Akupunktio

Akupunktio (myös akupunktuuri, neulahoito, pistelyhoito; lat. acus 'neula' + lat. pungere pistää; kiin. 針灸, zhēn jǐu) on osa perinteistä kiinalaista lääkintää, jossa hoito tapahtuu pistämällä neuloja potilaan kehoon. Akupunktioon luottavien mielestä se vähentää kipua, hoitaa hedelmättömyyttä ja tauteja, estää tauteja tai edistää terveyttä yleisesti.
Arvostelijoiden mukaan perinteinen akupunktio kehitettiin, ennen kuin tunnettiin ihmisen anatomiaa tai soluteoriaa, joihin nykyinen biologia perustuu. Ei ole olemassa anatomisia tai tieteellisiä todisteita akupunktion teoriassa keskeisten käsitteiden qin ja meridiaanien olemassaolosta.
Akupunktion tehoa muuhun kuin tietyntyyppisiin kipuihin ja pahoinvointiin ei ole osoitettu. Systemaattiset katsaukset ovat tulleet siihen johtopäätökseen, että tietyntyyppisten pahoinvointien vähentämisessä akupunktio ei ole tehokkaampaa kuin pistemäinen ihon läpäisemätön stimulaatio. Todisteet tehosta muiden oireiden hoidossa ovat epävarmoja. Vaikka todisteita on olemassa hyvin pienestä ja lyhytaikaisesta vaikutuksesta tietyntyyppisiin kipuihin, useiden tieteellisten artikkeleiden johtopäätös on, että tämä voidaan selittää lumevaikutuksella. Vuoden 2011 katsauksien katsauksen johtopäätös oli että lukuun ottamatta niskakipua, akupunktion teho oli kyseenalainen, ja siinä oli vakavia riskejä. Julkaisuharha on merkittävä ongelma, kun arvioidaan kirjallisuutta. Yleisesti ollaan yhtä mieltä, että akupunktio on turvallista, kun sitä harjoittaa hyvin koulutettu henkilö steriileillä neuloilla.

Tieteellinen perusta ja tehoavuuden tutkimus

Akupunktion perusteita ja tehoa on tutkittu aktiivisesti 1900-luvun loppupuolelta lähtien, mutta ne ovat edelleen kiistanalaisia lääketieteen tutkijoiden ja harjoittajien keskuudessa. Akupunktiopisteiden ja meridiaanien tutkimus ei ole osoittanut niiden olemassaoloa tai ominaisuuksia. Koska akupunktio on luonteeltaan invasiivista ja helposti havaittavaa, on sen tutkimuksessa vaikea käyttää asiaankuuluvia lumekontrolleja.
Vuonna 2011 julkistettiin ruotsalainen tutkimus, jonka mukaan plasebo-neulat ja aidot akupunktioneulat vähensivät syöpäpotilaiden kipuja yhtä tehokkaasti. Vuonna 2013 aloitetun ruotsalaistutkimuksen mukaan plasebo-neulat ja aidot neulat vaikuttavat yhtä tehokkaasti stressiin.
Maailman terveysjärjestö ja Yhdysvaltain terveysvirasto (NIH) ovat ilmaisseet kantanaan, että akupunktio saattaa olla tehokasta neurologisten oireiden ja kivun hoidossa, joskin näitä lausuntoja on arvosteltu puolueellisina ja huonoa metodologiaa käyttäviin tutkimuksiin nojaavina.
2000-luvulla tutkija Edzard Ernst kollegoineen on tuottanut säännöllisiä katsauksia akupunktiokirjallisuuteen. Vuonna 2007 he esittivät johtopäätöksenään että "näyttö vaikuttaa viittaavan siihen, että akupunktio tehoaa joihinkin mutta ei kaikkiin vaivoihin". Vuoden 2011 katsaus kipua koskevasta kirjallisuudesta esitti johtopäätöksenään "lukuisat katsaukset ovat tuottaneet varsin vähän todella vakuuttavaa todistusaineistoa akupunktion tehosta kivun vähentämiseen". Monet akupunktion tehoa käsittelevät katsaukset ovat todenneet että vaikutukset on mahdollista selittää lumevaikutuksella. Todisteet muiden psykologisten vaivojen kuin kivun hoidossa ovat epävarmoja.
Vuonna 2009 päivitetty Cochrane-katsaus esitti johtopäätöksenään, että läpäisevä tai ei-läpäisevä P6-akupunktiopisteen stimulointi oli suunnilleen yhtä hyvä, mutta ei parempi, kuin antiemeettiset lääkkeet leikkauksen jälkeisen pahoinvoinnin tai oksentelun hoidossa. Toinen Cochrane-katsaus esitti johtopäätöksenään, että sähköakupunktio saattaa auttaa kemoterapian aloittamisen jälkeisessä oksentelussa, mutta lisää kokeita tarvitaan selvittämään tehoavuus verrattuna antiemeettisiin lääkkeisiin.
On kohtuullista näyttöä sen puolesta, että niskakipuun akupunktio on todennäköisemmin tehoava kuin lumehoito ja tuottaa lyhytaikaista helpotusta verrattuna odotuslistalla olijoihin. Viimeaikainen tutkimus tukee tätä tulosta
Monet tutkimukset ovat viitanneet siihen, että päänsärkypotilaat hyötyvät akupunktiosta, joskin neulojen sijoituspaikalla näyttää olevan vähemmän merkitystä kuin akupunktion harjoittajat yleensä ajattelevat. Kaikkiaan näissä tutkimuksissa akupunktioon liittyi hivenen paremmat tulokset ja vähemmän haittavaikutuksia kuin estolääkityksen käyttöön.
Osteoarthritis Research Society International julkaisi vuonna 2008 joukon konsensus-suosituksia, joiden mukaan akupunktio saattaa olla käyttökelpoista polven nivelrikon oireiden hoidossa.

Arvostelu

Yhdysvaltalainen organisaatio The National Council Against Health Fraud antoi vuonna 1990 julkilausuman, jonka mukaan akupunktion "teoria ja käytäntö perustuvat primitiivisiin ja kuvitteellisiin käsitteisiin terveydestä ja sairaudesta, jotka ovat irrallaan nykyisestä tieteellisestä tiedosta". Vuonna 1993 neurologi Arthur Taub kutsui akupunktiota "hölynpölyksi neuloilla". Fyysikko John P. Jackson, Center for Bioinformatics and Computational Biologyn johtaja ja Yhdysvaltain Marylandin yliopiston professori Steven Salzberg, Yalen yliopiston yleisneurologian johtaja ja Science-Based Medicine -sivuston perustaja ja päätoimittaja Steven Novella sekä kliinisen lääketieteen professori emeritus Stanfordin yliopistossa ja lehden Scientific Review of Alternative Medicine and Aberrant Medical Practices päätoimittaja Wallace I. Sampson ovat kaikki luonnehtineet akupunktiota näennäistieteeksi tai näennäislääketieteeksi (pseudomedical).
Yhdysvaltain terveysvirasto antoi vuonna 1997 seuraavan konsensus-julkilausuman akupunktiosta:
Huolimatta huomattavista yrityksistä ymmärtää "akupunktiopisteiden" anatomiaa ja fysiologiaa, niiden määritelmä ja luonnehdinta pysyy kiistanalaisena. Vielä vaikeammin tavoiteltavia ovat eräät keskeiset itämaisen lääkinnän käsitteet kuten qin virtaus, meridiaanijärjestelmä, ja viiden elementin teoria, joita on vaikea sovittaa tämän päivän biolääketieteellisen tietoon, mutta joilla on edelleen akupunktiossa tärkeä rooli potilaiden arvioinnissa ja hoidon muotoilussa.
Edzard Ernst and Simon Singh esittävät, että kun kokeellisten tutkimusten laatu on parantunut vuosikymmenien kuluessa (paremman sokkoutuksen, neulojen lumekäytön yms. johdosta), tulokset ovat sisältäneet vähemmän ja vähemmän todisteita akupunktion lumevaikutusta paremmasta tehosta useimpien vaivojen hoidossa.

Qi, akupunktiopisteet ja meridiaanit

Akupunktiopisteiden sijainti perustui alun perin kiinalaiseen astrologiaan. Mikään tutkimus ei ole osoittanut mitään konsistenttia anatomista rakennetta tai toimintoa akupunktiopisteille tai meridiaaneille, eikä niillä ole vastinetta nykyisessä kemiassa, biologiassa tai fysiikassa.
Perinteinen kiinalainen lääkintä kielsi ruumiinavauksen, minkä seurauksena ymmärrys kehon toiminnasta perustui järjestelmään, joka pohjautui kehon ulkopuoliseen maailmaan eikä sen sisäisiin rakenteisiin. Kehon 365 osaa perustuivat päivien määrään vuodessa, ja 12 meridiaania vastaavat Kiinan kahtatoista suurta jokea.

Mahdollisia toimintamekanismeja

Endorfiinien vapautuminen, ääreishermoston stimulointi, sekä kivun välitys muiden neuropeptidien vaikutusten kautta on katsottu todennäköisimmiksi selityksiksi neulojen pistämisen vaikutuksille.
Neulojen pistämisestä aiheutuvan vähäisen kivun lievityksen taustalla olevat hermostolliset mekanismit ovat tuntemattomia, mutta on esitetty että niihin voi liittyä kehon oma kivunvähennysjärjestelmä, ja endorfiinien, serotoniinin, noradrenaliinin tai gamma-aminovoihapon lisääntynyt eritys.

Turvallisuus

Koska akupunktioneulat läpäisevät ihon, monet akupunktiomuodot sisältävät riskin. Koulutetun akupunktion suorittajan aiheuttamat vammat ovat harvinaisia. Joissain tapauksissa laki vaatii, että neulat ovat kertakäyttöisiä. Joissain paikoissa neuloja saa käyttää useamman kerran, jos ne sterilisoidaan käyttökertojen välissä esimerkiksi autoklaavissa. Kun neulat ovat saastuneita, bakteeri-infektion tai muun veren kautta välittyvän infektion riski kasvaa, kuten missä tahansa neulojen uudelleenkäytössä.
Arviot akupunktiosta johtuvista haitallisista tapahtumista vaihtelevat välillä 671 ja 1137 per 10 000 hoitokertaa. Katsaus vuonna 2010 havaitsi että akupunktio on liittynyt enimmillään 86 kuolemantapaukseen tutkitun kahden vuoden aikana, useimmiten ilmarinnan takia. Raportoidut haittavaikutukset sisältävät 50 bakteeri-infektiota ja yli 80 hepatiitti B -tapausta vuoden 1970 jälkeen. Katsaus vuonna 2011 raportoi että "95 vakavaa haitallista vaikutusta mukaan lukien 5 kuolemaa" olivat ilmeisiä katsauksen kohteena olleessa kirjallisuudessa. "Ilmarinta ja infektiot olivat useiten raportoidut haittavaikutukset – –. vakavia haitallisia vaikutuksia raportoidaan edelleen."
Muihin vammautumisriskeihin lukeutuu: hermon puhkaisusta johtuva hermovaurio, aivovaurio tai aivohalvaus, joka voi seurata hyvin syvistä pistoista kallon tyvessä, munuaisvaurio syvistä pistoista alaselässä ja sydäntä ympäröivän suojakalvon puhkaisu.