google/wiki40b huggingface dataset:
Nuorten Superpesis

Poikien Superpesis

Runkosarja pelataan kahdessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Runkosarjan jälkeen lohkojen 1.-4. sijoittuneet joukkueet pelaavat puolivälieräottelut ottelupareina paras kolmesta -järjestelmällä. Kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneilla joukkueilla.
Puolivälierien voittajat pelaavat ottelupareina välierät paras kolmesta - järjestelmällä. Kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneilla joukkueilla.
Välierien voittajat pelaavat loppuottelussa ja välierien häviäjät pronssiottelussa. Ottelut pelataan paras kolmesta -järjestelmällä ja kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.

Tyttöjen Superpesis

Runkosarja pelataan neljässä alkulohkossa kaksinkertaisena. Jokaisen lohkon 1. ja 2. sijoittuneet joukkueet pääsevät suoraan jatkosarjaan. Lisäksi A- ja B-lohkon sekä C- ja D-lohkon 3. sijoittuneet joukkueet pelaavat ottelupareina kahdesta muusta jatkopaikasta. Ottelu pelataan runkosarjassa enemmän pisteitä ottelua kohden keränneen joukkueen kotikentällä paras yhdestä -järjestelmällä (jos ko. joukkueilla on sama pistemäärä ottelua kohden runkosarjassa, kotiedun ratkaisevat ensin 3 pisteen voitot ottelua kohden, sen jälkeen voitetut ottelut ottelua kohden ja edellisten ollessa tasan kaikkien otteluiden juoksuero runkosarjassa ja sen ollessa tasan arpa).
Runkosarjan lohkojen kaksi parasta joukkuetta ja kaksi parasta lohkokolmosta pelaavat yksinkertaisen kymmenen joukkueen jatkosarjan. Runkosarjan lohkojen 1. sijoittuneet sekä paras* lohkokakkonen saavat jatkosarjaan viisi kotiottelua. Jatkosarjassa kirjainta A 1 käytetään merkitsemään parasta* lohkovoittajaa, kirjainta A2 toiseksi parasta* lohkovoittajaa, kirjainta A3 kolmanneksi parasta* lohkovoittajaa ja kirjainta A4 heikointa* lohkovoittajaa. Jatkosarjassa kirjainta B 1 käytetään merkitsemään parasta* lohkokakkosta, kirjainta B2 toiseksi parasta* lohkokakkosta, kirjainta B3 kolmanneksi parasta* lohkokakkosta ja kirjainta B4 heikointa* lohkokakkosta. Jatkosarjassa kirjainta C1 käytetään merkitsemään parempaa* lohkokolmosta ja kirjainta C2 heikompaa* lohkokolmosta.
Jatkosarjan 1. sijoittunut joukkue kohtaa välierissä jatkosarjan 4. sijoittuneen joukkueen ja jatkosarjan 2. sijoittunut joukkue kohtaa välierissä jatkosarjassa 3. sijoittuneen joukkueen. Ottelut pelataan paras kolmesta -järjestelmällä ja kotietu on jatkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.
Välierien voittajat kohtaavat loppuottelussa ja välierien häviäjät pronssiottelussa. Ottelut pelataan paras kolmesta -järjestelmällä ja kotietu on jatkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.
Suomen kaasuverkko

Suomen kaasuverkko käsittelee maakaasun jakeluverkostoa Suomessa. Suomen kaasuverkon omistaa Gasum Oy.
Maakaasu tulee Suomeen Venäjältä Länsi-Siperiasta kahdella rinnakkaisella putkella. Suomessa maakaasua varastoidaan ainoastaan putkiverkkoon vuorokausivaihteluiden tasaamiseksi. Gasumin omistaman kaasuverkoston pituus on noin 1 800 km (2013). Siitä on korkeapaineista siirtoputkistoa 1 286 km ja matalapaineista jakeluputkistoa 539 km. Siirtoputkiston tilavuus on 261 000 m³. Kompressoriyksiköitä on 9 kappaletta ja yhteenliityntöjä jakeluverkostoihin on 116 kappaletta (2014).
Vuonna 1974 ensimmäinen maakaasuputki Neuvostoliitosta Itä-Suomeen avattiin. Kaasuverkosto laajeni Pirkanmaalle ja pääkaupunkiseudulle vuonna 1986. Kaupunkikaasu Helsingissä vaihdettiin maakaasuun 1991–1994.
Maakaasun jakelua varten rakennettu putkiverkosto kattaa Suomen kaakkois- ja eteläosan. Tällä alueella maakaasun osuus lämmön- ja sähköntuotannon polttoaineista on noin 30 % primäärienergian käytöstä ollen koko maan primäärienergian käytöstä noin 10 %. Maakaasun osuus sähkönhankinnasta vuonna 2013 oli 13 %. Maakaasulla on myös merkittävä osuus erityisesti kaukolämmön ja sähkön yhteistuotannossa, mutta myös kaukolämmön tuotannossa sekä lauhde- ja erillissähkön tuotannossa.
Balticconnector on suunniteltu kaasuputki Suomen ja Viron välille. Se yhdistäisi Suomen ja Viron kaasuverkon toisiinsa Suomenlahden läpi Inkoon ja Viron Paldiskin välillä.
Valkokulmaviuhko

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 20 cm ja paino noin 20 g. Lajin höyhenpuku on muuten musta, paitsi kapea silmäkulmajuova, katkonainen viiksijuova ja alapuoli ovat valkoiset. Pyrstön pituus on 10–11 cm, sukupuolet ovat saman värisiä.

Esiintyminen

Valkokulmaviuhkot elävät lähes kaikkialla Australian mantereella sekä Papua-Uudessa-Guineassa, Salomonsaarilla, Bismarckinsaarilla ja Indonesian itäisimmillä saarilla. John Latham kuvaili lajin holotyypin Sydneystä Australiasta 1801. Lajista tunnetaan kolme alalajia.

Elinympäristö

Valkokulmaviuhkot asuvat valoisissa metsissä ja aukeilla mailla sekä ihmisasutuksen seuralaisena, ja karttavat sulkeutuneita sademetsiä ja soistuneita metsiä.

Lisääntyminen

Laji on yksiavioinen. Pesä rakennetaan tavallisesti puun vaakasuoran oksan oksanhaaraan. Se on kasvikuiduista punottu riippuva kori, joka on päällystetty hämähäkinseiteillä ja vuorattu karvoilla tai höyhenillä. Sama pesä saattaa olla käytössä useita vuosia, tai pari voi purkaa sen ja käyttää osia uuden pesän rakentamisessa. Naaras munii tavallisesti kolme munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä kaksi viikkoa. Kummatkin emot myös hoitavat ja ruokkivat poikasia, jotka jättävät pesän parin viikon ikäisinä. Pari pesii jopa neljästi vuoden aikana, jos olosuhteet ovat suotuisat.

Ravinto

Valkokulmaviuhkot ovat hyönteissyöjiä, jotka saalistavat sekä maassa liikkuvia että lentäviä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Janne Saarinen

Pelaajaura

Lahjakkaana tunnettu Saarinen on Helsingin Jalkapalloklubin kasvatteja, ja hän nousikin seuran edustusmiehistöön vuonna 1993 vain 16-vuotiaana. Läpimurtokausi hänellä kuitenkin oli vuonna 1996. Tämän jälkeen hän siirtyi HJK:sta ruotsalaiseen IFK Göteborgiin. Loukkaantumiset kuitenkin pilasivat ajan Göteborgissa ja hän pääsi pelaamaan vain kolmessa ottelussa. Saarisen kolmivuotisen IFK-sopimuksen viimeistä kautta ei tullut ja näin Saarinen siirtyi takaisin HJK:hon vuonna 1999.
Paluukausi oli kuitenkin pettymys. Saarinen oli jälleen loukkaantuneena ja seurakin menetti mestaruuden viimeisessä ottelussa. Seuraavaa kautta varten Saarinen harjoitteli kovaa. Pieni šokki oli kuitenkin taas edessä. Valmentaja Jyrki Heliskoski päätti siirtää hyökkäävänä pelaajana tunnetun Saarisen laitapuolustajaksi. Se hämmästytti Saarista, mutta paikka kuitenkin sopi hänelle ja Saarinen nousi maajoukkueeseenkin asti. Hyvin menneen kauden 2000 jälkeen Saarinen päätti siirtyä norjalaiseen Rosenborgiin. Tätä ennen hän oli kuitenkin ratkaissut Suomen Cupin voiton HJK:lle vapaapotkumaalillaan.
Rosenborgissa Saarinen pääsi mm. pelaamaan Mestarien liigassa ja samalla hän vakiinnutti myös paikkansa maajoukkueen vasempana puolustajana. Vuonna 2003 Saarinen siirtyi Rosenborgista Bundesliigan 1860 Müncheniin. Asiat eivät kuitenkaan menneet hyvin. Seura putosi liigasta pois eikä Saarisen omatkaan esitykset häikäisseet. Näin hän siirtyi pois Saksasta tanskalaiseen FC Kööpenhaminaan.
Tammikuussa 2006 Saarinen purki sopimuksensa Kööpenhaminan kanssa ja teki sopimuksen Veikkausliigaan nousseen FC Hongan kanssa kaudesta 2006. Syyksi sopimukseen Hongan kanssa Saarinen ilmoitti halun pelata puolustajan sijasta hyökkäävämmässä roolissa. Saarinen oli hankkimassa Hongalle sen ensimmäistä mitalia miesten tasolla, kun joukkue hävisi Tampere Unitedille Suomen Cupin finaalin 11. marraskuuta 2007. Saarinen tasoitti ottelun jatkoajalla vapaapotkumaalilla, mutta epäonnistui rangaistuspotkukilpailussa.
Kaudeksi 2008 Saarinen siirtyi Ruotsiin BK Häckeniin. Häckenistä hän palasi kotimaahan ja edusti kaudella 2010 HJK:ta. Kaudella 2011 hän ei enää pelaa, sillä kipinää ei löytynyt.
Aarne Blick

Jääkärinä ja sisällissodassa

Blick liittyi Saksassa jääkärijoukkoon 10. lokakuuta 1915. Jääkäripataljoona 27:ssä Blick yleni Hilfsgruppenführeriksi (apulaisryhmänjohtaja) ja osallistui Missejoen, Riianlahden, Schmardenin ja Aajoen taisteluihin. Suomeen hän palasi jääkäreiden pääjoukon mukana ja osallistui sisällissotaan joukkueenjohtajana ja myöhemmin komppanianpäällikkönä 4. jääkäripataljoonassa. Hän oli mukana Pohjois-Suomen sekä Tampereen, Rajamäen ja Raivolan taisteluissa.

Rauhan vuodet 1920- ja 1930-luvuilla

Sisällissodan jälkeen Blick suoritti ylioppilastutkinnon Kemin Suomalaisessa yhteiskoulussa, mutta päätti jäädä uraupseeriksi armeijaan. Blick toimi muun muassa komppanianpäällikkönä, toimistoupseerina sekä Kainuun ja Salmin rajavartiostojen komentajana, Kadettikoulun kouluttajana ja Taistelukoulun johtajana. Viimein vuonna 1936 everstiksi ylennettynä Blick sai komentoonsa perinteikkään Savon jääkärirykmentin.

Talvisota ja jatkosota

Ylimääräisten harjoitusten aikana Blick komensi aluksi jalkaväkirykmentti 25:tä, kunnes hänet määrättiin 28. marraskuuta Osasto Blickin komentajaksi Raudun ja Kiviniemen suunnalle. Tästä tehtävästä hänet siirrettiin 7. joulukuuta Vuokselän lohkolle sijoitetun jalkaväkirykmentti 26:n komentajaksi. Vain muutamaa päivää myöhemmin 10. joulukuuta hänet siirrettiin 7. divisioonan komentajaksi ja 16. tammikuuta 1940 koko Taipaleen lohkon komentajaksi, missä tehtävässä hän oli talvisodan päättymiseen saakka. Sotatoimien päätyttyä hän oli hetken erikoistehtävissä III armeijakunnan esikunnassa, josta hänet sijoitettiin 3. divisioonan komentajaksi. Hänet siirrettiin 7. elokuuta Itä-Savon Sotilasläänin komentajaksi.
Jatkosodan alettua Blick johti 2. divisioonan nopeasti ja tehokkaasti vanhalle rajalle. Tästä ylipäällikkö palkitsikin hänet Mannerheim-ristillä ja kenraalimajurin arvolla. Ylennystä seurasi uusi tehtävä Aunuksen VI armeijakunnan komentajana. Vuoden 1944 vetäytymisvaiheen aikana Blick riitaantui kenraali Paavo Talvelan kanssa. Ylipäällikkö Mannerheim siirsi Blickin takaisin johtamaan 2. divisioonaa, joka kävi paraikaa kovia torjuntataisteluja Karjalankannaksen Vuosalmella. Blick kunnostautui jälleen 2. divisioonan komentajana. Riita Blickin ja Talvelan välillä kesäkuussa 1944 Aunuksen Karjalassa johtui kysymyksestä, mitä tarkoittaa strateginen viivytys. Blick ammattisotilaana sen ymmärsi, mutta Talvela ei, hänen mielestään maastoa oli puolustettava ”viimeiseen mieheen ja viimeiseen patruunaan”. Riita kärjistyi niin pahaksi, että Mannerheim kuuluu sanoneen ”herrat saa tulla toimeen keskenään tai minä amputan teidät”. Mannerheim ratkaisi ristiriidan niin, että Blick siirrettiin Kannakselle sekä lähetti Valo Nihtilän opettamaan Talvelalle mitä tarkoittaa strateginen viivytys.

Sotien jälkeen

Sodan jälkeen Blick toimi eri divisioonien komentajana ja sai 1947 ylennyksen kenraaliluutnantiksi. Hän oli puolustusvoimain komentajan viran sijaisena kolmeen otteeseen. Eläkkeelle hän jäi 1954 ja pätevänä kynänkäyttäjänä toimi sittemmin Kansa taisteli – miehet kertovat -lehden päätoimittajana.
Christianus Cornelius Uhlenbeck

Christianus Cornelius Uhlenbeck (1866–1951) oli alankomaalainen kielentutkija. Uhlenbeck käsitteli sekä indoeurooppalaisia kieliä, baskia, eskimoa, Pohjois-Amerikan intiaanikieliä että uralilaisia kieliä. Hänen tutkimuksiaan on pidetty ansiokkaina.
M/S Amadea

Käyttöhistoria

6. huhtikuuta 1991 alus laskettiin vesille ja joulukuussa se luovutettiin Nippon Yusen Kaishan omistukseen, joka rekisteröi aluksen Japanin lipun alle nimellä Asuka. Kotisatamaksi tuli Tokio. 24. joulukuuta alus lähti neitsytmatkalleen Jokohamasta kohti Taiwania. Neitsytmatkan jälkeen alus aloitti risteilyt itäiseen Aasiaan ja Australiaan.
27. helmikuuta 2006 alus sai nimen Amadea ja 3. huhtikuuta se rekisteröitiin Amadea Shipping Co. Ltd:n omistukseen ja Bahaman lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nassau. Tämän jälkeen alus aikarahdattiin eli vuokrattiin saksalaisen Phoenix Reisenin liikenteeseen. Keväisin alus Amadea saapuu risteilemään pohjoisille vesille ja talvisin se on maailmanympärimatkalla.
Florence Lee

Florence Lee (12. maaliskuuta 1858 Jamaica, Vermont – 1. syyskuuta 1962 Hollywood, Kalifornia) oli mykkäelokuvissa esiintynyt yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen uransa jatkui 1910-luvulta 1930-luvulle.
LVI-Tekniset Urakoitsijat LVI-TU ry

LVI-alan palveleva asiantuntija
LVI-Tekniset Urakoitsijat LVI-TU ry on LVI-asennusalan toimiala- ja työnantajajärjestö sekä palveleva asiantuntija. Se edistää jäsenyritystensä liiketoimintamahdollisuuksia ja kehittää talotekniikka-alaa.
LVI-TU:n jäsenet ovat LVI-asennuspalveluiden asiantuntijoita. Heidän rakentamissa ja ylläpitämissä verkostoissa kulkee jokaiselle suomalaiselle tärkeä lämpö, energia, vesi ja raikas sisäilma.
Jäsenyritysten yhteenlaskettu liikevaihto on yli 1,2 miljardia euroa ja ne työllistävät noin 7 000 ammattilaista.

LVI-alan aktiivinen toimija ja edunvalvoja
LVI-TU työskentelee LVI-alan toimintamahdollisuuksien parantamiseksi. Sillä on hyvät kontaktit yhteiskunnalliseen päätöksentekoon. Liitto vaikuttaa alan lainsäädäntöön sekä elinkeino- ja koulutuspolitiikkaan.
LVI-TU valvoo jäsenyritysten etuja työmarkkinakysymyksissä. Tavoitteena on, että jäsenyrityksetsaavat sellaiset työehtosopimukset, jotka mahdollistavat niiden menestymisen LVI-asennusmarkkinassa.
lvi-tu.fi
Lähde: LVI-Tekniset Urakoitsujat LVI-TU ry
Haukijärvi (Virrat, Korpiskylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,9 metriä mpy.
Terroripommitus

Terroripommitus on ilmapommitusstrategia, jonka tarkoitus on tuhota siviilikohteita ja siviilejä. Tavoitteena on vihollisen taistelutahdon murtaminen ja sekasorron aiheuttaminen siviiliväestön keskuudessa.

Historia

Lähes kaikki nykyaikaiset ilmasodankäynnin muodot kehittyivät ensimmäisen maailmansodan aikana.

Luftwaffen pommitukset

Saksan hyökätessä Puolaan vuonna 1939 Luftwaffe pommitti useita siviilikohteita, kuten Wieluńia, Frampolia ja Varsovaa.
Saksalaisten hyökättyä Alankomaihin toukokuussa 1940 Rotterdamia pommitettiin raskaasti 14. toukokuuta 1940, minkä tarkoituksena oli pakottaa Alankomaat rauhaan.
Myöhemmin suuren pommitusoperaation aikana, joka Britanniassa tunnettiin nimellä the Blitz, Luftwaffe pommitti Lontoota ja muita suuria kaupunkeja syyskuun 1940 ja toukokuun 1941 välisenä aikana.
Kun Luftwaffe kärsi huomattavia tappioita saksalaiset pyrkivät turvautumaan V-1- ja V-2-raketteihin, joita suunnattiin englantilaisia kaupunkeja kohti.

Liittoutuneiden pommitukset

Myös länsiliittoutuneet pommittivat siviilikohteita. Huolimatta Neuvostoliitolle annetuista lupauksista liittoutuneet olivat haluttomia muodostamaan todellista suurta rintamaa ennen vuotta 1944. Tällöin etenkin Winston Churchill halusi korvata rintaman puutteen turvautumalla pommitusten laajentamiseen.
Kuuluisin oli Dresdenin pommitus helmikuussa 1945, joka vaati kymmenien tuhansien siviilien hengen. Sodan loppuvaiheessa Dresdeniin ja muihin Saksan kaupunkeihin kohdistettuja pommituksia on kritisoitu, koska niistä ei ollut enää merkittävää hyötyä sodankäynnille korkeaan siviiliuhrien määrään nähden. Samoin Yhdysvaltain ilmavoimien palopommihyökkäykset japanilaisiin kaupunkeihin, kuten Tokioon ja Kobeen vaativat satoja tuhansia ihmisuhreja.

Toisen maailmansodan jälkeen

Vaikka toisen maailmansodan jälkeen varsinaisia terroripommituksia ei ole juuri suoritettu, erityisesti Yhdysvaltain pommitukset eri kriiseissä ovat aiheuttaneet myös laajoja siviilivahinkoja. Yhdysvaltain suorittamia Christmas Bombing -nimellä tunnettua Hanoin ja Pohjois-Vietnamin pommitusta joulukuun loppupuoliskolla 1972 on pidetty terroripommituksina.
Bernardino Ramazzini

Bernardino Ramazzini (4. lokakuuta 1633 – 5. marraskuuta 1714) oli italialainen lääkäri. Hän syntyi Carpissa ja opiskeli lääketiedettä Parman yliopistossa, jossa hänen kiinnostuksensa työperäisiin tauteihin alkoi. Ramazzini systematisoi olemassa olevan tietämyksen ja antoi suuren henkilökohtaisen panoksen alalle keräämällä havaintonsa De Morbis Artificum Diatriba -teokseen ("Työntekijöiden sairaudet"). Ensimmäinen painos painettiin Modenassa 1700 ja toinen Padovassa 1713. Teoksensa ansiosta Ramazzinia kutsutaan työlääketieteen isäksi. Työlääketieteen alkuvaiheessa keskityttiin diagnosoimaan kemiallisten ja fysikaalisten aineiden vaikutuksia sekä niiden hoitoihin. Ne ovat läheisesti sidoksissa työtoksikologiaan.
Dennis Ritchie

Elämäkerta

Ritchie syntyi Bronxvillessä New Yorkin osavaltiossa. Hän valmistui Harvardin yliopistosta opiskeltuaan sovellettua matematiikkaa ja fysiikkaa. Vuonna 1967 hän aloitti työskentelyn Bell Labs Computing Sciences Research Center -laitoksessa. Bell Labsilla työskennellessään Ritchie kehitti C-kielen, josta sittemmin tuli yksi eniten käytetyistä ohjelmointikielistä. Se toimi perustana useille moderneille ohjelmointikielille kuten C++:lle ja Javalle. Ritchie kirjoitti yhdessä Brian Kernighanin kanssa 1978 julkaistun kirjan The C Programming Language (suom. C-ohjelmointikieli), joka on käännetty 25 kielelle ja jota on myyty useita miljoonia kappaleita. Kirja tunnetaan yleisesti myös tekijöidensä sukunimien ensimmäisen kirjaimen mukaisesti nimellä K&R ja se on yksi alan merkittävimmistä perusteoksista.
Ritchie toimi myös yhtenä UNIX-käyttöjärjestelmän kehittäjistä Kernighanin, Ken Thompsonin, Douglas McIlroyn ja Joe Ossannan ohella. Ritchie kehitti käyttöjärjelmälle sen ensimmäisen debuggerin db ja Thompsonin kanssa Fortran IV -kääntäjän fc.
Ritchie työskenteli Bell Labsilla vuoteen 2007 asti. Viimeisinä vuosinaan hän kärsi sydänsairauksista ja eturauhassyövästä. Ritchie kuoli kotonaan 8. lokakuuta 2011.

Huomionosoitukset

Ritchie sai työstään lukuisia palkintoja ja huomionosoituksia. Ritchie ja Ken Thompson saivat yhdessä C-kielen ja Unixin kehitystyöstään Turing-palkinnon 1983, IEEE:n Richard W. Hamming -mitalin 1990, National Medal of Technology -palkinnon 1999 ja Japani-palkinnon 2011.
Peliportti

Peliportti on liitin, jota tarvitaan peliohjaimen käyttämiseksi x86-pohjaisissa PC-tietokoneissa. Noin vuodesta 1990 alkaen peliportti on yleensä integroitu tietokoneen I/O- tai äänikorttiin. Joissain tietokoneissa portti on lisätty suoraan tietokoneen emolevylle. Microsoft kuitenkin lakkautti peliportin tuen vanhentuneena Windows Vista -version myötä, joten laitevalmistajat todennäköisesti tulevat lopettamaan peliportin lisäämisen kortteihin. Kuitenkaan mikään ei estä valmistamasta ajuria, jonka avulla peliporttia voidaan käyttää myös uudemmissa Windows-ympäristöissä. Saatavilla on myös USB-porttiin liitettäviä adaptereita, joilla peliporttiin liitettävän laitteen voi yhdistää tietokoneeseen USB-väylän kautta.
Peliportti käyttää DA-15-liitäntää, johon voidaan myös liittää MIDI-laite.
Jalopähkinät

Käyttö

Jalopähkinöistä käytetään usein yleisnimitystä pähkinäpuu. Niiden puuaines soveltuu mainiosti puusepäntöihin. Eurooppalaisen pähkinäpuun eli saksanjalopähkinän (Juglans regia) puuaines on vaalean- tai harmaanruskeaa. Puuaineksen huokoset ovat tasaiset ja hienot. Se on ominaispainoltaan kuivana noin 0,60, joten se on verrattain raskasta. Amerikkalaisen pähkinäpuun eli mustajalopähkinän (Juglans nigra) puuaines on punaisempaa sinipunaisin vivahduksin. Se on myös keveämpää ja pinnaltaan karkeampaa. Pähkinäpuuta käytetään muun muassa viiluina tai kokopuuna hienoihin koriste-esineisiin, soittimiin, ampuma-aseiden periin, huonekaluihin ja sisustustöihin. Erityisen arvostettua on ranskalainen Dordognen alueen jalopähkinäpuu.
Jalopähkinät ovat huomattavan paljon hiiltä sitovia puita.
RN Artigliere (1937)

Palvelus

Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijä HMS Ajax vaurioitti alusta pahoin Cape Passeron taistelussa. HMS York upotti aluksen seuraavana päivänä.
Bahamasair

Historiaa

Bahamasairin synty lähti liikkeelle vuoden 1970 öljykriisistä, jolloin British Airways lopetti lentämisen Bahamasaarille. Bahaman hallitus näki mahdollisuuden uuden valtio-omisteisen kansallisen lentoyhtiön perustamiselle sen sijaan, että muunmaalaiset yhtiöt valtaisivat BA:n jälkeensä jättämän markkina-aukon. Yhtiölle asetettiin tavoitteiksi muun muassa toimia kansallisena lentoyhtiönä ja siten maan tunnettuuden ja mielikuvan parantajana ja matkailuliiketoiminnan edistäjänä. 
Bahamasair ei ollut maan ensimmäinen oma lentoyhtiö. Vuonna 1936 perustettu Bahamas Airways joutui lopettamaan vuonna 1973 öljykriisin takia vuosia jatkuneista pelastusyrityksistä huolimatta. Vuonna 1968 oli perustettu Eurooppaan lentävä Air Bahama, joka myytiin Islannin Loftleiðirille jo seuraavana vuonna.
Bahamasairin toiminta pääsi alkuun, kun Flamingo Airlines and Out Island Airways yhdistettiin Bahamasairiksi. Yhtiön maine kärsi huoltotoiminnan heikosta laadusta ja taloudellisesti ajat olivat öljykriisin takia huonot. Liikennöinti pääsi alkuun brittiläisillä BAC 1-11 -suihkukoneilla, ja pian yhtiölle hankittiin uusia Boeing 737 -konetta. Saarten välistä kotimaanliikennettä palveltiin Fairchild F-27 -turbopotkurikoneilla ja lyhyille kiitoteille sopivilla De Havilland Canada DHC-6 Twin Otter -koneilla. Vuonna 1972 aloitettiin ensimmäinen kansainvälinen lentoreitti Nassausta Floridan Tampaan. Pian myös Pan Am -lentoyhtiö vetäytyi Bahamasaarten liikenteestä, minkä ansiosta Bahamasair sai yhä paremman aseman saarivaltion kansainvälisissä lentoyhteyksissä. Bahamasairin kehittämisessä oli mukana irlantilaisen Aer Lingus -lentoyhtiön kansainvälinen konsultointipalvelu.
1980-luvulla Bahamasair laajensi toimintaansa Yhdysvaltojen koillisosien liikenteeseen avaamalla reitit Philadelphiaan, Washington D.C.:n Dullesin lentoasemalle ja New Yorkin Newarkiin. Vuonna 1989 nuo reitit lopetettiin kannattamattomina. Samana vuonna yhtiö sai kaksi Boeing 727-200 -suihkukonetta, mutta yhtiön kannattavuus kärsi poliittisesta ohjauksesta ja koneista oli luovuttava. Vuonna 1991 Bahamasairin suihkukoneet korvattiin De Havilland Canada DHC-8 Dash 8 -turbiinipotkukoneilla. Vuonna 1997 Boeing 737 -suihkukoneet otettiin taas käyttöön lennoilla Fort Lauderdaleen, Miamiin ja Orlandoon sekä tärkeimmällä kotimaareitillä Nassausta Freeportiin.
Nykyisin Bahamasairin 11 koneen laivasto koostuu Boeing 737-500- ja Dash 8 -koneista. Yhtiön kansainväliset reitit suuntautuvat vuonna 2015 Nassausta Floridan Miamiin, Fort Lauderdaleen, West Palm Beachiin ja Orlandoon. Lisäksi yhtiö lentää Britannialle kuuluvilta Turks- ja Caicossaarilta Kuuban Havannaan. Maan sisäisten reittien kohteina ovat Grand Bahama, Abaco, Eleuthera, Exuma, Crooked Island, Acklins, Mayaguana, Inagua, San Salvador ja Long Island.
Tom Hardy

Taustaa

Hardy syntyi Hammersmithissä Lontoossa vuonna 1977. Hänen isänsä Chips Hardy on kirjailija ja käsikirjoittaja. Hardy on englantilaista ja irlantilaista syntyperää. Hän varttui East Sheenin kaupunginosassa. Hän opiskeli näyttelemistä Richmond Drama Schoolissa ja Drama Centre Londonissa. Nuoruusvuosinaan hän oli ongelmissa virkavallan kanssa, ja kamppaili alkoholi- ja huumeriippuvuuden kanssa, josta hän pääsi eroon vuonna 2003.
Etävanhempi

Etävanhempi on lasten huoltaja, jonka luona lapset eivät pääsääntöisesti asu, mutta joka on kuitenkin jaetun huoltajuuden myötä lasten virallinen huoltaja.
Suomessa etävanhempi maksaa elatusmaksuja lapsistaan. Maksujen lisäksi hän elättää lapsensa suoraan luonapitopäivinä. Kun vanhemmuus on jaettu, molemmat vanhemmat maksavat itse elatuskulut, eikä rahaa vanhempien välillä yleensä siirry. Suomessa yhteiskunta maksaa lapsilisät sille vanhemmalle, jonka luona lapset virallisesti ovat kirjoilla. Ruotsissa lapset voivat olla kirjoilla molemmilla vanhemmilla. Etävanhemmalla ei ole oikeutta normaaleihin lapsiperhetukiin, joita ovat esimerkiksi perheellisen asumistuki, elatusapu tai -tuki, lapsilisät, maksuhuojennukset ja ulosoton perhesuojarajat.
Suomen järjestelmää on kritisoitu siitä, että lapsi voi olla kirjoilla vain lähivanhemmallaan, vaikka tämä käytännössä asuisi myös etävanhempansa luona. Tämän on katsottu asettavan vanhemmat taloudellisesti eriarvoiseen asemaan.