google/wiki40b huggingface dataset:
Peitekuvaus

Peitekuvauksella tarkoitetaan topologiassa topologisen avaruuden X jatkuvaa surjektiivista kuvausta p:C → X, missä C on toinen topologinen avaruus, jolla on se ominaisuus, että kaikilla X:n alkioilla x on olemassa avoin ympäristö U siten, että U:n alkukuva kuvauksessa p on yhdiste erillisistä avoimista joukoista, joista kukin kuvautuu kuvauksessa p homeomorfisesti U:lle.
Peiteavaruutta kutsutaan toisinaan myös peitteeksi. Peitekuvauksen C→X maalijoukkoa C sanotaan X:n peiteavaruudeksi. Jokaisesta X:n alkion x alkukuvaa kutsutaan säikeeksi. Yleensä kommutoivissa kaavioissa C asetetaan X:n yläpuolelle, jolloin p osoittaa "alaspäin". Tätä sanotaan kuvauksen nostoksi, tai tarkemmin, p-nostoksi.
Erikoistapauksena saadaan avoin peite,  missä C on erillinen yhdiste avoimista joukoista Xᵢ. Mielivaltaisen joukon S peite on erikoistapaus, kun S:ssä on määritelty diskreetti topologia, eli mielivaltainen S:n osajoukko on avoin.
Wienin pörssi

Wienin pörssi (saks. Wiener Börse AG, WBAG) on Wienissä Itävallassa toimiva arvopaperipörssi. Se on Itä- ja Kaakkois-Euroopan arvostetuimpia pörssejä. Pörssi on myös maailman vanhimpia pörssejä. Se perustettiin vuonna 1771 Maria Teresian valtakaudella valtion joukkovelkakirjamarkkinoita varten. Kesäkuussa 2008 Wienin pörssi osti slovenialaisen Ljubljanan pörssin.
Frozen 2

Juoni

Elokuvassa kuningatar Elsa haluaa saada vastauksen kysymykseen, miksi hän sai syntyessään taikavoimat. Vastaus kysymykseen vetää häntä puoleensa ja uhkaa hänen kuningaskuntaansa Arendellea. Yhdessä prinsessasiskonsa Annan, Kristoffin, Olafin ja Svenin kanssa hän lähtee vaaralliselle mutta merkittävälle matkalle.
Hiljaiset sillat

Juoni

Kehyskertomuksessa Francesca Johnsonin (Meryl Streep) lapset löytävät nyt jo kuolleen äitinsä päiväkirjat, joissa palataan vuoden 1965 tapahtumiin. Francesca asuu perheensä kanssa maatilalla Iowassa. Hän saa urautuneeseen arkeensa hengähdystauon miehen ja lasten lähdettyä neljäksi päiväksi maatalousmessuille. Pian tämän jälkeen hänen luokseen tulee National Geographic -lehden valokuvaaja Robert Kincaid (Eastwood), joka tekee juttua seudun kuuluisista katetuista silloista. Hän kysyy, mistä näitä löytää ja Francesca lähtee opastamaan. Ennen pitkää he rakastuvat toisiinsa.

Vastaanotto

Filmgoer-sivuston Antti Honkala pitää kehyskertomusta elokuvassa pienenä miinuksena, sillä muut näyttelijät eivät yllä pääosanesittäjien tasolle, ja nykyaikaan sijoittuvat kohtaukset latistavat tunnelmaa. Elokuva on kuitenkin poikkeuksellisen älykäs romanttinen draama, joka todistaa Eastwoodin kyvykkyydestä sekä ohjaajana että näyttelijänä.
Mary Woronov

Mary Woronov (s. 8. joulukuuta 1943) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan rooleistaan kulttielokuvissa. Woronov on esiintynyt yli kahdeksassakymmenessä elokuvassa, ja on myös tehnyt joitakin esiintymisiä televisiosarjoissa, kuten Charlien enkeleissä ja Ritari Ässässä. Woronov on kirjoittanut kirjat Blind Love ja Swimming Underground: My Years in the Warhol Factory.

Elämäkerta

Woronov syntyi Floridan Palm Beachissa hotellissa, joka oli muutettu toisen maailmansodan aikana sairaalaksi. Hän kasvoi Brooklynissa äitinsä Carol Eschholzin ja adoptioisänsä, syöpäkirurgi Victor D. Woronovin, kanssa.

Ura

Woronov tanssi The Velvet Undergroundin kanssa Andy Warholin Exploding Plastic Inevitable -showssa.
Hänen merkittävimmät esiintymiset olivat vuoden 1975 kulttielokuvassa Kalmanralli 2000 ja vuoden 1979 elokuvassa Rock 'n' Roll High School, mutta hänen läpimurtonsa oli vuoden 1982 kulttifilmissä Paistinpannumurhaajat. Hän esiintyi muutamissa elokuvissa Paul Bartelin kanssa, ja on tehnyt myös vierailuja tv-ohjelmissa, kuten sarjoissa Buck Rogers in the 25th Century, Charlien enkelit, Ritari ässä, Moukarimies, Babylon 5 ja Highlander: The Series.
Woronov esiintyi Babylon 5:ssä nimellä Ko'Dath. Hänen oli tarkoitus tulla sarjaan vakituiseksi hahmoksi, mutta lähti osoitettuaan, ettei kokenut kasvojenkohotusta ja yksityiskohtaista meikkaamista välttämättömäksi roolihahmolleen.
Purtlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 123,9 metriä mpy.
Elvis kissan jäljillä

Taustaa

Olsson asui 1970-luvun alussa Matinkylässä kommuunissa. Idean elokuvaan hän sai jäljittäessään kommuunin Elvis-kissaa ja saadessaan tietää sen juuri kuolleen, 18 vuoden iässä. Elokuvassa käytetään samalta ajalta peräisin olevia kaitafilmejä. Olsson: "Elokuvassa ovat samat ihmiset 16 vuoden kuluttua. Me katsoimme aikoinaan maailmaa samasta ikkunasta, mutta silti jokaisen elämästä tuli erilainen. Kommuuniasumisen aikoina me uskoimme vahvasti ihmiseen. Luultavasti meillä kaikilla on nyt erilainen elämänkatsomus".

Tarina

Kissan katoaminen saa entisen hipin, köyhän elokuvantekijän muistelemaan menneitä.
Elokuvatuottaja Tom ei onnistu pankissa ratkomaan sotkuisia raha-asioitaan. Hän etsiytyy vanhan ystävänsä, striptease-tanssijan luokse, mutta hermostuttaa tämän höpötyksellään entisestä kissastaan Elviksestä, jonka kuvan oli nähnyt pankin maalauksessa. Tom hakee vanhasta purettavasta asunnostaan laatikon, jossa on vanhoja valokuvia ja kaitafilmejä. Hän jättää taksin maksamatta ja toimistollakin odottavat velkojat. Entinen radikaaliystävä Simo kehottaa etsimään Elvis-kissaa Myrkyn luota.
Myrkyn äänitysstudiolla Tom kuulee, että Elvis on Pirjolla, entisellä tyttöystävällä, jonka Tom oli aikanaan jättänyt sanaakaan sanomatta. Tomin läksiäisjuomaan sujautetaan huumetta, ja paluumatkalla hän näkee harhoja Marilynista kunnes kolaroi. Hän pääsee kuitenkin kotiin ja ottaa vaimon vaatimuksesta hetkeksi vastuun perheestään. Lastensa jälkeen Tom tapaa kirjailija Sirpa Laakson. He juhlivat ja päätyvät toimistolle, mutta Sirpa lähtee pois Tomin huomaamatta.
Huoltomies päästää Tomin Pirjon asuntoon ja sanoo Pirjon joutuneen mielisairaalaan. Kämpän kaaoksen keskeltä löytyy kuollut ja jäykistynyt Elvis. Tom yrittää viedä sitä hautausmaalle, mutta päätyy samaan taksiin, jolle teki ”oharit” aiemmin. Tom esittelee Elvistä stripparikaverilleen ja hänet heitetään pihalle. Tom lennättää Elvistä leijana. Se putoaa heti, kun taksikuski sanoo, ettei pidä tapahtunutta mahdollisena.
Tom livahtaa Pirjon luokse mielisairaalaan. Pirjo laulaa vanhaa rollarihittiä “As Tears Go By”, joka muistuttaa heitä molempia vanhoista ajoista. Taksikuski leikkaa Tomin päälaen paljaaksi, Tom pukeutuu Gandhia muistuttavalla tavalla lakanaan ja polttohautaa Elviksen kotipihallaan. Taksikuski uhkaa Tomia poliisilla, sillä hänellä ei ole taaskaan rahaa, mutta vaimo maksaa lopulta kyydin.
Tom vie vaimolleen aamiaisen vuoteeseen ja pyytää häneltä anteeksi. Hän tunaroi tarjottimen vaimon päälle. Tilanne laukeaa, kun Tom sanoo: "...it was the Beauty", jolla hän tarkoittaa King Kongin putoamista pilvenpiirtäjän huipulta. Vaimo purskahtaa nauruun ja antaa Tomille pusun.

Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1995 Asko Alanen antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Hän kehuu Yarin musiikkia ja monia eheitä hetkiä, mutta pitää elokuvaa kokonaisuutena ”repaleisena ja vetoisena”.
Viinijärven rautatieasema

Historia

Viinijärven asema on risteysasema: Siellä rataosan Pieksämäki–Joensuu kanssa risteää tavaraliikenteen käyttämä rataosa Siilinjärvi–Viinijärvi. Thure Hellströmin suunnittelema Viinijärven asema on rakennettu jo vuonna 1926 Outokumpuun vievän radan rakentamisen yhteydessä, mutta vasta 1940 Viinijärvestä tuli risteysasema, kun rautatie Pieksämäeltä Varkauden ja Vihtarin kautta Viinijärvelle valmistui. Outokumpuun vievää rataa on sittemmin jatkettu Siilinjärvelle. Siilinjärvelle on ollut vuosina 1986-1989 yöjunaliikennettä ja Outokumpuun on ollut paikallisliikennettä 1950-luvulle, mutta muuten Viinijärven merkitys henkilöliikenteen risteyasemana on jäänyt vähäiseksi.
Viinijärvellä on ollut myös kolmioraide, mutta se tuli liikenteen vähenemisen myötä tarpeettomaksi ja purettiin 1986.
Asema-alueeseen kuuluu asemarakennuksen lisäksi tavaramakasiini, asuintaloja, maakellari, viljasiilo, vesitorni sekä muita pienempiä rakennuksia. Asemarakennukset kuuluvat valtakunnallisesti merkittävien rautatieasema-alueiden luetteloon.  
Nykyisin Viinijärvi toimii junien kohtauspaikkana sekä henkilöliikenteen pysähdyspaikkana. Asemalla pysähtyy kaksi henkilöjunaa molempiin suuntiin. Tavaraliikennettä Viinijärvelle ei enää ole, ja seisontaraiteita on purettu 2016. Liikennepaikan liikenteenohjaustoimintoja on ohjattu vuodesta 2003 Pieksämäeltä, ja itse liikennepaikka on miehittämätön. Lipunmyynti Viinijärveltä loppui kesällä 2000.
Senaatti-kiinteistöt myi asemarakennukset 2009 yksityiselle. Ne ovat nyt asuinkäytössä.
Jukka Rintamäki

Jukka Alarik Rintamäki (s. 25. tammikuuta 1974) on Sundbybergissä Ruotsissa asuva ruotsinsuomalainen muusikko ja säveltäjä. Hän on Silverbullit-yhtyeen basisti, toinen laulaja ja lauluntekijä. Viime vuosina hän on erikoistunut peli- ja elokuvamusiikkiin sekä modernin tanssin sävellyksiin.
Rintamäki sävelsi Johan Skuggen kanssa EA:n vuonna 2011 julkaistun Battlefield 3- sekä vuonna 2013 julkaistun Battlefield 4 -pelien musiikit. Hän sävelsi myös kappaleen Johan Skuggenin kanssa vuonna 2013 kuolleen DICE:n kehittäjä Kjell Reuterswärdin muistoksi.
Ennen muuttoa Ruotsiin ruotsinkielinen Rintamäki vaikutti vaasalaisessa punk-yhtyeessä Oppsprätta Schakaler.
Preeriaturpiaali

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan preeriaturpiaali on 19–26 cm, ja koiraat ovat naaraita kookkaampia. Lajin pää on väriltään harmahtavan ruskea ja silmäkulma on keltainen. Koiraalla on lisäksi valkoinen viiksijuova. Selkä on väriltään ruskea, ja siinä on tiheästi tummempia juovia. Preeriaturpiaalin rinta ja ylävatsa ovat väriltään kirkkaan keltaiset. Rinnan poikki kulkee V-muotoinen musta juova, joka on vahvempi koirailla kuin naarailla. Linnun alavatsa on ruskehtava. Nuorilla preeriaturpiaaleilla on musta maski. Preeriaturpiaalin nokka on melko pitkä ja ohut, pyrstö on lyhyt ja jalat pitkät. Ulkonäöltään preeriaturpiaali muistuttaa huomattavasti huilupreeriaturpiaalia (Sturnella neglecta), joka eroaa selän tiheämmän raidoituksen perusteella. Huilupreeriaturpiaalin laulu on myös melodisempaa ja monimutkaisempaa kuin preeriaturpiaalilla.

Levinneisyys ja elinympäristö

Preeriaturpiaalin levinneisyysalue ulottuu Kanadan eteläosista Yhdysvaltain itäosiin ja paikoitellen myös luoteisosiin, Keski-Amerikkaan ja Kolumbiaan, Venezuelaan, Guyanaan, Surinameen, Ranskan Guayanaan ja Brasilian pohjoisosiin. Linnun elinympäristöä ovat monenlaiset ruohomaat, heinäpellot, niityt, golfkentät, ja levinneisyysalueensa länsireunalla laji elää korkeampaa ruohikkoa kasvavilla preerioilla. Osa linnuista muuttaa talveksi etelämmäksi, ja niitä tavataan monenlaisista avoimista ympäristöistä.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee preeriaturpiaalin silmälläpidettäväksi lajiksi. Sukukypsiä yksilöitä on arvioitu olevan maailmanlaajuisesti 37 miljoonaa. Varsinkin Pohjois-Amerikassa vuosien 2005-2015 tilastot osoittavat yksilömäärän nopeaa pienenemistä, minkä takia laji on silmälläpidettävä.

Ravinto

Preeriaturpiaalin ravinto vaihtelee vuodenajoittain. Keväällä ne syövät pääasiassa hyönteisten toukkia, kesällä kovakuoriaisia ja heinäsirkkoja ja syksyllä sekä talvisia siemeniä ja hedelmiä. Laji voi syödä myös petoeläimiltä jääneitä haaskoja. Ravintonsa lintu etsii maasta.

Elintavat

Preeriaturpiaalit muodostavat syksyisin ja talvisin löyhiä parvia, joissa ei ole vallitsevaa arvojärjestystä. Parvissa voi olla mukana myös huilupreeriaturpiaaleja. Pesimisalueilleen koiraat saapuvat maaliskuulla ja valtaavat itselleen reviirin, jota ne puolustavat toisia koiraita vastaan. Naaraat saapuvat muutamaa viikkoa myöhemmin.
Preeriaturpiaalien pesimäkausi kestää maaliskuulta elokuulle, ja kaudessa on kaksi pesintää. Koiraat voivat pesiä samanaikaisesti kahden tai kolmen naaraan kanssa, mutta naarailla on vain yksi koiras koko pesimäkauden ajan. Naaras rakentaa pesän ruohoista ruohikon suojaan. Pesä on usein katettu, ja siinä voi olla tunnelimainen sisäänkäynti. Naaras munii kauden aikana kuudesta neljääntoista valkoista punaruskeapilkullista munaa, joita vain se hautoo. Koiras avustaa kuoriutuneiden poikasten ruokinnassa.
John Snellman

John Snellman (13. toukokuuta 1815 Oulu – 27. elokuuta 1883 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka eteni urallaan senaattoriksi ja Viipurin hovioikeuden presidentiksi.

Elämäkerta

John Snellman kirjoitti ylioppilaaksi 1832 ja suoritti tuomarintutkinnon 1836. Hän pääsi auskultantiksi Turun hovioikeuteen 1836 ja ylimääräiseksi kopistiksi korkeimman oikeuden edeltäjään senaatin oikeusosastoon 1837. Samana vuonna hän sai hovioikeuden ylimääräisen notaarin arvon ja seuraavana vuonna varatuomarin arvon. Hänet nimitettiin kanslistiksi perustettavaan Viipurin hovioikeuteen 1839 ja hän sai ylennyksen reistraattoriksi 1841, ylimääräiseksi viskaaliksi 1843, notaariksi 1845, varakanneviskaaliksi 1850 ja sihteeriksi 1851. Snellman oli hovioikeuden apujäsenenä 1850–1857 ja viimeksi mainittuna vuonna hänet nimitettiin asessoriksi. Viipurin läänin lääninsihteeri hänestä tuli 1858 ja senaatin yleinen esittelijäsihteeri 1863. Snellman muun muassa esitteli ja varmensi vuoden 1863 kieliasetuksen. Hän hoiti ajoittain 1864–1865 prokuraattorinapulaisen virkaa ja toimi 1863–1867 Suomen Hypoteekkiyhdistyksen hallituksen asiamiehenä. Vuonna 1865 Snellman määrättiin painoasiain ylihallituksen jäseneksi.
Snellman kutsuttiin senaattoriksi ja senaatin oikeusosaston jäseneksi 1867. Etevänä lakimiehenä hänestä tehtiin puheenjohtaja komiteaan, jonka tehtävänä oli toimittaa nimismiesten virkatoimia koskevien lakien ja asetusten kokoelma. Vuonna 1872 hänet valittiin siviilivirkakunnan leski- ja orpokassan hallitukseen edustamaan kassan osakkaita. Snellman luopui senaattorin toimestaan ja sai  nimityksen Viipurin hovioikeuden presidentiksi vuosiksi 1875–1879. Hovioikeuden presidentin virkaa pidettiin tuohon aikaan arvokkaampana kuin rivisenaattorin tehtävää. Snellman sai omasta pyynnöstään eron virastaan 1879.

Perhe

John Snellmanin isä oli Uudenmaan läänin varamaaherra, esittelijäsihteeri Jakob Snellman (1784–1832) ja äiti Albertina Julin (1785–1866). Äiti oli apteekkari ja asessori Johan Julinin ja Albertina Karbergin tytär Turusta. John Snellmanin ensimmäinen puoliso (vuodesta 1842) oli Sofia Alfthan (1823–1849). Hän oli tukkukauppias Anton Alfthanin ja Helena Schröderin tytär Viipurista. John Snellmanin toinen puoliso (vuodesta 1851) oli Wilhelmina Trapp (1828–1906). Hänen isänsä oli senaattori, salaneuvos Robert Trapp, joka aateloitiin 1868 ja kirjoitettiin Suomen ritarihuoneeseen nimellä von Trapp. Wilhelmina Trappin äiti oli Christina Charlotta Wilhelmina Råbergh.
John Snellmania ei pidä sekoittaa toiseen senaattoriin, joka on lähes kaima eli valtiomies Johan Vilhelm Snellmaniin (J. V. Snellman), joka käytti nimikirjoituksessaan muotoa Joh. Vilh. Snellman. John Snellman allekirjoitti pöytäkirjat nimellä J. Snellman. Senaattorit olivat kaukaista sukua keskenään ja tämäkin yhteinen esi-isä oli kaima eli Oulun tullinhoitaja Johan Snellman (1688–1759).
Manuel Alejandro

Manuel Alejandro (s. 1933) on espanjalainen viihdemusiikin säveltäjä, joka on säveltänyt erityisesti rakkaudesta kertovia balladeja. Hän oli aktiivisimmillaan 1960-luvulta 1990-luvulle. Hän on työskennellyt esimerkiksi Luis Miguelin, Plácido Domingon, Julio Iglesiasin, Raphaelin, Hernaldo Zúñigan, José Josén, José Luis Rodriguezin, Emmanuelin, Enrique Guzmánin, Isabel Pantojan, Rocío Juradon, Rudy Marquezin ja Jeanetten kanssa.
Alejandro on säveltänyt yli 500 kappaletta. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiin kuuluvat Julio Iglesiasin esittämät Lo mejor de tu vida ja Un hombre solo
Alejandro sävelsi Espanjan vuosien 1966 ja 1967 euroviisuedustuskappaleet Yo Soy Aquél ja Hablemos Del Amor toimi vuonna 1967 myös Espanjan kapellimestarina kilpailussa. Molemmat kappaleet esitti Raphael.
Brasilianiitti

Esiintyminen

Nimi tulee siitä, että brasilianiittia löydettiin ensimmäisen kerran Brasiliasta. Tätä mineraalia on löytynyt myös Yhdysvalloista, Tšekin tasavallasta, Saksasta ja Kanadasta. Sitä löytyy savisista pegmatiittiesiintymistä, mistä todennäköisesti löytyy myös latsuliittia ja apatiittia.

Ulkoasu

Brasilianiitti on joko väritön tai se on keltainen tai kellanvihreä. Siinä on lasimainen kiilto.

Työstäminen

Hionnassa useimmiten käytetty menetelmä on viistehionta, mutta myös pyöröhiontaa voidaan käyttää.
Libu

Libu (R'bw, Ribou, Labu) oli muinaisen Libyan heimo, josta nykyinen nimi Libya on peräisin, he olivat alkuperätään berberejä.

Alkuperä

Heidän asumisensa muinaisessa Libyassa on vahvistettu oikeaksi ensimmäisenä Egyptin uuden valtakunnan aikakaudella, varsinkin 19. ja 20. dynastian ajalta. Varhaisin maininta heistä on Ramses II:n merkintä, jossa nimi esiintyy ilman vokaaleja egyptiläisellä kirjoituksella. Nimi Libu kirjoitetaan LBW tai RBW Egyptin hieroglyfeissä. Suuressa Karnakin kirjoituksessa Merenptah kuvaa vihollisuuksien syttymisestä Egyptin ja Libyan välillä ja kuinka libyalaiset kukistettiin. Ramses III kukisti libyalaiset 5. hallitusvuotenaan, mutta kuusi vuotta myöhemmin Libut liittyivät Meshweshin kanssa ja hyökkäsivät Niilin suistoon. Libu näkyy etnisenä nimenä Merenptahin steelassa.
Tämän nimen Libu on ottanut käyttöönsä Kyrenaikan kreikkalaiset, jotka asuivat yhdessä heidän kanssaan.  Maantieteellisesti, tämän heimon nimi hyväksyttiin tarkoittamaan ”Kyrenaikaa” sekä luoteis-Afrikaa yleisemminkin.
Uus-Puunilaisissa merkinnöissä Libu kirjoitettiin Lby (maskuliininen muoto) ja Lbt (feminiininen muoto).

Libun dynastia

”Libun suuret päälliköt” kukoistivat Libun valtakunnassa läntisessä Niilin suisto-alueella, jossakin vaiheessa Egyptin 22. dynastian aikana. He muodostivat pian oman dynastian ja heillä oli usein alaisinaan paikallisia ”Meshweshin päälliköitä”. Libun dynastia huipentui päällikkö Tefnakthiin, joka oli sekä ”suuri Libun päällikkö” että ”Meshweshin päällikkö” ja myöhemmin hän vaati itselleen faraon asemaa 24. dynastian perustajana.
FS Milan (1931)

Palvelus

Milan muodosti sisaraluksensa Épervier’n kanssa 11. viirikön. Milan osallistui Norjan taisteluihin, ja se purjehti Skagerrakiin Chevalier Paulin, Tartun sekä Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Sikhin ja HMS Tartarin kanssa. Siihen osui 22. toukokuuta lentopommi. Ranskan antauduttua alus palasi Ranskaan, ja se sijoitettiin viirikkönsä mukana Pohjois-Afrikkaan Casablancaan, jossa alus kohtasi liittoutuneiden maihinnosujoukot marraskuussa 1942. Alus jouduttiin ajamaan matalikolle uppoamisen estämiseksi. Alus nostettiin 16. lokakuuta 1946 ja romutettiin.
David Murdoch

David Murdoch (s. 17. huhtikuuta 1978) on skotlantilainen curling-pelaaja ja Skotlannin maajoukkueen kapteeni.
Vuosina 1995 (ykkösheittäjänä) ja 1996 (kolmosheittäjänä) hän voitti juniorien maailmanmestaruuden. Vuonna 2003 hän johdatti Skotlannin Euroopan mestaruuteen ja 2005 MM-hopealle ensimmäisissä aikuisten MM-kisoissaan. Murdochin johtama skottijoukkue kilpaili myös 2006 Torinon ja 2010 Vancouverin olympialaisissa Ison-Britannian lipun alla.
Sotsin olympialaisissa 2014 Murdochin johtama joukkue sai hopeamitalin. Se oli Britannian paras sijoitus vuden 1924 kultamitalin jälkeen.
Murdoch pitää kotipaikkaansa Lockerbiessä.
Lotus (pelisarja)

Vastaanotto

Lotus I oli Amigalla erittäin suosittu peli aikanaan ja siitä tuli myös arvostelumenestys. Lotus II:ta pidettiin ilmestyessään lajityyppinsä aikansa teknisesti vaikuttavimpana pelinä, se oli grafiikaltaan sarjan ensimmäistä osaa edistyneempi. Pelin Mega Drive -versiolla oli vaikeuksia pyörittää alkuperäisen pelin kaltaista grafiikkaa sulavasti, mutta PC -versio toimi grafiikaltaan suhteellisen samaan tapaan kuin alkuperäinen versio. Lotus III ei enää saanut yhtä hyvää vastaanottoa. Sen harmiksi koitui juuri grafiikan pyörittäminen, joka ei jostain syystä ollut enää yhtä sulavaa kuin edeltäjissään. Samoin pelillä ei ollut enää uusia ominaisuuksia tarjottavanaan. Mukana oli jonkinlainen "rataeditori", mutta siinä ei saanut suoraan suunnitella rataa, vaan ainoastaan päättää esimerkiksi radan mutkaisuudesta ja muista piirteistä, jotka ilmaistiin prosenttiyksiköin.

Kloonit

Peleistä tehtiin alkuperäisten kaltaisia muunnelmia muille pelikonsoleille, kuten Kemcon Top Gear Super Nintendolle, jossa käytettiin Lotus II:n musiikkeja. Sega Mega-CD:lle julkaistiin taas alun perin niin ikään Amigalle tehty Jaguar XJ220, joka oli selvästi Lotuksen inspiroima.
Juha Ahlgren

Juha Ahlgren (s. 5. elokuuta 1966 Pori) on suomalainen malli, muusikko ja näyttelijä, joka tunnetaan vuoden 1991 Mr. Finland -kilpailun voittajana. Voittonsa johdosta Ahlgren nousi valtakunnalliseksi superjulkkikseksi, joka kiersi muutaman vuoden ajan ympäri Suomea muun muassa mallin, juontajan ja laulajan tehtävissä. Lisäksi hän esiintyi lukuisissa televisio-ohjelmissa. 
Ahlgren on kirjoittanut ylioppilaaksi Porin lyseosta ja opiskellut sen jälkeen Porin kauppaoppilaitoksessa ja Turun yliopiston alaisessa Porin yliopistokeskuksessa. Ahlgren aloitti mallinuransa vuonna 1986 Suosikki-lehden päätoimittajan Jyrki Hämäläisen löydettyä hänet Köyliön Lallintalolta. Seuraavien vuosien aikana Ahlgren voitti lukuisia mallikilpailuja eri puolilla Suomea. Vuonna 1991 Ahlgren voitti tuolloin suosionsa huipulla olleen Mr. Finland -kilpailun, jonka televisioitua finaalia seurasi 1,3 miljoonaa katsojaa. Mr. Finland -kilpailun järjestäjä Timo Salmesmaa on kuvannut Ahlgrenia sen menestyneimmäksi voittajaksi. Vuonna 1997 Ahlgren vetäytyi julkisuudesta ja muutti samalla takaisin kotikaupunkiinsa Poriin. 1990-luvun lopulla Ahlgren oli mukana useissa Porin teatterin tuotannoissa. Hän on myös yksi vuonna 2002 toimintansa aloittaneen Satakunnan sarjakuvaseuran perustajista. Luontoharrastajana tunnettu Ahlgren on ollut Greenpeacen jäsen, ja vuonna 1995 hän oli Luonnonlain puolueen ehdokkaana eduskuntavaaleissa. 
Muusikkona Ahlgren kiersi 1990-luvulla muun muassa Tanja Karpelan kihlattuna tunnetuksi tulleen Simon Kraitisin kanssa ja julkaisi muutaman singlen. Vuonna 1992 ilmestynyt Puutarha on käännös italialaisen Roberto Zanettin hitistä Don't Cry Tonight. Vuonna 2018 kappale pääsi mukaan Svart Recordsin kokoelmalle, jolla esitellään 1970–1990-lukujen suomalaista diskomusiikkia. Musiikkitutkija Mikko Mattlarin mukaan se on yksi parhaita yrityksiä tehdä italodiscoa Suomessa. Singlen B-puolella on kappale Eläintenvallankumous, joka on käännös Orchestral Manoeuvres in the Dark -yhtyeen hitistä Souvenir.