google/wiki40b huggingface dataset:
Voima Kustannus

Voima Kustannus Oy on vuonna 1999 perustettu suomalainen mediakustantamo. Voima Kustannuksen julkaisemia lehtiä ovat joulukuussa 1999 aloittanut Voima ja lokakuussa 2008 käynnistetty verkkolehti fifi.voima.fi. Voima Kustannus alkoi vuonna 2007 julkaista Le Monde diplomatiquen suomenkielistä versiota, jota nykyään kustantaa Into Kustannus. Vuonna 2010 Voima alkoi julkaista ilmaista NHL – Normihomolehteä.
Voima Kustannus Oy:n toimitusjohtaja ja kustannuspäällikkö on Tuomas Rantanen. Lehdellä on yhdeksän työntekijää.
Yhtiön osakkaita ovat Rosebud Books, Suomen Rauhanpuolustajat, Luonto-Liitto, Maan Ystävät, Heikki Hiilamo sekä Tuomas Rantanen.
Voima Kustannus Oy saa vuosittain avustuksia opetus- ja kulttuuriministeriöltä. Vuonna 2013 avustukset olivat 35 000 € (Voima), 16 000 € (Fifi-verkkolehti) ja 10 000 € (Normihomolehti).
Voiman rinnalle samat osakkaat perustivat vuonna 2007 Into Kustannus Oy:n, jonka toimitusjohtaja on Jaana Airaksinen. Into Kustannus kustantaa taskukirjamuotoisen suomenkielisen Diplon ohella vastaavassa formaatissa suomenkielistä Novaja Gazetan versiota sekä pamfletteja. Into Kustannus on julkaissut myös e-kirjoja ja pitää yllä kansainvälistä e-kirjakauppaa.
Sakari Heikkinen

Sakari Heikkinen on taloushistorian professori Helsingin yliopiston Politiikan ja talouden tutkimuksen laitoksella. Hän on kirjoittanut yhdessä Seppo Tiihosen kanssa kolmiosaisen Suomen valtiovarainministeriön historiateoksen.
Necrolestes

Elintavat

Necrolestes saattoi kasvaa 15 senttiä pitkäksi. Koska eläimellä oli monia hienoja hampaita, on ajateltu että Necrolestes söi hyönteisiä tai matoja. Leuan kärki oli oudosti ylöspäinkääntynyt ja muodosti ehkä lihaisen ulokkeen joka toimi herkkänä tuntoelimenä jolla eläin etsi ruokansa, ehkä hieman kuten nykyisen tähtikuonokontiaisen nenäreikiä ympäröivä monimutkainen tuntosarvien kehä. On myös mahdollista että se eli kaivautuen maan alle, mistä sen nimikin juontuu.

Löydöt

Necrolestesin luurangosta tunnetaan kolmasosa, sisältäen suurimman osan kalloa. Patagoniasta Santa Cruzin muodostumasta on löydetty useiden yksilöiden irrallisia luita.

Luokittelu

Suku Necrolestes koostuu kahdesta lajista: N. patagonensis ja N. mirabilis. Necrolestes kuvattiin alun perin istukallisena hyönteissyöjänä vuonna 1891 ja luokiteltiin myöhemmin metateeriksi. Paremmat löydöt ovat johtaneet nykyiseen luokitteluun Dryolestidassa. Vuonna 2012 päättyneessä Necrolestesin taksonomisessa tutkimuksessa se sijoitettiin Meridiolestidaan Cronopio läheisenä sukulaisena.
Hartford (Vermont)

Hartford on kunta (town) Vermontin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee New Hampshiren osavaltion rajalla Connecticutjoen varrella. Whitejoki liittyy Connecticutiin kunnan alueella. Hartfordissa on 5 kylää: Hartford, West Hartford, Quechee, White River Junction ja Wilder. Siellä oli noin 9 800 asukasta vuonna 2013.

Maantiede

Hartfordissa on kolme jokea, jotka ovat Connecticut, White ja Ottaquechee. Kaupungin pinta-ala on 118,9 neliökilometriä, mistä suurin osa (116,9 neliökilometriä) on maata.
Shanghain kuuden tunnin ajo 2015

Aika-ajot

LMP1-pääluokan paalun nappasi Nr. 17 Porsche kolmikko Mark Webber, Brendon Hartley ja Timo Bernhard Porsche 919 Hybridillä. Nopeimman kierroksen veti Hartley. LMP2-luokassa paalupaikalle ajoi Nr. 26 G-Drive Racing kolmikko Roman Rusinov, Julien Canal ja Sam Bird.
GTE Pro -luokan paalupaikan nappasivat Nr. 51 AF Corse -tiimin Ferrari Gianmaria Bruni ja Toni Vilander. GTE AM -luokan paalulle ajoi Nr. 98 Aston Martin Racing kolmikko Paul Dalla Lana, Pedro Lamy ja Mathias Lauda

Kilpailu

Shanghain kisa käytiin pääosin sateella. Kilpailun lähdössä Audi Nr. 7 osui radan seitsemännessä mutkassa Porschen Nr. 18 autoon joka pyörähti osuman seurauksena. Kilpailun viimeisillä kierroksilla Rebellion Racingin Nr. 12 pyörähti radan kymmenennessä mutkassa ja rikkoi autoaan. Tämän seurauksena radalle tuli hetkellisesti "FCY" eli koko radan keltaiset liput. Kilpailun joutuivat keskeyttämään ainoastaan kolme autokuntaa.
LMP1-pääluokassa Porsche varmisti valmistajien mestaruutensa voitettuaan neljännen kisan peräkkäin. Voittoon Porsche 919 Hybrid -autonsa ajatti paalupaikalta startannut kolmikko Mark Webber, Timo Bernhard ja Brendon Hartley. 
LMP2-luokan voittoon paahtasivat Nr. 36 Signatech Alpine kolmikko Nelson Panciatici, Paul-Loup Chatin ja Tom Dillmann. Kyseiselle autokunnalle voitto oli kauden ensimmäinen. Toiseksi sijoittui luokkaa johtava Nr. 26 G-Drive Racing joka kasvatti pistejohtoaan toisena olevaan Nr. 47 KCMG -autokuntaan nähden 16 pisteeseen. 
GTE Pro-luokassa voittoon ajoi Porsche Nr. 91 kaksikko Richard Lietz ja Michael Christensen, ja näin Lietz kasvatti pistejohtoaan ennen kauden viimeistä Bahrainin osakilpailua. Vilander ja Bruni starttasivat luokan paalupaikalta, mutta joutuivat taistelemaan rajusti päästäkseen kakkossijalla maaliin. Vilander ajoi ennätykselliset neljä tuntia ja 21 minuuttia putkeen. Ferrari säilytti johtopaikkansa valmistajien sarjassa. GTE AM-luokan voitti Nr. 83 Ferrari kolmikko François Perrodo, Emmanuel Collard ja Rui Águas. Voiton ansiosta he säilyttivät mahdollisuutensa mestaruuteen Nr. 72 SMP Racingiin nähden joka jäi kilpailussa kolmanneksi.
Adidas Cafusa

Adidas Cafusa on saksalaisen urheiluvälinevalmistaja Adidaksen valmistama jalkapallo vuoden 2013 Confederations Cupiin. Pallon nimi on kontaminaatio sanoista carnaval (karnevaali), futebol (jalkapallo) ja samba. Pallon esitteli joulukuun alussa entinen jalkapallolegenda Cafu. Pallo on koostumukseltaan samanlainen kuin vuoden 2012 EM-kisojen pelipallo Tango 12. Cafusaa käytettiin myös vuoden 2012 seurojen MM-kisoissa Japanissa, sekä muutamissa pääsarjoissa, kuten Veikkausliigassa.
Davit Kakabadze

Davit Kakabadze (georg. დავით კაკაბაძე; 20. elokuuta (J: 8. elokuuta) 1889 Kukhi, Georgia – 10. toukokuuta 1952 Tbilisi) oli georgialainen avantgarde-taidemaalari, graafikko ja lavastesuunnittelija. Hän oli monilahjakkuus, joka toimi myös taiteentutkijana, elokuvatekniikan kehittäjänä ja amatöörivalokuvaajana. Kakabadze yhdisti teoksissaan innovatiivisia tulkintoja eurooppalaisesta "vasemmistolaisesta" taiteesta georgialaiseen perinteeseen, jonka asiantuntija hän oli.

Elämänvaiheet

Kakabadze syntyi köyhään talonpoikaisperheeseen Kukhin kylässä lähellä Khonin kaupunkia. Paikalliset hyväntekijät rahoittivat hänen luonnontieteen opintojaan Pietarin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1916. Samaan aikaan hän kävi maalaustunneilla Dmitrojev-Kavkazskin studiolla ja tutki vanhaa georgialaista taidetta. 
Työskenneltyään lyhyen aikaa maalarina ja kouluttajana Tbilisissä hän matkusti Pariisiin, jossa hän asui vuosina 1919–1927. Hän osallistui Société des Artistes Indépendantsin näyttelyihin ja piti yhteisnäyttelyitä georgialaisten taiteilijoiden Lado Gudiašvilin ja Šalva Kikodzen kanssa. Kakabadzen syntymäprovinssin Imeretin luontoa kuvaava maisemasarja kuuluu hänen varhaistuotantonsa mielenkiintoisimpiin teoksiin. Asuessaan Pariisissa Kakabadze kiinnostui abstraktista maalauksesta ja työskenteli eri tekniikoiden parissa, kokeillen metallin, peililasin, lasimaalauksen ja muiden samantyyppisten materiaalien käyttöä värien sijaan. Hän omaksui pian aiempaa "vasemmistolaisemman" kannan ja ylisti kubismia. 
Kakabadze luennoi Pariisissa kuvataiteen eri puolista ja kehitti kiinnostustaan liikkeen kuvaamiseen rakentamalla vuonna 1923 elokuvakameran, joka tuotti illuusion korkokuvasta. Niinpä hänestä tuli yksi kolmiulotteisen elokuvataiteen pioneereista. 1920-luvun puoliväliin mennessä hän oli hylännyt kubismivaikutteisen tyylinsä abstraktimman kuvanveiston ja maalaustaiteen hyväksi. 
Palattuaan Georgiaan vuonna 1927 Kakabadze jatkoi Imereti-teemaansa maalaamalla uusia, monumentaalisia maisemia, mukaan lukien teollisuusmaisemia. Samoihin aikoihin hän teki yhteistyötä johtavan georgialaisen teatteriohjaajan Kote Mardžanišvilin kanssa ja tuotti useita lavastussuunnitelmia Mardžanišvilin teatterille Kutaisissa. Vuonna 1931 hän tuotti myös dokumenttifilmin "Georgian vanhat monumentit". 
Kakabadzesta tuli Tbilisin kuvataideakatemian professori vuonna 1928. Neuvostoviranomaiset kuitenkin painostivat häntä, koska hän "ei ollut onnistunut" hylkäämään formalismia ja mukautumaan sosialistisen realismin dogmiin. Lopulta hänet erotettiin akatemiasta vuonna 1948. Historioitsija Sargis Kakabadze oli hänen veljensä.
Tapio

Tapio on suomalainen muinainen metsän jumala tai haltija, myös metsän kuninkaaksi kutsuttu. Esikristillisellä kaudella Tapion katsottiin hallitsevan metsäistä valtakuntaansa Tapiolaa, jonka mukaan on myöhempinä aikoina nimetty paikkakuntia, muun muassa Espoon Tapiola. Tapion palvelusväkeä ovat Tapion piiat ja rengit eli Tapion väki. Nämä kaunistivat ja siivosivat metsää sekä huolehtivat kasveista ja eläimistä. Tapion vaimo on kaunis Mielikki, metsän emäntä. Tapion tyttäriä ovat ihastuttavat Tellervo, Tyytikki ja Tuulikki. Joissakin lauluissa ja loitsuissa mainitaan Tapion tyttärenä myös Annikki. Tapiolta pyydettiin metsästysonnea, sillä hän hallitsi riistaa. Tapiota tai hänen perhettään tai palvelijoitaan kuvaillaan yleensä ihmishahmoisiksi ja joko alastomiksi tai kauniisti pukeutuneiksi. Tapiota kutsuttiin Karjalassa hiideksi.
Joidenkin tarinoiden mukaan Tapion parta oli puuta ja silmät kuin kaksi pohjatonta järveä. Tapio samaistettiin niin läheisesti Suomeen, että toisinaan maata kutsuttiin Tapiolaksi.
Mikael Agricolan Psalttarin suomennoksen esipuheessa (1551) Tapio mainitaan riistaa antavana hämäläisten jumalana (Tapio Metzest Pydhyxet soi). Daniel Jusleniuksen sanakirjassa (1745), Christfried Gananderin Mythologia Fennicassa (1789) ja useissa kansanrunoissa se tarkoittaa pelkästään metsää.
Oikeuspsykiatria

Oikeuspsykiatria on psykiatriaa oikeudenkäytössä (tuomioistuimissa, poliisitoiminnassa ja kriminaalihuollossa). Se on lääketieteen ala, jolle osa psykiatreista erikoistuu.
Oikeuspsykiatrit tekevät syytetyille mielentilatutkimuksia, vangittujen vaarallisuusarvioita sekä antavat oikeuspsykiatrista hoitoa. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos koordinoi mielentilatutkimuksiin ja vaarallisuusarvioihin liittyvää toimintaa. THL myös valmistelee ja esittelee oikeuspsykiatristen asioiden lautakunnassa käsiteltäviä asioita. Kuopiossa toimiva Niuvanniemen sairaala on erikoistunut hoitamaan kriminaalipsykiatrisia potilaita.
Velpatasviiri

Ominaisuudet ja käyttö

Velpatasviirin antiviraaliset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu hepatiittiviruksen proteiiniin NS5A. Sitoutuessaan velpatasviiri inhiboi proteiinin, jota virus tarvitsee jakaantuakseen, eivätkä virukset kykene enää lisääntymään. Velpatasviiri tehoaa kaikkiin hepatiitti C-viruksen genotyyppeihin ja teho on useimmiten erittäin hyvä. Aikaisemmilla lääkkeillä erityisesti genotyyppien 2 ja 3 hoito on ollut vaikeaa. Velpatasviiriä käytetään yhdistelmänä sofosbuviirin tai sofosbuviirin ja voksilapreviirin kanssa. Lääkeaine hyväksyttiin markkinoille vuonna 2017.

Haittavaikutukset

Velpatasviirin ja sofosbuviirin yhdistelmä on yleensä hyvin siedetty. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla väsymys, huonovointisuus ja pääkipu.
Scribblenauts

Pelaaminen

Pelissä ohjataan hahmoa nimeltä Maxwell. Tarkoitus on kerätä Starite-tähti jokaisesta tasosta. Pelissä voi kirjoittaa näytölle sanan, jonka merkitys (esine tai adjektiivi) ilmestyy peliin.
Stariten voi saada eri tavoin eri tasoissa. Pelissä on kahdenlaisia tasoja: pulmatasoja ja toimintatasoja. Pulmatasoissa Stariten saa, kun suoritat jonkin tehtävän. Toimintatasoissa pitää vain päästä Stariten luo.
Jokaiseen tehtävään on erilaisia ratkaisuvaihtoehtoja. Ratkaistuasi kentän, peli antaa sinulle pisteitä (Ollars) riippuen siitä, miten hyvin alitit kentän ehdottaman esinemäärän, nopeudesta ja tyylistä, sekä erilaisista erikoistoimenpiteistä, kuten köyden käytöstä tai aseettomuudesta. Esineitä on pelissä lähes 23 000. Lähes kaikki toiminta pelissä hoituu Stylus-kynällä. Ainoastaan esineiden kääntäminen pysty- ja vaakatasoon toimivat Nintendo DS:n takanäppäimillä, kaikki muu Stylus-kynällä.
Pelissä on myös mahdollista luoda omia tehtäviä ja lähettää ne Nintendo WiFi-järjestelmään muiden ihmisten ladattavaksi omaan Nintendo DS:ään ja pelattavaksi. Luodakseen oman tehtävän pelaajaan pitää ratkaista jokin pelin valmiista tehtävistä ja käyttää tätä maastoa pohjana omaan tehtävään. Valittuaan kentän pelaaja luo omaan tehtäväänsä tarvittavat esineet ja määrittää niille skriptit, esimerkiksi seuraako kissa Maxwelliä, tai suojeleeko se kentässä olevaa kissanpentua. Pelaajien itse luomat kentät voivat olla vain toimintatasoja, eli pelaajan pitää saavuttaa tehtävän luojan kenttään laittama Starite-tähti.

Vastaanotto

Pelillä on Metacritic-kerääjäsivustolla 79/100 pistettä.
The Marquee Club

The Marquee oli vuonna 1958 perustettu englantilainen rock-klubi, joka sijaitsi Lontoossa alun perin osoitteessa 165 Oxford Street. Klubi aloitti jazz- ja skifflemusiikista, mutta 1960–1990-lukujen aikana siellä esiintyi lukuisia legendaarisia ja tunnettuja rockyhtyeitä. Pääsy soittamaan The Marqueella oli yksi yhtyeiden suurimpia unelmia. Jos yhtye pääsi soittamaan The Marqueelle, se kertoi myös yhtyeen tasosta.

1960-luku ja rock

1960-luvulla klubi suuntautui enemmän rockiin. Esimerkiksi The Rolling Stones teki ensiesiintymisensä juuri The Marqueella 12. heinäkuuta 1962. Vuonna 1964 klubi muutti sen paremmin tunnettuun osoitteeseen 90 Wardour Street. Tässä osoitteessa sijaitsevassa huoneistossa ja sen pienellä lavalla soittivat kaikki eri aikakausien huippuyhtyeet yli 25 vuoden ajan. 1960-luvulla Marqueella esiintyi The Moody Blues, The Move, The Who, Yes, David Bowie, Jethro Tull, The Jimi Hendrix Experience ja Pink Floyd, jolla oli tapana soitella sunnuntai-iltapäivisin.

1970-luku ja punk

1970-luvun punkin tulemisen ja uuden aallon myötä klubilla esiintyi sellaiset merkittävät punkyhtyeet kuin The Sex Pistols, Eddie and the Hot Rods, The Stranglers, Generation X, London, The Police, Buzzcocks ja The Jam.

1980-luku ja New Wave Of British Heavy Metal sekä progressiivinen rock

1980-luvulla klubilla vaikutti progressiivisen rockin uusi tuleminen ja NWOBHM, jota edusti erityisesti Iron Maiden. Ensimmäinen The Marqueella ja sen kuuluisalla pienellä lavalla soittanut suomalaisyhtye oli Hanoi Rocks, joka esiintyi siellä ensimmäisen kerran syksyllä 1981, toistamiseen vuonna 1982 ja kolmannen kerran jouluna 1983. Viimeksi mainitusta joulunajan konsertista tallennettiin live-levy All Those Wasted Years ja samanniminen live-videotaltiointi. Hanoi Rocks oli ainut yhtye, joka toi Marqueelle glam rock -aikakauden. Yhtye soitti klubilla myös useita muita kertoja.

Klubin vaikeudet

Vuonna 1988 The Marquee Club muutti Wardour Streetilta suurempiin tiloihin osoitteeseen 105 Charing Cross Roadille. Muutto oli kuitenkin epäonnistunut ja klubi suljettiin 1996.
Vuonna 2001 The Marquee Club perustettiin uudelleen Islingtoniin, mutta suljettiin talousvaikeuksien takia jo 2003, alle vuosi avajaisten jälkeen.
The Marquee Club -nimellä avattiin 2004 uusi klubi osoitteeseen 1 Leicester Square, joka sijaitsee Lontoon turistialueen keskustassa. Klubi kuitenkin suljettiin alle puolentoista vuoden toiminnan jälkeen.
Elämänsanalaisuus

Synty

Vanhoillislestadiolaisuuden sisällä oli erimielisyyksiä opillisista kysymyksistä 1960-luvun vaihteessa. Oppierimielisyydet koskivat erityisesti tunnustuskirjojen oppikohtien tulkintaa, pakanalähetystä ja seurakuntaoppia. Erimielisyydet johtivat muutosta haluavien, varsinkin monien pappien, eroon vanhoillislestadiolaisuudesta. Liikkeeseen liittyi 2/3 vanhoillislestadiolaisuuden papeista, kymmenen pientä rauhanyhdistystä ja joitakin maallikkosaarnaajia.
Vuoden 1957 Kuopion suviseurojen puhujien ja seurakuntavanhinten kokouksen aiheena oli kaste. Kokouksessa pidettiin kaksi alustusta ja alustajina toimivat tuomiorovasti L. P. Tapaninen ja saarnaaja Toivo Leppänen. Alustajat päätyivät vastakkaisiin opillisiin näkemyksiin. Toisen puolen mukaan lapsi saa uskon vasta kasteessa ja toisen mukaan vanhoillislestadiolaisuudessa on aina opetettu lapsen olevan autuas jo ennen kastetta. Aiheesta keskusteltiin pitkään. Vanhoillislestadiolaiset asettivat sakramenttikomitean. Komiteassa mukana ollut Pekka Lappalainen ei yhtynyt komitean esitykseen.
SRK:n vuosikokouksessa Kuusamossa vuonna 1961 erotettiin tai jätettiin valitsematta johtokuntaan oppositiossa olleet jäsenet. Johtokuntaan valittiin uudet jäsenet pappisseuraan menneiden tilalle.
1960 ja 1970 -luvuilla elämänsanalaiset kokoontuivat kesäisin Ylitornion kristilliselle kansanopistolle, jonka rehtorina toimi Lauri Impiö ja jonka perustamiseen L. P. Tapaninen oli vaikuttanut toimiessaan Ylitornion kirkkoherrana. Ylitornion kristillisen opiston johtokunnan puheenjohtajana toimi Hannes Leinonen.
Elämänsanalaisuuden joukosta on tullut kolme piispaa: L. P. Tapaninen, Hannes Leinonen ja Yrjö Massa. Helsingissä olevan  Lestadiolaisten ylioppilaskodin taustalla vaikuttaa elämänsanalaisuus. Osa Unkarin vanhoillislestadiolaisista siirtyi hajaannuksessa elämänsanalaisuuteen.
Soinnillinen glottaalifrikatiivi

Soinnillinen glottaalifrikatiivi on ääniraossa syntyvä henkäyssoinnillinen äänne, joka tavallisesti luokitellaan frikatiiviksi, vaikka sillä ei juurikaan ole frikatiivien foneettisia ominaisuuksia. Tämän luokittelun peruste on lähinnä lingvistinen: näin selvitään vähemmillä erottavilla piirteillä (Occamin partaveitsi). Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa eli IPA-järjestelmässä soinnillista glottaalifrikatiivia merkitään ɦ-symbolilla.
Soinnillisella glottaalifrikatiivilla ei ole omasta äänneympäristöstään selvästi erottuvia auditiivisia ominaisuuksia. Artikulatorisesti [ɦ] syntyy äänihuuliraon "vuotamisesta" eli epätäydellisestä sulkeumasta, joka tuottaa jonkinasteisen kohisevan fonaation eli soinnillistumisen. Soinnillista glottaalifrikatiivia voi myös luonnehtia kuiskatuksi vokaaliksi, jossa kuiskaukseen sekoittuu äänihuulten värinää.

Käyttö

Tyypillisesti [ɦ] esiintyy sanan sisässä vokaalien välissä. Tämä onkin sen luontainen ympäristö, ja niinpä [ɦ] onkin useimmissa kielissä /h/-foneemin allofoni; myös suomessa /h/ toteutuu [ɦ]:na; esim. /sɑhɑ/ → [sɑɦɑ]. On hyvä pitää mielessä, että [ɦ] syntyy nimenomaan ääniraossa, eikä sillä ole itsellistä supraglottaalista artikulaatiota, vaikka näin sattaakin vaikuttaa, kun verrataan keskenään esimerkiksi sanojen pihi ja puhu ääntämistä. Edellisessä [ɦ]:n artikulaatiopaikka tuntuu olevan palataalinen, jälkimmäisessä taas velaarinen, mutta nämä piirteet ovat ympäröivien [i] ja [u] -vokaalien ääntöpaikoista lainautunutta mekaanista koartikulaatiota.
Joissakin kielissä soinnillisella glottaalifrikatiivilla on foneeminen status. Esimerkiksi hollannin fonologiassa glottaalifrikatiivin normatiivinen ääntämys on soinnillinen (esim. [ɦut], hoed 'hattu'), joten hollantiin oletetaan soinnillinen /ɦ/-foneemi. On kuitenkin huomattava, että hollannin fonologiassa ei ole sanojen merkityksiä erottavaa kontrastia [ɦ]:n ja [h]:n välillä, ja niinpä systeemi sisältää väljyyttä: joissakin murteissa onkin vallalla soinniton ääntämys ([hut], jne.). Selvempi esimerkki soinnillisen glottaalifrikatiivin fonemaattisuudesta saadaan tapauksista, joissa on osoitetavissa merkityksiä erottava /ɦ/ : /h/ -kontrasti, kuten zime-kielen sanoissa hàs 'leikata' : ɦàs 'lämpö'.
Jairzinho

Jairzinho (oikealta nimeltään Jair Ventura Filho, s. 25. joulukuuta 1944) on entinen brasilialainen jalkapalloilija ja lajin maailmanmestari.
Jairzinhoa pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista oikean laidan hyökkääjistä, vaikka hän halusikin itse pelata keskushyökkääjänä. Jairzinhon kohtalona oli, että hänen parhaina pelivuosinaan maajoukkueen keskushyökkääjänä pelasi Pelé.
Ensimmäisissä MM-kilpailuissaan Englannissa 1966 Jairzinho esiintyi vielä vaatimattomasti. Brasilia ei päässyt jatkoon alkulohkostaan, ja yhden kolmesta Brasilian ottelusta Jairzinho istui vaihtopenkillä. Seuraavana vuonna hänen oikea jalkansa murtui kahdesti, mutta mies kuntoutti itsensä ja palasi takaisin kentille.
Meksikon MM-kisoissa 1970 Jairzinho oli uransa huipulla. Jokaisessa Brasilian ottelussa hän teki vähintään yhden maalin oikealta laidalta, ja Brasilia voitti maailmanmestaruuden.
Kolmannet MM-kisansa Länsi-Saksassa 1974 Jairzinho pääsi pelaamaan mielipaikallaan keskushyökkääjänä. Hän teki kisoissa kaksi maalia. Brasilia jäi kisoissa mitaleitta, kun Puola voitti sen pronssiottelussa maalein 1-0.
Lännenheisiangervo

Ulkonäkö ja koko

Lännenheisiangervo kasvaa 2–3 metriä korkeaksi. Herukan tai vaahteran lehtiä muistuttavat lehdet puhkeavat varhain. Kasvi kukkii kesä-heinäkuussa valkoisin, pallomaisin kukinnoin. Hedelmä on tuppilo.

Levinneisyys

Lännenheisiangervo on kotoisin Pohjois-Amerikan itä- ja keskiosista. Sen esiintymisalue ulottuu Kanadan Québecistä Etelä-Carolinaan, lännessä Alabaman, Arkansasin ja Minnesotan osavaltioihin.

Kasvupaikka

Lännenheisiangervolla ei ole suuria vaatimuksia kasvupaikan valoisuuden suhteen, kovin kuivassa se ei menesty.

Käyttö

Lännenheisiangervoa voi kasvattaa aitana tai aidanteena, tai suurten puiden aluskasvina. Siitä on myös punalehtinen muunnos.
Dance Central 2

Pelaaminen

Pelissä menestyäkseen pelaajan on toistettava ruudulla näkyvän pelihahmon tanssiliikkeet parhaansa mukaan. Uusina ominaisuuksina Dance Central 2:ssa on ääniohjaus, kaksinpeli, johon voi liittyä tai josta poistua tanssin ollessa käynnissä, kampanjamoodi sekä parannellut kuntoilumoodi ja harjoittelumoodi.

Vastaanotto

Varhaiset arvostelut pelistä ovat olleet erittäin positiivisia ja tämänhetkinen keskiarvo Metacritic-sivustolla on 87/100. Muuan muassa IGN antoi pelille arvosanan 9/10 ylistäen sen tyyliä, lisättyä moninpeliä ja tansseja, mutta kritiikkiä tuli monien tanssien naisellisuudesta ja siitä, ettei mukana ole shuffle moodia.
Mumbain terrori-iskut 2008

Iskut

Islamistiterroristit ovat tehneet silloin tällöin terrori-iskuja Mumbaissa jo vuodesta 1993.
Iskuja tehtiin muun muassa Chhatrapati Shivaji Terminuksen rautatieasemalla, Oberoi Trident- ja Taj Mahal Palace -nimisissä viiden tähden hotelleissa, ravintolassa, poliisin päämajassa, ja Mumbain juutalaisessa keskuksessa. Iskuissa käytettiin AK-47 rynnäkkökivääreitä ja käsikranaatteja. Terroristit ottivat panttivankeja hotelleissa ja juutalaisessa keskuksessa. Terroristien kerrotaan kohdistaneen iskunsa varsinkin länsimaalaisiin ja Israelin juutalaisiin ja etsineen näitä panttivangeikseen, tosin suurin osa kuolleista oli Intian kansalaisia. Erään terroristin kerrotaan vaatineen kaikkien Intiassa vankina olevien mujahideenien vapauttamista vastineeksi omien panttivankiensa vapauttamisesta.
Viranomaiset joutuivat tulitaisteluihin terroristien kanssa, ja rynnäköivät rakennuksiin, joissa panttivankeja pidettiin. Tulitaistelut jatkuivat vielä 28. päivän iltana. Terroristit sytyttivät useita tulipaloja, muun muassa Taj Mahal Palace -hotelli paloi pahoin. Poliisin päämajaan kohdistuneessa iskussa kuoli myös Mumbain alueen terrorisminvastaisen poliisiyksikön päällikkö Hemant Karkare. Iskussa oli jäänyt yksi terroristi eloon. Isku päättyi 29. marraskuuta 2008.

Tekijät

Hyökkääjiä oli kymmenen, joista turvallisuusjoukot surmasivat yhdeksän ja vangitsivat yhden.
He olivat hieman yli 20-vuotiaita nuoria miehiä. Hyökkääjät olivat islamisteja, ja kaikkien tai osan heistä kerrotaan olevan Pakistanista. Tuntematon organisaatio nimeltään Deccan Mujahideen ilmoitti uutistoimistoille lähettämässään sähköpostiviestissä syyllistyneensä iskuihin. Kun viimeisetkin terroristit oli surmattu, nousi epäillyn kohteeksi pakistanilainen islamistijärjestö Lashkar-e-Taiba ("Oikeauskoisten armeija"), joka on järjestänyt iskuja jo vuodesta 2001 lähtien, muun muassa se hyökkäsi Intian parlamenttiin vuonna 2001, teki iskun Hyberabadin huvipuistoon vuonna 2007 ja teki 200 henkeä vaatineet junapommi-iskut vuonna 2006. Ainut terroristeista eloonjäänyt, kiinniotettu Azam Arim Kasav (eli Mohammad Ajmal Amir Iman) ilmoitti kuuluvansa kyseiseen järjestöön. Myös teletiedot tukevat tämän järjestön syyllisyyttä näihinkin iskuihin. Mumbain poliisin mukaan ainakin kymmenen tekijöistä on tunnistettu nimeltä pakistanilaisiksi.
Ainoa eloonjäänyt terroristi tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin 21. marraskuuta 2012.