google/wiki40b huggingface dataset:
Václav Prospal

Ura

Prospal lähti NHL-varauksen saatuaan Pohjois-Amerikkaan ja pelasi AHL:n Hershey Bearsissa kolme kautta. Seuraava kausi meni Philadelphia Flyersissa, sekä farmissa että NHL:ssä. Prospal myytiin Ottawa Senatorsiin, jossa hän pelasi pari kautta. Sen jälkeen hänet myytiin Florida Panthersiin loppukaudeksi. Prospal siirtyi Tampa Bay Lightningiin ja pelasi siellä kaksi kautta. Jälkimmäinen kausi oli pisteiden valossa hänelle menestys, ja Tampa Bay olisi halunnut pitää miehen edelleen.
Prospal päätti kuitenkin toisin ja lähti Mighty Ducks of Anaheimiin. Samana vuonna Tampa Bay voitti mestaruuden. Anaheim myi Prospalin takaisin Tampaan kesällä 2004. Prospalilla oli huonoa onnea, hän pelasi Mighty Ducksissa juuri sillä kaudella, kun Tampa voitti Stanley Cupin. Työsulkukaudella Prospal pelasi HC České Budějovicessa, Tšekin kakkosliigassa.
Elokuussa 2009 Prospal teki sopimuksen New York Rangersin kanssa. Rangersissa Prospal pelasi kaksi kautta. Kaudella 2010–2011 hän pystyi pelaamaan loukkaantumisten takia 29 ottelua. Kesällä 2011 Prospal teki vuoden sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa.
End of Love

Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Abreun toisessa kotikaupungissa Sintrassa Portugalissa. Videossa hän laulaa ja kävelee rannalla sekä säveltää videokappaletta "poikaystävänsä" kanssa. Musiikkivideon on ohjannut Jaakko Manninen.
Jalkapallon Aasian-mestaruuskilpailut 2011

Hakuprosessi

Kilpailuja haki neljä maata: Australia, Qatar, Intia ja Iran. Näistä Australia hylättiin, koska kilpailut oli tarkoitus järjestää Itä-, Keski- tai Etelä-Aasiassa. Qatar valittiin 28. heinäkuuta 2007 kilpailujen isäntämaaksi. Intia ja Iran vetäytyivät hakuprosessista ennen äänestystä. Intia veti hakemuksensa takaisin, koska maalla ei ollut resursseja rakentaa tarvittavaa infrastruktuuria. Iran taas ei lähettänyt tarpeeksi ajoissa tarvittavia dokumentteja.

Järjestelyt

Ennen kilpailuja Qatar paranteli stadioneitaan, harjoittelukenttiään sekä hotellejaan. Kisajärjestäjät tarvitsivat yli 1 000 vapaaehtoista työntekijää.
Soinniton velaariklusiili

Soinniton velaariklusiili on monessa kielessä esiintyvä konsonanttiäänne. Suomessa se merkitään k-kirjaimella sekä vierasperäisissä sanoissa toisinaan c- tai q-kirjaimella. Äänteen kansainvälinen foneettinen merkki on [k]. Arkipuheessa "koo" voi tarkoittaa tilanteesta riippuen joko k-kirjainta tai äännettä [k].
Äänne [k] on soinniton, koska äänihuulet eivät siinä värähtele. Se on klusiili eli plosiivi, koska ilmavirta siinä pysähtyy ja purkautuu äkisti. Se on velaarinen, koska kieli siinä koskettaa pehmeää suulakea eli kitapurjetta (lat. velum palatinum).
Joissakin kielissä, kuten englannissa, [k] ääntyy aspiroituna.
Ali Ai Ligang

Ali Ai Ligang on kansantanssi Assamin osavaltiosta, Intiasta. Tanssi on koillis-Assamilaisen Mishing -yhteisön saman nimisen Ali Ai Ligang -festivaalin tanssi. Tanssin tarkoituksena on antaa lahjoja jumaluuksille.
Taina Kokkonen

Taina Kokkonen (s. 15. toukokuuta 1975 Vantaa) on suomalainen iskelmälaulaja ja radiojuontaja. Hänet kruunattiin vuonna 1999 Suomen tangokuningattareksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Kokkonen oli vuosina 1994 ja 1995 toiminut Soul Train -yhtyeen laulajana. Hän ylsi vuonna 1996 Tangomarkkinoiden semifinaaliin, ja vuonna 1998 hänet valittiin ensimmäiseksi tangoprinsessaksi Kirsi Rannon voittaessa kisan.
Vuonna 2002 Kokkonen otti osaa Suomen Euro­viisujen esi­karsintaan italiankielisellä esityksellään ”Silenzio”. Voiton vei Laura Voutilaisen esittämä ”Addicted to You”. Saman vuoden joulukuussa  Kokkonen päätti lopettaa uransa laulajana. Hän kertoi suhtautuneensa ammattiinsa aivan liian suurella intohimolla, mikä sitten ilmeni äkillisenä mielenkiinnon loppumisena. Hän joutui perumaan kymmeniä vuoden 2003 keikkojaan. Samana vuonna hän toimi iskelmäradion kesäjuontajana.
Vuoden 2003 aikana Kokkonen asui puolisen vuotta Italian Firenzessä opiskellen italian kieltä Accademia del Giglio -nimisessä yksityisessä koulussa. 
Vuonna 2004 hän esitti Kouvolan teatterissa pääosan Rodgersin ja Hammersteinin musikaalissa Karuselli.
Kokkonen on kasvatustieteiden maisteri ja valmistunut luokanopettajaksi Hämeenlinnassa. Tällä hetkellä hän toimii luokanopettajan virassa Vantaalla. 
Vuonna 2007 Kokkonen meni naimisiin Cemo Timucin -nimisen IT-alalla työskentelevän diplomi-insinöörin kanssa, ja he asuvat Vantaalla Tino-poikansa kanssa.
Vuonna 2009 Taina Kokkonen toimi radiojuontajana lähiradiossa, joka kuuluu Helsingin seuduilla.
Maanlaki

Maanlaki oli keskiajalla luotu yleinen laki, joka oli voimassa Ruotsin maaseudulla 1340-luvulta alkaen. Sen tarkoituksena oli yhtenäistää valtakunnan lainsäädäntö, sillä sitä edeltäneet maakuntalait olivat eri maakunnissa erilaisia.
Varhaisempi maanlaki syntyi, kun kuningas Maunu Eerikinpoika määräsi kolmen laamannin tehtäväksi eri maakunnissa voimassa olleiden lakien yhtenäistämisen. Maanlaki perustui monessa kohdin Uplannin ja Itä-Götanmaan maakuntalakeihin. Kuningas esitti lain hyväksymistä Örebron herrainpäivillä 1347, mutta papiston vastustuksen vuoksi uusi laki jäi vaille kuninkaallista vahvistusta. Tästä huolimatta lakia käytettiin yleisesti koko valtakunnassa, vaikka tuomareilla oli edelleen lupa noudattaa paikallista oikeuskäytäntöä epäselvissä tilanteissa.
Nuorempi maanlaki astui varhaisemman sijalle vuonna 1442. Tämä Kristoffer-kuninkaan maanlaki oli täydennetty ja parannettu versio edeltäjästään. Tämä laki syrjäytti edeltäjänsä lopullisesti 1608, kun Kaarle IX painatti sen. Maanlaki oli Ruotsin ja Suomen yleisenä lakikirjana vuoteen 1734, jolloin astui voimaan vuoden 1734 laki. Sekin perustui suurelta osin sitä edeltäneeseen maanlakiin. Edeltäjästään poiketen se kuitenkin koski myös kaupunkeja, joissa aikaisemmin oli ollut voimassa erillinen kaupunginlaki. 
Maanlakien vanhimman suomennoksen on 1540-luvulla tehnyt Tukholman suomalaisen seurakunnan kirkkoherrana toiminut Herra Martti.  Käännöstyötä jatkoi vuonna 1601 Kalajoen kirkkoherra Ljungo Tuomaanpoika. Kumpikin käännös jäi kuitenkin aikanaan pelkäksi käsikirjoitukseksi. Ljungon käsikirjoituksen nimi on Ruodzin waldakunnan maan elj taloin poicain laki, Ruodzin kielestä Suomen kielelle tulkittu.
Maanlaki koostui seuraavista osista: naimakaari (giftomålsbalken), perintökaari (konungasbalken), maakaari (jordabalken), rakennuskaari (byggningabalken), kauppakaari (handelsbalken), oikeudenkäymiskaari (tingsmålsbalken), rauhanvalankaari (edsörelsebalken), varkauskaari (tjuvabalken), henkirikoskaari (högmålsbalken), rikosasiain osasto (tappo, kuolemantuottamus, tapaturma) ja kirkkokaari (kyrkorätten).
Vääräjärvi (Joutsa, pohjoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,9 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta.  Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,2 metriä mpy.
Hammasprotetiikka

Hammasprotetiikalla tarkoitetaan hammaskudosten, menetettyjen hampaiden ja pehmytkudosten tai koko hampaiston korvaamista keinotekoisilla proteeseilla.
Keski-Ródoksen ja Líndoksen, Mesanagróksen ja Kattavía–Prasonísin alueiden kansainvälisesti tärkeä lintualue

Keskeiset lajit

Keltapäähaukalla oli vuonna 1996 1–3 pesivää paria alueella, arohiirihaukalla vuonna 1997 15–25 pesivää paria. Lisäksi suojelun kannalta keskeisiä lajeja ovat alueella yleiset kyläpöllönen, minervanpöllö ja ruostekurkkusirkku.
Argentiinan Grand Prix 1974

Argentiinan Grand Prix 1974 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. tammikuuta 1974 Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla. Kilpailu oli kauden ensimmäinen, ja sen voitti Denny Hulme. Voitto oli kauden 1967 maailmanmestarin kahdeksas, mutta samalla uran viimeinen.
Stetinin M-16

Steninin M-16 (tunnettiin myös nimityksellä MVA M-16, sekä myös Grigorovich M-16) oli venäläinen ensimmäisen maailmansodan aikainen meritiedustelu- ja koulukone.
D.P. Grigorovits suunnitteli ranskalaisen Farman  F.30 -vesikoneen pohjalta M-16-koneen. Kellukkeilla tai vaihtoehtoisesti suksilla varustetun koneen lento-ominaisuudet olivat huonot, silti sitä valmistettiin noin 50 kappaletta.

Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimat sai käyttöönsä sisällissodassa viisi venäläisten jättämää konetta sekä runsaasti varaosia. Osista koottiin myöhemmin yksi kone lisää. Koneet olivat jo käyttöön otettaessa huonokuntoisia. Luutnantti Väinö Mikkola yritti kuljettaa Stetinin-koneella senaatin puheenjohtajan Svinhufvudin Helsingistä Vaasaan helmikuussa 1918, lento jouduttiin kuitenkin keskeyttämään moottorihäiriön takia. Farmaneiksi Suomessa kutsuttuja koneita käytettiin ilmavoimissa vuoteen 1923 asti. Suomen ensimmäinen laskuvarjohyppy tehtiin 17. kesäkuuta 1922 M-16-koneesta, hyppääjä oli E. Erho.
Vaasanseudun Uusyrityskeskus Startia

Vaasanseudun Uusyrityskeskus Startia (ruots. Vasaregionens Nyföretagscentrum Startia, engl. Vaasa Region Enterprise Agency Startia) on yksi Suomen 32 uusyrityskeskuksesta. Keskus kuuluu Suomen Uusyritykset ry verkostoon, joka toimii lähes 200 kunnan alueella. Uusyrityskeskukset ovat myös osa YritysSuomi -palvelukokonaisuutta.
Yrityksen perustamista suunnitteleva voi tulla Startiaan saadakseen apua oman liiketoiminnan käynnistämiseen ja sen jatkokehittämiseen. Startian tarjoama apu on luottamuksellista ja maksutonta. Startian avulla tuleva yrittäjä saa tehdä oman liiketoimintasuunnitelman, jonka kautta yritysidean elinkelpoisuus selvitetään. 
Vuodesta 2008 Startia on ollut osa Vaasanseudun Kehitys Oy VASEKia, ja Startian johtajana on vuodesta 2010 toiminut Tommi Virkama. Startia palvelee nykyisin noin kymmentä yrityksen perustamista harkitsevaa asiakasta viikossa. Työttömien osuus asiakaskunnasta on noin neljäsosa. Yrityksiä perustavat etenkin työssäkäyvät, mutta myös nuoret vastavalmistuneet. 
Vaasan seudulle perustettiin vuonna 2013 Startian avulla 184 uutta yritystä. Startian avulla perustettujen uusien yritysten myötä seudulle syntyi 272 uutta työpaikkaa. Startian yhteistyö elinkeinoelämän, viranomaisten, oppilaitosten ja yrittäjien etujärjestöjen kanssa on aktiivista.
Tokyo Verdy

Historia

Matsutaro Shoriki perusti Yomiuri FC:n, Tokyo Verdyn edeltäjän, vuonna 1969 Kawasakin kaupungissa. Tuolloin Japanissa ei ollut ammattilaisjalkapalloliigaa. 1972 Yomiuri FC liittyi Japanese Soccer Leaguen toiseen divisioonaan ja 1977 seura nousi pääsarjaan. 80-luvulla alkoi seuran menestys, sillä se voitti mestaruuden 1983, 1984, 1987, 1991, 1992 sekä uuden J. Leaguen mestaruudet 1993 ja 1994. Tokyo Verdy muutti Kawasakista Tokioon 2001. Seura on kuitenkin pelannut viidestä viimeisimmästä kaudestaan neljä toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, viimeksi pääsarjassa Tokyo Verdy oli 2008.
Lipik

Historia

Lipik oli miehitetty osaksi Ottomaanien valtakuntaa keskiajalla, kunnes se vapautui miehityksestä vuonna 1691. Lipikiin on perustettu sen ensimmäinen hotelli vuonna 1872. Vuonna 1920 Lipikissä oli noin kuusi hotellia.
Larissa Wilson

Larissa Wilson (s. 5. toukokuuta 1989) on englantilainen näyttelijä. Larissa on tullut tutuksi Skins – liekeissä -televisiosarjan mukana roolista Jal Fazerina. Hänet nähtiin myös vuonna 2009 kauhuelokuvassa Tormented, joka kertoo koulukiusatusta pojasta joka kuolee ja palaa kummittelemaan kiusaajilleen, elokuvassa oli mukana myös Skins – liekeissä -sarjasta tuttu April Pearson. Larissa on myös vieraillut Holby City -sarjan yhdessä jaksossa, jossa hän esitti Rebecca Webster -nimistä henkilöä.
Hän kävi koulua nimeltä John Cabot Academy, jossa Skinsin päähenkilöiden koulun Roundview-collegen sisäkuvaukset tehtiin.
Verdetin vakio

Verdetin vakio on ranskalaisen fyysikon Émile Verdetin mukaan nimetty optinen vakio. Se kuvaa tietyn materiaalin herkkyyttä Faradayn ilmiölle. Se ei ole aito luonnonvakio, vaan riippuu tulevan valon aallonpituudesta ja optisen väliaineen lämpötilasta. Verdetin vakion yksikkö on rad·T⁻¹m⁻¹, koska se ilmaisee valon kiertokulmaa suhteessa magneettivuon tiheyteen (Tesloina) ja dispersioon dn/dλ (jossa aallonpituus λ metreinä; n on taitekerroin)
Korkeimmat Verdetin vakion arvot tunnetaan lantanoidi terbiumin ioneilla doupatuille laseille ja varsinkin terbiumgalliumgranaatin (TGG) kiteille. Näitä käytetään laserlaitteissa optisina erottimina. TGG-kiteiden Verdetin vakio on -40 rad·T⁻¹m⁻¹ 1 064 nm ja -134 rad·T⁻¹m⁻¹ 632 nm alueella, mikä on noin kaksi kertaa suurempi kuin pelkällä terbiumilla saostetulle lasilla.
Tyrone Kent

Pelaajaura

Kent aloitti koripallon kolmevuotiaana. Vuodet 2005–2009 Kent pelasi yhdysvaltalaisessa Toledon yliopistossa. Vuonna 2010 hän pelasi Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, ja kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Kyproksen pääsarjaan. Seuraavan kauden Kent edusti NBA:n kehityssarjajoukkue Canton Chargea, ja kauden 2012–2013 hän esiintyi Israelin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kauden 2013–2014 Kent palloili kotimaansa ABA-sarjassa 26,7 pisteen ja 9,8 levypallon keskiarvoilla.
Syksyksi 2014 Kentillä oli tehtynä sopimus israelilaisjoukkueen kanssa, mutta kyseinen seura myytiin, ja Kent jäi työttömäksi. Marraskuussa 2014 hän siirtyi ulkomaalaispelaajiensa vaihtuvuudesta kärsineeseen suomalaiseen Tampereen Pyrintöön. Kent pelasi Pyrinnössä Korisliigan ohella Baltian liigaa, jossa oli joukkueen parhaita pisteidentekijöitä. Pyrinnön joukkue koki edelleen muutoksia, ja helmikuun alussa Kent siirtyi Pyrinnön toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen reservijoukkueeseen jossa pelasi kauden loppuun.

Pelityyli

Toledon yliopiston pelaajaprofiilissa Kentiä kutsuttiin joukkueensa lahjakkaimmaksi pelaajaksi, jonka luontaisena pelipaikkana pidettiin laituria, vaikka Kent pelasikin yliopistossa myös pelintekijänä. Kent on yliopistoprofiilinsa mukaan tunnettu donkeistaan ja voitti Israelissa pelatessaan tähdistöottelun donkkikilpailun. Pyrinnön päävalmentaja Pieti Poikola kehui pelaajasopimuksen julkistamisen yhteydessä Kentin puolustuspelaamista.
Kent luonnehti Aamulehden haastattelussa itseään luonnostaan kimmoisaksi pelaajaksi, joka on hyvä ottamaan levypalloja. Hän kuvaili itseään myös hyväksi joukkuepelaajaksi ja puolustajaksi.

Yksityiselämä

Kentin isä on myös nimeltään Tyrone Kent, ja hänellä on äitipuoli Debra Kent sekä isoveli Larkey Goodwin. Yliopistossa Kent opiskeli pääaineinaan teknologiaa ja recreational therapya.
John Castle

John Castle (s. 14. tammikuuta 1940) on brittiläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt esimerkiksi televisiosarjassa Minä, Claudius (1976) ja elokuvassa Leijona talvella (1968). 
Castle opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa.
COSPAS-SARSAT

Suomi COSPAS-SARSATissa

Vuonna 2008 Suomi on ollut useita vuosia organisaation ulkojäsen (associate member). Suomea edustaa Rajavartiolaitos.
Hanna Pennanen

Hanna Pennanen (s. 25. maaliskuuta 1977 Jyväskylä) on entinen suomalainen yleisurheilija. Hän edusti Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja hänen valmentajinaan toimivat Virpi ja Markku Rahikkala. Pennanen kilpaili monipuolisesti eri lajeissa pikajuoksuista moniotteluihin, saavuttaen Kalevan kisoista pronssia kolmiloikassa. Lisäksi hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuista hopeaa ja pronssia 60 metrin aitajuoksussa sekä kultaa ja pronssia kolmiloikassa. Virallisissa kilpailuissa Pennanen ei ole kilpaillut vuoden 2002 jälkeen.
Didrik Wrangel af Adinal

Didrik Wrangel af Adinal (12. maaliskuuta 1637 Liivinmaa – 15. joulukuuta 1706 Tukholma) oli aatelinen hallintomies, joka toimi Pohjanmaan läänin maaherrana.

Elämäkerta

Wrangelin vanhemmat olivat kapteeni Herman Wrangel ja Beata Wachtmeister. Hän palveli Ruotsin laivastossa vuodesta 1653, otti osaa Tanskan sotaan ja yleni 1670 amiraaliluutnantiksi. Wrangel teki meriväen pääkatselmuksen Suomessa 1671 ja 1674, jolloin hänet nimitettiin Pohjanmaan maaherraksi. Tätä tehtävää hän hoiti vuoteen 1685 asti. Wrangel toimi 1680-luvulla tarmokkaasti ruotujakolaitoksen hyväksi, jota talonpojat kuitenkin vastustivat Pohjanmaalla. Kajaanin suunnalla syntyi sen sijaan sopimus 1681 Kajaanin linnan ja läänin puolustamisesta. 1683 Wrangel onnistui myös järjestämään laivaväen ruodut länsirannikolle ja Ahvenanmaalle. Pohjanmaan läänin taloudellisen tilanteen parantamiseksi hän ehdotti muun muassa uutta maanmittausta, verollepanoa ja lainamakasiinin perustamista. 1685 Wrangelista tuli Närken ja Värmlannin maaherra, 1693 kuninkaan neuvos ja vuorikollegion presidentti. 1680 hänet korotettiin vapaaherraksi ja 1693 kreiviksi. Hankoon Wrangel rakennutti majakan ja piti sitä yllä korvauksena 1672 Tenholasta saamistaan tiloista.
Wrangelin puoliso oli Magdalena Clerck (k. n. 1715).
Tuiranpuisto

Tuiranpuisto on noin 10 hehtaarin laajuinen Tuiran kaupunginosan keskuspuisto Oulussa. Alun perin Oulun kaupunginsairaalaa varten varattu alue on vanhoja rakennuksia lukuun ottamatta lähes luonnontilainen. Puistoa kiertää kuntopolku, joka talvisin kuuluu kaupungin ylläpitämiin hiihtolatuihin. Vanhat rakennukset on suojeltu ja niihin on sijoitettu kaupungin terveydenhuollon ja sosiaalitoimen tiloja. Alueella toimivat muiden muassa Lassin päiväkoti, mielenterveystoimiston kriisiosasto, vammaisten asumisyksiköt Schjerfbeck-koti ja Weikonkoti sekä Koskenrannan kuntoutuskoti. Puiston suojeluasemakaavasta on kaupunki saanut vuoden 2005 Oulun läänin rakennussuojelupalkinnon. Puiston luoteiskulmasta kaavoitettiin 1990-luvun lopulla tontti Oulun kaupungin Tuirankartano-nimiselle sosiaali- ja terveydenhoidon palvelukeskittymälle.

Historia

1880- ja 1890-luvuilla Oulussa levisivät kulkutaudit kuten isorokko, tuhkarokko ja suolikuume, ja lisäksi koleran leviämistä kaupunkiin pelättiin. Kaupungissa oli tuolloin vain yksi virallinen sairaala, Oulun lääninsairaala. Kaupunginvaltuusto päätti joulukuussa 1894, että kunnallissairaala rakennettaisiin Toppilaan menevän tien varteen Tuiraan. Paikka oli laaja metsäalue, jonka huonona puolena pidettiin sen syrjäistä sijaintia. Sairaala-alueen suunnitelmat tilattiin arkkitehti Magnus Schjerfbeckiltä.
Maria Åströmin tekemän lahjoituksen turvin kunnallissairaalan alueelle rakennettiin hermosairaala eli mielisairaala korvaamaan köyhäintalon yhteydessä toiminutta mielisairasosastoa. Lääninarkkitehti Viktor J. Sucksdorffin suunnitteli sairaalan ja lääkärinasunnon. Puiston koilliskulmaan Tuirantien varteen rakennettiin myös synnytyslaitos korvaamaan Sonnisaaressa ollutta vanhaa synnytyssairaalaa. Synnytyslaitos valmistui vuonna 1926.
Synnytykset siirrettiin Oulun yliopistolliseen sairaalaan jo 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. 1990-luvun puolenvälin tienoilla oli 
sairaalatoiminta alueelta siirtynyt muualle. Aiemmin ulkopuolisilta suljettu alue muuttui yleiseksi puistoksi, jossa vanhat rakennukset on suojeltu ja pääosin kunnostettukin uusiin käyttötarkoituksiin.
Vuostimo

Vuostimo on kylä Kemijärven kaupungin ja Pelkosenniemen kunnan rajan tuntumassa lähellä Pyhätunturia.
Juha Häyhä

Juha Tapio Häyhä (s. 20. huhtikuuta 1956 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen lakimies ja korkeimman oikeuden jäsen.
Häyhä valmistui oikeustieteen tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1996. Hän työskenteli vuosina 1983–2000 tutkijana sekä Helsingin yliopistossa että Suomen Akatemiassa. Häyhän tutkimustoiminta on painottunut sopimus-, vahingonkorvaus- ja vakuutusoikeuteen.
Häyhä nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. lokakuuta 2001.
Gottfried Semper

Gottfried Semper (s. 29. marraskuuta 1803, Hampuri – k. 15. toukokuuta 1879, Rooma) oli saksalainen arkkitehti. Hän oli yksi merkittävimmistä saksalaisista 1800-luvun keskivaiheen arkkitehdeista. Hänen päätyönään pidetään Semperoper-oopperataloa Dresdenissä (1838–1841). 
Semper opiskeli Hampurin Johanneum-koulussa ennen kuin vuonna 1823 aloitti historian ja matematiikan opinnot Göttingenin yliopistossa. Vuonna 1825 hän opiskeli arkkitehtuuria Münchenin Ludwig-Maximilian-yliopistossa Friedrich von Gärtnerin ohjaamana. Myöhemmin Semper toimi arkkitehtuurin professorina kuninkaallisessa kuvataiteiden akatemiassa Dresdenissä.
Mullsjön kunta

Kuntajaon kehitys

Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin Mullsjön maalaiskunta yhdistämällä aiemmat maalaiskunnat Bjurbäck, Nykyrka, Sandhem ja Utvängstorp. 1960-luvun puolivälissä kunta liitettiin Habo-Mullsjön kuntablokkiin, mutta kuntaliitosta ei koskaan tehty. Vuonna 1971 maalaiskunta muutettiin Mullsjön kunnaksi ilman rajamuutoksia. Länsi-Götanmaan läänin muodostamisen yhteydessä aiemmin Skaraborgin läänissä sijainneet Mullsjön ja Habon kunnat liitettiin Jönköpingin lääniin vuonna 1998.
Louis Daguerre

Nuoruus

Louis-Jacques-Mandé Daguerre syntyi vuonna 1787 Cormeilles-en-Parisis’ssa. Hänen varhaiselämästään ja koulutuksestaan tiedetään vain vähän, mutta työuransa hän aloitti veronkerääjänä. Hän siirtyi kuitenkin pian arkkitehdin oppipojaksi ja 16-vuotiaana aloitti kohtausmaalarina ja lavastajana. Daguerre toimi 1819–1822 lavastajana Pariisin oopperassa, jonne hän maalasi valtavia taustakulisseja ja suunnitteli valaistuksia. Tuona aikana Daguerre teki ensimmäiset keksintönsä kehittäessään dioraamoja. Ystävänsä Charles Marie Boutonin kanssa hän maalasi valtavia kuvia kuuluisista tapahtumista läpikuultavalle paperille. Tämän jälkeen hän sijoitti kuvan ympärille valoja, joiden avulla pystyi luomaan esimerkiksi säätilanmuutoksia ja vuorokaudenvaihtelua. Daguerre suunnitteli kohtauksia, joissa oli lisäksi mukana näyttelijöitä ja musiikkia.
Daguerren tekemät dioraamat olivat suuritöisiä, ja hän alkoi siksi miettiä, voisiko tapahtumia toistaa tarkasti jollakin muulla tavalla. Daguerre oli 1820-luvun puolivälistä etsinyt tapoja tallettaa camera obscuran kuvaa. Hän aloitti vuonna 1829 yhteistyön Nicéphore Niépcen kanssa. Tämä oli pyrkinyt ratkaisemaan valon ja kemian avulla pysyvien kuvien valmistamista. Hän oli jo saavuttanutkin alkeellisia tuloksia 1826. Daguerre ja Niépce eivät olleet vielä löytäneet käytännölistä ratkaisua vuonna 1833, jolloin Niépce kuoli.

Dagerrotypian kehittäminen

Niépcen poika Isidore auttoi Daguerrea isänsä kuoleman jälkeen. Pari vuotta myöhemmin Daguerre keksi, miten valokuvauslevyille pystyi paremmin elohopean avulla tallettamaan kuvia. Historioitsijat eivät tiedä tarkalleen, miten Daguerre keksi elohopean merkityksen, mutta tunnetun tarinan mukaan kaapissa rikkoutuneesta lämpömittarista höyrystynyt elohopea olisi saanut aikaan kuvia levyille. Daguerren kuvanvalmistusmenetelmä oli moniosainen. Ensin hän otti kuparilevyn, päällysti sen hopealla ja käsitteli sitä jodihöyryllä, mikä sai aikaan valolle herkän hopeajodidin muodostumisen. Sitten hän otti kuvan, antoi valotetun levyn altistua kuumalle elohopeahöyrylle ja lopuksi käsitteli kuvan suolalla.
Daguerre oli vasta 1838 valmis esittelemään uutta keksintöään valituille taiteilijoille ja tieteilijöille. Hänen tavoitteenaan oli löytää sijoittajia. Tähtitieteilijä ja valtiomies François Arago oli Daguerren tunnetuimpia tukijoita sekä Ranskan tiedeakatemiassa että edustajainhuoneessa. Daguerre esitti keksintönsä 7. tammikuuta 1839 tiedeakatemiassa. Arago esitti pian tämän jälkeen Ranskan hallitukselle keksinnön oikeuden hankkimista ja sen antamista yleiseen käyttöön taiteen ja tieteen tukemiseksi. Hallitus asetti 15. kesäkuuta taiteilija Paul Delarochen johtaman komission tutkimaan Aragon ehdotusta. Komissio tuki ehdotusta yksimielisesti.
Ranskan tiedeakatemia hankki oikeudet dagerrotypiaan, ja palkkioksi Daguerre sai kunnialegioonan arvomerkin ja 6 000 frangin vuotuisen eläkemaksun. Daguerre palasi tämän jälkeen maalaustaiteen pariin. Hän jäi pitkälle eläkkeelle ja kuoli Bry-sur-Marnessa 1851.