google/wiki40b huggingface dataset:
Katalaaninkielinen kirjallisuus

Historia

Ensimmäiset katalaaninkieliset kirjalliset dokumentit periytyvät 1000-luvulta ja 1100-luvun alkupuolelta. Keskiajan merkittävimpiä katalaaninkielisiä kirjailijoita olivat prosaisti Ramon Llull (1200-luku) ja runoilija Ausiàs March (1400-luku). Katalaaninkielisen kirjallisuuden huippuaikaa historiassa oli 1400-luvun loppu, merkkiteoksenaan Joanot Martorellin Tirant lo Blanch (1490). Tämän jälkeen katalaaninkielinen kirjallisuus elelikin hiljaiseloa 1500-luvulta aina vuoteen 1833 saakka.
1800-luvun puolivälin tienoilla katalaaninkielinen kirjallisuus alkoi elpyä, ja aikaa nimitetäänkin renessanssiajaksi (Renaixença). Tämän ajan tärkeimpiä kirjailijoita olivat Jacinto Verdaguer, Ángel Guimerá ja Narcís Oller, jotka edustivat samalla myös katalaaninkielisen kirjallisuuden jälkiromanttista ja realistista aikakautta. 1800-luvun lopun merkittävimpiä kirjailijoita oli Joan Maragall.
1900-luvulla katalaanin kieli vakiinnutti paikkansa kirjallisuuden kielenä – olkoonkin, että Miguel Primo de Riveran ja Francisco Francon diktatuurien aikana katalaaninkielisellä kirjallisuudella ei ollut virallista asemaa. Francon diktatuurin jälkeen katalaanin kielellä julkaistun kirjallisuuden määrä on jatkuvassa nousussa.
Katalonian ulkopuolella parhaiten tunnettuja ja muille kielille käännettyjä katalaaninkielisiä kirjailijoita ovat muun muassa Josep Carner, Joan Salvat-Papasseït, Carles Riba, J. V. Foix, Salvador Espriu, Josep Maria de Sagarra, Josep Pla, Mercè Rodoreda, Llorenç Villalonga, Pere Calders, Gabriel Ferrater, Manuel de Pedrolo, Enric Valor, Joan Brossa, Ferran Torrent, Jesús Moncada, Manuel Sanchis-Guarner, Joan Fuster, Quim Monzó, Isabel Clara-Simó ja Miquel Martí i Pol.
Jarkko Ala-Huikku

Ura

Kreikkalais-roomalaisella tyylillä painineen Ala-Huikun paras saavutus oli EM-kulta 60-kiloisten sarjassa Tampereen EM-kisoista 2008, missä hän voitti loppuottelussa moninkertaisen maailman- ja Euroopan-mestarin sekä olympiavoittajan Armen Nazarjanin. Vuoden 2007 EM-kisoissa Sofiassa hän sijoittui samassa sarjassa pronssille. Bakun MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui viidenneksi. Lisäksi hän oli junioreiden MM-kilpailuissa 58 kg:n sarjassa neljäs Bukarestissa 1999 ja pronssilla samassa sarjassa seuraavana vuonna Nantes´ssa. Opiskelijoiden MM-kisoissa Ala-Huikku oli 60 kg:n sarjassa kolmas Edmontonissa vuonna 2002. Hän voitti miesten Suomen mestaruuden 58 kg:n sarjassa Oulussa vuonna 2000, 60 kg:n sarjassa Lahdessa 2007 sekä 66 kg:n sarjassa Tampereella 2009. 
Vuonna 1986 painiharrastuksen aloittanutta Ala-Huikkua valmensivat Seppo Yli-Hannuksela ja Juha Lappalainen. Seuratasolla hän edusti Ilmajoen Kisailijoita ja Bundesliigassa SV Siegfried Hallbergmoosia. Vuoden päätavoitteeksi ilmoitetuissa vuoden 2008 olympialaisissa Ala-Huikku kärsi selkeän tappion kirgisialaisvastustajaa Ruslan Tjumenbajevia vastaan, joka voitti silloin olympiapronssia. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Ala-Huikku korvasi loukkaantuneen Matti Kettusen, mutta hävisi ensimmäisessä ottelussaan ollen lopputuloksissa 16:s. Tammikuussa 2013 Ala-Huikku ilmoitti lopettavansa kilpapainijanuransa. Syyksi hän ilmoitti motivaationsa sammuneen vastoinkäymisten myötä.
Koulutukseltaan Ala-Huikku on liikunnanohjaaja ja urheilutoimittaja. Ala-Huikun kirjoittama Marko Yli-Hannukselan elämäkerta Marko Yli-Hannuksela – Master Sporta valittiin vuoden 2013 urheilukirjaksi. Kirjan pohjalta tehtiin myös dokumentti, Marko Yli-Hannuksela -maailman paras.
Ala-Huikku työskentelee urheilutoimittajana ja -selostajana Yle Urheilussa.
Maavoimat

Maavoimat on asevoimien puolustushaara, johon kuuluvat useimmat mantereella toimivat yksiköt. Useimmat asevoimat erottavat maavoimat selkeästi merivoimista ja ilmavoimista.

Maavoimien jaottelua

Maavoimat ovat perinteisesti jakautuneet useisiin aselajeihin, joista tärkeimmät ovat jalkaväki, ratsuväki, tykistö, pioneeri, viesti sekä huolto. Aselajit voidaan lisäksi jakaa luonteensa mukaisesti taisteleviin, taistelua tukeviin ja huoltaviin. 
Maavoimissa taistelevan osan muodostaa jalkaväki, jonka osiksi luetaan myös tukevina aselajina jalkaväkipataljoonissa myös kranaatinheittimistö ja panssarintorjunta. Prikaatitasolla jalkaväkipataljoonien taistelua tukevat siitä itsenäisinä osina kenttätykistö, ilmatorjunta, rannikkotykistö, pioneerit ja viesti.
Nykyisin ratsuväki on lähes kaikkien maiden maavoimista joko poistettu tai motorisoitu ja tykistö jaettu ilmatorjuntaan ja kenttätykistöön. Panssarijoukot eivät muodosta omaa aselajiaan vaan ovat osa jalkaväkeä kuten myös kranaatinheittimistö ja panssarintorjunta.
Monissa NATO-maiden asevoimissa, muun muassa Yhdysvalloissa, helikopterein varustettuja joukkoja nimitetään usein ratsuväeksi (engl. Air cavalry, ”Ilmaratsuväki”), kunnioittaen ratsuväen perinteitä ja kykyä saapua nopeasti taisteluun. Myös eräitä raskaita panssarijoukkoja lasketaan osaksi ratsuväkeä. 
Huoltavan osan muodostaa huolto, jonka osia, huoltojoukkueita, huoltokomppanioita jne. kuuluu elimellisenä osana kaikkien taistelevien ja tukevien aselajien yksiköihin.
Helme

Entinen kunta

Helmen asukasluku oli 2 522 (2010), pinta-ala 312,73 neliökilometriä ja asukastiheys 8,1 asukasta neliökilometrillä. Hämeenlinnaan liitetty Hauhon kunta oli Helmen ystävyyskunta.

Kylät

Helmen kylät olivat: Ala - Holdre - Jõgeveste - Kalme - Karjatnurme - Kirikuküla - Koorküla - Kähu - Linna - Möldre - Patküla - Pilpa - Roobe - Taagepera.

Väestö

Vuonna 2011 Helmen kunnassa oli 1 901 asukasta, joista 1 857 (97,7 %) oli virolaisia, 18 (0,9 %) venäläisiä ja 27 (1,4 %) muita kansallisuuksia.

Muuta

Suomen Yleisradion entinen pääjohtaja Hella Wuolijoki (Ella Maria Murrik) oli kotoisin Helmen kunnasta.
Toralinna

Toralinna on Helsingin Pasilassa, ratapihan ja Veturitien (ent. Pasilankadun) välissä sijaitseva, vuonna 1899 rakennettu punatiilinen asuinrakennus, joka rakennettiin alun perin VR:n työntekijöiden vuokra-asunnoiksi. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Bruno Granholm, joka toimi tuolloin Rautatiehallituksen pääarkkitehtina. Rakennuksen osoite on Veturitie 3. Pihapiirikokonaisuuden pienemmistä rakennuksista on vielä jäljellä kolme puutaloa. 1900-luvun alussa rakennuksessa asui muun muassa Lenin oleskellessaan Helsingissä.
Yksi kyseisistä puutaloista paloi torstaina 21.8.2014 maan tasalle.
Peilitesti

Peilitesti (engl. mirror self-recognition test, MSR) on Gordon Gallupin kehittelemä testi, jolla tutkitaan voivatko eläimet tunnistaa itsensä peilikuvastaan. Testi tunnetaan myös kehityspsykologiassa lapsen kehitystä kuvastavana mittarina. Klassisessa esimerkissä testin kohteena olevan yksilön kasvoihin tai muualle yksilölle suoraan näkymättömään paikkaan sijoitetaan värikäs täplä. Tämän jälkeen seurataan, yrittääkö yksilö poistaa sen tai vähintään koskettaa sitä, mikä osoittaisi, että yksilö tunnistaa peilissä näkyvän hahmon olevan se itse. Yli 18-kuukautisten ihmislasten, ihmisapinoiden (paitsi gorilloiden), harakan ja ainakin yhden aasiannorsun (kolmesta kokeessa olleesta) on havaittu läpäisevän testin. Pullokuonodelfiinin ja miekkavalaan on tulkittu myös läpäisevän testin. Joidenkin ihmisten kanssa paljon tekemisissä olleiden gorillayksilöiden on kuitenkin havaittu läpäisevän peilitestin.
Behavioristit ovat kyenneet kiertämään MSR-testin ehdollistamisella. Tässä kokeessa kyyhkyset opetettiin nokkimaan peilistä näkemiään itseensä sijoitettuja täpliä ruokapalkintojen avulla. Koetta ei kyetty toistamaan eikä kyyhkynen ole ikinä läpäissyt testiä ilman koulutusta.
Testi suoritetaan yleensä niin, että toisaalle yksilöön sijoitetaan samanlainen mutta peilissä näkymättömästä materiaalista valmistettu täplä, sen varmistamiseksi, ettei testin kohde reagoi pelkästään tuntoaistin antamiin ärsykkeisiin.
Länsimaisista ihmislapsista 50 % tunnistaa itsensä peilistä 18 kuukauden iässä. 20–24 kuukauden iässä 65 % läpäisee testin. Psykoanalyytikko Jacques Lacan kutsui tätä peilivaiheeksi.
Peilitestin on todettu korreloivan vahvasti sen kanssa, että lapsi ymmärtää esineiden olevan edelleen olemassa, vaikka ne on piilotettu (object permanence).
Edelleen on väitelty siitä merkitseekö kyky tunnistaa itsensä peilikuvastaan tietoisuutta itsestä. Tietoisuuden vaikean ongelman kannattajat ovat vastanneet testin tuloksiin katsomalla, että peilitesti osoittaa vain sen, että joillakin eläimillä on tarpeeksi kognitiivisia kykyjä ympäristönsä mallintamiseen, mutta se ei osoita fenomenaalisen tietoisuuden olemassaoloa itseään.
Peilitestiä on kritisoitu sittemmin puutteelliseksi, koska minäkäsityksen on havaittu olevan vahvasti kulttuurisidonnainen, ja testin toimivan erityisesti länsimaisilla lapsilla. Osaa testatuista yksilöistä kasvoihin sijoitettu merkintä ei ilmeisesti häirinnyt tai kiinnostanut niin, että olisivat esimerkiksi koskettaneet sitä useasti tai yrittäneet poistaa sitä, joka testissä on merkityksellistä. Läheskään kaikki lapsista (ja eläimistä), joilla katsotaan jo olevan käsitys itsestään yksilöinä, eivät läpäise koetta. Esimerkiksi Fidžillä ja Keniassa monet kuusivuotiatkaan lapset eivät läpäise testiä. Testin toimivuutta on epäilty myös joillain eläinlajeilla kuten koirilla, joilla haju ja kuulo ovat tärkeitä aisteja, mutta näkö ei ole välttämättä yhtä keskeisessä asemassa.
John Conduitt

John Conduitt (8. maaliskuuta 1688 – 23. toukokuuta 1737 Paddington, Lontoo, Britannia) oli englantilainen poliitikko ja taloustieteilijä. 
Conduitt  opiskeli Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa, mutta ei suorittanut tutkintoa. Hän toimi brittiläisen kenraalin sihteerinä Espanjan perimyssodassa. Sieltä hänet komennettiin Gibraltarille. Vuonna 1717 Conduitt esitteli  Royal Societylle artikkelin Carteiasta,  löytämästään antiikin roomalaisesta kaupungista.
Conduitt avioitui Catherine Bartonin kanssa, jonka setä oli Isaac Newton. Conduit oli Newtonin harras ihailija, ja hän teki paljon muistiinpanoja Newtonin myöhäisistä vuosista ja luetteloi ja järjesti tämän asiapapereita.  Conduitt seurasi Newtonia  Royal Mintin johtajana vuonna 1727, mutta hän oli käytännössä hoitanut tehtäviä jo vuodesta 1722.   Condruittin ainut tytär avioitui Portsmouthin ensimmäisen jaarlin vanhimman pojan kanssa, jolloin heidän pojastaansa tuli Portsmouthin toinen jaarli. Hänen kauttaan Newtonin jälkeenjääneet paperit periytyivät Portsmouthin suvulle, joka lahjoittin ne myöhemmin Cambridgen yliopiston kirjastolle.
Conduittista tuli whig-puoluen kansanedustaja Whitchurchin vaalipiiristä vuonna 1721. 
Conduitin mustavalkoinen muistomerkki on Westminster Abbeyssä lähellä Newtonin hautaa.
Užice

Historia

Ensimmäinen merkittävä maininta Užicesta on dokumentissa, joka on päivätty lokakuun yhdeksännelle päivälle 1329. Kaupunki oli 1300-luvun puolivälissä Vojislav Vojinovićin hallinnassa. Hänen kuoleman jälkeen valtaan nousi Nikola Altomanović, joka lähti laajentamaan valtakuntaansa. Naapurihallitsijat serbialainen Lazar ja bosnialainen Tvrtko I liittoutuivat Altomanović vastaan. Altomanović kärsi tappion 1373, ja hän sokeutui taistelussa. Tämän jälkeen Užice siirtyi Lazarin alaisuuteen.
Serbihallinnon rapistuessa osmanit valloittivat Užicen alueen. Itävallan ja osmanien välisten sotien aikana 1600-luvun lopussa ja 1700-luvulla Užicesta tuli tärkeä sotilaallinen keskus. Myöhemmin 1800-luvulla serbien ensimmäisen kansannousun aikana Užicen merkitys kasvoi. Užice vapautui osmanivallasta 1805. Osmanien kukistettua kansannousun kaupunki päätyi takaisin osmanihallintoon 1813. Lopullisesti osmaniaikakausi päättyi Užicessa 1862.
Ensimmäiset osmanien jälkeiset tilastot kertovat, että Užicessa oli 3 163 asukasta. Kaupungin kaava hyväksyttiin 1871, ja sen jälkeen kaupunki alkoi kehittyä. Užice oli ensimmäisiä serbikaupunkeja, jotka sai sähköt ja nykyaikaista energiaa kaupungin kehittämiseksi Užicen vesivoimalan ansiosta. Se avattiin vuonna 1899. Uuden energian ansiosta kaupungin teollisuus alkoi kehittyä.
Toisen maailmansodan aikana Užicesta tuli lyhytaikaisen Užicen tasavallan keskus. Tasavalta oli itsenäisenä 14. syyskuuta – 29. marraskuuta 1941.
H. Owen Reed

H. (Herbert) Owen Reed (17. kesäkuuta 1910 Odessa, Missouri – 6. tammikuuta 2014 Athens, Georgia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja musiikkikirjailija.
Reed syntyi Missourissa ja opiskeli kotiosavaltionsa lisäksi Louisianassa. Vuonna 1937 hän kirjoittautui Eastman School of Musiciin. Myöhemmin hän opiskeli muun muassa Bohuslav Martinůn, Aaron Coplandin, Leonard Bernsteinin, Stanley Chappelin, Roy Harrisin ja Arnold Schönbergin johdolla.
Reed opetti vuosina 1939–1976 Michiganin valtionyliopistossa ja toimi vuodesta 1976 sen emeritusprofessorina. Hän tutki kansanmusiikkia ja sovelsi sen vaikutteita muun muassa teoksessaan La Fiesta Mexicana (1949). Muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa kamarioopperatrilogia.
Reed julkaisi sävellystuotantonsa lisäksi kahdeksan sävellystä ja musiikin teoriaa käsittelevää kirjaa.
Alianza Anticomunista Argentina

Alianza Anticomunista Argentina, yleensä Triple A (suom. kolmois-A) tai AAA (suom. Argentiinan kommunisminvastainen liittouma), oli oikeistolainen kuolemanpartio Argentiinassa 1970-luvulla. Se perustettiin 1973 ja oli erityisen toimelias Isabel Peronin hallinnon aikana 1974-1976.
Järjestöä johti salassa sosiaali- ja terveysministeri José López Rega, joka oli myös Juan Peronin henkilökohtainen sihteeri ja tunnettiin lempinimellä "Velho". Hän oli okkultistifilosofi ja ennustaja, ja koska hän oli Isabelin ystävä, Juan Perón nimitti hänet yksityissihteerikseen vaimonsa painostuksesta.
Vuonna 2006 järjestö tuomittiin rikoksista ihmisoikeuksia vastaan. Tämän äärioikeistolaisen kuolemanpartion epäillään siepanneen tai murhanneen jopa 2 000 ihmistä.
Murena

Historia

Yhtye on ollut kasassa 90-luvun puolivälistä lähtien kolmen alkuperäisen jäsenen, Jarno Kankaan, Antti Hongan ja Marko Kankaan voimin. Alkuaikoina yhtyeen nimi vaihtui lähes joka keikalla, jonka takia Murenan katsotaan syntyneen vasta vuonna 2000, jolloin yhtyeen nykyinen nimi tuli pysyvästi käyttöön. Yhtye otti nimen "Murena" käyttöön omien sanojensa mukaan, koska se kuulosti "tarpeeksi karskilta ja kovalta musiikkiin verrattaessa" ja on selvittänyt myös sen verran, ettei nimellä ole mitään tekemistä ankeriaskala mureenan kanssa. Alun perin perinteisempää metallia soittanut yhtyeen musiikkityyli siirtyi pysyvän nimen turvin myös omaperäisempään suuntaan missä se on tälläkin hetkellä. Parin vuoden Murenan olemassaolon jälkeen joukkoihin liittyi toinen kitaristi Joni Tanskala, joka taas avasi yhtyeelle uusia mahdollisuuksia kun musiikkiin saatiin toisen kitaran siivittämänä enemmän melodiaa ja yhtyeen jokainen jäsen alkoi pikkuhiljaa opetella myös soiton ohessa laulua.
Yhtyeen esikoislevyn työstö lähti käyntiin kun Charon-yhtyeen kitaristi Pasi Sipilä bongasi Murenan keikalla ja halusi ryhtyä tuottamaan yhtyeen levyä. Levyn esituotanto aloitettiin marras-joulukuussa 2006. Levyn nimeksi alun perin kaavailtiin levyn viimeistä kappaletta "13. kuukausi", mutta yhtye ei halunnut sitä käyttää, koska Mokoma-metalliyhtyeeltä löytyy Viides vuodenaika -niminen levy. Murena kuitenkin tykästyi 13. kuukausi -ideaan ja haki tästä tietoa ja eteen osui sanat "Metonin jakso", joka on muun muassa juutalaisessa ajanlaskussa käytetty 19 vuoden pituinen ajanjakso. Tästä yhtye väänsi nimen Metonin jakso. Levyn piti alun perin ilmestyä huhtikuussa 2007, mutta studionauhoitus ja kappaleiden hionta viivästytti julkaisua sen verran, että yhtye yhdessä levy-yhtiön kanssa päätti siirtää julkaisun elokuuhun. Avausviikollaan Murenan esikoislevy sijoittui listasijalle 37.
Zbigniew Preisner

Zbigniew Preisner (alk. Zbigniew Antoni Kowalski; s. 20. toukokuuta 1955 Bielsko-Biała) on puolalainen säveltäjä. Hänet tunnetaan varsinkin elokuvamusiikistaan, jota hän on tehnyt Krzysztof Kieślowskin, Agnieszka Hollandin ja useiden muiden ohjaajien teoksiin. 
Preisner on säveltänyt myös muuta musiikkia, kuten 10 helppoa pianokappaletta, jotka levytti vuonna 2000 albumina pianisti Leszek Możdżer.
Preisner on voittanut kaksi César-palkintoa ja Berliinin elokuvajuhlien Hopeisen karhun.
Tampereen teknillisen yliopiston fysiikan laitos

Fysiikan laitos on kuulunut Tampereen teknillisen yliopiston organisaatioon oppilaitoksen vuonna 1972 tapahtuneesta itsenäistymisestä alkaen. TTKK oli vuosien 1965–1972 ajan Teknillisen korkeakoulun sivukorkeakoulu ja tällöin fysiikan sekä matematiikan perusopetus oli Yleisen osaston vastuulla. Fysiikan laitos kuului sähkötekniikan osastoon vuoteen 2002 saakka. Vuosina 2002–2007 laitos kuului teknis-luonnontieteelliseen osastoon ja tämän jälkeen yliopiston luonnontieteiden ja ympäristötekniikan tiedekuntaan.
Fysiikan laitoksen johtajina ovat toimineet professorit Gunnar Graeffe (1970–1998), Rolf Hernberg (1998–2009), Martti Kauranen (2009–2013) sekä Jyrki Mäkelä (2014–2016). Jyrki Mäkelä jäi TTY:n Fysiikan laitoksen viimeiseksi johtajaksi, sillä TTY:n Fysiikan laitos lakkautettiin vuoden 2016 lopussa.

Fysiikan perusopetus

Fysiikan laitoksen näkyvin tehtävä on fysiikan perusopetuksen hoitaminen ja tämä tapahtuu noin 50–150 opiskelijan luentoryhmissä, joista kustakin vastaa pääsääntöisesti lehtori. Lehtorin apuna on laskuharjoitusten ohjaajina pää- tai sivutoimisia tuntiopettajia. Fysiikan laboratorioharjoitukset kuuluvat myös välttämättömänä osana perusopetukseen. Oppilaslaboratoriota johtaa lehtori ja hänen apunaan on noin 20 tuntiopettajaa.
Synopsis

Synopsis on tiivistelmä tai yleiskuvaus esimerkiksi kuvallisesta tai kirjallisesta teoksesta.
Synopsis pyrkii kuvailemaan teoksen sisältöä ja sen tuotantoa vastaamalla muun muassa kysymyksiin miksi, mitä, kenelle ja miten.
Synopsis tulee kreikan kielen sanoista συν (syn, ”yhdessä”) ja οψις (opsis, ”näkeminen”).
Pyramidikyy

Ulkonäkö ja koko

Pyramidikyy on yleensä 40–60 cm, joskus jopa 80 cm pitkä. Sen pää erottuu selvästi kaulasta. Värisävyjä on monia punertavasta oliivinvihreään. Kyljessä kulkee selvä valkoisten suomujen muodostama saharaita.

Levinneisyys

Pyramidikyytä tavataan Intian niemimaalla, Lähi-idän Omanissa, Irakissa, Yhdistyneissä arabiemiraateissa ja Iranin lounaisosissa sekä Keski-Aasian Afganistanissa, Uzbekistanissa, Turkmenistanissa ja Tadžikistanissa.

Ravinto

Pyramidikyy syö lähinnä jyrsijöitä, liskoja, sammakoita ja niveljalkaisia.

Lisääntyminen

Pyramidikyyn poikaset kehittyvät emon vatsassa. Poikueeseen voi kuulua jopa 23 poikasta.
Andre Spitzer

Andre Spitzer (1945,Timișoara, Romania – 6. syyskuuta 1972, München) oli israelilainen miekkailuvalmentaja. Spitzer osallistui Münchenin vuoden 1972 olympialaisiin Israelin miekkailumaajoukkueen valmentajana. Hän oli yksi niistä panttivangeista, jotka palestiinalaiset terroristit surmasivat Münchenin verilöylyssä.
Spitzer syntyi Romaniassa mutta muutti Alankomaihin vuonna 1964. Hän avioitui vuonna 1971 entisen miekkailuvalmennettavansa Ankien kanssa. Myöhemmin he muuttivat Israeliin. Pariskunnan tytär Anouk syntyi muutamaa kuukautta ennen Münchenin olympialaisia. Andre ja Ankie matkustivat Müncheniin, mutta Anouk jäi Alankomaihin isovanhempiensa luo.
Olympialaisten puolivälissä Spitzerit kutsuttiin takaisin Alankomaihin tyttären jouduttua sairaalaan. Tyttären terveydentila oli kuitenkin luultua parempi, ja Spitzer palasi takaisin olympiakaupunkiin. Hän myöhästyi junasta, mutta hänen vaimonsa ajoi hänet Eindhoveniin asemalle, missä hän nousi junaan. Silloin Spitzerit näkivät toisensa viimeisen kerran.
Andre Spitzer tuli Müncheniin neljä tuntia ennen kuin terroristit ottivat olympiakylän asukkaat panttivangiksi. Painivalmentaja Moshe Weinberg ja painonnostaja Jossef Romano murhattiin, ja Spitzer ja kahdeksan muuta urheilijaa otettiin vangiksi. Spitzer nähtiin elävänä viimeisen kerran, kun hän puhui avoimesta ikkunasta neuvottelijoille.
20 tunnin neuvottelujen jälkeen panttivangit ja terroristit lennätettiin helikopterilla Fürstenfeldbruckin lentotukikohtaan, mistä – niin terroristeille uskoteltiin – heidät lennätettäisiin johonkin heille ystävällismieliseen arabimaahan. Baijerin rajavartiosto ja Münchenin poliisi toteuttivat kuitenkin kentällä väijytyksen ja pelastusyrityksen, joka huonosti valmisteltuna epäonnistui. Kahden tunnin laukaustenvaihdon jälkeen terroristit ampuivat Spitzerin ja muut panttivangit.
Spitzer haudattiin Tel Aviviin.
Seppo Rissanen

Seppo Rissanen (s. 15. lokakuuta 1954) on teologian tohtori, Suomen Lähetysseuran johtaja vuodesta 2001 lähtien ja Suomen Lähetys­sanomien päätoimittaja vuodesta 2008 lähtien. Hän oli ehdokkaana Turun piispaksi vuonna 2005, mutta hävisi Kari Mäkiselle. Rissanen oli ehdokkaana myös arkki­piispan­vaalissa 2010 ja sai neljänneksi eniten ääniä.
Kesällä 2017 uutisoitiin Rissasen jäävän eläkkeelle sekä SLS:n toiminnanjohtajan että lehden päätoimittajan tehtävävistä 1.11.2017 alkaen.
Tampere Cup

Tampere Cup on jokavuotinen Tampereella pelattava jääkiekkoturnaus. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1989 ja vuonna 2008 pelattu turnaus oli järjestyksessään jo kahdeskymmenes. Vuonna 2009 turnausta ei pelattu. Turnauksessa on tänä aikana käynyt pelaamassa kaikkiaan 47 eri joukkuetta 13:sta eri maasta (vuoden 2008 jälkeen). Isäntäjoukkueet Ilves ja Tappara ovat osallistuneet joka vuosi, mutta muut joukkueet ovat vaihdelleet. Turnauksen voitto jäi tuona aikana Suomeen kaikkiaan 7 kertaa. Tamperelaisten joukkueiden jälkeen ahkerin osallistuja on ollut ruotsalainen Luleå, joka on osallistunut turnaukseen 11 kertaa. Turnaukseen osallistui vuodesta 2001 lähtien kuusi joukkuetta joka vuosi. Tätä ennen osallistujia oli kahdeksan. Turnaus jäi tauolle vuoden 2008 jälkeen.
Tampere Cup teki paluun elokuussa 2015 Decens Tampere Cup -nimellä. Ilveksen ja Tapparan lisäksi turnaukseen osallistui Helsingin IFK ja Turun Palloseura. Turnaus oli kaksipäiväinen ja turnauksen lopulta voitti Helsingin IFK.  
Turnaus järjestettiin myös elokuussa 2016. Tuolloin voittoa juhli Tappara kaaten finaalissa TPS:n 1-0 Jere Karjalaisen maalilla. Pronssiottelussa Ilves voitti HIFK:n 2-1 voittolaukauskilpailun jälkeen. Varsinainen peliaika päättyi 1-1. 
Elokuun 2017 Tampere Cupiin osallistuvat Tapparan ja Ilveksen lisäksi HIFK sekä Pelicans.
Vuoden 2018 Tampere cupiin osallistui samat joukkueet kuin viime vuonnakin. Tappara voitti turnauksen jo kolmatta kertaa peräkkäin kukistamalla finaalissa HIFK:in 4-0.
John Fieandt

John Fieandt, on helsinkiläinen shakkimestari. Hän sai arvonimen vuoden 2008 keväällä, mutta oli ollut mestaritasoa jo useita vuosia. Vuoden 2007 shakin SM-liigassa hän teki 80-prosenttisen tuloksen.
Fieandt oppi shakin isoäidiltään kuuden vuoden iässä, mutta varsinainen kiinnostus lajia kohtaan heräsi Paul Keresin kirjoittaman avausoppaan lukemisen myötä.
Fieandt on työskennellyt myös erityisopettajana.