google/wiki40b huggingface dataset:
Ataksia

Ataksia on neurologinen oire, joka tarkoittaa tahdonalaisten liikkeiden koordinaation häiriötä. Ataksia voi ilmetä esimerkiksi tasapainovaikeuksina, haparointina ja leveäraiteisena kävelynä. Ataksia voi olla oire jostakin hermostoperäisestä taudista tai vammasta, tai se voi aiheutua esimerkiksi lääkityksen sivuvaikutuksena. Eräs ataksian syy on alkoholin pitkäaikainen liikakäyttö, joka aiheuttaa pikkuaivojen vaurion kautta ataksiaoireita. Myös Angelmanin oireyhtymästä seuraa ataksiaa.
Perinnölliset ataksiat ovat vaikeita keskushermoston sairauksia. Ne johtuvat pikkuaivojen, aivorungon ja/tai selkäytimen asentotuntoa välittävien ratayhteyksien etenevästä vauriosta, joiden merkittävin oire on tasapainohäiriö. Ataktisen horjuvan kävelyn sekä liikuntakyvyn heikkenemisen lisäksi, sairastuneilla voi esiintyä muita oireita kuten puheen puuromaisuutta, silmien liikehäiriöitä, raajojen kömpelyyttä. Sairastuneilla voi esiintyä myös muita hermostoperäisiä löydöksiä, esimerkiksi ääreishermoston rappeutumaa (polyneuropatiaa). 
Miras-syndrooma (Mitochondrial recessive ataxia syndrome) on osoittautunut yleisimmäksi perinnölliseksi ataksiaksi suomalaisväestössä ja yleiseksi Pohjois-Euroopassa. Miras-syndroomaan sairastuminen on seurauksena, jos geenivirheen saa molemmilta kantajavanhemmilta. Syndroomaa voi kuitenkin sairastaa piilevästi ja olla kantajana sitä itse tietämättään. Joka 125. suomalainen kantaa geenivirhettä.
Sotkanlinna

Sotkanlinna on Nokian Hauroisissa "Harakkakallio"-nimisen mäen laella sijaitseva rautakautinen kalmisto, jonne on luultavasti haudattu ihmisiä läheisestä Liukuslahden ympärillä sijainneesta rauatakautisesta asutuksesta. Sotkanlinnan todettiin olevan rautakautinen kalmisto, kun vuonna 1948 inventoinnin yhteydessä mäeltä löydettiin pala palanutta luuta. 1990-luvulla alueella suoritettiin useita kaivauksia, joitten esinelöytöjen perusteella Sotkanlinnan käyttöaika voitiin ajoittaa merovingiajan lopulta viikinkiajan alkuun. Nykyään alue on kaavoitettu muinaismuistokohteeksi. Kohteen koordinaatit ovat N 61° 27.190 E 023° 29.900.
Matti Honka

Matti Honka (28. joulukuuta 1713 Kokkola – 18. toukokuuta 1777 Kokkola) oli suomalainen kirkonrakentaja.
Kokkolan Vitsarin kylästä kotoisin oleva Honka tunnetaan myös ruotsinkielisellä nimellään Matts Johansson Lillhonga. Hänen vanhempansa olivat talollinen Johan Lillhonga ja Brita Antintytär.
Useimmat Hongan Pohjanmaalle rakentamista puukirkoista olivat ruotsalaisiin esikuviin perustuvia kulmistaan viistettyjä ristikirkkoja. Hongan rakentamien kirkkojen tyylipiirteitä ovat lisäksi jyrkkäharjainen katto ja niistokulmaisuus, joko 12- tai jopa 20-nurkkaisuus. Niissä oli myös usein matalahko kaksijakoinen torni. Osan kirkoista Honka suunnitteli ja rakensi veljensä Juhanin kanssa.
Hongan puoliso oli Magdalena Riippa (eli vielä 1785).
USS Miantonomoh (BM-5)

Palvelus

Seuraavan vuoden alus risteili Yhdysvaltain itärannikolla New Yorkin ja Charlestonin välillä. Loppuvuodesta 1892 alus makasi ankkurissa New Yorkissa, mutta 1892-1895 alus avusti laivaston maalitoimintaa ja Massachusettsin ja Rhode Islandin naval militiaa. Alus poistettiin palveluksesta 20. marraskuuta 1895 Philadelphiassa.
USS Mainen tuhouduttua 15. helmikuuta 1898 Havannan satamassa alus palautettiin palvelukseen 10. maaliskuuta päällikkönään Mortimer L. Johnson. Espanjan ja Yhdysvaltain kiristynyt poliittinen tilanne johti 21. huhtikuuta sodanjulstukseen ja seuraavana päivänä presidentti William McKinley määräsi kontra-amiraali William T. Sampsonin sulkemaan Kuuban pohjoisrannikon satamat.
Pamfylia

Pamfylia oli antiikin aikana alue Vähän-Aasian etelärannikolla. Se sijaitsi Lyykian ja Kilikian välissä, nykyisen Turkin alueella. Pohjoisessa Pamfylia rajoittui Pisidiaan. Pamfylia joutui aluksi Lyydian vallan alle. Myöhemmin sen valloitti Persia. Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen se joutui seleukideille. Myöhemmin Pamfyliasta tuli Rooman provinssi.
USS Marts

Palvelus

Läpäistyään koeajot Bermudalla USS Marts palasi New Yorkiin ja lähti 4. marraskuuta saattuetehtäviin Etelä-Atlantille. Alus vieraili  9. marraskuuta Trinidadissa, mistä se jatkoi matkaansa Yhdysvaltain 4. laivastoon. Alus suojasi saattueita Recifen ja Trinidadin välillä. Se lähti 23. toukokuuta 1944 Bahiasta risteilijä USS Omahan kanssa partiomatkalle Atlantille, mistä se palasi 5. kesäkuuta Bahiaan. Alukset tekivät vielä kaksi partiomatkaa ennen kuin USS Omaha matkasi 13. heinäkuuta Gibraltarille. USS Marts palasi 23. heinäkuuta Recifeen.
USS Marts suojasi 24. heinäkuuta–3. elokuuta Britannian kuninkaallisen laivaston kaapelinkorjausalus RFA Cambriaa, kun se korjasi viestikaapeleita Brasilian rannikolla. Tehtävästä vapauduttuaan alus liitettiin 24. saattajaviirikköön etsimään sukellusveneitä Atlantilta. Alus suojasi USS Tripolin kanssa ja teki neljä matkaa 22. elokuuta–12. marraskuuta.
Aluksen käyty Bahiassa telakalla korjauttamassa kaikuluotaintaan se lähti Trinidadiin, jonne se saapui 5. joulukuuta. Alus suojasi 6.–18. joulukuuta Recifeen matkannutta saattuetta, ja tämän jälkeen se jatkoi saattueiden suojaamista aina tammikuun 1945 loppuun.
USS Marts liittyi 1. helmikuuta Bahiassa USS Cincinnatiin, jota se suojasi partiomatkalla Etelä-Atlantilla ennen paluutaan Recifeen 10. helmikuuta. Alus lähti 2. maaliskuuta Nataliin, jossa brasilialaiset nousivat alukselle. Alus poistettiin Yhdysvaltain laivaston palveluksesta 20. maaliskuuta ja se otettiin Brasilian laivaston palvelukseen.

Bocaina

USS Marts nimettiin CTE Bocainaksi (port. Contratorpedeiro de Escolta) runkonumerolla D-22. Alus palautettiin Yhdysvaltain laivastolle 30. kesäkuuta 1953 ja se annettiin heti takaisin. Alus poistettiin 1975 Brasilian laivastoluettelosta ja romutettiin.
Caroline Bonaparte

Maria Nunziata Carolina Buonaparte, Napolin kuningatar, Bergin ja Kleven ruhtinatar (25. maaliskuuta 1782, Ajaccio – 18. toukokuuta 1839, Firenze) tunnetaan paremmin nimellä Caroline Bonaparte oli Carlo Buonaparten ja Letizia Ramolinon seitsemäs lapsi ja kolmas tytär.
Vuonna 1793 Caroline muutti perheen mukana Ranskaan vallankumouksen aikaan. Hän rakastui erääseen veljensä kenraaleista, Joachim Muratiin, jonka kanssa meni naimisiin 20. tammikuuta 1800. Kunnian- ja vallanhimoisesta Carolinesta tuli Bergin ja Kleven ruhtinatar 15. maaliskuuta 1806 ja miehensä mukana Napolin kuninkaan puoliso 1. elokuuta 1808.
Napoleon II:n syntymä veljelleen ja hänen puolisolleen Marie-Louise d'Autrichelle vei kaiken toivon, että hänen poikansa Napoléon Achille Murat pääsisi Napoleonin seuraajaksi. Siten Caroline liittoutui Itävallan Klemens von Metternichin kanssa. Muratin teloittivat 1815 hänen kilpailijansa Ferdinand IV:n joukot, jolloin Caroline pakeni Itävaltaan. Hän kuoli Firenzessä.
Naiset, jotka minulle annoit

Arviot

Aikalaisarvioissa elokuva tyrmättiin lähes yksimielisesti. Likipitäen karikatyyriksi sitä luonnehti Paula Talaskivi. Näyttelijät saivat arvioissa kuitenkin kiitosta, ja yksi kriitikko jopa sanoi yhteenvetona: ”Filmi on tuore ja hyvä”.
Eräässä myöhemmässä kritiikissä elokuvaa luonnehditaan epätasaiseksi ja ailahtelevaksi. Vaikka Elina Salo miellyttää arvion esittäjää, Salon repliikit ovat hänestä kömpelöitä. Joku on nähnyt vilpillisten suhteiden kuvauksessa vilpittömyyttä ja toinen aiheen omakohtaisuuteen tai ainakin sen läheisyyteen viittaavaa kipeyttä.
Ingermaninkylä

Ingermaninkylä (ruots. Ingersmansby) on kylä Lapinjärven kunnassa Lapinjärven länsipuolella. Kylä rajoittuu luoteessa Porlammiin, lounaassa Rutumiin  ja nykyisen Loviisan kaupungin entiseen Liljendalin kuntaan, idässä Kirkonkylään ja Vasarankylään ja kaakossa Pekinkylään. Ingermaninkylän entinen nimi on Lapinjärvenkylä (ruots. Lappträsk by). Myöhempi Ingermaninkylä nimitys juontunee Oluf Ingermarssonista, joka kävi kiistaa kalavesistä kappelin kanssa vuonna 1414. Vuoden 2006 lopussa Ingermaninkylässä oli 206 asukasta.

Yhteydet ja palveluita

Ingermaninkylässä on Teboil-liikenneasema lounasravintolalla, Uudenmaan Ely-keskuksen siviilipalveluskeskus entisellä Sjökullan kartanolla sekä Lapinjärven motelli valtatie 6:n länsipuolella. Yhdystie 1751:n, Porlammintien-Myrskyläntien varrella, millä myös siviilipalveluskeskus on, on muoviputkitehdas ja Nesteen liikenneasema, raskaan liikenteen tankkauspaikka. Alue on Lapinjärven rannalla Lapinjärven kuntaa, mikä on alavaa ja tasaista. Pientalotontteja myydään kunnan asukasluvun vahvistamiseksi Lapinjärven etelärannalta, Ingermaninkylän pohjoisosasta. 
Tietoliikenteeseen liittyvät matkapuhelintukiasemat ovat etäällä korkealla paikalla Lapinjärveä. Ingermaninkylässä on yksi OH-luettelossa oleva amatööriradioasema.
Mihail Taube

Paroni Mihail Aleksandrovitsh Taube (ven.  Михаил Александрович Таубе; 15. toukokuuta (J: 3. toukokuuta) 1869 Pauluskoi, Venäjän keisarikunta – 29. marraskuuta (J: 16. marraskuuta) 1961 Pariisi, Ranska) oli venäläinen kansainvälisen oikeuden oikeustieteilijä, historoitsija ja poliitikko. Taube oli Friedrich Martensin opiskelija Pietarin yliopistossa, josta hän valmistui kansainvälisen oikeuden tohtoriksi vuonna 1899. Myöhemmin hän opetti Harkovan yliopistossa. Vuosiksi 1903–1911 hän siirtyi Martensin seuraajaksi Pietarin yliopiston kansainvälisen oikeuden professuuriin. Yliopistotoimiensa lisäksi Taube työskenteli Venäjän keisarikunnan palveluksessa ulkoasianministeriössä ja opetusministerinä.
Venäjän keisarivallan kukistuttua Taube pakeni maasta Suomeen, jossa hän toimi Aleksandr Trepovin johtamassa venäläisten emigranttien komiteassa. Myöhemmin Taube asui Ruotsissa, jossa hän opetti Uppsalan yliopistossa ja edelleen Alankomaissa, jossa hän luennoi Haagin kansainvälisen oikeuden akatemiassa. Maanpaossa ollessaan Taube kirjoitti kansainvälisen oikeuden historiaa käsitelleitä teoksia erityisesti Venäjää ja Bysanttia koskien. Taube asettui lopulta Ranskaan vuonna 1928 ja kuoli Pariisissa vuonna 1961.
Jörg Berger

Ura pelaajana

Berger pelasi koko uransa ajan 1. FC Lokomotive Leipzigissa. Hänen aikanaan seura oli parhaimmillaan DDR:n mestaruushopealla 1967. Eurokentillä Berger edusti joukkuetta mm. Messukaupunkien cupissa, jossa se eteni parhaimmillaan puolivälieriin kaudella 1966/67. Berger lopetti pelaajauransa vuonna 1970 loukkaantumisen vuoksi.

Ura valmentajana

Berger aloitti valmennusuransa Lokomotive Leipzigin organisaatiossa juniorien valmentajana 1970. Aikuisten tasolla Berger debytoi vuonna 1972 FC Carl Zeiss Jenan päävalmentajana ja johdatti seuran komeasti DDR:n cupin mestariksi 1974. Liigassa Berger johdatti joukkueen kahdesti mestaruushopealle. Kahden Carl Zeississa vietetyn kauden jälkeen Berger siirtyi sarjanousija Hallescher SC Chemien peräsimeen ja luotsasi seuran parhaimmillaan DDR-Oberligassa kahdeksanneksi.
Vuonna 1976 Berger siirtyi DDR:n jalkapalloliiton palvelukseen ja luotsasi ensin kaksi vuotta alle 19-vuotiaita. Hänestä tuli 1978 alle 21-vuotiaiden maajoukkuevalmentaja. Nuorten pelatessa vuonna 1979 Jugoslaviaa vastaan loikkasi Berger länteen.  Saksan liittotasavallassa Berger jatkoi uraansa Stasin epäilyjen ja uhkailujen varjossa.  Hän valmensi SV Darmstadtia, Fortuna Düsseldorfia ja KSV Hessen Kasselia, jonka kanssa hän oli lähellä nousua Bundesliigaan 1984 ja 1985. 
Suurimmat meriittinsä Berger saavutti Eintracht Frankfurtissa luotsaten seuran Bundesliigassa kolmanneksi 1989/90. Hän siirtyi Frankfurtista 1991 1. FC Kölniin ja 1993 FC Schalkeen, jonka luotsasi kaudella 1995/96 Bundesliigassa kolmanneksi. Hän sai potkut Schalkesta lokakuussa 1996, vain puolisen vuotta ennen seuran UEFA Cupin voittoa.
Schalke-pestinsä jälkeen Berger valmensi FC Baselia ja Karlsruhea, kunnes lokakuussa 2001 siirtyi Alemannia Aachenin peräsimeen. Hän johdatti 2. Bundesliigassa pelanneen seuran Saksan cupin finaaliin 2003/04, jossa SV Werder Bremen oli vahvempi maalein 3–2. Kun nousu pääsarjaan jäi haaveeksi, Berger sai jättää tehtävänsä kesäkuussa 2004.
Alemannian jälkeen Berger jatkoi uraansa FC Hansa Rostockissa luotsaten seuraa marraskuusta 2004 elokuuhun 2005. Toukokuussa 2009 hän palasi valmennustehtäviin pelastamaan DSC Arminia Bielefeldiä putoamiselta.  Hän ei kuitenkaan onnistunut tehtävässään ja jätti paikkansa sopimuksen päätyttyä kesäkuun lopussa.

Siviilielämä

Berger oli kahdesti naimisissa ja hänellä oli kolme lasta, joista poika ensimmäisestä avioliitosta. Vuonna 2002 hänellä todettiin paksusuolen syöpä.  Häntä operoitiin kasvannaisten vuoksi uudelleen vuonna 2005  ja marraskuusta 2008 lähtien joutui jälleen ottamaan kemoterapiahoitoja.  Berger menehtyi syöpään Duisburgissa 23. kesäkuuta 2010.
Penny (kauppaketju)

Penny tai Penny Market (Saksassa ja Itävallassa Penny Markt) on saksalainen elintarvikekauppaketju. REWE Groupin omistama ketju toimii Saksassa, Itävallassa, Tšekin tasavallassa, Unkarissa, Italiassa ja Romaniassa ja sen liikevaihto oli 10,3 miljardia euroa vuonna 2010. Penny työllistää noin 43 000 henkilöä ja sen pääkonttori on Saksan Kölnissä.
Pennyn perusti brittiläinen James D Penny vuonna 1973 ja se myytiin REWE Groupille vuonna 1992.
Vaali

Vaali tai vaalit on äänestys, jossa äänestäjät valitsevat ehdokkaiden joukosta yhden tai useampia henkilöitä toimimaan vallankäyttäjinä merkittävissä luottamustehtävissä.
Modernissa demokraattisesti toimivassa valtiossa tärkeimmät vaalit ovat parlamenttivaalit, joissa kansalaiset valitsevat edustajia käyttämään lainsäädäntövaltaa. Vaaleja käytetään yleisesti myös järjestöissä, yhdistyksissä ja yrityselämässä valittaessa henkilöitä merkittäviin tehtäviin.

Vaalin vaiheet

Jokaisessa vaalipiirissä järjestetään oma vaali, josta pääsee läpi vaalitavasta riippuen yksi tai useampi ehdokas. Ennen vaaleja on ehdokasasettelu, jossa puolueet, valitsijayhdistykset tai vastaavat laativat omat ehdokaslistansa. Ehdokkaiden täytyy olla vaalikelpoisia. Ehdokkaat käyvät usein vaalikampanjan, jonka he rahoittavat vaalirahoituksella. Kampanjaa johtaa joskus vaalipäällikkö. Jotkin organisaatiot kuten televisiokanavat saattavat laittaa vaaliehdokkaat vaalikaranteeniin, jotta nämä eivät saisi ylimääräistä julkisuutta juuri ennen vaaleja.
Äänestäjillä tulee olla äänioikeus. Joissain vaaleissa voi olla äänestysvelvollisuus. Äänestäjät voivat käytetystä vaalitavasta riippuen äänestää yhtä tai useampaa yksittäistä ehdokasta tai koko vaalilistaa. Äänestystapana voi olla esimerkiksi lippuäänestys, sähköinen äänestys tai käsiäänestys. Äänestystavasta riippuu paljon se, onko vaalissa vaalisalaisuutta. Äänestys tapahtuu viimeistään vaalipäivänä, jota monissa vaaleissa edeltää ennakkoäänestys.
Vaaleissa voi olla vaalitarkkailijoita, jotka valvovat, suoritettiinko vaalit lainmukaisesti ja ilman vaalivilppiä. Vaalitulosta pyritään ennustamaan ennen vaaleja järjestettävillä mielipidetiedusteluilla ja vaalipäivänä tehtävillä ovensuukyselyillä. Nykyisin useilla tiedotusvälineillä on verkkosivuillaan omat vaalikoneet, joiden avulla äänestäjät voivat vertailla omia kantojaan puolueiden ja ehdokkaiden kantoihin.
Kun äänestysaika on loppunut, vaalihuoneistot suljetaan ja ääntenlaskijat alkavat laskea ääniä. Vaalituloksen kehittymistä voidaan kokoontua seuraamaan eri puolueiden vaalivalvojaisissa. Äänten tarkistuslaskennan jälkeen julistetaan vaalitulos.
Nathaniel Lyon

Nathaniel Lyon (14. heinäkuuta 1818 – 10. elokuuta 1861) oli Unionin kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Hänet muistetaan toimistaan Missourissa sodan alussa. Hän oli ensimmäinen sisällissodassa kaatunut Unionin kenraali.
Lyon oli syntynyt Ashfordissa Connecticutissa ja valmistui West Pointista vuonna 1841. Hän sai komennuksen toiseksi luutnantiksi 2. USA:n ratsuväkeen ja taisteli seminolisodissa Floridassa ja Meksikon–Yhdysvaltain sodassa. Hänet ylennettiin kapteeniksi Contrerasiin ja Churubuscoon. Hän palveli rajaseudulla, ja osallistui intiaanien joukkomurhaan Clear Lakessa Kaliforniassa vuonna 1850.
Maaliskuussa 1861 hän saapui St. Louisiin komentamaan D-komppaniaa 2. USA:n jalkaväkeen. Hän epäili kaupungin kuvernöörin antavan salaa aseita etelävaltioille Unionin asevarastosta, ja marssitti joukkonsa piirittämään Missourin osavaltion joukkojen leiriä. Seurauksena oli mellakointia St. Louisissa ja 10. toukokuuta 1861 hänen joukkonsa avasivat tulen siviilijoukkoon, jolloin 28 ihmistä kuoli ja 77 haavoittui. Tämän jälkeen hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi ja hän sai komentoonsa Unionin joukot Missourissa. Lyon julisti sodan St. Louisin kuvernööri Claiborne J. Jacksonia ja Missourin osavaltiokaartia vastaan. Lyon jahtasi Jacksonia Jeffersonvilleen, josta kuvernööri pakeni osavaltion hallinnon kanssa Boonevilleen, ja Lyon nimitti tilalle oman hallituksensa.
13. heinäkuuta Lyon leiriytyi Springfieldiin Missouriin 6 000 unionin sotilaan kanssa. Sterling Pricen ja Benjamin McCulloughin 12 000 miehen konfederaatiolaisjoutkot marssivat Springfieldiin, ja 10. elokuuta armeijat kohtasivat Wilson's Creekin taistelussa.
Lyon haavoittui taistelussa kahdesti, ja lopulta häntä ammuttiin rintaan, päähän ja jalkaan. Hänet on haudattu Eastfordiin Connecticutiin.
Tiilimäen TT-ajot

Tiilimäen TT-ajot oli Porissa vuosina 1934–1962 järjestetty moottoripyöräkilpailu. Se oli Eläintarhanajojen, Pyynikinajon, Ruissalon ajojen sekä Viipurin ajojen ohella yksi Suomen viidestä ennen sotavuosia aloitetuista TT-ajoista. Yhteensä Porissa ajettiin 28 vuoden aikana 18 kilpailut, joista 13 Tiilimäen kaupunginosassa. Niiden järjestäjänä toimi Porin moottorikerho.

Historia

Ensimmäiset Porin TT-ajot järjestettiin toukokuussa 1934. Rata kulki Uudenkoiviston kaupunginosassa pääosin Satakunnankadulla ja Lounaisella Linjakadulla (nyk. Karjalankatu). Vuonna 1936 ajettiin ensimmäisen kerran Tiilimäelle rakennetulla 2 250 metrin pituisella radalla, joka sijaitsi keskussairaalan ja lentoaseman tuntumassa. Sodan jälkeen kolmet ensimmäiset kilpailut vuosina 1947–1949 järjestettiin lentokentällä, jonka jälkeen siirryttiin jälleen Tiilimäen radalle. Vuodesta 1954 lähtien myös Helsingin pikatie eli nykyinen Valtatie 2 toimi radan osana.
Ensimmäiset ulkomaalaiset kuljettajat osallistuivat Tiilimäen TT-ajoihin 1955, jolloin mukana oli ruotsalaisia ja brittiläisiä kilpailijoita. Vuonna 1951 pääkilpailuna oli Midget- eli Formula 3 -autojen luokka, jonka voitti Curt Lincoln.
Tiilimäen ajot oli aikoinaan suosittu kilpailu, jota parhaimpina vuosina seurasi lähes 10 000 katsojaa. Virallinen myytyjen pääsylippujen ennätys tehtiin vuonna 1952, jolloin paikalla oli noin 8 000 maksanutta katsojaa. Ensimmäisiin kilpailuihin vuonna 1934 myytiin 5 000 pääsylippua ja lisäksi liputtomia arveltiin olevan paikalla lähes saman verran. 1950-luvun lopulla ajojen suosio alkoi kuitenkin laskemaan ja viimeisinä vuosina katsojia oli vain parisen tuhatta.
Kumyk Turkvision laulukilpailussa

2016

Kumyk oli aikomassa osallistua ensimmäistä kertaa vuoden 2016 Turkvision laulukilpailuun, joka olisi pidetty Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi oli valittu laulaja Daniyal Harunow.
Alankomaiden jalkapallo

Jalkapallo on Alankomaiden suosituin urheilulaji. Maan ensimmäisen seuran, De Koninklijke Haarlemsche Football Clubin, perusti vuonna 1879 Pim Mulier, jota pidetään Alankomaiden jalkapallon perustajana . 1890- ja 1900-luvuilla lajin suosio jatkui ja moni maan suurseura sai alkunsa: Sparta Rotterdam vuonna 1888, AFC Ajax vuonna 1900 ja Feyenoord vuonna 1908.
Alankomaiden kuninkaallinen jalkapalloliitto, KNVB, perustettiin vuonna 1889. Alankomaiden jalkapallomaajoukkue, lempinimeltään Oranje, on menestynyt hyvin arvokisoissa ja on voittanut muun muassa Euroopan mestaruuden 1988. 1970-luvulla Alankomaat tuli tunnetuksi totaalisesta jalkapallosta, jonka lanseerasi valmentaja Rinus Michels. 1970-luvulla Alankomaat menestyi jalkapallossa erinomaisesti: Ajax voitti kolme kertaa Euroopan cupin ja maajoukkue selvisi kaksi kertaa peräkkäin MM-finaaliin. Myös PSV Eindhoven ja Feyenoord kuuluvat Ajaxin ohella Euroopan menestyneimpiin seurajoukkueisiin.
Alankomaiden korkein sarjataso on Eredivisie, jossa pelaa 18 joukkuetta. Toiseksi korkein sarjataso on Eerste Divisie, joka tunnetaan myös sponsorinimellä Jupiler League. Eerste Divisiessä pelaa 20 joukkuetta. Kolmanneksi korkein sarjataso on Hoofdklasse, joka on korkein amatööritaso. Hoofdklassessa on kuusi lohkoa, joissa jokaisessa on 14 joukkuetta. Kaudesta 2010–2011 lähtien sarjajärjestelmä uusiutuu siten, että kolmanneksi korkeimmaksi tasoksi tulee Topklasse, joka koostuu kahdesta 16 joukkueen lohkosta. Eerste Divisie supistuu samalla 18 joukkueeseen ja Hoofdklassesta tulee neljänneksi korkein sarjataso.
A Song for XX

Tekijätiedot

Kappaleet 1, 2, 3, 4, 6, 8, 15 ja 16 on säveltänyt Yasuhiko Hoshino (jap. 星野靖彦). Kappaleen 5 on säveltänyt Mitsuru Igarashi (jap. 五十嵐充). Kappaleet 7, 10 ja 13 on säveltänyt Hideaki Kuwabara (jap. 桑原秀明). Kappaleet 9 ja 12 on säveltänyt Kazuhito Kikuchi (jap. 菊池一仁). Kappaleen 11 on säveltänyt Takashi Kimura (jap. 木村貴志). Kappaleen 14 on säveltänyt Akio Togashi (jap. 富樫明生).
Kappaleet 1, 2, 3, 15 ja 16 on sovittanut Yasuhiko Hoshino. Kappaleet 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ja 13 on sovittanut Akimitsu Honma (jap. 本間昭光). Kappaleen 5 on sovittanut Mitsuru Igarashi. Kappaleen 12 ovat sovittaneet Akimitsu Honma ja Takashi Morio (jap. 守尾崇). Kappaleen 14 on sovittanut Akio Togashi.
Kaikki kappaleet on sanoittanut Ayumi Hamasaki.
Levyn on tuottanut Max Matsuura.
Kauhavan vaakuna

Kauhavan vaakunan  heraldinen selitys on ”sinisessä kentässä kultainen irtonainen mantovanristi, alapuolellaan kilven reunasta reunaan ulottuva punainen neliherttainen helavyö; helat ja hertat kultaa”. Mantovanristi kuvastaa urheutta, ja vaakunan neljä helaa yhdistyneitä kuntia. Vaakunan suunnitteli Reijo Helläkoski Kortesjärven vaakunan pohjalta, ja se otettiin käyttöön Alahärmän, Kauhavan, Kortesjärven ja Ylihärmän yhdistyttyä uudeksi Kauhavan kaupungiksi vuonna 2009.

Vanha vaakuna

Entisen Kauhavan vaakunan heraldinen selitys on ”sinisessä kentässä kultainen, hopeahelainen puukko, joka on tupessa kärki alaspäin, saatteena sen kummallakin puolella kaksi kultaista tulusrautaa”. Puukko symboloi paikkakunnan pienteollisuutta ja tulukset liittyvät nuorisoseuraliikkeen syntyvaiheisiin ja pitäjän osuuteen siinä. Vaakunan suunnitteli Ahti Hammar ja se vahvistettiin vuonna 1952. Kaupungin lakkautuessa vaakuna jäi kotiseutuvaakunaksi vuonna 2009.
Tienvarsipommi

Tienvarsipommi on räjähde, joka yleensä asetetaan tienvarteen ja laukaistaan tähystettynä kauko-ohjatusti, kun ajoneuvo tai sotilaita on kohdalla. Tienvarsipommit vakiintuivat käsitteenä Irakin sodan loppuvaiheessa, kun irakilaiset vastarintaryhmät ryhtyivät räjäyttelemään itse valmistamiaan pommeja tienvarsilla haitatakseen vapaaehtoisten koalition joukkojen läsnäoloa Irakissa.
Tienvarsipommeilta on vaikea suojautua. Pommit on usein naamioitu hyvin, jolloin niiden havaitseminen on erittäin vaikeaa. Yleisiä tapoja naamiointiin on peittää pommi hiekalla ja kivillä tai laittaa pommi kuolleen eläimen raadon sisään. Yksittäisistä tekijöistä juuri tienvarsipommit ovat aiheuttaneet suurimmat tappiot amerikkalaisjoukoille Irakissa.
Tienvarsipommin räjähde voi perustua 60–81 mm kevyen kranaatinheittimen kranaattiin tai myös 122–155 mm tykistökranaattiin. Ajastimena voidaan käyttää vaikkapa videonauhuria.
Tienvarsipommeja voi olla monenlaisia. Yhdysvaltain armeija käyttää niistä yleisnimitystä improvisoitu räjähde (engl. Improvised Explosive Device, IED). IED:t voivat olla aikasytyttimellä varustettuja. Mikäli ne ovat kauko-ohjaimella tähystyksen perusteella laukaistavia, käytetään niistä nimitystä kauko-ohjattavat improvisoidut räjähteet (Remote Control IED tai lyhyemmin RCIED). Tämänkaltaisia laitteita käytetään erityisesti Irakissa, mutta myös muualla Lähi-idässä. Vastaavanlaisella laitteella myös räjäytettiin matkustajajuna Madridissa 11. maaliskuuta 2004 sekä Lontoon pommi-iskuissa 7. heinäkuuta 2005. Mafia murhasi italialaisen tuomarin Giovanni Falconen tienvarsipommilla vuonna 1992.
Ajoneuvoon kätkettyä improvisoitua räjähtävää laitetta eli autopommia kutsutaan englanniksi nimellä Vehicle Based Improvised Explosive Device (VBIED).