Turn! Turn! Turn! (To Everything There Is a Season)

Pete Seegerin versio

Folk-muusikko ja aktivisti Pete Seeger kirjoitti kappaleen vuonna 1959 omien sanojensa mukaan vastalauseeksi levy-yhtiönsä vaatimukseen tehdä helpommin lähestyttäviä ja vähemmän provosoivia lauluja. Hän lainasi sanoituksen Raamatun Saarnaajan kirjasta (luku 3, jakeet 1–8). Seeger teki siihen yksinkertaisen sävelen, jota hän itse vertasi kappaleeseen ”Tuiki, tuiki tähtönen”. Seeger kertoi laulun synnystä vuonna 1988:
»Sain kirjeen julkaisijaltani, jossa hän sanoi: ”Pete, en voi myydä näitä kirjoittamiasi protestilaulujasi”. Ja olin vihainen. Istuin alas nauhurin kanssa ja sanoin: ”En voi kirjoittaa sellaisia kappaleita, joita haluat. Tarvitset siihen jonkun muun. Osaan kirjoittaa vain tällaisia lauluja.” Otin taskustani paperilappusen ja improvisoin siihen melodian vartissa. Ja lähetin sen hänelle (julkaisijalle). Viikon päästä sain häneltä kirjeen, jossa sanottiin: ”Mahtavaa! Juuri sitä mitä etsin.”»
(Pete Seeger)
Seeger esitti kappaletta heti sen valmistuttua, mutta hän ei levyttänyt sitä ennen heinäkuuta 1962, jolloin tämän esitys New Yorkin Bitter End -yökerhossa nauhoitettiin. Konsertista koostettiin albumi The Bitter and the Sweet, ja ”Turn! Turn! Turn!” oli sen kuudes raita. Albumin julkaisi Columbia Records marraskuussa 1962.

Taustaa ja äänitys

”Turn! Turn! Turn!:in” sovittaminen folk rockiksi ja The Byrdsin kolmanneksi singleksi oli yhtyeen kitaristi-laulajan Jim McGuinnin (myöh. Roger McGuinn) idea. Kappale oli hänelle tuttu, sillä hän oli Pete Seegerin fanina kuullut sitä hänen esittämänään 1960-luvun alussa, minkä lisäksi hän oli ollut kitaristina The Limeliters -yhtyeen vuoden 1962 cover-versiolla. McGuinn soitti kitaraa myös Judy Collinsin vuoden 1963 versiolla, jonka hän itse sovitti. McGuinnin tyttöystävä oli pyytänyt tätä laulamaan kappaletta yhtyeen keikkabussissa heinäkuun 1965 Yhdysvaltain-kiertueen aikana, ja syyskuun ensimmäisenä päivänä Byrds yritti ensimmäisen kerran harjoitella sitä studiossa. Saman kuun 10. päivänä äänitettiin lopullinen versio. Joidenkin tietojen mukaan siitä otettiin jopa 50–78 ottoa, ennen kuin lopputulokseen oltiin tyytyväisiä.
Kappaleen on katsottu sopineen Byrdsin materiaaliin hyvin, sillä se muistutti yhtyeen ensimmäistä suurta hittiä, ”Mr. Tambourine Mania”. Lisäksi pidettiin tärkeänä, ettei kappale ollut kahden ensimmäisen singlen tavoin Bob Dylanin kirjoittama, sillä yhtyettä oli arvosteltu siitä, että se tukeutui liikaa hänen sävellyksiinsä.

Julkaisu ja vastaanotto

Vaikka yhtyeen manageria Jim Dicksonia hiukan arvelutti kappaleen raamatullinen teksti, antoi hän asian kuitenkin olla. ”Turn! Turn! Turn!” ilmestyi singlenä 1. lokakuuta 1965 ja se nousi joulukuuhun mennessä Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen. Se oli ykkösenä kolme viikkoa ja säilyi listalla kaikkiaan neljätoista viikkoa. Singlen julkaisi Columbia Records B-puolenaan ”She Don’t Care About Time”.
”Turn! Turn! Turn!:in” menestykseen Yhdysvalloissa on katsottu vaikuttaneen sen puhutteleva sanoitus siitä, kuinka maailmassa kaikella on aikansa ja paikkansa. Musiikkitoimittaja Jake Nyman toteaa kirjassaan Kovan päivän ilta, että ”kansalaisoikeusliikkeen, Vietnamin sodan ja rotumellakoiden nostattamien rauhanmarssien sekaan nämä ikiaikaiset raamatulliset viisaudet sopivat paremmin kuin hyvin”. Erityisesti viimeistä riviä ”A time for peace, I swear it’s not too late” on pidetty lähes täydellisenä sanomana joulun 1965 lähestyessä.
»Se (kappale) oli siihen aikaan folk-standardi, mutta soittaessani se muuttui rock and rolliksi, koska olin suunnitellut sen sellaiseksi. [...] Ajattelimme, että se olisi hyvä single. Siinä oli kaikki; hyvä sanoma, hyvä melodia ja rytmi.»
(Roger McGuinn)
Myös kappaleen säveltäjä Pete Seeger piti The Byrdsin versiosta, vaikka ei ollutkaan suuri rock and roll -musiikin ystävä.
Yhdysvaltain ulkopuolella singlen julkaisi CBS Records. Painosten B-puolena oli lähes poikkeuksetta Yhdysvaltain tavoin ”She Don’t Care About Time”. Britanniassa kappale ylsi kahdeksan listaviikon aikana korkeimmillaan sijalle 26. Länsi-Saksassa kappale pääsi sijalle kahdeksan ja Alankomaissa sijalle viisitoista.

Muita versioita

Pete Seegerin ja The Byrdsin lisäksi kappaletta ovat esittäneet lukuisat muutkin yhtyeet ja artistit. Vuonna 1962 sen levytti The Limeliters -yhtye albumilleen Folk Matinee. Seuraavana vuonna sen julkaisi folk-laulajatar Judy Collins albumillaan Judy Collins 3. The Byrdsin kitaristi-laulaja Jim McGuinn soitti molemmissa levytyksissä kitaraa, minkä lisäksi hän sovitti Collinsin version.
Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Dolly Parton, The Seekers, Wilson Philips, Belle & Sebastian, Nina Simone ja Larry Norman.