google/wiki40b huggingface dataset:
ממליגה

הכנת הממליגה

באופן מסורתי מכינים את הממליגה על ידי הרתחת מים בסיר העשוי מיציקת ברזל (ברומנית: ceaun). לתוך המים מוסיפים קמח תירס ומלח בישול. כאשר המאכל מוגש כתחליף ללחם (בסגנון האיכרים) את הממליגה הרומנית מכינים סמיכה הרבה יותר מאשר את הגרסה האיטלקית שלה, והיא מבושלת עד דרגת סמיכות בה ניתן לחתוך ממנה חתיכות, כבלחם. החיתוך באופן המסורתי לא נעשה על ידי סכין אלא על ידי חוט חזק המוחזק משני צדדיו ומועבר מעל החלק אותו רוצים לפרוס. כאשר הממליגה מבושלת למטרות אחרות היא מוגשת בצורה יותר דלילה.
הממליגה מוגשת בדרך כלל עם תוספת של גבינה מלוחה מסוג ברינזה (רומנית: brânză) או בורדוף ושמנת חמוצה או יוגורט לצידה. לפעמים מגישים אותה כשהיא מעוכה בקערה עם חלב חם. לעיתים הממליגה מבושלת בחלב במקום מים.
מאכל רומני פופולרי אחר, המבוסס על ממליגה, נקרא בולז (bulz). הוא עשוי מכדורי ממליגה ממולאים בגבינה וחמאה אפויים בתנור. לפעמים מטגנים במחבת עם שמן, פרוסות של ממליגה והתוצאה שמתקבלת היא כמו לחם תירס. כמו כן הממליגה מוגשת כתוספות למנות בשריות ואף למרק.
הכפריים הרומנים מגישים את הממליגה עם מוז'דיי (mujdei), תערובת של שיני שום מעוכות, מים, חומץ ומלח בישול.

עוגת ממליגה

המאכל הרומני מלאי (Malai) הוא עוגה העשויה מקמח תירס, סוכר, שמנת וביצים, האפויה בתנור.

היסטוריה

התירס הגיע למחוזות הדנובה רק במאה ה-17, אבל ממליגה אכלו הרומנים כבר לפני כמעט אלף שנים. הממליגה המקורית בושלה מקמח דוחן, תבואה שהובאה לאירופה על ידי המונגולים בעת הפלישה המונגולית לאירופה. עם הופעת קמח התירס התמעט עד שכמעט נעלם השימוש בקמח דוחן, משום שקמח התירס מספק יותר אנרגיה וטעים יותר.
דיאטה המסתמכת יתר על המידה על ממליגה מסוכנת משום שבקמח תירס אין ויטמין B₃, לכן אפשר ללקות בפלגרה. בעבר, בתקופה בה לא ידעו על קיומו של ויטמין B₃, בין האיכרים העניים של רומניה, תופעת הפלגרה הגיעה לממדי מגפה.
מירזה טלטוביץ'

אירופה

טלטוביץ' החל את דרכו בכדורסל בקבוצות הילדים והנוער של המועדון סלובודה טולזה. לקראת עונת 2002/2003 עלה לקבוצת הבוגרת והחל לשחק בליגה הבוסנית. כבר בעונתו הראשונה כמקצוען הציג יכולת טובה שהסתכמה ב-7.2 נקודות ו-2.7 כדורים חוזרים בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן, האחרונה שלו בבוסניה, הציג יכולת שיא ונבחר להופיע במשחק האולסטאר של הליגה הבוסנית. בסך הכל העמיד בעונה זו ממוצעים של 26.4 נקודות, 6.6 כדורים חוזרים, 2.3 חטיפות ואסיסט אחד למשחק.
בעקבות יכולתו המצוניית בליגה הבוסנית, הוחתם טלטוביץ' בקבוצת הצמרת הבלגית, אוסטנדה. עם אוסטנדה שיחק גם בגביע יול"ב, אך לא הרשים במשחקיו במפעל, בהם קלע 6.7 נקודות והוריד 2 כדורים חוזרים בממוצע למשחק. גם בליגה הבלגית, לא התקרב לממוצעיו בסלובודה ובסיום העונה עמד על 9.8 נקודות ו-4.9 כדורים חוזרים בלבד. למרות שלא הציג את היכולת לה ציפו באוסטנדה, נשאר בקבוצה לעונה נוספת, בה שיפר את ממוצעיו במעט ועלה ל-11.1 נקודות ו-4.8 כדורים חוזרים בממוצע למשחק, שסייעו לאוסטנדה לזכות באליפות הליגה הבלגית. לאחר עונה זו עזב את בלגיה וחתם בקבוצת היורוליג טאו ויטוריה.
כבר בתחילת דרכו בויטוריה, זכה עימה בסופר קאפ הספרדי. עם זאת, בהמשך, מיעט לקבל דקות משחק וסיים את העונה עם 4.3 נקודות ו-2.1 כדורים חוזרים בממוצע למשחק. בעונת 2007/2008, השנייה שלו בספרד, הציג שיפור ניכר ביכולתו ועם ממוצעים של 10.4 נקודות ו-4.3 כדורים חוזרים הוביל את ויטוריה לזכייה באליפות הליגה הספרדית ולפיינל פור היורוליג, בו הפסידה טאו לצסק"א מוסקבה ומונטפסקי סיינה. בעקבות השיפור שחל ביכולתו לעומת עונתו הקודמת בספרד, נבחר לתגלית השנה בליגת ה-ACB.
עונת 2008/2009, הייתה עונת הפריצה של טלטוביץ' לתודעה האירופית. הוא הוביל את ויטוריה לזכייה בגביע המלך הספרדי לאחר ניצחון במשחק הגמר נגד אוניקאחה מאלגה, משחק בו קלע 20 נקודות ונבחר ל-MVP של המפעל. גם ממוצעיו בזירה האירופית השתפרו והוא סיים את עונת היורוליג עם 13 נקודות ו-3.4 כדורים חוזרים למשחק. במשחקי הליגה הספרדית, שיפר את יכולתו אף יותר ועל אף ממוצעים בינוניים של 11.3 נקודות ו-3.4 כדורים חוזרים בממוצע למשחק, היה מהשחקנים הבולטים בטאו, שהגיעה עד סדרת גמר ה-ACB, בו הפסידה לברצלונה, על ידה הודחה מהיורוליג, מוקדם יותר בעונה. לאחר עונה זו שינתה טאו את שמה לקאחה לבורל ויטוריה.
את עונת 2009/2010, פתח טלטוביץ' בצורה מצוינת והציג יכולת טובה במיוחד במשחקיה הראשונים של הקבוצה באירופה, כשהשיא היה ב-7 בדצמבר 2009, במשחק היורוליג נגד מכבי תל אביב, משחק בו קלע 28 נקודות (8 קליעות מ-14 ניסיונות מטווח השלוש) והוסיף 6 כדורים חוזרים, 2 אסיסטים, חטיפה אחת וחסימה אחת ב-37 דקות משחק.

ליגת ה-NBA

בקיץ 2012 חתם בברוקלין נטס מליגת ה-NBA על חוזה ל-3 עונות.
לקראת עונת 2015/2016 חתם בפיניקס סאנס על חוזה לעונה אחת, ובסיומה חתם על חוזה ל-3 עונות במילווקי באקס. במהלך עונת 2017/2018, עונתו השנייה במילווקי, סבל מתסחיף ריאתי בשתי הריאות, ובמרץ 2018 נחתך מסגל הקבוצה.

נבחרת לאומית

טלטוביץ' שיחק בנבחרת בוסניה והרצגובינה, אותה הוביל להעפלה לאליפות אירופה בשנים 2003 ו-2005.
אמריציום

מאפיינים מרכזיים

צבעו של האמריציום לבן עד כסוף, אשר דוהה במגע עם האוויר. בהשוואה לקודמיו בטבלה המחזורית, הוא רך יותר ורדיואקטיבי יותר. מצב החמצון הנפוץ ביותר שלו הוא (3+).
כיום ידועים 18 איזוטופי אמריציום; היציבים ביותר הם ²⁴³Am בעל זמן מחצית חיים של 7,370 שנים ו-²⁴¹Am עם זמן מחצית חיים של 432.2 שנים. כל שאר האיזוטופים הרדיואקטיביים בעלי זמן מחצית חיים של פחות מ-51 שעות, ולרובם קטן מ-100 דקות.

שימושים

בשל היותו רדיואקטיבי מאוד ולכן מסוכן, וכן בשל היותו קשה לייצור, האמריציום איננו נפוץ בשימוש. עם זאת, יש לו שימוש בכמויות מזעריות בגלאי עשן; כמו כן, יש לו שימוש כמקור לקרינת גמא ונייטרונים.

היסטוריה

האמריציום יוצר לראשונה בשלהי שנת 1944 באוניברסיטת שיקגו על ידי צוות בראשות גלן סיבורג. הצוות הצליח לייצר את האיזוטופ ²⁴¹Am על ידי הפגזת פלוטוניום בנייטרונים, באופן הבא:
את שמו קיבל האמריציום על שם היבשת אמריקה, באנלוגיה ל"שכנו" מלמעלה בטבלה המחזורית, אירופיום.
אדית מאסי

ביוגרפיה

מאסי נולדה בעיר ניו יורק למשפחה בת 10 ילדים. אחיה של מאסי, מוריס, סיפר כי הוריהם "פשוט הרימו ידיים יום אחד, זרקו את אלה שלא יכלו להסתדר בעצמם בבית יתומים מקומי ונעלמו". בסרט התיעודי "מכתבי אהבה לאדי", מאסי סיפרה שגדלה בבית יתומים ולבסוף נשלחה לבית אומן. משפחתה האומנות התנכלה לה וכשהייתה נערה ברחה להוליווד. בסרט התיעודי "דיווין ווטרס" אמרה מאסי "נולדתי בניו יורק אבל גדלתי בדנבר שבקולורדו. הייתי משוגעת על סרטים, אז הלכתי לקליפורניה בניסיון להיכנס לאחד, אבל במקום זה נהייתי ברמנית."
בשנת 1946 התחתנה מאסי עם חייל בשם סילביו גיגנט. חמש שנים לאחר מכן עזבה אותו כי נהייתה, לדבריה, "חסרת מנוחה".
בהמשך עברה מאסי להתגורר בבולטימור שבמרילנד והחלה לעבוד כמלצרית בבית מלון מקומי. ג'ון ווטרס פגש במאסי כשעבדה במלון בשנת 1969 והציע לה להשתתף בסרטו Multiple Maniacs בו שיחקה את עצמה, ובהמשך השתתפה מאסי בעוד ארבעה מסרטיו של ווטרס. בתחילת שנות ה-70 התפטרה מאסי מעבודתה בבית המלון ופתחה בבולטימור חנות יד שנייה בשם "שקית הקניות של אדית".
בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, מאסי ניצלה את הפרסום שקיבלה בעקבות ההשתתפות בסרטיו של ווטרס והופיעה כזמרת של להקת הפאנק "אידי והביצים". בנוסף היא הצטלמה לסדרת כרטיסי ברכה. 
כשלא יכלה עוד לעמוד בחורפים של בולטימור, עברה מאסי לוניס שבקליפורניה, שם הקימה חנות יד שנייה נוספת בעזרת הכסף שהרוויחה בסרטיו של ווטרס.
ב-1982 הקליטה מאסי גרסת כיסוי לשיר " Big Girls Don't Cry" של להקת ארבע העונות.

מותה

מאסי מתה בלוס אנג'לס מסיבוכים בלימפומה וסוכרת ב-24 באוקטובר 1984. גופתה נשרפה אחרי מותה.
סמולטרינג

סמולטרניג (בנורווגית: Smultring; בתרגום מילולי: טבעת-שומן), או בשמה הנוסף היורטטקאק (hjortetakk) היא הגרסה הנורווגית של הסופגנייה. קוטרן של סופגניות אלו קטן. לא נהוג למלא אותן במילוי או לצפותן בציפוי. לרוב מתבלים אותן בהל.
סמטה פלונית וסמטה אלמונית

סמטה פלונית וסמטה אלמונית הן שתי סמטאות קטנות, המקבילות זו לזו, ויוצאות מרחוב המלך ג'ורג' במרכז העיר תל אביב. 
הסמטאות, אשר מחוברות זו לזו בצידן המזרחי, נבנו בשנת 1922 בסגנון האקלקטי. הסמטאות הפכו עם השנים למרכז תרבותי והן מהוות את מקום משכנם של בוטיקים אופנתיים, גלריית פלונית לאומנות ומרכז אינדימדיה הישראלי.

מקור השם

שמן של הסמטאות כרוך זה בזה ומסורת של אגדות אורבניות ניסו לבאר את שם הסמטאות. לפי אחת המעשיות מאיר גצל שפירא, בונה הבתים בסמטאות, ביקש לקרוא לאחת הסמטאות על שמו (ולפי גרסה אחרת, על שם רעייתו, סוניה) אך ראש העירייה, מאיר דיזנגוף לא ראה זאת בעין יפה. בסופו של דבר, החליט דיזנגוף לשנות את שמותיהן של הסמטאות כך שיהוו אי-הנצחה מושלמת לשמו של שפירא: האחת תקרא סמטה אלמונית, והשנייה סמטה פלונית. חלק מהסיפורים גורסים כי המחלוקת יושבה במחלקת שמות הרחובות, שם הוצע השם כשם זמני אשר הפך לקבוע.

פסל האריה

בקצה סמטה פלונית ניצב פסל אריה מבטון, אשר שוררת מחלוקת סביב זהות יוצרו. קרוב לודאי שהפסל היה יעקב דב גורדון והוא נעזר בפסל חיים כץ. הפסל הוזמן על ידי מייסד הרחובות מאיר גצל שפירא כמחווה לאשתו. הפסל היה מוזנח, לסת האריה נשברה והוא נצבע על ידי חברת פרסומת בצבע ברונזה. עיריית תל אביב יזמה את שיקום הפסל שכלל תיקון הלסת, הזנב, השבת הצבע מקורי בשיטת התזה וקביעת שלט הנצחה לפסלים גורדון וכץ.

עמודי השער

בתחילת רחוב סימטה פלונית ישנם 2 עמודי בטון אפורים שהיו בעבר עמודיו של שער הרחוב.

בתרבות

פסל האריה וסמטה פלונית מופיעים על עטיפת האלבום הייתי פעם ילד של אריק איינשטיין ויוני רכטר.
המרפסת של המדינה

המרפסת של המדינה הוא מצפור בהתנחלות פדואל שבשומרון, 12 מטר מגדר היישוב. ניתן להשקיף ממנו על גוש דן, השרון, מישור החוף, השפלה ובהתקיים תנאי מזג אוויר מתאימים וזיהום אוויר מופחת, ישנה ראות טובה מתחנות הכח של אשקלון ואשדוד בדרום ועד לאוניברסיטת חיפה שעל הר הכרמל.

מאפייני המצפור

המצפור מתנשא כ-350 מטר מעל פני הים. המרחק בינו ובין הים התיכון הוא כ-25 ק"מ בקו אווירי, המרחק לגוש דן הוא כ-12 ק"מ בקו אווירי והמרחק לנתב"ג הוא כ-13 ק"מ בקו אווירי. מהמקום ניתן לזהות בקלות רבה תשתיות ביטחוניות ואזרחיות חיוניות לישראל, כגון נתב"ג, הקריה, אוניברסיטאות, מסילות ותחנות רכבת, כביש 6, תחנות כוח, אזורי תעשייה ומסחר ובתי חרושת.

השימוש במצפור

את השם "המרפסת של המדינה" טבע ראש הממשלה, אריאל שרון, ברצונו לבטא בכך את פגיעות מישור החוף, השרון והשפלה בפני עליונותו הטופוגרפית של מי ששולט בשדרת ההר.
מנהגו של אריאל שרון להביא למקום אישים מהארץ ומחו"ל, מתייחס לתביעה הישראלית ארוכת השנים לגבולות בני הגנה כערובה לשלום בר קיימא וממחיש שהתיצבות על גבולות הקו הירוק - ירידה של ישראל משדרת ההר, אינה עולה בקנה אחד עם תביעה זו. כאשר הביא את ג'ורג' ווקר בוש בעת שהיה מושל טקסס, התבטא שרון באומרו: "אתה רואה את הבתים ממול? אלה הבתים של תל אביב. ושם זה חוף הים של תל אביב, ויותר שמאלה זה נמל התעופה בן-גוריון ושם ימינה זה הבתים של ראש העין. אדוני המושל, אם חלילה נצא מכאן, נישאר עם מותניים צרים של כמה קילומטרים בלבד שיפרידו ממזרח עד הים". בוש השיב לו: "אני יכול להבין את זה. זה יהיה ממש שיגעון".
תנועת "ישראל שלי" הפיקה פרויקט הנקרא "פרויקט הפנורמה", שמטרתו להראות את חשיבות המקום מבחינה ביטחונית-אסטרטגית, על ידי תצפית וירטואלית מהמקום אל גוש דן ועוד.
באוגוסט 2014 הוקם באתר מצפור, אותו חנך השר לענייני גמלאים, ח"כ אורי אורבך. 
באפריל 2016 הותקנו באתר משקפות נוף ארוכות טווח, על מנת לאפשר למבקרים להשקיף על הנוף מהמצפור.
החל מאפריל 2015 מתקיים במקום פסטיבל המרפסת של המדינה פעמיים בשנה - בחול המועד סוכות ובחול המועד פסח - בהשתתפות אלפי מבקרים.
פארק (חברה)

מפיתוחים למוצרים

פארק הוקמה הרחק מהנהלת זירוקס ששכנה בעיר רוצ'סטר במדינת ניו יורק. המרחק אפשר לאנשי המעבדה חופש פעולה אך גם ניתק אותם מההנהלה שלא השכילה להפוך את ההמצאות האלה להצלחה מסחרית. חלק מהפיתוחים מעולם לא הבשילו בזירוקס לכלל "מוצר", והמוצרים שכן ייצרה זירוקס על סמך הפיתוח, לא נחלו הצלחה רבה, בייחוד בהשוואה להצלחה של הפיתוחים הללו מחוץ לזירוקס.
חברות רבות אחרות נהנו מפירות הפיתוח בפארק, ונהוג לחשוב שזירוקס יכלה להפיק מהפיתוחים וההמצאות במרכז הפיתוח יותר משהפיקה, מבחינה מסחרית.. זירוקס יצאה לשוק עם אחד המחשבים הראשונים שהציגו ממשק משתמש גרפי, בשם "סטאר", אך מחשב זה לא נחל הצלחה בשוק, וזירוקס לא המשיכה להשקיע בקו הזה. ממשק המשתמש הגרפי הצליח יותר בתחנות עבודה של אפולו, סאן, ואחרות, זכה לתפוצה נרחבת עם מחשב המקינטוש, ומאז העשור האחרון של המאה ה-20, נדיר לפגוש מחשב חדש או מערכת הפעלה חדשה שלא כוללים, כמובן מאליו, ממשק משתמש גרפי.
בתחום מדפסות הלייזר הצליחה זירוקס יותר, עם מדפסות גדולות יחסית, אך גם כאן, מרב ההצלחה נפל בחלקן של חברות אחרות, שיצאו עם מדפסות לייזר שולחניות, שהדפיסו בקצב של מספר דפים לדקה (לעומת המדפסות הגדולות של זירוקס שהדפיסו מאות דפים בדקה), ובמחיר שהיה שבריר ממחיר המדפסת של זירוקס, כמו קנון שייצרה את מנוע ההדפסה שרוב המדפסות השתמשו בו, ולקוחותיה, כמו חברת HP עם סדרת מדפסות LaserJet, ואפל עם LaserWriter, המדפסת הראשונה שתמכה בשפת פוסטסקריפט החדשה (שפותחה על ידי חוקרים שעזבו את פארק, ובמידה מסוימת מהווה המשך לעבודה שעשו בפארק).
סביב רשת הEthernet שפותחה בפארק קמה תעשייה שלמה, וחלקה של זירוקס בתעשייה זו לא היה ניכר.

כיום

מרכז המחקר עבר מספר גלגולים, וב-2002 חברת זירוקס הפכה אותו לחברה נפרדת, בבעלות זירוקס. המרכז מתרכז כיום (2019) במספר תחומי מחקר, הממומנים בעיקר על ידי גופים שמעוניינים במחקרים ובתוצאותיהם, ומתרכז במספר תחומים, ביניהם בינה מלאכותית, והאינטרנט של הדברים.
רפאל לוי (משרד הפנים)

רפאל לוי (נולד 1925) היה הממונה על מחוז ירושלים במשרד הפנים. הוא הורשע בקבלת שוחד. 
בשנת 1948 התחתן עם בתו של אליהו ששון, דבר שפתח לו קשרים עם ראשי השלטון הישראלי.
לוי היה קצין המיעוטים במחוז ירושלים בשנות ה-50 ובמסגרת זאת היה אחראי על הקשרים עם ערביי ישראל באזור ירושלים וניהל קשרים אזרחיים עם הירדנים ומעבר אזרחים במעבר מנדלבאום. בין השאר ניהל את המעבר של נוצרים לחגיגות בבית לחם, מעבר השומרונים להר גריזים ואת תיאום עליית השיירות הישראליות להר הצופים. 
במהלך מלחמת ששת הימים מונה לקצין קשר עם העדות הנוצריות והמוסלמיות וסייע לאלוף חיים הרצוג בגיבוש הצוות של הממשל הצבאי על יהודה ושומרון. 
לאחר מלחמת ששת הימים מונה לסגן מנהל המחוז וממלא מקום מנהל המחוז. בהמשך מונה למנהל המחוז והיה יו"ר הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה. במסגרת זאת ניהל ישיבות על תוכניות פיתוח גדולות בירושלים כמו פיתוח ממילא. במסגרת תפקידו במשרד הפנים היה אחראי על מתן רישיונות לעיתוני מזרח ירושלים.
בתפקידיו במשרד הפנים יצר קשרים עם ראשי העדות הנוצריות בירושלים במסגרתם נכרתו עסקות נדל"ן גדולות על קרקעות במערב ירושלים. 
בנובמבר 1986 נעצר בחשד לקבלת שוחד מראשי עדות נוצריות בירושלים. בעיתונות היו חלוקים האם המעצר היה מפתיע או שכבר מזמן היו שמועות על שחיתות מצד לוי. לוי הועמד לדין בפני השופטת דליה דורנר כשהתובע היה ערן שנדר. הוא הורשע ב-9 מתוך 11 סעיפי אישום ביוני 1988. נדון ל-3.5 שנות מאסר וערעורו לבית המשפט העליון נדחה. עם שחרורו מהכלא מונה למנהל מנהלת של אזור התעשייה עטרות.
ריקוד הציפורים

ריקוד הציפורים הוא לחן שבשנת 1950 הולחן על ידי ורנר תומאס, נגן אקורדיון שווייצרי מדבוס, ושהפך לפזמון ולריקוד פופולריים. באירופה ובישראל הוא הפך ללהיט בשנת 1981 ובמשך כל אותו עשור, והוא מוכר גם היום ומנוגן במסיבות ילדים רבות.

היסטוריה

שמו המקורי של השיר הוא Der Ententanz (ריקוד הברווז). ורנר תומאס החל לנגן את השיר בשנת 1963 במסעדות ובמלונות שונים. באחת מהופעותיו של תומאס, שמע את השיר מפיק בלגי בשם לואי ואן ריימנאנט. בשלב מאוחר יותר ואן ריימנאנט כתב לשיר מילים ובשנת 1970 החל בהפצתו לציבור, כמעט ללא הצלחה.

ההצלחה בשנות ה-80 של המאה ה-20

בשנת 1980 להקה הולנדית בשם De Electronica's הקליטה גרסה אינסטרומנטלית מחודשת לקטע, ובשנת 1981 הופקה בבריטניה גרסה תחת שם ההרכב The Tweets שהצליחה במצעדים בכל אירופה. בחלק מההקלטות השונות מופיע ורנר תומאס כמלחין בעוד שביצירות אחרות מופיעים תומאס/רנדל/האוס (בהתאם ליצירה).
הגרסה שהושמעה בישראל הופיעה בשנת 1981 על תקליטון של Bobby Setter Showband (הרכב של האומן הבלגי Bob Verhelst). זה היה מיקס חדש, בליווי אקורדיון, לגרסה שהוקלטה כבר ב-1974 על ידי אומן המוג סינתיסייזר הבלגי דן לקסמן (Dan Lacksman), והופיעה במקור באלבומו Tchip tchip תחת שם ההרכב The discotheque sound. גרסה זו לא זכתה להצלחה באותה שנה, והפכה ללהיט רק ב-1981 כשהשיר הפך לאופנה עולמית עם הצלחה עצומה במדינות רבות.
מהרגע שהשיר התפרסם, התווספו אליו שמות "ציפוריים" רבים: ריקוד הציפורים, ריקוד הגוזל, ריקוד התרנגולות וכו'.
השיר הוקלט ביותר מ-140 גרסאות, בכל רחבי העולם, כולל אחת של וולט דיסני, ונמכר ביותר מ-40 מיליון עותקים.

מילות השיר בעברית

בידיים נשקשק

ומרפק אל מול מרפק

עם היד נמחא בקצב - חה חה חה
בידיים נשקשק ומרפק אל מול מרפק

את המותן נסובב וכף נמחא
זה את זה קצת נדגדג

נשתולל ונתנדנד

יהיה פה כיף
פזמון:

כמה טוב בשניים

כיף להסתובב

נסתובב ביחד 

יהיה קצת נחת

וחם בלב...
דף הבית (דפדפן)

דף הבית של הדפדפן הוא דף אינטרנט הנפתח מיד כאשר משתמשים מפעילים את דפדפן האינטרנט. בכוחם של המשתמשים לבחור את זהות הדף. יש משתמשים שבוחרים בפורטל אינטרנט או במנוע חיפוש כדף הבית שלהם, ויש כאלו המעדיפים את אתרים אחרים כדוגמת אתר אינטרנט החביב עליהם במיוחד.
קיימים אתרים המאפשרים למשתמש ליצור דף בית מותאם לצרכיו, כיום, תוך שימוש ביכולות ה-RSS כדי לאפשר לו לקבל עדכונים מהאתרים המועדפים עליו.
לעיתים, תוכנות ריגול ווירוסים שונים משנים את דף הבית בניגוד לרצון המשתמשים באמצעות שינוי של הגדרות הדפדפן (כך שבכל פתיחת דפדפן, הדפדפן ניגש לאתר באופן אוטומטי).
במרבית הדפדפנים, ישנו לחצן דף בית (בדרך כלל בצורת בית) אשר לחיצה עליו בעת גלישה באינטרנט פותחת את אתר הבית המוגדר.
באתרים רבים ניתן למצוא פונקציה המגדירה את הדף הנבחר כדף הבית.
בדפדפנים התומכים בגלישה באמצעות לשוניות ניתן להגדיר מספר דפי בית שיפתחו עם פתיחת הדפדפן בלשוניות שונות.
הכוכב האדום

הכוכב האדום הוא אחד מסמלי הקומוניזם. לכוכב זה חמש פינות והוא מסמל את חמש אצבעות הפועל וכן את חמש היבשות המיושבות.
הכוכב האדום מופיע על דגלים וסמלים של מדינות קומוניסטיות, כגון דגל יוגוסלביה ודגל ברית המועצות. כמו כן, מספר מועדוני ספורט נקראו על שמו, כגון הכוכב האדום בלגרד.
לאחר נפילת הגוש הסובייטי הפך סמל זה מוקצה, ובחלק מהמדינות (לדוגמה: הונגריה) הפכה הצגתו לעבירה פלילית (ראו בקוד הפלילים ההונגרי, 269/B.§ (1993.) 
ברוסיה נותר הכוכב האדום בראש מגדלי הקרמלין - מגדל ספאסקאיה ומגדל טרויצקאיה.
פוליטיקה של אלבניה

רשות שופטת

מערכת בתי המשפט באלבניה מורכבת מבית משפט חוקתי (בית משפט עליון), בית המשפט לערעורים ובתי משפט מחוזיים. בית המשפט החוקתי כולל תשעה שופטים שנבחרו לתקופת כהונה קצובה בת תשע שנים על ידי חברי האספה הלאומית. בית המשפט החוקתי מפרש את החוקה ומסדיר את החוקים, ופותר מחלוקות בין הרשויות המקומיות והפדרליות. בתי המשפט הנותרים עוסקים בדינים פליליים, אזרחיים וצבאיים. בית המשפט לערעורים הוא בית המשפט הגבוה שאליו ניתן להגיש ערעור. בבית המשפט לערעורים נמנים שופטים הנבחרים לתקופת כהונה בת 7 שנים.
נשיא הרפובליקה הוא היחיד שיכול לפטר שופטים כראות עיניו.
ליביניו

גאוגרפיה

ליביניו נמצאת 1,816 מטר מעל פני הים. הנהר המרכזי שעובר דרך העיירה נקרא Spöl או Aqua Granda. ליביניו היא אחת העיירות האיטלקיות היחידות שאינה שייכת מבחינה גאוגרפית לאגן הים התיכון אלא לאגן הים השחור. חלק מהכפר הישן נהרס לחלוטין בשנות ה-60, כתוצאה מיצירתו של אגם מלאכותי (Lago di Livigno).

היסטוריה

המתיישבים הראשונים בליביניו היו ככל הנראה רועים בימי הביניים. מסמכים קדומים אודות האזור כינו אותו "Vinea et Vineola". שם לטיני זה אינו מתייחס לקיומם של כרמים באזור, אלא מגיע מהשפה הגרמנית ומשמעותו מפולת שלגים. האזור היה מאז ומתמיד חשוף למפולות, כאשר האחרונה שבהן הכתה ב-1951 וגרמה למותם של שבעה בני אדם.
עד שנות ה-70 הייתה ליביניו עיירה חקלאית, אולם בעשורים האחרונים היא מתבססת בעיקר על תיירות – הן של גולשי סקי וסנובורד בחורף והן של מטיילים ורוכבי אופניים בקיץ.

אתר הסקי

מרחב הגלישה של ליביניו מתפרס על פני שני רכסים, Mottolino ו-Carosello, וכולל 115 ק"מ של מסלולים לכל הרמות בגבהים שבין 1,800 ל-3,000 מטר. אתר הסקי מהווה חלק ממרחב אלטה ולטלינה (Alta Valtellina) שכולל גם את האתרים בורמיו (Bormio), סנטה קתרינה (Santa Caterina) וסטלביו (Stelvio). הסקי פס המורחב מכסה 220 ק"מ של מסלולים.
בליביניו לבדו יש 30 מעליות, שמסוגלות לשנע יותר מ-47 אלף גולשים בשעה. המסלולים רחבים, חלקים, מתוחזקים היטב ומתאימים בעיקר לגולשים מתחילים ובינוניים. 
האתר הוא גם ביתו של הסנופארק הגדול ביותר באיטליה – Mottollino Snowpark – שכולל מגוון רחב של מתקנים לגולשי פריסטייל ואף אירח תחרויות בינלאומיות. נוסף לכך יש באתר שני סנופארקים נוספים, שני מסלולי בורדר קרוס ומרחבי אוף פיסט לגולשי פרירייד.

פטור ממס

אחד מגורמי המשיכה הגדולים שמביאים תיירים לליביניו הוא מעמדה המיוחד כעיירת דיוטי פרי. המחירים בכל חנויותיה פטורים ממס ערך מוסף, מה שהופך מוצרי אלכוהול, טבק ופרפומריה לזולים במיוחד. למרות שקיימות עדויות לכך שליביניו נהנתה מפטור ממס כבר במאה ה-16, הפטור הנוכחי הוכנס לתוקף על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית בסביבות 1840, אושר מחדש בשנת 1910 ולאחר מכן ב-1960 על ידי הקהילה הכלכלית האירופאית. אמנם מע"מ אינו משולם אך מס הכנסה כן, ולכן ליביניו לא יכולה להיחשב מקלט מס.
הסיבה לפטור שקיבלה ליביניו ממס היא הקושי בהגעה אליה בימי החורף והיסטוריה ארוכת שנים של עוני באזור. לאורך השנים, שליטים רצו להבטיח שתושבים ירצו להתגורר באזור (כדי לטעון לבעלות על השטח) ולכן נתנו את התמריץ. סיבה נוספת היא שההכנסות הצפויות ממסים באזור היו זניחות בכל מקרה.
כיום יש שלוש דרכים המובילות לליביניו. שתיים משווייץ – מעבר Forcola di Livigno שפתוח רק בקיץ ומנהרת Munt la Schera, ואחת מאיטליה – מעבר Foscango. עקב הפיתוח התיירותי המואץ של השנים האחרונות והשיפור בתשתיות הכבישים, רבים רואים את הפטור ממס של ליביניו כלא מוצדק. להגנתו ניתן לומר שהוא מייצר כמה מאות מקומות עבודה (בתחום הקמעונאות בעיקר).
יושיהיקו נודה

ביוגרפיה

נודה נולד בעיר פיואנבאשי במחוז צ'יבה, בנו של צנחן בכוחות ההגנה העצמית של יפן. הוא בוגר לימודי תואר ראשון בבית הספר למדעי המדינה וכלכלה של אוניברסיטת ואסדה ובוגר המחזור הראשון של מכון מאטסושיטה לממשל וניהול. במקביל עבד כקורא מוני גז, בין השאר על מנת להכיר טוב יותר את אוכלוסיית המחוז שלו לקראת כניסה לפוליטיקה.
את הקריירה הפוליטית שלו החל בבחירות למועצת הנבחרים של מחוז צ'יבה ב-1987, הוא התמודד כמועמד עצמאי ללא תמיכה של מפלגה פוליטית והחל בכהונתו הראשונה באפריל 1987, ב-1991 נבחר לכהונה נוספת. לאחר הקמתה של מפלגת JNP הצטרף אליה, התמודד על מקום בדיאט של יפן, ונבחר ב-1993 לכהן כנציג המחוז הרביעי של צ'יבה בבית הנבחרים התחתון. הוא הפסיד בבחירות ב-1996, אך שב וניצח בשנת 2000 ומאז נבחר לתפקיד עוד 3 פעמים. בדיאט כיהן כיו"ר ועדת התקציבים.
נודה הצטרף למפלגה הדמוקרטית של יפן והתמודד בבחירות המקדימות לנשיאות ב-2002. מטעם המפלגה כיהן כאחראי על הרפורמות הרגולוטריות ושר האוצר בממשלת הצללים, יו"ר ועדת יחסי הציבור של המפלגה ומזכ"ל המפלגה בפועל. בספטמבר 2009 מונה לסגן שר האוצר בממשלתו של יוקיו הטויאמה וביוני 2010 מונה לשר האוצר בקבינט של נאוטו קאן. כשר אוצר נקט במדיניות של ריסון פיסקלי, שכללה צמצום בהוצאות הציבוריות, הורדת החוב הציבורי של יפן והעלאת מיסים הוא התערב במדיניות המוניטרית ופעל להורדת שער הין על מנת לסייע בייצוא. הוא תומך נלהב בתוכנית החלל של יפן.
לאחר התפטרותו של קאן באוגוסט 2011, בחרה המפלגה הדמוקרטית בנודה כיורשו של קאן כמנהיג המפלגה ובתפקיד ראש ממשלת יפן, נודה זכה לרוב בפרלמנט ומונה על ידי הקיסר לתפקיד ראש הממשלה ב-2 בספטמבר. נודה ציין כי האתגרים הגדולים ביותר העומדים בפניו הם שיקום יפן בעקבות רעידת האדמה בסנדאי (2011), סיום המשבר הגרעיני בעקבות הפגיעה בתחנת הכוח הגרעינית פוקושימה 1 והתמודדות עם שער הין המתחזק.
נודה נשוי ואב לשני ילדים, הוא בעל חגורה שחורה בג'ודו.
נולן גולד

ביוגרפיה

נולן גולד נולד בג'ורג'יה שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי. הוריו הם אנג'לה ואדווין גולד. אחיו איידן הוא גם שחקן. משפחתו עברה לפינקס סיטי שבאלבמה זמן קצר לאחר לידתו בעקבות הקריירה הצבאית של אביו, וכשהיה בן 5 עברה המשפחה לקליפורניה ולבסוף השתקעה שם, בין היתר לטובת טיפוח קריירות המשחק של נולן ואחיו הגדול איידן, שחקן גם הוא. בניגוד לדמותו ב"משפחה מודרנית" המצטיירת לעיתים כטיפשה, נולן חבר במנסה.

קריירה

בגיל שלוש נרשם גולד לשיעורי משחק בעקבות אחיו הגדול איידן, וכשנה לאחר מכן החל לדגמן ולהופיע בפרסומות. העבודה הראשונה שלו הייתה צילומים בתחפושת של פיראט לטובת חברת תחפושות.
בין הסרטים האחרונים שבהם שיחק ניתן לכלול את "Ghoul" ו"חברים בחלל". בנוסף, הוא שיחק בסרטי הטלוויזיה "השעה ה-11" ו"Sweet Nothing in My Ear". הוא מככב בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "משפחה מודרנית" שזכתה בפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית "צוות השחקנים הטוב ביותר". כילד, הוא עבר שיעורי משחק ואלתור. במהלך 2009 הוא הופיע בפרסומות עבור "The Hartford".
בשנת 2013 שיחק בקומדיית הנעורים "התנסות חובה" בכיכובה של אוברי פלזה.
בשנת 2014 שיחק בדרמה המלחמה "שדה נעליים אבודות" של שון מקנמרה לצידם של ג'ייסון אייזקס וזאק רוריג.

חיים אישיים

לגולד אוסף, אותו אסף בגיל צעיר, של צעצועים מסוג "Hot Wheels", הוא אוהב לגו ובזמנו הפנוי עוסק בשחייה וספורט. הוא חבר בתנועת הצופים. הוא חבר במנסה, רמת הIQ שלו עומדת על 150, ובכך והופכת אותו לגאון, ובניגוד לדמותו ב"משפחה מודרנית", הוא אוהב לקרוא.
בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק

בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק (באנגלית: The Hillside Memorial Park; גן הזיכרון מורד הגבעה) הוא בית קברות יהודי בקלבר סיטי שבמחוז לוס אנג'לס, קליפורניה. 
בית הקברות ידוע בשל מצבת קברו המיוחדת של אל ג'ולסון המצויה בו, חלקת הקבר תוכננה בידי הארכיטקט פול ויליאמס והיא כוללת אנדרטה וכיפה על עמודים המוצבים כולם בראש גבעה מעל מפל מים הנראה למרחקים.
בבית הקברות קבורים יהודים רבים מאנשי תעשיית הבידור האמריקאית ובהם: ג'ק בני , הנרי ברגמן , הגיטריסט מייק בלומפילד , בן בלו , ריצ'רד ברוקס, אדי קנטור, נל קרטר, ג'ף צ'נדלר, סיד צ'ריס, האחים ג'וליוס ופיליפ אפשטיין, המאפר מקס פקטור ובנו מקס פקטור ג'וניור, ארתור פריד, פריץ פרילינג, המלחין ג'רי גולדסמית', מרק גודסון , אידי גורמה, שחקן הבייסבול האנק גרינברג, רות הנדלר, מו הווארד, מייקל לנדון, לנרד נימוי, סוזן פלאשט, דברה ראפין, ג'רי רובין, הארכיטקט ג'וליוס שולמן , דינה שור, לו וסרמן , אהרון ספלינג, שלי וינטרס, ויק מורו, דן ליגנט ורבים אחרים.
החברה המנוריאלית של בריטניה

החברה המנוריאלית של בריטניה (Manorial Society of Great Britain) נוסדה בשנת 1906, מספר חבריה עומד על סך 1,900 איש, הכוללים לורדים של אחוזות, ברונים פאודלים, אצילים, והיסטוריונים בעיקר מבריטניה אך גם מאירלנד.

האיחוד

אף על פי שהחברה המנוריאלית של בריטניה הוקמה כחברה בשנת 1906, החברה המנוריאלית של בריטניה הוקמה כאיחוד וכאיגוד בשנת 1996.

מסמכים מנוריאלים

במסגרת החוק לתיקון חוק הנכס משנת 1924, מסמכים מנוריאלים בבריטניה נערכים בתשלום תחת פיקוחו של שומר המגילות, ומקום הימצאם נרשם במסמכים המנוריאלים (מסמכי האחוזות) המתוחזקים על ידי הארכיון הלאומי של ממשלת בריטניה.