google/wiki40b huggingface dataset:
Hubei

Maantiede

Hubein naapurit ovat Hunan ja Jiangxi etelässä, Chongqing lännessä ja Shaanxi sekä Henan pohjoisessa ja Anhui idässä. 
Jangtsen sivuhaara Hanjoki (myös: Hanshui, Hanjiang) yhtyy Jangtseen Wuhanissa. Maakunnassa on hyvin paljon järviä, joten Hubeita nimitetään ”Järvimaakunnaksi”.
Hubein ilmasto on subtrooppinen. Siellä on selvästi neljä vuodenaikaa, talvella keskilämpötila on lähellä nollaa, kesällä 24–30 °C.

Historia

Hubei ja Hunan muodostivat Qing-dynastian aikaan Hukuangin maakunnan.
Maakuntanimi Hubei on Song-dynastian (960–1279) alkuajoilta. Nimi koostuu sanoista hú ’järvi’ ja běi ’pohjoinen’. Maakuntanimi tarkoittaa ’järven pohjoispuolella’, mikä viittaa Hubein sijaintiin Dongtingjärven pohjoispuolella. 
Wuchangin kansannousu tapahtui nykyisessä Wuhanin kaupungissa, joka tuolloin koostui kolmesta osasta: Hankou, Hanyang ja Wuchang. Koska näitä osia on joskus vaikea muistaa, puhutaan usein Wuhanin kansannoususta, josta siis lähti liikkeelle tasavaltalainen vallankumous 1911.
Kolmen rotkon pato on Jangtse-joella Hubeissa. Sen rakentamisen vuoksi evakuoitiin yli miljoona ihmistä.

Talous

Hubei tuotti vuonna 2013 3,9 prosentin osuuden Kiinan bruttokansantuotteesta, eli rahassa mitaten 2 466,8 mrd. Kiinan yuania CNY eli 295,5 mrd euroa. Kutakin asukasta kohden kansantuotetta kertyi 42 613 CNY eli 5 105 EUR.  Tämä oli lähellä  keskiarvotasoa, 102 %:ia Kiinan keskiarvosta.
Hubei on liikenteen keskus Kiinassa, sillä jokien lisäksi maakunnan läpi kulkevat tärkeät Kiinan rautateiden radat, kuten Peking–Kanton, Peking–Kowloon, Shanghai–Wuhan ja Wuhan–Chengdu. Lisäksi siellä on tärkeitä lentokenttiä.
Hubeita nimitetään myös kalan ja riisin kotipaikaksi. Hubein tärkeimmät maataloustuotteet ovat puuvilla, riisi, vehnä ja tee. Lisäksi siellä on metalliteollisuutta, koneteollisuutta, sähköntuotantoa, tekstiiliteollisuutta, elintarviketeollisuutta ja huipputekniikan teollisuutta.
Kolmen rotkon pato tuottaa huomattavan määrän sähköä, jota myydään myös maakunnan ulkopuolelle.

Väestö

Vuoden 2010 väestönlaskennassa Hubein väkiluku oli 57 237 740, joka vastasi 4,27 prosenttia Kiinan väkiluvusta ilman erityistalousalueita (Hongkong ja Macao). Maakunta on Kiinan 9. väkirikkain maakuntatason hallinnollinen yksikkö. Vuoden 2013 lopun väestöarvio oli 57,99 miljoonaa.
Hubein pääasiallinen väestöryhmä ovat han-kiinalaiset. Maakunnan lounaisosassa elää huomattava miao- ja tujiavähemmistö.

Kulttuuri

Hubeista on lähtöisin Chu-kulttuuri, joka on yksi Kiinan merkittävimmistä kulttuurisuunnista, peräisin muinaisesta Chu-valtiosta.
Unesco valitsi Wudangvuoren muinaisen rakennuskompleksin maailmanperintöluetteloon vuonna 1994. Muita merkittäviä kohteita ovat Jiugongvuori ja Jingzhoun kaupunki.
Turkoosikotinga

Levinneisyys

Turkoosikotingaa tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Sen kannaksi arvioidaan 2 500–9 999 yksilöä. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.

Elinympäristö

Turkoosikotinga elää kosteissa metsissä ja kahviplantaaseilla. Panamassa sitä tavataan pääasiassa 1 200–1 600 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta Costa Ricassa laji elää pääasiassa alle 900 metrin korkeudella.
Petri Tiainen (muusikko)

Petri Tiainen (s. 6. heinäkuuta 1973 Uukuniemi) on suomalainen muusikko.
Hän on valmistunut musiikinopettajaksi Kuopion konservatoriosta. 
Tiainen on ollut vuodesta 1994 saakka rock-yhtye YUP:n kosketinsoittajana ja taustalaulajana. Hän on aiemmin toiminut kapellimestarina Kuopion kaupunginteatterissa vuosina 1994–1999.
Petri Tiainen mainitsee merkittävimmiksi musiikillisiksi vaikuttajikseen mm. sellaiset esiintyjät kuin Tuomari Nurmio, Ismo Alanko, Motelli Skronkle, Kauko Röyhkä, Liisa Akimof, Hedningarna, The Beatles, Led Zeppelin, Tom Waits ja Danny Elfman.
Unto Valtanen

Unto Aarne Valtanen (29. toukokuuta 1929 Helsinki – 28. helmikuuta 1989 Las Palmas, Kanariansaaret) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Helsingin metrotoimiston entinen toimitusjohtaja joka tuomittiin 1980-luvulla vankeuteen lahjusten ottamisesta.
Valtasen vanhemmat olivat linjatarkastaja, teknikko Aarne Nikolai Valtanen ja Aune Elisabeth Väänänen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1948 ja valmistui insinööriksi 1951 sekä diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1959.
Valtanen toimi Helsingin kaupungin liikennelaitoksen osastopäällikkönä 1959–1962 ja talousjohtajana 1963–1964. Hän oli kaupungin kanslian apulaistalousarvio-päällikkönä 1965–1967, metrosuunnittelutoimiston johtajana 1968–1969 sekä Helsingin metron rakentamista varten perustetun metrotoimiston toimitusjohtajana vuodesta 1969. Valtanen erotettiin virasta elokuussa 1982 lahjusepäilyiden takia.
Helsingin metrotoimikunta tilasi vuonna 1974 sarjajunan prototyypin ja antoi jatkotilauksesta takuun ohittaen kaupunginvaltuuston. Vuonna 1976 metrotoimikunta ja Strömbergin ja Valmetin perustama Metrovaunut-yhtiö allekirjoittivat sopimuksen 13 kuusivaunuisen metrojunan valmistamisesta. Kauppahinta oli 345 miljoonaa markkaa, ja kauppa tehtiin metrotoimikunnan päätöksellä ohi kaupunginvaltuuston, ilman tarjouskilpailua ja asiakirjat julistettiin salaisiksi. Helsingin kaupunginjohtaja Teuvo Aura myönsi Metrovaunut-yhtiölle lainan vaunuja varten, ja metrotoimiston johtaja Unto Valtanen lupasi metrotoimiston hoitavan korot, jolloin kaupunki maksoi ulkopuolisille myöntämänsä velan korkoja itselleen. Aura oli ylittänyt valtuutensa, mutta menettelystä ei myöhemmissä selvityksissä kuitenkaan nähty koituneen kaupungille varsinaista haittaa.
Lääninhallitus alkoi selvittää epäiltyjä toimivallan ylityksiä vuonna 1979. Poliisi ja kaupunginhallituksen asettama toimikunta selvittivät kaupunginjohtajan, kaupunginhallituksen, metrotoimikunnan sekä metrotoimiston johtajan osallisuutta päätöksiin ja rahankäyttöön liittyvissä epäselvyyksissä. Oikeudenkäyntisarjan lopputuloksena kaikki syytteet hylättiin. Metrotoimiston lahjusepäilyt johtivat erilliseen oikeuskäsittelyyn, jossa  korkein oikeus totesi vuonna 1985 useiden henkilöiden syyllistyneen lahjusten ottoon. Metrotoimiston johtajan virasta pidätetty Unto Valtanen tuomittiin tuomittiin 23. lokakuuta 1987 lahjusten ottamisesta vuoden ja yhdeksän kuukauden ehdottomaan vankeuteen hänen otettuaan Siemens AG:ltä lahjuksina 80 000 Saksan markkaa ja moottoriveneen. Muiden kohdalla syytökset hylättiin vanhentuneina.
Valtanen kuoli helmikuussa 1989 ilmeisesti ruokamyrkytykseen ollessaan lomamatkalla Kanarian saarilla.
Reaalikorko

Negatiivinen reaalikorko

Reaalikorko on negatiivinen, jos inflaatio on suurempi kuin nimelliskorko. Jos talletuksen reaalikorko on negatiivinen, tallettajan ostovoima heikkenee. Lainanottajan kannalta taas negatiivinen reaalikorko merkitsee huojennusta.
Negatiivinen reaalikorko kannustaa vähentämään säästämistä ja lisäämään kulutusta ja investointeja. Euroopan keskuspankki on 2010-luvulla tavoitellut negatiivista reaalikorkoa ja yrittänyt siten elvyttää euroalueen taloutta.
Emanuele Filiberto (Aostan herttua)

Emanuele Filiberto, Aostan toinen herttua (13. tammikuuta 1869 Genova – 4. heinäkuuta 1931 Torino) oli Savoijin kuningashuoneen jäsen ja italialainen marsalkka. Hän oli Italian armeijan keskeisimpiä komentajia ensimmäisen maailmansodan aikana.

Elämäkerta

Emanuele Filiberto oli Espanjan kuningas Amadeus I:n vanhin poika ja Italian kuningas Viktor Emanuel III:n serkku. Hän kouluttautui alkujaan tykistöupseeriksi. Maailmansodan puhjetessa vuonna 1914 hän toimi tykistön tarkastajana ja oli sotilasarvoltaan kenraaliluutnantti. Italian liittyessä sotaan toukokuussa 1915 hän oli 10:nnen armeijakunnan komentaja, mutta siirtyi samantien kolmannen armeijan johtoon. Emanuele Filiberto kuului maailmansodan aikana Italian armeijan osaavimpiin komentajiin. Hänen kolmas armeijansa onnistui valtaamaan Gorizian kuudennessa Isonzon taistelussa elokuussa 1916 ja luomaan siten italialaisille sillanpääaseman Isonzo-joen vastarannalle. Tämä oli ainoa Italian saavuttama merkittävä voitto Isonzon taisteluissa. Italialaisten linjojen hajottua Caporetton taistelussa lokakuussa 1917 Emanuele Filiberto pelasti kolmannen armeijan perääntymällä hallitusti Tagliamenton taakse.
Emanuele Filiberto ylennettiin sodan aikana kenraaliksi. Sodan jälkeen hän sai Italian armeijan ylimmän kenraalinarvon (generale d’esercito) ja hänet nimitettiin ylimmän sotaneuvoston jäseneksi sekä ensimmäisen armeijan komentajaksi. Fasistihallinto antoi hänelle 1926 marsalkan arvon. Emanuele Filiberton kuoltua vuonna 1931 Aostan herttuan arvon peri hänen poikansa Amadeus, josta myöhemmin tuli Etiopian varakuningas. Nuoremmasta pojasta tehtiin toisen maailmansodan aikana Kroatian nukkehallitsija nimellä Tomislav II.
Emanuele Filiberton puoliso oli vuodesta 1895 Orléansin ”prinsessa” Hélène, Pariisin kreivin tytär.
Koillis-Grönlannin kansallispuisto

Koillis-Grönlannin kansallispuisto on Grönlannissa sijaitseva kansallispuisto. Puisto on Grönlannin ainoa ja samalla maailman pohjoisin kansallispuisto. Sen pinta-ala on 927 000 km² ja se kattaa koko Grönlannin koillisen rannikon, sekä suuren osan saaren sisämaasta.

Maantiede

Puiston rajat ovat melko suorat. Sen eteläpuolella sijaitsee Sermersooqin kunta ja länsipuolella Qaasuitsupin kunta, jonka raja on 45. läntisen pituuspiirin kohdalla. Suurin osa puistosta sijaitsee Grönlannin jääpeitteen päällä, mutta rannikolla ja pohjoisessa on myös jäättömiä alueita.

Historia

Puisto avattiin 22. toukokuuta 1974, ja se käsitti Ittoqqortoormiitin asumattomat alueet. Vuonna 1988 puisto laajeni 272 000 neliökilometrillä ja saavutti nykyisen kokonsa. Tammikuussa 1977 puisto lisättiin kansainvälisten biosfäärialueiden verkostoon. Puiston nykyisten rajojen sisäpuolella sijaitsevat myös käytöstä poistetut Eismitten ja North Icen tutkimusasemat.

Väestö

Puiston alueella sijaitsee tutkimusasemia, joista osa on toiminnassa ympäri vuoden ja osa vain kesäisin tai talvisin. Puiston alueella ei ole vakituista asutusta lukuun ottamatta tutkimusasemilla työskenteleviä tiedemiehiä.

Eläimistö

Puiston rannikkoseudulla elää arviolta 5 000–15 000 myskihärkää sekä lukuisia jääkarhuja ja mursuja. Muita alueella eläviä nisäkkäitä ovat muiden muassa naali, kärppä, poro, sopuli, ja napajänis. Hirvet katosivat puistosta vuonna 1900 ja sudet vuonna 1934. Alueella tehdään kuitenkin satunnaisia susihavaintoja.
Alueen vesissä elää muun muassa norppa, partahylje, grönlanninhylje, kuplahylje, sarvivalas ja maitovalas.
Alueella lisääntyviä lintulajeja ovat muun muassa amerikanjääkuikka, valkoposkihanhi, lyhytnokkahanhi, haahka, kyhmyhaahka, tunturihaukka, tunturipöllö, pulmussirri, kiiruna ja korppi.
Mark Forest

Mark Forest (oikealta nimeltään Lou Degni, 16. tammikuuta 1933 New York) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja, elokuvanäyttelijä ja oopperalaulaja.
Sukujuuriltaan italialaissyntyisestä Forestista tuli Steve Reevesin jälkeen yksi peplumelokuvien kehonrakentajatähdistä. Hänen elokuvansa Herkuleen kosto kuuluu lajityypin merkkiteoksiin. Peplumin suosion hälvettyä Degni opiskeli Italiassa oopperaa ja muutti sitten Kaliforniaan, jossa hän työskenteli laulunopettajana.
Domoni

Domoni on pienehkö kaupunki Komoreilla. Se sijaitsee Anjouanin saaren itärannikolla. Vuoden 2003 väestönlaskennassa siellä oli noin 10 000 asukasta.
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa 1100-luvulla rakennettu moskeija. Komorien ensimmäinen presidentti Ahmed Abdallah on syntynyt saarella.
Erik Ulfsson

Erik Bernhard Ulfsson (16. lokakuuta 1898 Helsinki – 27. marraskuuta 1984) oli Suomen Puolustusvoimien eversti tykistön aselajissa. 
Ulfsson kävi kadettikoulun 1919–1920 ja palveli kouluttajana, patterinpäällikkönä ja talouspäällikkönä KTR 1:ssä 1920–1927. Tykistön tarkastajan adjutanttina hän työskenteli 1927–1936. Patteristoupseerina KTR 3:ssa hän oli 1936–1937. Aliupseerikoulun johtajana KTR 4:ssä hän oli 1937–1939. Talvisodan sytyttyä Ulfsson palveli Taipaleen lohkon tykistökomentajana. Välirauhan aikana 1940 hän komensi KTR 7:ä sekä toimi pääesikunnan tykistöosastossa toimistopäällikkönä 1940–1941. Jatkosodan aikana hän toimi päämajan tykistöosaston päällikkönä sekä 1. divisioonan tykistökomentajana Maaselän kannaksella. Kesällä 1942 hän komensi myös KTR 5:ä. Sodan jälkeen hän toimi jälleen pääesikunnan tykistötoimiston päällikkönä 1944–1947. Tämän jälkeen hän erosi vakinaisesta palveluksesta ja siirtyi ylitarkastajaksi vakuutusyhtiö Kalevaan 1947. Myöhemmin hän toimi Oy Telko Ab:n henkilöstöpäällikkönä 1952–1963.
Ylennykset: vänrikki 1920, luutnantti 1920, kapteeni 1925, majuri 1936, everstiluutnantti 1940, eversti 1943.
Virheenkorjauskoodi

Lineaariset koodit

Lineaarisia koodeja muodostettaessa aakkostoksi  valitaan jokin äärellinen kunta , missä  on kunnan alkioiden lukumäärä eli kunnan kertaluku.
Lineaariset koodit ovat vektoriavaruuden  lineaarisia aliavaruuksia.
HMS Valkyrian

Valmistus

Kokonaan puusta valmistettu alus tilattiin Karlskronan telakalta ja se laskettiin vesille 7. lokakuuta 1852. Alus otettiin palveluksen esikuntalaivana seuraavana vuonna.
Alus oli kolmimastoinen ja sen purjepinta-ala oli 489 neliömetriä. Sille asennettiin yksi Motala-höyrykone, jolle höyryä tuotti kaksi kattilaa. Höyrykone tuotti 140 hevosvoimaa yhteen akseliin ja alus saavutti 10 solmun huippunopeuden.

Palvelus

Alus riisuttiin aseista vuonna 1872 ja se siirrettiin kuljetusalukseksi. Myöhemmin alusta kutsuttiin ainoastaan höyryalukseksi. Alus poistettiin palveluksesta 1. helmikuuta 1895 ja se sijoitettiin majoitusalukseksi.
Enclava

Historia

Enclavan perusti puolalainen Piotr Wawrzynkiewicz ystävineen 23. huhtikuuta 2015. Vieraillessaan Sloveniassa he kuulivat paikallisilta maa-alueesta, joka ei kuulu millekään valtiolle. Alue syntyi Kroatian ja Slovenian rajalle, kun Jugoslavian hajottua mailla oli epäselvyyksiä rajan tarkasta sijainnista. Rajalle syntyi enklaaveja ja eksklaaveja, mutta niiden väliin jäi noin sadan neliömetrin alue, jota kumpikaan valtio ei vaatinut itselleen. Wawrzynkiewicz ystävineen löysi alueen ja päätti perustaa sinne kuningaskunnan. Heidän tarkoituksenaan oli Wawrzynkiewiczin mukaan luoda paikka, jossa ihmiset voivat vapaasti ilmaista mielipiteensä ja ansaita rahaa ilman verohuolia ihonväriin, uskontoon tai kansalaisuuteen katsomatta. Maan valuutaksi valittiin kryptovaluutta Dogecoin.
Slovenian edustaja ilmoitti 21. toukokuuta 2015, että Enclavan ei-kenenkään-maaksi nimitetty alue kuuluu tosiasiassa Slovenialle. Seuraavana päivänä Enclavan kotisivuilla ilmoitettiin, että se kunnioittaa muiden valtioiden itsenäisyyttä ja rajoja, ja niinpä se siirrettiin alkuperäiseltä alueeltaan Tonavan rannalle Kroatian ja Serbian rajalle, lähelle Liberlandin mikrovaltiota. Myös siellä on alueita, joita yksikään valtio ei ole vaatinut itselleen.
Enclavan kansalaisuutta voi hakea kuka tahansa. Hakemuksia on tehty jo yli 5 000, ja kansalaisuus on myönnetty 134 henkilölle.

Hallinto

Enclavan valtionpäämiehenä toimii kuningas Enclav I.

Kansainväliset suhteet

Yksikään valtio ei ole tunnustanut Enclavaa.
Enclava on tunnustanut kolme muuta mikrovaltiota: Liberlandin, Sealandin ja Pohjois-Sudanin kuningaskunnan.
Hietamerinarsissi

Ulkonäkö

Kasvi on yksikotinen eli samoissa yksilöissä on sekä heteitä että emejä. Kasvi kukkii elokuusta lokakuuhun ulottuvana aikana. Kukat ovat väriltään valkoisia.

Elinympäristö

Hietamerinarsissi kasvaa meren läheisyydessä hiekalla. Myös vähän vuorovesirajan yläpuolella kasvia tavataan. Kasvia tavataan niin emäksisessä ja happamassa kuin neutraalissakin maaperässä. Maaperän on oltava kostea tai kuiva. Hietamerinarsissi kasvaa erittäin aurinkoisessa paikassa, eikä viihdy varjossa.
Jamaikan vaakuna

Jamaikan vaakuna on lipun ohella Jamaikan tunnus. Siinä on Pyhän Yrjön risti, jonka päällä on viisi ananasta, maan tärkeintä maataloustuotetta. Vaakunaa tukee kaksi arawak-intiaania, saarten alkuperäistä asukasta. Vaakunan yllä on krokotiili ja alla purppuranvärisessä nauhassa on maan motto, Out of many, one people, suomeksi Monesta kansasta yksi.
Kansallispikakirjoitus

Kansallispikakirjoitus (saks. Nationalstenografie) oli Albrecht ja Felix von Kunowskin 1800-luvun lopulla laatima saksankielinen pikakirjoitusjärjestelmä.
Järjestelmän pääperiaatteena oli, että vokaalit merkitään alaspäin menevillä piirroilla ja konsonantit ylöspäin menevillä. Tarkoituksena oli saada järjestelmä, jolla kolmen ns. vokaalin kirjoittavan järjestelmän (Arends, Roller ja Brauns) käyttäjät olisi saatu yhteen Stolze–Schrey-järjestelmän esimerkin mukaisesti. Yritys epäonnistui, ja kolmen järjestelmän lisäksi saatiin neljäs. Kansallispikakirjoituksesta tuli kuitenkin melko suosittu, ja ennen ensimmäistä maailmansotaa se oli kolmanneksi suosituin saksankielinen järjestelmä Gabelsbergerin ja Stolze–Schreyn jälkeen: vuonna 1913 sillä oli 382 pikakirjoitusyhdistystä, joissa oli yhteensä yli 12 000 jäsentä.
Goyescas

Goyescas on espanjalaisen säveltäjä Enrique Granadosin (1867–1916) pääteos. Kyseessä on alun perin Francisco Goyan maalausten inspiroima pianosarja vuodelta 1911. Granados teki sarjansa pohjalta kuitenkin myös yksinäytöksisen ja kolmikohtauksisen oopperan, joka sai kantaesityksensä New Yorkin Metropolitan-oopperassa 28. tammikuuta 1916, vain kaksi kuukautta ennen säveltäjän tapaturmaista hukkumiskuolemaa Atlantilla. Oopperan espanjankielisen libreton kirjoitti Fernando Piquet.
Kameliat

Kuvaus

Kameliat ovat ainavihantia pensaita tai pieniä puita. Lehdet ovat yleensä ruodillisia, muodoltaan soikeita, ja tavallisesti sahalaitaisia, joillakin lajeilla tosin ehytlaitaisia. Kukat kasvavat versojen kärjissä tai hangoissa yleensä yksittäin, joskus 2–3 kukan kukinnoissa. Kukissa on 5–6 verholehteä ja 5–12 terälehteä, viljelylajikkeissa usein enemmän. Teriö on usein tyvestään yhteenkasvanut. Emin sikiäin on kehänpäällinen ja 3–5-onteloinen. Hedelmä on pyöreä tai leveän pyöreähkö kota.

Levinneisyys

Kameliat esiintyvät luonnostaan Itä- ja Kaakkois-Aasiassa sekä Himalajan vuoristossa. Monia lajeja tosin viljellään nykyään maailmanlaajuisesti.

Käyttö

Teepensaan C. sinensis lehdistä valmistetaan teetä, ja kasvia viljellään tähän tarkoitukseen kaikkialla trooppisilla alueilla. Monia muita kamelioita arvostetaan koristekasveina värikkäiden kukkiensa vuoksi, ja varsinkin lajista Camellia japonica on jalostettu lukuisia erivärisiä ja -muotoisia viljelylajikkeita.
Lallukan talo

Rakennus

Tyylisuunnaltaan kansallisromantiikkaa edustava rakennus valmistui Repolankadun (nyk. Vokzalnaja ulitsa) ja silloisen Viskaalinkadun (myöh. Lallukankatu, nyk. Majakovskogo ulitsa) kulmaan kauppaneuvos Juho Lallukan omistaman Häkli, Lallukka ja Kumpp. Oy:n uudeksi toimitaloksi. Arkkitehti Schulmanin lisäksi Lallukan tiedetään itse osallistuneen aktiivisesti talon suunnitteluun. Rakennuksen katutasossa oli yrityksen toimitiloja ja Juho Lallukka asui perheineen toisen kerroksen kulmahuoneistossa.
Pääsisäänkäynnin sekä sisäpihalle vievän portin molempia puolia koristivat kuvanveistäjä Eemil Halosen tekemät ihmisfiguurit ja sisätiloissa puolestaan oli lukuisten suomalaisten taidemaalarien teoksia. Halosen veistokset eivät enää ole paikoillaan, mutta Viljelijän vaimo -niminen naishahmo on nykyään sijoitettuna Monrepos’n puistoon Viipurin Linnasaareen.

Taiteilijaresidenssi

Vuonna 2006 Lallukan taloon päätettiin perustaa suomalainen taiteilijaresidenssi. Rakennuksen julkisivua entisöitiin aluksi Venäjän kulttuuriministeriön valvonnassa ja vuosina 2008–2010 Lallukan perheen asuinhuoneistossa tehtiin Arkkitehtitoimisto Riitta Vesalan suunnittelema remontointi taiteilijahuoneistoksi. Residenssi sisustettiin suomalaisen Artekin huonekaluilla. Wiipurin taiteilijaresidenssiksi nimetty huoneisto vihittiin käyttöön huhtikuussa 2010. Taidekeskus Salmelan käynnistämää hanketta tuki myös Alfred Kordelinin säätiö.
Itävallan šillinki

Itävallan šillinki (saks. Österreichischer Schilling), valuuttatunnukseltaan ATS, oli Itävallan rahayksikkö ennen vuonna 2002 tapahtunutta euron käyttöönottoa. Yksi šillinki jakaantui 100 groscheniin. Šillingin arvo oli 1 € = 13,7603 šillinkiä.
Pariisin Luxembourgin puistossa

Teoksen vaiheita

Luxembourgin puistossa pantiin esille ensimmäisen kerran Galerie Petit’n näyttelyyn toukokuussa 1887. Se kuului Pariisissa aikuiselämänsä asuneen Viktor Antellin kokoelmiin. Nykyisin maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon Antellin kokoelmiin, jonne se tallennettiin vuonna 1908. Viktor Antell testamenttasi maalauksen muun kokoelman mukana Suomen valtiolle, josta se päätyi Ateneumin kokoelmiin.

Dokumentti

Maalauksesta on tehty vuonna 1987 Tapani Lundgrenin ohjaama ja Marjatta Levannon sekä Yrjänä Levannon käsikirjoittama 14 minuutin pituinen dokumentti Luxembourgin puistossa. Dokumentti perustuu Edelfeltin kirjeisiin ja se kertoo maalauksen syntyvaiheista. Kirjeissään Edelfelt kuvaa epätoivoa kun maalaus ei etene ja tyytyväisyyttä kun jokin yksityiskohta onnistui. Maalaus oli työn alla puolitoista vuotta.
Esa Leskinen

Esa Kullervo Leskinen (s. 30. toukokuuta 1970, Jyväskylä) on suomalainen teatteriohjaaja, näytelmäkirjailija ja Ryhmäteatterin taiteellinen johtaja yhdessä Mika Myllyahon kanssa. Hän on ohjannut paljon erityisesti venäläisiin klassikoihin, kuten Fjodor Dostojevskin ja Mihail Bulgakovin romaaneihin perustuvia esityksiä.
Inklinaatio

Inklinaatio on kappaleen kiertoradan kaltevuutta kuvaava kulma. Taso, johon nähden inklinaatio mitataan, ja positiivisen suunnan valinta ovat käytännössä mielivaltaisia.
Aurinkokunnan kappaleiden inklinaatio mitataan Maan ratatasosta, Maan pohjoisnavan puoli on positiivinen. Planeettojen inklinaatiot ovat tyypillisesti muutamia asteita, samoin useimpien asteroidien. Komeettojen inklinaatiot ovat usein hyvin suuria, kymmeniä asteita.
Planeettaa (kuten Maata) kiertävien kuiden ja satelliittien inklinaatio mitataan planeetan päiväntasaajan tasosta.
Kaksoistähtien tapauksessa inklinaatio mitataan näkösäteeseen nähden. Pimennysmuuttujien eli toisensa ajoittain peittävien kaksoistähtien inklinaatio on 90 astetta. Näin toimitaan myös eksoplaneettojen havaittuja inklinaatioita ilmoitettaessa.
Natalia (elokuva)

Juoni

Tapahtumapaikkana on Pelkosenniemi Lapissa. Eksynyt lehmä on tullut rajan yli Neuvostoliitosta. Lehmän alkuperää ei aluksi tiedetä ja sen omistajaa etsitään kuumeisesti. Lopulta saadaan selville sen tulleen itänaapurista ja ajan henkeen sopivasti se päätetään palauttaa kotimaahansa maiden välisen ystävyyden osoittamiseksi. Lehmän löytäneet lähetetään saattamaan eläintä kotiinsa tavaravaunussa. Eräistä vastoinkäymisistä johtuen tämä ei tietenkään ole niin helppoa vaan sekä miehet että tavaravaunu seikkailevat harhateillä.
Galmeija

Galmeija on sinkkipitoinen mineraali. Sitä on perinteisesti käytetty messingin valmistamiseen. Myöhemmin on huomattu, että galmeija koostuu kahden mineraalin seoksesta: hiili- eli jalogalmeijasta eli sinkkisälvästä, joka on sinkkikarbonaattia, ja piigalmeijasta eli kalamiinista, joka on emäksistä sinkkisilikaattia. Galmeija on sinkkimalmeista yleisin.
Visayasinsarvinokka

Ulkonäkö ja koko

Visayasinsarvinokalla on punainen pää, mustan vihreä, kiiltävä vartalo ja tukaania muistuttava iso nokka, jonka yläpinnassa on vekkipintainen, kova harja. Kasvojen iho on kirkkaan keltainen  ja silmä musta.  Lintu kasvaa 60-65 cm pitkäksi.

Levinneisyys

Visayasinsarvinokkia elää Filippiineillä Negroksen ja Panayn saarilla.

Elinympäristö

Visayasinsarvinokka elää sademetsässä. Metsän hävitys on ajanut sen uhanalaisuuteen. Nyt sen kanta on niin pieni, että mikä tahansa pieni onnettomuus tai varsinkin salametsästys voi viedä lajin sukupuuttoon.
Jelena Roikova

Jelena Roikova (s. 27. toukokuuta 1989) on turkmenistanilainen uimari. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin 2004 vain 15-vuotiaana ja on täten maansa historian nuorin olympiaurheilija. Roikova osallistui tuolloin 100 metrin selkäuintiin, jossa hän oli 42. eli kilpailun viimeinen.