Tekninen analyysi

Tekninen analyysi (engl. technical analysis) on rahoituksessa ja taloustieteessä sijoittaja-ammattilaisten käyttämä menetelmä, jolla pyritään mallintamaan sekä etsimään ennustettavissa olevia säännönmukaisuuksia eli ”kuvioita” osakekurssien vaihtelusta. Teknisen analyysin tärkein tehtävä on erilaisten trendien noteeraaminen ja niiden hyödyntäminen sijoituspäätöksissä.
Teknisessä analyysissä hyödynnetään hintasarjojen ja kaupankäyntimäärien lisäksi pörssikurssikaavioiden tulkitsemista. Tekniselle analyysille omistautuneita rahoitusalan ammattilaisia kutsutaankin myös "kaavioanalyytikoiksi" (engl. chartist), sillä he usein hyödyntävät erilaisia visuaalisia kuvioita ja kaavioita päätöksentekonsa tukena. Niin sanotut kaavioanalyytikot haluavat ostaa osakkeita juuri silloin kun suurin osa sijoittajista haluaa ostaa kyseessä olevaa osaketta (tukitaso), ja vastaavasti myydä osakkeita silloin kun suurin osa sijoittajista haluaa myydä kyseessä olevaa osaketta (vastustaso).
Tekninen analyysi pohjautuu pitkälti oletukseen, että markkinahintoja liikuttavat psykologiset tekijät ennen fundamentti-informaatiota. Yhdysvaltalainen taloustieteilijä Burton G. Malkiel (2012) kuvaa kirjassaan kaavioanalyytikoita "omistautuneeksi lahkoksi", jotka uskovat rahoitusmarkkinoiden olevan "10% järkeä ja 90% psykologiaa".

Keynesin sijoittamisen pilvilinnateoria

Psykologian merkityksen osakemarkkinoilla tiedosti jo 1930-luvulla John Maynard Keynes (1936) puhuessaan sijoittamisen pilvilinnateoriastaan. Keynesin (1936) mukaan fundamentti- eli perusteanalyysi on liian työläs menetelmä, eikä hänen mielestään ammattimaisen sijoittajan kannattaisikaan uhrata aikaansa arvopapereiden "todellisen" arvon määrittelemiseen. Tärkeämpää onkin hänen mukaansa ennakoida milloin sijoittajat alkavat optimismin vallitessa "rakentamaan pilvilinnoja" ja ottaa "varaslähtö", eli ostaa ennen kuin suuri yleisö alkaa ostamaan.
Keynes (1936) ymmärsi joukkopsykologian vaikutuksen osakemarkkinoilla, ja hänen mukaansa osakkeiden hinnat heijastavatkin sijoittajien taloudellisia odotuksia. Keynesin joukkopsykologian hyväksikäyttöön pohjautuvan pilvilinnateorian taustalla piilevää ajatusmaailmaa avaa Malkiel (2012:32), joka argumentoikin kirjassaan, että menestyksekkään sijoittajan optimaalinen strategia ei olekaan valita omasta mielestään parasta osaketta, eikä sitä osaketta mikä on "keskimääräisen käsityksen" mukaisesti paras.
Malkielin (2012:32) mielestä sijoittajien tulisi pyrkiä eräänlaiseen meta-tason ajatteluun ja yrittää ennakoida sitä, mikä "keskimääräinen käsitys on siitä, mikä keskimääräinen käsitys on". Hänen mukaansa tällaisen joukkopsykologian osakemarkkinoilla älykkäälle sijoittajalle riittää se, että hän on ottanut "varaslähdön" ja saa myytyä sijoituksensa korkeammalla hinnalla kuin sen on itse hankkinut. Toisin sanoen, mikä tahansa ostohinta siis kelpaa, kunhan vain löytyy joku joka maksaa siitä vieläkin enemmän. Esimerkiksi 100 euron arvoisen osakesijoituksen ostaminen 200 eurolla ei ole mikään ongelma, jos vielä löytyy sijoittaja joka on halukas ostamaan sen 300 eurolla. Malkiel (2012:31) nimesikin tämän lähestymistavan osuvasti "suuremman typeryksen teoriaksi". Tekninen analyysi pyrkii juuri tämäntyyppisen markkinapsykologian hyödyntämiseen ja ennakoimiseen tulkitsemalla visuaalisia kuvioita ja kaavioita.
Malkielin (2012:105) mukaan teknistä analyysiä toteuttavat "kaavioanalyytikot" näkevät sijoittamisen pelinä, jossa olennaisinta on ennustaa muiden pelaajien siirrot arvopaperin reaaliarvon määrittämisen sijaan. Pelkistettynä tekninen analyysi on graafisten kuvaajien piirtämistä ja niistä ennustamista tietokoneohjelmilla.

Teknisen analyysin suuntauksia

Rahoitusmarkkinoilla käytetyn teknisen analyysin suuntaukset voidaan karkeasti jakaa kolmeen kategoriaan: 1) tunnelmaan liittyvät indikaattorit (engl. Sentiment Indicators), 2) kassavirtoihin liittyvät indikaattorit (engl. Flow-of-Funds Indicators) sekä 3) markkinoiden rakenteeseen liittyviin indikaattoreihin (engl. Market Structure Indicators). Seuraavaksi tarkempi listaus teknisen analyysin työkaluista:

Trendiviivat, -kanavat ja -viuhkat

Erilaisten trendien tunnistaminen on yksi keskeisimmistä teknisen analyysin suuntauksista. Nousevassa trendissä osakkeen hinta tekee uusia huippuja ja korkeampia pohjia, kun taas laskevassa trendissä hinta muodosta uusia pohjia ja alhaisempia huippuja. Trendien tunnistaminen voidaan jakaa erilaisiin osioihin: trendikanavat (engl. Trendlines), trendiviivat ja trendiviuhkat. Trendien tunnistaminen ja niiden kääntymisen huomaaminen on yksi tärkeimmistä teknisen analyysin tehtävistä. Kuviossa 1 on esitetty yksi trendin kääntymisen suosituimmista mittareista nousutrendin kääntyessä laskuun: hartiat ja pää -muodostelma. Martin J. Pringin (2002: 76) näkemyksen mukaan hartiat ja pää -muodostelmat ovat kaikista teknisen analyysin kaavioista luotettavimpia indikaattoreita, sillä ne esiintyvät sekä markkinoiden huipulla että pohjalla. Usein kaupankäynnin vaihtomäärä supistuu juuri kun oikean hartian piikki on saavutettu. Punaista viivaa jolla yhdistetään näiden kahden hartian pohjat kutsutaan myös "kaulaksi" (engl. Neckline).
Kuviossa 2 sen sijaan on esitetty visuaalinen mallikuva käänteisestä hartiat ja pää -muodostelmasta, joka esiintyy laskevan trendin pohjalla kurssin kääntyessä nousuun. Erityisesti tärkeää on kiinnittää huomiota oikean hartian kaupankäyntimääriin, koska Martin J. Pringin (2002: 80) mukaan tämän signaalin toteutuessa hinnan tulisi nousta merkittävästi sen lävistäessä niin sanotun "kaulalinjan" (ks. kuvio 2).

Tuki- ja vastustasot

Tuki- ja vastustasojen (engl. Support and Resistance Levels) analysointi tarjoaa työkalun trendin pysähtymisen tai jopa kääntymisen huomaamiseksi. Tukitaso on osakkeen hinnanmuodostuksen "alaraja", joka hetkellisesti tukee osakkeen hintaa vajoamasta sen alapuolelle. Vastustaso taas hetkellisesti vastustaa osakkeen hintaa muodostamasta uusia huippuja. Martin J. Pringin (2002: 64–65) mukaan osakkeen hinnan törmätessä joko alhaalla sijaitsevaan tukitasoon tai ylhäällä sijaitsevaan vastustasoon on kyseessä tietynlainen "hetkellinen pattitilanne" osakkeen ostajien ja myyjien välillä. Kun osakkeen kysynnän ja tarjonnan seurauksena syntyvä hinnanmuodostus nousee vastustason yläpuolelle, toimii tämä taso nyt puolestaan uutena alarajana eli tukitasona hinnalle. Toisin sanoen, nousutrendissä aikaisemmasta vastustasosta tulee uusi tukitaso, kun taas vastaavasti laskutrendissä aikaisemmasta tukitasosta tulee uusi vastustaso.

Helmaindikaattori

Tekninen analyysi ei välttämättä rajoitu pelkästään osakkeiden hintaliikkeiden seuraamiseen, sillä helmaindikaattori-menetelmää hyödyntävät analyytikot keskittyvät mittaamaan naisten hameen helman pituutta. Tämän teknisen analyysin alasuuntauksen mukaan naisten hameen helman pituudella ja pörssikursseilla on käänteinen suhde. Sen mukaan osakemarkkinoilla menee sitä paremmin mitä enemmän naisten "sääriä ja polvia näkyy". Tämän näkemyksen mukaan noususuhdanteen aikana pörssikurssit ovat jyrkässä nousussa, mutta hameen helmat sen sijaan lyhenevät ja minihameet yleistyvät. Laskusuhdanteessa sen sijaan naiset siirtyvät teorian mukaan pitkiin helmoihin tai capri-housuihin. Helmaindikaattori, kuten useimmat muutkin teknisen analyysin eksoottisimmista sovelluksista, on tieteellisissä tutkimuksissa todettu varsin usein toimimattomaksi sijoitusstrategiaksi epänormaalien tuottojen metsästyksessä.

Kritiikkiä

Akateeminen tutkimus on perinteisesti suhtautunut epäillen tekniseen analyysiin. Tekninen analyysi on leimattu hintojen ennustamiseksi yksinkertaisen ekstrapoloinnin kuten liukuvien keskiarvojen avulla. Lukuisten autokorrelaatiotestien on katsottu osoittaneen, että teknisellä analyysillä ei voi tehdä ylisuurta tuottoa.

Vastakritiikkiä

Autokorrelaatiotestien heikkous piilee niiden jäykkyydessä. Ne eivät mukaudu markkinasykliin kuten kehittyneet teknisen analyysin menetelmät tekevät. Lisäksi keskeinen osa kehittynyttä teknistä analyysiä on hintojen ennustaminen sijoittajien mielialaa kuvaavien mittarien avulla.