google/wiki40b huggingface dataset:
Latvian yliopisto

Historia

Vuoteen 1919 saakka Latvian ainut korkeamman asteen oppilaitos oli Riian polytekninen instituutti, joka oli perustettu vuonna 1862. Ensimmäisessä maailmansodassa sen henkilöstö evakuoitiin Moskovaan etenevien saksalaisten tieltä. Sen henkilöstö palasi Riikaan toukokuussa 1918, jolloin Latvia oli jo julistautunut itsenäiseksi ja maan hallinto harkitsi yliopiston perustamista. Uusi yliopisto avasikin ovensa 28. syyskuuta 1919. Tuolloin yliopistossa toimi yhdeksän tiedekuntaa, 110 opettajaa ja 940 oppilasta. Maailmansotien välisenä aikana ja 1930-luvulla siellä toimi jo 946 opettajaa ja 7 200 oppilasta. Alun perin yliopisto toimi vain kahdessa rakennuksessa, mutta 1930-luvulla rakennusten määrä oli kasvanut jo 17:ään.
Yliopiston toiminta jatkui toisen maailmansodan aikana, mutta sille asettivat rajoituksia ensin Neuvostoliitto ja sittemmin Natsi-Saksa. Vuonna 1944 monet yliopiston henkilökunnasta lähtivät pakolaisiksi Saksaan ja Ruotsiin maahan jälleen etenevien neuvostojoukkojen tieltä. Latvian neuvostotasavallassa toiminta jatkui edelleen, mutta Neuvostoliiton muiden yliopistojen mallin mukaisesti. Se nimettiin uudelleen Pēteris Stučkan valtionyliopistoksi ja monet sen toiminnoista siirrettiin Latvian tiedeakatemialle. Neuvostokauden lopulla yliopistoon kuului 13 tiedekuntaa, 670 opettajaa ja noin 6 700 oppilasta.
Latvian itsenäisyyden palauttamisen jälkeen vuonna 1991 yliopistosta tuli maan koulutuksen lippulaiva. Silti koulutuksen määrärahoja leikattiin ja monet yliopiston opettajista joutuivat tekemään yliopistotyön lisäksi yhtä tai kahta muuta työtä. Maahan avattiin lisäksi muita pienempiä yliopistoja. Itsenäisyyden jälkeen otettiin käyttöön myös lukukausimaksut.
Rinkeli (leivonnainen)

Rinkeli tai rinkilä on renkaan tai silmukan muotoinen vehnäleivonnainen. Tunnettu suomalainen perinneleivonnainen on viipurinrinkeli.
Rinkeli yleistyi Euroopassa keskiajalla. Sen omintakeinen muoto kuvaa rinnan päälle ristiin asetettuja käsivarsia, mikä oli keskiajalla yleinen tapa rukoilla. Tarinan mukaan eräs italialainen munkki olisi 600-luvulla kehittänyt tämän tavan pohjalta leivonnaisen. Hän antoi oppilailleen lahjaksi pieniä leipiä, jotka oli muotoiltu muistuttamaan lasten ristikkäin asettamia käsiä. Leivonnaisen nimeksi tuli pretiolas – pieni palkinto. Leipurit ympäri Euroopan omaksuivat ajatuksen, ja rinkelistä tuli onnen, pitkän elämän ja menestyksen symboli. Esimerkiksi saksalaiset lapset ripustivat uutenavuotena kaulaansa rinkeleitä.
Rinkelistä tuli vielä kuuluisampi vuonna 1510, kun turkkilaiset joukot yrittivät öisin kaivautua Wienin muurien ali. Kaupungin yöllä työskentelevät leipurit kuulivat metelin ja turkkilaisten aikeet estettiin. Kiitoksena tästä leipurit saivat omaksi sinetikseen rinkelin kuvan, ja siitä on sittemmin tullut kaikkien leipureiden ja leipomoiden tunnus.
Suomessa rinkeli saapui Viipuriin 1300-luvulla fransiskaanimunkkien myötä. Kun luostarin toiminta uskonpuhdistuksen jälkeen lakkasi, myös kansa tutustui rinkelin valmistuksen saloihin. Vähitellen rinkelistä tuli yläluokan herkku, ja Viipurista toimitettiin rinkeleitä Turun Akatemian vihkiäisiin 1649 ja Pietarin yläluokalle 1700-luvulla. Viipurista rinkelintekotaidot levisivät Lappeelle ja muualle Itä-Suomeen.
Barney Frank

Barnett ”Barney” Frank (s. 31. maaliskuuta 1940) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän edusti Massachusettsin neljättä vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1981–2013. 
Frank syntyi Bayonnessa, New Jerseyssä. Hän tuli valituksi Massachusettsin edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa vuonna 1972 ja valmistui Harvard Law Schoolista 1977. Frank on julkaissut useita poliittisia artikkeleita, kuten esseen Speaking Frankly vuonna 1992. Hän on juutalainen.
Frank on seksuaalisuudeltaan avoimesti homoseksuaali ja poliittisilta näkemyksiltään varsin liberaali. Hän puhui homoudestaan julkisuudessa ensimmäistä kertaa vuonna 1987. Hän tuli kongressissa tunnetuksi paitsi juuri homojen oikeuksien puolustajana, myös lääkekannabiksen käytön kannattajana.
HMS Royal William (1833)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 16. helmikuuta 1854 Plymouthin vartiolaivana kommodori Michael Seymourin lippulaivana päällikkönään John Kingcombe. Alus siirtyi Itämerelle ja se oli helmikuussa 1855 kontra-amiraali Sir James Hanway Plumridgen lippulaivana, mistä se palasi Plymouthin vartiolaivaksi. Aluksen päällikkönä oli 16. kesäkuuta 1856 Frederick Hutton sen ollessa edelleen Plumridgen lippulaivana. Aluksen päällikkyyden vastaanotti 5. toukokuuta 1857 Woodford John Williams. Se poistettiin palveluksesta 31. maaliskuuta 1859, jolloin sen tehtävät vartiolaivana vastaanotti HMS Royal Adelaide.
Alus muutettiin 1859-1860 89-tykkiseksi kaksikantiseksi potkuritaistelulaivaksi asentamalla alukselle Robert Napier & Sonsin höyrykone, joka tuotti 1 763 ihp:ta mahdollistaen 10,58 solmun nopeuden. Muutostyö tilattiin 5. helmikuuta 1859 Devonportin telakalta. Työ aloitettiin 21. maaliskuuta ja se saatiin päätökseen 9. helmikuuta 1860.
Laivasto ei ottanut valmistunutta alusta enää palvelukseen, vaan se lainattiin marraskuussa 1884 Liverpool Roman Catholic Reformatory Societylle. Höyrykoneen poiston jälkeen alus saapui 30. elokuuta 1885 Liverpooliin, missä se nimettiin Clarenceksi. Alus tuhoutui tulipalossa 26. heinäkuuta 1899 Mersey-joella lähellä New Ferryä. Aluksen keulakuva on museoituna Devonportin telakalla.
A Perfect Circle

Historia

Yhtye sai alkunsa, kun Howerdel soitti tekemäänsä musiikkia ystävälleen, Tool-yhtyeen laulajalle Maynard James Keenanille. Tämä tarjosi itseään laulajaksi, jos Howerdel perustaisi yhtyeen. Alkujaan Howerdel oli empivä tarjoukselle, koska halusi naissolistin, mutta lopulta yhtye perustettiin.
Vuonna 2000 yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa Mer De Noms. Levyn jälkeen Paz Lenchantin ja Troy van Leeuwen jättivät yhtyeen. Lenchantin liittyi Billy Corganin Zwan-yhtyeeseen, ja aikaisemmin myös Failure-nimisessä yhtyeessä soittanut Troy van Leeuwen siirtyi Queens of the Stone Agen riveihin. Lenchantin kuitenkin soitti vuonna 2004 ilmestyneellä eMOTIVe-levyllä pianoa ja jousisoittimia.
Thirteenth Step -albumi julkaistiin vuonna 2003.
Vuonna 2004 julkaistun eMOTIVe-albumin jälkeen A Perfect Circle siirtyi tauolle jäsenten keskittyessä muihin projekteihin: laulaja Maynard James Keenan työsti Tool-yhtyeen kanssa albumia 10,000 Days  (2006) ja Jeordie White (Twiggy Ramirez, Marilyn Mansonin  basisti) toimii nykyisin Nine Inch Nailsin kiertuebasistina.
Keenan kertoi ranskalaisen "Rock Hard" -lehden haastattelussa APC:n lopettamisesta. Toukokuussa 2006 MTV:n haastattelussa myös Howerdel kertoi yhtyeen olevan lähes lopettamispisteessä.
A Perfect Circlen kappale "Judith" löytyy Neversoftin konsolipelisarjan Guitar Heron viidennestä osasta.
Dietrich von Hildebrand

Dietrich von Hildebrand (12. lokakuuta 1889 Firenze – 26. tammikuuta 1977 New Rochelle, New York) oli saksalainen katolinen filosofi ja teologi, jota paavi Pius XII kutsui epävirallisesti ”1900-luvun kirkonopettajaksi”. Hän kirjoitti uskonnonfilosofiasta ja teologiasta, sekä kehitti edelleen Edmund Husserlin fenomenologiaa.
Ilek

Pääuoma

Joen lähteet sijaitsee Mulodžaryn kukkuloiden luoteisrinteillä (ven. Мугоджары). Se virtaa alavalla tasankoalueella ja sen uomalla on virtaamatilanteesta riippuen joko kapea uoma tai laaja tulvauoma. Kapea uoma on jyrkkärinteinen ja yläjuoksulla se on 20–30 metriä leveä ja alajuoksulla 150–170 metriä leveä. Tulvauoma on yläjuoksulla 500 metriä ja alajuoksulla 3–4 kilometriä leveä. Tulvan suuren virtaaman vuoksi tulvauomaan on kehittynyt lukuisia sivu-uomaia sekä järviä ja lampia . Aqtöben kaupungin yläpuolella joki on padottu lähes 20 kilometriä pitkäksi patoaltaaksi . Keskijoksulla sijaitsee vielä Sol-Iletskin kaupunki. Ilek yhtyy Uraljokeen sen eteläpuolelta noin 1 085 kilometriä Uralin Kaspianmeren suistosta  ja joen yhtymäkohdassa olevaa taajamaa kutsutaan myös nimellä Ilek.

Vuodenajat ja virtaamat

Joen alajuoksu sijaitsee aron reunalla ja sen latva-alueet puoliaavikon reunalla. Ilmasto on mannermainen, joten kesäisin sataa hyvin vähän. Joen vesi on pääasiassa peräisin lumesta, jotka kertyy talvella ja joka sulaa keväällä tuottaen suuren vesimäärän. Tulvat leviävät laajalle alueelle, koska joen tulvatasanko on alavaa aluetta. Kesällä joen virtaama on pieni ja vesi on silloin hyvin matalalla. Vuoden keskimääräinen virtaama on 39,8 m³/s Chilikin kohdalla, joka sijaitsee 112 kilometriä joensuusta.
Jokilaaksossa kasvaa paikoin pensaista ja lehtipuista muodostuvia metsköitä, vaikka äyräiden ulkopuolella pääosan muodostaa arokasvillisuus. Joki jäätyy marraskuun lopulla ja jäät lähtevät huhtikuun loppupuolella.
Vaasan opiskelija-asuntosäätiö

Asuntopula säätiön perustamisen takana

1960-luvulla korkeakoululaitokset laajentuivat ja tämän myötä asuntolakysymykset nousivat osaksi opiskelijatoimintaa. Suomen ylioppilaskuntien liitto selvitti Aravan rahoittamana suomalaista ja kansainvälistä opiskelija-asumista. Selvitys osaltaan johti opiskelijoiden kampusvastaisuuteen, minkä myötä varsinaista kampukselle keskitettyä asumista ei Suomen mittakaavassa juurikaan syntynyt.
Vaasan kohdalla asuntoloiden rakentaminen oli alusta asti mukana keskusteluissa, kun Vaasan kauppakorkeakoulun perustaminen ajoittuikin juuri opiskelija-asuntorakentamisen kulta-aikaan. SYL oli omalta osaltaan aktiivinen Vaasan asuntorakentamisen keskusteluissa jo ennen ylioppilaskunnan perustamista. SYL:n keskusteli asista Vaasan kauppakorkeakoulun säätiön puheenjohtajan, Hannu Ulkuniemen kanssa kertomalla muun muassa opiskelijoiden kritiikistä kampusalueita kohtaan. Osaltaan tämä johtikin seuraavaan näkemykseen, jonka mukaan opiskelija-asunnot voitaisiin rakentaa eri puolille kaupunkia osaksi erillisinä rakennuksina tai asuntotalojen yhteyteen, mikä yksinkertaistaisi hallintoa. Kaupunkirakentamista puolsi osakseen se, että liikunta- ja kulttuuripalvelut olisivat valmiiksi opiskelijoiden käytössä eikä niitä tarvitsisi rakentaa erikseen.
»Vaasan oloissa tarkoituksenmukaisinta olisi "sulauttaa" korkeakoulun ja opiskelija-asuntoloiden rakennukset itse kaupunkiin.» 
(Hannu Ulkuniemi. )

Säätiö pystyyn oppilaskuntien yhteistyöllä

Vuonna 1969 SYL:n liittokokous päätti linjavalintana keskittää opiskelija-asumisen paikallisille opiskelija-asuntoyhteisöille solidaarista asuntopolitiikkaa noudattaen. Vaasassa perustettiin asuntorakentamisen säätiötä varten neuvottelukunta oppilaskuntien kesken ja aloite tähän tuli ylioppilaskunnalta. Oppilaskuntien väliseen yhteistyöhön oli kiinnitetty muutoinkin huomiota kauppakorkeakoulun ensimmäisestä toimintavuodesta alkaen, sillä jäsenmäärät oppilaitoksessa olivat tuolloin vielä hyvin pienet.Säätiötoiminnan alussa suomen- ja ruotsinkieliset teknilliset oppilaitokset, kauppaopiston kiltakunta, ruotsinkielinen terveydenhoito-oppilaitos ja ylioppilaskunta perustiva VOY-nimisen yhteistyöelimen, jonka tehtävänä oli koota järjestöjen yhteiset intressit.
May Alix

May Alix (31. elokuuta 1902 Chicago, Illinois   – marraskuu 1983) oli amerikkalainen kabaree- ja jazzlaulaja. Parhaiten hänet muistetaan levytyksistä, jotka hän teki Louis Armstrongin yhtyeen kanssa.

Elämä

Liza Mae Alix syntyi 1902 Chicagossa, jossa hän vietti myös nuoruutensa. Laulajana hän käytti nimeä May Alix, vaikka toisinaan hän esiintyi myös nimellä Mae Alix. Moni aikakauden jazzlaulaja käytti taiteilijanimeä, mutta Alix esiintyi omalla nimellään. Jo varhain hän pääsi sisälle kaupungin musiikkipiireihin. Teini-iässä hän esiintyi Chicagon klubeilla Jimmie Noonen yhtyeen laulusolistina. Sittemmin hän esiintyi Carroll Dickersonin orkesterin kanssa. Varhaisina vuosinaan hän työskenteli lähinnä kabareelaulajana ja vaudeville-esityksissä. Kabareeta hän esitti mm. duona Ollie Powersin kanssa. 
Jazzlaulajana May Alix teki debyyttinsä 1920-luvun puolivälissä. Marraskuussa 1926 hän pääsi levyttämään Louis Armstrongin Hot Five-yhtyeen kanssa kappaleet ”Big Butter and Egg Man” ja ”Sunset Cafe Stomp”. Näistä ensin mainitun hän lauloi duettona Armstrongin kanssa. Armstrongilla oli luja luottamus May Alixin kykyihin ja selvä näkemys, että levytyksistä tulisi menestys, vaikka Alixilla ei ollut laulajana aiempaa kokemusta jazzmusiikin esittämisestä. Sävellyksestä ”Big Butter and Egg Man” tulikin eräs Armstrongin ensimmäisistä menestyskappaleista laulajana.  
Armstrongin yhtyeen levytyksien myötä Alix saavutti mainetta jazzpiireissä. Laulaja itse ei kuitenkaan uskonut menestyvänsä jazzmusiikin alueella ja jatkoikin uraansa tasapuolisesti esittäen sekä jazzmusiikkia että kabareeta. Myös jazzkriitikot pitävät Alixin saavuttamaa mainetta ainakin osittain ansaitsemattona. Orkesterinjohtaja Jimmie Noone oli kuitenkin vakuuttunut ja pestasi Alixin orkesterinsa (Apex Club Orchestra) solistiksi 1929. Hän teki yhtyeen kanssa myös joitakin levytyksiä Vocalion -levymerkille. 1930-luvun vaihteessa Alix teki kiertueen Eurooppaan. Palattuaan takaisin Yhdysvaltoihin hän asettui New Yorkiin. Hän esiintyi siellä joitakin vuosia Connie’s Inn –nimisessä revyyssä, jota esitettiin Harlemin oopperatalossa.  
1930-luvun jälkipuoliskolla Alix palasi takaisin Chicagoon. Hän esiintyi siellä mm. Panama Clubilla ja It Clubilla. 1940-luvulla hän esiintyi jälleen New Yorkissa. Alixin viimeinen kiinnitys oli Mimo Clubilla. Terveydelliset ongelmat alkoivat haitata hänen uraansa. Viimein hänen oli pakko lopettaa laulaminen. Hänen myöhemmät vaiheensa eivät ole tiedossa. Alix kuoli marraskuussa 1983.  
Kuuluisa jazzlaulaja Alberta Hunter käytti toisinaan taiteilijanimeä May Alix.  Tämä johtui siitä, että Hunter oli Alixin hyvä ystävä ja Alix oli antanut tälle luvan käyttää nimeään.
Frans Nuupala

Frans Adolf Nuupala (22. lokakuuta 1868 Tyrvää – talvella 1916 tai 1917) oli suomalainen filosofian maisteri ja 1900-luvun alussa toimineen Maalaistyöväen puolueen perustaja.
Nuupalan vanhemmat olivat Nuupalan rusthollin omistaja, maanviljelijä Juho Kristian Topi ja Johanna Reku. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta 1891 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1895. Nuupala omisti veljensä jälkeen Nuupalan rusthollin 1897–1900.
Nuupalan oli monipuolinen ja menestyksekäs yhteiskunnallinen toimija 1894–1901, kunnes hän 33-vuotiaana lähti mukaan sortokauden politiikkaan. Bobrikoffilaiseksi luettu Nuupala joutui kansallismielisten ajojahdin kohteeksi, erotettiin Helsingin yliopistosta 1903 ja karkotettiin Helsingistä. Nuupala pyrki palauttamaan maineensa ja kirjoitti näistä tapahtumista vuonna 1905 muistelmat, jotka jäivät kuitenkin tuolloin julkaisematta.
Nuupala perusti ensimmäisten eduskuntavaalien edellä Maalaistyöväen puolueen, koska hänen mielestään sosialidemokraatit ajoivat vain kaupunkityöväestön asiaa. Maalaistyöväen puolueella ja Nuupalan vaaliliitolla oli ehdokkaita vuosien 1907, 1908, 1909 ja 1910 eduskuntavaaleissa, mutta puolue ei päässyt eduskuntaan.
Tuleva sosialidemokraattien voimahahmo Väinö Tanner seurasi Frans Nuupalan poliittisia pyrkimyksiä vuoden 1907 eduskuntavaalien alla toimiessaan itse lehtimiehenä Porissa ja ollessaan itsekin kansanedustajaehdokkaana. Vuonna 1948 ilmestyneessä muistelmateoksessaan Nuorukainen etsii sijaansa yhteiskunnassa Tanner kirjoitti Nuupalasta vähätellen ja halveksivaan sävyyn. Tannerin mukaan "voisi ehkä sanoa, että Nuupala oli tämän maan ensimmäinen kansallissosialisti". Tannerin elämäkerran kirjoittajan Jaakko Paavolaisen mukaan Tanner ja SDP suhtautuivat Nuupalaan kuitenkin paljon vakavammin kuin Tannerin muistelmat antoivat ymmärtää. Nuupalan ja Maalaistyöväen Puolueen pelättiin ryöstävän SDP:lta maaseudun runsaslukuisen vähäosaisen väestön ääniä. 
Nuupala muutti 1911 Inkerinmaalle ja toimi siellä omalaatuisena kiertelevänä puhujana. Hänet vangittiin heinäkuussa 1913 syytettynä luvattoman saarnatoimen harjoittamisesta. Nuupala oli elämänsä loppuun saakka henkikirjoitettu kotipitäjäänsä Tyrväälle. Hänen tarkka kuolinajankohtansa ei ole tiedossa. Tyrvään seurakunnan kirkonkirjoihin on tehty lyijykynällä merkintä, jonka mukaan Nuupala kuoli Inkerinmaalla vuonna 1916. Nuorisoseuraliikkeen historian kirjoittajan Jaakko Nummisen mukaan Nuupala "sai surmansa vuonna 1917 selvittämättömissä olosuhteissa". Tuon ajan inkeriläisissä sanomalehdissä Nuupalan kuolemaa ei mainita lainkaan. Eri lähteistä on saatu tieto, jonka mukaan Nuupalan ruumiinsiunauksen toimitti Axel Kajanti. Kajanti toimi pappina Inkerin Skuoritsassa vuosina 1912–1916 ja Venjoella vuosina 1916–1919 ja myöhemmin Lohjan kirkkoherrana.
Yttriumalumiinigranaatti

Nd:YAG

Neodyymillä doupattu Nd:YAG on yleisin ja tärkein YAG-tyyppi käytännön sovellutuksissa.

Er:YAG

Erbiumilla doupattu YAG on myös paljolti käytetty. Sen aallonpituus on 2 940 nm.

Yb:YAG

Ytterbiumilla doupattu YAG on tärkeä 1μm-alueen laser, jonka pumppaamiseen käytetään yleensä 941 nm:n InGaAs-laserdiodia.

Tm:YAG

Tuliumilla doupattu YAG toimii 2 010 nm aallonpituudella. Tm³⁺-ioni absorboi 785 nm fotoneja, mitä voidaan hyödyntää pumppaamalla Tm:YAG-kidettä tämän alueen laserdiodilla. Diodipumpatulla rakenteella saavutetaan jopa yli 100 W tehoja. Tm:YAG-lasereita käytetään lääketieteessä, meteorologiassa, sotilaallisissa sovelluksissa ja Lidar-keilauksessa. Tuliumlasereiden aallonpituus tekee niistä erityisen soveltuvia kudosten leikkaamiseen lääketieteellisissä sovellutuksissa. Niitä käytetään varsinkin vettä sisältävien pehmytkudosten operoimiseen.

Ho:YAG

Holmiumia käyttävää Ho:YAG-laseria on käytetty pehmytkudosten leikkauksissa. Halvempi Tm:YAG on syrjäyttämässä sitä, mutta Ho:YAG on edelleen käytössä tietyissä kirurgisissa operaatioissa kuten eturauhasen hyperplasian hoidossa. Ho:YAG-lasereita käytetään edelleen, koska niiden aallonpituus 2 100 nm osuu tuliumlasereiden alueen ylärajalle, missä Tm:YAG ei tuota tarpeeksi tehoa. Tämä aallonpituus on hyödyllinen kirurgiassa koska vettä sisältävät kudokset absorboivat sen energian puolen millimetrin matkalla, mikä mahdollistaa tarkan leikkaamisen. Urologiassa Ho:YAG-laseria käytetään virtsakivien poistoon.

Ho:Cr:Tm:YAG

Holmiumia, kromia ja tuliumia käyttävä YAG on tehokas laseroinnin väliaine, jolla on monia käyttökohteita meteorologiassa, sotilastekniikassa ja lääketieteessä. Sen aallonpituus on 2 080 nm.

Cr:YAG

Pelkästään kromia (Cr⁴⁺-ioneja) käyttävä YAG.

Dy:YAG

Dysprosiumilla doupattu YAG on aine jonka fluoresenssi muuttuu lämpötilan mukaan, ja jota voidaan tästä syystä käyttää lämpötilan mittaamiseen.

Sm:YAG

Samariumilla doupattu YAG on samankaltainen kuin Dy:YAG.

Tb:YAG

Terbiumilla doupattu YAG emittoi kelta-vihreää valoa 544 nm aallonpituudella. Käytetty kuvaputkissa.

Ce:YAG

Ceriumilla seostettu YAG-materiaalia käytettiin ensimmäisissä valkoisissa LEDeissä, mistä niiden kehittäjä Shūji Nakamura sai vuoden 2006 Millennium-teknologiapalkinnon ja 2014 Nobelin fysiikanpalkinnon.
Schleitheimin tunnustus

Schleitheimin tunnustus oli Sveitsin anabaptistien noin vuonna 1527 Schleitheimissä laadittu tunnustus, jonka seitsemään artiklaan on koottu anabaptistien oppeja, joita siis ainakin osa Sveitsin anabaptisteista noudatti. Laatinutta kokousta johti Michael Sattler.
Artiklojen sisältö tiivistettynä:

I. Kaste

Oltiin yksimielisiä siitä, että kaste on annettava kaikille, jotka katumuksessa ovat muuttaneet elämänsä ja todella uskovat. Tähän liittyy myös paavilta saadun lapsikasteen hylkääminen. Tässä anabaptistit viittaavat Raamattuun ja apostolien esimerkkiin.

II. Panna (Erottaminen)

Erottamista syntiä tehneitä seurakunnan jäseniä vastaan on käytettävä kolmiasteisena, missä viitataan Matteuksen evankeliumin 18. lukuun.

III. Leivänmurto (Ehtoollinen)

Ehtoollinen on muistoateria. Siihen osallistuvien pitää ensin olla katettuja ollakseen yhdistyneitä Kristuksen ruumiissa eli seurakunnassa, jonka pää Kristus on. Ehtoolliseen osallistuvilla on oltava yksi Jumala, yksi usko, yksi kaste ja yksi henki.

IV.Erottautuminen pahasta (Maailmasta eroaminen)

Tosi uskovaisten on seurakuntana erotuttava kaikesta pahasta, mitä Saatana on maailmaan istuttanut, ja kaikesta 'paavillisesta hapatuksesta' eli käytännössä katolisista menoista. Tosi uskovan tulisi inhota ja karttaa kaikkea, mikä ei liity Jumalaan ja Kristukseen. Myös aseen käyttö on kiellettyä, Kristus kun on sanonut, ettei pahalle tule tehdä vastarintaa.

V.Kirkon Pastorit

Seurakunnalla on oltava Paavalin järjestyksen mukaan yksi paimen, jonka tulee suorittaa kaikki hengelliset tehtävät. Seurakunnan on huolehdittava hänestä, sillä evankeliumin julistajan on saatava elatuksensa evankeliumista. Seurakunnan on kuitenkin valvottava paimentaan ja erotettava tämä, mikäli hän lankeaa syntiin.

VI.Miekka

Esivalta eli 'miekka' on Jumalan järjestys Kristuksen valtakunnan ulkopuolella olevaa maailmaa varten, jotta se rankaisisi pahantekijöitä ja suojelisi heikkoja. Kristuksessa eläville kuuluu kuitenkin vain seurakunnan pannarangaistus, eivätkä sen jäsenet saa kuulua esivaltaan.

VII.Vala

Yksimielisesti vastustettiin valan vannomista, koska Kristuksen katsottiin kieltäneen jumalaapelkääviltä kaiken vannomisen.
Näistä kasteopin lisäksi nykyään olevissa vastaavissa liikkeissä korostetaan erityisesti valanvannomiskieltoa sekä asepalveluksesta kieltäytymistä.
UCI World Tour 2011

UCI World Tour 2011 oli kolmas kausi, jolloin Kansainvälisen pyöräilyliiton kehittämä maantiepyöräilyn UCI World Ranking -pisteytys oli käytössä. World Tour -sarjaan kuuluivat merkittävimmät etappi- ja yhden päivän kilpailut, ja rankingpisteet määräytyivät World Tour -sarjan kilpailujen tulosten perusteella. Kaikilla 18 UCI ProTeam -tason tallilla oli osallistumisoikeus sarjan jokaiseen kilpailuun, lisäksi kilpailujen järjestäjät voivat kutsua mukaan haluamansa määrän UCI Continental Circuits -tason joukkueita. Kausi alkoi Tour Down Under -etappikilpailulla tammikuussa ja päättyi Lombardian ympäriajoon lokakuussa.
Caleb Followill

Anthony Caleb Followill (s. 14. tammikuuta 1982) on yhdysvaltalainen rock-laulaja. Hän on Kings of Leonin laulaja ja kitaristi. Hänellä on kaksi veljeä (Nathan Followill ja Jared Followill) ja serkku (Matthew Followill), jotka ovat myös kyseisen yhtyeen jäseniä.
KTU

KTU on suomalais-yhdysvaltalainen yhtye, jonka jäsenet ovat soittaneet tunnetuissa suomalaisissa ja amerikkalaisissa yhtyeissä, tai ovat kuuluisia soolouriltaan. Kimmo Pohjonen soittanut aiemmin muun muassa yhtyeissä Ottopasuuna, duo Pinnin Pojat sekä Ismo Alanko Säätiö. Trey Gunn ja Pat Mastelotto soittavat brittiläis-amerikkalaisessa rock-yhtyeessä King Crimson sekä duona TU-projektissaan.
Nelli Perhonen

Nelli Perhonen on Risto Räppääjä -kirjoissa ja -elokuvissa esiintyvä hahmo, joka on sarjan päähenkilön Riston hyvä ystävä. Hahmona Nelli on melko itsenäinen, rohkea ja nokkela, mutta tavallisena helposti samaistuttava roolihenkilö. Elokuvissa ja teatteriesityksissä Nelli on tyypillisesti kuvattu pukeutuneen trikoomateriaalista valmistettuun kuvioituun tai raidalliseen yläosaan ja sellaiseen alaosaan jossa ei ole yksityiskohtia. Nelli voi olla pukeutunut esimerkiksi raidalliseen paitaan ja sinisiin farkkuihin.  Risto Räppääjä -televisiosarjassa esiintyy Nelliä muistuttava, mutta erinäköinen Siiri-niminen tyttö. 
Hahmon mukaan on nimetty Bernerin lastenshampoo Nelli Nuudelipää ja Oxygenolin samanniminen lastenhammastahna.

Tausta

Nelli ja Risto ovat tutustuneet Nellin muutettua samaan kerrostaloon ja heidän ystävystyttyään Risto antoi Nellille lempinimen Nuudelipää, koskä hänestä Nellin hiukset näyttävät nuudeleilta. Nellin vanhemmat Pinja ja Pontus Perhonen ovat kuuluisia suurimman osan töissä aikaa viettäviä televisiokokkeja ja he luottavat siihen, että Nelli tulee toimeen yksinään. Nellillä on  Alpo-niminen kissa, jolla on kirjoissa tarinankerronnallinen rooli.