראקציה שבין קומפלקס MHC לקולטן תאי T מחדירים תאי T ציטוטוקסיים לתא הנגוע חומרים רעילים כגון פרפורין (Perforin) וגרנזים (Granzyme B).תאי ה CD8 בגופנו מתחלקים לשתי אוכלוסיות עיקריות - תאים נאיביים ותאי זיכרון. התאים הנאיביים הם אלו אשר טרם נתקלו באנטיגן כנגדו הם אמורים להגיב ואילו תאי הזיכרון הם התאים אשר נתקלו כבר בעבר פעם אחת או יותר באנטיגן כנגדו הם מכוונים. קיימים חלבונים ממברנליים וציטופלסמטיים אשר מאפשרים להבחין בין 2 אוכלוסיות אלו, הנבדלות במידת הרעילות שלהן ובמיקומן בגוף.

תאי NKT

לתאים אלו מספר תכונות של תאי NK בנוסף לתכונותיהם של תאי T. הם מסוגלים לזהות אנטיגנים שומניים המוצגים על גבי המולקולה CD1. תאים מסוג זה כוללים אנזים ZAP70.

תאי T ומחלות אוטואימוניות

קיימת הנחה שתאי T מגיבים באופן שגוי כנגד רקמות שונות. דבר זה גורם למחלות אוטואימוניות, ותפקוד לקוי במערכת החיסון כגון טרשת נפוצה, בה תוקפים תאי T את העצבים והמיילין.
תאי T  בעלי ספציפיות כנגד אפיטופים עצמיים אשר הצליחו לחמוק מסלקציה שלילית בתימוס עלולים להגיב באופן חריף כנגד חלבונים עצמיים, מה שעלול להוביל למגוון מחלות אוטואימוניות.
למשל, במחלת הטרשת הנפוצה, אפיטופים עצמיים (שמקורם ברקמות הגוף הרגילות, במקרה זה הם מהווים חלק מרקמת המיאלין) מוצגים על ידי קומפלקס הMHCII  על גביי "תאים מציגי אנטיגנים" (APCs – Antigen Presenting Cells)  ובכך תאי T  מסוג CD4+ יכולים לזהותם. תאי ה-CD4+ מזהים בטעות את האפיטופים כאפיטופים מזיקים, ולכן נודדים לבלוטת הלימפה הקרובה, משחררים ציטוקינים פרו דלקתיים וגורמים להפעלת תגובה נרחבת של מערכת החיסון כנגד מקור האפיטופים – במקרה זה רקמת המיאלין השומרת על הנוירונים. התגובה החיסונית הקשה גורמת לפגיעה ברקמת המיאלין וברקמות רבות נוספות שסביבה. העדר רקמת המיאלין, העוזרת להעביר מסרים חשמליים בגופינו, גורמת לפגיעה עצבית בדרגות שונות.
חלק מהאפיטופים שזוהו עד היום כגורמים למחלה (בכך שהם מזוהים על ידי תאי ה-T כאפיטופים של מקור מזיק ומסוכן לגוף) הם אפיטופים מסוג MOG35-55 ו- MBP85-99. לכן, טיפולים רבים במחלות אוטואימיוניות מהסוג הזה גוררות בין היתר גם פגיעה נרחבת במערכת החיסון ובתאי ה-T.

לקריאה נוספת

* Dendrou CA, Fugger L, Friese MA. Immunopathology of multiple sclerosis. Nat Rev, Immunol 2015. 15(9): pp. 545-58
קהילת יהודי תאפילאלת

קהילת יהודי תאפילאלת הייתה קהילה יהודית גדולה במרוקו שהיוותה מרכז דתי חשוב ופעיל. היו לה קשרים הדוקים עם שאר הקהילות היהודיות של מרוקו. בקהילה זו פעלו רבנים חשובים. קהילה זו ישבה במחוז תאפילאלת שהוא אזור גאוגרפי ונווה מדבר במרוקו, בקצהו הצפוני של מדבר סהרה.

חיי הקהילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
שפת לימוד התורה בקהילה הייתה עברית אך השפה המדוברת הייתה מרוקאית יהודית. הקהילה הייתה קהילה דתית שמתוכה יצאו רבנים גדולים וחשובים.

עיסוק היהודים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
אנשי הקהילה היו בעיקר סוחרים זעירים, צורפים, רוקעי נחושת, חייטים, נפחים וסנדלרים.

רבני הקהילה

בקרב קהילת יהודי תאפילאלת פעלה משפחת הרבנים המוכרת משפחת אבוחצירא. הם ישבו בעיקר בעיר ריסאני.רבי יעקב אבוחצירא פעל בעיר לחידוש מפעל תורני ולהגברת ללימוד התורה בקרב יהודי עיר. כמו כן, הוא הקים ישיבה שנקראה על שמו ועמד בראשה. הוא היווה דמות רוחנית וגם שימש כפרנס לקבל. שושלת משפחת אבוחצירא שימשו כדיינים ברבנות, השתמשו בחוכמתם למען חיזוק החינוך היהודי בקרב ילדי הקהילה. בנוסף, הקימו תלמודי תורה ובתי כנסת.בנוסף למשפחת אבוחצירא פעלו במחוז רבנים נוספים לדוגמה: משפחת לעסרי, אמסלם, בן-הרוש, הרוש, שיטרית, פרץ ועוד. בנוסף לכך הרבנים לא קיבלו שכר מהקהילה על תפקידם.

בתי כנסת בקהילה

משפחת אבוחצירא הקימו שלושה בתי כנסת. הגדול שבהם היה של רבי ישראל אבוחצירא (הבאבא סאלי). השני שימש את המעמד הבינוני והשלישי נועד ליתר העם. בתי הכנסת נבנו בלבני חימר עשירים בשטיחים ושאר קישוטים להידור.

בית הקברות

במחוז תאפילאלת ישנו בית קברות יהודי עתיק של מנצוריה. מנצוריה הייתה העיר המדברית הקדומה ביותר שהוקמה באזור זה. בבית קברות זה ניתן לראות מצבות עתיקות שגילם נאמד כ-450-500 שנה. בבית קברות זה נקברו היהודים שחיו באלמנצוריה. וגם לאחר שעקרו למקומות אחרים עדיין היו נאמנים לבית קברות זה והמשיכו לקבור בו את מתיהם.

עליה לארץ ישראל

רבי יהודה ביבאס היה אבי הציונות הרוחנית והמדינית ופעל יחד עם רבי מסעוד אבוחצירא לשכנוע יהודים לעלייה לארץ ישראל מאחר שהאמינו שעל ידי יישוב הארץ תתקרב הגאולה. בשנת 1856 עלו רבי משה, רבי דוד ורבי יעקב אבוחצירא ליפו. יהודי מרוקו תרמו רבות ליישוב ארץ ישראל בכך שעלייתם התאפיינה ברצף עלייה ובמיוחד לארבעת ערי הקודש. "מחנה ישראל" היישוב הראשון בירושלים שמחוץ לחומה הוקם על ידי רבי דוד בן שמעון (המכונה צוף דב"ש). רבי דוד בן שמעון עודד משפחות להצטרף לגרעיני התיישבות ברחבי הארץ. רחמים שלמה אבושדיד היה יד ימינו של צוף דב"ש, היה עשיר בעל השכלה רחבה. קנה אדמות רבות בשכונת "מחנה ישראל" וסייע רבות ברמה החומרית לבני העדה. עליית יהודי מרוקו הייתה גדולה מספרית מעליות מארצות מוצא אחרות. בנוסף המניעים של עליית יהודי מרוקו היו חיבה עמוקה והערצה גדולה לארץ האבות. רוב העולים היו עשירים גדולים שעזבו מאחוריהם בתים, חצרות וארמונות כדי להגיע לארץ הקודש.
אהימסה

אהימסה או אהינסה (בהינדי: अहिंसा) הוא עיקרון דתי המקובל בחברה ההודית כולה, על פיו יש לנהוג באי-אלימות במחשבה ובמעשה כלפי כל חלקי העולם.
האהימסה הוא עיקרון מוסרי רחב, המחייב התנהגות ראויה כלפי כל היצורים החיים כחלק מאורח חיים כולל. דהיינו, לא די בהימנעות מאלימות חיצונית כלפי כל היצורים החיים, אלא יש לנהוג כלפיהם בחמלה ובכבוד, ולפעול למען טובתם.

מקורות האהימסה

עקרון האהימסה מוזכר בכתבים מהמאה ה-6 לפנה"ס, אולם זכה להכרה ותפוצה נרחבת רק במאה ה-3 לפנה"ס כאשר הקיסר אשוקה נהג בחייו לפי עקרון זה, וכתוצאה מהעלאת ערך קדושת חייהם של בעלי חיים ביטל את מסעות הציד המלכותיים.
בודהה הדגיש כי החיים הם הרכוש היקר ביותר, ושיש לנהוג בחייהם של אחרים כחשובים ויקרים יותר מהחיים שלנו. העזרה לאחרים היא מטרת ההיוולדות מחדש, כלומר, יש להימנע מלפגוע ביצורים חיים אחרים. הרעיון ההוליסטי הפילוסופי של האהימסה אומר שהאל נמצא בכל מקום ומכאן גם בכל יצור חי ולאדם אסור לפגוע בתואם (הסדר ההרמוני) של העולם.

יישום האהימסה

גישת האהימסה המטפחת טוב לב וחמלה כלפי כל היצורים החיים, היא זו שהביאה להתפשטות הצמחונות בהודו. במדינות בודהיסטיות ישנה שאיפה חזקה להביא לפתרון בעיות בדרך לא אלימה.
הג'ייניזם היא דת שאימצה את האהימסה כחלק המרכזי בגישתה ודוגלת בגישה שיש להתייחס ברגש לכל ייצור חי ונושם. ידוע סיפור על נזיר ג'ייני שהמתין בצד שביל עד שנמלה שהייתה עליו עברה, ובכך נמנע מפגיעה במסלולה הטבעי. בהודו הקדומה בקרב קבוצות ג'ייניסטיות מסוימות היה נהוג לפעול לפי עקרון האהימסה במיליטנטיות, עד כדי כך שהיו שמים מסכות על הפנים, במטרה להימנע מנשימת חרקים קטנים.
הבודהיזם שילב את האהימסה בכלל הראשון של כללי המוסר. נזירים בודהיסטים אימצו את עקרון האהימסה, הם הוציאו חרקים ממי השתייה שלהם, ונמנעו ממסעות בעונת הגשמים, מחשש לדרוך על מיני יצורים חסרי הגנה. אומנם זו היא דוגמה מאוד קיצונית של התנהגות לפי עקרון האהימסה, אולם, הבודהיזם באופן כללי מפרש את האהימסה באופן פחות קיצוני, ומתייחס רק ללקיחת חיים באופן מכוון. לפיכך הריגת נמלה בטעות לא תחשב למעשה שלילי שיביא לקארמה רעה, לעומתו הריגה מכוונת של אותה נמלה, תחשב לפעולה שלילית.
ישנה מחלוקת בין אלו הגורסים שאדם חייב ליישם את עקרון האהימסה גם כלפי עצמו ולכן אסור לו לסגף את גופו, לבין החושקים בהארה המאמינים שבדרך חיים של נהנתנות אי אפשר להגיע לשלווה הדרושה לשם השגת ההארה.

אהימסה בעולם המודרני

דוגמה מודרנית המתקשרת לאהימסה היא הפעילות הלא-אלימה של מוהנדס קרמצ'נד גאנדי, מנהיג תנועת השחרור ההודית, אשר ביסס את עקרון הסאטיאגרהא, המאבק הבלתי אלים שלו כנגד הקולוניאליזם הבריטי, על עקרונות האהימסה.
בעולם המערבי אימצו תנועות שלום ותנועות למען זכויות בעלי חיים את עקרון האהימסה כצו מוסרי מנחה.
במושגי המערב ניתן לתרגם את האהימסה ככבוד לכל חיים באשר הם. בקרב פילוסופים רבים, ביניהם אלברט שווייצר, זוכה פרס נובל לשלום, עיקרון זה נחשב לעיקרון האתי החשוב ביותר.
זינובי יונוביץ' טיומקין

ד"ר זינובי יונוביץ' טיומקין (ברוסית: Зино́вий Ио́нович Тёмкин;‏ 1865 – 1942), רופא יהודי-רוסי ואחד ממייסדי המפלגה הרוויזיוניסטית. אחיו של ולדימיר (זאב) טיומקין ואביו של המלחין דימיטרי טיומקין.
טיומקין היה גם עיתונאי, וככזה היה חבר במערכת העיתון הרוויזיוניסטי "ראזסוויט" בין השנים 1924–1933. כיהן כיו"ר הצה"ר (הציונים הרוויזיוניסטים) בצרפת בין השנים 1925–1935 והיה חבר הנהלת ההסתדרות הציונית החדשה בין השנים 1935–1938.
המהפכה הטקסנית

המהפכה הטקסנית (באנגלית: Texas Revolution) הוא השם המקובל בארצות הברית למלחמה שהחלה ב־2 באוקטובר 1835 והסתיימה ב־21 באפריל 1836. המלחמה נערכה בין מקסיקו לחלק הטחאני (מדינת טקסס המודרנית) של המדינה המקסיקנית קואווילה וטחאס.
המתיחות בין ממשלת מקסיקו למתיישבים הצפון אמריקאים בטֶחָאס החלה בסמוך לחקיקת שבעת החוקים ב-1835. נשיא מקסיקו, הגנרל אנטוניו לופז דה סנטה אנה ביטל את החוקה של 1824 והכריז על חוקה חדשה, אנטי-פדרליסטית, תוך שמינה את עצמו לדיקטטור, בטענה שמקסיקו לא בשלה לדמוקרטיה. 
הלחימה החלה עם שחר ה-2 באוקטובר בקרב גונזלס - פשיטה שערכו מתיישבים טקסנים על כח צבאי שנשלח לפרקם מנשקם - תותח בודד שמשקלו קילוגרם אחד. הטקסנים ניצחו בקרבות מוקדמים בלה באהיה ובסן אנטוניו, אך לאחר מכן ספגו הפסדים קשים באותם המקומות. המלחמה הסתיימה בקרב סן חסינטו (כ-30 קילומטרים ממזרח להיכן שנמצאת כיום העיר יוסטון) כאשר הגנרל סם יוסטון הוביל את צבא טקסס לניצחון על כוחותיו של הגנרל סנטה אנה, אשר נלכד למחרת הקרב, הושם בשבי ואולץ לחתום על אמנות וולסקו.
סיום המלחמה הביא להקמתה של רפובליקת טקסס. בהכרזת העצמאות של טקסס צוינו סיבות רבות למרד, אך הסיבה העיקרית היא ביטולה של חוקת 1824 בידי הנשיא סנטה אנה. ממשלת מקסיקו מעולם לא הכירה בעצמאותה של רפובליקת טקסס והיא סופחה לבסוף על ידי ארצות הברית ב-1845. עם זאת, גורלה הוכרע רק לאחר מלחמת ארצות הברית מקסיקו (1846-1848), שבסופה סופחו לארצות הברית גם שטחיהן של קליפורניה, נבדה, יוטה, אריזונה, וחלקים מויומינג, קולורדו, וניו מקסיקו. חלק משטחים אלה נרכשו ממקסיקו ברכישת גדסדן.
יעקב אדרי

ביוגרפיה

אדרי נולד במרוקו ועלה עם משפחתו לישראל בשנת 1959 בגיל תשע. בצה"ל שירת בחיל הים. לאדרי תואר ראשון במדע המדינה ותואר שני במינהל ציבורי - שניהם מאוניברסיטת חיפה.
שימש כראש עיריית אור עקיבא בשנים 1989–2003.
ב-2003 נבחר לכנסת ה-16 מטעם הליכוד, ועקב כך התפטר מתפקידו כראש עירייה. לאחר הרכבת הממשלה, ב-10 במרץ 2003 מונה לסגן השר לביטחון פנים. בנובמבר 2005 נמנה עם פורשי הליכוד אשר הקימו את סיעת קדימה. ב-18 בינואר 2006 מונה לשר הבריאות והשר לפיתוח הנגב והגליל. ב-4 במאי 2006, עם הקמת הממשלה ה-31, מונה לשר בלי תיק, המקשר בין הממשלה לכנסת. ב-27 ביולי 2006, מונה לשר לענייני ירושלים, בנוסף לתפקידו כשר המקשר בין הממשלה לכנסת. ב-25 בפברואר 2007 החליטה הממשלה, כי השר אדרי ירכז את חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל. ב-4 ביולי 2007 מונה לשר לקליטת עלייה וכן השר לפיתוח הנגב והגליל, והעביר את סמכויות ריכוז חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל לשרה רוחמה אברהם. בתקופת הפריימריז של מפלגתו, תמך במפתיע במאיר שטרית, שהגיע לבסוף למקום האחרון.
שובץ במקום ה-13 ברשימת קדימה לכנסת ה-18. בכנסת זו כיהן כחבר בוועדת הכספים ובוועדת הפנים והגנת הסביבה. במהלך כהונתו בכנסת ה-18 יזם, יחד עם משה גפני וציון פיניאן, תיקון לחוק לעידוד השקעות הון שנותן הקלות במס בבניינים חדשים להשכרה, וכן יזם, יחד עם ציון פיניאן, את חקיקת החוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה האתיופית בשירות הציבורי. בנוסף, היה בין יוזמי הצעת חוק הדיור המוגן, ששולבה בהצעת חוק ממשלתית בנושא.
באוקטובר 2013, זכה אדרי בבחירות המקומיות לראשות עיריית אור עקיבא, כעשור מאז בחירתו הקודמת.
באוקטובר 2018 זכה בכהונה נוספת בראשית העיר, כמתמודד מטעם הליכוד.
אדרי הוא תושב אור עקיבא, נשוי לנינה ואב ל-2.
מיטלטלין

מיטלטלין הוא כל רכוש פרטי מוחשי שהוא נייד, זאת בניגוד למקרקעין (קרקע וכל המחובר אליה) שהם נכסים לא ניידים (נכסי דלא ניידי- נדל"ן),. מיטלטלין הם אותם עצמים שאינם נמכרים יחד עם מכירת קרקע, כך למשל, עדר הרועה על חלקת קרקע לא ימכר בעת מכירת החלקה, זאת בניגוד לעצים הנטועים בה והבתים הבנויים עליה. מכאן גם מקורו של המונח הנפוץ במשפט המקובל למיטלטלין: "שאטלס" (chattels) מצרפתית עתיקה  "ראש בקר" (chatel).
מיטלטלין כולל מגוון גדול של סוגי רכוש מוחשי שהוא נייד, כך למשל, ריהוט, ביגוד, תכשיטים, חפצי אמנות, כתבי יד, וכל תכולה של בית. חלק מסוגי המיטלטלין מחייבים רישום זכויות לצורך הוכחת בעלות ולצורך מכירה, כך למשל כלי רכב וכלי ירייה. עם זאת, רוב סוגי המיטלטלין אינם מחייבים רישום בעלות וקיימת הנחה (הניתנת לסתירה) כי כל המיטלטלין שמחזיק אדם הוא בבעלותו.
רבי חנינא סגן הכהנים

רבי חנינא (חנניה) סגן הכהנים, תנא בדור הראשון. חי בזמן חורבן בית שני והעיד, לאחר החורבן, על מה שראה בבית המקדש. בנו היה רבי שמעון בן הסגן. בספר 'יחוסי תנאים ואמוראים' נכתב שנהרג יחד עם רבן שמעון בן גמליאל הזקן ועם רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול.
יש גורסים שהיה מבין עשרת הרוגי מלכות ונהרג בכ"ה בסיוון (טור ושולחן ערוך, אורח חיים סימן תק"פ).
תוארו ניתן לו בזכות תפקידו - שימש כסגנו של הכהן הגדול בבית המקדש.
סגן הכוהנים אחראי על עבודת כל הכוהנים ומיועד להחליף את הכהן הגדול במידה וייפסל לעבודת המקדש. לפיכך היה הסגן השני בחשיבותו לכהן הגדול כפי שמעיד ר' חנינא בעצמו על כך: 
אמר רבי חנינא סגן הכהנים: למה סגן ממונה? שאם אירע בו פסול בכהן גדול, נכנס ומשמש תחתיו.
— תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ב, עמוד א' (פרק ח)
רבות מאמרותיו עוסקות בענייני עבודת הכהנים ובית המקדש. עוד מאמרותיו הבולטות: 
רבי חנינא סגן הכהנים אומר: הוי מתפלל בשלומה של מלכות שאלמלא מוראה איש את רעהו חיים בלעו.
— משנה, מסכת אבות, פרק ג', משנה ב'
חשיבות מיוחדת נתונה לעובדה, שאמרה זו נאמר בשעה שחז"ל מספרים שבדורות החורבן היו כהנים גדולים רבים ש"זכו" במשרתם באמצעות "מינוי מטעם" מהשלטון הרומאי, מינוי שקנו אותו בכסף או בהתחייבויות אחרות, ולא בשל התאמתם לתפקיד, כך שלמרות הבעיות שגורמת המלכות, מדגיש רבי חנינא שעלינו להתפלל לשלומה של מלכות.
עוד מציינים חז"ל שבאותה תקופה כהנים גדולים אלה היו מתחלפים מדי שנה, ובמצב כזה כנראה נשאר ר' חנינא בתפקיד הסגן גם כשהתחלפו הכהנים הגדולים בזמן כהונתו. ייתכן שמסיבה זו כונה רבי חנינא "סגן הכהנים" ולא בביטוי "הסגן" השגור לרוב בגמרא.
רומניה ספרותית

רומניה ספרותית (ברומנית: România Literară) הוא כתב עת ספרותי שנוסד ביאשי, בנסיכות מולדובה והופיע לראשונה ב-1 בינואר 1855, בעריכתו וניהולו של וסילה אלכסנדרי.
כתב העת שייסד אלכסנדרי נסגר בצו שלטוני ב-3 בדצמבר 1855.
בשנת 1932 חידש ליביו רבראנו, בבוקרשט, ברומניה, את הופעתו של רומניה הספרותית עד סגירתו השנייה ב-6 בינואר 1934.

העיתון הספרותי

התאחדות הסופרים מרומניה הוציאה לאור, בתקופה שבין 18 במרץ 1954 ובין 3 באוקטובר 1968 כתב עת בשם העיתון הספרותי (Gazeta literară), שם שהיה תרגום שמו של כתב העת הספרותי החשוב ביותר בברית המועצות. ב-1968, לאחר עלייתו לשלטון של ניקולאה צ'אושסקו והתחזקות הנטייה להתרחקות מהערכים התרבותיים הסובייטים וחיזוק הערכים הלאומים הרומנים, הוחלט לשנות את שם כתב העת לשם כתב העת הספרותי שייסד בזמנו אלכסנדרי וכך הוסב השם לרומניה ספרותית.
וחטנג גורגסלי

חייו

הוא היה בנו של מיתרידטס החמישי. גורגסלי הוא השם הפרסי שניתן לו על ידי הפרסים, ופירושו בפרסית: "בעל ראש הזאב" בגלל צורת הקסדה שחבש. הוא נישא לנסיכה פרסית, הוא שמר על המעבר הצפוני לכארתלי מפני האלאנים (אוסטים), והשתתף במערכה של האימפריה הסאסאנית כנגד האימפריה הביזנטית בין השנים 455–458 ובהודו, כנראה במלחמותיו של השאח פרוז הראשון כנגד ההפתליטים ("Hephthalites", שמם היווני) או כפי שכונו "ההונים הלבנים" בשנים 474–476. וחטנג התמרמר על הפלישה לעצמאותו וחיזק את עמדתו על ידי תמיכה ברמה גבוהה יותר של סטטוס דתי לכנסייה האורתודוקסית והאפוסטלית הגאורגית (אוטוכפליה - כנסייה היררכית לעיתים בראשות בישוף מטרופוליטני), וביסס את שליטתו על הממלכות המערב גאורגיות שהיו תחת חסות בזנטיון (ממלכת אגריסי וממלכת אבחזיה), חימש את המצודות בכארתלי, כרת ברית עם הארמנים והחל בהכנות למרידה גדולה כנגד האימפריה הסאסאנית.
בשנת 482, הוא הורה להרוג את ורסקן, הוסאל הנאמן ביותר של הפרסים, והפיטיאקסש המשנה לוויטאחה) של אחד מהפרובינציות של כארתלי, שנשא לאישה את שושניק בשנת 475. וחטנג עצמו נשא לאישה את הנסיכה הלנה מבזנטיון וביקש עזרה מקיסר האימפריה הביזנטית, יוסטיניאנוס הראשון, אבל לשווא. המרד הגאורגי-ארמני בשנת 482 נכשל והמדינות נחרבו על ידי הפרסים במשלחות ענישה בשנים 483 ו-484. אחרי גלות קצרה בממלכת לזיכה, הוא כרת ברית שלום עם פרס וחזר לכארתלי בשנת 485. אף על פי שכרת ברית שלום סירב וחטנג להצטרף למערכה הפרסית כנגד בזנטיון, והשאח קבד תקף את כארתלי בשנת 502. הגאורגים נלחמו בגבורה ונסוגו לגבולם לאחר ארבעה ימי קרבות, למרות שכוחות הפרסים היו גדולים פי שלושה. ביום האחרון לקרב העקוב מדם, נפצע וחטנג אנושות. ועל פי האגדה, אחד מעבדיו של המלך בגד בו ודקר אותו בנקודת החולשה של שירונו - בית השחי. שומרי ראשו של וחטנג נשאו אותו יחד עם כלי הנשק שלו למגורים באוּרגַ'מה, שם נפטר לאחר מספר ימים ונקבר בקתדרלת סווטיצחובלי.
המלך וחטנג גורגסלי הפך לגיבור לאומי של הגאורגים. הרבה אגדות ושירי פולקלור נוצרו סביב דמותו. במשך מאות בשנים נקרא הדגל הגאורגי "גורגסליאני" על שמו. כמו כן "עיטור וחטנג גורגסלי" הוא אחד העיטורים הגבוהים המוענקים על ידי גאורגיה.

אגדת טביליסי

האגדה על ייסוד העיר טביליסי, בירת גאורגיה, סופרה מאז במשך מאות בשנים. על פי גרסה נפוצה של סיפור עם עתיק, שטחה הנוכחי של טביליסי היה מכוסה יערות, והמלך וחטנג, יצא לציד פסיונים יחד עם חבריו, באזור, שהיה מכוסה ביערות, עם בז (בגרסאות אחרות מפיע כנץ או כעוף דורס אחר). במהלך הציד, הבז הכה בפסיון בעודו עף באוויר, והשנים נפלו לתוך מעיין חם ומתו. כשהגיעו הציידים היו שתי הציפורים מבושלות. המלך וחטנג התלהב כל כך מן המעיינות החמים עד כי שכח את אובדן הבז, והחליט לגדוע את היער ולבנות עיר באותו המקום. מאז קרא למקום תבּיליסי מהמילה "תבּילי" (თბილი). שפירושה בגאורגית "חמים" (warm) ומכאן "תבּיליסי" - "מקום חמים". (לפי המקובל בעברית טביליסי). והעתיק את בירת ממלכתו ממצחתה לטביליסי.
גם בימינו יש בטביליסי מעיינות גופרית חמים הנובעים מהאדמה.
פליקן (אי)

פליקן (באנגלית: Pelican Island; "אי השקנאי") היה אי קטן ולא-מיושב בחוף המערבי של ברידג'טאון ופונטאבל, בסנט מייקל, ברבדוס. על פי התיעוד ההיסטורי, האי קיבל את שמו משקנאים חומים שקיננו שם.
בעבר היו ממוקמים באי מתקני בידוד, בהם החזיקו בבידוד ספנים חולים, על מנת שלא להפיץ מחלות מידבקות באי. 
על האי מוקמו חלק ממתקני הנמל של ברידג'טאון, וכן הוקם עליו אתר תיירות שנקרא פליקן וילג' (בעברית: "כפר השקנאי") אשר שימש מרכז למלאכות יד מסורתיות. 
בשנות ה-50 של המאה ה-20 יובשו המים בין האי פליקן לברידג'טאון, והאי הפך לחצי אי.

איים נוספים בשם זה

אי אחר בשם פליקן ממוקם בקבוצת האחיות הקטנות שבאיי הבתולה הבריטיים, ואי נוסף בשם זה ממוקם צפונית לאי גלווסטון שבמדינת טקסס שבארצות הברית.
תיכון מקיף רמת גן ע"ש רפאל איתן

בית הספר

בית הספר נוסד בשנת 2003 וממוקם בשכונת רמת עמידר, בעיר רמת גן. התיכון נקרא על שמו של רפאל איתן שהיה הרמטכ"ל ה-11 של צה"ל, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל.
נכון ל-2018, בבית הספר לומדים כ-150 תלמידים, בכיתות ט'-י"ב, עם בין 1–2 כיתות בשכבה. צוות המורים מונה כ-20 חברי סגל ובראש בית הספר עומד עירן ירושלמי כמנהל (החל משנת תשע"ב). על מנהליו הקודמים ניתן למנות את עופר אילות ומירי ענני.
אל בית הספר מגיעים תלמידים מרמת גן, תל אביב, גבעתיים, בני ברק וגבעת שמואל.
בית הספר מקבל תלמידים שלא התקבלו, בשל ציונים נמוכים, לתיכונים אחרים באזור.

ניהול משאבי אנוש

התפיסה המודרנית מתייחסת אל העובד כאל “נכס” וכדי לדעת איך לנהל נכס זה, חשוב לרכוש ידע וכלים מקצועיים בניהול המשאב האנושי.

תקשוב

המגמה מכשירה את תלמידיה להשתמש בטכנולוגיות מחשוב ותקשורת. התלמידים במגמה לומדים את מקצועות הבסיס לעולם המחשוב, דרך לימוד מערכות תקשורת, מערכות פתוחות, מערכות יישומים גרפיות, מערכות מידע וידע ומערכות קנייניות.
הלימודים כוללים לימודים עיוניים ויישום החומר הנלמד באמצעות עבודה במעבדות תקשורת ומעבדות פירוק והרכבה וירטואליות ופיזיות. על התלמידים להגיש פרויקט במהלך לימודיהם ועבודת גמר בתום הלימודים. התלמידים לומדים עבודה עם מערכות ליצירת רשתות מחשבים ותקשורת וניהול מערכות תקשורת.
דניאל קופרברג

ביוגרפיה וקריירה

נולד בסנקט פטרבורג, וכמה חודשים לאחר לידתו אומץ על ידי משפחה מחיפה. למד בבית הספר הריאלי. שיחק בקבוצת הנערים של מכבי חיפה, ובתיכון למד בתיכון נוצרי באריזונה. עם תיכונו האמריקאי זכה באליפות המקומית ונבחר למצטיין, אך לאחר שנה שב לישראל, ואף דחה הצעות לשחק במכללות אמריקאיות דוגמת אריזונה ו-UCLA.
בשנת 2016 הוא התאמן עם שחקני ניז'ני נובגורוד, אך ויתר על חתימה בקבוצה מפני שהיה לפני צבא ובסופו של דבר חתם בקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה ביולי 2016.
בינואר 2018, הוא האריך את חוזהו במכבי חיפה ובמקביל שיחק במסגרת חוק הכרטיס הכפול בהפועל עפולה מהליגה הלאומית.

נבחרת לאומית

קופרברג שיחק בנבחרת העתודה של ישראל. בטורניר הכנה לאליפות אירופה 2016 נבחר למצטיין. באליפות אירופה לנבחרות עתודה בשנת 2016 הוביל קופרברג את נבחרת ישראל הן בנקודות והן בריבאונדים, אך לא הצליח להוביל את הנבחרת, שסיימה במקום ה-12, להישגים.
באליפות אירופה לנבחרות עתודה בשנת 2017, קופרברג והנבחרת זכו במדליית הכסף לאחר שהגיעו עד הגמר והפסידו לנבחרת יוון המארחת. הוא סיים את האליפות עם ממוצע של 10.7 נקודות ו-6.9 ריבאונדים למשחק.
קרב מויה

רקע לקרב

שושלת ג'ואו התפתחה והתחזקה במשך שנים רבות בזמן שלטונה של שושלת שאנג. האזור בו שלטו היה ממערב למרכז של שאנג, על גדת נהר ווי. ג'ואו אימצו את התרבות רוב המאפיינים של תרבות שאנג, כך בנוגע לדת ולטכנולוגיית הברונזה. בכתובות שבעצמות הניחוש מופיעה ג'ואו בתחילה כבעלת ברית של שאנג ובהמשך כיריבה.
קשה לשחזר באופן ביקורתי מדוע החל העימות בין השושלות, וגם לא ברור אם ג'ואו היו תחת שלטונם של שאנג וביצעו מרד או שמא היו ממלכה יריבה וכבשו את השלטון. על פי ההיסטוריה המסורתית, המלך וון משושלת ג'ואו היה וסל של המלך ג'ואו-סין משאנג, וקיבל את האחריות על המערב כאשר ג'ואו-סין עסק בלחימה בדרום מזרח. שני המלכים מתוארים על פי ההיסטוריה המסורתית, שנכתבה על ידי תומכי שושלת ג'ואו, כהפכים מוחלטים. המלך ג'ואו מתואר כלא יוצלח, אכזרי, חסר יראת אלים ומושחת. כנגדו, המלך וון מתואר כמלך האידיאלי, צדיק, רחום ונדיב עד כדי שזכה לכינוי "המעודן" או "המתורבת". המלך וון תכנן לתפוס את השלטון ולכן דאג בהדרגה ובמחשבה אסטרטגית לטווח ארוך לאסוף תומכים ולהעצים את כוחו. תופעה קוסמית שהתרחשה בשנת 1059 לפנה"ס, התלכדות חמישה כוכבי לכת בקו אחד מול כדור הארץ, נתפסה בעיניו כסימן שיש למגר את שושלת שאנג. ג'ואו-סין שחשש מכוחו של וון, כלא אותו, דבר שהביא למתח גואה בין שתי השושלות. לאחר שג'ואו-סין שחרר את וון החל וון לאסוף צבא, אך מת בערך ב-1047 לפנה"ס, בטרם הספיק לצאת למלחמה כנגד ההנהגה של שאנג.
את השלטון בג'ואו תפס בנו של המלך וון, המלך ווּ. הוא המתין עד שאסף די תומכים וצבא ויצא לקרב כנגד ג'ואו-סין משאנג. הקרב נערך במוּיֶה, אתר הקרוב ליין, בירתה של שושלת שאנג המאוחרת.

מהלך הקרב

כוחותיו של המלך ג'ואו-סין היו במלחמה בדרום מזרח, אולם נשארו (על פי ההיסטוריה המסורתית), 530,000 חיילים להגן על הבירה ויין. מספר זה מוגזם בלא ספק ומחקרים מודרניים נוקבים במספרים נמוכים יותר. ג'ואו-סין רצה להיות בטוח בניצחונו ולכן חימש עבדים רבים שיגנו על העיר כאשר הוא יצא עם הכוחות כולם כנגד המלך וו ובערך 50,000 האיש שהיו אתו. העבדים, שתמכו בוו ולא בג'ואו-סין ערקו והצטרפו אל וו, דבר שפגע קשות במורל החיילים של שושלת שאנג. בעקבות עריקת העבדים ערקו חיילים רבים של שאנג לצד של ג'ואו, בזמן שקדם לקרב ואף במהלכו.
הקרב שהתנהל לבסוף היה עקוב מדם אך בשל העריקות הרבות, הרמה המורלית הירודה וחוסר הסדר בצבא של ג'ואו-סין, הוא הובס באבדות קלות יחסית. הצבא של וו, שכלל מרכבות קרב והיה מאומן יותר הצליח להבקיע את המערך של ג'ואו-סין וטבח בחייליו. המלך וו הפגין חוסר רחמים כלפי המנוצחים ואף ציווה לטבוח את השבויים שנפלו לידיו.

לאחר הקרב

המלך ג'ואו-סין, ששרד את הקרב, התאבד בשרפה, או לפי היסטוריונים אחרים, נרצח. לאחר הקרב כבר לא הייתה תקומה לשושלת שאנג, והבכורה השלטונית הייתה בידי שושלת ג'ואו. שושלת ג'ואו עסקה לאחר הקרב בביסוס שלטונה שנמשך, באופן רשמי, עד למאה השלישית לפני הספירה.
אפקט אוז'ה

אפקט אוֹזֶ'ה היא תופעה בפיזיקה שבה פליטת אלקטרון מאטום גורמת לפליטה נוספת של אלקטרון. כאשר אלקטרון עוזב את רמת היסוד של האטום, ומשאיר אחריו חוסר מבחינת מספר האלקטרונים, אלקטרון מרמת אנרגיה גבוהה יותר עשוי ליפול לחלל שנשאר, מה שיגרום לשחרור אנרגיה. למרות שבחלק מהמקרים האנרגיה משתחררת בצורה של פליטת פוטון, האנרגיה עשויה לעבור לאלקטרון אחר, שנפלט מהאטום. האלקטרון השני שנפלט נקרא אלקטרון אוז'ה.
ברגע הפליטה שלו, האנרגיה הקינטית של אלקטרון אוז'ה מתאימה להפרש בין האנרגיה של המעבר האלקטרוני ההתחלתי ואנרגיית היינון של קליפת האלקטרונים שממנה נפלט אלקטרון אוז'ה.
רמות האנרגיה הללו תלויות בסוג האטום ובסביבה הכימית שבה נמצא האטום. ספקטרוסקופיית אלקטרוני אוז'ה עושה שימוש בפליטה של אלקטרוני אוז'ה על ידי הפצצה של דגימת חומר בקרני X או באלקטרונים אנרגטיים, והיא מודדת את מספר אלקטרוני אוז'ה כפונקציה של אנרגיית אלקטרון אוז'ה. הספקטרום שמתקבל כתוצאה מכך משמש לקביעת הזהות של האטומים הפולטים וכן מספק מידע על הסביבה שבה הם נמצאים.
רקומבינציית אוז'ה היא אפקט אוז'ה דומה שמתרחש במוליכים למחצה. כאשר אלקטרון וחור יכולים להתחבר ולשחרר את האנרגיה שלהם לאלקטרון אחר בפס ההולכה. האפקט ההפוך נקרא יוניזציית פגיעה.
אפקט אוז'ה קרוי על-שמו של פייר ויקטור אוז'ה, פיזיקאי צרפתי ואחד ממגלי התופעה.

היסטוריה

התהליך ביסוד אפקט זה, התגלה בשנות ה-20 על ידי ליזה מייטנר, פיזיקאית אוסטרית יהודייה. אפקט אוז'ה עצמו התגלה ב-1925 על ידי פייר ויקטור אוז'ה בעקבות ניתוח תוצאות מניסוי בתא ערפל.
קרני X עתירות אנרגיה כוונו על חלקיקי גז מיוננים וגרמו לפליטת אלקטרונים פוטואלקטריים. הצפייה במסלולי האלקטרונים שלא היו תלויים בתדירות של הפוטון הפוגע רמזה על כך שיש מנגנון ליינון האלקטרונים שנגרם ממעבר פנימי של אנרגיה שאינו יחסי לגודל מסוים. בדיקה מעמיקה יותר ועבודה תאורטית נוספת הראו שמידת חוסר היחס של האפקט הייתה גדולה בהשוואה לזו של אפקט מעבר פנימי. דבר זה הושג באמצעות שימוש בחישובים של מכניקה קוונטית בסיסי, קצב מעבר והסתברות מעבר.