google/wiki40b huggingface dataset:
Selkärankareuma

Hoito

Selkärankareuman hoidon kulmakiviä ovat kivun lievityksestä, selkärangan liikkuvuudesta ja ryhdin säilyttämisestä huolehtiminen. Selkärankareuman lääkehoito oli pitkään lähes kokonaan tulehduskipulääkkeiden varassa. Nivelreuman hoidossa käytetyillä antireumaattisilla lääkkeillä on selkärankareumassa melko heikko teho. Sulfasalatsiinista on näyttöä taudin lievittämisessä etenkin raajanivelten tulehdusten osalta. Metotreksaatin tehosta näyttö on niukka. Koska hoitovaihtoehdot ovat selkärankareumassa olleet rajoitetut, biologiset reumalääkkeet ovat tuoneet merkittävän lisän selkärankareuman hoidossa sen vaikeammissa muodoissa.
Lääkehoidolla ja muulla hoidolla pyritään kipujen lievittämiseen, selän jäykistymisen estämiseen ja taudin etenemisen hidastamiseen. Biologisia reumalääkkeitä on alettu käyttää vaikean aktiivisen selkärankareuman hoidossa.
Eleohjaus

Eleohjaus on eleiden tunnistamiseen perustuva tietokoneen ohjaamisen tapa. Se perustuu yleensä liikkeet havaitseviin kameroihin ja niiden avulla eleet tunnistaviin algoritmeihin. Vuonna 2012 Microchip Technology kehitti sähköisen kentän mittaamiseen tavan käyttää eleohjausta ilman kameraa. Eleohjauksessa käytetään yleensä käsien liikkeitä, mutta myös muita kehonosia voidaan käyttää. Tulevaisuudessa eleohjaus voi korvata kosketusnäytön ja syöttölaitteet tietokoneen ohjaamisessa.
Johann Joachim Becher

Johann Joachim Becher (6. toukokuuta 1635 Speyer, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – lokakuu 1682 Englanti) oli saksalainen lääkäri ja alkemisti. Becher tunnetaan erityisesti varhaisesta teoriastaan, jolla pyrittiin selittämään palamista. Vuonna 1669 Becher esitti, että kaikki kappaleet koostuvat vedestä, ilmasta ja kolmesta erilaisesta maasta. Maiden nimet olivat terra pingue (rasvainen maa), terra mercurialis (elohopeamainen maa) ja terra lapidea (kivinen maa). Palamisreaktiossa terra pingue irtosi aineesta. Tämä innoitti Georg Ernst Stahlia kehittämään flogiston-teoriaa. Stahl korvasi Becherin terra pinguen flogistonilla.
Jay Cutler (amerikkalaisen jalkapallon pelaaja)

NFL-ura

Denver Broncos varasi Vanderbiltin yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Cutlerin vuoden 2006 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, 11. pelaajana. Hän pelasi Denverissä kolmen kauden ajan, kunnes tuli kaupatuksi Chicago Bearsin riveihin. Hän edusti Bearsia kahdeksan kauden ajan, kunnes toukokuussa 2017 hän ilmoitti lopettavansa pelaajauransa. Kuitenkin kolme kuukautta myöhemmin hän elokuussa 2017 hän teki yksivuotisen sopimuksen Miami Dolphinsiin, jonka pelinrakentaja Ryan Tannehill oli loukkaantunut.

Muuta

Cutler on kihloissa näyttelijä Kristin Cavallarin kanssa. Ensimmäisen kerran he kihlautuivat huhtikuussa 2011, mutta erosivat myöhemmin palatakseen pian taas yhteen. Pariskunta ilmoitti tammikuussa 2012 odottavansa ensimmäistä lastaan.
Cutler sairastaa tyypin I diabetestä eli ns. "nuoruusiän diabetestä". Sairaus vaatii päivittäisiä insuliinipistoksia.
Palosirkka

Koko ja ulkonäkö

Laji on kookas heinäsirkka, jonka naaras on koirasta isompi. Väriltään palosirkka on ruskeankirjava koiraiden ollessa sävyltään naaraita tummempia, ja yksilöitä on vaikea erottaa maasta. Sen sijaan lennossa koiras on helposti tunnistettavissa oransseista takasiivistä sekä luonteenomaisesta, rätisevästä lentoäänestä. Sirkan etusiivet ovat ruskeat ja peittävät lepoasennossa kokonaan räikeän oranssinpunaiset, ruskeakärkiset takasiivet. Etuselän keskiharjanne on palosirkalla selvästi koholla eikä siinä näy kuoppia.

Levinneisyys

Lajin levinneisyysalue ulottuu Keski-Euroopasta Kiinaan ja Koreaan. Palosirkka esiintyi aikaisemmin Suomessa Oulun lääniin saakka, mutta nykyisin tunnetaan vain kymmenkunta erillistä esiintymää Varsinais-Suomessa, Uudellamaalla, Pirkanmaalla, Kymenlaaksossa ja Etelä-Savossa.

Elinympäristö ja elintavat

Palosirkka on paahdeympäristöjen asukki. Laji viihtyy kuivissa kanervikoissa, kedoilla ja hiekkarinteillä loppukesällä. Lajin vaatimat elinympäristöt ovat nykyisin harvinaisia ja sirkka onkin Euroopassa laajalti uhanalainen tai kokonaan hävinnyt. Elinpaikkavaatimusten lisäksi palosirkka ei yleensä ole yksittäisillä esiintymispaikoilla kovin runsaslukuinen. Sirkat ovat herkkiä kylmälle säälle ja huonoina vuosina niiden kehitys voi jäädä kesken, jolloin lisääntyminenkään ei onnistu.
Palosirkan kehitys on kaksivuotinen munan talvehtiessa kaksi kertaa. Toisin kuin herkästi lentoon lähtevät koiraat, naaraat eivät erityisemmin liiku ja niiden löytäminen maastosta on hankalaa. Sirkat eivät varsinaisesti siritä, mutta koiras tuottaa lentäessään rätisevää ääntä, jonka merkitystä ei tunneta. Saattaa olla että se saa naaraat tuottamaan feromonia, jonka perusteella koiraat löytävät naaraiden luokse.
Suomessa laji on vaarantunut, Ruotsissa se on erittäin uhanalainen. Suomessa osa palosirkan esiintymistä on suojeltuja. Esiintymiä hoidetaan ympäristön sopivuuden takaamiseksi ja lajin säilymistä sen tunnetuilla esiintymispaikoilla seurataan.
Jaakonvillakko

Ulkonäkö ja koko

Jaakonvillakko on kaksi- tai monivuotinen. Se kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Alemmat lehdet ovat 10–20 cm pitkiä. Ne ovat 1–2 kertaan parijakoiset, lehtiliuskat ovat iso- ja tylppähampaiset. Jaakonvillakon kukintona on runsasmykeröinen huiskilomainen mykeröstö. Yksittäiset mykeröt ovat 1,5–2,5 cm leveitä ja niissä on 12–15 keltaista kielimäistä laitakukkaa.
Telkhiinit

Telkhiinit (muinaiskreikaksi Τελχινες) olivat kreikkalaisessa mytologiassa Rodoksen alkuperäiset asukkaat, jotka tunnettiin myös taitavina metallurgeina.
Nonnos kutsuu heitä Poseidonin pojiksi. Tzetzes mainitsee vanhemmiksi Tartaroksen ja Nemesiksi, Pontoksen ja Gaian tai että he olisivat syntyneet Uranoksen veren hedelmöitettyä Gaian. Eustastios puolestaan kertoo heidän olleen alun perin Aktaionin koiria, jotka muutettiin miehiksi.
Diodoros Sisilialainen kuvaa heidät Thalassan ja Poseidonin jälkeläisiksi, jotka ensimmäisinä tekivät patsaita jumalista. He hallitsivat useita taikakeinoja, joille he pystyivät tuomaan vesi- ja lumisateita ja muuttamaan muotoaan miten halusivat. Heidän taikuuttansa kuvataan myös pimeäksi, ja että he kaatoivat kasvien ja eläimien päälle Styks-virran vettä, johon oli sekoitettu rikkiä, tuhotakseen nämä. Tosin toisten mukaan heidän huono maineensa oli vain kateellisten kilpailijoiden panettelua.
Strabon kertoo telkhiinien olleen ensimmäisiä, jotka työstivät rautaa ja pronssia. Metallien työstämisessä he olivat taitavia, ja heidän aikaansaannoksikseen lasketaan sirppi, jolla Uranos kuohittiin, ja Poseidonin kolmikärki. Telkhiinit olisivat hänen mukaansa tulleet Kreetalta ensin Kyprokselle ja sieltä Rodokselle.
Ovidiuksen mukaan Zeus – inhoten heidän pahuuttaan – tuhosi heidät tulvalla. Servius esittää Apollonin surmanneen heidät suden hahmossa. Telkhiinien jälkeen Rodoksen asuttivat heliadit, Helioksen pojat.
Neva-Musta

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Syväjoen alueeseen (35.463) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 184,5 metriä mpy.
Sam Totman

Alkuajat

Totman syntyi Englannissa, mutta muutti jo nuorella iällä Uuteen-Seelantiin. Sam aloitti soittamaan klassista kitaraa yhdeksän vuoden iässä kaavamaisesti harjoitellen, saamalla siitä monen vuoden kokemuksen. Sam soitti kolmessa, hyvin erilaisessa yhtyeessä ennen siirtymistään DragonForceen. Yksi näistä yhtyeistä oli Demoniac, jossa hän tapasi DragonForcen toisen soolokitaristin Herman Li:n.

DragonForce

Totman on Herman Li:n kanssa nykyään ainoat DragonForcen alkuperäisjäsenistä. Sam on tunnettu energisestä lavaesiintymisestään, kuten muutkin bändin jäsenet, erittäin nopeista sekä melodisista sooloista sekä juomisestaan. Sam kuvataan usein rennoksi kaveriksi, joka tykkää juoda lavalla kesken esityksen. Juomiseen liittyy myös Samin nimikkoliike, hän osaa juoda lavalla ilman käsiä. Monet fanit ovat sitä mieltä, että alkoholi vaikuttaa Samin kitaransoittoon, mutta kitaristi itse sanoo että hän soittaa aivan yhtä hyvin humalassa kuin selvin päinkin. Sam on itse nimennyt signatureliikkeekseen lavalla myös 360-asteen tornado-hypyn.
Sam Totman on DragonForcen toisen kitaristin Herman Li:n kanssa tunnettu äärimmäisen nopeista kitarasooloista. Metallican kitaristi Kirk Hammett onkin sanonut DragonForcen kitaristien Herman Lin sekä Sam Totman olevan nopeimmat kitaristit, joihin hän on koskaan törmännyt.

Signature kitara

DragonForcen kummallekin kitaristille, Herman Li:lle sekä Sam Totmanille julkaistiin vuonna 2008 omat signature kitarat. Li:n mukaan Ibanez sekä kitaristit ovat käyttäneet uskomattomasti aikaa kitaroiden valmistamiseen. Li:n kitara on nimeltään Ibanez E-Gen ja Totmanin Ibanez STM1, ja ne tulevat markkinoille heti julkaisun jälkeen. Totman on ennenkin käyttänyt Ibanezin kitaroita ja hänen useimmin käyttämänsä malli on Ibanez Iceman.
Violeta Dinescu

Violeta Dinescu (s. 13. heinäkuuta 1953 Bukarest) on romanialainen säveltäjä ja professori, joka on asunut Saksassa vuodesta 1982. Hän opiskeli sävellystä kotimaassaan muun muassa Myriam Marben johdolla 1970-luvulla ja suoritti myöhemmin musikologian opintoja Heidelbergissä. Dinescu on voittanut useita palkintoja, kuten Carl Maria von Weber -palkinnon vuonna 1985 teoksella Hunger und Durst. Dinescu on opettanut Bukarestissa, Saksan kaupungeissa ja luennoitsijana myös Etelä-Afrikassa sekä Yhdysvalloissa.
Dinescun kustantaja on Verlag Dohr.
Dinescun näyttämö-, orkesteri-, kamarimusiikki-, vokaali-/kuoro- ja pianoteoksia on esitetty eri puolilla maailmaa. Näyttämöteosten joukossa ovat kamarioopperat Hunger und Durst (1985), Eréndira (1992) ja Schachnovelle (1994) sekä lastenooppera Der 35. Mai (1986).
Informaatiotutkimus (lehti)

Päätoimittajat

Vuosina 2000–2004 lehden päätoimittaja oli Jarmo Saarti.
Vuonna 2017 lehden päätoimittaja oli Susanna Nykyri.
Kaikki on hyvin

Taustaa

Paperi T julkaisi Youtubessa 3. huhtikuuta 2018 otsikolla "2." videon, jossa hän juo kuohuviiniä tyhjässä taidegalleriassa samalla räpäten edellisen albuminsa Malarian pelon suosiosta, omasta imagostaan, toisen levyn tekemisen vaikeudesta sekä näiden kaikkien kolmen aiheuttamasta tuskasta. Seuraavana päivänä albumin nimikkokappale "Kaikki on hyvin" julkaistiin singlenä ja myöhemmin toinen single "Paniikki" musiikkivideon kera 24. toukokuuta 2018.
Paperi T esitti albuminsa ennakkoon keikallaan Sideways-festivaaleilla 9. kesäkuuta.
Artistin omien sanojen mukaan "(albumin) ajatuksena on se, että mikä estää nuorta suomalaista olemasta onnellinen, vaikka kaikki on aika hyvin."
Voimaliitto

Voimaliitto oli eräänlainen Venäjän sortovuosina toiminut suomalainen vastarintaliike, joka perustettiin Suomen Aktiivisen Vastustuspuolueen "taistelujärjestöksi".
Voimaliitto perustettiin tammikuun alussa vuonna 1906. Se syntyi aktiivisen vastarinnan ilmaisuna ja sen oli tarkoitus olla urheilujärjestöksi naamioitunut poliittinen järjestö. Sen oli myös tarkoitus keskittyä harjoittamaan urheilulajeja, joilla on sotilaallista merkitystä, kuten hiihtoa ja ammuntaa. Järjestöä perustamassa olivat myös viereisessä kuvassa esiintyvien henkilöiden lisäksi perustamassa muun muassa kansallismieliset taiteilijat Alpo Sailo ja Aarno Karimo, jotka olivat myös vahvasti niin Kalevala-aatteita ajamassa eteenpäin kuin myös osallistuivat vastarintatoimintaan. Venäläiset vainusivat kuitenkin kapinahankkeen ja senaatti hajotti liiton vielä saman vuoden aikana.
Voimaliiton runkona oli aktivisteihin kuuluneiden Alpo Sailon ja Aarno Karimon suurlakon aikana syksyllä 1905 perustama noin 40 miehen pistoolein aseistettu tiedusteluosasto jonka päämaja oli Mikonkatu 2:ssa sijainneessa John Engelbergin huoneistossa jossa myös Sailo ja Karimo asuivat. Osastoon kuului heidän lisäkseen Engelbergin veli Rafael Engelberg, taiteilijat Mikko Oinonen ja Carl Bengts sekä joukko ylioppilaita ja polyteknikoita. Osastoa johti luutnantti Leo Lindqvist. Suurlakon päättyessä osaston vahvuus oli jo lähes 200 miestä. Suurlakon päätyttyä osastoa ei lakkautettu vaan sen toiminta laajeni ja aloitettiin myös säännölliset harjoitukset joita johtamaan tuli Mauritz Mexmontan.
Voimaliiton perustamisen jälkeen jaettiin talvella 1906 SS John Graftonin Suomeen tuomasta aselastista talteen saatuja kivääreitä harjoituskivääreiksi eri puolille Suomea. Tärkeimpänä jakelupaikkana toimi edellä mainittu John Engelbergin asunto. Myös useimmat Voimaliiton kokoukset pidettiin täällä. Aseiden jakaminen jatkui syksyyn 1906 saakka ja aktivisteilla oli myös salaisia asevarastoja Helsingissä. Voimaliitolla oli myös kaksi kiertävää neuvonantajaa jotka matkustivat ympäri Suomea ohjaamassa toimintaa. Neuvonantajina toimivat Leo Lindqvist sekä kapteeni Matts von Nandelstadh ja hänen seuraajansa kapteeni Rudolf Wiberg.
Helmikuussa 1906 Johannes Gummeruksen johtama aktivistiryhmä osti Sveitsistä 2 500 Wetterli-kivääriä ja niihin 1,125 miljoonaa panosta. Aseet tuotiin Lyypekistä Närpiöön Suomeen heinäkuussa 1906 aktivistien Tanskasta ostamalla Peter-moottorilaivalla. Näitä aseita toimitettiin sitten eteenpäin Pohjanmaalle ja Etelä-Suomeen. Osa aseista joutui kuitenkin viranomaisten käsiin ja seuranneen oikeudenkäynnin jälkeen Suomen senaatti lakkautti Voimaliiton 9. marraskuuta 1906.
Varsinaiskarjalan kieli

Vienankarjala

Vienankarjalan puhuma-alue on kattanut laajimmillaan koko Karjalan tasavallan pohjoisosan sekä Suomesta Suomussalmen Hietajärven ja Kuivajärven kylät sekä Kuhmon Rimmin kylän. Suomessa vienankarjalaisten kieli on vaihtunut paikallisiksi suomen murteiksi ja samoin Karjalassa se on paikoin väistynyt venäjän tieltä. Nykyisin vienankarjalaa puhutaan pääasiassa Kalevalan kansallisen piirin, Louhen piirin sekä Kostamuksen kaupunkipiirin alueilla. Vienankarjala ei poikkea merkittävästi suomen kielen itäisistä murteista. Suomalainen ymmärtääkin sitä vaivatta ja pysyy täysin kommunikoimaan vienalaisen kanssa.

Eteläkarjala

Eteläkarjalaa on puhuttu Karjalassa laajimmillaan nykyisen Karjalan tasavallan keskiosissa (Pohjois-Aunuksessa) sekä Laatokan pohjois- ja länsipuolella. Laatokan länsipuolinen väestö siirtyi suurelta osin Venäjän sisäosiin Tverin, Valdain ja Tihvinän alueille 1600-luvulla. Muuton syynä oli Ruotsin harjoittama taloudellinen, uskonnollinen ja hallinnollinen painostus. Vuoteen 1650 mennessä muutti pois 25 000 henkeä. Raja-Karjalan eli Laatokan pohjoispuolisen luovutetun Karjalan eteläkarjalainen väestö on hajaantunut evakkoina toisen maailmansodan jälkeen ympäri Suomea. Evakoista oli eteläkarjalan puhujia noin 15 000 henkeä, mutta kieli ei ole enää juuri siirtynyt jälkipolville hajaantumisen jälkeen.
Eteläkarjalaa puhutaan nykyisin lähinnä Mujejärven ja Suojärven piireissä Karjalan tasavallassa sekä ns. tverinkarjalaisten asuma-alueella Tverin ja Tihvinän seuduilla Sisä-Venäjällä. Karjalaisalueita nimitetään Tverin Karjalaksi. Valdain alueelta eteläkarjalan murre on kadonnut. Ennen toista maailmansotaa sitä puhuttiin myös Suomen puolella Raja-Karjalassa Ilomantsissa, Suojärvellä, Suistamolla, Korpiselillä ja Impilahdessa.
Eteläkarjalan murteista on kaikkein merkittävin tverinkarjala, jonka puhujia lasketaan olevan 23 000. Tverinkarjalaisia on kuitenkin huomattavasti enemmän: Lihoslavlskin, Spirovskin, Rameškovskin ja Etelä-Maksatihan hallintopiirin yhteisellä alueella heitä asui ennen toista maailmansotaa peräti 100 000, sekä Vesjegonskin, Sandovskin, Krasnoholmskin hallintopiirien alueella noin 30 000. Tihvinänkarjalan puhujia on noin 2 000.
Eteläkarjalaa ei pidä sekoittaa Suomen Etelä-Karjalan maakuntaan eikä siellä puhuttaviin suomen kaakkoismurteisiin.
Suomen musiikkitieteellinen seura

Suomen musiikkitieteellinen seura ry – Musikvetenskapliga sällskapet i Finland rf on tieteellinen yhdistys, jonka perusti Ilmari Krohn Helsingissä vuonna 1916 edistämään suomalaista musiikkitiedettä. Yhdistysrekisterissä seura on ollut vuodesta 1921 alkaen. Krohn oli perustanut jo vuonna 1911 Internationale Musikgesellschaftin Suomen-osaston, mutta sen toiminta keskeytyi I maailmansodan takia vuonna 1914
Suomen musiikkitieteellinen seura toimii musiikkielämän ja musiikintutkimuksen hyväksi, levittää tietoa musiikista ja musiikkikulttuurista ja yhdistää musiikkitieteen harjoittajia. Suomen musiikkitieteellinen seura on Tieteellisten seurain valtuuskunnan jäsenseura. Seuran nykyinen puheenjohtaja on Markus Mantere.
Nykyisin seuran merkittävintä toimintaa on tieteellisen Musiikki-aikakauslehden julkaiseminen. Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa, ja sen artikkelit ovat vertaisarvioituja. Suomen musiikkitieteellinen seura julkaisee myös väitöskirjoja ja muuta tutkimusta sarjassa Acta Musicologica Fennica sekä oppikirjoja sarjassa Musiikkitieteellinen kirjasto. Seura järjestää myös tapahtumia, mm. vuosittaisen Musiikintutkijoiden symposiumin yhdessä Suomen etnomusikologisen seuran kanssa.
Karoteenit

Karoteenit ovat fotosynteesissä tarvittavia oransseja väriaineita. Karoteenit ja ksantofyllit kuuluvat karotenoideihin. Tunnetuimpia karoteeneja ovat alfa-, beeta-, gamma- ja delta-karoteeni sekä lykopeeni. Karoteeneja tunnetaan yli 600 erilaista. Alfa-, beeta- ja delta-karoteeni ovat A-vitamiinin esiasteita.
Ghanzi

Ghanzi on Botswanan hallinnollisista alueista harvimpaan asuttu. Sen pinta-ala on 117 910 neliökilometria, mutta vuoden 2006 asukasluku oli vain 33 700. Alueen pääkaupunki on Ghanzi. 
Suuri osa Ghanzista on Kalaharin autiomaata. Siellä asuu saneja Monet heistä ovat jatkaneet perinteistä elämäntapaansa Kalaharin luonnonsuojelualueella, mutta vuodesta 1990 alkaen hallitus on koettanut saada heitä muuttamaan kyliin. Vuonna 2002 toteutetusta pakkomuutosta sanit valittivat korkeimpaan oikeuteen.
Uinu, uinu lemmikkini 2

Juoni

Elokuva kertoo nuoresta Jeffistä, joka muuttaa isänsä, Chasen, kanssa pieneen Ludlowin kylään aloittaakseen uuden elämän, sen jälkeen kun perheen äiti menetti henkensä. Jeffiä kiusataan koulussa, eikä hän tunnu saavan ystäviä kunnes tapaa Drewin. Drew asuu äitinsä ja ilkeän isäpuolensa kanssa ja hänellä on koira, jonka Drewin isäpuoli, Gus, ampuu kyllästyneenä koiran jatkuvaan haukuntaan. Jeff ja Drew hautaavat koiran vanhalle intiaanien hautausmaalle. Legendan mukaan maaperä herättäisi kuolleet henkiin. Jeff ja Drew pitävät tarinoita pelkkänä höpinänä, mutta koira palaakin takaisin. Uinu, uinu lemmikkini I:n kissan tavoin, intiaanien hautausmaan haudasta noussut koirakin haisee omituiselle, ja silmissä näkyy jotakin outoa. Kun koira tappaa Drewin isäpuolen Gusin, pojat päättävät tehdä saman kuin aiemminkin. He hautaavat Gusin intiaanien hautausmaalle. Gus herää henkiin, ja hetken Drew jopa iloitsee, että haudasta noussut Gus on paljon mukavampi kuin entinen Gus. Ilo päättyy lyhyeen, kun Gusista alkaa ilmetä todella pahoja piirteitä. Helvetti pääsee valloilleen.

Tuotanto

Ensimmäisen Uinu, uinu lemmikkini -elokuvan suuren menestyksen myötä Paramount osoitti hetimiten kiinnostusta jatko-osan työstämiseen. Kummatkin leffat ohjannut Mary Lambert oli pyöritellyt mielessä ideaa suorasta jatkumosta, jossa tarinan keskiössä olisi aiemmasta elokuvasta tuttu Creedin perheen eloonjäänyt tytär Ellie teini-ikään varttuneena. Paramount ei kumminkaan innostunut lainkaan ajatuksesta keskittää tarina teinitytön ympärilke, joten jatko-osaan luotiin uusia hahmoja itsenäisempää tarinaa ajatellen. Vasta 13-vuotias Edward Furlong kiinnitettiin päärooliin saatuaan aiemmin maailmanmainetta roolistaan Terminator 2 – Tuomion päivä -elokuvassa.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvaa heikoksi ja edeltäjäänsä raaemmaksi jatkorahastukseksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Peukaloisorneero

Levinneisyys

Peukaloisorneeroa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Perusta Brasilian kaakkoisosiin sekä Chilen ja Argentiinan keskiosiin. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sulo Repo

Sulo Repo (s. 1930) on suomalainen entinen hiihtovalmentaja.
Revolla on ollut kymmeniä henkilökohtaisia valmennettavia, jotka ovat vuosien saatossa voittaneet yli 100 SM-mitalia. Parhaiten hänet tunnetaan kolminkertaisen olympiavoittajan Marja-Liisa Kirvesniemen valmentajana 1970- ja 1980-luvuilta. Repo toimi liikunnanopettajana Kirvesniemen kotipaikkakunnalla Simpeleellä ja havaitsi tämän lahjat jo nuorena.
Muita Revon valmennettavia ovat olleet muun muassa Erja Kuivalainen sekä hänen oma poikansa Sami Repo. Sulo Repo valittiin Urheilutoimittajain liiton äänestyksessä Vuoden valmentajaksi vuonna 1984, jolloin Marja-Liisa Kirvesniemi saavutti kolme kultamitalia Sarajevon olympialaisissa. Omalla urheilu-urallaan Repo harrasti pika- ja keskimatkojen juoksua. Hänen 100 metrin ennätyksensä on 11,7.
Autiokirkko

Autiokirkko on säännöllisestä jumalanpalvelukäytöstä pois jäänyt kirkkorakennus, joka ei ole enää varsinainen seurakuntakirkko. Autiokirkkoihin kuuluvat myös monet kyläkirkot ja ulkosaariston pienet kappelit sekä entisten ruukkiyhteisöjen kirkot, jotka ruukkiseurakuntien lakkauttamisen jälkeen kuuluvat ruukinkartanoiden historialliseen ympäristöön.

Autiokirkot Suomessa

Kirkot jäivät usein autiokirkoiksi nykyajan mukavuuksilla, kuten lämmityksellä, varustettujen ja ennen kaikkea tilavampien uusien kirkkojen rakentamisen myötä. Koska purkamiselta säästyneisiin, mutta käytöstä hylättyihin puukirkkoihin ei ole lisätty lämmityslaitteita, niiden sisätilat ovat säilyneet alkuperäisessä asussa. Kirkonrakentajien tekemät usein taidokkaat rakenteet ja yksityiskohdat ovat näkyvissä. Suurin osa autiokirkoista on seurakuntien omistuksessa. Joitakin autiokirkkoja käytetään kesäkirkkoina ja erityisesti vihkikirkkoina, ja useat ovat kesäisin auki tutustumista varten. Joissakin autiokirkoissa pidetään myös jouluaamun jumalanpalvelus.
Ympäristöministeriön ja museoviraston ylläpitämällä sivustolla on lueteltu 39 suomalaista autiokirkkoa. Keskiaikaisia autiokirkkoja on seitsemän, joista Sipoossa ja Keminmaalla keskiaikainen kivikirkko ja uudempi kirkko sijaitsevat samassa avoimessa kulttuurimaisemassa sen historiallisina maamerkkeinä. Tunnettu on myös tuhopolton jälkeen kunnostettu Tyrvään Pyhän Olavin kirkko. Tunnetuimpia puisia autiokirkkoja ovat Pyhämaan uhrikirkko Uudessakaupungissa, Paltaniemen kuvakirkko Kajaanissa, Unescon maailmanperintöluettelon otettu Petäjäveden vanha kirkko ja ”kristikansan suurin puukirkko” Kerimäellä Savonlinnassa.
Autiokirkot on kulttuurihistoriallisista syistä vapautettu kiinteistöverosta. Verohallinnon julkaisema luettelo autiokirkoista on tyhjentävä ja sisältää 40 kirkkoa.