google/wiki40b huggingface dataset:
Vesikehä

Vesikehä eli hydrosfääri muodostuu kaikesta planeetalta löytyvästä vedestä. Näin ollen Maan hydrosfääriin kuuluvat pintavedet kuten meret, järvet ja joet, mutta myös pohjavesi, jäätiköt ja ilmakehään sekä kasvillisuuteen sitoutunut vesi. Jääkehällä on myös oma nimi kryosfääri. Hydrosfäärissä tapahtuu veden kiertokulkua paikasta ja olomuodosta toiseen.

Vesikehän tutkimus

Laajasti tulkiten vesikehään ja sen tutkimukseen voidaan sisällyttää myös kaikki veden kiertokulkuun liittyvät ilmiöt kuten sen vuorovaikutus elottoman ja elollisen luonnon kanssa sekä veden fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet. Meteorologia tutkii ilmakehässä olevaa vesikehän osaa ja veden liikkeitä ilmakehässä. Fysikaalinen meritiede keskittyy meriin ja hydrologia mantereilla olevaan veteen.  
Vesikehä sijaitsee suurimmaksi osaksi kivikehän ja ilmakehän välissä. Se peittää noin 71 % maapallon pinnasta. Maapallon vedestä 98 % on suolaista. Maan makea vesi on pääasiassa joissa, järvissä, jäätiköissä sekä pohjavetenä.

Muodostuminen

Ei osata täysin varmasti sanoa, mistä Maa sai runsaan vetensä. Vettä tiedetään olevan runsaasti Marsissa routana ja jäänä sekä jonkin verran höyrynä kuumassa Venuksessakin. Planeettamme sisältää suhteellisesti enemmän pintavettä kuin vastaavat kappaleet sisemmässä aurinkokunnassa. Veden vapautuminen Maan sisältä esimerkiksi tulivuoritoiminnan myötä ei riitä selittämään sen määrää. Erään melko suositun olettamuksen mukaan Maan vesi olisi peräisin komeetoista ja asteroideista, joiden pommitukselle varhainen Maa altistui. On ajateltu, että Jupiterin painovoimahäiriöt ajoivat jäisiä kappaleita asteroidivyöhykkeeltä, joten ilman Jupiteria Maalla ei olisi ainakaan niin suurta määrää vettä kuin nyt.
Hohtosinikka

Koko ja ulkonäkö

Aikuisilla on vaalea vatsa. Aikuiset koiraat ovat päältä kirkkaan sinisiä, punaruskea kurkku ja rinta. Naarailla on himmeän siniset siivet ja pyrstö, ruskeahko kurkku ja rinta sekä harmaa laki ja selkä. Hohtosinikka on 18–20 cm pitkä ja siipiväli on 30–33 cm.

Levinneisyys ja elinympäristö

Hohtosinikan pesimisalue on Pohjois-Amerikassa Kalliovuorilta itään, eteläisestä Kanadasta Nicaraguaan. Linnun tapaa varmimmin avoimella metsä- ja viljelysmailla sekä puutarhoissa.

Pesintä

Pesintä ajoittuu huhtikuun lopulta heinäkuulle. Lintu pesii mielellään ihmisten laittammiin pönttöihin, jotka ovat 1,5–5,5 metrin korkeudella maasta sijaiten avoimella alueella yli 50 metrin päässä pensaikoista tai metsiköistä. Linnut ovat herkkiä reviireistään, joten pöntöt tulisi olla noin sadan metrin etäisyydellä toisistaan.

Ravinto

Hohtosinikka syö enimmäkseen hyönteisiä ja marjoja.
Thiago Cionek

Thiago Rangel Cionek (s. 21. huhtikuuta 1986 Curitiba, Brasilia) on brasilialaissyntyinen puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Italian korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa SPAL:ia. Cionek pelasi Puolan maajoukkueessa MM-kilpailuissa 2014 ja 2018.
Mirzə Fətəli Axundov

Mirzə Fətəli Məhəmmədtağı oğlu Axundov (sukunimi esiintyy myös muodossa Axundzadə; 12. heinäkuuta 1812 Şəki – 10. maaliskuuta 1878 Tbilisi) oli azerbaidžanilainen kirjailija, filosofi ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Mirzə Fətəli Axundovin isä oli Täbrizin seudulta kotoisin ollut kauppias. Vanhempien riitauduttua poika asui enonsa luona ja sai perinteisen uskonnollisen koulutuksen. Runoilija Mirzə Şəfi Vazeh sai hänet kiinnostumaan nykyaikaisista tieteistä ja luopumaan pappisuran tavoittelusta.
Vuonna 1834 Axundov muutti Tbilisiin, jossa hän työskenteli kääntäjänä tsaarin käskynhaltijan kansliassa sekä opetti persiaa ja azeria kihlakuntakoulussa. Tbilisissä hän opiskeli venäjää ja tutustui venäläiseen ja eurooppalaiseen kirjallisuuteen. Vuonna 1837 Axundov kirjoitti dekabristi Aleksandr Bestuževin ohjaamana Aleksandr Puškinille omistetun runoelman, joka julkaistiin venäjäksi moskovalaisessa lehdessä.
Axundovia pidetään azerbaidžanilaisen näytelmäkirjallisuuden perustanlaskijana. Vuosina 1850–1855 hän kirjoitti kuusi komediaa, joissa hän kuvaa realistisesti kotimaansa elämää sekä arvostelee ihmisten takapajuisuutta ja uskonnollista ahdasmielisyyttä. Hekayəti-Molla İbrahimxəlil kimyagər (”Mullah İbrahimxəlil, alkemisti, viisasten kiven haltija”, 1850) ja Hekayəti-müsyö Jordan həkimi-nəbatat və dərviş Məstəli şah cadükuni məşhur (”Herra Jordan, kasvitieteilijä, ja dervišši Məstəli, kuuluisa noita”, 1850) kertovat huijareista ja heidän uhreikseen joutuvista ihmisistä. Niistä jälkimmäinen esitettiin venäjäksi Pietarissa vuonna 1851. Paikallisen feodaaliruhtinaan mielivaltaa kuvaa Sərgüzəşti Vəziri-Xani Lənkəran (”Lenkoranin kaanikunnan visiiri”, 1851). Vuonna 1873 siitä tuli ensimmäinen azerin kielellä esitetty näytelmä. Komedian Hekayəti-хırs quldurba-san (”Karhu, ryövärin voittaja”, 1851) aiheena on maaseudun takapajuisuus, Sərqüzəşti-mərdi-xəsis (”Kitupiikin seikkailu”, myös Hacı Qara, 1852) kertoo ahneista salakuljettajista ja Mürafiə vəkillərinin hekajəti (”Täbrizin asianajajat”, 1855) arvostelee iranilaisen oikeusjärjestelmän mädännäisyyttä. Axundovin näytelmät tunnettiin laajasti myös persiankielisinä käännöksinä ja ne vaikuttivat merkittävästi azerbaidžanilaisen ja iranilaisen teatterin kehitykseen.
Axundovin patriarkaalisen yhteiskunnan hajoamista kuvaava pienoisromaani Aldanmış kəvakib (”Petetyt tähdet”, 1857) on modernin azeriproosan ensimmäinen merkkiteos. Artikkeleissaan ja kirjeissään hän esiintyi yksinkertaisen ja ymmärrettävän realistisen kirjallisuuden puolesta. Filosofiset näkemyksensä kirjailija esitti azeriksi, persiaksi ja venäjäksi laatimassaan teoksessa ”Kolme kirjettä Intian prinssiltä Kemal-ud-Dovlilta Persian prinssille Dželal-ud-Dovlille ja jälkimmäisen vastaus niihin” (1864–1865). Niille on ominaista materialismi ja voimakas islaminvastaisuus. Erityisesti hän arvosteli moniavioisuutta ja naisten alistettua asemaa. Axundovin valistuspyrkimyksiin kuuluu myös ajatus persiassa ja turkkilaisissa kielissä käytetyn arabialaisen kirjaimiston uudistamisesta. Vuonna 1873 hän laati azeria varten latinalaisiin ja kyrillisiin kirjaimiin perustuneen aakkoston.
Oscar Nordenswan

Oscar Bjarne Hugo Nordenswan (24. kesäkuuta 1893 Hausjärvi – 12. helmikuuta 1984 Porvoo) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat metsänhoitaja Johan Robert Hugo Nordenswan ja Ingrid Elisabeth Stenius. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Mary Elisabeth Alice Ramsayn kanssa, Ramsayn suvun vapaaherrallisesta haarasta.

Opinnot

Nordenswan kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1913–1915. Hän suoritti kapteenin täydennyskurssin Saint-Cyrin kadettikoulussa vuosina 1920–1921 ja Sotakorkeakoulun yleisen osaston vuosina 1924–1926.

Jääkäriaika

Nordenswan liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 17. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään 10. syyskuuta 1915 ja hänet sijoitettiin pataljoonan konekiväärikomppaniaan ja edelleen 10. heinäkuuta 1917 alkaen 2. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun A-kurssin ja osallistui samana vuonna joulukuussa järjestetylle Polangenin erikoiskurssille (pommarikurssi) suomalaisena johtajana.

Sisällissodan jälkeinen aika

Nordenswan määrättiin sisällissodan jälkeen 27. toukokuuta 1918 alkaen 6. jääkärirykmentin virkaatekeväksi komentajaksi. Seuraavaksi hänet siirrettiin 18. kesäkuuta 1918 alkaen Suomen valkoisen kaartin II pataljoonan komentajaksi, mistä hänet siirrettiin 12. syyskuuta 1918 alkaen T pataljoonan komentajaksi. Myöhemmin hänet siirrettiin 6. helmikuuta 1922 alkaen esikuntapäälliköksi 1. divisioonaan, mistä hänet siirrettiin 15. tammikuuta 1922 toimistopäälliköksi Sotaväen esikuntaan. Sotaväenesikunnasta hän palasi 29. marraskuuta 1922 esikuntapäälliköksi 1. divisioonaan, mistä hänet siirrettiin Kaartin jääkäripataljoonaan 26. maaliskuuta 1925 ja edelleen Suomen valkoiseen kaartiin 27. elokuuta 1929. Vuonna 1933 hänet nimitettiin Uudenmaan sotilasläänin komentajaksi, missä tehtävässä hän toimi talvisodan syttymiseen saakka.
Dr. John

Ura

Dr. John aloitti musiikkiuransa sessiomuusikkona 1950-luvulla New Orleansissa. Hän oli alun perin kitaristi, mutta siirtyi muihin soittimiin menetettyään vasemman käden nimettömän sormensa ampumavälikohtauksessa. Hän soitti aluksi bassoa ennen kuin pianosta tuli hänen pääsoittimensa. Pianisti Professor Longhair oli Dr. Johnin merkittävä esikuva.
Dr. John nousi tunnetuksi 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa musiikilla, joka yhdisti New Orleans -tyylistä rhythm and bluesia ja psykedeelistä rokkia lavashowhun, joka otti vaikutteensa voodoo-uskonnosta pukuineen ja peruukkeineen. Tuohon aikaan hän esiintyi nimellä "Doctor John, The Night Tripper". Taiteilijanimensä hän oli ottanut kuuluisalta 1800-luvun alun louisianalaiselta voodoon harjoittajalta. Dr. Johnin vuoden 1968 debyyttialbumi Gris-Gris on Rolling Stone -lehden kaikkien aikojen 500 parasta albumia -listalla sijalla 143.
1970-luvun puoleen väliin mennessä Dr. John oli poistanut suuren osan esiintymistensä psykedeelisestä teatraalisuudesta ja soittaen musiikkia, jonka vaikutteet olivat bluesissa, New Orleansin R&B:ssä ja Tin Pan Alley -klassikoissa. Vuonna 1973 ilmestyi Dr. Johnin kenties tunnetuin hitti: "Right Place, Wrong Time", joka nousi Billboardin single-listalla sijalle yhdeksän. Hän toimi myös sessiopianistina monilla hiteillä kuten Rolling Stonesin vuoden 1972 "Let It Loosella" ja Carly Simon-James Taylor -duetolla "Mockingbird" vuonna 1974. Van Morrisonin vuoden 1978 albumilla A Period of Transition Dr. John oli mukana tuottajana, kosketinsoittajana ja kitaristina.
Dr. John on mukana Martin Scorsesen dokumentissa The Band in Concert - The Last Waltz, jossa hän esittää yhdessä The Bandin kanssa kappaleen "Such a Night". Hän oli myös vuoden 1978 The Beatles-musikaalissa "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band" ja elokuvassa Blues Brothers 2000. Blues Brothers 2000:ssa Dr. John esittää yhdessä kuvitteellisen The Louisiana Gator Boys -yhtyeen kanssa kappaleet "How Blue Can You Get" ja "New Orleans". Hänen versionsa Donovanin "Season of the Witchistä" on myös elokuvassa ja sen soundtrack-levyllä.
Vuonna 1997 Dr. John oli mukana Lou Reedin hyväntekeväisyyssinglellä "Perfect Day". Vuonna 2005 Dr. Johnin kotikaupunkia kohdanneen hurrikaani Katrinan uhreille järjestetyssä Shelter from the Storm: A Concert for the Gulf Coast -konsertissa hän oli päätösesiintyjä Fats Dominon kappaleella "Walkin' to New Orleans". Seuraavana vuonna hän oli mukana Aaron Nevillen, Aretha Franklinin ja 150-henkisen kuoron kanssa esittämässä kansallislaulua ennen Super Bowl XL -ottelua. Vuonna 2007 hän teki tunnusmusiikin television draamasarjaan K-Ville.
Tammikuussa 2008 Mac Rebennack, Dr. John, valittiin The Louisiana Music Hall Of Fameen.
Sanduskyn piirikunta

Maantiede

Sanduskyn naapuripiirikuntia ovat Ottawa pohjoisessa, Erie idässä, Huron kaakossa, Seneca etelässä ja Wood lännessä.
Sanduskyn piirikunnan pohjoisrajasta osa kulkee Eriejärven Sanduskylahden rannalla. Piirikunnan pinta-ala on 1 059 neliökilometriä, josta 97 prosenttia on harvaanasuttua.

Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 60 944 henkeä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 94,3 prosenttia, mustiin (3,1 prosenttia), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3 prosenttia) ja aasialaisiin (0,3 prosenttia).
Kotitalouden mediaanitulo on 47 277 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella eli 13,6 proenttia väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.

Talous

Sanduskyn piirikunnan maapinta-alasta 75 prosenttia on viljeltysmaata. Se on Ohion viidenneksi suurin tomaattien tuottaja ja toiseksi suurin tehdastuotannossa.

Historia

Sanduskyn piirikunta perustettiin vuonna 1820. Se sai nimensä intiaanien sanasta, joka tarkoittaa ”lähellä kylmää vettä”. Alue kuului alun perin Ohion intiaaneille Greenevillen rauhansopimuksessa varattuun alueeseen. Uudisasukkaita muutti alueelle hyvin hitaassa tahdissa, koska alueesta suuren osan käsitti Great Black Swamp -suo.
Yhdysvaltain 19. presidentti Rutherford B. Hayes on eräs tunnetuimpia Sanduskyn piirikunnan asukkaita ja hänen kotinsa Spiegel Grove on Ohio Historical Societyn hoitama historiallinen kohde.
Naptalaami

Ominaisuudet

Puhtaana naptalaami on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta, mutta kaupallisena tuotteena se on väriltään tyypillisesti violettia kidemassaa. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen ja paremmin emäksisiin liuoksiin. Naptalaami liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin ksyleeniin, asetoniin, metanoliin ja dimetyyliformamidiin.
Naptalaami on kasveissa auksiinin vastavaikuttaja ja inhiboi auksiinin kuljetusta kasveissa. Tämän seurauksena kasvien juurten kasvu ja solujen kasvu estyy ja kasvi kuolee. Aine imeytyy kasvien solukkoihin juurien ja lehtien kautta. Naptalaamin puoliintumisaika maaperässä on 2 viikkoa.

Valmistus ja käyttö

Naptalaamia voidaan syntetisoida 1-naftyyliamiinin ja ftaalianhydridin välisellä reaktiolla. Reaktio tapahtuu jo huoneenlämpötilassa ja tyypillisesti liuottimena käytetään bentseeniä.
Naptalaamia käytetään selektiivisenä herbisidinä, joka tehoaa kaksisirkkaisiin rikkakasveihin. Sitä käytetään muun muassa soija-, maapähkinä- ja kurkkukasviviljelmillä. Naptalaamia voidaan käyttää joko jauheena, rakeina tai emulsiona.
Gregor Deschwanden

Gregor Deschwanden (s. 27. helmikuuta 1991) on sveitsiläinen mäkihyppääjä. Hän edustaa Horwia.
Mäkihypyn maailmancupissa Deschwanden kilpaili ensimmäisen kerran Willingenissä helmikuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kuusamossa joulukuussa 2012 oltuaan 30:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa seitsemänneksi Nižni Tagilissa joulukuussa 2015.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Deschwanden sijoittui joukkuekilpailussa kymmenenneksi, normaalimäen kilpailussa 41:nneksi ja suurmäen kilpailussa 43:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli suurmäessä 14:s ja normaalimäessä 25:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui normaalimäessä 14:nneksi, suurmäessä 17:nneksi ja joukkuemäessä kymmenenneksi.
Englannin ykkösliiga

Sarjajärjestelmä

Ykkösliigassa pelaa 24 joukkuetta, jotka pelaavat kaksinkertaisen sarjan. Kaksi parasta joukkuetta nousee suoraan Mestaruussarjaan. Sijoilla 3-6 olevat joukkueet pelaavat yhdestä nousupaikasta siten että kolmas ja kuudes sekä neljäs ja viides kohtaavat kaksiosaisessa ottelussa ja niiden voittajat ratkaisevat nousijan yhdessä ottelussa. Sarjan neljä viimeistä putoavat Kakkosliigaan.
Hervannan seurakunta- ja vapaa-aikakeskus

Arkkitehtuuri

Rakennus edustaa maanläheistä arkkitehtuuria. Punatiilisessä julkisivussa on kaartuvia muotoja, pyöristettyjä kulmia ja epäsäännöllisiä ikkunoita. Luonto on olennainen osa talon tunnelmaa, sillä sisältä avautuu näkymiä viereisen Ahvenisjärven pintaan, puiden latvoihin ja pilviin. Reima Pietilä on sanonut ikkunoiden kertovan siitä, että rakennus pyrkii olemaan osa Ahvenisjärven puistoa. Varsinkin seurakuntakeskuksen ulko- ja sisäpinnoilla on käytetty myös vihreää ja sinistä väriä.
Seurakunta- ja vapaa-aikakeskuksen läheisyydessä sijaitsee Pietilöiden suunnittelema liikekeskus (1979) ja toimintakeskus (1989). Nämä kolme rakennuskokonaisuutta muodostavat yhdessä niin sanotun Hervannan keskusakselin, jonka Museovirasto on nimennyt valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
S/S Bolheim

S/S Bolheim oli saksalainen rahtilaiva joka joutui talvisodan aikana 10. joulukuuta 1939 Mäntyluodon edustalla neuvostoliittolaisen sukellusveneen S1:n tykkituleen. Tulituksessa laivan sähköttäjä kuoli heti ja päällikkö myöhemmin saamiinsa vammoihin.
Bolheim oli talvisodan alkaessa purkamassa lastiaan Mäntyluodon satamassa. Neuvostoliitto ilmoitti että vieraiden maiden alusten oli kahden päivän kuluessa poistuttava Suomen aluevesiltä ja sen jälkeen niitä kohdeltaisiin vihollisaluksina. Bolheimin päällikkö Hildesheim olisi tämän vuoksi halunnut keskeyttää laivan lastin purkamisen mutta satamaviranomaiset vaativat Suomelle tärkeän lastin purkamista loppuun. Neuvostoliiton asettama määräaika oli kulunut umpeen kun Bolheim lähti Mäntyluodosta propsilastissa 10. joulukuuta kohti Ruotsia.
Alkumatkassa Bolheim oli mukana kahden suomalaisen ja toisen saksalaisen laivan kanssa saattueessa jota suojasi kaksi suomalaista partioalusta. Saattue hajosi puolenpäivän maissa Bolheimin jatkaessa matkaa yksin. Kello 14.50 neuvostoliittolainen sukellusvene S1 jonka päällikkö oli kapteeniluutnantti Tripolskij nousi pintaan noin 150 metrin etäisyydellä Bolheimista. Vene sukelsi uudestaan mutta palasi taas pintaan noin kymmenen minuutin kuluttua ja ampui tykillään neljä laukausta kohti laivaa. Komentosillalle osunut ammus surmasi laivan sähköttäjän ja haavoitti päällikköä. Laivan miehistö poistui alukselta pelastusveneissä perämiehen johdolla ja he lähtivät soutamaan kohti Mäntyluotoa. Sukellusvene jatkoi vielä Bolheimnin tulitusta ampuen siihen 15–20 laukausta. Laiva ei kuitenkaan uponnut kokonaan vaan ajelehti propsilastin kannattamana Suomen rannikon suuntaan. Sitä yritettiin myöhemmin hinata matalammille vesille mutta siinä vaiheessa alus upposi 38 metrin syvyyteen. Hylyn sijaintipaikka on 61,26 astetta pohjoista leveyttä ja 21,40 astetta itäistä pituutta.
Bolheimin miehistö ei myrskyn takia päässyt rantautumaan Mäntyluotoon vaan he ajelehtivat kahden vuorokauden ajan merellä kunnes pääsivät maihin Merikarvialla. Aluksen päällikkö kuoli vammoihinsa täällä ja muu miehistö palasi myöhemmin Saksaan Haaparannan ja Tukholman kautta.
S/S Bolheim oli rakennettu vuonna 1913 Rotterdamissa Hollannissa ja sen omisti hampurilainen laivanvarustaja August Bolten. Aluksen vetoisuus oli 3324 brt, pituus 100,9 metriä, leveys 14,7 metriä ja syväys 6,8 metriä. Laivalla oli 1300 hevosvoiman trippelihöyrykone kahdella höyrykattilalla.
Pallo-Pojat

Pallo-Pojat on vuonna 1935 perustettu helsinkiläinen jalkapalloseura. Parhaimmillaan se pelasi SM-sarjassa ja seuralla on myös yksi Suomen Cupin voitto. 
Pallo-Poikien junioritoiminta irtautui 1995 omaksi seurakseen nimellä Pallo-Pojat Juniorit ry ja kasvoi vuonna 2018 Helsingin toiseksi suurimmaksi jalkapalloseuraksi.

Historia

Pallo-Pojat perustettiin 7. lokakuuta 1935 ja se liittyi Palloliittoon kaksi vuotta myöhemmin. Varsinaisesti seuran toiminta lähti kasvamaan sodan jälkeen. Pallo-Pojat voitti Suomen Cupin vuonna 1956, jolloin se kaatoi TKT:n maalein 2–1. Tuolloin Pallo-Pojat pelasi vielä Suomensarjassa. Cup-mestaruuden voittaneessa joukkueessa pelasivat Heikki Rauhanen, Aarno Hautala, Aulis Huttunen, Viktor Gratsew, Erkki Tienaho, Sakari Vuoristo, Raimo Nieminen, Olavi Hirvonen, Pentti Jokela, Juhani Metsä ja Jouko Manner.
Kaksi vuotta myöhemmin, kauden 1958 päätteeksi, seura nousi SM-sarjaan. Parhaimmillaan Pallo-Pojat ylsi SM-sarjan seitsemänneksi vuonna 1960. Samana ja seuraavana vuonna pääsarjassa pelasi neljä muutakin helsinkiläistä joukkuetta ja kilpailu pelaajista ja resursseista johti lopulta Pallo-Poikien putoamiseen kauden 1961 lopussa. Samana vuonna seura ylsi jälleen cupin finaaliin, mutta hävisi sen tällä kertaa. Putoamisen jälkeen parhaat pelaajat vaihtoivat seuraa ja seuran alamäki alkoi. SM-sarjassa Pallo-Poikien riveissä pelanneista A-maajoukkueeseen ylsi kaksi pelaajaa – Pentti Jokela ja Raimo Lukander. Lisäksi useat muut saivat tililleen B-maaotteluita.
Pallo-Pojat haki uuttaa nousua alasarjoista 1980-luvulla. Seuraan hankittiin kokeneita pelaajia, kuten Atik Ismail kaudella 1986, ja valmentajia. Pertti Alajan valmennuksessa Pallo-Pojat onnistui nousemaan 2. divisioonaan kaudeksi 1989, mutta putosi heti takaisin. Yritys nousta takaisin huipulle oli epäonnistunut ja seuralle kertyi iso velkataakka.
Seuran junioritoiminta oli vireää 1980-luvulla Punavuoren, Ullanlinnan ja Eiran alueella. Juniorijoukkueet harjoittelivat aktiivisesti Seppärissä ja Joharilla. Seuran aktiiveja olivat tuolloin ainakin Erkki Aurejärvi, Hannu Haukanhovi ja Antero Huttunen, joista viimeksi mainittu valmensi juniorijoukkueita ja toimitti PP-Uutiset -nimistä seurajulkaisua. 
Naisten SM-sarjan 1985 voittaneen Kaunis Nainen Futiksen hajottua sen jalkapallotoiminta siirtyi kaudeksi 1989 Pallo-Poikien alaisuuteen nimellä Pallo-Pojat Futis. PP-Futis voitti samana vuonna mestaruuden. Heti seuraavaksi kaudeksi perustettiin uusi seura Helsinki United, johon PP-Futis sulautui.
Vuonna 1995 Pallo-Poikien junioritoiminta erosi seurasta ja muodosti Pallo-Pojat Juniorit ry:n. Jäsenmäärältään PPJ on Helsingin piirin toiseksi suurin seura. PPJ:n edustusjoukkue pelasi kaudella 2016 Helsingin ja Uudenmaan piirin 3. divisionaassa.
KDM Peder Skram (F352)

Palvelus

Alus modernisoitiin kesäkuusta 1977 kesäkuuhun 1979 Helsingörin telakalla, jolloin se muutettiin ohjusfregatiksi. Muutostöiden jälkeen aluksen uppouma nousi 2 425 tonniin. Sen aseistuksesta poistettiin toinen 127 millimetrin tykkitorni ja sille asennettiin kaksi neljän ohjuksen Harpoon-merimaaliohjuksen laukaisualustaa, yksi Mk29 Sea Sparrow -ilmatorjuntaohjuksen laukaisualusta, jossa kahdeksan ohjusta. Muutostöiden jälkeen aluksen miehistötarve laski ainoastaan kahdella.
Alus poistettiin palveluksesta 5. heinäkuuta 1990. Se myytiin 7. huhtikuuta 1992 kontra-amiraali J. F. Borkin johtamalle ryhmälle, joka suunnitteli aluksen museoimista.
Dopamiinireseptori

Dopamiinireseptorit ovat merkittävä ryhmä metabotrooppisia G-proteiinikytkentäisiä reseptoreja selkärankaisten keskushermostossa. Välittäjäaine dopamiini on dopamiinireseptorejen ensisijainen endogeeninen ligandi.
Dopamiinireseptorit ovat vuorovaikutuksessa monissa neurologisissa prosesseissa, mukaan lukien motivaatiossa, mielihyvässä, kognitiossa, muistamisessa, oppimisessa ja liikkeiden hienosäädössä, kuten myös neuroumpieritysjärjestelmäviestinnän moduloinnissa. Epänormaali dopamiinireseptorien viestintä ja dopaminergisten hermojen toiminta on yhteydessä useisiin neuropsykiatrisiin häiriöihin. Tästä syystä dopamiinireseptorit ovat yleinen neurologisten lääkkeiden vaikutuskohde; antipsykootit ovat usein dopamiinireseptori antagonisteja ja psykostimulantit ovat tyypillisesti välillisiä dopamiinireseptori agonisteja.

Dopamiinireseptorien rooli keskushermostossa

Dopamiinireseptorit kontrolloivat hermoston viestintää, joka moduloi useita tärkeitä käyttäytymisen osa-alueita, kuten spatiaalityömuistia. Vaikka dopamiinireseptoreita on levinnyt varsin laajalle, on aivojen eri alueilla eri reseptorityyppejä eri määrä, todennäköisesti heijastaen eri toiminnallisia rooleja.
Kaarlo Isotalo

Kaarlo Kustaa Isotalo (20. syyskuuta 1918 Pyhäjoki – 2. heinäkuuta 1989) oli suomalainen Turussa asunut kirjailija.
Isotalo kävi kansakoulun ja opiskeli myöhemmin työväenopistossa. Hän työskenteli muun muassa hitsaajana, veturinlämmittäjänä ja telakkatyöläisenä vuosina 1944-1960. Vuodesta 1960 lähtien Isotalo oli vapaa kirjailija. Isotalo asui vuodesta 1945 lähtien Turussa asuttuaan sitä ennen Oulussa ja Raahessa.
Isotalo kuului jäsenenä kirjailijaryhmä Kiilaan ja hän esiintyi myös lausujana ja näyttelijänä.