google/wiki40b huggingface dataset:
Ate

Ate (muinaiskreikaksi Ἄτη) oli kreikkalaisessa mytologiassa tuhon, harhakuvitelmien ja mielettömyyden jumalatar. Hänet mainitaan Zeuksen vanhimmaksi tyttäreksi ja yhtenä Eriksen lapsista, mutta missään lähteessä ei mainita molempia vanhempia samassa tekstissä.
Aten sanottiin olevan kevyt askeliltaan, koska hän ei kulkenut maata vaan ihmisten päitä pitkin. Hän sai ihmiset ja jumalat sokeiksi tosiasioille, joka johti heidät onnettomuuksiin. Erään kerran hän sai Heran aloitteesta Zeuksen vannomaan, että seuraavaksi syntyvä hänen maallinen jälkeläisensä olisi suuri hallitsija. Sen sijaan, että seuraavaksi olisi syntynyt Zeuksen tarkoittama Herakles, Hera myöhästyttikin tämän syntymää, ja vastaavasti sai oman suosikkinsa Eurystheuksen syntymään ennenaikaisesti. Huomattuaan tulleekseen huijatuksi Zeus heitti Aten alas maahan Olympos-vuorelta kieltäen tätä enää ikinä palaamasta. Siitä alkaen Ate kulki ihmisten keskuudessa tuoden sekasortoa kaikkialle mukanaan.
Nonnoksen Dionysiakassa Aten kerrotaan Heraa miellyttääkseen houkutelleen Ampeloksen, nuorukaisen, joka oli Dionysoksen ystävä, ratsastamaan villillä härällä tehdäkseen vaikutuksen ystäväänsä. Ampelos kuitenkin putosi härän selästä ja katkaisi niskansa.
Myron Markevytš

Ura pelaajana

Markevytš aloitti oman uransa FK Karpaty Lvivin organisaatiossa 1970-luvulla onnistumatta kuitenkaan murtautumaan seuran edustusjoukkueen miehistöön. Hän haki peliaikaa mm. FK Spartak Ordzhonikidzesta, mutta ura ei oikein lähtenyt lentoon ja niinpä Markevytš ripusti nappulakengät naulaan 26-vuotiaana 1977.

Ura valmentajana

Markevytš opiskeli Lvivin liikuntatieteellisessä instituutissa ja Moskovan valmennusakatemiassa 1970- ja 1980-luvuilla. Hän aloitti oman valmennusuransa FK Torpedo Lutskissa 1984. Ura lähti kuitenkin toden teolla liikkeelle vasta Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen itsenäisen Ukrainassa. Hänestä tuli 1992 FK Karpaty Lvivin päävalmentaja ja heti seuraavana vuonna seura eteni Ukrainan cupin loppuotteluun, jossa FK Dynamo Kiova oli kuitenkin parempi maalein 2–1. Parhaimmillaan hän johdatti seuran liigassa viidenneksi.
Kesällä 1995 Markevytš siirtyi pois seurasta, mutta palasi takaisin jo seuraavana vuonna. Uudella yrityksellään hän nosti Lvivin jälleen kärkisijoille liigassa ja tuloksena oli kolmossija kauden 1997–1998 päätteeksi. Tämän jälkeen hän toimi FK Metalurh Zaporižžjan päävalmentajana, kunnes siirtyi kaudella 2002 Venäjän liigassa pelanneen FK Anži Mahatškalan valmentajaksi. Seura vajosi kuitenkin liigan hännille ja Markevytš palasi takaisin Karpaty Lviviin. Tällä kertaa menestys jäi kuitenkin kovin vaatimattomaksi ja seura putosi liigasta kauden 2003–2004 päätteeksi.
Vuonna 2005 Markevytšista tuli FK Metalist Harkovan päävalmentaja. Hänen johdollaan seura on noussut taistelemaan kärkipään sijoituksista Ukrainan liigassa ja 2006–2009 se on sijoittunut kolmesti perättäin kolmanneksi. 
Helmikuussa 2010 Markevytšista tuli Ukrainan maajoukkueen uusi päävalmentaja.  Markevytšin ura maajoukkueessa jäi lopulta varsin lyhyeksi, sillä hän erosi tehtävistään jo elokuussa 2010. Syynä oli Ukrainan jalkapalloliiton päätös rankaista Markevytšin seuraa FK Metalist Harkovaa vuonna 2008 tapahtuneesta ottelutuloksen järjestämisestä. Markevytš itse ei ollut tapauksessa epäiltynä.  
Helmikuun lopulla 2014 Markevytš jätti Metalist Harkovan lähes kymmenen vuoden jälkeen. Seura oli liigassa toisena ja Markevytšin eron taustalla olivat seuran taloudelliset ja johdolliset ongelmat.  Toukokuun lopussa 2014 Markevytš allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen FK Dnipro Dnipropetrovskin kanssa.  Kaudella 2014/15 Markevytš johdatti Dnipron yllättäen Eurooppa-liigan loppuotteluun. Historiallinen mestaruus jäi haaveeksi, kun Sevilla FC oli lopulta vahvempi maalein 3–2.  Ukrainan liigassa Markevytš luotsasi Dnipon kolmanneksi kausilla 2014/15 ja 2015/16. Hän erosi seuran palveluksesta kesäkuussa 2016.
Gustaf Adolf Spåre

Gustaf Adolf Spåre (8. maaliskuuta 1816 Pirkkala – 4. helmikuuta 1878 Pirkkala) oli suomalainen kruununvouti ja kollegiasessori. Hän suoritti tuomarintutkinnon 1838 ja sai varatuomarin arvon 1841. Hän omisti Pirkkalassa Valkilan tilan. Hän oli valtiopäivämies 1863–1864. Hän julkaisi teoksen Biografiska anteckningar om Senatens för Finland ledamöter och tjenstemän (1863, uusi laitos 1878).
Anjouan

Maantiede

Anjouan on kolmion muotoinen tuliperäinen saari, jonka korkein huippu Ntingui nousee 1 581 metriin. Laajat alueet eivät enää kelpaa viljeltäviksi pintamaata kuluttaneen eroosion takia. Saarella ei ole hyviä luonnonsatamia. Mutsamudun satamaa luoteisrannalla uudistettiin 1980-luvulla.

Historia

Ranska otti saaren haltuunsa vuonna 1866. Siitä tuli osa itsenäisiä Komoreita vuonna 1975. Naapurisaari Mayotte jäi tuolloin Ranskan haltuun. Vuonna 1997 Anjouan pyysi liittymistä Ranskaan paremman taloudellisen tilanteen toivossa. Seurasi lukuisia kaappauksia. Vuonna 2002 sovittiin, että Anjou olisi Komorien autonominen osa. Vuonna 2007 Afrikan unionin joukot puuttuivat Anjoun itsenäistymispyrkimyksiin.

Talous

Yksi Anjouanin päätuotteita on tuoksuilangia, josta tehdään hajuvesiteollisuuden raaka-ainetta. Saarella kasvatetaan myös vaniljaa, kahvia, mausteneilikkaa ja kaakaota.
Hydrografia

Hydrografialla tarkoitetaan vesialueen topografisten ominaisuuksien kartoittamista. Hydrografiassa tutkinnan alaisia asioita ovat mm. syvyydet, vuorovedet sekä hylkyjen, riuttojen, merkkien, poijujen ja rannikon ominaisuuksien kartoittaminen. Tarkoituksena on varmistaa vesialueiden turvallisuus merenkululle sekä tuottaa lisätietoa navigointia ajatellen.
Hydrografian piiriin ei kuulu veden laadun tai koostumuksen tutkiminen, vaan se on osa laajempaa kokonaisuutta, hydrologiaa.
Nuori kapinallinen

Vastaanotto ja arviot

Helena Ylänen pitää elokuvaa visuaalisesti mestarillisena ja tunteisiin vetoavana draamana kolmesta lukiolaisesta. Kunkin nuoren ongelmien taustalla ovat ymmärtämättömät, etäiset ja valheellisia kulisseja yllä pitävät vanhemmat. James Deanin luoma uudenlainen kuva nuoresta lapsi-miehestä on Yläsen mukaan taannut elokuvalle kestävän aseman nuorisokulttuurissa.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Nuori kapinallinen oli mukana heistä kahdentoista listalla.
Nuori kapinallinen valittiin vuonna 1990 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Hattujärvi (Kuhmoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Hirvivuoren ympäristön pienialaisella ylänköalueella, missä Hirvuori jää järven länsipuolelle. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria, vaikka sen keskelle on merkitty kivi. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä ja sen rannat ovat soinutta metsämaata. Järvi on autio, mutta sen pohjoisrantaan tulee kävelypolku Kylämäjärven länsipäästä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Hahmajärven valuma-alueeseen (35.766) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,5 metriä mpy. Siihen on johdettu neljä suo-ojaa, joista pohjoisin on samalla järven laskuoja. Oja laskee 600 metrin päässä Hirvilammiin ja ojalle tulee pudotusta 8,5 metriä.
Varma K. Turunen

Varma Kosto Turunen (17. maaliskuuta 1913 Pielisjärvi – 16. maaliskuuta 1994 Polvijärvi) oli suomalainen toimitsija,  johtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja. 
Turusen vanhemmat olivat työnjohtaja Otto Aleksander Turunen ja Wilhelmiina Levonius. Hän kävi kansakoulun, suoritti 1929 keskikoulun ja opiskeli Työväen akatemiassa vuonna 1938.
Turunen oli Osuusliike Oma-Avun myyjänä Joensuussa 1929–1938, Suomen liiketyöntekijäin liiton järjestäjänä 1938–1939 ja Suomen liiketyöntekijäin liiton Helsingin toimiston hoitajana ja liiton tiedotussihteerinä 1939–1948. Hän oli sitten Yleisradion esitelmäosaston apulaisosastopäällikkönä 1948–1954, Kulutusosuuskuntien keskusliiton arkistonhoitajana 1963–1964 ja Järjestöpalvelun johtajana Helsingissä 1964–1970.
Turunen oli kansanedustajana 1939–1962 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Turunen oli presidentin valitsijamiehenä vuosina 1950 ja 1956. Hän oli Sosialidemokraattisen puolueen puoluetoimikunnan, Liikeliiton liittoneuvoston, SAK:n valtuuston, Valtion näyttämötaidelautakunnan ja Suomen Kansallisoopperan säätiön hallintoneuvoston jäsenenä. Lisäksi Turunen toimi Nuoret Kotkat -järjestön puheenjohtajana ja Sosialidemokraattisen työläisnuorisoliiton liittotoimikunnan varapuheenjohtajana. 
Ennen kansanedustajuuttaan Turunen soitti rumpuja ja lauloi Esa Pakarisen Keskiyö-yhtyeessä. Lisäksi hän on toiminut Joensuun työväenteatterin iltanäyttelijänä.
Erno Hopponen

Ura

Hopponen on Jokereiden kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Helsingin IFK:hon. Hopponen pelasi kaudella 2011–2012 seuran C-nuorissa, jossa hän voitti kauden päätteeksi I-divisioonan hopeaa. Hopponen pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla sekä Helsingin Jääkiekkoklubin B2- että C-nuorissa. Kauden 2012–2013 hän pelasi B2-nuorten SM-sarjaa Espoo Bluesin ja Espoon Kiekkoseuran yhdistelmäjoukkueessa. Kauden 2013–2014 Hopponen aloitti EKS:n B-nuorissa ja toimi joukkueen varakapteenina B-nuorten Mestiksessä. Hän siirtyi kuitenkin kesken kauden pelaamaan samaa sarjaa Grankulla IFK:n paitaan. Kauden 2014–2015 Hopponen vietti pääosin seuran A-nuorissa, mutta hän pelasi myös yhden ottelun GrIFK:n miesten II-divisioonajoukkueessa.
Kaudeksi 2015–2016 Hopponen palasi Bluesiin. Hän pelasi sekä A-nuorten Mestistä Blues Akatemiassa että A-nuorten SM-liigaa Bluesissa. Hopponen debytoi seuran SM-liigajoukkueessa runkosarjan viidenneksi viimeisellä kierroksella 1. maaliskuuta 2016 Kalevan Palloa vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.35 minuuttia. Kaikkiaan Hopponen pelasi kauden aikana viisi SM-liigaottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 2016–2017 hän jatkoi Bluesin A-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja Hopponen oli tehoilla 4+13=17. Hän debytoi myös seuran miesten joukkueen tilalle perustetussa Espoo Unitedissa, Mestiksessä. Hopponen pelasi joukkueessa kolme runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Tammikuussa 2017 Hopponen teki Espoo Unitedin kanssa kevääseen 2018 asti ulottuvan sopimuksen.
Hopposen ensimmäinen kokonainen kausi 2017–2018 miesten peleissä toi hänelle Espoo Unitedissa 35 runkosarja- ja kolmessa Suomen Cupin ottelussa tehot 1+5=6. Kaudeksi 2018–2019 Hopponen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue KOOVEE:hen. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Lokakuussa 2018 Hopponen kutsuttiin KOOVEE:n yhteistyöjoukkueen, SM-liigajoukkue Tampereen Ilveksen vahvuuteen paikkaamaan loukkaantumisia. Hän teki liigauransa avausmaalin 4. tammikuuta 2019 KooKoota vastaan. Hopponen pelasi Ilveksessä kauden aikana kahdeksan ottelua.
Kaudeksi 2019–2020 Hopponen siirtyi jatkamaan Mestis-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Kiekko-Vantaaseen. Hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi.

Muuta

Hopponen valmistui ylioppilaaksi Espoon aikuislukiosta keväällä 2017.
Lorenzo Da Ponte

Lorenzo Da Ponte, alun perin  Emanuele Conegliano, (10. maaliskuuta 1749 Ceneda, Venetsia – 17. elokuuta 1838 New York, Yhdysvallat) oli italialainen libretisti. Hän kirjoitti librettoja lukuisille säveltäjille, mutta hänen kuuluisimmaksi teoksikseen ovat nousseet Wolfgang Amadeus Mozartin säveltämät Figaron häät, Così fan tutte ja Don Giovanni, joita joskus nimitetään Da Ponte -trilogiaksi.
Da Ponten isä oli katoliseksi kääntynyt juutalainen. Da Ponte opiskeli papiksi mutta vietti varsin vilkasta ja vallatonta elämää, sai lapsen naimisissa olevan naisen kanssa, perusti bordellin tämän kanssa ja joutui vihdoin siveettömyyden takia lähtemään Venetsiasta. Hän saapui Wieniin 1782 ja sai paikan keisari Joosef II:n hoviteatterin kirjailijana. 
Keisarin kuoltua Da Ponte joutui epäsuosioon, muutti Prahaan ja sitten Lontooseen, lopulta rahattomana ja velkaisena Yhdysvaltoihin. Hän perusti kirjakaupan, toimi kirjallisuuden professorina ja oopperatuottajana. Hän perusti New Yorkiin maan ensimmäisen oopperatalon. Yritys epäonnistui ja ooppera jouduttiin sulkemaan talousongelmien vuoksi vain 28 esityksen jälkeen.
Da Ponten kirjoittamat libretot ovat aikansa hömppäkomedioita, jotka Antti Vihisen mukaan eivät olisi ilman Mozartin musiikkia jääneet elämään. Tosin Da Ponte on omissa muistelmissaan katsonut, että juuri hänen ansiostaan Mozartin oopperat ovat sitä, mitä ne ovat.
Street Fighter X Tekken

Pelaaminen

Pelissä on perinteisen Street Fighter -pelin mekaniikka, johon ainoat Tekken-elementit ovat pelisarjasta tuttua hahmo- ja ääninäyttelijäkaartia. Peli on huomattavasti Tekken-osia yksinkertaisempi.
Sysilammi (Simoskylä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 110,6 metriä mpy.
Back to Bedlam

Menestys

Back to Bedlam ohitti kesällä 2007 3 020 490 albumin myynnillään pitkään kotimarkkinoiden myydyimmän albumin paikkaa pitäneen Didon albumi No Angelin, jota on myyty Britanniassa sitten ilmestymisensä vuonna 2000 3 015 703 kappaletta.
2 368 000 kappaleen vuosimyynti Britannian kotimarkkinoilla vuonna 2005 vei albumin myös Guinnessin ennätysten kirjaan. Brittimusiikkilehti NME puolestaan palkitsi albumin kyseisen vuoden huonoimpana.
SMS Tb 82F

Palvelus

SMS Tb 83F luovutettiin Romanialle 1920. Vuonna 1939 aluksen toinen 66 millimetrin tykki vaihdettiin 37 millimetrin tykkiin ja keskilaivaan asennettiin 20 millimetrin tykki. Toisen maailmansodan aikana alukselle asennettiin pääaseiksi kaksi 88 millimetrin tykkiä ja niiden lisäksi kaksi 20 millimetrin tykkiä, mutta torpedoputket jouduttiin poistamaan. Aluksen etukannen tykki poistettiin myöhemmin ja se korvattiin 20 millimetrin tykillä ja konekiväärillä. Alus palveli sodan aikana saattuetehtävissä 1941-1942 Mustanmeren länsirannikolla sekä Krimillä. Toisinaan alus suojasi miinoitusoperaatioita.
Alus upotettiin 20. elokuuta 1944.
Pakka (tietorakenne)

Pakka (engl. deque, lyhenne sanoista double-ended queue eli kaksipäinen jono) on tietojenkäsittelytieteessä käytetty abstrakti tietotyyppi, jonka toiminta muistuttaa pinon ja jonon toimintaa. Pakassa on kaksi päätä, joihin molempiin voidaan suorittaa operaatioita. Pakka vastaa käytännössä kuin korttipakkaa kädessäsi, voit ottaa siitä kortteja joko päältä tai alta.
Natalja Jevdokimova

Natalja Jevdokimova (ven. Наталья Евдокимова, s. 17. maaliskuuta 1978) on venäläinen kestävyysjuoksija, joka menestyi parhaiten 1 500 metrillä.
Jevdokimova voitti 1 500 metrillä alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1997. Hän sijoittui 1 500 metrillä neljänneksi Ateenan olympialaisissa 2004 ja sijoittui samana vuonna Monacon yleisurheilufinaalissa kahdeksanneksi. Vuotta myöhemmin hän sijoittui yleisurheilufinaalin kolmanneksi. Vuonna 2009 hän oli kuudes Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 1 500 metrillä alun perin kahdeksanneksi.
Jevdokimova ei kilpaillut vuoden 2012 jälkeen. Vuonna 2017 hän sai neljän vuoden kilpailukiellon dopingista ajalle 14.4.2016–13.4.2020 ja kaikki hänen suorituksensa aikavälillä 17.8.2009–29.5.2012 hylättiin.
Vanoccio Biringuccio

Vannoccio Biringuccio, joskus kirjoitettu myös muodossa Vannocio Biringuccio, (1480–noin 1539) oli italialainen metallurgi ja merkittävä  iatrokemisti
. Hänet tunnetaan parhaiten hänen metallien valmistusta ja käyttöä käsittelevästä vuonna 1540 julkaistusta kirjasta, De la pirotechnia. Biringucciota pidetään yhtenä valimotekniikan isänä, koska De la pirotechnia on ensimmäinen painettu kirja todellisesta valimokäytännöstä. Se sisältää myös yksityiskohtia kaivostoiminnasta, malmien erottelusta ja useiden eri metallien erottamisesta, metalliseoksista kuten messinki ja yhdisteistä, joita käytettiin valimoissa sekä räjähteistä. Kirja julkaistiin 14 vuotta aikaisemmin kuin Georgius Agricolan De re metallica. Urallaan hän oli vastuussa rautakaivoksista lähellä Sienaa ja myös sen kolikoista ja rahavarastoista. Hän vastasi Venetsian tykkivalimoista ja myöhemmin Firenzessä.

De la pirotechnia

Kirja on vanhimpia säilyneitä renessanssiaikaisia teknisiä käsikirjoituksia ja on siten arvokas kirjallinen tietolähde tuon ajan teknisistä käytännöistä. Kirja julkaistiin vuonna 1540 Venetsiassa ja siitä on sen jälkeen tehty lukuisia uusinta painoksia. Kirja jakautuu kymmeneen opukseen, ja ne käsittelevät mineraaleja, puolimetalleja ja epämetallejasia aineita kuten (rikki) ja näiden mineraaleja, analysointia, sulatusta, kullan erottamista hopeasta, valamista (erityisesti tykkien ja kellojen) ja alkemiaaa. Kirjassa kuvataan tarkasti, kuinka valut tehdään ja samalla vältetään valuviat sekä kuinka muotit tehdään lopputuotteen mukaisiksi.

Elämäkerta

Biringuccio syntyi Sienassa. Hänen isänsä Paolo Biringuccio oli todennäköisesti arkkitehti jä hänen äitinsä oli Lucrezia di Bartolommeo Biringuccio. Vannoccio kastettiin 20. lokakuuta 1480.
Vannoccio Biringuccio oli voimakkaan Petrucci-suvun päämiehen Pandolfo Petruccin seuralainen. Pandolfo palkkasi hänet metallurgiksi. Pandolfon kuuoltua Biringuccio säilytti siteet sukuun, pondolfon poika Borghese Petrucci piti hänet palkoillaan. Kuitenkin vuoden 1515 kansannousu pakotti Borghesen pakenemaan Sienasta ottaen Biringuccion mukaansa. Biringuccio matkusteli Italiassa ja vieraili Sisiliassa vuonna 1517.
Vuonna 1523 Paavi Klemens VII aiheutti Petrucci-suvun virkaan palautuksen ja heidän mukanaan Biringuccio pystyi palaamaan karkotuksestaan. Vuonna 1524 Biringucciolle myönnettiin yksinoikeus salpietarin valmistukseen kaikkialla Siennassa. Tämä oli kuitenkin lyhytaikaista, sillä vuonna 1526 Sienalaiset kapinoivat jälleen ja karkottivat Petruccin suvun uudelleen. Suku yritti palata valtaan, mitä myös Biringuccio tuki, mutta se epäonnistui.
Vuonna 1530 Sienaan syntyi rauhallisempi vaihe ja Biringuccio palasi. Hän oli kaupungin senaattori tammikuusta helmikuuhun 1531 ja osallistui useisiin projekteihin. Vuonna 1536 Rooman kirkko tarjosi hänelle työtä ja hänestä tuli Paavi valimon johtaja ja sotarvikkeiden hoitaja.
Biringuccio kuoleman tarkkaa aikaa ja paikkaa ei tunneta, tiedetään vain vuonna 1539 päivätyn dokumentin mainitsevan hänen kuolemansa.
Kuvernementti

Kuvernementti (ven. губерния, gubernija) oli Venäjän keisarikunnan ensimmäisen tason hallintoalue. Kuvernementtia johti kuvernööri (ven. губернатор, gubernator). Osa kuvernementeista oli yhdistetty kenraalikuvernöörin alaisuuteen. Tällaisia alueita olivat Suomen suuriruhtinaskunta (Suomen läänit katsottiin kuvernementeiksi), Kongressi-Puola ja Venäjän Turkestan. Kuvernementtien lisäksi keisarikunnassa oli myös alueita (ven. област, oblast) ja aluepiirejä (ven. округ, okrug).
Kuvernementteja oli aluksi vain kahdeksan kappaletta, mutta vuonna 1914 niitä oli jo 117 kappaletta. Ensimmäiset kuvernementit perustettiin 18. joulukuuta 1708. Vuonna 1719 kuvernementit jaettiin provinsseihin (ven. провинции, provintsii). Myöhemmin kuvernementtien määrä kasvoi 23 kappaleeseen. Vuoden 1775 uudistuksessa jako kuvernementteihin ja kihlakuntiin eli ujesteihin (ven. уезд, uezd) perustui alueiden väkilukuun. Samalla kuvernementti-nimityksen tilalle tuli venäläisperäinen namestnitshestvo (наместничество), mutta nimitys kuvernementti pysyi siitä huolimatta käytössä. Vuoden 1796 määräyksellä Venäjä jaettiin jälleen kuvernementteihin ja kihlakuntiin, jotka puolestaan jaettiin volosteihin (ven. волость, volost).
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Venäjän väliaikainen hallitus nimesi kuvernöörit uudelleen kuvernementtikomissaareiksi. Lokakuun vallankumous jätti aluejaon ennalleen, mutta kuvernementin hallintoelimeksi tuli kuvernementtineuvosto (ven. губернский совет, gubernskij sovet). Vuosina 1918–1929 Neuvostoliiton aluejakoa muutettiin lukuisia kertoja. Lopulta vuonna 1929 kuvernementit korvattiin alueilla (oblast), aluepiireillä (okrug) ja piireillä (rajon). Neuvostoliiton jälkeisissä maissa termiä kuvernementti ei käytetä, mutta alueiden ja aluepiirien johtajat Venäjällä ovat kuvernöörejä.
Clarington

Historia

Alueen ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset perustivat vuonna 1832 Oronon kylän, ja he nimesivät sen Yhdysvaltojen Mainessa sijainneen samannimisen kaupungin mukaan. Vuonna 1974 läheiset asuinalueet Bowmanville, Clarke, Courtice, Darlington, Newcastle, Orono ja näiden välissä sijainneet pienemmät asuinalueet yhdistettiin uudeksi Claringtonin kunnaksi, jonka nimi muodostettiin yhdistämällä Clarke ja Darlington.

Mosport International Raceway

Kunnan alueella olevassa Bowmanvillessä sijaitsee Mosport International Raceway -moottorirata, jossa on 1960–1970-luvuilla kilpailtu Formula 1 -sarjassa. Nykyisin Mosport on rata-autojen käytössä.
Jumalan vihreät laitumet

Jumalan vihreät laitumet (The Green Pastures) on yhdysvaltalaisen Marc Connellyn näytelmä vuodelta 1930. Se perustuu Roark Bradfordin tarinakokoelmaan  Ol' Man Adam an’ His Chillun (1928). Näytelmä voitti kotimaassaan Pulitzer-palkinnon ja aiheutti Suomessa  1932–1933 jumalanpilkkakiistan, jossa Isänmaallinen kansanliike vaati Mia Backmanin johtamaa Kansan Näyttämöä lopettamaan näytelmän esittämisen, koska Jumala esitettiin siinä mustaihoisena. Myös 1936 valmistunut elokuvaversio Vihreät laitumet kiellettiin aluksi Suomessa ja sai ensi-iltansa vasta 22. helmikuuta 1946.

Juoni

Näytelmä esittää episodeja Vanhasta testamentista afroamerikkalaisen lapsen näkökulmasta Yhdysvaltojen köyhässä etelässä. Pohjanaan käyttämiin Bradfordin tarinoihin verrattuna Connolly laajensi Jumalan roolia näytelmässä. Teoksen musiikkina käytetään monia negrospirituaaleja.

Sovituksia näytelmästä

Connolly oli mukana myös 1936 valmistuneen elokuvaversion Vihreät laitumet teossa toisena ohjaajana William Keighleyn ohella. Jumalaa esitti Rex Ingram. Elokuva kiellettiin Australiassa, Suomessa ja Unkarissa Jumalaa pilkkaavana. Muissa maissa, etenkin Yhdysvalloissa, valkoihoiset teatteri- ja elokuva-arvostelijat suhtautuivat sekä näytelmään että elokuvaan yleensä myönteisesti, mutta Amerikan mustaihoinen älymystö oli kriittisempi Connellyn aidoksi väittämää kuvaa kohtaan mustien uskonnollisuudesta.