google/wiki40b huggingface dataset:
Väinö Anttila

Ura

Väinö Anttilan vanhemmat olivat vaakamestari Johan Fredrik Anttila ja Maria Charlotta Takala. Uransa varhaisvaiheessa hän työskenteli Talikkalan työväen näyttämöllä. Teatteriura katkesi sisällissotaan: Anttila soti punaisten komppanianpäällikkönä, ja sodan jälkeen hän kärsi vankeusrangaistuksen. Kesällä 1921 hänet palkattiin Työväen Näyttämöiden liiton sihteeriksi, osin punaisen taustansa takia, osin jatkamaan liiton viipurilaista perintöä.
Anttilan ura jatkui Kuopion Työväen Teatterin johtajana 1923. Pesti Kuopiossa jäi lyhyeksi, kuten myös seuraavat: Voikkaan Työväen Näyttämö 1923–1925, Rovaniemen Työväen Näyttämö 1925–1926, Nokian Työväen Näyttämö 1926–1929, Lappeenrannan Teatteri 1929–1931 ja Salon Näyttämö 1931–1933. Vuosina 1934–1938 Anttilalla oli hieman pidempi rupeama, kun hän toimi turkulaisen harrastajateatteri Tarmon johtajana. Vuosina 1939–1941 hän johti Lahden Työväen Näyttämöä. Toisen maailmansodan jälkeen Anttila johti Vuoksenlaakson Teatteria 1946–1949 ja sen seuraajaa eli Imatran Teatteria vuodesta 1949.
Anttila työskenteli Viipurin Kaupunginteatterin kiinnitettynä näyttelijänä 1941–1946. Hän näytteli muun muassa Jussin roolin kansannäytelmässä Pohjalaisia ja Riston roolin Työmiehen vaimossa. Agapetuksen komediassa Syntipukki Anttila teki Miettisen roolin. Hän näytteli myös näytelmissä Paljon melua tyhjästä, Noita palaa elämään ja Ruma Elsa.
Anttila ohjasi lavalle muun muassa näytelmät Seitsemän veljestä, Lemmin poika, Elinan surma ja Anu ja Mikko.

Muuta

Väinö Anttila  avioitui näyttelijä Toini Ahosen kanssa 1924.
Maantiesilta, L’Estaque

Maalaustapa ja provinienssi

Cézanne maalasi pinnat vierekkäin asetelluin ja rytmiä luovin siveltimenvedoin. Näin hän ilmaisi omaa kokemustaan enemmän kuin silmin nähtyä todellisuutta. Tämä taiteen tekotapa "modulaatio" eli pinnan rakenteen jakaminen kokonaisuudeksi tällä tavoin yleistyi Suomessakin myöhemmin laajemminkin uuden taiteen tekotavaksi.
Cézannen Maantiesilta, L'Estaque kuului aiemmin taidekauppias Ambroise Vollardin kokoelmiin. Maalaus oli esillä Roger Fryn järjestämässä Manet and the Post-Impressionists -näyttelyssä, josta se hankittiin Antellin kokoelmiin vuonna 1911.

Vaikutus

Suomessa tästä Maantiesilta, L'Estaque- maalauksesta otti moni nuori suomalainen taiteilija oppia omiin teoksiinsa. Ainakin Tyko Sallisen, Yrjö Ollilan, Ragnar Ekelundin ja Ilmari Aallon tuotannossa näkyy Cézannen käyttämä maalaustapa. Myös tuon ajan taiteentuntijoissa oli niitä, jotka halusivat tukea taiteilijoita heidän ilmaisussaan. Tällaisia olivat esimerkiksi Sigurd Frosterus sekä  Oslon Nasjonalgallerietin johtaja ja Munchin ystävä Jens Thiisil. Viimeksi mainittu myös esitelmöi Helsingissä impressionistista taidetta seuranneista pyrkimyksistä vuonna 1911 ja 1913.
Aristofanes

Aristofanes (m.kreik. Ἀριστοφάνης, n. 450–385 eaa.) oli antiikin Kreikan aikainen komediakirjailija. Häntä on perinteisesti pidetty niin sanotun vanhemman attikalaisen komedian etevimpänä edustajana ja ankarana hallitsevan vallan arvostelijana.

Näytelmät

Aristofaneen komedioita arvioidaan olevan noin neljäkymmentä, joista yksitoista on säilynyt. Hänen tiedetään näytelmiensä vuoksi joutuneen ateenalaisen oikeuden eteen, mutta myös saavuttaneen esimerkiksi näytelmällään Sammakot yhteiskunnallista arvostusta.
Tunnetuimpiin Aristofaneen näytelmiin kuuluu peloponnesolaissodan aikaan kirjoitettu ja sijoittuva näytelmä Lysistrate. Näytelmän perustana on ateenalaisten ja spartalaisten naisten ”lemmenlakko”, jolloin he kieltäytyvät harrastamasta seksiä miestensä kanssa kunnes rauha on saapunut kaupunkien välille. 
Toinen Aristofaneen tunnetuimmista näytelmistä on Pilvet, jossa irvaillaan sofisteille ja filosofi Sokrateelle. Osansa saavat myös aikalaisaristokraatit, jotka haluavat kouluttaa pojistaan vallanpitäjiä. Näytelmässä Sokrates kuvataan sofistiksi vaikka Platon myöhemmin kertoo Sokrateen juuri vastustaneen sofistien oppeja. Pilvissä voidaan nähdä myös yksi sovellus myöhemmin Platonin nimiin laitetusta ideaopista, kun Sokrates pyrkii tavoittamaan auringon ideaa pilvien takaa. Pilvet-näytelmän teema jatkuu myös näytelmässä Ampiaiset.
Näytelmä Naisten juhla lähtee liikkeelle tilanteesta, jossa tragediakirjailija Euripides pelkää naisten suuttuneen hänen näytelmistään. Lopulta Euripideen ystävä lähtee naiseksi pukeutuneena naisten tilaisuuteen puolustamaan Euripidestä. Leikki miesten ja naisten roolien erilaisuudessa ja niiden vaihtamisessa on kiintoisa erityisesti antiikin teatterissa, jossa kaikki näyttelijät olivat miehiä.

Vaikutus

Aristofaneen vaikutusta jo antiikin Kreikassa kuvannee se, että Platon on ottanut hänet kuuluisaan dialogiinsa Pidot, kertomaan yhden tarinan rakkaudesta. Myöhemmin kirjallisuudessa Aristofaneen vaikutukset ovat olleet myös mittavat. Kuuluisimpia suoria lainauksia lienee Aristofaneen lemmenlakon käyttö sodan lopettamisessa. Omat versionsa tarinasta ovat tehneet esimerkiksi taiteilija Pablo Picasso sekä sarjakuvataiteilija Ralf König. Kuuluisa sanonta ”Emme voi elää ilman heitä” on myös johdettavissa Aristofaneen näytelmään Lysistrate.
Ralph Boschung

Ralph Boschung (s. 23. syyskuuta 1997 Monthey) on sveitsiläinen moottoriurheilija.

Ura

Boschung aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2008. Vuonna 2012 Boschung aloitti kilpauransa Formula BMW Talent Cup -sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2013 Boschung siirtyi ADAC Formel Masters -sarjaan voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2014 Boschung jatkoi sarjassa saavuttaen kahdeksan palkintosijaa sijoittuen jälleen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2015 Boschung kilpaili GP3-sarjassa Jenzer Motorsport-tallissa. Hän saavutti yhden kolmossijan ja 28 pistettä sijoittuen sarjan 11:ksi. Vuonna 2016 Boschung jatkoi GP3:ssa siirtyen suomalaistallin Koiranen GP:n kuljettajaksi. Boschung voitti Itävallan sprinttikilpailun, mutta sai potkut kesken kauden.
Vuodeksi 2017 hän siirtyi Formula 2 -sarjaan Campos Racing-tallin kuljettajaksi.
Sylhet

Sylhet (bengaliksi সিলেট, Sileṭa, sylhetiksi ছিলট, Chilaṭa) on kaupunki Koillis-Bangladeshissa lähellä Intian rajaa Surmajoen varrella. Kaupunki on Sylhetin alueen ja sen osan, Sylhetin piirikunnan keskus. Vuonna 2011 Sylhet oli Bangladeshin viidenneksi väkirikkain kaupunki. Sylhet on maan tärkeimpiä talous-, hallinto-, liikenne- ja koulutuskeskuksia.
Vuonna 2011 Sylhetin kaupungin väkiluku oli 479 837 ja pinta-ala 26,5 km².
Koko Sylhetin piirikunnan väkiluku oli 3 434 188 ja pinta-ala oli 3 490 km². Piirikunta on yksi Bangladeshin neljästä tärkeimmästä teealueesta. Vuonna 2013 piirikuntaan kirjattiin 20 teetilaa, jotka kattoivat yhteensä 52,5 neliökilometrin alueen, ja joiden yhteenlaskettu vuositiuotanto oli 5,5 miljoonaa teekiloa.
Polttoitsemurha

Polttoitsemurha on itsemurha, jonka tekijä sytyttää itsensä palamaan. Monesti polttoitsemurha on tarkoitettu poliittiseksi protestiksi, jolloin se toteutaan julkisella paikalla.
Sellaisen ovat tehneet buddhalainen munkki Thích Quảng Đức Etelä-Vietnamin politiikkaa protestoidakseen, Norman Morrison vuonna 1965 vastalauseeksi Vietnamin sodalle sekä Jan Palach vuonna 1969 protestiksi Neuvostoliiton edellisenä vuonna suorittamalle Tšekkoslovakian miehitykselle. Jan Palachin esimerkkiä seurasivat Tšekkoslovakiassa muutamat muutkin henkilöt.
Vuonna 2001 Kiinan media näytti kuvia useiden Falun Gong -järjestön kannattajien julkisesta polttoitsemurhista Tiananmenin aukiolla.
Liikkeen mukaan tapaukset olivat lavastettuja sen mustamaalamiseksi.
Vuonna 2003, kun Ranskan poliisi oli pidättänyt iranilaisten Kansan mujahedin -järjestön johtajan Maryam Rajavin Pariisissa, kymmenen liikkeen jäsentä sytytti itsensä tuleen Euroopan eri kaupungeissa. Heistä kaksi kuoli.
17. joulukuuta 2010 tunisialainen katukauppias Mohamed Bouazizi teki polttoitsemurhan Sidi Bouzidin kaupungissa, kun korruptoitunut poliisi oli takavarikoinut lupien puutteeseen vedoten hänen vihanneskärrynsä ja vaakansa. Tapaus johti pian mellakoihin, jotka levisivät koko maahan, ja Tunisian kansannousu ajoi lopulta maata parikymmentä vuotta hallinneen presidentti Zine el-Abidine Ben Alin maapakoon 14. tammikuuta 2011. Tunisian esimerkki sai ainakin kahdeksan muuta henkilöä yrittämään polttoitsemurhaa eri arabimaissa tammikuussa 2011, osa menehtyi vammoihinsa.
Tiibetissä on vuoden 2009 helmikuusta lähtien 130 henkilöä sytyttänyt itsensä palamaan vastareaktiona Kiinan harjoittamalle sorrolle, joka kohdistuu erityisesti miehitetyn Tiibetin buddhalaiseen uskontoon sekä Tiibetin kieleen ja kulttuuriin. Polttoitsemurhien tekijät ovat ilmaisseet haluavansa Dalai Laman palaavan takaisin Tiibetiin ja vapautta tiibetiläisille. Itsensä tuleen sytyttäneistä 110 on miehiä ja 20 naisia. Näissä polttoitsemurhissa on kuollut 112 henkilöä.
Piispansauva

Piispansauva on sekä katolisille, anglikaaniselle ja luterilaiselle kirkolle yhteinen jumalanpalvelusväline. Piispansauva kuvaa kantajansa, piispan hengellistä ohjaajan valtaa paimennettaviensa joukossa.

Läntisissä kirkkokunnissa

Luterilainen kirkko käyttää sauvaa, jonka yläpäässä on vastaava kiemurainen koriste kuin alkuperäisessa paimenen sauvassa. Piispansauvan käytöstä on omat hyvin tarkat ja täsmälliset ohjeet. Perinteisesti piispa käyttää sauvaa vain omassa hiippakunnassaan. Hän kantaa sitä vasemmassa kädessään, sauvan käyrä eteenpäin käännettynä.  
Keskiajalla piispat käyttivät sauvaa kirkollisissa kulkueissa, antaessaan piispallisen siunauksen sekä muissa tilaisuuksissa. Reformaation jälkeen piispansauvan käyttö kiellettiin Ruotsissa.Se tuli uudelleen kyttöön 1780, kun Uppsalan arkkipiispa Carl Mennander vihki Johan Wingårdin Göteborgin piispaksi. Ruotsissa vuoden 1811 Kirkkokäsikirja edellytti että niin sauva kuin piispanhiippa annettaisiin vikhimyksessä uudelle piispalle viran merkkinä. Suomessa piispanviran tunnusmerkit, kuorikaapu, piispansauva ja piispanhiippa (mitra) ovat olleet käytössä vuodesta 1930 alkaen, ensin Turun arkkihiippakunnassa, myöhemmin muissakin hiippakunnissa. Pohjoismaiden kirkoissa vain Ruotsissa ja Suomessa on piispansauva käytössä. Kun piispa jää eläkkeelle tai luopuu virastaan, hän jättää sauvan odottamaan seuraajaa.
Roomalaiskatolinen ja anglikaaninen piispansauva ovat samankaltainen kuin luterilaisen kirkon piispansauva.

Ortodoksisessa kirkossa

Ortodoksinen piispansauva poikkeaa edellisistä: sen yläpäässä on risti jota ympäröi kaksi käärmettä; tämä kuvaa sitä hengellistä viisautta joka piispalla on oltava:
"Olkaa siis viisaita kuin käärmeet ja viattomia kuin kyyhkyset" (Matteus 10:16)
Piispansauvat ovat yksilöitä; niitä luovutetaan myös lahjoina esimerkiksi valtiovierailujen aikana vierailujen isäntinä toimiville piispoille; eniten tällaisia ehti saada isä arkkipiispa Paavali pitkän toimikautensa ansiosta.
Bysantissa piispat saivat sauvansa keisarilta; Venäjällä puolestaan patriarkat saivat omansa tsaarilta mutta alemmat piispat patriarkalta; nykyisin käytäntö on se että sauva luovutetaan uudelle piispalle vihittäessä ja sen luovuttaa vanhin vihkivä piispa, Suomessa koko ajan arkkipiispa.
Italian–Etiopian sota (1895–1896)

Taustat

Menelik II nousi Etiopian keisariksi Italian tuella vuonna 1889. Italia ja Etiopia solmivat Wuchalen sopimuksen, jolla Italialaiset antoivat Eritrean Etiopialle sillä ehdolla, että Etiopiasta tulisi heidän protektoraattinsa. Osapuolille tuli kuitenkin allekirjoittamisen jälkeen erimielisyyksiä sen tarkoituksesta, sillä italiankielisessä versiossa ei lukenut samoja asioita kuin siinä oli sanottu amharaksi. Italia päätti ratkaista ongelman invaasiolla luottaen Etiopian sisäiseen hajanaisuuteen.

Sota

Italialaiset aloittivat yhteenotot miehittämällä pienen alueen rajalta joulukuussa 1894. Tämän liikkeen tarkoituksena oli saada tigaryt ja amharat Italian puolelle. Näin ei kuitenkaan käynyt vaan päinvastoin heidän keskuudessaan nousi italialaisvihamielinen patrioottinen mieliala. Menelik oli käyttänyt paljon aikaa modernien aseiden saamiseksi Englannista ja Ranskasta. Menelik saikin aseita, sillä Etiopia oli auttanut englantilaisia mahdisteja vastaan Sudanissa. 
Ensimmäinen taistelu tammikuussa 1895 Coatitissa päättyi italialaisten voittoon mutta seuraavan yhteenoton, Amba Alagin taistelun voittivat etiopialaiset 7.12.1895. Maaliskuun 1. päivänä italialaiset hyökkäsivät Adwan kaupungin liepeillä ja siellä käytiin Adowan taistelu. Hyökkäykseen osallistui puolet kaikista Italian Itä-Afrikan joukoista eli noin 17 700 sotilasta. Etiopialaisten paljon suuremmat joukot (100 000 sotilasta) kuitenkin voittivat italialaiset ja 9 500–12 000 sotilasta kuoli. Etiopialaiset menettivät noin 3 000 sotilasta.

Lopputulos

Menelik solmi Italian kanssa Addis Abeban rauhansopimuksen, jossa Italia tunnusti Etiopian itsenäisyyden ja Eritrean ja Etiopian rajat määriteltiin tarkasti. Iso-Britannia ja Ranska tunnustivat myös Etiopian riippumattomuuden. Italialaisten tappiot Adowan taistelussa olivat prosentuaalisesti pahemmat kuin missään muussa 1800-luvulla käydyssä taistelussa, jossa oli eurooppalainen valtio mukana.
Latokartano

Latokartanon peruspiiri

Latokartanon peruspiiri on Helsingin piirijaossa laajempi alue, joka jaetaan seuraaviin osa-alueisiin: Viikinranta, Latokartano, Viikin tiedepuisto, Viikinmäki, Pihlajamäki ja Pihlajisto. Peruspiirin maapinta-ala on 10,03 km² ja asukasluku vuoden 2010 alussa 21 149. Työpaikkoja peruspiiri tarjosi 5 521 hengelle.

Liikenneyhteydet

Lahdenväylä ja Viikintie ovat alueen tärkeimmät henkilöautoliikenteen runkoväylät. Kehä I kulkee aivan Latokartanon asuinalueen vierestä koillisessa ja lähimmät liittymät sille on Pihlajamäessä ja vuonna 2016 avattu uusi Kivikon liittymä.
Latokartanoon liikennöi Munkkiniemestä ja Kontulasta bussilinja 57, keskustasta linja 78, sekä Herttoniemestä ja Puistolasta linja 79. Lisäksi runkolinja 550 kulkee Viikin halki, ja 506 kulkee Meilahdesta Latokartanon ja Viikin kampuksen läpi Myllypuroon. Kehä I varrella liikennöi Itäkeskuksesta Malmin suuntaan linjat 554 ja 561 sekä Pitäjänmäkeen linja 54, Itä-Helsingistä Malmin kautta Myyrmäkeen Runkolinja 560.

Historia

Latokartanon osa-alue on saanut nimensä Viikin latokartanosta, joka perustettiin 1500-luvulla läheisen Helsingin kuninkaankartanon talousalueeksi. Latokartano muodostettiin kuudesta Östervikin ja kolmesta Västervikin kylän talosta. Vuonna 1629 se lahjoitettiin ratsumestari Gert Skyttelle, mutta peruutettiin kruunulle vuonna 1655, minkä jälkeen se oli Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherran virkatalona.
Viikin latokartanoon kuului myös nykyinen Viikinmäen alue, joka siirtyi 1900-luvun alkupuolella Helsingin kaupungin omistukseen.  Tilan jäljelle jäänyt osa luovutettiin vuonna 1946 Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteelliselle tiedekunnalle Viikin koetilaksi, jonka yhteyteen myös Viikin kampus on vähitellen muodostunut. Suurin osa tilan yhä jäljellä olevista pelloista sijaitsee kuitenkin Viikintien eteläpuolella ja kuuluu nykyisin Viikinrannan osa-alueeseen.
Jovana Janković

Jovana Janković (serb. Јована Јанковић, s. 25. huhtikuuta 1981 Belgrad, Serbian sosialistinen tasavalta, Jugoslavia) on serbialainen TV-henkilö ja juontaja Serbian yleisradiossa Radio-televizija Srbije.
Janković aloitti uransa 19-vuotiaana. Hän juonsi Eurovision laulukilpailun Belgradissa 2008 Željko Joksimovićin kanssa. Vuonna 2012 hän meni naimisiin Joksimovićin kanssa.
Landskronan museo

Landskronan museo on Ruotsissa Landskronassa sijaitseva museo, joka esittelee alueen historiaa. Se sijaitsee vuosina 1751-1760 rakennetussa Adolf Fredrikin kasarmitalossa Raatihuoneentorin laidalla. Perusnäyttelyiden lisäksi museossa on noin 15 vaihtuvaa näyttelyä vuosittain.
LastPass

Ohjelman ominaisuudet

LastPass tallentaa salasanat omaan pilvipalveluunsa, josta ne synkronoidaan käyttäjän muihin laitteisiin. Salasanat on suojattu pääsalasanalla.
Ohjelmasta on kolme erilaista versioita. Maksulliset Premium ja yrityskäyttöön suunnattu Enterprise tuovat ilmaisen version ominaisuuksien lisäksi omia ominaisuuksiaan, kuten tuen eri mobiililaitteille (iPhone, BlackBerry, Android, Windows Mobile, ja Symbian, mainoksettomuuden sekä paremman tukipalvelun.

Menestyminen

LastPass on saanut tunnustusta eri tietotekniikka-alan lehdiltä. LifeHacker valitsi LastPassin vuonna 2010 viiden parhaimman ohjelman joukkoon salasanojen hallinnoinnissa. Vuonna 2012 LifeHacker valisti LastPassin turvallisimmaksi ohjelmaksi lajissaan.
Jehu

Jehu oli Israelin kuninkaana noin 845–818 eaa. Hän puhdisti Israelia Baalin palvonnasta ja surmautti Baalin kannattajia. Hän oli aluksi päällikkönä kuningas Joramin armeijassa, mutta profeetta Elisa voiteli hänet kuninkaaksi. Valtansa aluksi hän tuhosi Omrin kuningashuoneen. Hän väijytti Joramin ja Ahasjan, joka oli tulossa 42 Juudan prinssin kanssa tervehtimään kuningas Joramia, ja surmautti Isebelin. Vuonna 841 eaa. hän alistui maksamaan veroja Assyrian kuninkaalle Salmanassar III:lle saadakseen tältä tukea Damaskon kuningas Hasaelin hyökkäyksiä vastaan. Tuki ei kuitenkaan auttanut, sillä Hasael onnistui tehokkaasti hävittämään Israelin Jordanin itäpuolella olevia maakuntia. Profeetat tukivat häntä aluksi, mutta myöhemmin alkoivat esittää häntä kohtaan syytöksiä huomattuaan millainen hallitsija hän todella on. Jehu on myös Raamatun henkilö ja hänestä kerrotaan Toisessa kuninkaiden kirjassa (luvut 9 ja 10). Hänen jälkeensä tuli kuninkaaksi hänen poikansa Joahas.
Aston

Aston on englantilainen kaupunki, joka on nyttemmin sulautunut Birminghamiin. Kaupungin jalkapallojoukkue Aston Villa FC pelaa Englannin valioliigassa. Black Sabbath -yhtyeen jäsenet Ozzy Osbourne, Tony Iommi, Geezer Butler ja Bill Ward ovat syntyneet Astonissa. Astonin yliopisto on yksi Birminghamin kolmesta yliopistosta.
Aston sijaitsee Birminghamin keskustan ja Spaghetti Junctioniksi kutsutun suuren liikenneympyräkokonaisuuden välissä.
Astonissa on kuuluisa historiallinen kartano Aston Hall, joka toimii nykyisin taidemuseona.
FS Kerguélen (1872)

Palvelus

Alus lähti 28 joulukuuta 1878 Cherbourgista Kiinaan, mistä se palasi Ranskaan 8. kesäkuuta 1881. Kerguélen poistettiin alusluettelosta vuonna 1894.
Penegaten torni

Penegaten torni (port. Torre de Penegate), on nelikulmainen, kolmekerroksinen torni, joka sijaitsee Vila Verdessä, Portugalissa.
Se on rakennettu graniitista 1300-luvulla.
Agnar Mykle

Agnar Mykle (8. elokuuta 1915 Trondheim – 14. tammikuuta 1994 Asker) oli norjalainen kirjailija, jonka romaani Laulu punaisesta rubiinista herätti laajaa kohua eroottisella realismillaan. Mykleä ja hänen kustantajaansa Gyldendalia vastaan nostettiin oikeusjuttuja Norjassa ja myös Norjan ulkopuolella.
Suomessa oikeusministeriö määräsi syksyllä 1957 Laulu punaisesta rubiinista -romaanin suomennoksen takavarikoitavaksi ja teoksen kustantajan asetettavaksi syytteeseen. Jutun käsittely päättyi pari vuotta myöhemmin korkeimman oikeuden vahvistettua alempien oikeusasteiden päätöksen, jonka mukaan kustantaja tuomittiin sakkoihin ja menettämään saamansa taloudellinen hyöty valtiolle. Kyseessä on yksi viimeisistä tapauksista, joissa jokin teos on Suomessa määrätty takavarikkoon. — Oikeutta käytiin myös Norjassa, mutta siellä maan korkein oikeus kumosi levityskiellon.
Pilapiirtäjä Kari Suomalainen kommentoi "Punaisen rubiinin" ympärillä pyörinyttä kohua ja sen jälkeen tapahtunutta yleisen sietokynnyksen madaltumista 30 vuotta myöhemmin toteamalla, että "nykyisin julkaistaan sellaista, josta Myklekin punastuisi".
Cynthia Ann Parker

Cynthia Ann Parker (1827 Illinois – 1870) oli viimeisen Comanche-päällikkö Quanah Parkerin äiti. Hän oli uudisasukkaiden Silas ja Lucy Parkerin tytär.
Vuonna 1836 intiaanit hyökkäsivät Cynthian perheen kimppuun uudisasukkaiden uloimmassa tukikohdassa Fort Parkerissa ja kaappasivat muutamia ihmisiä, muun muassa 9-vuotiaan Cynthian, hänen 7-vuotiaan veljensä John Parkerin ja heidän 15-vuotiaan serkkunsa Rachel Plummerin. Rachel Plummer joutui orjaksi, mutta sekä Cynthia että John kasvoivat intiaaniperheessä. Molemmat viihtyivät uudessa ympäristössä ja unohtivat entisen elämänsä. Intiaaneille oli tyypillistä, että kaapattuja lapsia kohdeltiin aivan samoin kuin intiaanilapsia, mutta kaapattuja aikuisia kohdeltiin armottomasti.
Cynthia, joka kutsuttiin Naduah’ksi (”löydetty”), meni naimisiin päällikkö Peta Noconan (”vaeltaja”) kanssa ja sai kolme lasta. Quanah oli heidän vanhin poikansa. Valkoiset etsivät Cynthia Annia jatkuvasti, ja kauppiaat näkivät hänet 24 vankeusvuoden aikana kahdesti.
Intiaanien ja valkoisten suhteet kiristyivät voimakkaasti 1850-luvulla. Vuonna 1860 Lawrence Sullivan ”Sul” Rossin sotilaat hyökkäsivät intiaanien kimppuun ja kaappasivat 33-vuotiaan Cynthian, josta oli tullut intiaani – hän ei enää osannut englantia eikä halunnut palata biologisen perheensä luo. Hän ei koskaan kotiutunut sukulaistensa luo ja yritti turhaan paeta monta kertaa.
Vuonna 1870 Cynthia Ann Parker kuoli 43-vuotiaana sukulaistensa kodissa. Hän ei koskaan saanut tietää poikiensa Quanahin ja Pecosin kohtaloa, mutta itki heitä usein ajatellen heidän saaneen surmansa Rossin tekemässä iskussa.
Cynthia Ann Parkerin kohtalo tuli tunnetuksi vuonna 1982 kun Lucia St. Clairin romaani Ride the Wind – The Story of Cynthia Ann Parker and The Last Days of the Comanche ilmestyi. Myös John Waynen tähdittämä elokuva The Seachers perustuu samaan tarinaan.
Mjölbyn kunta

Vaakuna

Nykyinen kuntavaakuna vahvistettiin vuonna 1922 Mjölbyn kaupungin käyttöön. Vuoden 1971 kuntaliitosten jälkeen myös uusi kunta käytti vaakunaa ja rekisteröi sen vuonna 1978. Skänningen vaakuna perustuu 1300-luvulta olevaan sinettiin. Vifolkan vaakuna oli vuodelta 1952 ja Folkungan vuodelta 1955. Nämä vaakunat menettivät asemansa kuntauudistuksen yhteydessä.