google/wiki40b huggingface dataset:
Nina Suomalainen

Ura

Suomalainen valmistui vuonna 1993 valtiotieteiden maisteriksi Åbo Akademista, minkä jälkeen hän toimi erilaissa tehtävissä Euroopan unionissa, YK:ssa ja Etyj:ssä vuoteen 2002 saakka. Hän palasi Suomeen vuonna 2002 ja toimi vuosina 2003–2004 Elisabet Rehnin erityisavustajana Balkanin alueella ja Palestiinassa. Vuonna 2005 Suomalainen työskenteli Afrikkaan liittyvien kysymysten parissa Ruandassa ja Burundissa ja aloitti työt Kirkon Ulkomaanavussa. Vuonna 2008 hän työskenteli Haagissa Etyjin vähemmistövaltuutetun neuvonantajana. Vuodesta 2009 lähtien hän on työskennellyt Kirkon Ulkomaanavun vanhempana kehityspolitiikan asiantuntijana. Vuosina 2007–2011 Suomalainen oli hallituksen Kehityspoliittisen toimikunnan puheenjohtaja ja vuosina 2011–2012 varapuheenjohtaja. Hän on nähnyt kehityspolitiikassa merkittävinä osa-alueina naisten aseman vahvistamisen, koulutuksen tukemisen ja terveydenhuollon parantamisen.
Suomalainen nimitettiin maaliskuussa 2012 ETYJin Bosnian ja Hertsegovinan kenttämission varapäälliköksi. Kenttämission päätehtävänä on avustaa maita Etyj-sitoumusten täytäntöönpanossa ja turvallisuuden ja vakauden edistämisessä Etyjin poliittis-sosiaalisella, talous-, ympäristö- ja inhimillisellä ulottuvuudella. Kenttämission palveluksessa on runsaat 500 henkilöä ja sen päällikkönä toimii amerikkalainen Fletcher M Burton.
Politiikkaan Suomalainen lähti vuoden 2008 kunnallisvaaleissa, joissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuutetuksi. Vuonna 2009 hänestä tuli Helsingin kaupunginhallituksen varajäsen ja kiinteistölautakunnan varapuheenjohtaja. Hän oli kokoomuksen kansanedustajaehdokas Helsingissä vuonna 2007 ja pääsi toiselle varasijalle. Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa Suomalainen sai 7775 ääntä ja oli listansa 12., joten hän ei ollut kolmen valitun joukossa.
Aasian historia

Tämä artikkeli käsittelee Aasian historiaa. Karkeasti Aasia voidaan jakaa neljään suureen kulttuurialueeseen, joilla on ollut merkittävä historiallinen, sivistyksellinen ja uskonnollinen merkitys: Lähi-itään, Intiaan, Itä-Aasiaan ja Kaakkois-Aasiaan. Näillä alueilla on vallinnut korkeakulttuureita. Viidentenä merkittävänä historiallisena alueena voidaan pitää Unkarista Keski-Aasian kautta Kiinaan ulottuvaa euraasialaista aroaluetta, jolla tärkeä elinkeino on ollut paimentolaisuus. Hevosia käyttäneet paimentolaiset ovat vuosituhansien aikana usein harjoittaneet ryöstelyä, joka suunnattiin varsinkin korkeakulttuureita ja maanviljelysväestöä vastaan.

Itsenäistyminen

Toinen maailmansota ja Japanin valta alueella

Aron paimentolaiset

Euraasian valtavalla arolla harjoitettiin paimentolaisuutta siellä kesytetyn hevosen avulla. 600-luvulta eaa. alkaen Keski-Aasian paimentolaiset olivat saavuttaneet kyvyn ja tekniikan käyttää jousta tehokkaasti ratsastaessaan, mikä mahdollisti tehokkaat ryöstöretket kaupungistuneita kulttuureja vastaan. Liikkuvuuden ansiosta pienetkin paimentolaisyksiköt olivat suuri uhka korkeakulttuureille.
Paimentolaishyökkäykset saivat alkunsa skyyttien hyökkäyksestä Assyriaan. Myöhemmin paimentolaiset muodostivat toisinaan suuria liittoumia, kuten hunnit, unkarilaiset (paikallisesti), seldžukit ja mongolit, jotka valloittivat laajoja alueita itäisestä Euroopasta, Lähi-idästä, Intiasta ja Kiinasta.
Valloitukset johtivat siihen, että Aasian maatalousvaltioiden hallitsijadynastioista suurin osa oli jossain vaiheessa peräisin Keski-Aasian paimentolaisista. Metsien suojelemaa Länsi-Eurooppaa ja meren erottamaa Japania paimentolaisjoukot eivät kyenneet valloittamaan.
Korkeakulttuurin piiriin tulleet arovalloittajat joutuivat kuitenkin muuttamaan elämäntapansa, mikä sai heidät pian sulautumaan alueiden alkuperäiskulttuuriin. Viimeinen merkittävä paimentolaisvalloitus oli mantšujen nousu Kiinan hallitsijoiksi 1644. Tuliaseiden kehittäminen vähensi paimentolaisten liikkuvuuden tuomaa etua, ja kiinalaiset hävittivät viimeisen merkittävän paimentolaisliittouman 1757,
Manuel Álvarez Bravo

Manuel Álvarez Bravo (4. helmikuuta 1902 México – 19. lokakuuta 2002 México) oli  meksikolainen valokuvaaja ja 1900-luvun merkittävimpiä nimiä Latinalaisen Amerikan valokuvataiteessa. Hänen kuviensa aiheina olivat työ, kuolemanrituaalit ja muu kansanperinne sekä marginaalissa elävät ihmiset.
Manuel Álvarez Bravo oli valokuvaajana itseoppinut, mutta hänen taidemaalarina toiminut isoisänsä ja opettajana työskennellyt isänsä harrastivat valokuvausta. Isä kuoli pojan ollessa vasta 12-vuotias, ja poika joutui jättämään koulunsa kesken. Hän meni töihin tekstiilitehtaaseen kunnes sai paikan valtiovarainministeriöstä. Iltaisin hän opiskeli ensin kirjanpitoa, mutta vaihtoi sen taidekursseihin. Álvarez Bravo hankki ensimmäisen oman kameransa parinkymmenen vuoden iässä työskennellessään virkamiehenä Oaxacan osavaltiossa. Pian hän voitti paikallisen valokuvakilpailun. Palattuaan synnyinkaupunkiinsa Méxicoon hän tapasi Tina Modottin ja pääsi tämän suhteiden ansiosta pääkaupungin vasemmistolaisiin taiteilijapiireihin. Tuttaviin kuuluivat muiden muassa Edward Weston ja Frida Kahlon Saksasta Meksikoon muuttanut valokuvajaisä Guillermo Kahlo, jotka kannustivat kannusti Álvarez Bravoa eteenpäin alalla.
Álvarez Bravo dokumentoi valokuvaamalla muun muassa Diego Riveran seinämaalauksia ja opetti 1930-luvun lopulla valokuvausta San Carlos -taideakatemiassa.
Vuonna 1984 Álvarez Bravolle myönnettiin elämäntyöstään kansainvälinen Hasselblad-palkinto. Hän kuoli satavuotiaana lokakuussa 2002.
Manuel Álvarez Bravon valokuvia on ollut laajasti esillä Helsingissä 1984 ja 1999 sekä yhteisnäyttelyssä Kuopion VB-valokuvakeskuksessa vuonna 2012.
Jere Aallikko

Seurajoukkueet

Jere Aallikon pelaajaura aikuisten tasolla alkoi Kolmosessa IPS:n riveissä kaudella 2010. Aallikko siirtyi tammikuussa 2012 unkarilaisen Honvédin organisaatioon, jossa pelejä kertyi vain juniorijoukkueissa. Aallikko siirtyi kaudeksi 2014 Viron Meistriliigan Levadiaan, jossa hän pelasi seitsemän Viron liigan ottelua. Aallikko pelasi myös yhdessä Mestarien liigan karsintaottelussa heinäkuussa 2014 sekä Levadian reservijoukkueessa Viron kakkostasolla Esiliigassa. Levadia voitti kaudella 2014 Meistriliigan ja Viron mestaruuden. Aallikko aloitti kauden 2015 Levadiassa, mutta siirtyi loppukaudeksi Norjan 2. divisjonissa pelanneeseen Notoddeniin.
Aallikko palasi Suomeen kaudella 2016, kun hän teki loppukauden sopimuksen Kakkosessa pelanneen Kultsun kanssa. Aallikko pelasi loppukauden aikana yhdeksän ottelua Kakkosessa. Tammikuussa 2017 Aallikko siirtyi Ykkösen AC Ouluun. Hän pelasi kaudella 2017 yhteensä 24 Ykkösen ottelua, ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2018 Aallikko pelasi 25 Ykkösen ottelua ja teki niissä neljä maalia. Aallikko teki jatkosopimuksen AC Oulun kanssa myös kausista 2019–2020.

Maajoukkue

Jere Aallikko debytoi ikäluokkansa (1994) maajoukkueessa 19-vuotiaana 22. maaliskuuta 2013 Traiskirchenissä pelatussa ottelussa Itävalta–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa kolme maaottelua ja yhden ottelun vuotta vanhempien (1993) maajoukkueessa.
Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Aallikko debytoi 20-vuotiaana 16. tammikuuta 2015 Pietarissa pelatussa ottelussa Viro–Suomi. Aallikko pelasi kaksi nuorten maaottelua.
Jane Froman

Ura

Vaikka Fromanilla oli klassisen laulun koulutus, varhain uransa alussa hän kiinnostui aikakauden lauluntekijöiden George ja Ira Gershwinin, Cole Porterin ja Irving Berlinin musiikista, joka edusti populaarimusiikkia. Hän tapasi vaudeville-esiintyjä Don Rossin, kun he olivat samassa työssä WLW-radioasemalla Cincinnatissa. Siellä hän liittyi Henry Thiesin orkesteriin ja esiintyi laulajana useissa Thies Victorin tallenteissa. Henry Thies vakuutti Fromanin olevan tähtimateriaalia, Ross tuli hänen epäviralliseksi manageriksikseen ja suostutteli häntä siirtymään Chicagoon, jossa hän työskenteli NBC-radiossa. Vuonna 1933 Froman muutti New Yorkiin, jossa hän esiintyi Chesterfieldin "Music"-radio-ohjelmassa Bing Crosby kanssa. Hän avioitui Don Rossin kanssa syyskuussa 1933. Hän liittyi Ziegfeld Folliesiin, jossa hän ystävystyi Fannie Bricen kanssa, samana vuonna. Vuonna 1934, 27 vuoden iässä, hänestä tuli yksi haastatelluista "tyttölaulajajista", kun kuuluisaa säveltäjää ja tuottajaa Billy Rosea pyydettiin nimeämään kymmenen laulajatarta, hän vastasi, "Jane Froman ja yhdeksän muuta". 
Hän oli vuonna 1943 lento-onnettomuudessa, jossa hän sai kroonisia vammoja. Vuonna 1952 Forman esiintyi elokuvassa Laulu sydämessäni, joka perustui hänen eläämänsä. Hän lauloi Ervin Draken säveltämän laulun "I Believe" vuonna 1953. Hän kärsi änkytyksestä, paitsi silloin kun hän lauloi. Forman oli opiskellut laulua Cincinnattin musiikkikonservatoriossa 1930-luvulla. Jane Froman oli tunnettu kontra-alttovokalisti. Jane Fromanilla on kolme tähteä Hollywood Walk of Fame -kadulla.
Henri Laurila

Ura

Laurila aloitti jääkiekkoilun Nastolan Nopsassa, mutta on varsinaisesti Pelicansin kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Kiekkoreippaassa. Laurila oli kaudella 1998–1999 Pelicansin A-nuorten I-divisioonajoukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 11+17=28. Kauden 1999–2000 päätteeksi hän oli nostamassa joukkuetta seuraavaksi kaudeksi A-nuorten SM-liigaan. Laurila nousi kaudella 2000–2001 Pelicansin SM-liigajoukkueeseen ja teki 42 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Hän teki liigauransa avausmaalin 5. joulukuuta 2000 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Kaudella 2001–2002 Laurilan odotettiin tekevän läimurron SM-liigassa, mutta hänen runkosarjansa jäi vain 39 ottelun mittaiseksi sormivamman takia.
Kolmen Pelicansissa vietetyn SM-liigakauden jälkeen Laurila siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tampereen Ilvekseen kaudeksi 2003–2004. Tämän jälkeen hän pelasi kaksi kautta Italian Serie A:ssa; kauden 2005–2006 A&O Asiagon ja kauden 2006–2007 HC Fassan riveissä. Kaudeksi 2007–2008 Laurila palasi vuoden mittaisella ja try-outin sisältäneellä sopimuksella Pelicansiin. Hän oli 11 osumallaan Pelicansin eniten maaleja tehnyt puolustaja. Laurila teki helmikuussa 2008 kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Syksyllä 2009 Laurila kärsi nivusvaivoista, jonka takia hän pelasi kauden 2009–2010 aikana Pelicansissa vain 13 runkosarjaottelua ja kävi kahden ottelun verran hakemassa pelituntumaa Mestis-joukkue Heinolan Kiekosta. Tammikuun 2010 lopulla Laurila siirtyi loppukaudeksi Ruotsiin Elitserien-joukkue MODO Hockeyn riveihin.
Kaudeksi 2010–2011 Laurila siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Kalevan Pallon riveihin. Hän jäi ensimmäisellä kaudellaan ajoittainen kokoonpanon ulkopuolelle, mutta kuului seuraavalla kaudella 2011–2012 KalPan onnistujiin ja teki 37 runkosarjaottelussa 16 tehopistettä. Laurila kuitenkin loukkasi vuodenvaihteessa kätensä ja oli sivussa kaksi kuukautta. Toukokuussa 2012 hän solmi kaksivuotisen sopimuksen Espoo Bluesin kanssa. Laurila teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+17=23, joilla hän oli Bluesin tehokkain puolustaja Joonas Jalvannin kanssa.
Huhtikuussa 2013 Laurila ja Blues purkivat sopimuksensa yhteisymmärryksessä jo ensimmäisen sopimuskauden jälkeen. Jo seuraavana päivänä hän teki kaksivuotisen sopimuksen Pelicansin kanssa. Lokakuussa 2015 Laurila siirtyi Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle DEL2-liigan EC Bad Nauheimiin oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2015–2016. Hänet hankittiin joukkueeseen paikkaamaan Joel Johanssonin loukkaantumista. Marraskuussa Laurila teki joukkueen kanssa loppukauden jatkosopimuksen.
Hilkka Silanen

Hilkka Ilta Tuulikki Silanen (31. tammikuuta 1908 Viipuri – 27. huhtikuuta 1989 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli uransa alkupuolen näyttelijänä monissa teattereissa, sittemmin ohjaajana Kotkan teatterissa 1957–1961 ja Tampereen teatterissa 1961–1979. Tampereen teatterissa hän oli ohjaajantyön ohella apulaisjohtajana 1963–1968. Häntä on arvostettu ohjaajana erityisesti nykydraaman tulkinnoista. Hänet palkittiin Pro Finlandialla 1964.
Nörtti

Nörtti on arkikielessä käytetty ilmaus esimerkiksi innokkaasta tietotekniikan harrastajasta, joskin termillä voidaan viitata laaja-alaisesti eri aihepiirien innokkaisiin harrastajiin. Stereotyyppisessä merkityksessään nörtti on harrastukseensa syventynyt ja sosiaalisesta elämästä hieman syrjäytynyt.
Nörtti-sanaa on suomen kielessä käytetty 1980-luvusta lähtien merkityksissä ”saamaton nahjus, nynny”, ”yli-innokas koululainen, hikipinko” ja ”innokas tietokoneiden harrastaja”.

Samantapaisia sanoja

Friikki muistuttaa nörttiä; hän on jonkin asian innokas harrastaja tai ihailija. Toinen nörtille sukua oleva ilmiö on giikki (engl. geek). Geek saatetaan nykyisin määritellä ”sosiaalisesti lahjakkaaksi, ulkonäöstään huolehtivaksi nörtiksi”, joka on intohimoisen kiinnostunut jostakin tekniikkaan tai populaarikulttuuriin liittyvästä asiasta. Geek-naisten esiäidiksi mainitaan 1800-luvulla elänyt matemaatikko Ada Lovelace, jota pidetään kaikkien aikojen ensimmäisenä tietokoneohjelmoijana.

Nörttikulttuuri

25. toukokuuta on julistettu Geek Pride Day’ksi. Tällöin juhlitaan ensimmäisen Tähtien sota -elokuvan julkaisua, Linnunradan käsikirja liftareille -kirjan innoittamaa pyyhepäivää ja Terry Pratchettin kirjaan viittaavaa päivää Glorious 25 May. 
Suomessa nörttien järjestöksi ilmoittautui vuonna 1997 perustettu Irti Elämästä -yhdistys, joka järjesti tiedotusvälineissäkin huomiota saaneen ”nörtti-iskun” tammikuussa 1999, jolloin yhdistyksen jäsenet chattailivat Helsingin rautatieaseman matkatavaralokeroissa. Yhdistys ei ole enää aktiivinen.
Vuonna 2013 perustettu suomalainen Nörttitytöt ry pyrkii nettisivujensa mukaan edistämään sukupuolten välistä tasa-arvoa nörttipiireissä ja maailmassa yleisesti. Nimestään huolimatta toiminta on avointa kaikille sukupuolesta riippumatta. Nörttitytöt ry ylläpitää Nörttitytöt-blogia, jossa julkaistaan nörttiaiheisia artikkeleita useamman kerran viikossa.

Muoti

Sarvisankaisia silmälaseja kutsutaan ”nörttilaseiksi”.
Rajut kuviot

Juoni

Lähteet:
Elokuva kertoo levottomasta ja helposti ärsyyntyvästä öljynporaustyöntekijästä Bobby Dupeasta, joka on jättänyt taakseen sivistyskotinsa ja tulevaisuutensa lahjakkaana konserttipianistina muttei ilmeisesti ole kertonut taustastaan nykyisille työtovereilleen.
Kun hänen tarjoilijavaimonsa Rayette tulee raskaaksi ja paras ystävä Elton pidätetään huoltoaseman ryöstöstä, Bobby ottaa yllättäen lopputilin ja lähtee tapaamaan konserttipianistina työskentelevää sisartaan Partitaa Los Angelesiin. Sisko kertoo heidän isänsä olevan tekemässä kuolemaa ja kehottaa Bobbya tulemaan tapaamaan isää vuosien jälkeen heidän lapsuudenkotiinsa Washingtonin osavaltiossa.
Bobby ottaa vastahakoisesti matkalle mukaansa Rayetten, koska tämä on uhannut tappaa itsensä jos Bobby jättää hänet. Ajomatkalla pohjoiseen he ottavat kyytiin kaksi naista, jotka ovat matkalla Alaskaan. Kuuluisassa kohtauksessa seurue lentää ulos tienvarsiravintolasta jouduttuaan riitaan joustamattoman tarjoilijan kanssa erikoistilauksistaan.
Perillä Bobby jättää vaimonsa motellihuoneeseen ja jatkaa matkaansa Pugetinsalmen saaressa sijaitsevaan perheensä kotiin. Siellä hän löytää Partitan leikkaamassa isänsä hiuksia, mutta isä ei vaikuta tunnistavan poikaansa. Illallisella hän tapaa viulistiveljensä ja tämän pianistimorsiamen Catherinen. Bobby ja Catherine ihastuvat ja harrastavat seksiä.
Rayette kyllästyy yksinäiseen motelliin ja ilmestyy Dupean perheen taloon ennalta ilmoittamatta. Luokkaerot kärjistyvät kun perheen nokkava tuttava Samia pilkkaa Rayettea, mistä Bobby suuttuu. Bobby yrittää saada Catherinea lähtemään matkaansa, mutta tämä ei suostu. Bobby ja Rayette lähtevät pois talosta yhdessä, mutta heidän pysähtyessään huoltamolla Rayette menee kahvilaan ja Bobby liftaa yllättäen pohjoiseen menevän rekan kyytiin ja jättää Rayetten ja autonsa huoltamolle.

Vastaanotto

Jack Nicholson oli roolityöstään Oscar-ehdokkaana. Elokuva vauhditti Nicholsonin uraa hänen Easy Riderissa tekemänsä roolin jatkona ja oli alku Nicholsonin ja Rafelsonin neljän elokuvan mittaiselle yhteistyölle. Karen Black oli ehdolla parhaan naissivuosan sarjassa ja sai roolityöstään Golden Globe -palkinnon.
Rajut kuviot oli Oscar-ehdokkaana myös parhaan elokuvan ja parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen sarjoissa sekä neljässä Golden Globe -palkintokategoriassa.
VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa Rajuille kuvioille täydet neljä tähteä ja kehuu etenkin päänäyttelijöiden suorituksia. Myös Roger Ebert antoi elokuvalle täydet neljä tähteä.
Pierrot (yhtye)

Pierrot oli japanilainen visual kei -yhtye, jonka Jun ja Kirito perustivat vuonna 1994. Hidelow oli laulaja, Kirito ja Jun kitaristeja, Kohta oli basisti ja Luka rumpali. Vuoden 1994 marraskuussa, Luka erosi ja Takeo liittyi yhtyeeseen. Helmikuussa, vuonna 1995, Hidelow erosi myös ja uusi jäsen, Aiji, liittyi yhtyeeseen, jolloin lopullinen kokoonpano selvisi: Kiritosta tuli laulaja, Aiji ja Jun olivat kitaristeja, Kohta oli edelleen basisti ja Takeosta tuli rumpali.
Pierrot oli yksi vanhimmista edelleen olemassa olevista J-rock -yhtyeistä vuonna 2005. He aloittivat kuin mikä tahansa visual kei -yhtye ja tekivät ensiesiintymisensä syyskuussa 1998 singlellään Kuria Sukai (Nuclear sky, ydintaivas). Heidän viimeinen albuminsa oli Dictators Circus - A deformed Bud, joka sisältää singlejä heidän kymmenen vuoden uraltaan. Heidän viimeinen singlensä oli Hello ja osuva nimi yhtyeelle, joka aloitti uransa albumilla nimeltä Finale.
Laulaja Kirito aloitti soolouralla vuonna 2005 ja julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa, nimeltään Hameln, 3. elokuuta 2005. 
12. huhtikuuta 2006 yhtye ilmoitti, että on lopettanut toimintansa. Kirito, Takeo ja Kohta perustivat Angelo:n, kun taas Jun soittaa ALvino -nimisessä yhtyeessä ja Aiji LM.C:ssä bändissä.
Chas & Dave

Chas & Dave oli englantilainen poprock- ja pub rock -yhtye, jonka perustivat Charles Hodges (1943–2018) ja David Peacock (s. 1945) vuonna 1974. Heidän esittämänsä musiikkityylin nimitys, rockney, tulee sanoista rock ja cockney, koska Hodges lauloi Lontoon East Endin työväenluokan perinteisellä cockneyn murteella. Chas & Daven läpimurtohitti oli ”Gertcha” vuodelta 1979. Ennen Chas & Daven perustamista Hodges oli sessiomuusikko, joka soitti muun muassa The Outlaws -yhtyeessä Ritchie Blackmoren kanssa. Jerry Lee Lewis opetti Hodgesille pianonsoittoa eräällä risteilyllä Englannin kanaalin yli vuonna 1963.
Hodges ja Peacock olivat jalkapalloseura Tottenham Hotspur FC:n kannattajia, ja he levyttivät Tottenhamille kannatuslauluja. ”Ossie's Dream… (Spurs Are on Their Way to Wembley)” ja ”Glory, Glory, Tottenham Hotspur” levytettiin vuonna 1981 yhdessä Tottenhamin silloisen edustusjoukkueen kanssa, joka voitti FA Cupin sinä vuonna.
Chas & Daven rumpali Mick Burt kuoli vuonna 2014.
Chas Hodges kuoli syyskuussa 2018. Hän oli ollut hoidettavana syövän takia.
Proteesi

Proteesi on keinotekoinen kappale, jolla korvataan kehosta puuttuva osa, toisin kuin ortoosi, joka vain tukee kehoa. Proteeseja käytetään esimerkiksi korvaamaan syntymästä asti puuttuva tai myöhemmän sairauden tai onnettomuuden vuoksi amputoitu raaja, muuttamaan transsukupuolisten miesten ja naisten ulkoisia piirteitä sekä erikoisefekteinä elokuvissa. Proteesioppia kutsutaan protetiikaksi. 
Proteeseja on käytetty ainakin 400-luvulta eaa. Ensimmäiset oikean käden muotoiset proteesit valmistettiin kuitenkin vasta keskiajalla.
Ennen proteesit tehtiin yleensä puusta, nahasta ja raskaasta metallista (puujalka ja koukkukäsi), joiden toiminnallisuus oli lähinnä välttävää. Nykyisin on jo käytössä kevyistä metalleista ja muoveista tehtyjä, tietokoneohjatusti toimivia jalka- ja käsiproteeseja. Monilla vammaisurheilijoilla on myös erityisiä vaihdettavia urheiluproteeseja, jotka muistuttavat vain etäisesti oikeaa raajaa.
Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta

Alku

Venäjän neuvostotasavaltaan kuuluneeseen Itä-Karjalaan eli Karjalan autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan liitettiin pian talvisodan jälkeen vuonna 1940 Moskovan rauhassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamista alueista menetetty Karjala – Koivisto–Vuoksi-linjan eteläpuolista osaa lukuun ottamatta – sekä Kuusamon ja Sallan itäosat. Samalla Karjalan autonominen neuvostotasavalta muutettiin Karjalais-suomalaiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi.
Koska Karjalais-suomalainen neuvostotasavalta ei täyttänyt Neuvostoliiton perustuslain vaatimusta asukasluvun (vähintään 1 miljoona) ja etnisen koostumuksen osalta (”nimikkokansallisuus” enemmistönä), kyseessä olikin Neuvostoliiton kannalta epäonnistuneen talvisodan jälkeen yritys säilyttää kasvonsa. Sodan alussa 1939 Neuvostoliiton asettaman nukkehallituksen, Terijoen hallituksen julistuksessahan mainittiin ”Karjalan kansan jälleen yhdistäminen Suomen kansan kanssa” ja hallituksen johtajana ollut Otto Wille Kuusinen nimitettiin uuden neuvostotasavallan päämieheksi ikään kuin jatkumona. Neuvostotasavalta myös mahdollisti sopivan tavan liittää koko Suomi Neuvostoliittoon.
Vaikka Karjalais-suomalainen neuvostotasavalta oli virallisesti Neuvostoliiton eikä Venäjän Karjala, se oli todellisuudessa täysin Neuvostoliiton keskushallinnon ohjauksessa ja pelkästään muodollisesti yhtä suvereeni kuin esimerkiksi Venäjän tai Ukrainan neuvostotasavalta.

Alueen ja statuksen muutos

Jatkosodan jälkeen 1944 Itä-Karjalan lounaisosa Laatokan, Suomenlahden ja Suomen rajan välillä liitettiin osaksi Venäjän neuvostotasavallan Leningradin aluetta, johon nyt tuli siis kuulumaan koko Karjalankannas mukaan lukien Viipurin ja Käkisalmen kaupungit. Myös luoteisin osa eli Alakurtin kylähallinnon alue liitettiin Venäjään, Murmanskin alueen Kantalahden piiriin vuonna 1955.
Neuvostoliiton diktaattorin Josif Stalinin vuonna 1953 tapahtuneen kuoleman ja Neuvostoliiton kommunistisen puolueen XX edustajakokouksen jälkeen 1956 Karjalais-suomalainen neuvostotasavalta muutettiin jälleen Karjalan autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi ja samalla osaksi Venäjää. Vaikka virallisesti syynä olivat ”Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan työtätekevien toivomukset, väestön kansallinen rakenne, talouden yhtenäisyys, Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan tiiviit taloudelliset ja kulttuurisuhteet Venäjän SFNT:aan”, Neuvostoliiton valtionpäämiehen Kliment Vorošilovin mukaan statuksen alentaminen tehtiin Suomen ylimmän valtiojohdon toivomuksesta ja valtioiden ystävällisten suhteiden kehittämiseksi. Muutos oli osa maiden yleisten suhteiden parantumista 1950-luvun puolivälin ”suojasään” ja destalinisoinnin aikana. Suomessa Karjalais-suomalaiseen neuvostotasavaltaan oli koko ajan suhtauduttu epäluulolla.
Alice Kaira

Alice Kaira (vuoteen 1941 asti Pöyry, oik. Runeberg; 6. helmikuuta 1913 Helsinki – 14. heinäkuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja suomalaisen naivismin merkittävimpiä taiteilijoita.

Henkilöhistoria

Kairan äiti oli Rauha Louise Fredriksson ja isä Hjalmar Kaira. Kaira avioitui kolmesti, ensin majuri Arvo Pöyryn, sitten taidemaalari ja kirjailija Rabbe Enckellin ja sen jälkeen ylilääkäri Johan Runebergin kanssa. Hän opiskeli Turun taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1930 Teodor Schalinin oppilaana sekä Vapaassa taidekoulussa vuosina 1940–1943. Lisäksi hän opiskeli ulkomailla, ensin Otte Sköldin johdolla Tukholmassa 1946 ja sitten Académie Colarossissa Pariisissa 1948.

Taiteellinen tuotanto

Kaira oli vielä 1930-luvulla ja 1940-luvun alussa varsin perinteinen maisemamaalari. Myöhemmin hänen taiteensa oli usein omaelämäkerrallista. Myyttiset tarinat, eläimet ja eritoten sirkus olivat hänen mielenkiintonsa kohteita. Myös kolme avioliittoaan hän ikuisti monissa yhteyksissä ja aina mukana oli myös oma lapsuus. Kairalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1987 ja Valtion kuvataidepalkinto 1983. Hän osallistui Suomen taiteilijain vuosinäyttelyihin ja piti yksityisnäyttelyitä, muun muassa Pariisissa 1970. Kairan teoksia on esimerkiksi Suomen valtion kokoelmissa, Ateneumin kokoelmissa ja Amos Andersonin sekä Helsingin kaupungin taidemuseon kokoelmissa.
La Mer

La Mer ("Meri") on Claude Debussyn vuonna 1905 säveltämä orkesteriteos, joka koostuu kolmesta osasta: "Merellä aamusta keskipäivään", "Aaltojen leikki" ja "Tuulen ja aaltojen vuoropuhelu". Säveltäjä oleskeli paljon meren äärellä, vaikka sanoikin tehneensä koko teoksen alusta loppuun työhuoneessaan. Teos on saanut vaikutteita japanilaisen Hokusain puupiirroksista.