google/wiki40b huggingface dataset:
Kalle Maalahti

Seuraura

Maalahti on Saimaan Pallon kasvatti. Kaudella 2009–2010 hän oli seuran A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 4+11=15. Maalahti oli myös 99 minuutillaan A-nuorten SM-liigan jäähypörssin neljäs. Kaudella 2010–2011 hän nousi SaiPan A-nuorten kapteeniksi. Maalahti oli joukkueen tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 6+14=20. Hän pelasi kauden aikana myös ensimmäisen SM-liigaottelunsa. Maalahti teki liigadebyyttinsä 10. maaliskuuta 2011 SaiPan kauden viimeisessä ottelussa vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Hän pelasi joukkueen nelosketjussa hyökkääjänä, mutta sai ottelussa jääaikaa vain 13 sekuntia.
Kauden 2011–2012 Maalahti pelasi kokonaan SaiPan A-nuorissa ja sijoittui 85 minuutillaan A-nuorten SM-liigan jäähypörssissä viidenneksi. SM-liigauransa toisessa ja SaiPan kauden 2012–2013 ensimmäisessä kotiottelussa 15. syyskuuta 2012 Pelicansia vastaan hänet merkittiin joukkueen kakkospuolustajapariin Simon Backmanin viereen ja Maalahti sai ottelussa jääaikaa 16 minuuttia ja 53 sekuntia. Hän teki siinä liigauransa avausmaalin ja palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kahden tähden tähtipelaajana. Kaikkiaan Maalahti pelasi kauden aikana seitsemän SM-liigaottelua tehden kaksi maalia. Kauden kahden ensimmäisen SM-liigaottelunsa jälkeen syyskuussa 2012 hänet lainattiin loppukauden kattaneella lainasopimuksella Mestis-joukkue Mikkelin Jukureihin. Siirtotakarajalla, tammikuun 2013 lopulla Maalahden lainaseura vaihtui loppukaudeksi TuToon, jossa hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Maaliskuussa 2013 SaiPan käytti Maalahden sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Kaudella 2013–2014 Maalahti pelasi SaiPassa 28 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua tehopistein 1+4=5. Loka-marraskuussa 2013 hän pelasi myös kuusi ottelua lainalla Mestis-joukkue KooKoossa. Huhtikuussa 2014 Maalahti teki 2+1-vuotisen jatkosopimuksen SaiPan kanssa. Kaudella 2015–2016 hän teki läpimurtonsa ja SM-liigan runkosarjassa syntyi tehot 1+15=16, vaikka Maalahdelle kertyi vain 38 runkosarjaottelua 2. joulukuuta 2015 TPS:n Dave Spinan hänen päähänsä kohdistuneesta taklauksesta tulleen aivotärähdyksen vuoksi. Spina sai tilanteesta 5+20-minuutin pelirangaistuksen, mutta hän selvisi kuitenkin ilman jatkotoimenpiteitä. Huhtikuussa 2016 Maalahti teki kaksivuotisen jatkosopimuksen SaiPan kanssa.
Maalahden kausi 2016–2017 jäi loukkaantumisten vuoksi vain 30 runkosarjaottelun mittaiseksi. Hänen kautensa todettiin päättyneeksi helmikuussa 2017. Saman vuoden joulukuussa Maalahti teki SaiPan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2017–2018 hän nousi joukkueen kärkipuolustajaksi ja oli tehoilla 6+19=25 SaiPan tehokkain puolustaja Lasse Lappalaisen kanssa. Kaudella 2018–2019 Maalahti teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 4+22=26, joilla hän oli joukkueen tehokkain puolustaja. Maalahti oli myös Tomi Iso-Mustajärven ohella SaiPan ainoa kauden kaikki 60 runkosarjaottelua pelannut pelaaja.
Kaudeksi 2019–2020 Maalahti siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Tampereen Ilvekseen.

Maajoukkueura

Maalahti on pelannut viisi poikien maaottelua.
Kunnes toisin todistetaan

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi kutsui elokuvaa eroottisesti latautuneeksi ja täyteläiseksi murhamysteeriksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Seraminkäpinkäinen

Levinneisyys

Seraminkäpinkäistä tavataan Indonesiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, eikä sen uskota olevan vaarassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Abu-Bakr al-Qirbi

Abu-Bakr Abdullah al-Qirbi (s. 1942 Al Bayda') on jemeniläinen poliitikko.
Al-Qirbi on koulutukseltaan lääkäri. Hän on suorittanut tutkinnon Edinburghin, Lontoon ja Liverpoolin yliopistoissa ja on useiden lääketieteellisten seurojen jäsen. Häneltä on ilmestynyt yli 30 tieteellistä julkaisua. Al-Qirbi on työskennellyt muun muassa Kanadassa Whalesin yliopiston professorina 1974–1978 ja Jemenissä Sanaan yliopiston vararehtorina 1982–1993. Vuosina 1993–1994 hän toimi Jemenin opetusministerinä. Vuonna 2001 hänestä tuli maansa ulkoministeri, jona hän toimi, kunnes Jemenin vallankumouksen aikana vuonna 2011 presidentti Ali Abdullah Saleh erotti koko hallituksen.
Al-Qirbi on naimisissa, ja hänellä on kaksi poikaa.
Arkado-kyproslainen murre

Arkado-kyproslainen murre oli yksi muinaiskreikan päämurteista tai oikeammin murreryhmistä. Arkado-kyproslaisia murteita puhuttiin Arkadiassa keskisellä Peloponnesoksella sekä Kyproksella.

Historia

Arkado-kyproslaiset murteet olivat läheistä sukua mykeneläiselle kreikalle. Kummatkin kuuluivat yhdessä joonialaisen ja attikan murteen kanssa itäisiin kreikkalaismurteisiin. Murteiden välistä suhdetta ei kuitenkaan tunneta tarkasti. Arkado-kyproslaisessa murteessa on yhtäläisyyksiä myös pamfylian murteeseen.
Arkadia ja Kypros ovat maantieteellisesti erillään toisistaan, ja murteiden yhteydelle, samoin kuin niiden suhteelle mykeneläiseen murteeseen, on esitetty erilaisia selityksiä. Yleisimmän teorian mukaan arkado-kyproslainen murre olisi kehittynyt akhaialaiseksi murteeksi kutsutusta mykeneläisestä murteesta, joka oli Peloponnesoksen akhaijien murre. Doorilaisten valloitettua Peloponnesoksen rannikkoalueet niin kutsutun doorilaisvalloituksen yhteydessä noin 1100-luvulla eaa., minkä seurauksena rannikkoalueet tulivat läntisten kreikkalaismurteiden ja doorilaisten murteiden alueeksi, akhaijeja muutti idemmäksi muun muassa Kyprokselle, mikä vei murteen sinne (tosin Kyprokselle tuli asukkaita myös monista muista suunnista). Osa Peloponnesoksen mykeneläisistä vetäytyi puolestaan niemimaan keskiosan Arkadian vuoristoon, joka säästyi doorilaisvalloitukselta. Tämän seurauksena alueelle jäi erillinen saman murteen alue, jota ympäröi doorilaismurteiden alue joka puolelta.
Koinee-kreikka syrjäytti murteen vähitellen 300-luvun eaa. jälkimmäiseltä puoliskolta lähtien. Viimeisenä sitä vaikuttaa esiintyneen uskonnollisessa käytössä, joka oli konservatiivisempaa kielenkäytön aluetta.
Kevin De Bruyne

Ammattilaisura

De Bruyne edusti juniorina Gentiä ja Genkiä. Genkin edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 2008. De Bruyne ehti voittaa joukkueen kolmannen Belgian-mestaruuden kaudella 2010–2011, kunnes Englannin Valioliigan suurseura Chelsea osti hänet tammikuussa 2012 arvioiden mukaan 8,3 miljoonan euron siirtosummalla. 
De Bruyne teki Chelsean kanssa viisi ja puoli vuotta kattavan sopimuksen, josta ensimmäiset puoli vuotta hän jatkoi Genkissä lainasopimuksella. Elokuussa 2012 Chelsea lainasi De Bruynen kaudeksi Werder Bremeniin, jossa hän pelasi 33 Bundesliigaottelua, tehden kymmenen maalia ja antaen yhdeksän maalisyöttöä. 
Chelseassa De Bruyne ei missään vaiheessa onnistunut vakiinnuttamaan paikkaa pelaavassa kokoonpanossa, ja tammikuussa 2014 hänet myytiin Wolfsburgiin, arviolta 19,5 miljoonan euron siirtosummalla. Hänet valittiin Bundesliigan parhaaksi pelaajaksi kaudella 2014–2015. Hän teki kauden liigaotteluissa kymmenen maalia ja syotti 21, mikä oli uusi Bundesliigan syöttöennätys. Wolfsburg sijoittui sarjassa toiseksi. Wolfsbug voitti samalla kaudella Saksan cupin ja De Bruyne teki loppuottelun voittomaalin. Hän voitti samana vuonna myös Saksan supercupin. Hän pelasi Wolfsburgissa kaikkiaan 52 pääsarjaottelua, joissa teki 13 ja syötti 27 maalia.
Elokuussa 2015 Manchester City hankki De Bruynen arviolta 75 miljoonan euron siirtosummalla. Hänestä tuli näin Cityn siihenastinen ennätysostos. Hän voitti Cityssä liigacupin 2016. Valioliigassa hän teki avauskaudellaan seitsemän ja syötti yhdeksän maalia. Seuraavalla kaudella hän teki Valioliigassa kuusi maalia ja syötti 21. Kaudella 2017–2018 De Bruyne voitti Valioliigan ja Liigacupin mestaruudet. Hän teki liigakaudella kahdeksan ja syötti 16 maalia. Hänet valittiin Valioliigan tähdistöjoukkueeseen ja kauden toiseksi parhaaksi pelaajaksi.
De Bruyne kärsi lukuisista loukkaantumisista kaudella 2018−2019. Hän pelasi Valioliigassa 19 ottelua, joissa teki kaksi maalia. Hän voitti Valioliigan, FA-cupin ja Liigacupin mestaruudet.

Maajoukkueura

De Bruyne valittiin Belgian A-maajoukkueeseen ensimmäisen kerran ystävyysotteluun Bulgariaa vastaan toukokuussa 2010. Kentälle hän pääsi ensimmäisen kerran ystävyysottelussa Suomea vastaan saman vuoden elokuussa. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Walesia vastaan syyskuussa 2012. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintapelissä Serbiaa vastaan saman vuoden lokakuussa.
Kesän 2014 jalkapallon MM-kisoissa De Bruyne oli isossa roolissa Belgian joukkueessa, kun maa eteni kahdeksan parhaan joukkoon ensimmäistä kertaa 28 vuoteen. Hän pelasi kisoissa neljä ottelua. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi puolivälierissä karsiutuneen Belgian kaikki viisi ottelua.
De Bruyne pelasi kuusi ottelua Belgian saavuttaessa pronssia Venäjän MM-kilpailuissa 2018. Hän teki voittomaalin puolivälieräottelussa Brasiliaa vastaan ja hänet valittiin FIFA.comin äänestyksessä kisojen unelmajoukkueeseen.
De Bruyne on pelannut joulukuuhun 2018 mennessä Belgian maajoukkueessa kaikkiaan 68 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt 15 maalia.
Tähtipiispanhattu

Ulkonäkö ja koko

Tähtipiispanhattu on muodoltaan pallomainen tai lieriömäinen ja kasvaa 30-100 cm:n korkuiseksi. Sen pinta on tummanvihreä ja siellä täällä on solukarvojen (trikoomien) muodostamia valkoisia tai keltaisia tupsuja. Varsi on tavallisesti kahdeksanharjuinen, harjut ovat toisinaan kierteisiä ja hyvin teräviä. Areoleissa on kellertävää villamaista karvaa, myöhemmin areolit usein kaljuuntuvat. Piikit ovat tukevia, keltaisia ja ruskehtaviksi tai harmaiksi muuttuvia. Keskipiikkejä on yksi, säteittäispiikkejä viidestä kymmeneen ja ne ovat litteitä. Kukat ovat kiiltävän keltakehäisiä ja seitsemän tai kahdeksan senttiä pitkiä. Hedelmä avautuu tyvestä keskiväliin asti niin että siitä muodostuu tähtimäinen.

Levinneisyys

Täpläpiispanhattu on kotoisin Keski-Meksikosta Querétaron ja Hidalgon osavaltioiden alueelta.
Protase Rugambwa

Protase Rugambwa (s. 31. toukokuuta 1960) on tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Rulengen hiippakuntaan paavi Johannes Paavali II 2. syyskuuta 1990. Hän sai 18. tammikuuta 2008 nimityksen Kigoman piispaksi. Hänet vihki piispaksi 13. huhtikuuta 2008 Polycarp Pengo, jota avustivat Robert Sarah ja Paul R. Ruzoka.
Alexanderin tauti

Alexanderin tauti on hyvin harvinainen leukodystrofia-tauteihin eli aivojen valkoainehäiriötauteihin kuuluva, etenevä aineenvaihdunnan ja hermoston sairaus. Etenevä myeliinikato, joka aiheuttaa hermotulehduksen ja jättiaivoisuuden, sekä vaikeutuva lihasjäykkyys ovat kehitysvammaisuuden ohella Alexanderin taudin keskeiset ominaisuudet. Patologi W. Stewart Alexander kuvasi taudin ensimmäisenä vuonna 1949, jonka jälkeen taudista on vuoteen 2004 mennessä raportoitu vajaat 300 kertaa. Alexanderin taudin arvioidaan olevan autosomi-kromosomin kautta vallitsevasti periytyvä, mutta myös muunlaista periytymistä sekä sattumanvaraisesta geneettisestä mutaatiosta johtuvia tapauksia esiintyy. Geenimuutoksia on todettu 17. ja 11. kromosomissa.
Alexanderin taudista tunnetaan kolme tyyppiä, joista ensimmäisessä, infantiilissa muodossa, sairaus puhkeaa yleensä jo puolen vuoden iässä ja johtaa jo muutaman vuoden kuluessa ennenaikaiseen kuolemaan. Sairastuneet ovat enimmäkseen miehiä.
Infantiilissa muodossa ilmeneviä oireita ovat viivästynyt psykomotorinen kehitys, lihashalvaukset, kehitysvammaisuus, epileptiset kouristuskohtaukset ja jättiaivoisuus sekä vesipäisyys eli hydrokefalia. Alexanderin tautia sairastavilla kallo on poikkeuksellisen suuri.
Taudin nuoruusiässä ilmenevässä (juveniilissa) sairaustyypissä tauti puhkeaa 7-14 vuoden iässä. Tällöin psykomotorinen kehitys hidastuu ja liikkeet vaikeutuvat tasapainohäiriön eli ataksian ja lihasjäykkyyden vuoksi. Kasvot halvautuvat ja puheääni on nasaalinen. Silmäluomet ovat riippuvat, kieli on alikehittynyt ja lihakset veltot. Infantiilissa muodossa ilmennyttä psyykkistä kehitysvammaisuutta vastaa juveniilissa muodossa varhainen dementia. Aikuisiällä puhkeavan sairauden oireisto on samantapainen kuin nuoruusiän oireisto.
Kansainvälisessä tautiluokituksessa ICD-10 sairaus luokitellaan ryhmään G37.8.
Ben Kaila

Ben Kaila (s. 1949 New York) on suomalainen valokuvaaja.
1970-luvun alussa Kaila opiskeli valokuvausta Tukholman Fotoskolanissa muun muassa Christer Strömholmin ja Anders Petersenin johdolla. Opiskelutoverinsa Risto Vuorimiehen kanssa Kaila kuvasi tuolloin ruotsinsuomalaisia maahanmuuttajia. Kailalle ja Vuorimiehelle myönnettiin valtionpalkinto näyttelystä Siirtosuomalainen.
Kaila oli vuosina 1972–1981 jäsenenä SAFTRA-valokuvaosuuskunnassa, jonka muut jäsenet olivat Ari Hietala, Timo Kelaranta, Matti Koivumäki, Veli-Heikki Uusitupa ja Risto Vuorimies. Valokuvauksen lisäksi ryhmä suunnitteli suuren määrän suomalaisia äänilevykansia. Kailan aloitteesta perustettiin vuonna 1987 Kuvatoimisto Gorilla. Osuuskuntamuotoiseen yritykseen kuului lukuisia Suomen eturivin dokumentti- ja freelancekuvaajia. 
Kaila on toiminut opettajana Taideteollisessa korkeakoulussa 1970–1980-luvuilla. 
Lisäksi hän on opettanut Turun taideakatemiassa, Lahden muotoilu- ja taideinstituutissa ja ammattikorkeakoulu Noviassa sekä pitänyt lukuisia kursseja ja työpajoja.
Kailan valokuvateoksia löytyy muun muassa Suomen valtion, Suomen valokuvataiteen museon, Helsingin taidemuseon, Saastamoisen säätiön, Jenny ja Antti Wihurin rahaston, Hannulan & Hinkan ja Lars Swanljungin kokoelmista.
Kailalle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha vuosina 2008–2012 ja vuonna 2013 valtion ylimääräinen taiteilijaeläke.
TUL:n jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1945–1946

TUL:n mestarit

Alpo Mäkinen, Arvi Lehtinen, Veikko Forsblom, Armas Malm, Ossi Lara, Veikko Heikkilä, Asser Salo, Erkki Alanne, Eero Lehtinen, Reino Suominen, Aarne Lantto.
Peter Andersson (jääkiekkoilija, 1991)

Seuraura

Andersson on Åstorps IK:n kasvatti ja on pelannut juniorina sittemmin myös Rögle BK:ssa. Hän siirtyi 16-vuotiaana Frölunda HC:hen kaudeksi 2007–2008 ja Andersson pelasi myös ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen Elitserien-ottelunsa 2. helmikuuta 2008 Skellefteå AIK:ta vastaan. Andersson sai ottelussa jääaikaa 17 sekuntia. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan Frölundan J20-junioreissa, joissa Andersson voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin mestaruuden. Kaudella 2008–2009 hän ei saanut tililleen otteluakaan Elitserienissä, vaan se eteni kokonaan Frölundan junioreissa.
Vancouver Canucks varasi Anderssonin viidennellä kierroksella 143. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2009. Andersson pelasi varsinaisella Elitserienin tulokaskaudellaan 2009–2010 21 runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5. Hän teki ensimmäisen Elitserien-maalinsa 14. tammikuuta 2010 Linköpings HC:n Fredrik Norrenan taakse. Andersson pelasi kauden aikana myös lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskan-joukkue Borås HC:ssä. Rannevamma teki hänen kaudestaan kuitenkin hieman rikkonaisen. Andersson teki helmikuussa 2010 vuoden mittaisen Elitserien-sopimuksen Frölundan kanssa. Kesäkuussa 2010 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen NHL-seura Vancouver Canucksin kanssa, mutta Andersson pelasi kauden 2010–2011 kuitenkin vielä lainalla Frölundassa, jossa hän pelasi 27 runkosarja- ja 11 European Trophy -ottelua jääden ilman tehopisteitä. Yli puolet kaudestaan Andersson pelasi kuitenkin Boråsissa. Hän vahvisti myös Frölundan J20-junioreita kevään 2011 pudotuspeleissä, jotka päättyivät J20 SuperElitin mestaruuteen. 
Kaudeksi 2011–2012 Canucks lainasi Anderssonin Allsvenskan-joukkue Örebro HK:hon. Kolme seuraavaa kautta hän pelasi Canucksin organisaatiossa. Anderssonin AHL:n tulokaskausi 2012–2013 Chicago Wolvesissa toi hänelle 42 runkosarjaottelussa tehot 1+7=8. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi Canucksin uudessa farmijoukkueessa, Utica Cometsissa. Kaudella 2014–2015 Andersson eteni joukkueen kanssa aina Calder Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Manchester Monarchs otteluvoitoin 4–1.
Kaudeksi 2015–2016 Andersson palasi kotimaahansa ja siirtyi pelaamaan SHL:ää (ent. Elitserien) aiempaan seuraansa Örebroon. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Växjö Lakers HC:n riveihin.

Muuta

Peterin isoveli on Tomas Andersson on pelannut Ruotsin alemmissa sarjoissa.
Slaavilainen marssi

Slaavilainen marssi (Op. 31) on Pjotr Tšaikovskin vuonna 1876 säveltämä orkesteriteos
Tšaikovski sävelsi slaavilaisen marssin vuonna 1876. Hän sävelsi teoksen hyväntekeväisyyskonserttiin, joka pidettiin serbialaisten rinnalla turkkilaisia vastaan taistelleille haavoittuneille venäläisille. Se on isänmaallinen teos, joka perustuu serbialaisiin ja venäläisiin kansansävelmiin. 
Teos sisältää lyhyestä pituudestaan huolimatta useita selkeästi erilaisia tunnelmia, jossa kirkkaat, juhlavat kohtaukset ovat ristiriidassa pahaenteisten tunnelmien kanssa. Aluksi jouset esittelevät marssimaisen pääteeman, joka on johdettu slaavilaisesta valituslaulusta. Tšaikovski yhdistelee teoksessa myös muita kansallissävelmiä, jotka yhtyvät Venäjän keisarikunnan kansallishymniin. Teoksen edetessä orkesterin eri osiot soittavat samanaikaisesti omia melodiaan. Kun marssi etenee alun valittavasta marssisävelmästä kohti lopun voitonlaulua, musiikin voimakkuus kasvaa ja pääteema muuttuu vähitellen puupuhaltimista ja jousista vaski- ja lyömäsoittimiin.
Euroopan unionin puheenjohtajuus

Historia

Euroopan unionin neuvoston taustalla on vuonna 1952 perustettu Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ministerineuvosto. Vuonna 1958 siitä muodostettiin Rooman sopimuksen myötä Euroopan talousyhteisön neuvosto. Tämän neuvoston ensimmäistä kokousta 25. tammikuuta 1958 johti Belgian ulkoministeri Victor Larock. Talousyhteisön neuvoston kiertävä puheenjohtajuus on nykyisen neuvoston puheenjohtajuuden suora edeltäjä.
Kun Lissabonin sopimus astui voimaan, se perusti virallisesti Eurooppa-neuvoston ja sen puheenjohtajan viran. Tätä ennen Eurooppa-neuvosto oli ollut epävirallinen ja puhetta siinä johti EU:n neuvoston puheenjohtajamaan pääministeri tai muu hallituksen päämies. Siten neuvoston puheenjohtajamaalla oli myös tehtävänä edustaa unionia sen ulkopuolella. Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan ja korkean edustajan virkojen tullessa pysyviksi 2009 nämä tehtävät päättyivät.
Yhdistyneen kuningaskunnan ilmoittaessa eroaikomuksistaan Eurooppa-neuvosto päätti 2016 poistaa maan neuvoston tulevien puheenjohtajamaiden listalta. Kaikkia sitä seuraavien maiden järjestystä aikaistettiin puolella vuodella, ja vastaliittynyt Kroatia lisättiin alkuvuodelle 2020.

Tehtävät

Euroopan unionin neuvostossa jäsenvaltioiden ministerit kokoontuvat erilaisissa kokoonpanoissa käsiteltävän asian mukaisesti. Puheenjohtajamaan kyseiseen kokoonpanoon osallistuva ministeri johtaa puhetta kokouksessa. Poikkeuksena on ulkoasiainneuvosto, jossa puhetta johtaa unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja. Puheenjohtajamaan edustaja on puheenjohtaja myös muissa neuvoston elimissä, kuten valmistelevassa Coreper-kokouksissa. Neuvoston viralliset kokoukset järjestetään Brysselissä ja Luxemburgissa, mutta puheenjohtajavaltio voi järjestää epävirallisia kokouksia myös omissa kaupungeissaan.
Neuvoston suhteita muihin toimielimiin edustaa vastaavasti puheenjohtajamaa. Tämä on erityisen tärkeää käytettäessä lainsäädäntövaltaa, johon osallistuvat neuvoston lisäksi Euroopan parlamentti ja Euroopan komissio, joiden edustajien kanssa neuvoston puheenjohtajamaa neuvottelee trilogitapaamisissa. Hyväksytyn lain allekirjoittaa neuvoston puheenjohtajamaan ministeri yhdessä parlamentin puhemiehen kanssa.
Puheenjohtajamaalla ei ole enää juurikaan ulkoisia edustustehtäviä, vaan Lissabonin sopimuksen jälkeen niitä ovat hoitaneet pääsääntöisesti Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja ja unionin korkea edustaja.
Ternand

Ternand on kunta Rhônen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 625 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Ternand'n pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Mike Riley

Mike Riley (s. 17. joulukuuta 1964) on englantilainen jalkapalloerotuomari. Hän tuomaroi Englannin valioliigan sekä alempien sarjatasojen otteluita. 
Riley aloitti jalkapallotuomaroinnin vuonna 1980 Rotherhamissa. Hän toimi aluksi avustavana tuomarina vuodesta 1989 lähtien ja vuodesta 1994 lähtien päätuomarina Englannin liigatasolla. Valioliigan tuomarina hän on ollut vuodesta 1996 lähtien. Vuodesta 1999 lähtien hän on toiminut tuomarina myös kansainvälisissä otteluissa saatuaan FIFA-statuksen.
Riley on ollut tuomarina muun muassa EM-lopputurnauksessa ja EM- sekä MM-karsinnoissa kuten myös Mestarien liigassa. Vuonna 2002 hän tuomitsi FA Cupin loppuottelun, mikä on yhdelle tuomarille mahdollista vain kerran uralla, ja vuonna 2004 liigacupin loppuottelun.
Sieppobulbuli

Levinneisyys

Sieppobulbulia tavataan laajalla alueella Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajia on kuvattu yleisestä runsaslukuiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Elinympäristö

Sieppobulbuli elää metsissä 700–1 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Se elää pienissä parvissa, joissa voi olla myös muita lintulajeja.
Ralph Backstrom

Pelaajaura

Backstrom pelasi juniorina Montreal Junior Canadiensissa vuosina 1954–1956, ja Ottawa Junior Canadiensissa 1956–1958. Hän voitti kapteenina George Richardson Memorial Trophyn 1957 ja Memorial Cupin 1958.
Ammattilaisena Backstrom aloitti Montreal Canadiens kaudella 1958–1959. Canadiens suunnitteli aluksi lähettävänsä Backstromin farmijoukkueeseensa, mutta hänen taitonsa harjoitusleirillä vakuutti joukkueen johdon ja hän pääsi heti Canadiensin kokoonpanoon. Backstrom palkittiin tulokaskaudella Calder Memorial Trophyllä, parhaan tulokkaan palkinnolla. Hän pelasi Canadiensissa 12 täyttä kautta, voitti kuusi Stanley Cupia, ja pelasi kuudessa tähdistöottelussa.
Kauden 1970–1971 jälkeen Backstrom pyysi vaihtoa, ja puhui uransa lopettamisesta. Hän ilmoittautui harjoitusleirille, mutta poistui joukkueesta juuri ennen kauden alkua. Backstrom palasi kauden aikana Canadiensiin, josta hänet myytiin tammikuussa 1971 Los Angeles Kingsiin. Backstrom sai vähän peliaikaa Los Angelesissa. Parin vuoden kuluttua hänet kaupattiin Chicago Black Hawksiin, jossa hän pelasi kauden 1972–1973 loppuun.
Kaudeksi 1973–1974 Backstrom siirtyi kilpailevaan liigaan WHA:han, Chicago Cougarsiin, jossa pelasi kaksi kautta. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli joukkueensa paras pistemies 33 maalilla ja 83 pisteellä ja 70 pelissä. Hän myös edusti Kanadaa vuoden 1974 Summit Seriesissä. Backstromin hyökkäystehot hupenivat kaudella 1974–1975, ja kauden lopussa hänet nappasi Denver Spurs WHA:n laajennusvarauksessa. Hän oli joukkueensa paras pistemies. Myöhemmin hän pelasi vielä Ottawa Civicsissä ja New England Whalersissa.

Muuta

Backstrom on toiminut päävalmentajana NCAA:ssa ja IHL:ssä. Hänen serkkunsa, Daren ja Derek Puppa, ovat myös jääkiekkoilijoita. Backstromin molemmat vanhemmat ovat lähtöisin Suomesta, ruotsinkieliseltä Pohjanmaalta.