שם הרוח

עלילה

הסיפור מתחיל בעיירה ניואר, ומציג פונדק המתוחזק על ידי אדם בשם קוֹטָה ועוזרו בֶּסְט. קוטה מציל היסטוריון המותקף על ידי יצורים עכבישיים משונים. ההיסטוריון חושף כי קוטה הוא למעשה קוותה, סייף, קוסם ומוזיקאי אגדי. בסט מתברר כנסיך מבני הפיי. ההיסטוריון משכנע את קוותה לספר לו את סיפור חייו, וקוותה אומר שדרושים שלושה ימים כדי לספר את הסיפור כראוי (כל ספר בטרילוגיה מקביל ליום אחד).
קוותה פותח את סיפורו בתיאור ילדותו בלהקת אמנים נודדים. מלומד נודד בשם אבנתי מלמד אותו את המדע הקסום 'סימפתיה' - קישור בין חפצים כך שהשפעה על האחד תשפיע על השני. קוותה רואה את אבנתי קורא בשם הרוח ושולט עליה כדי לסלק שוטר שהטריד אותו.
אביו של קוותה, המשורר הנודע ארדילן, כותב במשך כמעט שנה בלדה על הגיבור הטראגי העתיק לנרה ועל "הצ'נדריאן" המיתולוגיים, יצורים מרושעים ומסתוריים, שקשורים זה לזה. מתברר כי הצ'נדריאן אמיתיים, והם מגיעים ורוצחים את כל הלהקה של קוותה על כך שאביו גילה את סודותיהם של הצ'נדריאן. קוותה נותר בחיים במזל ומתגורר ביער זמן רב, משותק מטראומה, ומנגן כל היום על הלאוטה שלו, כך שהוא מגיע לרמת נגינה מופלאה. לאחר מכן הוא מסתובב בעיר טרביאן שלוש שנים, מקבץ נדבות ושורד ברחובות. לאחר שהוא חוסך מעט כסף, הוא נוסע לאוניברסיטה כדי ללמוד על הצ'נדריאן. בדרכו הוא פוגש בנערה בשם דנה ומתאהב בה.
קוותה מצליח להתקבל לאוניברסיטה בלי לשלם שכר לימוד כלל לאחר שהוא מפגין ידע יוצא מן הכלל במבחן הקבלה ומתקדם במהירות מופלאה בלימודיו. עם זאת, הוא יוצר לעצמו יריבים בדמות אמברוז, סטודנט עשיר ומרושע ממעמד אצולה רם, והמה, מגיסטר יהיר. המחקר של קוותה על הצ'נדריאן נפסק לאחר שהוא מסולק לצמיתות מהארכיון של האוניברסיטה בשל תעלול שעשה לו אמברוז. בהמשך הוא מוצא מעבר סודי לתוך הארכיון, אך אינו משתמש בו מלבד מספר פעמים הכרחיות מחשש שיתפסו אותו.
קוותה הוא עני להחריד, ולכן הרבה מהספר סובב סביב כספו המועט של קוותה והפעולות שהוא עושה בשביל להשיג כסף. הכסף שהוא לווה מדווי, מלוות כספים שגורשה מהאוניברסיטה בשל האלאר (עוצמת הכפיתה הסימפתית) החזק מאוד שלה, מסייע לו להחזיק מעמד. כשקוותה משיג לעצמו מעט כסף, הוא בוחר לקנות לעצמו לאוטה, ומשתמש בה לנגינה בפונדקים כדי להרוויח כסף ולנסות לזכות בפטרון שיממן אותו. באחד הימים שהוא מנגן הוא פוגש שוב בדנה והידידות ביניהם מתמשכת.
מאוחר יותר, קוותה שומע דיווחים על חתונה שנשרפה באש כחולה, סימנם של הצ'נדריאן. הוא נוסע למקום, ומופתע לגלות שגם דנה נמצאת שם. הם מחפשים יחד עדויות לגבי מה שקרה בחתונה ומגלים מה הביא את הצ'נדראין לכאן - כד שעליו הם מצוירים. קוותה ודנה ממשיכים להסתובב ביער ונתקלים בדראקוס, לטאת ענק מסוממת, שכמעט הורס את העיירה הקרובה לפני שקוותה מצליח לחסל אותו. אגדות מתפשטות באזור על הצעיר האדמוני שהרג את הדראקוס, ומקומית אחת מגיע אל קוותה ומספרת לו על החלומות שלה - היא ראתה את אחד מהצדדים של הכד ובו שלוש דמויות מהצ'נדריאן.
כשקוותה חוזר לאוניברסיטה, היריבות בינו ובין אמברוז הולכת ומחריפה, ולאחר סכסוך רציני ביניהם אמברוז שובר את הלאוטה של קוותה.  קוותה נוקב בטעות ב"שם הרוח", שמאפשר לו לשלוט בה, ופוגע באמברוז. קוותה מובא למשפט בפני המגיסטרים של האוניברסיטה, ניצל מגירוש ומתקבל על ידי המגיסטר הנוקב בשמות, אדם תמהוני ומשוגע מעט, בתור תלמידו המתקדם.
בהווה, שכיר חרב האחוז בדיבוק פורץ לפונדק, הורג את אחד מאנשי העיירה וקוותה לא מצליח לעשות דבר נגדו. קוותה עוצר את הסיפור שלו ופורש לישון. בלילה, בסט פורץ לחדרו של ההיסטוריון ומאיים עליו שקוותה נמצא במצב נפשי שברירי, ושעליו להתמקד במעשי הגבורה של קוותה כדי שקוותה לא ישקע שוב לדכדוך.

סימפתיה

היכולת הבסיסית שכל סטודנט מתחיל באוניברסיטה יודע היא ה"סימפתיה". הסימפתיה למעשה "כופתת" שני חפצים זה לזה, וכך מה שקורה לחפץ אחד קורה גם לשני.
בשביל לקיים את הקישור הסימפתי, הסימפתאי שיוצר את הקישור הסימפתי צריך להאמין שהחפצים אכן קשורים.
משקלה של מטבע אחת שכפותה סימפתית למטבע אחרת יהיה כמשקל שתי המטבעות, וזה רק אם הקישור הסימפתי (=הדמיון) בין החפצים יהיה דמיון של 100%. ככל שהקישור הסימפתי גרוע יותר, המשקל יהיה יותר גבוה. אפשר להעביר אנרגיות נוספות בין החפצים מלבד אנרגיית תנועה אם כי אין שימוש רב בספר בסימפתיה מלבד בחום ובתנועה.
אפשר ליצור יותר מקישור סימפתי אחד. קוותה עצמו מסוגל ליצור שישה קישורים סימפתיים בו זמנית, ודווי, מלוות הכספים, מסוגלת ליצור שבעה קישורים סימפתיים.
סימפתאי יכול לשאוב גם מחום גופו בשביל להעביר אנרגיה דרך כפיתה סימפתית שהוא יוצר.

סיגלדריה

סיגדלריה היא בעצם שפה של רונות מיסטיות שאמורות לקשר בין דברים. הקישור הזה שונה מהסימפתיה בכך שהוא לא דורש אנרגיה, והרונות משמשות כמו דבק, אבל הוא מסוכן מאוד וטעות אחת בשפה עלולה לגרור תוצאות כמו התפוררות החפץ או חיבור בלתי ניתן לניתוק של שני חפצים.
קוותה משנן את השפה תוך לילה אחד, אחרי שהוא כותב שיר עם כל אות והשימוש בה.

נקיבת שמות

נקיבת שמות היא היכולת החזקה מכולם. לדוגמה, אדם שמבין בתת-המודע שלו את הרוח, יכול לנקוב בשמה האמיתי, השם שמתאר את המהות של הרוח, ולשלוט עליה.
קוותה יודע את שם הרוח. ההיסטוריון יודע את שם הברזל, פלה יודעת את שם האבן, והמגיסטר אלודין, המגיסטר נוקב השמות, יודע שמות של שמונה דברים.

בני הפיי

בני הפיי או הפיות, הם יצורים שחיים ביקום מקביל לעולמו של קוותה. עולמם הוא עולם בו הזמן מתקדם בקצב שונה. היקומים נפתחים זה לזה בכל לילה עם ירח מלא. 
לא ידוע מהם יכולותיהם המדויקות של בני הפיי, אבל ידוע שהם יכולים למשל ללקט קרני שמש (פלוריאן, בת פיי שמפתה את קוותה, משתמשת בקרני אור בשביל לארוג את ה'שאד' - גלימת הצללים שהיא נותנת לקוותה), לנוע במהירות, לחיות אלפי שנים ועוד יכולות רבות ומגוונות.

הצ'נדריאן

הצ'נדריאן הם יצורים מרושעים, שאחראים להרג משפחתו של קוותה ומאותרים מספר פעמים נוספות במהלך הספר. הם הורגים כל אדם שמגלה מידע או שעלול לגלות מידע עליהם.
ישנם שמונה מהצ'נדריאן, ואחד מהם - לורד האליאקס, לרנה מהאגדות - הוא מנהיגם.
סימניהם של הצ'נדריאן הם: אש כחולה, עיניים שחורות, התפוררות מתכות ועוד.

האמיר

האמיר היו, עד כמה מאות שנים לפני שהסיפור מתרחש, מסדר של שופטים עצמאיים שנדדו ממקום למקום ולא היה איש שיכול היה לערער על מעשיהם עד שפורקו. הם לא היו פיי, אלא בני אנוש רגילים, אבל פלוריאן אומרת לקוותה שהאמיר הם רק ילדים לעומת מסדר האמיר המקורי - מסדר של בני פיי שאויביהם היו הצ'נדריאן.
קוותה מגלה במהלך השיטוטים שלו בארכיון של האוניברסיטה שכמעט ואין מידע על האמיר, כלומר - מישהו מנסה להסתיר עובדות על האמיר, מה שמוביל אותו לחשד שהאמיר עדיין קיימים במחתרת.