google/wiki40b huggingface dataset:
Mustanvoikko

Tunnistaminen

Mustanvoikolla hevosella on oltava vähintään yksi vanhempi, joka kantaa voikkotekijää CCr, ja vähintään toisen vanhemmista on kannettava E-lokuksen dominoivaa, mustan pigmentin muodostumisen mahdollistavaa E-alleelia. Molempien vanhempien on kannettava A-lokuksen resessiivistä a-alleelia ja periytettävä se jälkeläiselleen, jotta pohjaväri olisi kokomusta eikä esimerkiksi ruunikko. Mustanvoikko tai ruunivoikko (tai musta- tai ruunikkopohjainen valkovoikko) vanhempi voi periyttää sekä CCr- että E-alleelit. Mustanvoikko jälkeläinen voi syntyä myös voikon tai rautiaspohjaisen valkovoikon ja ruunikon tai mustan hevosen yhdistelmästä, jolloin mustanvoikkoon väritykseen tarvittavat CCr- ja E-alleelit periytyvät eri vanhemmilta. Pikkuvarsoina mustanvoikot ovat tyypillisesti hopeanharmaita ja saattavat muistuttaa hiirakkoa, erityisesti mikäli varsalla on myös vastavarjostuskuvio. Mustanvoikoilla varsoilla on myös joskus syntymävärissään punertavaa väriä korvien sisäpuolella. Molempia ilmiöitä esiintyy kuitenkin myös ei-voikoilla mustilla varsoilla.
Vaikka mustanvoikko näyttääkin yleensä jonkin muun väriseltä, kokeneet hevosihmiset huomaavat jotain erikoista aikuisen mustanvoikon värityksessä. Mustanvoikon tummimmat sävyt ovat miltei identtisiä tavallisen mustan kanssa mutta voivat näyttää hieman kiillotetulta, mikä yleensä selitetään kuloutumisella. Vaaleimmat sävyt voivat varsinkin säiden armoilla näyttää tympeänsävyiseltä ruunikolta tai tummanrautiaalta.
Mustanvoikko väritys reagoi yleensä voimakkaasti auringonvaloon ja hikeen, ja monet mustanvoikot kuloutuvatkin suklaanruskeiksi selkeän punertavin jouhin. Ulko-oloissa kuloutumisessa jalkoihin jää enemmän väriä, ja ne saattavat näyttää ruunikon mustilta jaloilta. Mustanvoikoilla ei kuitenkaan ole peitinkarvassaan ruunikoille tyypillistä punasävyä, vaan ne vivahtavat enemmän suklaanruskeaan ja oranssiin.
Jotkin mustanvoikot voi tunnistaa silmien perusteella; ne voivat olla pähkinänruskeat aikuisellakin hevosella. Voi kuitenkin olla vaikeaa erottaa pähkinänruskeaa silmää tavallisesta tummanruskeasta.

Geneettinen tausta

Mustanvoikko on geneettisesti musta, johon vaikuttaa heterotsygoottinen voikkotekijä. Voikkovärit aiheuttava mutaatio sijaitsee hevosen 21. kromosomin (ECA21) MATP-geenissä, ja voikkotekijä on epätäydellisesti dominoiva; se vaikuttaa siis hevosen fenotyyppiin sekä homo- että heterotsygoottina, mutta homotsygoottina sen vaikutus on voimakkaampi. Mustanvoikkojen silmämääräisen tunnistamisen vaikeus on saanut jotkut sanomaan mustan kätkevän voikkotekijän vaikutuksen, vaikka olisi oikeampaa kutsua mustanvoikkoja "piilovoikoiksi".
Voikkotekijän sijainti hevosen genomissa julkistettiin vuonna 2003, ja nykyään saatavilla on voikkotekijän ilmaiseva DNA-testi. Tämän ansiosta hevosenomistajat voivat vahvistaa "piilossa olevia" voikkovärityksiä kuten mustanvoikkoja, tummia voikkoja ja ruunivoikkoja sekä esimerkiksi kimoutumisen valkaisemia voikkovärityksiä.
Kylkijärvi (Jämsä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,4 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,4 metriä mpy.
Isoleopoldinkukka

Ulkonäkö ja koko

Isoleopoldinkukka on enintään 1,5 metriä korkea pensas. Sen lehdet ovat vihreän ja valkean kirjavat, mikä on antanut aihetta englanninkieliseen nimeen seeprapensas. Käpymäiset kukinnot ovat keltaiset tai oranssit, sillä niissä on suuret, kestävät keltaiset tai oranssinkeltaiset tukilehdet, joissa väri säilyy useita kuukausia. Tukilehtien lomassa on pienet keltaiset kukat. Leopoldinkukka kukkii tavallisesti kesä-lokakuussa.

Levinneisyys

Laji on alun perin kotoisin Kaakkois-Brasiliasta.

Hoito huonekasvina

Leopoldinkukka tarvitsee kesällä paljon valoa, mutta ei kestä suoraa auringonpaahdetta. Talveksi se pitäisi saada viileään, mutta ei alle 15 asteeseen. Kasvin hengissä pitäminen yli talven on vaikeaa, ja siksi sitä usein pidetäänkin yksivuotisena kasvina. Koska leopoldinkukka vaatii korkean ilmankosteuden, sitä olisi hyvä sumuttaa. Uudet kukinnot tulevat keväällä lehtihankoihin. Kasvia voi lisätä keväällä latvapistokkaista.
MNTTT

MNTTT on rap-artistien Eevil Stöö ja Aztra muodostama duo. Duo on julkaissut yhden albumin, Menetetyt, vuonna 2014.
Iago Aspas

Seurajoukkueura

Aspas pelasi vuosina 2006–2009 Celta Vigon reservijoukkueessa Celta Vigo B:ssä. Pelaamissaan 84:ssä Segunda División B:n ottelussa hän teki 11 maalia. Kaudella 2007–2008 Aspas pelasi myös yhden ottelun Celta Vigon edustusjoukkueessa Segunda Divisiónissa. Seuraavalla kaudella otteluja edustusjoukkueessa kertyi kolme, joissa hän teki kaksi maalia.
Aspas jatkoi seuraavina vuosina Celta Vigon edustusjoukkueessa. Kaudella 2009–2010 hän pelasi 36 ottelua tehden viisi maalia ja seuraavalla kaudella 28 ottelua tehden neljä maalia. Kaudella 2011–2012 Aspas teki pelaamissaan 35 ottelussa 23 maalia ja Celta Vigo nousi kauden päätteeksi Primera Divisióniin.
Aspas pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 18. elokuuta 2012 Málagaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki kolmannessa ottelussaan 1. syyskuuta 2012 Osasunan verkkoon.
14. heinäkuuta 2014 Aspas siirtyi kauden kestävällä lainasopimuksella Sevillaan. Kauden jälkeen Sevillalla on mahdollisuus tehdä siirrosta pysyvä 6 miljoonalla eurolla.
Jacqueline Susann

Jacqueline Susann (20. elokuuta 1918 Philadelphia, Pennsylvania – 21. syyskuuta 1974 New York) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Yksi hänen tunnetuimmista teoksistaan on romaani Nukkelaakso, kirja joka mursi myyntiennätykset ja poiki vuonna 1967 samannimisen elokuvan ja lyhytikäisen TV-sarjan. 
Susann oli lähtöisin juutalaisesta perheestä. Hänen isänsä oli sefardijuutalaista syntyperää.
Vesirikkokasvit

Tuntomerkit

Vesirikkokasvit ovat ruohoja tai pieniä pensaita, jotka kasvavat kosteilla kasvupaikoilla. Kasvit erittävät pihkaa. Lehdet ovat vastakkaisia, enemmän tai vähemmän hammaslaitaisia ja niissä on rauhasia; korvakkeet ovat pieniä ja kalvomaisia. Pienet kukat ovat tavallisesti viuhkomaisissa ryhmissä, tavallisesti 5-6-lukuisia. Verhiö on eri- tai yhdislehtinen ja teriö kierteinen eli kontortti. Heteet sijaitsevat verhovastaisesti ja niitä on yhtä monta tai kaksi kertaa niin monta kuin verholehtiä. Yhdislehtinen sikiäin koostuu 2-5 emilehdestä, kussakin on paljon siemenaiheita; luotit ovat nystyisiä. Hedelmä on kota, joka sisältää vaihtelevissa määrin käyristyneitä, melkein matomaisia siemeniä. Alkio on enemmän tai vähemmän linssinmuotoinen.

Levinneisyys

Vesirikkokasvien heimo on levinnyt miltei koko maapallolle arktisia alueita lukuun ottamatta, enimmältään kuitenkin tropiikkiin. Myös Suomessa on muutama vesirikkolaji (Elatine).

Luokittelu

Vesirikkokasvit ja heimo Malpighiaceae kuuluvat Malpighiales-lahkossa samaan evoluutiohaaraan, jonka ominaisuuksia ovat mm. putkiloelementtien yksinkertaiset perforaatiot, tärkkelys- ja proteiinijyvästen puuttuminen siiviläputkien plastideista, vastakkainen lehtiasento, viuhkomainen kukinto, kukkien kiertyminen ylösalaisin, mesiäisen puuttuminen, kotahedelmä ja vähäinen endospermi siemenessä. Heimot ovat voineet erota toisistaan noin (113-)98, 89(-85) tai (99.9-)86.1(-72.9) miljoonaa vuotta sitten. On arveltu, että kummankin heimon yhteisellä kantamuodolla olisi ollut vastakohtaiset kukat. Kummassakin heimossa esiintyy rauhasia lehdissä ja pihkaa ja maitiaisnestettä. 
Heimossa on kaksi sukua ja yhteensä 35 lajia. 25 lajia on suvussa Bergia, kymmenen lajia on vesirikkoja (Elatine). Sukujen erilaistuminen heimon evoluutiossa lienee tapahtunut (76.3-)48(-25.1) miljoonaa vuotta sitten.
Perttu Hynönen

Ura

Hynönen on luonut junioriuransa lähinnä Lahdessa. Hän voitti Kiekkoreippaassa C-nuorten I-divisioonan mestaruuden vuonna 2010. Kaudeksi 2010–2011 Hynönen siirtyi Pelicansiin, jonka A-nuorten varakapteeniksi hän nousi kaudella 2014–2015. Hynönen teki samalla kaudella myös SM-liigadebyyttinsä. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 7. maaliskuuta 2015 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Hynönen sai ottelussa jääaikaa 8.29 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa.
Kaudeksi 2015–2016 Hynönen teki vuoden mittaisen sopimuksen Heinolan Peliittojen kanssa. Hänen varsinainen tulokaskautensa Mestiksessä toi 36 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2. Kauden 2016–2017 kynnyksellä Hynönen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella kaksi sarjatasoa alemmas II-divisioonajoukkue HC Giantsin riveihin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 4+28=32. Hynönen pelasi kauden aikana myös viisi ottelua lainalla Peliitoissa. Kauden 2017–2018 päätteeksi hän oli nostamassa Giantsia Suomi-sarjaan.
Hynönen siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle FFHG Division 1:n Éléphants de Chambéryyn. Lokakuussa 2018 hän vaihtoi samassa sarjassa pelaavan Spartiates de Marseillen riveihin.
Hei (albumi)

Hei on norjalaisten kaksosten Marcuksen & Martinuksen ensimmäisen studioalbumi vuodelta 2015. Siitä on julkaistu myös erikoisversio Hei – Fan-Spesial. Albumi sisältää muun muassa hitit ”Eletkrisk”, ”Plystre på deg” ja ”Slalom” sekä poikien Melodi Grand Prix Junior -voittokappaleen ”To dråper vann”.
Parta-agama

Ulkonäkö ja koko

Parta-agama kasvaa 30–60 cm:n pituiseksi ja on hyvin voimakasrakenteinen. Parta-agamasta on jalostettu lukuisia eri värimuotoja. Parta-agaman tunnistaa helposti sen piikikkäästä ”parrasta”, josta lisko on saanut myös nimensä. Liskon piikit näyttävät teräviltä, mutta kosketettaessa ne tuntuvat pehmeiltä.
Kaksi parta-agamalajia on sileäposkisia.

Luonnossa

Parta-agama on kotoisin Australian itä- ja keskiosista. Laji elää lähinnä aroilla ja puoliaavikoilla ja syö hyönteisiä ja kasveja. Agamat eivät luonnossa ui vapaaehtoisesti.

Lemmikkinä

Parta-agama on suosittu lemmikkilisko sen päiväaktiivisuuden, sosiaalisuuden, helppohoitoisuuden ja helpon kesyyntymisen vuoksi.  Parta-agamaa voi kylvettää; kylvettäminen saattaa helpottaa nahanluontia ja ulostamista. Liian usein kylvettäminen voi aiheuttaa liskon ihon haitallista kuivumista.
Terraarion pitäisi olla tilavuudeltaan minimissään 150×50×50 cm³, ja siellä tulisi olla vähintään kiipeilypuita. Kuivan alkuperäisen ympäristön vuoksi myös terraarion tulee olla kuiva. Mahdollisia kasveja valitessa tulee ottaa huomioon, että parta-agamat eivät ole turhan nirsoja ruokansa suhteen ja koristekasvi saattaa pian päätyä liskon syömäksi.  Poikasille ei saa laittaa terraarioon hiekkaa, koska poikanen voi syödä senkin. Poikasterraarion pohjaksi sopii sanomalehti, laattapohja tai matto. Myöskään aikuisille hiekka ei ole suositeltavaa, koska syötynä se saattaa aiheuttaa suolitukoksen, joka johtaa usein liskon kuolemaan.

Käyttäytyminen ja ravinto

Parta-agama syö pieniä selkärangattomia ja kasviksia, mutta kurkku ja sitrushedelmät ovat haitallisia eläimelle. On myöskin huomattu, että mm. pinaatti hankaloittaa parta-agaman kalsiumin imeytymistä. Lemmikkiparta-agamalle vihanneksia voi antaa vähän harvemmin kuin hyönteisiä ja hedelmiä kerran viikossa. Parta-agama kaipaa seuraa, joten se täytyy aika ajoin päästää valvottuna kävelemään sisätiloissa. Kasvattajien suosiossa on ottaa kaksi parta-agamaa. Tällöin niiden tulee olla samanikäisiä ja naaraita, ja ne kannattaa totuttaa toisiinsa nuorena. Vanhemmat parta-agamat voivat syödä poikasia ison kokoeron vuoksi.  
Vihollisen kohdatessaan parta-agamat saattavat paljastaa suuren kitansa ja pienet, terävät hampaansa sekä pullistaa piikkisuomujen peittämän kurkkupussinsa pelotteena saalistajia vastaan.
Nuolimonnit

Koko ja ulkonäkö

Nuolimonnit jäävät pieniksi, yleensä alle viisisenttiseksi. Pienikokoisin laji Otocinclus tapirape kasvaa tuskin 2,5 cm pitkäksi, ja suurinkin, Otocinclus flexilis, on kooltaan vain 5,5 cm. Nuolimonneille tyypillinen vartalonmuoto on litteä ja haarniskoitu, ja suu sijaitsee kokonaan kalan vatsapuolella.

Alkuperä

Nuolimonneja elää luonnossa Etelä-Amerikassa. Akvaariokauppaan tulevat yksilöt on usein kasvatettu Aasiassa.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Nuolimonnit munivat tahmeita mätimunia, eivätkä huolehdi niistä kudun jälkeen, toisin kuin monet muut monnilajit. Monet lajit ovat varsin arkoja ja sopivat parhaiten rauhallisten lajien seuraan akvaarioon, jossa on piilopaikkoja. Vaikka nuolimonnit ovat pienikokoisia, niille suositellaan melko isoa akvaariota, jotta veden laatu pysyy varmasti hyvänä.

Vesiolot ja ravinto

Nuolimonneille sopii kirkas, virtaava ja hapekas vesi, jonka lämpötila on 21–28 astetta ja pH 6–7,5. Ravintona on pääasiallisesti kasvispitoinen ruoka.
Ontariojärvi

Perustiedot

Ontariojärvi on itäisin ja pinta-alaltaan pienin (18 960 km²) Suurista järvistä. Se kuitenkin ylittää Eriejärven tilavuudessa (1 640 km³). Järven keskisyvyys on 86 metriä ja suurin syvyys 244 metriä. Sen korkeustaso 75 metriä merenpinnan yläpuolella. Ontariojärveen laskee Niagarajoki ja sen vedet virtaavat Saint Lawrencejoen kautta Saint Lawrencen lahteen Atlantin valtamereen.

Kaupunkeja järven rannalla

Ontariojärven rannalla sijaitsee muun muassa Kandan suurin kaupunki Toronto sekä Hamilton, Yhdysvaltain puolella New Yorkin osavaltiossa sijaitsee Rochester.
James Shields (vuonna 1806 syntynyt poliitikko)

James Shields (s. 10. toukokuuta 1806 tai 1810 Altmore, Irlanti – k. 1. kesäkuuta 1879 Ottumwa, Iowa, Yhdysvallat) oli Irlannissa syntynyt, mutta sittemmin Yhdysvalloissa vaikuttanut demokraattipoliitikko ja sotilas. Hänen samanniminen setänsä toimi myös poliitikkona.
Sotilaana Shields palveli ensin 1846–48 Meksikon-Yhdysvaltain sodassa ja 1861–63 Unionin kenraalina Yhdysvaltain sisällissodassa.
Poliitikkona Shields muistetaan erityisesti siitä, että hän on ainoana ihmisenä edustanut Yhdysvaltain senaatissa kolmea eri osavaltiota. Shields pääsi senaattiin ensimmäisen kerran vuonna 1849 Illinois'n senaattorina. Vuonna 1858 hänet valittiin Minnesotan senaattoriksi osavaltion ensimmäisissä senaattorinvaaleissa. Kolmannen kerran Shields valittiin senaattiin Missourin edustajana vuonna 1879 järjestetyissä täytevaaleissa, joissa valittiin uusi senaattori Lewis Bogyn virkakaudesta jäljellä olleiksi kuudeksi viikoksi. Senaatin lisäksi Shields toimi muun muassa Oregonin territorion kuvernöörinä 1848–49.
Johan Ludvig Snellman

Johan Ludvig Snellman (14. maaliskuuta 1850 Helsinki – 15. marraskuuta 1909 Espoo) oli suomalainen Suomen senaatin esittelijäsihteeri ja valtiopäivämies. 
Snellmanin vanhemmat olivat senaattori, kanslianeuvos Johan Wilhelm Snellman ja Johanna Lovisa Wennberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1869 Helsingin ruotsalaisesta normaalikoulusta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1873 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1879. Snellman sai varatuomarin arvon 1881.
Snellman toimi Suomen senaatin kulkulaitostoimituskunnan esittelijäsihteerinä vuodesta 1897 alkaen. Snellman oli myös aatelissäädyn edustajana säätyvaltiopäivillä.
Johan Ludvig Snellman oli naimisissa 1881–1883 Julia Evelina Charlotta Lagin (1858–1883) kanssa ja vuodesta 1889 Nanny Maria Montinin (s. 1862) kanssa. Hänen lapsiaan toisesta avioliitosta olivat taidemaalari Eero Snellman ja filosofian maisteri, kirjailija Clara Snellman-Borenius.
Auxilia-joukot

Auxilia-joukot (lat. auxiliarius, monikko auxiliarii) olivat Rooman armeijan tukijoukkoja. Auxiliat toimivat legioonien tukena esimerkiksi jousimiehinä, keihäsmiehinä (joita käytettiin ratsuväkeä vastaan), kevyenä jalkaväkenä, ratsuväkenä, jousiratsuväkenä, linkomiehinä, keihäänheittäjinä ja raskaana jalkaväkenä.

Auxilia-joukkojen käytön syyt

Auxilia-joukot eivät olleet "virallisesti" osa Rooman armeijaa, eikä heillä ollut kansalaisuutta, mutta he olivat erittäin tärkeitä Rooman armeijassa, sillä Rooman kansalaisuus ei ollut yleinen, ja asepalveluksen suorittaminen merkitsi perinnöllisten Rooman kansalaisoikeuksien saamista. (Augustuksen valtakauden aikana Roomassa oli vain noin 7 miljoonaa kansalaista ja koko väkiluku oli lähellä 70 miljoonaa) Toisaalta vain kansalaiset saivat liittyä legioonaan. Auxiliariuksille maksettiin puolet siitä mitä legioonalaisille maksettiin ja heille annettiin kansalaisuus 20 vuoden palvelun jälkeen, jolloin heidät myös kotiutettiin armeijasta. Auxiliariukset olivat halpoja, joten heistä tuli erittäin tärkeitä rajajoukkoja etenkin myöhemmin, kun Rooman valtakunta siirtyi puolustukseen. Kun Caracalla vuonna 212 taloudellisista syistä antoi lähes kaikille kansallisuuden, ero legioonalaisten ja auxiliariusten välillä tuli lähes mitättömäksi. Myöhemmin auxiliariuksia alettiin rekrytoida Rooman kansalaisista.

Auxilia-joukkojen tehtävät

Useimmin käytettyjä auxilioita olivat kuitenkin jousimiehet, keihäsmiehet ja ratsuväki. Ratsuväkeä roomalaisilla oli joskus liiankin vähän, joten he usein palkkasivat auxilia-ratsuväkeä (equites auxiliarii) muun muassa germaaneista, numidialaista, skyyteistä, sarmaateista ja alaaneista, joista saatiin luultavasti parasta ratsuväkeä. Keihäsmiehiä saatiin lähes mistä tahansa. He käyttivät peruskeihästä eikä Pilum-keihästä, joka oli tarkoitettu heittokeihääksi. Todella hyviä jousimiehiä saatiin esimerkiksi Palestiinasta, Palmyrasta ja Kreetalta. Erittäin hyviä linkomiehiä saatiin puolestaan Baleaareilta. Heitä käytettiin legioonassa, koska linkojen etuna oli se, että kivet olivat vaikeasti havaittavissa ilmassa niiden pienuuden takia. Lisäksi linkomiehet olivat melko tehokkaita ei-panssaroituja kohteita vastaan ja heiltä loppuivat harvoin ammukset toisin kuin jousimiehiltä. Sitäkin tärkeämpää oli, että linkomiehet ja jousimiehet täydensivät toisiaan. Nuolet iskeytyivät kohteisiinsa korkeahkon lentoratansa vuosi yläviistosta. Tämä pakotti vastapuolen taistelijat nostamaan kilpensä niitä vastaan siten, että alaruumis tai ainakin jalat ja nivuset jäivät suojattomiksi. Linkomiesten samaan aikaan ampumat ammukset sen sijaan lensivät huomattavasti suoremmassa linjassa ja saattoivat näin paljastuneet ruumiinosat vaaraan.
Monet auxiliariukset suorittivat myös armeijassa siviiliammattitutkinnon. Kaikkien aikojen tunnetuin auxiliarius lienee ollut apostoli Paavalin isä, joka oli oppinut auxiliariuksena teltantekijän ammatin ja saanut perinnöllisen Rooman kansalaisuuden.
Robert Hägg

Seuraura

Hägg on Gimo HC:n kasvatti. Hän pelasi Gimossa ensimmäiset miesten pelinsä vain 13-vuotiaana Ruotsin II-divisioonassa kaudella 2008–2009. Kaudeksi 2010–2011 Hägg siirtyi sarjatasoa ylemmäs I-divisioonan Tierps HK:hon, joista hän siirtyi kuitenkin kesken kauden MODO Hockeyn junioreihin. Hägg voitti pelipaikastaan huolimatta U16 SM:n syöttöpörssin sekä puolustajien pistepörssin tehoilla 2+13=15. Hän voitti kauden päätteeksi hopeaa ja palkittiin sarjan parhaana puolustajana. 
Kaudella 2012–2013 Hägg toimi MODO:n J20-junioreiden kapteenina ja oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 11+13=24, joilla hän jakoi J20 SuperElitin puolustajien pistepörssin seitsemännen sijan Malmö Redhawksin Eric Backmanin kanssa. Hägg voitti kauden päätteeksi hopeaa ja palkittiin sarjan parhaana puolustajana. Hän vahvisti myös MODO:n J18-junioreita, joiden kapteenistoon Hägg kuului ja voitti hopeaa. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran Elitserien-joukkueessa tehden 27 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen.
Philadelphia Flyers varasi Häggin toisella kierroksella 41. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. SHL-kausi 2013–2014 oli hänelle ensimmäinen kokonainen Ruotsin pääsarjatasolla, jossa Hägg teki 50 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 1+5=6. Maaliskuussa 2014 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Hägg siirtyi samalla SHL-kautensa päätteeksi ns. amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Adirondack Phantomsin vahvuuteen. Kauden 2014–2015 hän aloitti Adirondackista Allentowniin muuttaneessa Lehigh Valley Phantomsissa, jossa Hägg pelasi koko kauden tehden 69 runkosarjaottelussa tehot 3+17=20.
Myös kauden 2016–2017 Hägg aloitti Lehigh Valley Phantomsin AHL-joukkueessa. Hän debytoi Philadelphia Flyersin NHL-joukkueessa runkosarjan päätöskierroksella 9. huhtikuuta 2017 Carolina Hurricanesia vastaan. Hägg sai ottelussa jääaikaa 21.19 minuuttia. Syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi hän otti paikan Flyersin NHL-kauden 2017–2018 avauskokoonpanosta.

Muuta

Häggin isoveli Christian pelaa Hockeyettan-joukkue Mariestad BoIS HC:ssä.
Wojciech Marczewski

Wojciech Szczęsny Marczewski (s. 28. helmikuuta 1944 Łódź) on puolalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Marczewski kuuluu samaan puolalais­ohjaajien ikäpolveen kuin Agnieszka Holland ja Krzysztof Kieślowski, ja hän aloitti uransa vahvasti kahdella koskettavalla nuoruus­kuvauksella. 1910-luvun sisä­oppilaitokseen sijoittuva Painajaiset (Zmory, 1979) oli hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa, ja vuoden 1981 omaelämä­kerrallinen  Dreszcze (”Väristyksiä”, 1981) voitti Berliinin elokuvajuhlilla Hopeisen karhun. Teinipoikien ankarasta kasvatuksesta 1950-luvun kesäleirillä kertova Dreszcze sai esityskiellon kommunistisessa Puolassa oltuaan teattereissa kolmisen viikkoa ennen Puolan sotatilan julistamista 13. joulukuuta 1981.
Marczewskin elokuvista on Suomen televisiossa esitetty Painajaiset vuonna 1981. Vuonna 1983 Marczewski vieraili yhdessä Andrzej Wajdan kanssa Puolan kulttuuri­viikolla Rovaniemellä ja Oulun Elokuvakeskuksen 10-vuotisjuhlissa. Vierailun yhteydessä esitettiin hänen elokuvansa Klucznik (”Avainmies”, 1980). Hänen muita elokuviaan ovat kommunistiajan elokuva­sensuuria satirisoinut Ucieczka z kina wolnosc (1990) sekä Czas zdrady (1997) ja Weiser (2000). 1990-luvulta alkaen Marczewski on keskittynyt elokuvien teon sijasta enemmän elokuva-alan opetustyöhön.
Zoran Planinić

Ura

Planinić pelasi KK Cibonan juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi lainalle kaudeksi 1999–2000 Benston Zagrebiin. Vain yhden kauden jälkeen hän palasi kasvattajaseuraansa ja jatkoi pelaamista Cibonassa. Planinić vietti seuraavat kolme kautta Kroatiassa, mutta siirtyi NBA-seura New Jersey Netsiin vuonna 2003. Seurassa pelasi samalla pelipaikalla muun muassa Jason Kidd, jolta Planinić sai paljon oppia. Pisteiden valossa hän pelasi parhaan kautensa kaudella 2004–2005, jolloin hän teki 5,0 pistettä ottelua kohden.
Kolmen NBA-kauden jälkeen Planinić palasi Eurooppaan, jossa hän siirtyi TAU Cerámicaan. Kahden hyvin sujuneen kauden jälkeen hän jatkoi pelaamista TsSKA Moskovassa. Planinić voitti Venäjän mestaruuden kahdesti ja siirtyi vuonna 2010 Himkiin. Seuran paidassa hän voitti Eurocup-mestaruuden kaudella 2011–2012. Vuonna 2013 hän siirtyi turkkilaiseen Anadolu Efesiin.
Tarmo Yli-Rajala

Tarmo Aarno Juhani Yli-Rajala (s. 8. lokakuuta 1937 Käkisalmi) on suomalainen Viialassa asuva yhteiskuntatieteiden lisensiaatti, eläkkeellä oleva kirjastotoimenjohtaja ja kirjailija.
Yli-Rajala oli Kaltion toimituskunnan jäsen 1976–1980, Optimisti-kirjallisuuslehden toimitussihteeri 1978–1982 ja päätoimittaja 1985 sekä Virtain Joulu -lehden päätoimittaja ja toimituskunnan jäsen 1984-1988. Hän toimi Virroilla asuessaan myös kirjallisuuspiirin vetäjänä.
Yli-Rajala on kirjoittanut kolme romaania ja murrepakinakokoelman. Hänen pakinoitaan on julkaistu vuodesta 1992 alkaen Suomenselän Sanomissa ja Aamuset-lehdessä.
Eribaadad I

Eribaadad I oli Assyrian kuningas, joka 1383–1357 eaa. solmi liiton Mitannin vasallin Alshen ja vihollisen Artataman hurrilaisvaltion kanssa. Kun heettiläiskuningas Shuppiluliuma oli kukistanut Mitannin, Eribaadad hyökkäsi Mitanniin, vei sieltä Assyriasta varastetut kulta-aarteet pois, ja lävistytti seipäillä vangiksi viedyt hurrilaisylimykset. Eribaadad julistautui Enlilin kaskynhaltijaksi, ja otti tunnukseksi siihen aikaan yleistyvän siivekkään auringon, joka oli kuninkaan tuntomerkki. Hevonen oli tähän mennessä saapunut Assyriaankin ja näkyi ajan taiteessa.