google/wiki40b huggingface dataset:
ג'יימס ג'אד

ביוגרפיה

ג'יימס ג'אד למד בטריניטי קולג' למוזיקה שבלונדון. הוא למד לנגן בפסנתר ובהמשך הוא גם למד לנגן בעוגב ובחליל צד, כלי הנגינה העיקרי עליו הוא מנגן.
בעבר ג'יימס ג'אד שר במקהלה של הרטפורדשייר ובמקביל גם היה חלילן בתזמורת של הרטפורדשייר.
ג'אד החל בקריירה בינלאומית לאחר שהוזמן על ידי לורין מאזל לכהן כעוזר מנצח בתזמורת קליבלנד. לאחר כארבע שנים הוא שב לאירופה ומונה על ידי קלאודיו אבאדו למנהל מוזיקלי אורח של תזמורת הנוער של האיחוד האירופי. ג'אד ניצח על הפילהרמוניות של ברלין, ישראל, רוטרדם וסיאול, על הסימפוניות של סנטה צ'צ'יליה רומא, בייג'ינג, ההונגרית הלאומית, גוונדהאוס­ לייפציג, הלאומית צרפת, פראג, טונהאלה ציריך, מונטה קרלו, NHK טוקיו, שווייץ המערבית, ירושלים, ראשון לציון, פיטסבורג, סינסינטי, דאלאס, בולטימור, מונטריאול, סיאטל, יוטה, ריו דה ז'ניירו, סאו פאולו ואינדיאנפוליס.
ג'יימס ג'אד היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של ניו זילנד משנת 1999 ועד שנת 2007. את התזמורת מניו זילנד הוביל לסיורי קונצרטים בפסטיבלים באוסקה ביפן בפסטיבל אוקלנד בניו זילנד, במשחקים האולימפיים בסידני, אוסטרליה, להופעה מיוחדת עם הזמרת קירי טה קאנאווה וכן לאירופה כשבמרכז המסע הופעות בפסטיבל "פרומס" בלונדון ובקונצרטחבאו באמסטרדם. מאז סיום עבודתו בתזמורת של ניו זילנד, הוא מוגדר כ"מנהל מוזיקלי אמריטוס" של התזמורת. חברת ההקלטות נקסוס הקליטה עם התזמורת הסימפונית של ניו זילנד הרבה תקליטים רבים של יצירות בניצוחו של ג'יימס ג'אד.
ג'אד היה גם מנהל מוזיקלי של "אגודת התזמורת הקטנה" בניו יורק ומנצח אורח ראשי של תזמורת הנוער של אסיה. כמו כן היה מנצח אורח ראשי של התזמורת הלאומית של ליל בצרפת ומנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית והאופרה של פלורידה. ג'יימס ג'אד הוא מייסד של פרויקט מוזיקלי חינוכי לילדים במיאמי.
בין השנים 2014–2017 שימש ג'אד כמנהל המוזיקלי והמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון וזאת לאחר שניצח עליה כמנצח אורח בשני קונצרטים בעונות קודמות.
באוקטובר 2015 פורסם שג'אד נבחר לתפקיד המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית הסלובקית. הוא התחיל את תפקידו בפועל בשנת 2017.
החל מספטמבר 2016 מכהן ג'יימס ג'אד כמנהל האמנותי והמנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של טג'אן שבקוריאה הדרומית.
כמו כן ג'יימס ג'אד הוא גם מנהל מוזיקלי של סדרה למוזיקה קלאסית במרכז לאמנויות הבמה בראוורד סנטר שבפלורידה.

חיים אישיים

ג'אד מתגורר בארצות הברית, נשוי ואב לבת.
תת-מרחב שמור

באלגברה ליניארית תת-מרחב שמור של העתקה ליניארית T, הוא תת-מרחב וקטורי שהעתקה T שולחת את הווקטורים שלו בחזרה לעצמו. תת-מרחב כזה נקרא גם "תת-מרחב T אינווריאנטי".
אם W תת-מרחב שמור של T אז ניתן לצמצם את T לW ולקבל:

הגדרה

יהי  תת-מרחב ב- ותהי : העתקה ליניארית. נאמר ש  תת-מרחב שמור T של  אם .
תהי  מטריצה ריבועית מסדר  מעל שדה . נאמר ש-  הוא תת-מרחב שמור  של  אם לכל  מתקיים .

דוגמה פשוטה

נגדיר העתקה ליניארית באופן הבא:  אזי תת-המרחב  הוא תת-מרחב שמור , וניתן לכתוב את ההעתקה המצומצמת של  עליו באופן הבא: .

משפט הפירוק היסודי (פרימרי)

יהי  מרחב וקטורי בעל מימד סופי,  העתקה ליניארית ו הפולינום המינימלי של T, נוכל להציג את  כמכפלה של גורמים אי פריקים
.
אזי  פירוק ישר של  לתתי-מרחב שמורי T.
בנוסף אם T לכסינה, אזי הפירוק הוא לתתי-מרחב עצמיים של T.

תת-מרחב ציקלי

יהי  וקטור במרחב וקטורי כלשהו ו העתקה ליניארית. אזי קיים  מקסימלי, כך ש  קבוצה של וקטורים בלתי תלויים.
תת-המרחב  אשר  הוא בסיס שלו נקרא תת-מרחב ציקלי של V ביחס ל-T ול-v, והוא תת-מרחב שמור הT הקטן ביותר המכיל את .
בובת נייר

בובת נייר היא דמות חתוכה מנייר או קרטון דק, שמצורפים לה בגדים נפרדים עשויים מנייר. לבגדים יש לשוניות נייר שבעזרת קיפול היו מתלבשות על הבובה. הבובות היו לרוב בדמות אדם, אך גם בעלי חיים או אובייקטים דוממים. לבובות הנייר להלבשה יש היסטוריה של כמעט מאתיים שנה, והן היו צעצוע נפוץ וזול עד אמצע המאה ה-20, בעיקר לילדות. כיום אמנים רבים הופכים את הבובות לצורת אמנות.
בובות נייר שימשו לפרסום, הופיעו במגזינים ועיתונים וכיסו מגוון נושאים ותקופות זמן. הבובות הפכו לפריט אספנות מבוקש. בובות נייר ישנות הפכו לנדירות בשל תוחלת החיים המוגבלת של נייר. בובות נייר נוצרות גם כיום.
כמה דמויות פלסטיק שטוחות דומות לבובות נייר אולם אלו חיקויים בלבד, ולא נחשבות לבובות נייר אמיתיות.
בובות נייר בדמות אישים מפורסמים שבו להיות פופולריות אצל ילדים צעירים. בעקבות כך בובות נייר וירטואליות זוכות אף הן לפופולריות, עם היכולת של המשתמשים לגרור ולשחרר תמונות של בגדים על תמונות של בובות או אנשים.

היסטוריה

על פי הערכות, בובות נייר קיימות מאות או אלפי שנים. נייר שימש במהלך טקסים דתיים בתרבויות אסיה לפני מאות שנים. היפנים השתמשו בנייר לאוריגמי, ותחילת השימוש בנייר לצורך זה מתוארך ל-800 לספירה. הם הפכו נייר ועור לבובות טרם תחילת השימוש הנוצרי. לתרבויות אחרות בעולם היו אומנויות נייר שונות, כולל בפולין, שם נקראו ויצ'ינקי.
צעצוע בובת הנייר נוצר באירופה ובעיקר בצרפת באמצע המאה ה-18. הבובות נקראו "פנטנטינים". הן נועדו לבדר מבוגרים והתפשטו ברחבי החברה הגבוהה. הבובות היו מצוירות וצבועות בדמות אדם, והיו דומות יותר לבובות הנייר המערביות בימינו. בחלק מהמוזיאונים ניתן למצוא גם כמה דוגמות נדירות של דפי נייר משנות ה-80 המאוחרות המאוחרות של המאה ה-18.
בובות נייר ישנות עם יצירות אמנות מצוירות ביד, נעשות נדירות יותר ויותר בשל תוחלת החיים של הנייר.
בארצות הברית מתקיים מדי שנה כנס בובות נייר עם מאות משתתפים. הכנס האחרון נערך בפיניקס, אריזונה בקיץ 2016.
מאושרים ביחד (סדרת טלוויזיה)

מידע

במקום לגור בבית, בני בוקין גרים בקופסה בקומה העליונה של בניין קטן, בעוד בני סטפנוב גרים בתיבה מולם. לפני תחילת הסדרה, משפחת בוקין יכלו לרכוש חלק מעליית הגג של הבניין לחדרים נוספים, כך שמלבד היעדר מרתף, היעדר דלת אחורית, מוסך בבניין נפרד במקום להיות צמוד לבית ומרפסת המשמשת במקום החצר, פריסת הדירה של משפחת בוקין נראית כמו הבית של הבונדיס מסדרת הטלוויזיה המקורית. הדירה נמצאת בבלגן בשל כמה תיקונים בבית שמעולם לא הסתיימו, ובפרקים הראשונים של הסדרה אתר בנייה, שהוצב בחוץ איפשר לאנשים (ולברון, הכלב המשפחתי) להיכנס ולצאת מדירתם של בוקין ליד הבית מרפסת.
כשינוי משמעותי, במקום להיעלם כמו סבן לאחר כמה פרקים, סמה נשארת עם הבוקינים עד סוף הסדרה וההסברים המוזרים לעיתים קרובות להיעדרו מאירועים שכל המשפחה צריכה להשתתף בהם הפכו לבדיחה רצה. כמו כן, הכלב המשפחתי ברון לא מת ונשאר אותו דבר עד סוף הסדרה. הפרק רקוויאם לבריארד המת הותאם עם זאת, כאשר הכלב ברון נמכר לאדם עשיר במקום למות, כפי שקורה לכלב בסדרה האמריקאית.
באפריל 2008 הודיעו המפיקים כי עיבדו את כל פרקי הסדרה האמריקאית ופתחו בתחרות מקוונת בה הצופים יכלו להגיש רעיונות חדשים לפרקים. החל מה- 31 בדצמבר 2009, התוכנית חזרה עם 60 פרקים חדשים. על פי כתוביות הפתיחה של הפרקים, חלק מהפרקים החדשים נכתבו יחד עם המפיקים המקוריים של "נשואים פלוס", בעיקר ריצ'רד גורמן וקתרין גרין.
הסדרה בוטלה בשנת 2013.
קמרון צולב

קמרון צולב הוא סוג קירוי בצורה של שני קמרונות חבית החותכים אחד את השני בניצב. להבדיל מקמרון חבית שממוקם מעל שני קירות מקבילים, קמרון צולב נבנה מעל ארבעה עמודים במסביב לריבוע או מלבן ומאפשר מעבר בארבעה כיוונים.
פיתוח הקמרון הצולב החל באדריכלות הרומית ושימושו היה נפוץ בעיקר ברומנסק ובאדריכלות הגותית. החללים המרכזיים בכנסיות הגותיות מקורים על ידי קמרונות צולבים. בגותיקה המאוחרת נעשה שימוש בקמרונות צלעות שהם בעלי גאומטריה דומה אלא ששיטת הבנייה היא שונה. בקמרון צולב הלבנים מונחות מעל פיגומי עץ בצורת שני גלילים החותכים זה את זה ואז מתקבלים "קווי רכס" (במבט ממתחת לקמרון) הנובעים מחיבור שני הגלילים. בקמרון הצלעות בונים קודם כל את הקשתות המהוות את אותם קווי רכס, ואחר כך ממלאים בלבנים נוספות ביניהן.
Death Magnetic

תהליך הכתיבה

בתחילת שנת 2004, סולן וגיטריסט מטאליקה ג'יימס הטפילד הודיע שהלהקה מנגנת חומר חדש באולפן, אך לא הזכיר אפשרות של הקלטת אלבום חדש. זמן קצר לאחר מכן, מתופף מטאליקה לארס אולריך חשף שבינואר של אותה השנה הלהקה מתכננת לחזור לאולפן. באוקטובר של אותה השנה הלהקה כבר כתבה והקליטה כ-50 שעות של חומרים, הכוללים מאות ריפים ואקורדים. ב-30 בספטמבר של אותה השנה נחשף ראיון עם ג'יימס הטפילד שבו נאמר שהלהקה תחזור לאולפן באביב של שנת 2005 ותקליט את אלבומה התשיעי.
ב-10 במרץ של שנת 2006 נודע כי הלהקה מתכננת לנצל את ששת החודשים הבאים לכתיבת חומרים חדשים לאלבום, בנוסף לחודשיים שכבר ניצלו לאותה המטרה.
ב-20 במאי של אותה השנה חשף הגיטריסט קירק האמט שהלהקה סיימה לכתוב ולהלחין 15 שירים.

תהליך ההקלטה

ב-1 בינואר של שנת 2007 מתופף מטאליקה לארס אולריך הסביר בראיון למגזין ריבולבר שהלהקה מתכננת ליצור את האלבום החדש כפי שיצרה את האלבומים הקודמים: כתיבת שירים רבים ולאחר מכן הקלטתם באולפן.
ב-5 במרץ חשף אולריך שהלהקה הצרה את רשימת השירים הפוטנציאליים מ-25 ל-14, ושהקלטת 14 השירים הללו תחל בשבועות הקרובים.

כותרת האלבום

ב-16 ביולי 2008, הטפילד העיר על כותרת האלבום:
מוות מגנטי, לפחות השם, התחיל בשבילי כמחווה לאנשים שנפלו לתוך תחום העיסוק שלנו, כמו ליין סטאלי והרבה מהאנשים שמתו, בעיקרון - הקדושים המעונים השונים של הרוק אנד רול. ואז היא התפתח משם, המחשבה על המוות... חלק מהאנשים נמשכים אליו, ממש כמו מגנט, ואנשים אחרים פוחדים ממנו ומתרחקים ממנו. התפישה שכולנו נמות בעתיד מדוברת מדי חלק מן הזמן ולרוב לא מדוברת בכלל  - אף אחד לא רוצה להזכיר את זה; זה פיל גדול ולבן באמצע הסלון. אבל כולנו נצטרך להתמודד עם זה בשלב כלשהו.

הוצאה לאור

בינואר של שנת 2008, מגזין Stereo Warning דיווח שהוצאת האלבום לאור תדחה עד לספטמבר של אותה השנה. האלבום, שיצירתו הסתיימה ב-10 באוגוסט של שנת 2008, יצא לאור ב-12 בספטמבר 2008, בארצות הברית.
קת'לין רוברטסון

ביוגרפיה

רוברטסון נולדה בהמילטון, שבאונטריו והחלה לקחת שיעורי משחק בהיותה בת עשר. הופעותיה הראשונות היו בסדרות "My Secret Identity" ו-"E.N.G.". לאחר מכן, בשנים 1990–1993, הופיעה בסדרת הטלוויזיה "Maniac Mansion", בתפקיד טינה אדיסון, בתו הבכורה של ד"ר פרד אדיסון (ג'ו פלהארטי). לוהקה לתפקיד קלייר ארנולד בסדרה "בוורלי הילס 90210" בשנים 1994–1997.
היא הופיעה לראשונה בקולנוע בתפקיד קטן בסרט "Blown Away". בן-זוגה לשעבר, הבמאי גרג אראקי, ליהק אותה לתפקידים ראשיים בשניים מסרטיו: "Nowhere" ו-"המאהבים של ורוניקה". בשנת 2001, שיחקה בסרט המצליח מת לצעוק 2 בתפקיד תיאו, בחורה מושכת בעלת כושר שכנוע. בשנת 2007 גילמה את המכשפה המרשעת מן המערב במיני-סדרת המדע הבדיוני "איש הפח", בערוץ סייפיי אשר נמצאת בבעלות NBC.
בשנת 2010 שיחקה בסדרה "זירת הפשע: מיאמי" בה גילמה את דמותה של קיילה פנטינגטון. בשנת 2011 שיחקה בסדרת הדרמה "בוס" לצדו של קלסי גרמר. בשנת 2012 שיחקה במותחן הטלוויזיוני "אריות הים 6: הפשיטה על אוסמה בן לאדן", לצידם של קאם ג'יגנדה, ויליאם פיכטנר ואקזיביט. משנת 2014 עד 2016 גילמה את הדמות הראשית בסדרה "רצח מדרגה ראשונה" למשך 3 עונות ב-TNT. בשנת 2015 השתתפה בסרט "סודות הוותיקן".

חיים אישיים

רוברטסון ילדה את בנה הבכור, ויליאם רוברט קאולס, ב-9 ביולי 2008 בלוס אנג'לס. זהו גם בנו הראשון של בעלה, כריס קאולס.
קלינגונית

פונטיקה

הפונטיקה הקלינגונית פותחה כך שהצלילים יהיו לא קשים מדי להגייה אך השפה לא תשמע אנושית מדי לאוזן האנושית. בעקבות כך, בקלינגונית ישנם המון עיצורים גרוניים, דבר שהקלינגונית נשמעת שפה קשה וגרונית, וגם צירופי הצלילים והמבנה הפונטי של השפה הוא מאוד ייחודי, בכך שבחר קבוצה של צלילים אשר אינה קיימת במלואה באף שפה אנושית. לדוגמה, בקלינגונית אין בכלל עיצורים שורקים ויש רק עיצור וילוניי אחד (ng).
ברוך מרקוס

ביוגרפיה

נולד בעיירה רוטבו הסמוכה לעיר קובנה בליטא. הוא למד אצל אחד מאבות תנועת המוסר - הסבא מקלם, וכן למד מספר שנים בישיבת סלובודקה. בליטא גם הוסמך לרבנות. נשא את אסתר בתו של הרב נתן גינזבורג שהיה מהנדיבים בעיר העתיקה בירושלים בעל טחנת הקמח הממונעת הראשונה בעיר העתיקה. לאחר נישואיו עלה לארץ ישראל על סמך רישיונות עלייה של משפחת אשתו ולכן נקרא בתחילה מאיירס. לאחר תקופה בה התגורר ביפו, עבר לירושלים, שימש כמנהל "בית המוסר" שבחצר שטרויס, ולאחר מכן שימש כר"מ בישיבת תורת חיים. כמו כן ייסד וניהל, יחד עם הרב שמואל הלל שינקר, את ישיבת אור חדש. 
בשנת תרס"ז (1906) התמנה כרב הראשי האשכנזי של חיפה, וכיהן בתפקידו כ-55 שנה. 
בתרע"ד (1913) השתתף במסע המושבות שארגנו הרב קוק והרב יוסף חיים זוננפלד, ובו ביקרו עשרה רבנים בעשרים ושישה יישובים שהוקמו בצפון ארץ ישראל.
הרב מרקוס כיהן כיושב ראש הראשון של בית הדין הרבני בחיפה. היה בין מייסדי ועד הישיבות בארץ ישראל, סייע לישיבת תפארת ישראל בחיפה שהצטרפה למסגרת ועד הישיבות, ואף שימש בה כרב וכבוחן. היה חבר מועצת הרבנות הראשית לארץ ישראל. בשנותיו האחרונות נבחר לנשיאות הכבוד של תנועת המזרחי בחיפה.
הרב מרקוס כתב את הספר "אמרי ברוך" (חיפה, תר"ץ).
ייסד את בית הכנסת "שערי צדק הגליל" המצוי ברחוב חסן שוקרי 18 בחיפה. העירייה הציבה עליו שלט לזכרו.
נפטר בשנת ה'תשכ"א ונקבר בחיפה בבית הקברות היהודי כפר סמיר. שנתיים לאחר מותו, בתשכ"ג (1963), נקרא על שמו רחוב הרב ברוך מרכוס בחיפה, בשכונת ואדי סאליב.
בתו ציפורה נישאה לישראל עמיקם יושב ראש גדוד מגיני השפה העברית בחיפה, והאחראי להכנסת השפה העברית למברקה הארץ-ישראלית בזמן המנדט הבריטי.
נכדו בועז עמיקם נפל חלל במלחמת העצמאות כחובש במבצע יפתח בעת שהגיש עזרה לפצועים שנשארו מאחור לאחר נסיגת הכוחות.
שתיים מנינותיו הן העיתונאית והסופרות סמדר פרי ומירב הלפרין.
האווי דאלמאר

קריירת מכללות

דאלמאר נולד בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, ובין השנים 1941–1943 למד באוניברסיטת סטנפורד. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העפיל עמה לגמר טורניר אליפות המכללות, ובהיעדרו של כוכב הקבוצה ג'ים פולארד שנפצע, הוביל דאלמאר את קבוצתו לניצחון מול דארטמות' קולג' ולזכייה באליפות המכללות. דאלמאר היה הקלעי הבולט במשחק, עם 15 נקודות. בשנת 1944 עבר ללמוד באוניברסיטת פנסילבניה, ובסיום עונתו היחידה בקבוצת הכדורסל שלה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).

קריירת משחק

בשנת 1946 הצטרף לקבוצת פילדלפיה ווריורס, לקראת עונת הבכורה של ליגת ה-BAA (לימים ליגת ה-NBA). בעונתו הראשונה בפילדלפיה זכה עם הקבוצה באליפות הליגה, לאחר שגברה על שיקגו סטאגס בסדרת הגמר (4–1). בעונה העוקבת קלע דאלמאר 12.2 נקודות וחילק 2.5 אסיסטים בממוצע למשחק (מקום שני בליגה), ובסיומה נבחר לחמישיית העונה לצד חברו לקבוצה ג'ו פולקס. בפלייאוף 1928 הפסידו הווריורס בגמר ה-BAA מול בולטימור בולטס (2–4). בסיום עונת 1948/1949 פרש דאלמאר ממשחק, בגיל 26 בלבד. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 9.6 נקודות ו-2.3 אסיסטים למשחק.

קריירת אימון

לאחר פרישתו ממשחק שימש כמאמן בשתי קבוצות הכדורסל בהן שיחק כסטודנט; בין השנים 1949–1954 אימן את אוניברסיטת פנסילבניה, ובין השנים 1954–1975 אימן את אוניברסיטת סטנפורד.
ב-19 בדצמבר 1991 נפטר דאלמאר כתוצאה מאי-ספיקת לב, בגיל 69.
פארק ארבע החירויות על שם רוזוולט

הקמת הפארק

אי רוזוולט שוכן בנהר איסט בין רבעי מנהטן וקווינס. בשנת 1973 נקרא האי (שעד אז היה שמו "אי הרווחה" (Welfare Island)) על שמו של הנשיא רוזוולט. אז הודיעו מושל מדינת ניו יורק נלסון רוקפלר וראש העיר ג'ון לינדסי על הכוונה לבנות אנדרטה לנשיא המנוח בקצהו הדרומי. האדריכל לואיס קאן הכין תוכנית לפארק, אך קשיים כספיים של העירייה עיכבו את מימושה לשנים רבות. 
בשנת 2005 פתח מכון פרנקלין ואלינור רוזוולט במסע למימוש תוכנית הפארק ואסף כספים למטרה זו ממקורות ציבוריים ומתורמים פרטיים. תערוכה על התוכנית שהוצגה בשנת 2005 בקולג' קופר יוניון בניו יורק הגבירה את המודעות הציבורית לה. תוכניתו המקורית של קאהן פותחה על ידי משרד האדריכלים מיצ'ל–גורגולה.
בניית הפארק החלה בשנת 2010 בעלות של 53 מיליון דולר. הוא נחנך בטקס שנערך ב-17 באוקטובר 2012 במעמד ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג, מושל מדינת ניו יורק אנדרו קואומו והנשיא לשעבר ביל קלינטון.

הפארק

הפארק, ששטחו כ-16 דונם, ממוקם בחוד הדרומי של האי רוזוולט. הוא כולל מתחם משולש ומדושא, שגרם מדרגות רחב מעפיל אליו מצפון. לאורך שתי צלעותיו החיצוניות של המשולש ניטעו שתי שדרות עצים, המוליכות אל קודקוד המשולש. שם ניצב גוש גרניט, שבגומחה שבו, הפונה לכיוון צפון, הוצב העתק מוגדל של פסל ראש של רוזוולט, אשר פוסל ב-1933 על ידי הפסל ג'ו דווידסון.
מעברים משני צידי הפסל מובילים אל רחבה מרובעת בשטח של כ-330 מטרים מרובעים. הרחבה פתוחה לכיוון דרום ומוקפת מיתר צדדיה בקירות מ-28 גושי גרניט מרובעים. קטעים מנאום ארבע החירויות חרותים על גבי קירות הרחבה. המראה מן הקצה הדרומי של הרחבה כולל את נמל ניו יורק ואת בנייני מרכז האו"ם, הניצבים ממערב לפארק, על גדת האי מנהטן.
הפארק כלול במערכת הפארקים של מדינת ניו יורק.
בחזרה למחר

עלילה

קבוצת מדענים מחליטה ליישם את מיזמיהם הרחק מעיני הציבור, בעיר עתידנית ביקום אחר, המכונה "ארץ המחר". מתקני שיגור לארץ המחר טמונים במקומות שונים כגון מגדל אייפל ואטרקציית "ארץ המחר" בדיסנילנד, והגישה אליהם ידועה רק לאותם מדענים.
דרכם של המדענים לגייס חברים חדשים היא באמצעות אנדרואידים המסוגלים לאתר אנשים בעלי חשיבה מיוחדת, וכן בעזרת תגים, שכאשר המיועד נוגע בהם, הוא רואה הדמיה של ארץ המחר.
אחד המדענים, פרנק (ג'ורג' קלוני) גורש מארץ המחר בעקבות המצאה שלו שגרמה לשערורייה. יום אחד הוא פוגש נערה מרדנית בשם קייסי (בריט רוברטסון) ששמעה על ארץ המחר מפי ילדה מסתורית בשם את'נה (ראפי קסידי) באמצעות תג הדמיה. קייסי מגלה רצון עז להגיע לשם. פרנק מנסה להסביר לה שמדובר ברעיון שתם זמנו, אך משתכנע שלמעשה יש לה יעוד מכריע גורל ושהיא חייבת להגיע לארץ המחר.
בתחילת הסרט ובסופו נראים פרנק וקייסי מספרים על הגעתם לארץ המחר. סיפורו של פרנק קצר, ואילו קייסי מוסיפה את סיפורה שמגולל את עלילת הסרט ממבטה.
ירבוז

תיאור

הירבוז הוא סוג של צמחים ממשפחת הירבוזיים (שאליה משתייכת גם הקינואה). כ-60 מינים של ירבוז זוהו בעולם ולהם קשת רחבה של גוונים הן בפריחה והן בעלים. לצמחים תפרחת דמוית שיבולת בעלת פרחים קטנים ומרובים, חד- או דו-מיניים, מואבקי-רוח. לפרח שלוש חפיות ועלי עטיף שלרוב אינם צבעוניים. מספרם נע בין 3 ל-5. מספר הצלקות בין 2 ל-4; הפרי הוא שקיק עם זרע יחיד שיכול להיפתח או להשאר סגור. בישראל קיימים לפחות 12 מיני בר של ירבוז, מרביתם (ויש האומרים כולם]) מינים פולשים.

אטימולוגיה

מקור השם ירבוז הגיע לשפה העברית כנראה מפרסית, שבה הוא נקרא 'יארבוז'. בארמית הוא קרוי 'ירבוזא'. בתוספתא הוא מוזכר כאחד ממיני הירקות (כלאים, א, יא). אולם לראשונה מוצאים אותו במסכת שביעית, דווקא כצמח-בר: "הפיגם והירבוזין השוטים..." (פ"ט, מ"א). שמו גם נשתמר בכמה מקומות בארץ בפי הערבים בצורת 'ארבוז, או 'ג'רבוז'. מקור השם המדעי 'אמרנטוס' (amaranthus) הוא מהמילה היוונית ἀμάραντος שפירושה "אינו נובל" וזאת משום שלמינים אחדים של הירבוז יש "פרחי אלמוות".

שימושים

כצמח מאכל: הפלאחים הערבים בארץ ישראל היו אוכלים את העלים הצעירים והגבעולים של הירבוז המופשל (Amaranthus retroflexus), טריים או מבושלים. אולם, ירבוז שצמח באדמה עשירה בחנקות עלול להיות רעיל עקב הצטברותן בעלים. Amaranth greens (מוכר גם בשם תרד סיני) ובשמו המדעי Amaranthus viridis הוא אחד ממיני הירבוז המשמשים כירק מאכל. השימוש בצמח נפוץ באזורים טרופיים במזרח ובעיקר בהודו. ירק זה הוא מקור טוב לויטמינים כגון A, K, B6, C, B2, ו-B9 ומינרלים כגון סידן, ברזל, מגנזיום, אשלגן, אבץ, נחושת ומנגן.
ירבוזים שונים גודלו באסיה, אמריקה ואפריקה להפקת זרעיהם. האינדיאנים באמריקה מנצלים את זרעי הירבוז כמרכיב בתבשיל. בחלק מארצות המגרב כותשים את זרעי הירבוז לקמח, המשמש להכנת קציצות צמחוניות - מאכל תוניסאי שהגיע לצרפת (ומשם גם לארצות אחרות) והפך למעדן במסעדות. ניתן לאוכלו בשתי צורות: פיקנטי (כמתאבן), או מתוק (כקינוח). את קמח הירבוז ניתן להשיג בחנויות טבע שונות בארץ. הוא אינו מכיל גלוטן ועל כן חביב על חולי הצליאק.
כצמח מרפא: הצמח מכיל בין השאר אשלגן וחנקן. משרה, המיוצר מעלי ירבוז יבשים וטחונים, משמש באינדונזיה כתרופה לפצעים חיצוניים, לזירוז המחזור החודשי וכנגד ברונכיטיס. לטענת האינדונזים המשרה מזרז השתנה ולכן הוא טוב גם כנגד מחלת המין זיבה. הסינים משתמשים בצמח כנגד הכשות נחשים, להורדת חום גבוה, בצקת, שלשול ודיזינטריה.
כצמח נוי: מינים שונים של ירבוז משמשים כצמחי נוי פופולריים ברחבי העולם. בגינות רבות בארץ ניתן למצוא את הירבוז המזניב (A. caudatus) שתפרחתו אדומה עזה ואת ירבוז שלוש-גוני (A. tricolor) שעליו מכוסים בכתמים אדומים דקורטיביים.
כמקור לצבע: בני שבט ההופי (Hopi שבט אינדיאני שחי בדרום מערב ארצות הברית באזור אריזונה של היום) הפיקו מן הירבוז צבע אדום חזק. החומר המעניק לצמח את צבעו האדום הוא ביטלאין (Betalain), האחראי גם לצבעו האדום של הסלק. כיום קיים צבע סינתטי בגוון דומה בשם "אמרנטס" (מוכר גם כ- Red No. 2 בצפון אמריקה וכ-E123 באיחוד האירופי).
שלמה שנהוד

שלמה שֶנהוֹד (במקור שיינהוֹיט, נכתב גם שנהויט, שענהויט; לעיתים ש. שן; 10 באוקטובר 1912 - 28 בנובמבר 1984) היה משורר ומתרגם עברי ויידי, חתן פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש לשנת 1979.

קורות חיים

שנהוד נולד בשנת 1912 ביז'רנה, במחוז טרנופול שבמזרח גליציה (אוקראינה של ימינו). בילדותו למד בחדר, בבית מדרש ובבית ספר עברי של רשת "תרבות". לאחר מכן למד בבית הספר למסחר בטרנופול ובסמינר תחכמוני בוורשה.
בחודש מאי 1936 עלה שנהוד לארץ ישראל. משנת 1938 כתב שירים ביידיש שהתפרסמו בכתבי עת ספרותיים בארץ ובחו"ל. משנת 1947 החל לכתוב בעברית, ותרגם ספרים מיידיש לעברית ומעברית ליידיש.
בשנת 1960 זכה בפרס ע"ש נחה ומנחם ברגמן לתרגום מיידיש לעברית, הניתן מטעם הקונגרס היהודי העולמי לתרבות, על תרגומו לספרו של חיים גראדה, "שבתותיה של אמא".
בשנת 1962 זכה בפרס קסל לספרות של יהדות מקסיקו על ספר שיריו "מיט חלום איבער תהום" (עם חלום עלי תהום).
בשנת 1979 היה חתן פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.
שנהוד היה חבר חבורת ה"אינזיך", ושירתו הדו-לשונית, בעברית ויידיש, נובעת מאישיותו. בניגוד לשירה המודרנית של בני דורו, שירתו נכתבה בתבנית כמעט קלאסית ובתכנים שמרניים, תוך ניסיון למזג בין האינטלקט לנפש ובין העיוני-מושגי לסמלי-לירי.
על שירתו כתב אפרים אלימלך אורבך כי היא "מזיגה נאה של הגות מיסטית ושל אמוציה לירית, של מחשבה מופשטת ושל תפילת עני. הוא נעזר במניפה עשירה של מונחים קבליים מתוך מיצוי כל תכנם המסתורי".
חוקר הספרות שלום לינדנבאום התעמק בשיריו הקבליים וניסיונו של שנהוד להתמודד עם הקבלה הצפתית: "משום כך סובבים שיריו סביב מספר נושאים, אשר כל אחד מהם מתייחס לצד אחר התופעה המשמשת לו למושא שיאי. נושא אחד הוא עימות מצב העולם בימינו עם תורת הקבלה... קבוצה אחרת של שירים משחזרת "סיפורים היסטוריים"... קבוצה אחרת... עוסקת בספירות הקבליות עצמן. בשירים אלה מנסה שנהוד לתת עיצוב שירי ליסודות העיוניים של הקבלה. זהו ניסיון נועז".
אינדילה

ביוגרפיה

אינדילה נולדה ב-26 ביוני 1984, בשם עדילה סדראיה (Adila Sedraïa) בפריז, שצרפת, לאמה החד הורית, וגדלה עם אמה, סבתה ושתי אחיותיה הגדולות. סבתה נהגה אף היא לשיר בחתונות ובאירועים שונים. אינדילה מתארת ​​את עצמה כ-"ילדת העולם", מאחר שיש לה כמה מוצאים שונים; אלג'יראי, קמבודי, מצרי והודי. היא מצהירה כי שם הבמה "אינדילה" בא מאהבתה שאינה יודעת שובע להודו. לפני שפצחה בקריירת השירה שלה, היא עבדה כמדריכת טיולים בשוק הבינלאומי של רנז'יס. היא מספרת כי זמרים כגון: אנריקו מסיאס, מייקל ג'קסון ונוספים, השפיעו עליה בילדותה, והיא נהגה להאזין להם ללא הרף.
בנוסף לשיריה הצרפתיים, היא שרה מספר שירים בשפה האנגלית; 'Dreamin בשיתוף יוסופה, ו-Bye Bye Sony עם די ג'יי אבדל, וכן שרה גם בשפה היפנית, במסגרת זו לקחה חלק בפזמון של השיר היפני - Criminel בשיתוף טאלף. בשנת 2007, היא נישאה למפיק-תקליטן פסקל קואו, שהציג אותה לעולם הראפ ובסופו של דבר גרם לה לקחת חלק בשיתופי פעולה עם כמה ראפרים צרפתיים. 
אינדילה החלה את קריירת השירה שלה בשנת 2010, עם שירה "Trinité". לאחר ההצלחה הפושרת שזכתה מתחילת הקריירה שלה, יצא לאור בשנת 2013, סינגל הפריצה שלה "Dernière danse", מתוך אלבום הבכורה שלה Mini World.

קריירה

בשנת 2010 הוציאה אינדילה לאור את סינגל הבכורה שלה "Trinité". הסינגל לא זכה להצלחה רבה ברחבי העולם, ואף מכירותיו לא הרקיעו שחקים. לאחר מכן הוציאה כמה שיתופי פעולה עם ראפרים, זמרים צרפתיים, ומפיקים רבים ושונים בצרפת ומחוצה לה. לאחר מכן בשנת 2013 החלה את הקריירה שלה "מחדש", כשהוציאה לאור ב-13 בנובמבר באותה שנה, את שירה "Dernière danse". הסינגל זכה להצלחה גדולה ברחבי העולם, כאשר בשיאו הגיע למקום הראשון במצעדים רבים ביניהם, ישראל ויוון. את הסינגל כתבה היא לבדה, כאשר על ההפקה היה מופקד סקלפוביץ', שהפיק לה שירים נוספים באלבום. הסינגל הפך לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם צרפת, וביוטיוב זכה להצלחה רבה גם כן. עד היום זהו הסינגל המצליח ביותר שלה. הסינגל זכה לגרסאות כיסוי רבות, ולרמיקסים רבים ברחבי העולם כולו. לאחר ההצלחה שזכתה עם הסינגל הראשון מהאלבום החדש שלה, היא הוציאה לאור את האלבום עצמו תחת השם Mini World, ב-24 בפברואר 2014. מהאלבום יצאו חמישה סינגלים בסך הכל. הסינגל השני מהאלבום היה "Tourner dans le vide", והוא יצא לאור ב-13 בפברואר 2014. הסינגל זכה להצלחה רבה בצרפת כאשר בשיאו הגיע למקום ה-13 במצעד השירים הצרפתיים. לאחר מכן הוציאה שני סינגלים נוספים מאותו אלבום; "S.O.S", ו-"Love Story". שני הסינגלים זכו להצלחה רבה, בעיקר בצרפת. בין הוצאת הסינגלים הרשמיים מן האלבום, הוציאה גם סינגל שיווקי בשם "Run Run". הסינגל זכה להצלחה מתונה למרות שלא יצא לו ווידאו קליפ מלא, אלא רק הופעה.
אזור סחר חופשי

אזור סחר חופשי (באנגלית: Free trade area, בספרדית: Zona Libre (סונה ליוורה)) הוא אזור הפטור ממס, בדרך כלל כרוך  בהסכם סחר בינלאומי שבו קבוצת מדינות מסכימה לבטל מכסים, הגבלות יבוא והעדפות אחרות על  הסחורות והשירותים (או רובם) הנסחרים בין המדינות.  הקמת אזור סחר חופשי הוא השלב השני באינטגרציה כלכלית. מדינות בוחרות בדרך זו של אינטגרציה כלכלית אם המבנה הכלכלי שלהן משלים זו את זו. אם מדובר במדינות בעלות כלכלות מתחרות, הן תבחרנה באיחוד מכסים.

תיאור

שלא כמו באיחוד מכסים, החברות באזור סחר חופשי אינן שותפות לתעריף מכס חיצוני משותף (מדיניות אחידה ביחסי המסחר עם מדינות שאינן חברות באזור הסחר החופשי) ולכל אחת מדיניות מכסים והגבלות יבוא עצמאית. כדי למנוע התחמקות מתשלום מיסים (על ידי יבוא למדינה חברה אחת ויצוא למדינה אחת בתוך אזור הסחר) המדינות שותפות במערכת של אישורים על ארץ המוצא של הסחורות, המכונה "כללי מוצא" (rules of origin), המפרטים את הדרישות למינימום של חומרים ועבודה מקומיים בכל סחורה העוברת בין המדינות. סחורות שאינן עומדות בכללים אלה, אינן זכאיות לטיפול המיוחד שלו זוכות בדרך כלל סחורות העוברות בין המדינות באזור הסחר החופשי.
פלרוביום

היסטוריה

פלרוביום נוצר לראשונה בדצמבר 1998 על ידי מדעני המכון המאוחד למחקר גרעיני בעיר דובנה שברוסיה. התגלית נחשפה רק בינואר 1999 ושלושה חודשים לאחר מכן יצרה אותה קבוצת מדענים איזוטופ אחר של היסוד. בשנת 2004 ו-2006 התגלית אושרה פעמים נוספות.

היסוד נוצר על ידי הפצצת ²⁴⁴Pu ביוני ⁴⁸Ca. מההפצצה נוצר אטום יחיד של ²⁸⁹Fl שזמן מחצית החיים שלו הוא 21 שניות. עד שנת 2006 יצרו מדענים עוד מספר אטומי פלרוביום.
שמו הזמני של היסוד היה אונונקוודיום וסימונו Uuq. ב-2 בדצמבר 2011 שונה שמו רשמית לפלרוביום בידי מגליו הרוסיים, על שם "המעבדות על שם גאורגי פליורוב לתגובות גרעיניות" (Flerov Laboratory of Nuclear Reactions) במכון המחקר הגרעיני בדובנה.

תכונות

הערכה היא שתכונות הפלרוביום צפויות להיות דומות לתכונותיה של העופרת.

הפלרוביום צפוי להיות מתכת רכה, צפופה שמכהה בחשיפה לאוויר ונקודת ההתכה שלו צפויה להיות בסביבות ה-200 מעלות צלזיוס.