google/wiki40b huggingface dataset:
Sinikoiratilapia

Koko ja ulkonäkö

Sinikoiratilapiat kasvavat noin 10 cm pitkiksi. Lajista on useita värimuunnoksia, joista yleisimmät ovat niin sanotut "Cobue", "Mbweca" ja Thumbin saaren muunnos. Cobue-muotoinen sinikoiratilapia on tyypillisesti vatsastaan hopeanharmaa ja selästään keltainen. Koko ruumiin alueella kulkee pystyjä sinisiä tai mustia viiruja. Toisinaan tavataan myös albiinoyksilöitä. Mbweca-muotoinen kala on väriltään rusehtavan keltainen ja pystyviirut ovat mustat. Naaras voi olla jopa lähes täysin musta. Thumbin saaren lähellä elävät yksilöt ovat pohjaväriltään mustia ja viirut ovat kirkkaansinisiä.

Käyttäytyminen

Sinikoiratilapia käyttäytyy monia muita kirjoahvenlajeja rauhallisemmin muita kaloja kohtaan. Kalat saattavat kuitenkin olla aggressiivisia oman lajinsa edustajia kohtaan kutuaikanaan tai puolustaessaan reviiriään, joka on erityisesti koiraille tärkeä.

Vesiolot ja ravinto

Sinikoiratilapiat viihtyvät parhaiten vedessä, jonka lämpötila on noin 23–27 °C ja pH noin 8,0–8,5. Lajin luonnollinen elinympäristö on kivikkopohjainen, joten akvaarionkin olisi hyvä sisältää kiviä. Ravintonaan laji käyttää eläinplanktonia.
Isku (musiikki)

Isku on sävellysten ajallinen perusyksikkö, joista tahti koostuu.
Iskujen yhteiskeston tahdissa voidaan katsoa jakautuvan iskuyksiköihin, joskin tahti voidaan jakaa muullakin tavoin. Samaten sävellysten iskuyksiköiden soittonopeudesta voidaan käyttää termiä iskua minuutissa (engl. beats per minute), joka on synonyymi metronomiluvulle. Kolmas yleinen termi esitysnopeudelle on tempo.

Historia

Notaatiomerkinnöissa on käytetty iskujen kestoon liittyviä pitkiä eli neljän kokonuotin pituisia longa-merkintöjä ja kaksoiskokonuotin pituisia brevis-aika-arvomerkintöjä jo 1200–1400-luvuilla. Paperin kehittymisen myötä yleistyivät lyhyempikestoiset merkinnät, semispondee eli kokonuotti sekä spondee eli puolinuotti. Neljäsosapitkät aika-arvomerkinnät tai nuotit alkoivat olla yleisiä Barokin aikaan.
Aaron Kostner

Aaron Kostner (s. 8. heinäkuuta 1999) on italialainen yhdistetyn hiihtäjä.

Arvokilpailut

Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2015 Kostner sijoittui 5 kilometrin kilpailussa neljänneksi, 10 kilometrin kilpailussa viidenneksi ja joukkuekilpailussa kuudenneksi. Hän sijoittui 27:nneksi 10 kilometrin kilpailussa ja 32:nneksi 5 kilometrin kilpailussa ensimmäisissä nuorten MM-kilpailuissaan Almatyssä vuonna 2015. Lillehammerin nuorten olympialaisissa 2016 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksänneksi. Râșnovin nuorten MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui 5 kilometrin kilpailussa yhdeksänneksi ja 10 kilometrin kilpailussa 21:nneksi. Seuraavan vuoden samoissa kilpailuissa Soldier Hollowissa hän sijoittui 5 kilometrin kilpailussa 12:nneksi ja 10 kilometrin kilpailussa 14:nneksi. Kanderstegin nuorten MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui 5 kilometrin kilpailussa yhdeksänneksi ja 10 kilometrin kilpailussa yhdenneksitoista. 
Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 37:nneksi ja suurmäen Gundersen-kilpailussa 44:nneksi. Lahden nuorten MM-kilpailuissa 2019 Kostner sijoittui 10 kilometrin kilpailussa neljänneksi ja 5 kilometrin kilpailussa kuudenneksi. Ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Kostner sijoittui parisprintissä viidenneksi ja suurmäen Gundersen-kilpailussa 13:nneksi.

Maailmancup

Kostner kilpaili Yhdistetyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Ramsaussa joulukuussa 2017 sijoittuen 47:nneksi ja 49:nneksi. Hän pääsi ensimmäistä kertaa 40 parhaan joukkuoon oltuaan 36:s Val di Fiemmessä tammikuussa 2019. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti Lahdessa helmikuussa 2019 oltuaan 22:s. Maailmancupin joukkuekilpailussa hän on ollut parhaimmillaan kuudes Chaux-Neuvessa tammikuussa 2018.

Muut kilpailut

Kostner kilpaili Yhdistetyn Continental Cupissa ensimmäisen kerran Eisenerzissä helmikuussa 2017, ja sijoittui 16:nneksi ja 19:nneksi. Enismmäistä kertaa kymmenen joukkoon hän sijoittui Steamboat Springsissä joulukuussa 2018 oltuaan yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi Park Cityssä joulukussa 2018 ja Klingenthalissa tammikuussa 2019.
Yhdistetyn kesä-GP:ssä Kostner on sijoittunut parhaimmillaan 23:nneksi Planicassa syyskussa 2018.
Elaine Stewart

Elaine Stewart, oik. Elsy Steinberg, (31. toukokuuta 1930 Montclair, New Jersey, Yhdysvallat – 27. kesäkuuta 2011 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli.

Elämä

Steinberg avioitui vuonna 1961 näyttelijä Bill Carterin kanssa. Hän erosi Carterista 1963 ja avioitui televisiotuottaja Merrill Heatterin kanssa, jonka kanssa hän sai tyttären.

Ura

Stewartin kuvia on ollut esimerkiksi Playboyssa ja Photoplayssa. Ensimmäinen elokuvarooli, tosin pieni ja kreditoimaton, hänellä oli Dean Martinin ja Jerry Lewisin komedioihin kuuluvassa elokuvassa Laivaston monnit. Lailan sivurooli hänellä oli Hollywood-elämää kuvaavassa menestyselokuvassa Särkyneiden haaveiden kaupunki (1952). Muita elokuvia ovat esimerkiksi Vincente Minnellin ohjaama elokuva Lumottu laakso (1954) sekä elokuvat Hajji Baban seikkailut (1954) ja Kaksintaistelu vuorilla (1957).
Jan Hautala

Jan Hautala (s. 3. toukokuuta 1967 Kuusankoski) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1984–2002 Hautala pelasi SM-sarjassa ja Superpesiksessä 453 runkosarjaottelua Seinäjoen Maila-Jussien, Oulun Lipon ja Koskenkorvan Urheilijoiden joukkueissa. Hautalan kasvattajaseura on Seinäjoen Maila-Jussit. Ulkopelissä Hautalan pelipaikka oli ykkösvahtina. Hautala valittiin 10 kertaa Itä–Länsi- ja neljä kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.
Pelaajauransa jälkeen Hautala on toiminut Seinäjoen JymyJussien valmennustiimissä 2. pelinjohtajana kausina 2018 ja 2019.
M/S Tor Corona

Käyttöhistoria

25. huhtikuuta 2007 alus laskettiin vesille. Joulukuussa 2007 alus luovutettiin brittiläisen Macoma Shippingin omistukseen, joka rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle nimellä Tor Corona. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Lontoo. Luovutuksen jälkeen alus aikarahdattiin DFDS Tor Linen liikenteeseen. 25. tammikuuta 2008 alus lähti telakalta kohti Tanskan Fredericiaa. 24. helmikuuta alus saapui Kööpenhaminaan. 1. maaliskuuta alus aloitti liikennöinnin reitillä Fredericia–Kööpenhamina–Klaipėda.
Pekka Pesonen

Pekka Juhani Pesonen (s. 1. huhtikuuta 1947 Norrköping, Ruotsi) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja emeritusprofessori. Hän oli Helsingin yliopiston venäläisen kirjallisuuden professori 1998–2010. Hän teki tutkimus- ja opetustyön ohella lehtikritiikkiä venäläisestä kirjallisuudesta sekä radio-ohjelmia. Lisäksi hän on vetänyt suurelle yleisölle avoimia luento- ja keskustelusarjoja.
Pesonen valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1973, filosofian lisensiaatiksi 1975 ja filosofian tohtoriksi 1987. Hän oli Helsingin yliopistossa tuntiopettaja ja vt. assistentti 1970–1972, 1974 ja yleisen kirjallisuustieteen assistentti 1975–1980. Vuonna 1979 hän oli Oulun yliopistossa kirjallisuuden vt. apulaisprofessori. Vuosina 1981–1983 ja 1986–1987 hän oli Helsingin yliopistossa vt. apulaisprofessori, 1988–1997 apulaisprofessori ja 1998–2010 venäläisen kirjallisuuden professori.
Thomas Südhof

Elämä

Südhof syntyi Göttingenissä vuonna 1955 ja opiskeli Göttingenin yliopistossa. Hän valmistui lääketieteen tohtoriksi 1982, jatkoi samana vuonna neurotieteen opiskeluja Max Planck -instituutissa ja väitteli tohtoriksi myös neurotieteestä.
Väitöskirjan jälkeistä tutkimusta Südhof teki University of Texas Southwestern Medical Centerissä, jossa liittyi vuonna 1983 Michael Brownin ja Joseph L. Goldsteinin laboratorioon. Brown ja Goldstein jakoivat fysiologian ja lääketieteen Nobelin vuonna 1985. Südhof onnistui tuona aikana kloonaamaan LDL-kolesterolin reseptorin geenin.
Südhof siirtyi vuonna 1991 Howard Hughes Medical Institute, ja hänestä tuli vuonna 2008 Stanfordin yliopiston molekyyli- ja solufysiologian professori. Südhof kiinnostui tutkimustyössään erityisesti siitä, miten aivojen neuronit kommunikoivat keskenään. Hänen tutkimustyönsä ansiosta tieto kommunikaatiosta on kasvanut selvästi. Hänet palkittiinkin ansioistaan vuonna 2013 Lasker-palkinnolla. Myöhemmin samana vuonna hän jakoi lääketieteen ja fysiologian Nobelin James Rothmanin ja Randy Schekmanin kanssa.
IPhone XS

iPhone XS on Applen vuoden 2018 syyskuussa julkaisema älypuhelin. iPhone XS:ää saa kolmessa värissä; Space Grey, Silver ja Black. XS:ssä on 12 megapikselin takakamera ja 7 megapikselin selfiekamera.
Hepaattinen enkefalopatia

Hepaattinen enkefalopatia on pitkälle edenneen maksavaurion yhteydessä esiintyvä aivosairaus. Aivotoiminnan häiriintymisen aiheuttavat siinä myrkyt, joita vaurioitunut maksa ei pysty käsittelemään. Hepaattinen enkefalopatia on monesti kirroosin komplikaatio, mutta siihen voi johtaa myös vakava akuutti maksavaurio. Se on hengenvaarallinen tila, joka voi pahimmillaan merkitä maksakoomaa ja johtaa kuolemaan. Yleensä sairaus jaetaan neljään vaikeusasteeseen oireiden tason perusteella. Mahdollisiin oireisiin lukeutuvat ataksia, keskittymisvaikeudet, persoonallisuuden muutokset, desorientoituminen ja aivojen turpoaminen. Osalla potilaista esiintyy asterixis-liikehäiriötä.
Kuolleisuus on korkea potilailla, joilla hepaattisen enkefalopatian taustalla on maksan akuutti vakava vaurioituminen. Niillä, joilla kyseessä on kirroosin äkillinen paheneminen, on kuolleisuus alhaisempi, 20-30 %. Täydellinen paraneminen hepaattisesta enkefalopatiasta on mahdollista, mutta kroonisesti maksasairaat ovat alttiita sen uusiutumiselle.
Esimerkiksi liiallinen proteiinin saanti, alkoholin käyttö tai akuutti infektio voi laukaista enkefalopatian henkilöllä, joka kärsii pitkäaikaisesta maksasairaudesta. Keskushermostoa vahingoittaa varsinkin ammoniakki, jonka maksa tavallisesti metaboloi ureaksi.
Hepaattinen enkefalopatia on kallis sairaus sairaalan vuodeosastolla vietyttyjen päivien vuoksi. Sairautta lääkitään rifaksimiinilla joka on antibiootti sekä laktuloosilla. Taloudellisesti on mielekästä yrittää minimoida kalliita vuodeosastolla vietettyjä päiviä lääkityksellä.
Vyölevy

Vyölevy on tutuluksen tapainen, mutta huomattavasti suurempi, pyöreä ja koristeltu pronssilevy, joka kiinnitettiin yleensä alavatsan kohdalle vyöllä. Sitä käyttivät naiset Skandinavian pronssikauden kulttuurissa ja Keski-Euroopan muissa kulttuureissa pronssikauden Monteliuksen periodilla II eli noin 1500–1300 eaa. Levyn käyttötapa on selvinnyt tammiarkkuhaudoista, missä naisvainajilla se on aina sijainnut vyötäröllä.

Nimitys

Vyölevy ei ole suomenkieleen vakiintunut nimitys, vaan se on suora käännös sanoista tansk. bæltepladen, ruots. bältesplatta, bälteplatta, saks. gürtelplatte ja engl. belt plate.

Vyölevyjä

Egtvedin tyttö on kuuluisin tanskalainen pronssiajan nainen, joka haudattiin vuonna 1370 eaa. Etelä-Jyllantiin nykyisen Egtvedin kylän lähelle. Hänellä haudattaessa yllään vyölevy. Vyölevy kuului hänellä erityiseen asuun, jossa hänellä oli niin sanottu naruhame, napaan ulottunut pitkähihainen villakankainen paita ja vyölevy. Hänet haudattiin hiukset auki. Ølbyn nainen oli haudattu Sjællannin Køgeen Ølbyn Nordhøjn hautakumpuun. Hänet oli puettu samaan asuun kuin Egtvedin tyttö ja hänenkin vyöllään oli vyölevy. Kolmas esimerkki löytyy Keski-Jyllannin Borumista, mistä Borum Eshøjn hautakummusta löytyi naisen hautaus. Naisella oli erilainen asu kuin Egtvedin ja Ølbyn naisilla, mutta siitä huolimatta vyötäröllä sijaitsi vyölevy.
Langstrupin suolta Sjællannista tehty suolöytö sisälsi yhden naisen vyölevyn, käsirenkaat ja pronssiveitsen. Langstrupin vyölevy on Tanskasta löydetyistä levyistä taidokkain ja suurin. Nämä oli uhrattu lampeen tai suonsilmään votiivilahjoina. Myös Vognserup Engen suolöytöön kuului vyölevyt kahdelta naiselta. Se sisälsi tutuluksia, rannerenkaita ja muita esineitä kahdelle naiselle. Nämäkin olivat olleet uhrauksia.
Loshultista Skånesta siirtolohkareen alta löytynyt pronssiesineiden Stockhultin kätkö (SHM 11217) sisälsti kaksi vyölevyä, jotka ovat kappaleiksi särkyneitä. Levyjen halkaisijat ovat 27,8 senttimetriä (esine numero 412497) ja 15,8 senttimetriä (nro 96957). Levyt ovat esillä Historiska museetissa. Ruotsista löytää Historiska museetin tietokannasta hakusanalla ”bältesplatta” vielä 12 vyölevyä tai niiden katkelmia.
Ørjan Engedal on tutkinut ja esittää väitöskirjassaan 2010, että Norjasta on löytynyt vain yhdeksän vyölevyä, josta osa voidaan tulkita tutuluskiksi. Ne ovat yleensä koristeltu skandinaavisesti 1–3 kaksoisspiraaleja sisältävällä ornamentilla ja ne on ajoitettu yleensä periodeille II ja III. Tällaisia on löydetty esimerkiksi Vigrestadista, Særheimista, Orresta, Regesta, Tjøttasta. Sen sijaan Kleppen vyölevy on koristeltu Pohjois-Saksalaisella tyylillä ja lienee tuontitavaraa sieltä asti. Osa koristelemattomat vyölevyt on kuitenkin ajoitettu pronssikauden loppupuolella.
Suomesta ja muista Baltian maista ei tunneta vyölevyjä.
Anders Golding

Ura

Golding saavutti skeetin olympiahopeaa vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa. Kultaa tuossa kilpailussa saavutti Yhdysvaltain Vincent Hancock. Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä hän oli 25:s. MM-kilpailuista Goldingin paras sijoitus on vuodelta 2005. EM-kilpailuista hän on saavuttanut kaksi poikien skeetin hopeaa vuosilta 2001 ja 2004. Vuonna 2012 Golding voitti ammunnan maailmancupin finaalin ja vuonna 2010 hän oli siinä toinen. Goldingilla on yksi maailmancupin osakilpailuvoitto.
Ammatiltaan Golding on puuseppä. Hänen skeet-valmentajanaan toimii Pietro Genga.
Shinkichi Kikuchi

Jalkapallomaajoukkue

Shinkichi Kikuchi edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1994-1995. Hän on osallistunut mm. Kuningas Fahdin cupin 1995.
Mati Kuulberg

Mati Kuulberg (9. heinäkuuta 1947 Tallinna, Viron sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto – 14. kesäkuuta 2001 Tallinna, Viro) oli virolainen säveltäjä. Kuulberg oli tuottelias nykysäveltäjä, jonka musiikissa nykyaikainen ilmaisu ja kansanmusiikki esiintyvät rinnan klassisten muotoperiaatteiden kanssa.

Koulutus

Kuulberg opiskeli viulunsoittoa Tallinnan musiikkikeskikoulussa ja sävellystä Tallinnan konservatoriossa Anatoli Garšnekin johdolla 1966–71.

Ura

Kuulberg oli viulistina Viron valtiollisessa sinfoniaorkesterissa 1966–74. Hän on myös opettanut sävellystä ja teoreettisia aineita Tallinnan eri musiikkikouluissa sekä toimi Viron säveltäjäliiton palveluksessa.
Kuulbergin sävellystuotantoa on kuvattu soinnillisesti omaperäiseksi ja häntä pidetään taitavana orkesterin käyttäjänä. Osa hänen sävellyksiään on tehty myös erikoisille kokoonpanoille. Kuulbergille myönnettiin useita virallisia tunnustuksia ja palkintoja työstään.
Toni Laaksonen (juontaja)

Toni Kristian Laaksonen on suomalainen radiotuottaja ja -juontaja. Hän juontaa Radio Suomessa Toni Laaksosen Lauantaitanssit -ohjelmaa. Aiemmin hän työskenteli YleX-kanavalla mm. Poikelus ja Hätönen-ohjelman tuottajana. Aiemmin hän on juontanut kanavalla mm. Uuden musiikin iltavuoroa, YleX Jatkoja ja YleX Toiveet-ohjelmaa. Laaksonen sijoittui viidenneksi vuoden 2011 karaoken MM-kilpailuissa Irlannissa. Vuonna 2018 hän voitti karaoken maailmanmestaruuden Champions-kategoriassa Helsingin Apollossa käydyissä kisoissa. Vuonna 2014 Laaksonen osallistui The Voice of Finlandin kolmannelle tuotantokaudelle. Hän pääsi jatkoon Ääni ratkaisee -kierrokselta sekä voitti ensimmäisen kaksintaisteluvaiheen. Laaksonen putosi jatkosta knock out -kierroksella, ennen livelähetysten alkamista.
Eva Haule

Eva Sybille Haule-Frimpong (s. 16. heinäkuuta 1954 Stuttgart Saksan liittotasavalta) on saksalainen RAF-terroristijärjestön kolmannen sukupolven jäsen. Haule vangittiin elokuussa 1986. Hän sai elinkautistuomion murhista ja terroriteoista. Haulen tuomion vähimmäisaika päättyi elokuussa 2007, jolloin hänet vapautettiin 21 vankilassa istutun vuoden jälkeen.
Haule aloitti toimnnan terrorijärjestössä 1984. 5. marraskuuta 1984 Haule teki iskun asekauppaan, josta vietiin aseita ja ammuksia. Samana vuonna 18. joulukuuta Haulen on väitetty osallistuneen pommi-iskuun NATO:n ylläpitämää koulua vastaan. Haulen on väitetty ajaneen räjähtein lastatun auton koulun ulkopuolelle. Isku kuitenkin epäonnistui teknisten ongelmien vuoksi, ja pommit saatiin puretuksi.
Haule osallistui 1. helmikuuta 1985 Ernst Zimmermanin murhaan. Zimmerman oli MTU Aero Engines -yhtiön johtokunnan puheenjohtaja.
Haule osallistui yhdessä Birgit Hogefeldin kanssa 8. elokuuta 1985 Edward Pimentalin kidnappaamiseen ja murhaan. Motiivina oli surmatun henkilöllisyyspaperit, joilla terroristijärjestö onnistui soluttautumaan murhayötä seuraavana päivänä sisään Frankfurtin lähistöllä sijainneeseen Yhdysvaltain lentotukikohtaan. Haule on myös yhdistetty kyseiseen pommi-iskuun lentotukikohtaa vastaan, jossa kuoli kaksi yhdysvaltalaista henkilöä ja kaksikymmentä loukkaantui.
Eva Haule vangittiin Rüsselsheimin kaupungissa 2. elokuuta 1986. Häntä syytettiin epäonnistuneesta pommi-iskusta, terrorijärjestöön kuulumisesta, ryöstöstä ja asiakirjojen väärentämisestä. Haule tuomittiin 28. kesäkuuta 1988 15 vuoden vankeuteen. Eva Haulen oli määrä vapautua vankilasta jo 2001, mutta häntä vastaan nostettiin uusia syytteitä uusien todisteiden valossa Pimentalin murhasta ja lentotukikohtaa vastaan tehdystä pommi-iskusta.
Kokoelma- ja konservointikeskus

Kokoelma- ja konservointikeskus on Museoviraston vuonna 2016 valmistunut muun muassa museokokoelmien säilytys ja konservointipalveluja tarjoava keskus Vantaan Hakkilassa. Keskus on rakennettu entisen logistiikkakeskuksen tiloihin ja sen pinta ala on 16 000 neliömetriä. Ensimmäiset museoesineet siirrettiin Vantaalle toukokuussa.
Keskuksessa työskentelee parikymmentä työntekijää kuten konservaattoreita ja kokoelmien henkilökuntaa, sekä digitointiprojektien henkilöitä. Keskus tarjoaa kokoelmien hoito- ja säilytyspalveluita myös muille museoille ja tahoille.

Tilat

Rakennus on pinta-alaltaan suuri, 16 000 neliömetriä, kun Museoviraston keskusvarasto Orimattilassa on 9 600 neliömetriä. Hyllymetrejä on yhteensä noin 25 kilometriä: kuvakokoelmien Journalistisen kuva-arkiston JOKA:n kokoelmien säilytystilassa on noin 12 000 hyllymetriä. Lisäksi sähköisissä siirtohyllyissä hyllytasoja on ensimmäisessä toteutusvaiheessa 8 000 metriä ja kuormalavahyllyissä noin 5 000 metriä.
Olosuhdehallittuja työ- ja säilytystiloja on 14. Tilat täyttävät yhdeksän eri olosuhdevaatimusta. Konservoinnissa ja säilytyksessä on omat työtilat eri materiaaleille sekä pakaste- ja kylmiötiloja. Tiloissa on myös erityislaitteita ja tekniikkaa, jota ei ole muualla Suomessa ja jotka on räätälöity konservoinnin tarpeisiin. Viisimetrinen tyhjiöpakastekuivain on Suomen suurin. Rakennuksessa on röngtenhuone, digitaalinen röngtenlaite, röntgenfluoresenssi (XRF) ja FTIR -laitteet.

Kokoelmat

Kokoelma- ja konservointikeskukseen sijoitetaan aikaisemmin väliaikaisissa varastoissa eri puolilla eteläistä Suomea säilytetyt Kansallismuseon kokoelmiin kuuluvat esineet ja osa Museoviraston täydestä Orimattilan keskusvaraston kokoelmista, kuten yleisetnografiset eli Euroopan ulkopuoliset kokoelmat ja tulevaisuudessa kaikkien kokoelmien uushankinnat. Orimattilan keskusvarasto on kuitenkin vielä pitkään Kansallismuseon kokoelmien pääsäilytystila. Kokoelma- ja konservointikeskukseen sijoitetaan pysyvästi Journalistien kuva-arkiston JOKA:n 7,5 miljoonaa lehtikuvaa sekä arkeologisia maalöytöjä.
Museoesineiden siirto aloitettiin toukokuussa. Ensimmäisenä siirrettiin suljettujen kartanomuseoiden, Pukkilan kartanon, Anjalan kartanon ja Rapolan kartanon kokoelmia sekä Suomen merimuseon esineistöä.

Tilojen omistus ja muutostyöt

Kiinteistö toimi ennen tukkuliikke Inex Partners Oy:n logistiikkakeskuksena. Kiinteistön omistaa Kokoelmakeskus Ky, jota edustaa CapMan Real Estate I Ky, jolta Senaatti-kiinteistöt on vuokrannut tilat Museoviraston käyttöön. Vuokrasopimus on 15 vuotta ja vuokrakustannukset 2,2 miljoonaa euroa vuodessa. Tilojen suunnittelu- ja rakennusvaihe kesti vain noin vuoden. Rakennukseen tehtiin muun muassa uudisosa.
George Bizos

George Bizos (s. 1928 Kreikka) on eteläafrikkalainen ihmisoikeusaktivisti ja lakimies. Bizos pakeni kotimaastaan Kreikasta natsi-Saksan miehityksen tieltä vuonna 1941 ja asettui perheineen Johannesburgiin 13-vuotiaana. Hän valmistui lakimieheksi Witwatersrandin yliopistosta ja aloitti työnsä juristina vuonna 1954. Bizos toimi useiden apartheidin vastaisten aktivistien, muun muassa Nelson Mandelan ja Oliver Tambon lakimiehenä 1950- ja 1960-luvulla. Bizos kuului myös Rivonian oikeudenkäynnissä muun muassa Mandelaa, Walter Sisulua ja Govan Mbekiä puolustaneeseen asianajajaryhmään.
Apartheidin päättymisen jälkeen Mandela nimitti Bizosin komiteaan, joka suositteli uusia jäseniä maan oikeuslaitokseen sen uudistamiseksi apartheidin jäljiltä. Bizos on kirjoittanut kaksi kirjaa: omaelämäkerrallisen teoksen Odyssey to Freedom sekä No One to Blame? – In Pursuit of Justice in South Africa
Lännenpihta

Käyttö

Lännenpihdan puuainesta käytetään rakentamisessa ja paperin valmistuksessa. Se on myös Pohjois-Amerikassa suosittu joulukuusi.
Suomessa lännenpihta on käyttökelpoinen koristepuu, joka on osoittautunut kestäväksi aina vyöhykkeelle VI asti.
Pearl (rumpuvalmistaja)

Pearl on japanilainen rumpujen ja lyömäsoitinten valmistaja. Yhtymällä on yhteensä 620 työntekijää Japanin ja Taiwanin tuotantolaitoksissaan sekä Yhdysvaltain ja Englannin
yksiköissään.  
Pearlin perusti Katumi Yanagisawa Tokiossa keväällä 1946. Aluksi yhtiö valmisti nuottitelineitä. Toisen maailmansodan aikana Japanissakin virinnyt jazzin harrastus oli yrityksen perustamisen taustalla. Tasaisesti kasvava yritys pääsi osalliseksi 60-luvun rockhuumasta. Jo vuosikymmenten välissä Pearl jakoi tuotantonsa kotimaan ja Taiwanin yksiköihin. 
Taiwanin laitoksilla työskentelee nykyisin lähes puolet yrityksen työntekijöistä. Vaikka tuotanto on pääosin siirretty Taiwaniin, Pearl pyrkii kaikin keinoin välttämään kuvaa halpatuotannosta. Tärkeimmän raaka-aineet ja työnjohto ovat tiukasti japanilaisia.
Pearl on vuonna 2007 lanseerannut ensimmäiset Kiinassa valmistetut rumpunsa, Vision-series.
Esko Antola

Esko Mikael Antola (s. 18. tammikuuta 1947 Angelniemi) on suomalainen valtiotieteen tohtori (1980) Turun yliopistosta. Vuosina 1996–2003 hän toimi Jean Monnet -professorina Turun yliopistossa. Vuosina 2003–2007 hän johti samassa yliopistossa toiminutta Jean Monnet Centre of Excellence -keskusta toimien samalla henkilökohtaisena Jean Monnet -professuurina (Jean Monnet Chair ad personam). Vuosina 2007–2010 Antola toimi Centrum Balticum -keskuksen johtajana ja Centrum Balticum –säätiön asiamiehenä. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 2011.
Antola on perehtynyt tutkimustensa kautta erityisesti Euroopan unioniin. Hän on toiminut asiantuntijana valtionhallinnossa, elinkeinoelämässä ja tiedotusvälineissä. Antola on ollut jäsen monissa EU:hun liittyvissä koti- ja ulkomaisissa työryhmissä ja hankkeissa.
Antola sai professorin arvonimen vuonna 2012.
Cholame

Cholame on taajama (unincorporated community) San Luis Obispon piirikunnassa Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee San Andreasin siirroksen lähellä 351 metrin korkeudella merenpinnasta. Cholamen postinumero on 93461.
Cholame on tunnettu paikkana, jonka lähettyvillä James Dean kuoli auto-onnettomuudessa 30. syyskuuta 1955. Onnettomuuspaikka sijaitsee taajaman ulkopuolella valtateiden 46 ja 41 risteyksessä muutama kilometri koilliseen.
James Deanin kuoleman 50-vuotispäivänä 2005 Cholameen kokoontui satoja Deanin ihailijoita ja muita turisteja. Cholamessa on ravintola ja James Deanin kunniaksi pystytetty muistomerkki, joka paljastettiin 1977.
Antti Savolainen (painija)

Antti Savolainen (s. 14. heinäkuuta 1886) oli suomalainen painija. Helsingin Jyryä edustanut Savolainen saavutti hopeaa vuonna 1909 Malmössa järjestetyissä kreikkalais-roomalaisen painin epävirallisissa EM-kilpailuissa. Hän hävisi 82 kg:n sarjan loppuottelussa Tanskan Harald Christensenille. Vuonna 1908 Savolainen voitti kreikkalais-roomalaisen tyylin SM-kultaa 70 kg:n sarjassa Tampereella järjestetyissä SM-kilpailuissa..
Fozzie

Fozzie (engl. Fozzie The Bear) on Jim Hensonin luoma karhuhahmo Muppeteissa. Hän on Kermitin ja muiden ystävä. Alkuperäisenä Fozzien äänenä toimi yleensä Frank Oz ja myöhemmin Eric Jacobson.