google/wiki40b huggingface dataset:
Ernst Jünger

Ernst Jünger (29. maaliskuuta 1895 Heidelberg – 17. helmikuuta 1998 Riedlingen) oli saksalainen kirjailija, hyönteistutkija ja sotilas. Hänen kenties tunnetuin teoksensa, romaani Teräsmyrskyssä (In Stahlgewittern, 1920), kertoo hänen omista kokemuksistaan ensimmäisessä maailmansodassa. Jotkut pitävät Jüngeriä yhtenä aikansa merkittävimmistä saksalaisista kirjailijoista ja Saksan konservatiivisen vallankumouksen sankarina. Toiset pitävät häntä taantumuksellisena militaristina.

Elämänvaiheet

Ernst Jünger syntyi Heidelbergissa ja kasvoi Hannoverissa. Hän lähti Muukalaislegioonaan, jonka palveluksessa hän oli Algeriassa Pohjois-Afrikassa vuosina 1913–1914. Ensimmäisen maailmansodan alussa Jünger ilmoittautui vapaaehtoisena palvelukseen. Hänet määrättiin 73. Fusilieerirykmenttiin (1. Hannoverilainen), jonka riveissä hän osallistui ensimmäisen kerran taisteluun Champagnen suunnalla länsirintamalla 1914. Vuonna 1915 Jünger ylennettiin upseerikoulutuksen jälkeen vänrikiksi. Jünger toimi rykmentissään sekä joukkueenjohtajana että komppanianpäällikkönä ja iskuosastojen johtajana nk. Stoßtrupp-osastoissa. Jünger oli sotilaana etevä ja rohkea. Hänet palkittiin ansioistaan taistelukentällä muun muassa I luokan Rautaristillä ja Hohenzollernin Ritariristillä miekoin. Vuonna 1918 23-vuotiaalle Jüngerille myönnettiin kaikkien aikojen nuorimpana Pour le Mérite, Preussin korkein sotilaallinen kunniamerkki. Hän haavoittui sodassa 14 kertaa, joista viisi luodin osumasta.
Jünger meni vuonna 1925 naimisiin Gretha von Jeinsenin kanssa; parille syntyivät lapset Ernst (1926–1944) ja Alexander (1934–1993). Gretha kuoli vuonna 1960. Vuonna 1962 hän avioitui kielitieteilijä Liselotte Lohrerin kanssa.
Jünger ei julkisesti tukenut Adolf Hitleriä mutta ei myöskään vastustanut – joskin hänen vuonna 1939 ilmestynyt romaaninsa Marmorijyrkänteillä (Auf den Marmorklippen) on tulkittavissa kansallissosialismin vastaiseksi allegoriaksi. Myöhemmällä urallaan hän otti kantaa poliittisiin kysymyksiin vielä vähemmän. Hän oli sodan jälkeen lyhyen aikaa liittoutuneiden määräämässä julkaisukiellossa ja asui jonkin aikaa Pariisissa. Hän voitti myöhemmällä urallaan lukuisia tunnustuksia, joista keskeisiä olivat Bundesverdienstkreuz ja Frankfurtin kaupungin Goethe-palkinto. Hän sai kunniatohtorin arvon Bilbaossa vuonna 1989.
Jünger oli henkisesti vireä ja kirjoitti lähes elämänsä loppuun saakka. Hän kääntyi yli 100-vuotiaana protestanttisuudesta katoliseen uskoon ja tunsi henkilökohtaisesti Albert Hofmannin, toisen pitkäikäisen merkkihenkilön. Jünger käytti myöhemmällä iällä säännöllisesti lukuisia huumausaineita, esimerkiksi kokaiinia ja LSD:ta. Hän näki kaksi kertaa Halleyn komeetan, ja hän kertoo tapahtumista päiväkirjamuotoisessa teoksessaan Zwei Mal Halley.
Baath

Baath (arab. اﻟﺒﻌﺚ‎) on arabisosialistinen, arabinationalistinen panarabialainen ideologia. Se ei kuitenkaan ole islamistinen, vaan sekularistinen liike. Ideologian isä oli syyrialainen kristitty Michel Aflaq (1910–1989). Baath-puolue on hallinnut Syyriaa vuodesta 1963 nykyhetkeen ja Irakia Saddam Husseinin kukistumiseen asti.

Ideologia

Baath tarkoittaa arabiaksi uudelleensyntymää. Sen ideologiset tavoitteet ovat maallisuus, sosialismi ja panarabialaisuus, arabikansojen yhtenäisyys. Puolueen motto on: "Wahdah, Hurriyah, Ishtirrakiyah" (Yhtenäisyys, vapaus, sosialismi). Yhtenäisyydellä tarkoitetaan panarabialaisuutta ja vapaudella vapautta länsimaisista vaikutteista. Nationalismista liike omaksui luokattoman kansan yhtenäisyyden ja se oli siten anti-marxilainen. Tavoitteena oli kuitenkin talouden kansallistaminen kansan palvelukseen. Siten liike vastusti länsimaista kapitalismia.
Panarabismin tavoitteena on ollut yhdistää eri arabivaltiot, kehitystä kuitenkin hidastivat häviöt Israelille sodissa ja arabivaltioiden heikko talouskasvu. Saddam Husseinin Irakin pitkällinen taloussaarto ja nykyinen miehitys ovat haudanneet yhdistymishaaveet ja panarabismin tilalle ovat tulleet erilaiset islamilaiset liikkeet.

Kehitys

Michel Aflaq kehitti ideologiansa opiskellessaan 1930-luvulla Sorbonnen yliopistossa. Salah al-Din Bitarin kanssa, josta tuli myöhemmin Syyrian pääministeri, hän perusti Baath-puolueen vuonna 1947 Damaskoksessa Ranskan Syyriassa vastustamaan länsimaiden siirtomaahallintoa. Se oli aluksi lähinnä muutaman intellektuellin liike, kunnes se vuonna 1952 yhdistyi Akram al-Hawranin arabisosialistisen puolueen kanssa, jolloin nimeksi tuli Arabisosialistinen Baath-puolue (arab. حزب البعث العربي الاشتراكي‎, Ḥizb al-Ba`ṯ al-`Arabī al-Ištirāki). Puolue kattoi kaikki arabimaat kansallisen johtonsa alaisuudessa (kansallinen tarkoittaa tässä arabikansaa). Jokaiseen valtioon perustettiin alueellinen osasto.
Irakin Baath-puolueen alueellinen osasto perustettiin 1954. Baathistit nousivat valtaan Syyriassa ja Irakissa 1963. Irakissa valta jäi lyhytaikaiseksi, mutta baathistit nousivat uudelleen valtaan heinäkuussa 1968.
Vallassa ollessaan baathistien oli solmittava suhteet vastustamaansa Neuvostoliittoon aseiden saamiseksi. Irakin ja Syyrian baathistit ajautuivat nopeasti toisiaan vastaan ja syyttelivät toisiaan yhteisen asian pettämisestä. Maallisuutensa vuoksi Irakin Baath-hallinto ei koskaan tullut toimeen radikaalien islamilaisten liikkeiden kuten al-Qaidan kanssa. 
Baath-puolue hallitsi Irakia Irakin sotaan asti ja on nykyäänkin Syyrian hallitseva puolue. Kun Saddam Husseinin hallinto syrjäytettiin, USA:n miehityshallinto kielsi puolueen Irakissa kesäkuussa 2003. Nykyisin puolueen entisten jäsenten on sallittu palata työpaikkoihinsa, korkeimpiin johtaviin asemiin pääsy on kuitenkin kielletty.
Jordaniassa Baath-puolueella oli vuosina 1997–2001 yksi edustaja parlamentissa.
Trieste

Historiaa

Trieste on ollut aina kulttuurien kohtauspaikka. Aikoinaan se oli Itävalta-Unkarin merkittävin satamakaupunki. Se liitettiin Italiaan vasta vuonna 1919. Toisen maailmansodan jälkeen se muodosti seitsemän vuoden ajan Triesten vapaa-alueen. Nykyisin Slovenia vaatii Kroatialta Triesten lähialuetta, jonka se katsoo kuuluvan historiallisesti kaupunkiin.

Nähtävyyksiä

Trieste on kuuluisa arkkitehtuuristaan ja hiekkarannoistaan. Se muistuttaa edelleen enemmän Itävaltaa kuin Italiaa, ja sitä kutsutaankin toisinaan Pikku-Wieniksi.
Kaupungista 10 kilometrin päässä Triestenlahden rannalla oleva Miramaren linna, Castello di Miramare, on kaupungin tärkeimpiä nähtävyyksiä. Sen rakennutti Itävallan arkkiherttua Ferdinand Maximillian von Habsburg 1850-luvulla itselleen ja vaimolleen Prinsessa Charlottelle residenssiksi. Linna ja sitä ympäröivä puutarha on nykyään museona.

Talous

Triestessä on moottoritehdas, johon Wärtsilä siirsi tuotantoaan Turusta vuonna 2005.
HMS Affleck

Palvelus

HMS Affleck oli 1. saattajaryhmän johtoaluksena ja palveli Pohjois-Atlantilla, Normandian maihinnousussa sekä Englannin kanaalissa. Pohjois-Atlantilla HMS Affleck upotti 25. helmikuuta HMS Goren ja HMS Gouldin kanssa sukellusvene U-91:n, joka pakotettiin pintaan syvyyspommein ja upotettiin tykkitulella (49°45′N, 26°20′W ). Sama osasto vahvennettuna HMS Garliesilla havaitsivat 29. helmikuuta Azorien koillispuolella sukellusvene U-358:n. Osasto seurasi sukellusvenettä 29 tunnin aikana yli sata mailia, jonka jälkeen Garlies ja Gore palasivat Gibraltarille. Affleck ja Gould jatkoivat seuraamista vielä yhdeksän tuntia, jolloin sukellusveneen laukaisema akustinen torpedo upotti Gouldin. Sukellusvene nousi pintaan, jolloin Affleck upotti sen tykkitulella ja syvyyspommein (45°46′N, 23°16′W ). Sukellusveneen takaa-ajo oli pisin toisessa maailmansodassa.
Alus upotti 16. maaliskuuta Gibraltarinsalmessa syvyyspommein sukellusvene U-392:n (35°55′N, 05°41′W ) HMS Vanocin ja kolmen Yhdysvaltain laivaston ilmavoimien VP-63-laivueen Catalina-lentoveneen kanssa. Alus pelasti 27. huhtikuuta 1944 HMS Bentleyn kanssa 54 miehistönjäsentä panamalaisesta rahtialuksesta Colinista, jonka Saksan laivaston sukellusvene U-859 oli edellisenä päivänä  torpedoinut Pohjois-Atlantilla (54°16′N, 31°58′W ).
Saksan laivaston sukellusvene U-486 laukaisi 26. joulukuuta Cherbourgin edustalla kolme akustista torpedoa (GNAT) 1. saattajaryhmän aluksia kohti. Sukellusveneen miehistö havaitsi kolme räjähdystä, mutta ainoastaan HMS Affleckiin ja HMS Calpeen osui torpedo. Affleck hinattiin satamaan, jossa se todettiin korjauskelvottomaksi. Alus poistettiin laivastoluettelosta heinäkuuhun 1945 mennessä ja se palautettiin Yhdysvaltain laivastolle Britteinsaarilla.
Alus myytiin 24. tammikuuta 1947 ja se palveli Portugalin kauppalaivastossa proomuna Nostra Senora de la Luz, kunnes se romutettiin 1970.
Titanoseenidikloridi

Ominaisuudet

Titanoseenidikloridi on huoneenlämpötilassa kirkkaanpunaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen, mutta hydrolysoituu helposti vedessä akvakompleksiksi. Titanoseenidikloiridi liukenee niukasti bentseeniin ja dietyylieetteriin ja runsaammin etanoliin, tolueeniin ja kloroformiin. Titanoseenin rakenteessa titaani-ioni on koordinoitunut kahteen syklopentadienyyliligandiin ja kahteen kloroligandiin. Yhdisteen rakenne ei ole metalloseeneille tyypillinen sandwich-rakenne, vaan se on vääntynyt ja muistuttaa vääristynyttä tetraedriä.

Valmistus ja käyttö

Titanoseenidikloridia voidaan valmistaa kuumentamalla syklopentadienyylinatriumia titaanitetrakloridin kanssa dietyylieetterin tai tetrahydrofuraanin toimiessa liuottimena. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on kuumentaa titaani(IV)kloridia ja syklopentadieeniä dioksaaniliuoksessa dietyyliamiinin läsnä ollessa 60–80 °C:n lämpötilaan.
Titanoseenidikloridia käytetään orgaanisen kemian prosesseissa katalyyttinä. Esimerkiksi yhdessä alkyylialumiiniyhdisteiden kanssa se muodostaa niin kutsutun Ziegler–Natta-katalyytin, jota käytetään alkeenien polymeroinneissa. Muita orgaanisia reaktioita, joissa käytetään titanoseenidikloridia ovat muun muassa hydro- ja karbometalloinnit, Lewis-happamena katalyyttinä, karbonyyliyhdisteiden additioreaktioissa, deoksygenointireaktioissa ja pinakolikytkentäreaktioissa. Titanoseenidikloridilla on todettu olevan eläinkokeissa muun muassa keuhkosyöpäkasvaimia tuhoavia ominaisuuksia ja sen tutkimus syöpälääkkeeksi on edennyt vaiheen II farmakologisiin tutkimuksiin. Yhdisteen vaikutusmekanismista ei ole varmuutta, mutta se voi johtua yhdisteen kyvystä muodostaa additiotuotteita syöpäsolujen DNA:n kanssa.
Valkeajärvi (Virrat, Luodespohja)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 19,6 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vermasjärven valuma-alueella (35.45), jonka Vermasjärven alueeseen (35.452) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,7 metriä mpy.
Chimborazo (vuori)

Historia

Chimborazoa pidettiin pitkään Andien korkeimpana huippuna. 1800-luvun alkuun asti vuorta pidettiin jopa maailman korkeimpana, mikä johti useaan vuorenhuipun valloitusyritykseen. Mount Everest on kuitenkin merenpinnasta laskettuna maailman korkein vuori (8 850 m).
Edward Whymper kävi ensimmäisenä vuoren huipulla vuonna 1880. Maantieteilijä Alexander von Humboldt kiipesi vuorta jo 1802, mutta kääntyi takaisin 5 878 metristä.
SAETA:n lento 232 ja kaikki sen 59 matkustajaa sekä miehistön jäsentä katosivat vuoren läheisyydessä 15. elokuuta 1976. Koneen hylyn löysivät kiipeilijät vuonna 2002.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2003

Miesten kaksinpeli

Andy Roddick –  Juan Carlos Ferrero 6–3, 7–6(2), 6–3

Naisten kaksinpeli

Justine Henin-Hardenne –  Kim Clijsters 7–5, 6–1

Miesten nelinpeli

Jonas Björkman /  Todd Woodbridge –  Bob Bryan /  Mike Bryan 5–7, 6–0, 7–5

Naisten nelinpeli

Virginia Ruano Pascual /  Paola Suárez –  Svetlana Kuznetsova /  Martina Navrátilová 6–2, 6–3

Sekanelinpeli

Katarina Srebotnik /  Bob Bryan –  Lina Krasnorutskaja /  Daniel Nestor 5–7, 7–5, [10–5]
Eerik Harju

Pelaajaura

Tampereen Pyrinnön kasvatti Harju edusti seuran nuorisojoukkueita: kaudella 2013–2014, jolloin Pyrintö saavutti ikäluokan SM-hopeaa, hän pelasi B-nuorten SM-sarjassa ja kausilla 2015–2016 ja 2016–2017 A-nuorten SM-sarjassa. Kaudella 2016–2017 Harju siirtyi pelaamaan myös miesten valtakunnallisiin sarjoihin pelaten Pyrinnön reservijoukkueessa miesten I-divisioona A:ta. Hän jatkoi Pyrintö II:ssa myös seuraavalla kaudella nostaen peliaikaansa ja kohennellen tilastolukemiaan. Harju nousi myös ajoittain Pyrinnön edustusjoukkueeseen jossa teki Korisliiga-debyyttinsä 21. lokakuuta 2017 Salon Vilpasta vastaan ja ensimmäisen pääsarjapisteensä vapaaheitosta Korihaita vastaan 15. marraskuuta.
Kaudella 2018–2019 Harju jatkoi Pyrintö Akatemiaksi nimensä muuttaneessa joukkueessa M1DA:ssa. Hän nousi jälleen ajoittain myös edustusjoukkueen kokoonpanoon ja teki 8. maaliskuuta 2019 Kobria vastaan uudeksi liigaennätyksekseen kymmenen pistettä.
Mikkelin Poikateatteri

Mikkelin Poikateatteri on Mikkelissä vuonna 2008 perustettu nuorten harrastajateatteri, jonka ohjaajana on alusta asti toiminut Katariina ”Kati” Kinnunen. Teatteriryhmä tuottaa esityksensä itse alusta loppuun: sanoittavat ja säveltävät musiikkikappaleet, kirjoittavat käsikirjoituksen ja suunnittelevat koreografiat Kinnusen ohjauksessa. Ryhmässä on myös erillinen improryhmä, joka esiintyy eri tilaisuuksissa.

Historiaa

Mikkelin Poikateatteri perustettiin 2008 Suomen Kulttuurirahaston Myrsky-hankkeen turvin. Sitä ovat tukeneet myös Suomen lasten ja nuorten säätiön Myrsky-hanke sekä Mikkelin lukio.
Vuonna 2012 Mikkelin Poikateatteri sai Lapsenpäivä-palkinnon. Vuonna 2013 ryhmä palkittiin 2000 euron stipendillä Helsingissä järjestetyillä valtakunnallisilla Teatris -festivaaleilla produktiostaan Likinäkökulma (K14). Sitä perusteltiin esityksen poikkeuksellisen älykkäästä ja rohkeasta kuvauksesta nuoren miehen maailmasta. Samana vuonna ryhmä palkittiin 2000 euron Mikkeli-palkinnolla. Perusteluissa Perusteluissaan todettiin Poikateatterin rikkovan poikiin liitettäviä stereotypioita rohkealla asenteellaan ja poikahuumorillaan. Vuonna 2014 ryhmä valittiin Työväen näyttämöpäiville ja Seinäjoen Harrastajateatterikesään esityksellään Keholla millä hyvänsä. Se oli myös ehdolla Vuoden harrastajateatteriksi.
Vahid Hambo

Ura

Hambo on Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen miesten ottelunsa 16-vuotiaana 19. lokakuuta 2011 HJK:n kakkosjoukkueessa Klubi 04:ssä, kun se hävisi Kakkosen nousukarsintaottelussa BK-46:lle 0–1. Hambo tuli ottelussa kentälle 82. minuutilla Miro Olsonin tilalle.
Elokuussa 2012 italialainen Sampdoria teki Hambon kanssa nelivuotisen sopimuksen. Hänen siirtosummansa oli lehtitietojen mukaan yli 150 000 euroa. Italiassa hän kärsi loukkaantumisista ja esiintyi Sampdorian riveissä vain alle 20-vuotiaiden Campionato Primavera -sarjassa. Heinäkuussa 2014 Sampdoria purki Hambon sopimuksen. Tämän jälkeen hän siirtyi loppukauden ajaksi Ykkösessä pelanneen Tampereen Ilveksen riveihin.
Joulukuussa 2014 Hambo teki kaksivuotisen sopimuksen Veikkausliigassa pelaavan FC Interin kanssa. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla hän teki sarjan toisella kierroksella 19. huhtikuuta 2015, kun Inter voitti kotonaan Ilveksen 3–1. Hambo teki ottelussa kaksi maalia. Heinäkuussa 2015 Hambo siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Brighton & Hove Albioniin.

Yksityiselämä

Hambon vanhemmat ovat Bosniasta. He tulivat Suomeen sotaa pakoon vuonna 1994.
Ekologinen pyramidi

Ekologinen pyramidi on biologian käsite, jolla kuvataan tuottajien ja kuluttajien määrää eliöyhteisössä. Se osoittaa muun muassa, että kuluttajien määrä on pienempi kuin tuottajien energian poistumisesta johtuen. Ekologinen pyramidi koostuu trofiatasoista.
Haapamäen kirkko

Historia

Haapamäen kehityttyä merkittäväksi rautateiden risteysasemaksi 1800-luvun lopulla, katsottiin tarpeelliseksi rukoushuoneen ja hautausmaan hankkiminen. Kuitenkin rakentamaan alettiin vasta 1930-luvulla, kun ratamestari Heikki Heinonen Emma-vaimoineen lahjoitti kirkolle tontin ratapihan takaa. Aluksi tontille valmistui vaatimaton siunauskappeli 1932. Kirkon perustukset tehtiin 1939 Heikki Tiitolan piirustusten mukaan. Sota kuitenkin katkaisi rukoushuoneen rakentamisen ja sodan jälkeen perustukset olivat pusikoituneet.
Myöhemmin toimeen ryhdyttiin uudelleen. Tällä kertaa piirustukset teki Haapamäellä koulunsa käynyt arkkitehti Mikael Nordenswan. Jyrkkäkattoinen tiilinen pitkäkirkko valmistui 1953. Sen ulkopinta on rapattu ja sitä elävöittävät liuskekivet.
Pyhä Homobonus

Pyhä Homobonus (ital. Sant’Omobono, saks. Sankt Gutmann, s. 1100-luku, k. 13. marraskuuta 1197), oikea nimi Omobono Tucenghi, on liikemiesten, vaattureiden ja suutareiden sekä Cremonan kaupungin suojeluspyhimys.
Hänet kanonisoitiin vuonna 1199 Innocentius IIIn kaudella Cremonan asukkaiden itsepintaisista vaatimuksista.
Operaatio Ivy

Operaatio Ivy oli kahdeksas Yhdysvaltain tekemistä ydinkoesarjoista. Se sisälsi kahden ydinpommin räjäytyksen Enewetak-atollilla, Marshallinsaarilla vuonna 1952.

Mike

Ivy-sarjan ensimmäinen koe, Mike oli ensimmäinen onnistunut täysikokoisen Teller-Ulam rakenteisen vetypommin räjäytys. Muista vetypommeista poiketen Mikessa käytettiin fuusiopolttoaineena nestemäistä deuteriumia, minkä jäähdytys vaati kalliin ja hankalan kryogeenisen järjestelmän. Pommi räjäytettiin Elugelab-saarella ja se tuotti 10,4 megatonnin räjähdystehon, mikä oli noin 500-kertainen verrattuna Nagasakiin pudotettuun pommiin. Pommin uraanipohjainen fissio-osa tuotti noin kahdeksan megatonnia sen räjähdystehosta synnyttäen samalla valtavan radioaktiivisen laskeuman. Räjähdyksen seurauksena koko Elugelabin saari tuhoutui ja paikalle jäi noin 1,9 kilometriä leveä ja 50 metriä syvä vedenalainen kraatteri. Onnistuneen kokeen seurauksena Miken pohjalta kehitettiin Mark 16 -ydinpommi, joka kuitenkin korvattiin pian kiinteäpolttoaineisilla pommeilla onnistuneen Castle Bravo -kokeen jälkeen.

King

Sarjan toinen koe, King, on suurin tähän päivään mennessä räjäytty pelkkään fissioon perustuva ydinase. Tämä "Super Oralloy Bomb" oli tarkoitettu varasuunnitelmaksi, jos fuusiopohjainen pommi olisi epäonnistunut. King tuotti 500 kt:n räjähdystehon, joka oli noin 25-kertainen Fat Man-pommiin verrattuna.
Juha Paananen

Juha Paananen on suomalainen ääninäyttelijä ja äänittäjä. Hän on toiminut ääninäyttelijänä 1990-luvulta lähtien.
Harlekiinitulkku

Levinneisyys

Harlekiinitulkkua tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Taiwanissa ja Thaimaassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Macrianus Minor

Titus Fulvius Junius Macrianus tai Macrianus Minor (Macrianus nuorempi, k. syksy 261) oli roomalainen usurpaattori eli vallananastaja keisari Gallienuksen aikana. Hän oli Fulvius Macrianuksen eli Macrianus vanhemman ja mahdollisesti Junia -nimisen aatelisnaisen poika. Macrianuksen veli oli Titus Fulvius Junius Quietus. Epäluotettavan Historia Augustan mukaan hän toimi sotilastribuunina keisari Valerianuksen aikana, mutta tämä saattaa olla fiktiota. Tiedetään kuitenkin, että hänen isänsä toimi Valerianuksen kenraalina Persian sotaretkellä.
Kesällä 260 roomalaiset kärsivät suuren tappion persialaisia vastaan Carrhaen lähistöllä. Valerianus vangittiin ja persialaiset hyökkäsivät Syyriaan ja Vähään-Aasiaan. Tilanne oli kaoottinen, mutta Macrianus vanhemman ja Ballistan (tai Callistuksen) vastatoimet Kilikiassa pysäyttivät persialaisten hyökkäyksen. Persian kuningas Sapor I joutui perääntymään takaisin itään. Macrianus vanhempi ja Ballista ansaitsivat tästä hyvästä sotilaidensa kunnioituksen ja nämä päättivätkin huutaa Macrianus vanhemman keisariksi vaikka Valerianuksen poika ja laillinen keisari Gallienus olikin yhä elossa ja hallitsi valtakunnan läntisiä provinsseja. Macrianus vanhempi kuitenkin kieltäytyi kunniasta vedoten ikäänsä ja terveyteensä ja nimitti keisareiksi sen sijaan poikansa Macrianus nuoremman ja Quietuksen. Tämä tapahtui todennäköisesti ennen 17. syyskuuta 260. Macrianuksilla oli käytössään Valerianukselta jäänyt kultavarat, mikä mahdollisti kolikoiden lyömisen uusien keisarien kunniaksi. Kolikoissa kunnioitettiin armeijaa ja julistettiin voiton olevan varmaa. Molemmat keisarit nimitettiin myös konsuleiksi kuluvalle vuodelle, jolloin koko valtakunnassa oli itse asiassa kolme konsuliparia vuonna 261; Gallian keisarikunnassa, Roomassa ja Macrianusten hallitsemassa Vähän-Aasian, Syyrian ja Egyptin provinsseissa.
Keväällä 261 Macrianus vanhempi päätti lähteä länteen valtaamaan Gallienuksen hallitsemia provinsseja. Hän otti nuoremman Macrianuksen mukaansa jättäen Quietuksen ja Ballistan valvomaan idän provinsseja. Macrianusten armeijan kuitenkin löivät syksyllä 261 Illyricumissa Gallienuksen kenraalit Aureolus ja Domitianus. Tappion jälkeen Macrianusten omat sotilaat murhasivat komentajansa. Pian Palmyran hallitsija Septimius Odaenathus surmasi Quietuksen ja Ballistan.
Sateenkaaripeippo

Tuntomerkit

Sateenkaaripeippo on 13-15 cm pitkä. Sen väritys vaihtelee jonkun verran. Naaraan värit eivät ole niin kirkkaita kuin koiraan, sekä naaraalla on lyhyempi pyrstö kuin koiraalla.

Esiintyminen

Sateenkaaripeipon esiintymiskartta:
Typpihapoke

Typpihapoke ja DNA

Typpihapoke voi aiheuttaa DNA-vaurioita. Tämä johtuu siitä, että typpihapoke deaminoi DNA:n emäksistä guaniinia, adeniinia ja sytosiinia. Deaminaatiotuotteet ovat ksantiini, hypoksantiini ja urasiili. Emäksistä helpoimmin deaminoituu guaniini.
Onkilampi (Ähtäri, Tuhkio)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Hännättömänjoen valuma-alueeseen (35.636) se kuuluu.