google/wiki40b huggingface dataset:
Sitš

Organisaatio

Sitš muodostui pienistä yksiköistä (čoty) kylissä ja kaupungeissa, sekä suuremmista yksiköistä (koši) piirikuntatasolla. Sitšin johdossa oli Dmytro Klympuš ja sen varajohtajana toimi Ivan Rohač. Järjestön jäsenten tehtäviin kuului esimerkiksi paikallisen poliisin tukeminen ja alueen rajojen valvonta Unkarista ja Puolasta tulevien soluttautujien varalta. Näiden toimien ohella Sitš julkaisi myös lehteä nimeltä Nastup ja sillä oli Letiuča estrada -niminen teatteriryhmä. Järjestön johto koostui paikallisista Ukraina-mielisistä aktivisteista, mutta sen rivijäsenten valtaosa oli peräisin Galitsiasta ja sen jäsenten tavoitteena oli ukrainalainen valtio. Järjestön tarkkaa kokoa ei tunneta, mutta siihen kuului noin 300–400 aseellista jäsentä.

Historia

Sitš perustettiin 9. marraskuuta 1938 hieman sen jälkeen, kun Avgustyn Vološynin johtama hallitus nousi valtaan tuolloin autonomisella Taka-Karpatian alueella. Järjestö radikalisoitui enenevissä määrin ennen maaliskuun 1939 poliittista kriisiä. Kehitystä tuki Saksa, jonka tarkoituksena oli lakkauttaa Münchenin sopimuksen rampauttama Tšekkoslovakia. 14. maaliskuuta 1939 osa järjestön jäsenistä yritti vallankaappausta Vološynin hallitusta vastaan, johon kuului myös hyökkäys alueella vielä olleita tšekkoslovakialaisia armeijan joukkoja vastaan. Lev Prchalan johtamat tšekkoslovakialaiset vastasivat hyökkäykseen molempien osapuolten kärsiessä muutamia kuolonuhreja. 15. maaliskuuta Unkarin armeija aloitti etenemisen Taka-Karpatiaan ja alueen hallitus julistautui itsenäiseksi Karpato-Ukrainan tasavaltana. Tasavaltaa johtanut Vološyn päätti olla tekemättä aseellista vastarintaa unkarilaisia vastaan ja pakeni Romaniaan. Osa Sitšin jäsenistä julisti hänet petturiksi ja käynnisti liikekannallepanon. Sitšin jäsenet hyökkäsivät aseistautumattomien opiskelijoiden tukemana unkarilaisia joukkoja vastaan Krasne Polessa hieman H'ustin ulkopuolella. Surmansa sai useita Sitšin jäseniä sekä opiskelijoita.

Kulttuurissa

Ukrainalaismieliset maastamuuttajat länsimaissa ja kansallismieliset tahot kommunismin jälkeisessä Ukrainassa ovat julkaisseet useita teoksia Sitš-järjestöä koskien. Sitä on käytetty esimerkkinä rohkeasta vastarinnasta väitetysti fasismia edustanutta Miklós Horthyn johtamaa Unkaria vastaan.
Waltteri Merelä

Pelityyli

Pelicansin A-nuorten päävalmentaja Vesa Petäjän mukaan Merelä on monipuolinen pelaaja, joka pelaa paljon myös sekä yli- että alivoimatilanteissa. Petäjän mukaan hän on hyvä joukkuepelaaja, jonka vahvuudet ovat hyökkäyspäässä. Merelän juonikkuus kiekon kanssa ja pyrkimys haastamaan vastustajaa tilanteessa kuin tilanteessa tulevat hänessä myös esille. Petäjän mukaan yhdistämällä siihen hyvän laukauksen ja hyvät kiekonkäsittelytaidot Merelä tekee tulosta.
Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen valmennusjohto perusteli Merelän valintaa A-nuorten SM-liigan kuukauden pelaajaksi luonnehtimalla hänestä:

»Merelän vahvuudet ovat kiekollisessa ja kiekottomassa hyökkäyspelissä. Hän pysyy hyvin kiekossa ja löytää erittäin hyvin kiekottomat pelaajat. Kiekottomana hänellä on kova halu mennä maalille ja tehdä itsensä pelattavaksi. Tekemisestä huokuu tahto mennä eteenpäin uralla.»

Ura

Merelä on ylöjärveläisen Uplakersin kasvatti. Hän oli kaudella 2013–2014 seuran B2-nuorten paras syöttäjä 27 syöttöpisteellään. Kaudeksi 2014–2015 Merelä siirtyi Tapparan B2-nuoriin. Hän oli pudotuspeleissä tehoilla 4+1=5 joukkueen paras maalintekijä ja Merelä jakoi sisäisen pistepörssin voiton Karri Forsblomin kanssa.
Viiden Tapparassa vietetyn vuoden jälkeen Merelä siirtyi kaudeksi 2018–2019 Pelicansin A-nuoriin. Hän johti A-nuorten SM-liigan pistepörssiä tehoilla 16+23=39, kun Merelä valittiin sarjan lokakuun 2018 kuukauden pelaajaksi. Hän teki alkusarjassa ja runkosarjassa yhteensä tehot 22+32=54, joilla Merelä oli Pelicansin paras pistemies  ja syöttäjä. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Sakke Hämäläisen kanssa lukemalla +24. Merelä voitti Pelicansin sisäisen tehotilaston myös pudotuspeleissä lukemalla +4. Merelällä oli koko A-nuorten SM-liigan runkosarjan paras piste per peli -keskiarvo (1.69). Hänet valittiin sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
21. marraskuuta 2018 Pelicans lainasi Hämäläisen Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin Merelän kanssa yhdessä ketjukavereidensa Sakke Hämäläisen ja Aleks Haatasen kanssa. Hän pelasi siellä kaikkiaan yhdeksän runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5. Kaksi päivää Mestis-debyyttinsä jälkeen, 23. marraskuuta 2018 Merelä teki Pelicansissa SM-liigadebyyttinsä KooKoota vastaan. Hänet merkittiin joukkueen kolmosketjun oikeaan laitaan Miska Siikosen ja Niko Kivelän viereen. Merelä sai ottelussa jääaikaa 5.49 minuuttia ja hän keräsi teholukeman -1. Merelä pelasi kauden aikana SM-liigassa yhdeksän runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Toukokuussa 2019 Merelä teki Pelicansin kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän teki ensimmäisen maalinsa miesten pääsarjatasolla Mestarien liigassa 1. syyskuuta 2019 sveitsiläistä Lausanne HC:tä vastaan. Liigauransa avausmaalin Merelä teki runkosarjan avauskierroksella 13. syyskuuta 2019 Helsingin IFK:ta vastaan. Jan Latvala valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi.
Bradykardia

Bradykardia eli sydämen harvalyöntisyys on rytmihäiriö, jossa sydän lyö liian hitaasti. Sen vastakohta on takykardia eli sydämen tiheälyöntisyys. Bradykardiaksi määritellään tila, jossa leposyke alittaa 60 lyöntiä minuutissa. Yleensä kuitenkin oireita ilmenee vasta sykkeellä alle 50 lyöntiä minuutissa.
Bradykardian voi aiheuttaa sinussolmukkeen toimintahäiriö, jonka yleisin syy on sairas sinus -oireyhtymä (engl. sick sinus syndrome). Tällöin sinussolmukkeen solut muodostavat normaalia vähemmän aktiopotentiaaleja. Bradykardia voi johtua myös AV-solmukkeen eli eteis-kammiosolmukkeen johtumishäiriöistä, jotka luokitellaan I-, II (Mobitz I)-, II (Mobitz II)- ja III-asteen AV-katkoksiin. Katkoksen taustalla voi olla sydämen johtorataan vaikuttava sairaus, kuten akuutti sydäninfarkti, sydänlihastulehdus tai jokin muu sydänlihassairaus. Bradykardia voi johtua myös esimerkiksi lisääntyneestä vagusaktivaatiosta tai sykettä hidastavien lääkkeiden (kuten beetasalpaajien) vaikutuksesta.
Bradykardian hoitona on sykettä hidastavien lääkkeiden käytön lopettaminen ja taustalla olevan sairauden hoitaminen. Akuuteissa tilanteissa voidaan käyttää sykettä nopeuttavia lääkkeitä, kuten atropiinia tai isoprenaliinia. Tietyissä tilanteissa bradykardian hoidoksi voidaan asentaa sydämentahdistin.
Frédéric Joliot-Curie

Elämä

Frédéric Joliot syntyi Pariisissa vuonna 1900 ja valmistui ESPCI:stä. Vuonna 1925 hän pääsi Marie Curien apulaiseksi Curie-instituuttiin, ja samalla hän rakastui Curien tyttäreen Irène Curieen. Pian he menivät naimisiin, ja vuonna 1926 he vaihtoivat molemmat sukunimensä muotoon Joliot-Curie.
Joliot-Curie erosi Curie-instituutista vuonna 1937 ja meni professoriksi Collège de Franceen, jossa hän työskenteli ketjureaktion parissa ja tutki ydinreaktorin vaatimuksia hallitun ydinreaktion uraanin ja raskaan veden avulla.
Saksan hyökättyä Ranskaan vuonna 1940 Joliot-Curie onnistui salakuljettamaan työnsä Britanniaan. Hän otti aktiivisen roolin Ranskan vastarintaliikkeessä natsimiehityksen aikana.
Joliot-Curie työskenteli Ranskan ydintutkimuslaitoksen johtajana, kunnes hänet erotettiin 28. huhtikuuta 1950. 20. toukokuuta julkaistiin 16 000 tieteilijän allekirjoittama vastalause Joliot-Curien erottamista vastaan.
Konetsgorje

Konetsgorje (ven. Конецгорье) on kylä Arkangelin alueella Vinogradovin piirin Osinovon kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vienanjokeen laskevan Varengajoen suussa 338 kilometriä Arkangelista kaakkoon. Asukkaita on 115 henkeä (vuonna 2010).
Pekka Henrik Martin

Pekka Henrik Martin (s. 20. heinäkuuta 1925 Tampere) on suomalainen graafinen suunnittelija. Taiteellisen koulutuksen hän sai Taideteollisuusopistossa (nyk. Taideteollinen korkeakoulu) 1946–1950. Martin toimi Helsingin Osuuskaupassa (HOK) somistajana 1946–1953 ja Osuustukkukaupassa (OTK) mainosgraafikkona 1953–1958. Pisimmän työuran hän teki Mainostoimisto Oy SEK Ab:ssa, mainosgraafikkona 1958–1963 ja art directorina 1963–1983.
Martin on saavuttanut tunnustusta lukuisilla liikemerkeillään. Hän on perehtynyt myös heraldiikkaan ja suunnitellut vaakunoita.
Martin jäi eläkkeelle 1984, ja hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke 1986.

Muut ansiot

Martin on osallistunut lukuisiin koti- ja ulkomaisiin näyttelyihin. Kotimaisia mm. Mainosgraafikot ry:n käyttögrafiikan näyttelyt sekä Vuoden Huiput -näyttelyt. Ulkomaisia mm. Kansainvälinen julistebiennale Varsovassa 1968 ja 1972, Kansainvälinen käyttögrafiikan näyttely Brnossa 1983 ja Mainosgraafikot ry:n juliste- ja liikemerkkinäyttely Tokiossa 1983.
Martinin julisteita on kokoelmissa ”Muzeum Narodowe w Warszawie” (Varsova), ”Stedelijk Museum” (Amsterdam) ja ”Lahden julistemuseo” (Lahti).
Martinin käyttögrafiikan töitä on julkaistu graafisen suunnittelun ammattijulkaisuissa ”Modern Publicity” (32/1962–63, Englanti), ”Graphis Annual” (1979, Sveitsi) ja ”Trade Marks & Symbols” (vol. 2 / 1973, USA) sekä teoksessa ”Suomalaisia liikemerkkejä – 100 + Finnish Symbols and Trademarks” (1992, Suomi).
Laikkuköynnökset

Kuvaus

Laikkuköynnökset ovat kesävihantia, yleensä kaksikotisia köynnöksiä tai rentoja pensaita. Erityisesti hedelmäntuotannossa suositaan yksikotisia yksilöitä, jolloin ei tarvitse istuttaa hedelmää tuottamattomia pölyttäjäkasveja. Laikkuköynnösten lehdet ovat versoissa kierteisesti. Lehden ruoti on pitkä ja lehtilapa ehyt, sulkasuoninen ja hammaslaitainen. Hedekasvien lehdissä on usein suuria punaisia ja valkoisia laikkuja, ja tämä ominaisuus on myös pohjana suvun suomenkieliselle nimelle. Emikasvien lehdet ovat sitä vastoin tavallisesti laikuttomia ja väriltään vihreitä.
Kukinto on lehtihankainen viuhko ja kukat ovat yleensä yksineuvoisia. Toisinaan tavataan myös kaksineuvoisia kukkia, mutta silloinkin ne ovat toiminnallisesti yleensä yksineuvoisia. Kukassa on terälehtiä viisi ja usein verholehtiä saman verran. Teriö on erilehtinen, säteittäinen, noin 2 cm leveä ja väriltään valkoinen tai punertava. Hedelmä on tyypiltään marja. Erityisesti kiiviköynnöksen hedelmää kutsutaan myös kiiviksi. Myös muiden lajien hedelmiä kutsutaan kiiveiksi, mutta niiden kaupallinen käyttö ei ole vielä kiiviköynnöksen hedelmän tasolla.

Käyttö

Hedelmäntuotannon kannalta merkittävin laji on kiiviköynnös (Actinidia deliciosa), jonka kaupallinen viljely alkoi Uudesta-Seelannissa 1900-luvun alkupuolella ja levisi sieltä vähitellen ympäri maapallon. Suomessa laikkuköynnöksiä viljellään sekä koriste- että hedelmäkasveina lähinnä kolmea lajia, jotka ovat osoittautuneet riittävän talvenkestäviksi maan eteläosassa. Yleisin näistä on kiinanlaikkuköynnös (Actinidia kolomikta), jota on istutettu paljon puutarhoihin sekä jonkin verran myös yleisiin puistoihin. Huomattavasti harvinaisempana kasvatetaan myös japaninlaikkuköynnöstä (Actinidia arguta) ja mantšurianlaikkuköynnöstä (Actinidia polygama). Näiden lajien viljely yleistynee lähitulevaisuudessa, kun saadaan talvenkestävämpää kantaa tarjolle.
Superruoka

Superruoka (engl. superfood) on markkinointitermi, jota yleensä käytetään kuvaamaan poikkeuksellisen ravinnetiheäksi väitettyä ruokaa tai ruoka-ainetta. Superruoat ovat yleensä tavallisen ruoan ja lääkinnällisempien yrttien välimaastoon asettuvia, luonnonmukaisesti tuotettuja tai luonnosta kerättyjä ruokia, joilla on vahva kulttuurihistoria ja monipuolinen ravinnepitoisuus. Superruoka sisältää luonnon raaka-aineita, jotka ovat varastoineet itseensä muun muassa mineraaleja, vitamiineja ja antioksididantteja.
Superruoka on markkinoijan määriteltävissä. Superruokina markkinoituja tuotteita ovat moringa, spirulina, chlorella, AFA-levä, kasviplanktoni, maca, raaka kaakao, goji-marja, hampunsiemenet, paahdettu rouhittu pellava, kookostuotteet, aloe vera, hunaja, emomaito eli kuningatarhyytelö, mehiläisten keräämä siitepöly, açai-marja, camu camu -marja, inkamarja, chia-siemenet, lukuma, viherjauheet, jotkin ruskolevät, monet pähkinälajit sekä noni. Suomalaisina superruokina on markkinoitu muun muassa seuraavia: mustikka, puolukka, karpalo, tyrni, nokkonen, männyn siitepöly ja pakurikääpä. 
Euroopan unionin alueella on kiellettyä markkinoida ruokaa terveysväittämin ilman tarkkaa ja hyväksyttyä selostusta ruuan terveysvaikutuksista.
Termi superruoka mainittiin ensimmäistä kertaa ensimmäisen maailmansodan aikoihin. The United Fruit Company markkinoi banaaneja superruokana.

Arvostelua

Elintarvikekemian professori Marina Heinosen mukaan superruokia puolustellaan näennäistieteellisillä ”tutkimuksilla”, mutta tieteellisissä tutkimuksissa terveyshyötyjä ei ole juurikaan löytynyt.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) erikoistutkija Iris Erlundin mielestä termin ”superruoka” käytölle ei ole tieteellisiä perusteita.

Riskit

Pieni osa maahantuoduista superruoista on ollut laadultaan virallisten säädösten vastaisia. Tyypillisiä ongelmia ovat puutteelliset merkinnät, mutta muutamien tuotteiden kohdalla myös esimerkiksi liialliset torjunta-ainejäämät ja mikrobit. 
Professori Marina Heinonen pitää kyseenalaisena, onko ulkomailla tuotettuja superruokia turvallista tarjota lapsille.
Ravintotieteilijä Catherine Collinsin mukaan käsite ”superruoka” on parhaimmillaan merkityksetön ja pahimmillaan haitallinen.

Perinteiset terveysruoat

Professori Marina Heinosen mukaan goji-marjoissa ei ole mitään, mitä ei saisi mustikoista, ja myös porkkana on hänen mukaansa gojia terveellisempää. Erikoistutkija Iris Erlundin mukaan myös perinteiset runsaskuituiset ruoat kuten kaurapuuro ja hernekeitto käyvät ”superruoasta”. Brittitutkijat korostavat, että on ihan yhtä terveellistä syödä vaikkapa omenia ja appelsiineja kuin kalliita superruokia.  Marjojen terveellisyydelle on vankat tieteelliset todisteet.
Brittitutkijat myös korostavat, ettei pidä tutkia yhtä ravintoainetta kerrallaan vaan kokonaisvaikutusta terveyteen. Esimerkiksi (mm. porkkanasta saatava) beetakaroteeni ruoasta saatuna ehkäisee syöpiä mutta eristettynä (pillereistä) muun ruoan lisukkeena saatuna lisää niitä.

Superfruit

Superfruit on superruoka-sanan alakäsite, jolla viitataan hedelmiin ja marjoihin.
Sa’ud ibn Abdilaziz

Elämäkerta

Hän oli Ibn Sa’udin vanhin henkiin jäänyt poika, hänen äitinsä oli Wadhba bint Muhammad al-Hazzam. Pian Saudi-Arabian perustamisen jälkeen hänet julistettiin kruununperijäksi, isän veljien sijaan. Hän oli kruununprinssinä 20 vuoden ajan, ja sen jälkeen kuninkaana 11 vuotta.
Sa’ud järjesti hallitukseen lukuisia ministeriöitä ja perusti  Kuningas Saudin yliopiston Riadiin (toimi aluksi nimellä Riadin yliopisto). Sa’udin suku oli tyytymätön Sa’udin valtaan. Hänellä oli lukuisia lapsia, enemmän kuin isällään, 54 poikaa ja 57 tytärtä, ja hän pyrki saamaan oman poikansa seuraajakseen valtaistuimelle ja asetti heidät korkeisiin valtion virkoihin.
Sa’ud piti aluksi yllä lämpimiä suhteita Egyptiin vastustaakseen Irakin ja Jordanian hašimidien valtaa, mutta myöhemmin pelkäsi Egyptin liiallista vaikutusvaltaa arabimaailmassa ja väitteiden mukaan järjesti juonen salamurhata Nasser. Saudit tukivat rojalisteja Pohjois-Jemenin sisällissodassa, Egypti taas tasavaltalaisia.
Hänen velipuolensa pelkäsivät asemansa puolesta, eivätkä sietäneet Sa’udin rahantuhlausta omiin ja perheensä menoihin. Sa’udin huhuttiin myös käyttävän alkoholia. Huhujen mukaan hänelle määrättiin 1960-luvun alussa konjakkia lääkkeeksi, kuningas piti siitä ja käytti lopulta pullollisen päivässä.
Vuoden 1964 alussa hallitus, hovi ja uskonnolliset johtajat olivat sitä mieltä että  Sa’udin käytös ei ole kuninkaalle ja imaamille sopivaa. Hänen veljestään Faisalista päätettiin tehdä pääministeri, ja Sa’ud sai aluksi pitää kuninkaan arvonimen mutta ilman valtaoikeuksia. Sa’ud pyrki kaikin keinoin pääsemään takaisin valtaan, ja Faisal joutui pakenemaan Riadista Jeddaan. Lokakuussa 1964 hän palasi Riadiin ja tällöin Sa’ud päätettiin syrjäyttää kokonaan.
Vaikka Muhammad ibn Abdilaziz Al Sa’ud oli ensimmäisenä perimysjärjestyksessä, kuninkaaksi kutsuttiin Faisal. Sa’ud meni maanpakoon Geneveen. Vuonna 1966 Nasser kutsui hänet asumaan Egyptiin. Sa’ud kuoli Ateenassa 1969. Saudi-Arabian ulkoministeriön virallisten sivujen mukaan hän oli luopunut vallasta hoitaakseen terveyttään ulkomailla.
Syrjäyttämisensä jälkeen hänestä ei paljon Saudi-Arabiassa kuultu, ja hänen nimensä poistettiin historiankirjoista ja hänen mukaansa nimettyjen instituuttien nimistä. Hänen poikansa jäivät myös marginaaliseen asemaan hovissa.
HMS Orestes (J277)

Palvelus

Alus romutettiin 1963 Troonissa.
My Aim Is True

Kappaleet

Kaikki kappaleet on kirjoittanut Elvis Costello.
Auringon ja Kuun pyramidit

Auringon ja Kuun pyramidit ovat kaksi suurta pyramidia Teotihuacánissa, Keski-Meksikossa. Pyramidit rakennettiin vaiheittain vuosisatojen aikana, ja ne valmistuivat 200-luvulla.

Nimet

Pyramidit saivat nykyiset nimensä asteekeilta, jotka asuttivat Meksikon laaksoa satoja vuosia Teotihuacánin autioitumisen jälkeen. He liittivät Teotihuacániin myyttisiä merkityksiä, ja heidän luomismyytissään pyramidit ovat Auringon ja Kuun luomisen muistomerkkejä.

Mitat ja rakenne

Kuun pyramidi sijaitsee Teotihuacánin pääkadun pohjoispäässä. Vanhempi ja suurempi Auringon pyramidi sijaitsee pääkadun itäpuolella melko lähellä Kuun pyramidia.
Auringon pyramidin sivut ovat 215 metriä pitkät, ja se on nykyisin 60 metriä korkea. Temppeleineen se saattoi olla 76 metriä korkea. Auringon pyramidi on koko Amerikan toiseksi korkein pyramidi – vain Cholulassa sijaitseva pyramidi on sitä korkeampi (66 m).
Auringon pyramidin sisällä ovat aiemman pyramidin jäänteet. Pyramidin sisus koostuu aurinkokuivatusta tiilestä ja sorasta. Pyramidin huipulla sijaitsi temppeli, jolle pääsi portaita pitkin. Pyramidin alle johtaa käytävä, jonka kammiot on tyhjennetty jo kauan sitten. Käytävä saattaa olla luonnollinen luola, joka edustaa Mesoamerikan mytologiassa kohtua, josta ihminen tuli maailmaan. Tällöin koko pyramidi on saatettu rakentaa varta vasten luolan yläpuolelle ja sen suuntaisesti.
Kuun pyramidin sisällä on kuusi vanhempaa versiota, joista jokainen on seuraajaansa pienempi. Se on hiukan Auringon pyramidia pienempi. Sen alla ei ole kammioita. Pyramidin portaiden juurelta on kaivauksissa löydetty miehen luuranko, kivestä tehtyä hautaesineistöä ja uhrattujen eläinten jäännöksiä.

Rakentaminen

Auringon pyramidi valmistui Tzacualli-kaudella myöhäisen esiklassisen kauden lopussa. Tutkijoiden mukaan sen ensimmäinen vaihe valmistui 300 eaa. – 1 jaa. Toisessa vaiheessa 100 jaa. tehtiin ensi kertaa melko suuri pyramidi, jonka sivut olivat 184 metriä ja korkeus 46 metriä. Nykymuotoonsa Auringon pyramidi tehtiin 150–225 jaa.
Auringon pyramidin teko vaati arviolta miljoona kuutiometriä rakennusmateriaalia eli 30 miljoonaa korillista. Tämä olisi vaatinut arviolta 6 miljoonaa työpäivää, eli rakentaminen olisi 6000 työläiseltä vienyt noin 10 vuotta.
Kuun pyramidi valmistui Auringon pyramidin jälkeen klassisen kauden alussa noin vuonna 250.
Ogam

Ogam (Ogham) on 300-luvulta peräisin oleva aakkosto, jota käytettiin iirin ja piktin kirjoittamiseen pääasiassa 400–600-luvuilla nykyisten Irlannin ja Skotlannin alueella.
Yksinkertaisimmillaan ogamissa oli neljä erilaista viiltoa, joilla kullakin esitettiin viisi kirjainta siten, että kirjaimessa oli yhdestä viiteen viiltoa. Näin kirjaimia oli yhteensä 20. Viides viiltojoukko koostui erikoiskirjaimista, jotka lienevät myöhemmin kehitettyjä. Ogamia on löydetty kivistä. Kirjoituksia, joista useimmat ovat lyhyitä ja sisältävät vain nimiä, tunnetaan yli 400. Niistä noin 330 on löydetty Irlannista. Perimätiedon mukaan ogamia kirjoitettiin myös puuhun, mutta materiaali on hävinnyt.
Ogam on nimetty Irlannin muinaisen Ogma-jumalan mukaan.
Wyomingin sinetti

Wyomingin sinetti on Yhdysvaltain Wyomingin osavaltion tunnus. Se hyväksyttiin 1893 ja sitä muutettiin 1921. Sinetin kaksi vuosilukua, 1869 ja 1890, symboloivat Wyomingin ensimmäisen aluehallinnon järjestämistä ja sen liittymistä Yhdysvaltain liittovaltioon. Toogaan pukeutunut henkilö pitää kädessään keppiä, josta lähtee lippu, jossa lukee ”Equal Rights”. Lippu symboloi naisten nauttimia poliittisia oikeuksia siitä lähtien, kun alueelle ensimmäistä kertaa järjesttiin hallinto 1869. Mieshenkilöt symboloivat osavaltion karjataloutta ja kaivosteollisuutta. Numero 44 viisisakarisessa tähdessä symboloi Wyomingin oelvan 44 Yhdysvaltain liittovaltioon liittynyt osavaltio. Pilarien päässä on lamput, joissa palaa tiedon valo. Pilareja kiertää nauha, jossa lukee Oil, Mines, Livestock, Grain; eli öljy, kaivokset, karja, vilja; jotka ovat Wyomingin neljä suurinta teollisuudenalaa. Sinetin ulkokehää kiertää sanat Great Seal of The State of Wyoming.
Sterling (automerkki)

Sterling oli automerkki, jolla ARCONA, Austin Rover Cars Of North America myi autoja Yhdysvaltain ja Kanadan markkinoilla 1987–1992, Roverin ollessa yhteistyössä Hondan kanssa. Ainoa Sterling-malli oli 800-sarja, joka oli uudelleen nimetty ja amerikkalaiseen makuun sopivaksi muokattu Rover 800-sarja.
Tuomo Tuomi

Tuomo Tapio Tuomi (26. lokakuuta 1929 Kouvola – 24. marraskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja professori, oppiarvoltaan filosofian lisensiaatti (Helsingin yliopisto 1965). Hän toimi Sanakirjasäätiön johtajana (1966–1976) sekä Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen ensimmäisenä johtajana (1976–1994).
Tuomi tutki etenkin Suomen murteita. Hän kirjoitti muun muassa sanan letto merkityksen muuntumisesta Suomen eri alueilla käyttäen apuna maankohoamiskronologiaa. 
Tuomi toimi Suomen murteiden sanakirjan (SMS) neljän ensimmäisen osan päätoimittajana ja laati suomen kielen ensimmäisen käänteissanakirjan. Hän toimi myös Virittäjän päätoimittajana 1971–1979 ja Kielipostin päätoimittajana 1986–1993. Viimeisinä elinvuosinaan hän oli Itämerensuomalaisen kielikartaston (Atlas linguarum fennicarum, ALFE) päätoimittaja.
Kiuruorneero

Levinneisyys

Kiuruorneeroa tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Turun Taidegraafikot

Turun Taidegraafikot ry. on Turun seudun taidegraafikkojen ammattiyhdistys. Se sai alkunsa Grafica-ryhmän vuonna 1932 pitämästä näyttelystä, jossa mukana olleet graafikot perustivat vuonna 1933 Turun Graafillisen Taiteen Yhdistyksen – Förening för Grafisk Konst i Åbo (TGTY). Vuodesta 1967 yhdistyksen nimi on ollut Turun Taidegraafikot ry.

Historia

Vuonna 1933 seitsemän turkulaista taiteilijaa piti grafiikan ryhmänäyttelyn nimellä Grafica-ryhmä 1932 Turun Sanomien uuden liiketalon aulassa. Mukana olivat seuraavat graafikot: Ester Borg, Ander Holmqvist, Viljo Lehmussaari, Josef Manulkin (Manuel), Aili Olofsson, Laila Säilä ja Edith Wiklund. Näyttelyn jälkeen he perustivat Turun Graafillisen Taiteen Yhdistyksen – Förening för Grafisk Konst i Åbo (TGTY). Perustava kokous pidettiin Lehtisen kahvilassa 17. maaliskuuta 1933. Valtakunnallinen Suomen taidegraafikkojen liitto oli perustettu kaksi vuotta aikaisemmin 1931.
Ensimmäinen puheenjohtaja oli Teodor Schalin. Seuraava puheenjohtaja oli Viljo Lehmussaari vuoteen 1962 asti. Heidän jälkeensä puheenjohtajina ovat olleet Reijo Koskela, Raimo Kanerva, Alku Avanto, Vieno Orre, Jouni Boucht, Juhani Vikainen, Veikko Lehtovaara, Tanja Ubaleht, Hannu Hämäläinen, Hanna Tammi ja Juha Joro.
Hiljainen pako

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Markku Salmi piti Hiljaista pakoa onnistuneena ekologisena tieteistarinana ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Pihlaja-angervot

Kuvaus

Pihlaja-angervot ovat kesävihantia yksikotisia pienehköjä tai keskikokoisia pensaita. Haarat ovat pystyjä tai kaarevia ja pensaat ovat tiheitä ja tekevät maarönsyjä. Lehdet sijaitsevat kierteisesti. Lehtilapa on päätöparinen.
Kukinto on huiskilo. Terä- ja verholehtiä on viisi. Teriö on valkoinen. Hedelmä on monisiemeninen tuppilo.