google/wiki40b huggingface dataset:
Cinnabon

Historia

Ensimmäinen Cinnabon-myymälä avattiin 4. joulukuuta 1985 Seattlen alueella Federal Wayn kaupungissa. Myymälä toimi aluksi normaalina konditoriana Sea Tac Mallin kauppakeskuksessa ja myi Cinnabonin nykyisistä tuotteista vain Cinnabon Classic -leivoksia. Cinnabon on sittemmin kehittynyt franchise-myyntisopimuksilla toimivaksi ketjuksi. Ensimmäinen franchise-myymälä avattiin elokuussa 1986 Philadelphiassa. Vuonna 1991 avattiin Detroitin kansainvälisellä lentoasemalla ensimmäinen kauppakeskuksen ulkopuolinen Cinnabon-konditoria. Nykyään Cinnabon-konditorioita on muun muassa sotilastukikohdissa, kauppakeskuksissa, lentoasemilla, yliopistokampuksilla, julkisen liikenteen asemilla, kasinoissa ja huvipuistoissa.
Cinnabonilla on monia kansainvälisiä franchise-yrittäjien myymälöitä. Laajin Pohjois-Amerikan ulkopuolella oleva myymälä on Stars Centerin ostoskeskuksessa Kairossa.
Vuonna 1998 AFC Enterprises, Inc. osti Cinnabonin 65 miljoonalla dollarilla. Vuonna 2004 AFC Enterprises, Inc. myi Cinnabonin 30,3 miljoonalla dollarilla Focus Brands, Inc:lle, jonka omistaa atlantalainen yksityinen pääomasijoitusyhtiö Roark Capital Group.
Metallin pursotus

Metallin pursotuksella tarkoitetaan prosessia, jossa metalliaihio puristetaan reiän läpi. Prosessissa reiän muoto kopioituu pursotettuun materiaaliin. Myös muoveja pursotetaan, ja prosessi on analoginen metallurgisen pursotusprosessin kanssa: tällöin käytetään termiä ekstruusio eli suulakepuristus.
Puristettavat metallit ovat joko valanteita tai jauheita. Lähes kaikkia teknisiä metalleja voidaan pursottaa. Kuluttajille tuttu esimerkki pursotetusta metallituotteesta on alumiiniprofiili jota käytetään mm. kasvihuoneiden runkojen valmistuksessa.

Pursottimet

1970-luvulle asti kaikki metallipursottimet olivat joko vesi- tai öljyhydraulisia puristimia. Nämä puristimet toimivat panosprosessina, missä pursotteen yksikköpaino saattaa olla useita tonneja. Tyypillinen pöllikoko on 50–700 kg.
Jatkuvatoimisia puristimia on myös kehitetty, näistä tunnetuimpia ja toimivimpia ovat Jade Claw- ja Conform -menetelmä.

Jade Claw -pursotus

Jade Claw -menetelmä perustuu kahteen telaketjuun, joilla ainestanko painetaan työkalun läpi. Menetelmällä onnistuttiin tekemään laboratoriomittakaavan tuotantoa, mutta siitä ei koskaan tullut kaupallista menestystä.

Conform pursotus

Conform menetelmässä aihiona on metallitanko tai metallijauhe. Tangon paksuus on halkaisijaltaan 8 – 25 mm, tangon pituutta ei ole rajoitettu. Laitteisto koostuu pursotuspyörästä, painorullasta ja työkaluasetelmasta, joka on tuettu takapuristimella vasten pursotuspyörää. Aihiotanko painetaan painorullalla purstuspyörässä olevaan uraan. Pursotuspyörä pyörii ja kuljettaa metallin työkaluasetelmalle, missä uraan upotettu vaste pysäyttää ja kääntää pursotettavan materiaalin pois pursotuspyörältä. Materiaalin sisäinen leikkautuminen nostaa pursotettavan materiaalin lämpötilan ja siihen kohdistuvan paineen niin korkeaksi, että metalli on viskositeetiltaan muovailuvahamaista ja siten plastista.
Conform pursotus on UKAEAn kehittämä ja patentoima menetelmä. Menetelmää oli alun perin tarkoitus käyttää uraanitankojen pursotukseen. Uraani oli kuitenkin liian lujaa ja haurasta pursotettavaksi tällä menetelmällä, mutta muiden plastisimpien metallien purostus onnistui hyvin. 1980-luvulla UKAEA antoi lisenssin kahden kaupallisen yrityksen; BWE Ltd. ja Holton Machinery Ltd.:n käyttöön, jotka käynnistivät kaupallisen laitevalmistuksen. Menetelmää käytetään huomattavassa määrin alumiinin ja kuparin pursottamiseen.
Baggbölen kartano

Arkkitehtuuri

Kartano on rakennettu puutavarasta, jota peittää höylätyt puupaneelit, ja se on maalattu valkoisella pellavaöljypohjaisella maalilla, jotta se muistuttaisi nykyaikaista kivitaloa. 500 neliömetrin lattiatilalla kahdessa huoneessa, se oli yksi alueen suurimpia taloja. Molemmat, sekä rakennuksen etu- että takaosa ovat uusklassisia julkisivuja, jotka on koristeltu doorilaisilla pilastereilla. Sekä sisä- että ulkopuolelta kartano on edelleen erittäin hyvin säilynyt.
Hyvin vähän on kuitenkin säilynyt kartanon kahdesta siivestä, puutarhasta, ja monista muista rakennuksista, jotka alun perin kuuluivat kartanoon, rakennukset, jotka sisälsivät koulun, tallin, kaksi huvimajaa ja keilaradan.

Saha-aikakausi

Kartanosta, joka rakennettiin joenrannan yläpuolelle, oli näkymät vuokrakasarmille, toimistoille, materiaalivajoihin, ahjoon ja venevajaan, jotka oli kerätty jokivarren alueelle, jossa sijaitsee nykyään Arboretum Norr. Mikään näistä rakennuksista ja sahatalot - joista ylempi rakennettu vuonna 1842, alempi vuonna 1850 - joissa molemmissa oli kahdeksan vesikäyttöistä sahaa, eivät ole säilyneet. Yksi pokasaha on säilytetty ja laitettu toimintakuntoon, ja se on nähtävissä Umeå Energicentrumissa Klabbölessä, Uumajajoen toisella puolella.
Sahauksen kukoistamisen jälkeen vuosina 1850–1880, noin 170 miehen tehdas muutti sahatoimintansa (ja joitain pajoja) vuonna 1855 uuteen höyrysahaan Holmsundissa, jossa liikkeelä oli ollut jo pitkään sen lastauspaikka. Toiminta Baggbölessä meni selvitystilaan ja päättyi.

Nykyaika

Lahjoituksen ansiosta Umeå Missionsförsamling saattoi vuonna 1968 - samana vuonna, kun kartano julistettiin kulttuuriperintökohteeksi - ottaa haltuunsa Baggbölen kartanon, joka remontointiin ja vihittiin uudelleen käyttöön vuonna 1971. Seuraavat 35 vuotta seura hallinnoi toimintaa, joka ensisijaisesti vapaaehtoistyön kautta perusti kartanolle suositun kesäkahvilen ja matkakohteen Uumajan alueella - ei vähiten Vapun juhlimisen takia. Vuonna 2006 yksityinen liikemies osti maatilan ja noin 340 hehtaarin tontin, ja alkoi tehdä korjaustöitä laajentaakseen julkista sektoria.
Rumba (lehti)

Historia

Lehden perustivat Rami Kuusinen ja Kimmo Miettinen yhdessä Kari Kivelän ja Virve Vallin kanssa. Kustantajana oli Kumibeat Ky. Rami Kuusinen toimi pitkään päätoimittajana.
Vuoden 1992 elokuussa Rumba alkoi julkaista Timo Pennasen koostamaa 50 Hittiä -listaa, joka yhdisti levymyynnin ja radiosoiton yhdeksi hittilistaksi. Joulukuussa 2007 ilmestyi viimeinen 50 Hittiä -lista.
Paperilehteä täydentävä nettiversio on ilmestynyt marraskuusta 1997 lähtien.
Rumba ilmestyi kevääseen 2006 asti tabloidi-formaatissa. Kesästä 2006 asti Rumba on ollut kiiltäväkantinen ja noin 60-sivuinen. Lehti ilmestyi 18 kertaa vuonna 2009, vuonna 2010 se ilmestyi 16 kertaa ja lokakuusta 2011 se on ilmestynyt kerran kuussa. 
Vuonna 2015 Rumbaa julkaistiin viisi numeroa.
Rumban viimeinen painettu numero ilmestyi 24. toukokuuta 2019.
Unite the Right Rally

Unite the Right Rally oli Yhdysvaltain Virginian osavaltion Charlottesvillen kaupungissa 11.–12. elokuuta 2017 pidetty mielenosoitus. Yhdysvaltain äärioikeisto järjesti mielenosoitukseen vastustaakseen Yhdysvaltain sisällisodassa Konfederaation orjavaltioiden asevoimia johtanutta Robert E. Leetä esittävän patsaan poistoa Charlottesvillen Emancipation Parkista. Mielenosoituksessa oli paikalla myös suuri määrä äärioikeistoa vastustavia vastamielenosoittajia. Mielenosoitus muuttui väkivaltaiseksi äärioikeiston ja vastamielenosoittajien taistellessa.
12. päivän iltapäivänä valkoista ylivaltaa kannattanut äärioikeistolainen James Fields ajoi autollaan vastamielenosoittajien väkijoukkoon, jolloin 32-vuotias paikallinen ihmisoikeusaktivisti Heather Heyer kuoli ja 19 muuta loukkaantui. Oikeusministeri Jeff Sessionsin mukaan teko oli kotimaista terrorismia. Lisäksi valkoista ylivaltaa kannattavien mielenosoittajien joukko pahoinpiteli vastamielenosoitukseen osallistuneen afroamerikkalaisen miehen teräsputkilla paikallisessa pysäköintihallissa.
Joulukuussa 2017 Charlottesvillen kaupunki nimesi kadun vastamielenosoituksessa surmansa saaneen antifasistin Heather Heyerin mukaan.

Reaktiot

Kaksi entistä presidenttiä, George H. W. Bush ja George W. Bush, tuomitsi lausunnossaan kaiken antisemitismin ja rotuvihan.

Donald Trumpin lausunto

Tapahtumien jälkeen kohua herätti Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin suhtautuminen mielenosoitukseen ja autoiskuun. Toisin kuin monet muut poliitikot sekä Trumpin edustamassa republikaanipuolueessa että opposition demokraattipuolueessa, Trump ei tuominnut yksiselitteisesti äärioikeiston väkivaltaa, vaan syytti väkivaltaisuuksista ”monia osapuolia” (engl. many sides). Tosin myöhemmin Trump tuomitsi Charlottesvillen rasistisen väkivallan ja kutsui rasismia pahuudeksi ja Ku Klux Klania, uusnatseja sekä valkoisen ylivallan puoltajia roistoiksi ja rikollisiksi.
Kymmenet valtakunnan tason poliitikot molemmista pääpuolueista tuomitsivat presidentin ensimmäiset lausunnot häpeällisinä ja uusnatsismia puolustavina. Varapresidentti Mike Pencen mukaan "me emme suvaitse uusnatsien ja KKK:n vihaa ja väkivaltaa". Lääkeryritys MSD:n toimitusjohtaja Kenneth Frazier erosi Trumpin teollisuusneuvostosta 14. elokuuta ja totesi olevansa velvollinen ottamaan kantaa "suvaitsemattomuutta ja ääriliikkeitä vastaan".
FS Fulmar (P740)

Valmistus

Lokakuussa 1996 Ranskan merivoimat lunasti Boulognessa SOCARENAMin vuonna 1991 valmistaman Jonathanin. LNI ja DCN Lorient muuttivat aluksen lokakuusta 1996 kesäkuuhun 1997 vartiolaivaksi, ja se otettiin palvelukseen 28. lokakuuta 1997.

Palvelus

Alus on sijoitettu Sain-Pierre et Miquelonille.
Normandian veitsi-isku 2016

Tiistaiaamuna 26. heinäkuuta 2016 kaksi jihadistijärjestö Isisin jäsentä hyökkäsi kirkkoon, otti kaksi nunnaa panttivangeiksi ja tappoi veitsellä 85-vuotiaan pappi Jacques Hamelin Normandiassa, Saint-Étienne-du-Rouvray’ssa. Hyökkääjät pakottivat papin polvilleen ja katkaisivat veitsellä hänen kaulansa. Yksi nunnista haavoittui vakavasti veitsi-iskun aikana. Toinen nunnista puolestaan pääsi pakoon ja poliisi ampui molemmat hyökkääjät heidän lähdettyään kirkosta.
Toinen hyökkääjistä oli yrittänyt vuonna 2015 mennä Syyriaan taistelemaan Isisin riveissä, mutta hänet oltiin käännytetty pois Turkin rajalla ja hän joutui vankilaan Ranskassa. Hän pääsi vapaaksi maaliskuussa 2016.

Uhri

Iskun uhri oli Isä Jacques Hamel (30. marraskuuta 1930 – 26. heinäkuuta 2016), joka syntyi Ranskan Darnétalissa. Hänet nimettiin kirkkoherraksi vuonna 1958 Le Petit-Quevillyssä ja vuonna 1967 Sotteville-lès-Rouenissa. Hän liittyi Saint-Étienne-du-Rouvrayn seurakuntaan vuonna 2000, ja vuonna 2005 hänestä tuli seurakunnan apulaispappi.
Asenne (psykologia)

Asenne on psykologiassa johonkin sosiaalisesti merkitykselliseen kohteeseen liittyvä myönteinen tai kielteinen suhtautumistapa.
Jaroslavlin alue

Maantiede

Jaroslavlin alueen kartta
Jaroslavlin alue rajoittuu pohjoisessa Vologdan alueeseen, idässä Kostroman alueeseen, kaakossa Ivanovon alueeseen, etelässä Vladimirin alueeseen, lounaassa Moskovan alueeseen ja lännessä Tverin alueeseen.
Jaroslavlin alue sijaitsee Itä-Euroopan tasangolla Volgan yläjuoksun varrella. Alueen luoteisosassa sijaitsee suuri Rybinskin tekojärvi. Muita merkittäviä järviä ovat Nero ja Pleštšejevo. Alueen pinta-alasta on metsien peitossa 43 %.

Historia

Jaroslavlin alue perustettiin 11. maaliskuuta 1936.

Väestö

Jaroslavlin alueen asukasluku on 1 425 000 (2010) ja väestötiheys 34,96 as./km². Väestöstä kaupungeissa tai kaupunkimaisissa taajamissa asui 82,2 %. Suurimmat kaupungit olivat Jaroslavl (591 486 as.), Rybinsk (200 771 as.). Hieman pienempiä alueen kaupunkeja olivat Pereslavl-Zalesski (41 923 as.), Tutajev (41 001 as.), Uglitš (34 505 as.) ja Rostov (31 791 as.). Alueen väestöstä oli venäläisiä 96,0 %; ukrainalaisia oli seuraavaksi eniten eli 0,8%.

Hallinto

Jaroslavlin alue on yksi Venäjän federaation alue (subjekti) ja sen pääkaupunki on Jaroslavl. Alueen hallinnosta vastaavat kuvernööri, hallitus ja alueduuma.
Paikallishallintoa varten alue on jaettu 17 piiriin ja 11 kaupunkialueeseen.

Talous

Alueella on koneenrakennusta, öljynjalostus-, kemian-, petrokemian-, elintarvike-, rakennusaine-, puunjalostus-, metalli-, mylly- ja rehuteollisuutta sekä sähköntuotantoa. Seutu on merkittävien petrokemiallisten siirtoputkistojen risteysalue. Muun muassa Itämeren öljyputki (Baltic Pipeline System, BPS-1) kuljettaa idempänä esiin pumpattua raakaöljyä ja muita öljytuotteita Jaroslavin alueelta Kirišin jalostamoille ja edelleen Koiviston vientiterminaaliin Suomenlahdella. Alueen maaperä ja ilmasto eivät ole maanviljelylle suotuisia, mutta siitä huolimatta alueella viljellään paljon rehukasveja, vihanneksia, pellavaa, viljaa ja perunaa. Karjankasvatus on tärkein maatalouselinkeino ja sen osuus koko maataloustuotannosta on 60 %.
Käärmeenpistonyrtti

Ulkonäkö

Käärmeenpistonyrtin varret kasvavat juurakosta kimppuina. Varret ovat ohuita, mutta jäykkiä, pystyjä tai kohenevia ja 30–70 cm korkuisia. Lehdet ovat muutaman senttimetrin pituisia, puikeita, teräväkärkisiä ja ehytlaitaisia. Ne ovat varressa vastakkain. Kasvin varret ja lehdet ovat lähes kaljuja ja kiiltäväpintaisia.
Kukinnot ovat lehtihangoissa olevia sarjamaisia viuhkoja. Kukat ovat yleensä valkeita (keltaisiakin muotoja on olemassa ainakin Etelä-Euroopassa). Teriö on vajaan senttimetrin läpimittainen, tyvestä yhdislehtinen, suuosasta viisiliuskainen, tähtimäinen. Teriön torven sisäpuolella on viidestä liuskasta muodostunut lisäteriö, joka peittää osittain heteet ja emin. Käärmeenpistonyrtti on hyönteispölytteinen, ja kuten muillakin käärmeenpistonyrteillä, siitepöly ei ole irrallista, vaan tarttuu kukissa vieraileviin hyönteisiin suurina siitepölymyhkyinä.
Hedelmä on muutaman senttimetrin pituinen tuppilo, joka avautuu kypsyttyään pituussuunnassa. Tuppilon sisällä on useita siemeniä, joiden kärjessä on haiventupsu. Siemenet leviävät tuulen kuljettamina. Siementen valmistuminen ja itävyys Suomen ilmasto-oloissa on epävarmaa. Kasvin on todettu Itämerellä leviävän saaristossa myös rannalta veteen huuhtoutuneiden ja toiselle rannalle kulkeutuneiden maavarren kappaleiden avulla.

Levinneisyys ja elinympäristö

Käärmeenpistonyrtti on ilmeisesti alkuperältään Itä-Euroopan metsäarovyöhykkeen kasvi, mutta on levinnyt suurimpaan osaan havumetsävyöhykeen eteläpuolista Eurooppaa. Pohjoisessa se karttaa mereisimpiä olosuhteita Atlantin ja Pohjanmeren rannoilla, mutta esiintyy Itämeren rannikoilla. Sen pohjoisimmat esiintymät ovat Lounais-Suomessa. Keski-Aasiassa sitä esiintyy paikoin vuoristojen reuna-alueilla Altailla ja Himalajalla.
Käärmeenpistonyrtti on heimonsa (oleanterikasvien tai toisinaan itsenäiseksi heimoksi lasketun käärmeenpistonyrttikasvien) ainoa Suomessa kasvava laji. Sitä esiintyy alkuperäisenä Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa ja läntisen Uudenmaan rannikolla Porkkalaan asti. Se kasvaa kivisillä rinteillä ja kallioilla, usein paikolla, joilla maa-ainesta on vain vähän. Kasvustot ovat avoimilla, valoisilla ja lämpimillä paikoilla. Käärmeenpistonyrtin esiintymisalue rajoittuu saaristoon ja aivan lähelle rannikkoa sisämaassa. Vain saaristossa se on todella yleinen.

Myrkyllisyys ja lääkekäyttö

Pohjois- ja Keski-Euroopassa kasvava käärmeenpistonyrtti on erittäin myrkyllinen, mutta eri alueilla kasvavien kasvien myrkyllisyydessä on ilmeisesti eroja. Kasvin myrkyllisin osa on juurakko, joka on tunnettu rohdoksena nimillä Radix vincetoxi ja Radix hirundinariae. Sen on arveltu tehoavan virtsatietulehduksiin, kuumetauteihin ja myrkytystiloihin. Suvun tieteellinen nimi viittaa oletettuun "myrkyn voittamiseen".
William Ernest Henley

William Ernest Henley (23. elokuuta 1849 Gloucester – 11. heinäkuuta 1903 Woking) oli brittiläinen runoilija ja taidekriitikko. Hänen tunnetuin runonsa on Invictus (1875), jota lainataan Clint Eastwoodin samannimisessä elokuvassa vuodelta 2009.
Henley sairastui luutuberkuloosiin ja joutui amputoiduksi 1860-luvulla. Hän kirjoitti moniin taidelehtiin. Hän oli Robert Louis Stevensonin ystävä ja työtoveri, joka oli osaltaan luomassa James McNeill Whistlerin mainetta ja joka toi Auguste Rodinin suuren yleisön tietoisuuteen. Rodinin muotokuva Henleystä on National Portrait Galleryssä Lontoossa.
Eeva Joenpelto

Elämä ja ura

Eeva Joenpellon isä oli kauppias Johan Joenpelto (ent. Wirilander). Joenpelto valmistui ylioppilaaksi vuonna 1940 ja opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1940–1942. 1940-luvulla hän työskenteli mainos- ja lehtialalla. Joenpellon esikoisromaani Seitsemän päivää ilmestyi salanimellä Eeva Helle vuonna 1946. Seuraava romaani Tulee sittenkin päivä... julkaistiin Eeva Autereen salanimellä vuonna 1950.
Joenpelto muistetaan eritoten 1970-luvun Lohja-sarjastaan. Häntä  on pidetty vahvojen naisten kuvaajana – leima, jota vastaan kirjailija itse usein pyristeli. Keskeinen arvo Joenpellon työssä ja elämässä oli kunniallisuus: ”Että oltaisiin ihmisiksi.” Joenpelto myös suomensi kirjallisuutta, muun muassa Enid Blytonin ensimmäisen Viisikko-kirjan Viisikko aarresaarella Lea Karvosen salanimellä. Hänen teoksiaan on käännetty ainakin ruotsiksi, norjaksi, tanskaksi, viroksi, venäjäksi, unkariksi, islanniksi, puolaksi, tšekiksi, romaniaksi ja englanniksi.
Joenpelto oli kirjailijoiden sananvapausjärjestö Suomen PENin puheenjohtaja vuosina 1964–1967. Hän toimi taiteilijaprofessorina vuosina 1980–1985.
Joenpelto oli 1945–1975 naimisissa  kustannusyhtiö Tammen toimitusjohtajan Jarl Hellemannin kanssa. Heillä oli kaksi lasta. Joenpelto testamenttasi Sammatissa sijaitsevan kotitalonsa kirjailijoiden käyttöön nimeään kantavaksi kirjailijakodiksi.
Kansainvälinen sairaanhoitajaliitto

Kansainvälinen sairaanhoitajaliitto (ICN, engl. International Council of Nurses, ransk. Conseil International des Infermières, esp. Concejo Internacional de Enfermeras) on Sveitsissä päämajaansa pitävä kansallisten sairaanhoitajajärjestöjen yhteistyöelin. Järjestö on perustettu vuonna 1899 ja siihen kuuluu tällä hetkellä 120 jäsenjärjestöä. Kansainvälisen sairaanhoitajaliiton jäsenyys on rajattu yhteen jäsenjärjestöön jokaisesta valtiosta. Järjestön suomalainen jäsen on Suomen sairaanhoitajaliitto.
Ulfberht-miekka

Ulfberht-miekoiksi kutsutaan 900–1000-luvuilta peräisin olevia taidokkaasti valmistettuja miekkoja, joita käyttivät erityisesti viikingit.
Euroopasta tunnetaan 170 miekkaa. Eniten niitä on löytynyt Norjasta (44) ja toiseksi eniten Suomesta (31). Miekkoja on löydetty runsaasti myös Baltiasta, Venäjältä, Britanniasta, Saksasta sekä muualta Keski-Euroopan pohjoisosista. Yksittäisiä löytöjä on myös muista Euroopan maista. Erikoista on, että miekkojen oletetulla tuotantoalueella, eli entisellä Frankkien valtakunnan alueella, löytöjä on tehty alle kaksikymmentä.

Nimi

Miekat ovat saaneet nimensä niiden terään taotusta säiläkirjoituksesta ULFBERHT, joka on todennäköisesti miekat valmistaneen sepän tai pajan nimi. Useimmiten nimi kirjoitettiin +ULFBERH+T. Koska niitä on valmistettu noin 200 vuoden ajan, eivät kaikki miekat kuitenkaan voi olla pelkästään yhden sepän takomia.
Itse nimi Ulfberht on arvoitus. Sen edessä ja lopussa oleva risti voisi viitata kirkolliseen tahoon, piispaan, apottiin tai luostariin, joiden nimien yhteydessä tällainen risti esiintyy. Miekkojen valmistusajalta ei kuitenkaan tunneta yhtään kirjallista lähdettä jossa esiintyisi nimi Ulfberht.

Teräs ja sen alkuperä

Ulfberht-miekat valmistettiin korkealaatuisesta teräksestä ja niitä pidetään yhtenä parhaista milloinkaan valmistetuista miekoista. Materiaalistaan johtuen ne olivat omana aikanaan ylivertaisia aseita, joista alettiin valmistaa myös heikkolaatuisempia kopioita, joihin kirjoitettiin nimi muodossa +ULFBERHT+. Ulfberht-miekkoihin käytetty upokasteräs on hiilipitoisuudeltaan erittäin korkeata, määrä on noin puolet nykyisin teollisesti valmistettavan hiiliteräksen sisältämästä hiilestä. Kopioissa hiiltä oli vain kolmasosa alkuperäisten Ulfberht-miekkojen pitoisuudesta ja se teki niistä huomattavasti helpommin hajoavia.
Terästä pidettiin pitkään Pohjois-Euroopassa valmistettuina, miekkojen frankkilaisperäisestä nimestä ja niiden arvellusta valmistuspaikasta johtuen. 2000-luvulla brittiläisessä National Physical Laboratoryssa tehdyt tutkimukset kuitenkin osoittivat, että ainoastaan huonolaatuisimpien miekkojen teräs oli valmistettu Euroopassa. Aitojen Ulfberht-miekkojen teräs oli peräisin Persian ja nykyisen Afganistanin alueelta, josta viikingit toivat sitä Volgaa ja Kaspianmerta pitkin kulkenutta kauppareittiään myöten. Kun venäläiset 1000-luvulla sulkivat reitin, loppui myös Ulfberht-miekkojen valmistus.

Ulfberht-miekat Suomessa

Suomesta viikinkiaikaisia miekkoja on löydetty noin 400. Kokonaisia Ulberht miekkoja tunnetaan ainakin 31, joista 22 sisältää nimen kokonaisuudessaan. Suomesta löytyneistä 800- ja 900-lukujen miekoista Ulfberht-miekkoja tai niiden kopioita on noin kolmasosa. Miekkoja on löydetty lähinnä Varsinais-Suomen, Satakunnan ja Hämeen alueelta. Löytöpaikkoja ovat muun muassa Hämeenlinnan Peltorinne, Sääksmäen Rapola, Halikko, Euran Luistari ja Pappilanmäki, Karkku, Vehmaa ja Vesilahti. Suurin osa miekoista on Kansallismuseon kokoelmissa, mutta esimerkiksi Harjavallassa sijaitsevassa Emil Cedercreutzin museossa on esillä vuonna 1975 Kokemäeltä löydetty miekka.
Duldurgan piiri

Duldurgan piiri (ven. Дульдургинский район, Duldurginski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1941 perustetun piirin pinta-ala on 7 200 neliökilometriä. Asukkaita on 16 100 henkeä (vuonna 2009).
Duldurgan piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiiriin kuuluvassa Agan Burjatiassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tšitan ja Karymskojen, idässä Aginskojen, kaakossa Ononin, etelässä Akšan ja lännessä Uljotyn piireihin.
Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa: Alhanai, Ara-Ilja, Balzino, Duldurga, Ilja, Taptanai, Toktšin, Tšindalei, Uzon ja Zutkulei. Hallinnollinen keskus on Duldurgan kylä.
Asukkaista 55 % on burjaatteja ja 43 % venäläisiä.
Duldurgasta on maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan, jonne on matkaa 192 kilometriä.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon, lampaiden hoitoon sekä viljan ja rehukasvien viljelyyn. Lisäksi on metsä- ja elintarviketeollisuutta.
Paikallislehtenä ilmestyy venäjänkielinen Leninets (”Leniniläinen”).
Karolina Tymińska

Karolina Tymińska (s. 4. lokakuuta 1984 Świebodzin) on puolalainen seitsenottelija.
Tyminska sijoittui seitsenottelussa 15:nneksi Osakan MM-kilpailuissa 2007, seitsemänneksi Pekingin olympialaisissa 2008, viidenneksi Barcelonan EM-kilpailuissa 2010, neljänneksi Daegun MM-kilpailuissa 2011 ja yhdeksänneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän on ollut viisiottelussa neljäs Istanbulissa 2012, kuudes Valenciassa 2008 ja Dohassa 2010 sekä kahdeksas Sopotissa 2014. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän on sijoittunut kahdeksanneksi Madridissa 2005, seitsemänneksi Birminghamissa 2007, viidenneksi Torinossa 2009 ja neljänneksi Pariisissa 2011.
Tyminska on voittanut Puolan seitsenottelumestaruuden ulkoradoilla vuosina 2006, 2007 ja 2011 sekä viisiottelumestaruuden sisäradoilla vuosina 2005, 2006, 2008, 2009 ja 2016. Puolan hallimestaruuden hän on voittanut lisäksi pituushypyssä 2007, 2008 ja 2012 sekä 60 metrin aitajuoksussa 2010.
Twister (jäätelö)

Twister on Ingmanin (aiemmin GB Glacen) mehujää, jossa nimensä mukaan mehujää ja jäätelö ovat kiertyneenä tikun ympärille. Perinteinen Twister on ananaksen, sitruunan ja limetin makuisista kierteistä koostuva mehujää. Twisteriä on ollut vuosien aikana myynnissä perinteisen maun lisäksi myös muina versioina. Aiemmin tuotetta myytiin nimellä Spirello.
Vine (ohjelmisto)

Historia

Vinen perustivat Dom Hofmann, Rus Yusupov ja Colin Kroll kesäkuussa 2012. Twitter osti yhtiön lokakuussa 2012, ja kauppahinnaksi raportoitiin 30 miljoonaa dollaria.
Vine julkaistiin virallisesti 24. tammikuuta 2013 ilmaisena sovelluksena iOS-laitteille. Android-versio julkaistiin 2. kesäkuuta 2013. 12. marraskuuta 2013 sovellus julkaistiin myös Windows Phonelle.