google/wiki40b huggingface dataset:
Runkonopeus

Runkonopeus on veneen nopeus, jossa keula-aallon aallonpituus on yhtä suuri kuin veneen vesilinjan pituus. Kun vene lähtee liikkeelle sen muodostaman aallonpituus alkaa kasvaa samalla kun yleensä myös aallonkorkeus. Kun runkonopeus saavutetaan, vene näyttää jäävän suuren keula-aaltonsa taakse vangiksi. Teknisestä näkökulmasta saavutettaessa runkonopeus veneen keula- ja peräaaltojen vaihe-ero on yhtä kuin veneenpituus ja interferenssin vuoksi aallot vahvistavat toisiaan kasvattaen veden vastusta. Runkonopeus ei ole veneen maksiminopeus vaan kasvatettaessa veneen propulsiotehoa veneen nopeus kasvaa ja runkonopeuden ylitystä ei välttämättä juurikaan huomaa. Runkonopeuslaskentaa ei enää käytettä laivasuunnittelussa, vaan sen on korvannut Frouden luvun tarkastelu. Runkonopeuslaskentaa käytetään vielä purjeveneiden vertailussa.

Runkonopeuslaskennan taustaa

Kun vene liikkuu vedessä se synnyttää seisovan aallon jonka aaltovastus hidastaa liikettä. Tämä ilmiö kasvaa huomattavasti U-muotoisessa pohjassa lähestyttäessä runkonopeutta. Keula-aallon ollessa veneen mittainen Frouden luku on 1. Veneen nopeuden kasvaessa perä vajoaa kulkuaallon pohjaa kohti. Vene yrittää nousta oman aaltonsa muodostamaan rinnettä ylös. Liukukynnyksellä Frouden luku 1,34. Nopeuden kasvattaminen runkonopeudesta näkyy moottorin polttoaineen kulutuksen jyrkkänä epälineaarina kasvuna kunnes vene nousee liukuun. Liukuvan veneen vastus on pienempi ja polttoaineen kulutus kasvaa liu'ussa lineaarisesti nopeuden mukana. Puhtaasti liukuvan veneen Frouden luvun arvo on yli 3. Pienen propulsiotehon vanhoissa purjelaivoissa ja soudettavissa kaleereissa ja pitkäveneissä veden vastuksen nopea kasvaminen lähestyttäessä runkonopeutta on luultavasti tuntunut ylittämättömältä ja siitä on tullut käytännön raja.

Runkosuunnittelu

Aallonmuodostus vastus on voimakkaasti verrannollinen rungon päämittoihin ja muotoon. Moni nykyaikainen uppoamarunkoinen alus voi ylittää niiden laskennallisen runkonopeuden ilman nousua liukuun. Tällaisissa rungoissa on tyypillisesti pitkä, aaltoja halkova keula ja suippo perä sekä suhteellisen kapea runko. Näitä runkoja käytetään yleisesti kanooteissa, kilpasoutuveneissä, katamaraaneissa, nopeissa autolautoissa ja vastaavissa samaan konseptiin perustuvissa kauppa-, kalastus ja sotalaivoissa. Runkopainolla on myös merkitystä, koska se vaikuttaa uppoamaan ja aallon korkeuteen ja siten energian siirtymiseen aaltoon. Raskaat liukavarunkoiset veneet eivät yleensä voi ylittää runkonopeutta nousematta liukuun. Kapeat ja kevyet veneet, joita ei ole suunniteltu liukuviksi, voivat helposti ylittää runkonopeuden. Kun ne pääsevät yli runkonopeuden aaltojen interferenssistä johtuva aallonkorkeuden kasvu vähenee. Esimerkiksi kilpakajakit voivat ylittää runkonopeuden 100 prosenttia ilman, että ne nousevat liukuun. Puoliliukuvarunkoiset veneet, joiden Frouden luvut ovat välillä 1,65-3,0, ovat uppoamarunkoisten ja liukuvarunkoiset välissä.
Kaiken se kestää (kirja)

Juoni

Luukas on järjestänyt juhlat kodissaan, joihin hän on kutsunut koulukavereitaan. Hän käy lukion urheiluluokkaa ja rakastaa koripalloa yli kaiken. Hän on kutsunut juhliin myös samaa lukiota käyvän Tuukan, eivätkä he tunne toisiaan. Tuukka ei ymmärrä, miksi hänet on kutsuttu juhliin ja on lähdössä pois. Luukas ja Tuukka päätyvät saunaan suutelemaan ja Luukas kertoo olleensa ihastunut häneen jo pidemmän aikaa. Tuukan perhe on lähdössä kesämökille neljäksi viikoksi, eikä Tuukan äiti anna hänelle lupaa jäädä yksin kotiin. Tuukka pyytää Luukasta mukaan mökille, jossa he jatkavat salaista suhdettaan.
Kun kesäloma on ohi ja koulu alkaa, pojille jää vähemmän aikaa tavata toisiaan. Luukaksen vanhemmat ovat syvästi uskonnollisia ja he ovat aina päättäneet kaikki poikansa asiat. Pojat viihtyvät paljon yhdessä, ja Luukaksen vanhemmat alkavat epäillä poikien seurustelevan. Tämän seurauksena poikien välit viilenevät eivätkä he ole puheväleissä vähään aikaan.
Aikaa kuluu ja pojat muuttavat eri paikkakunnille. He eivät näe toisiaan moneen vuoteen, mutta ajattelevat toisiaan kaiken aikaa. Eräänä iltana Tuukka menee läheiseen yökerhoon kavereidensa kanssa, ja tapaa siellä Luukaksen. Tuukka juo tyrmäystipoilla terästetyn juoman ja Luukas vie hänet asuntoonsa yöksi. Luukaksen isä omistaa huonekalufirman ja on lähettämässä poikaansa töihin toiselle puolelle Suomea uuteen avattavaan huonekalumyymäläänsä, kun huomaa Tuukan olevan taas kuvioissa. Tämä on ensimmäinen kerta, kun Luukas vastustaa isänsä tahtoa. Lopulta Luukaksen vanhemmat hyväksyvät poikien suhteen ja he muuttavat yhteen.
Juhannussalko

Juhannussalko kuuluu Ruotsin, Ahvenanmaan ja Suomen ruotsinkielisten rannikkoseutujen juhannusperinteisiin. Koristesalon pitkään, lipputankoa muistuttavaan varteen asetetaan poikkipuita, jotka koristellaan kukkasin ja lehväköynnöksin. Usein kylät kilpailevat siitä, missä on kauneimmin koristeltu salko.
Juhannussalkoa muistuttavia rakennelmia ja niihin liittyviä perinteitä esiintyy myös Saksassa, Itävallassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Tšekissä, Slovakiassa, Sloveniassa ja Unkarissa.
Tallinnan televisiotorni

Tallinnan televisiotorni (vir. Tallinna teletorn) on teletorni Piritan esikaupunkialueen korkeimmalla kohdalla Viron pääkaupungissa Tallinnassa.
Tornin peruskivi muurattiin 30. syyskuuta 1975, ensimmäinen tv-signaali siitä lähetettiin 20. joulukuuta 1979 ja virallisesti se valmistui 11. heinäkuuta 1980, jotta se saatiin avatuksi Moskovan 1980 olympialaisten purjehduskisoihin, joiden keskus oli kolmen kilometrin päässä Piritassa. Tässä vaiheessa torni on teknisesti vielä monin osin keskeneräinen.
Tornin korkeus on 314 metriä, ja Pohjois-Euroopan korkein avoin näköalatasanne ja ravintola (halkaisijaltaan 38 m) ovat 175 metrin korkeudessa. Teräsbetonirungon liukuvaluna rakentamiseen käytettiin 17 500 tonnia betonia ja 330 km raudoitusterästä. Näköalatasanteen ja ravintolan laajempi, 170 tonnia painava metallikehikko rakennettiin maassa ja nostettiin ylös kokonaisena. Tornin kokonaispaino on 20 000 tonnia, ja sen perustukset ovat 8,5 metrin syvyydessä maassa. Suurin sallittu tuulen aiheuttama taipuma on tornin huipulla 1,5 metriä.
Torni suljettiin yleisöltä vuonna 2007, koska siitä puuttuivat lain vaatimat varapoistumistiet. Torni avattiin yleisölle korjauksen jälkeen 5. huhtikuuta 2012. Tällöin myös saatettiin loppuun viimeistelytöitä, jotka olivat jääneet tekemättä tornin rakentamisen aikana.
Kirkkaalla ja kuivalla (usein pohjoistuulella syksyllä) säällä Tallinnan televisiotornin voi erottaa Helsingistä jopa paljain silmin pienenä siluettina hieman korkeammalla sijaitsevilta paikoilta, esimerkiksi Lauttasaaren lintutornista. Kiikarin avulla sen muodon voi jopa tunnistaa.
Tornin alakerrassa on matkamuistomyymälä ja 3D-elokuvateatteri, jossa on näytös joka 15. minuutti. Tornin pikahissi nousee 21. kerrokseen 49 sekunnissa. Teletorn ja The World Federation of Great Towers järjestävät tornissa vuosittain huhtikuun 1. päivänä porrasjuoksukilpailun. Portaita on kellarista yläosan metallikärjen alkuun 1 050. Tornissa järjestetään myös vuosittain kansainvälinen base-hyppytapahtuma Base Boogie, jolloin tornista hypätään laskuvarjoilla.
Sisäänpääsy aikuisilta maksaa 13 €, lapsilta, koululaisilta, eläkeläisiltä ja opiskelijoilta 7 €. Yli 15 hengen ryhmiltä sisäänpääsy maksaa 9 €/henkilö, ja torniin saa myös vuosilipun 31 € hintaan. Ravintolaan on myös 3 €:n sisäänpääsymaksu klo 19:n jälkeen (hinnat maaliskuussa vuonna 2016).
Tornin edustalla on muistomerkki vuoden 1991 elokuun 20. päivän eli Viron itsenäisyyspäivän tapahtumasta, jolloin ihmisketju asettui puolustamaan tornia Neuvostoliiton tankkeja ja joukkoja vastaan Viron itsenäistymisprosessissa. Televisiotornilla on siten virolaisille suuri symbolinen merkitys.
Tornille pääsee Tallinnan keskustasta linja-autoilla 34A, 38 ja 49 (pysäkki "Teletorn") sekä CityTourin ja City Sightseeingin turistibusseilla (vihreä linja, Mere pst - Teletorn), matka on n. 10 km.
Coleocephalocereus

Ulkonäkö ja koko

Kasvit ovat enemmän tai vähemmän pystykasvuisia tai maanmyötäisiä, toisinaan tyvestä haarovia. Varret voivat saavuttaa viiden metrin pituuden ja uurteita niissä on 6–35. Piikkiryhmät (areolit) sijaitsevat tiiviisti ryhmittyneinä. Piikit ovat hentoja tai vahvoja, neulamaisia, väriltään vaihtelevia ja jopa 45 cm pitkiä. 
Kukat kehittyvät kefalioihin, jotka sijaitsevat varren kärjessä tai sivulla ja ovat vajonneet varteen. Niissä on vaaleaa villamaista karvaa ja pitkiä, tukevia sukasia. Kukat ovat putkimaisia, kellomaisia tai suppilomaisia, pituudeltaan 2–8 cm. Kukan tyvi on paljas tai harvasuomuinen. Hedelmä on marjamainen, muodoltaan pallomainen tai nuijamainen, sileäpintainen ja väriltään punainen tai purppurainen. Se avautuu tyveltään rei’illä. Siemenet ovat pallomaisia tai päärynän muotoisia, mustia ja nystyisiä.

Levinneisyys

Suku kasvaa Brasiliassa, tarkemmin sanottuna São Paulossa, Rio de Janeirossa, Espirito Santossa, Bahiassa ja Minas Geraisissa.

Käyttö

Joskus ainakin lajia C. goebelianus on kaupan huonekasviksi (oma havaintoni).
Kankijärvi (Ruovesi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,0 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,6 metriä mpy.
Ada (Michigan)

Ada Township on kunta (civil township) Kentin piirikunnassa Michiganissa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa sen asukasmäärä oli 9 882. Kaupungin pinta-ala on 95,9 km², josta 2,5 km² on vettä. Kaupungin perusti vuonna 1821 Rix Robinson, alueelle saapunut uudisasukas.
Vuoden 2000 väestönlaskennassa 32,6% asukkaista oli alle 18-vuotiaita, 5,4% 18–24, 27,6% 25–44, 27,3% 45–64 ja 7,1% yli 64-vuoaitaita. Asukkaiden keski-ikä oli 33.
Amiinioksidit

Amiinioksidit ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka sisältävät funktionaalisen ryhmän R₃N⁺-O⁻. Perinteisesti nimitystä amiinioksidit on käytetty vain tertiäärisistä ja aromaattisista amiineista johdettuihin yhdisteisiin, mutta sitä voidaan käyttää myös primäärisistä tai sekundäärisistä amiineista johdetuista vastaavan funktionaalisen ryhmän sisältävistä yhdisteistä. Amiinioksideja käytetään muun muassa pinta-aktiivisina aineina sekä orgaanisen kemian synteeseissä hapettimina.

Ominaisuudet

Amiinioksideissa on typpiatomin ja happiatomin välillä niin kutsuttu semipolaarinen sidos ja sitä voidaan pitää kovalenttisen sidoksen ja ionisidoksen välimuotona. Tätä kuvaamaan amiinioksidien rakenne piirretään toisinaan muodossa R₃N→O. Tästä sidoksen luonteesta johtuen amiinioksideilla on korkeat sulamis- ja kiehumispisteet sekä suuri dipolimomentti. Amiinioksidit ovat heikosti emäksisiä, heikompia kuin amiinit. Eräät aromaattiset amiinioksidit ovat voimakkaampia emäksiä verrattuina alifaattisiin amiinioksideihin. Happojen kanssa amiinioksidit muodostavat suoloja, joiden rakenne on (R₃N⁺-OH)X⁻. Erityisesti alifaattiset amiinioksidit muodostavat kompleksiyhdisteitä metalli-ionien kanssa.
Macromedia

Macromedia oli ohjelmistoyritys, joka oli keskittynyt graafisten sovellusten kehittämiseen. Macromedia tunnettiin parhaiten Shockwave ja Flash-tekniikoiden kehittämisestä. Macromedian kilpailija Adobe Systems osti yrityksen joulukuussa 2005. Nykyään Macromedian tuotteita on otettu Adoben valikoimiin. Esimerkiksi Adoben GoLive html-editori on korvattu Macromedian Dreamweaverilla. Adoben Creative Suite 3 ohjelmistokokoelman myötä Macromedian tuotteista on tullut kiinteä osa Adoben ohjelmistoja.
Ei-yhteismaan ongelma

Ei-yhteismaan ongelma on Michael Hellerin kehittämä uudissana, jolla kuvataan koordinoinnin hajoamista tilanteessa, jossa useat yksittäiset oikeudenomistajat turhautuvat yhteisön kannalta edullisen lopputuloksen tavoitteluun. Termi kuvaa yhteismaan ongelmana tunnettua ongelmaa.
Heller käytti termiä ensimmäisen kerran vuonna 1998 ja hän kirjoitti aiheesta kirjan vuonna 2008.

Klassinen esimerkki

Harvard Law Review -lehdessä vuonna 1998 Heller huomautti, että Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen useissa itä-Euroopan maissa oli runsaasti kioskeja, mutta samaan aikaan myös runsaasti tyhjiä myymälätiloja. Tutkiessaan asiaa hän tuli siihen lopputulokseen, että myymälätilat olivat useiden eri osapuolten hallussa ja aloittavan yrittäjän oli hankalaa tai jopa lähes mahdotonta saada käyttöönsä myymälätila. Vaikka kaikki tilojen omistajat menettivät rahaa tilojen ollessa tyhjillään ja samaan aikaan tiloille oli runsaasti kysyntää, esti omistajien välinen kilpailu tilojen tehokkaan hyödyntämisen.
Nuotiosammal

Ulkonäkö

Nuotiosammal on pienikokoinen (1 - 3 senttimetriä). Sillä on leveät lehdet, joissa on selvä keskisuoni. Sen aika kookas itöpesäke on pitkän ja kellanpunaisen pesäkeperän päässä.

Elinympäristö

Nuotiosammal on runsaasti itiöivä pioneerilaji, joka kasvaa esimerkiksi palaneella maalla, paljailla kalkkipitoisilla paikoilla, kasvihuoneissa ja betorakenteissa, usein ihmisen luomilla kasvupaikoilla.

Levinneisyys

Nuotiosammal on kosmopoliitti. Suomessa se on yleinen ja runsaslukuinen koko maassa. Se puuttuu vain yläpaljakalta.
Charles Riis

Charles Conrad Riis (15. tammikuuta 1837 Kööpenhamina – 2. elokuuta 1915 Kööpenhamina) oli tanskalainen valokuvaaja.

Elämä ja ura

Hänen aviopuolisonsa oli Augusta Margareta Dahlqvist. Riis saapui Suomeen parturioppilaana ja välskärinä 1857 ja asettui ensin vuodeksi Turkuun. Turusta Riis muutti Poriin, jossa hoiti omaa parturiliikettä vuoteen 1863 asti.
Riis´in uskotaan hankkineen valokuvaajan ammattitaidon Kööpenhaminassa jo ennen Suomeen muuttoaan ja hän siirtyikin määrätietoisesti valokuvausalalle syksyllä 1863. Heinäkuussa 1871 Riis muutti Porista Helsinkiin. Charles Riis´in kuvausala oli monipuolista, johon sisältyi dokumentti- ja henkilökuvia, käyntikortti- ja kabinettikuvia, sekä maisema- ja teollisuuskuvia (Porista, Porvoosta ja Helsingistä). Huolimatta siitä, että Riis´in kuvausmenetelmiin kuului vanhanaikaisten kollodiumlevyjen käyttö, niin hänen pikkutarkka työskentelynsä tuotti hyvin korkeatasoisia valokuvia. Hän toimi ateljeekuvaajana vuosina 1863–1896 ja hänellä oli aikoinaan valokuva-ateljeet Porissa, Helsingissä ja Kööpenhaminassa.
Charles Riis oli tunnettu ateljeekuvaaja ja hän menestyi Helsingissä hyvin. Dokumenttikuvaajana 1870-luvun lopulla Riis kuvasi muun muassa kansantieteellisaiheisia kuvia. Riis toimi myös kiertävänä kuvaajana Helsingissä, Kaivohuoneen luona heinä-syyskuussa 1870 sekä kesällä 1871. Hän otti kuvia myös Kaivopuiston yleisestä taide- ja teollisuusnäyttelystä 1876. Riis toimi maisema- ja miljöökuvaajana 1887 ja julkaisi kymmenen kuvan albumin Helsingistä. Hän toimi myös valokuvauskurssien järjestäjänä 1888, ja kuului Fotografiamatörklubbenin kilpailun tuomaristoon 1891. Muiden ammattikuvaajien joukossa tunnettiin hyvin Charles Riis´in asiakkailleen lausumat sanat: ”Sit nu stilla, för nu borjar jag!”
Adulta

Adulta oli Järvenpään ja Keravan kaupunkien sekä Tuusulan ja Mäntsälän kuntien omistama Uudellamaalla ja pääkaupunkiseudulla toiminut aikuiskoulutuskeskus, joka perustettiin vuonna 1972. Yhtenä Suomen suurimmista aikuiskoulutuskeskuksista Adulta tarjosi ja järjesti ammatillista aikuiskoulutusta ja täydennyskoulutusta. Yritys hakeutui konkurssiin huhtikuussa 2010.
Adulta tarjosi koulutusta kahdeksalla koulutusalalla: Kielet ja monikulttuurisuus, Rakennus- ja energiatekniikka, Liiketoiminta ja yrittäjyys, Tietotekniikka ja -liikenne, Matkailu- ja ravitsemisala, Kone ja metalli, Logistiikka ja Viestintä. Adultan toimipisteet sijaitsivat Järvenpäässä, Tuusulassa, Keravalla, Vantaalla ja Helsingissä. Adultassa opiskeli vuosittain yli 13 000 opiskelijaa.

Oppisopimusrahoituksen takaisinperintä

Helmikuussa 2009 opetusministeriö päätti periä Adultalta takaisin 3,6 miljoonaa euroa vuosina 2005 ja 2006 maksettuja valtionosuuksia. Ministeriön mukaan Adulta oli menetellyt vastoin oppisopimuskoulutuksen järjestämistä koskevia säännöksiä. Se ei ollut muun muassa laatinut koulutettaville henkilökohtaisia opiskeluohjelmia eikä maksanut työnantajille koulutuskorvausta. Lisäksi koulutuksen järjestämisessä ja valvonnassa oli puutteita. Koulutuskeskuksen rehtori irtisanoutui rahoitussotkun vuoksi helmikuussa 2009 ja huhtikuussa 2009 Adulta irtisanoi 40 työntekijää ja lomautti koko henkilöstönsä kahden viikon ajaksi.
Maaliskuussa 2010 opetusministeriö päätti periä takaisin myös vuosina 2007–2008 väärin perustein maksettuja oppisopimuskoulutukseen liittyneitä valtionosuuksia yli 32 miljoonaa euroa. Adulta hakeutui takaisinperinnän vuoksi konkurssiin huhtikuussa 2010. Opetusministeriö jätti tutkintapyynnön poliisille huhtikuussa 2010 ja poliisi ryhtyi selvittämään onko avustusten käytössä tapahtunut rikosta. 26. toukokuuta 2011 uutisoitiin keskusrikospoliisin epäilevän Adultan operatiivista johtoa ja oppisopimusopiskelijoiden hankintaa hoitaneita konsultteja törkeästä avustuspetoksesta. Alkuvuodesta 2012 Adultan konkurssipesä nosti Tuusulan käräjäoikeudessa vahingonkorvauskanteen Adultan entisiä hallituksen jäseniä ja toimitusjohtajaa vastaan, jossa konkurssipesä vaatii kymmenien miljoonien vahingonkorvausta.
S/S Kaleva

S/S Kaleva oli suomalainen John Nurminen Oy:n rahtilaiva. Laiva ajoi miinaan Ison Beltin salmessa Langelandin edustalla 10. huhtikuuta 1943 ollessaan kalkkilastissa matkalla Tanskan Aalborgista Turkuun. Laivan ensimmäinen konemestari kuoli, muut miehistön jäsenet pelastuivat Langelandiin.
Laiva oli rakennettu Dumbarton Burrell & Son:in telakalla Skotlannissa vuonna 1883, tilaajana oli glasgowlainen Strathness Steamship Co. Laivan nimenä oli vuoteen 1889 Strathness ja sen jälkeen Onyx. Vuonna 1912 laivan osti tallinnalainen Tallinna Laevaühisus - Reval Shipping Co varustamo ja sen nimeksi tuli Eestimaa. Vuonna 1916 laivan osti John Nurmisen omistama Höyrylaiva Oy Otava Ab ja se sai Kaleva nimen. Suomen sisällissodan aikana punaiset polttivat ja upottivat sen Mäntyluodon satamassa mutta laiva nostettiin ylös ja korjattiin.
Laivan omistajana oli 1924–1934 Diesen Wood Companys Rederi Ab Impilahdelta ja 1934-1939 Pitkärannan Laiva Oy Pitkärannasta. Laiva palasi vuonna 1939 John Nurminen Oy:n varustamon Laiva Oy Kalevan omistukseen.
Laivan pituus oli 50,69 metriä, leveys 7,70 metriä ja syväys 3,96 metriä. Kuollut paino oli 480 tonnia ja höyrykoneen teho 450 hevosvoimaa.
Mieczysław Kolinski

Mieczysław Kolinski (5. syyskuuta 1901 Varsova – 7. toukokuuta 1981 Toronto) oli puolalaissyntyinen etnomusikologi ja säveltäjä. Hän sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1974.
Kolinski opiskeli Berliinissä ja sai siellä filosofian tohtorin arvon vuonna 1930. Hän teki 1930-luvulla transkriptiokokoelmia muun muassa togolaisesta ja alkuperäisamerikkalaisesta musiikista. Hän asui vuosina 1938–1951 Brysselissä ja vuosina 1951–1966 New Yorkissa, jossa hän toimi musiikkiterapeuttina, Hargail Music Pressin toimittajana ja Society for Ethnomusicologyn puheenjohtajana (1958–1959). Kolinski opetti etnomusikologiaa Toronton yliopistossa vuosina 1966–1976. 
Kolinskin johdolla opiskelivat muiden muassa Beverley Diamond, Peter Goddard, Alison Mackay, Jay Rahn, Doug Riley, George Sawa, Bang-song Song ja Lu-lien Wang.
Kolinskin omien sävellysten joukossa on Dance Fantasy (jousiorkesterille, 1969).
Jukka Piekkanen

Jukka Piekkanen (s. 22. marraskuuta 1975 Helsinki) on suomalainen entinen uimahyppääjä. Hän edusti Suomea kahdesti olympiatasolla. Ensimmäisen kerran Sydneyssä 2000. Tällöin hän sijoittui 3 metrin ponnahduslaudalle sijalle 20. Neljä vuotta myöhemmin Ateenassa hän sijoittui samassa lajissa sijalle 29.
Jukka Piekkanen voitti vuonna 1999 Suomen ensimmäisen arvokisamitalin umahypyissä, sijoittumalla kolmanneksi Istanbulin euroopanmestaruuskisoissa kolmen metrin ponnahduslaudalla. Piekkanen oli ehdolla Suomen olympiaehdokkaaksi jo Atlantaan 1996, mutta jäi noista kisoista täpärästi rannalle. Piekkanen kilpaili myös pariuimahypyissä, parinaan Ville Vahtola.
Vantaalaisen Piekkasen ammatti on uimavalvoja.
Jeepers Creepers

Creeper

Creeper on demoni, joka tulee suoraan helvetistä maan päälle. Joka 23. vuosi se tulee tappamaan ihmisiä syödäkseen heidän ruumiinosiaan. Creeper on 23 päivää maan päällä, jonka jälkeen hänen täytyy palata takaisin helvettiin.
Genomi

Perimä eli geeniperimä tai genomi on eliön koko perintöaines, joka on koodattu DNA:han. Se sisältää geenien lisäksi ne DNA-ketjun osat, jotka eivät ohjelmoi proteiinin valmistumista. Myös mitokondrioilla ja viherhiukkasilla on geeniperimä.

Ihmisen perimä

Ihmisen perimä selvitettiin lopullisesti vuonna 2003. Ihmisen perintöaines on varastoitunut 23 kromosomipariin. Kromosomipareista 22 on autosomeja 23. parin ollessa sukupuolikromosomi. International Human Genome Sequencing Consortium esitteli tutkimustuloksensa ensimmäisenä Nature-lehdessä. (Artikkeli Initial sequencing and analysis of the human genome, vuosikerta 2001, lehti nro. 409, sivut 860-921)

Mato ja banaanikärpänen

Caenorhabditis elegans -sukkulamadon koko perimä sekvensoitiin ensimmäisenä vuonna 1998. Banaanikärpäsen koko perimä sekvensoitiin 2000.

Kotieläinten perimät

Koiran perimä selvitettiin vuoden 2005 lopulla. Tutkimusrotuna toimi bokseri, joka on sisäsiittoinen koirarotu. Koiran perimässä on 2,4 miljardia emäsparia. Koiralla on 39 kromosomiparia.Kissan perimä selvitettiin loppuvuodesta 2007. Tutkimusrotuna toimi abessinialainen.

Lehmän perimä

Naaraspuolisen Hereford-lehmän koko perimä sekvensoitiin 2009.

Jättiläispandan perimä

Jättiläispandan perimä selvitystyö on meneillään. Se on ensimmäinen uhanalainen laji, jonka perintöainesta on alettu selvittää.

Muut

Edellä mainittujen lisäksi ainakin apinan, rotan ja hiiren perimät on selvitetty.
Al Arbour

Pelaajaura

Arbour oli pelipaikaltaan puolustaja. Hän aloitti uransa 1957 Detroit Red Wingsissä. Myöhemmin hän pelasi Chicago Blackhawksissa, Toronto Maple Leafsissa ja St. Louis Bluesissa. Pelaajauransa aikana hän voitti Stanley Cupin neljästi.

Valmentajaura

Arbour aloitti valmentajauransa St. Louis Bluesin valmentajana 1970. Kahden kauden jälkeen Islandersin GM Bill Torrey palkkasi Arbourin nuoren joukkueen valmentajaksi.
Aluksi Arbour pisti joukkueen puolustuksen kuntoon, ja joukkue päästi alle 100 maalia kaudessa. Joukkueen taso alkoi pikkuhiljaa nousta, ja Arbour voitti Jack Adams Awardin 1979. Vuonna 1980 Islanders voitti ensimmäisen Stanley Cup -mestaruutensa. Islanders voitti seuraavat kolme mestaruutta, ja pelasi vielä finaalissa kaudella 1984–1985, mutta hävisi alkavalle Edmonton Oilersin dynastialle. Arbour lopetti valmentajanuransa Kauden 1985–1986 jälkeen, ja siirtyi Islandersin organisaatioon.
Arbour palasi kuitenkin takaisin joukkueen valmentajaksi 1988–1994 väliseksi ajaksi. Vuonna 1994 jälkeen hän jäi lopullisesti eläkkeelle.
Uran lopettamisen jälkeen Islanders nosti numerolla 739 varustetun viirin hallin kattoon kunnioittaakseen Arbourin 739 runkosarjan voitto-ottelua valmentajana.
Arbour valittiin Hockey Hall of Fameen 1996.

Juhlaottelu

Arbour palasi vielä kerran Islandersin valmennukseen historiallisella yhden päivän sopimuksella 3. marraskuuta 2007. Näin Arbour sai urallaan 1 500 runkosarjaottelua täyteen Islandersin valmentajana. Tuona iltana Islanders pelasi Pittsburgh Penguinsia vastaan ja voitti ottelun 3–2. Voitto oli Islandersille 740. Albourin valmentamana.
Ottelun jälkeen pidetyssä juhlatilaisuudessa Arbourin viiri laskettiin alas hallin katosta ja tilalle nostettiin uusi viiri. Siinä on numeron 739 sijaan hänen Islandersissa valmentamiensa otteluiden lukumäärä 1 500.
Sinbad ja tiikerinsilmä

Juoni

Sinbadin on toimitettava apinaksi muutettu prinssi Ademaspain maahan, jotta hänet voitaisiin palauttaa takaisin ihmismuotoon. Matkallaan hänen on taisteltava pahaa noitaa Zenobiaa, hänen poikaansa ja heidän taikuuttaan sekä useita häijynnäköisiä hirviöitä vastaan.
Vuoden 1984 videoesitteessa elokuvaa esitellään: "Aito seikkailufilmi sinulle, joka pidät villeistä taistelukohtauksista ja värikkäistä efekteistä. Näe Sinbad, historian suurin seikkailija fantastisessa filmissä, joka on täynnä Ray Harryhausenin kuuluisia hirviöitä ja erikoisia tehokeinoja. Jännittävä elokuva, joka kuitenkin sopii koko perheelle."