google/wiki40b huggingface dataset:
Matroosa

Maantiede ja asutus

Matroosan kunnan pinta-ala on 74,75 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Prääsän piirin Tšalnan ja etelässä Prääsän kuntiin sekä idässä Äänisenrannan piirin Uuden-Vilkan kuntaan. Pinta-alasta 90,3 % on metsää, 2,7 % vesistöjä, 2,5 % asuinaluetta ja 1,6 % maatalousmaata.
Matroosa on kunnan ainoa asutuskeskus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asukkaista 65 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 18 % karjalaisia, 6 % suomalaisia, 4 % valkovenäläisiä ja 2 % ukrainalaisia. Kesäaikaan väestö kolminkertaistuu lomanviettäjien ansiosta.

Historia

Yksitaloinen Matroosan (ven. Matros) kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1873 asutusluettelossa. Sen nimeä on selitetty tarinalla, jonka mukaan vuonna 1905 kylään ilmestyi panssarilaiva Potjomkinin matruuseja, jotka rakensivat tsasounan ja joista osa jäi sinne asumaan. Kylän kanta-asukkaat olivat lyydiläisiä.
Nykyinen taajama on syntynyt vuonna 1929 perustetun koneellistetun metsätyökeskuksen yhteyteen. Aluksi sen väestö koostui Kanadasta muuttaneista suomalaisista metsätyöläisistä. 1930-luvulla Matroosaan perustettiin metsurien koulutuskeskus. Vuonna 1933 taajamassa oli 582 asukasta, joista 480 oli suomalaisia, 66 karjalaisia ja 35 venäläisiä. Matroosan kyläneuvostoon kuuluivat myös Puolivälin (ven. Polovina) ja Vilkan (Vilga) kylät. 1930-luvun lopussa monet asukkaat joutuivat Stalinin vainojen uhreiksi. Jatkosodan aikana vuosina 1941–1944 alue oli Suomen miehittämä. Metsätyömaa lakkautettiin 1990-luvulla raaka-ainevarojen ehtymisen takia.

Liikenne, talous ja palvelut

Matroosan kautta kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen M18-valtatie. Sen kautta kulkee myös Norjasta Ruotsin ja Suomen kautta Äänisen rannalle johtava kansainvälinen matkailutie Sininen tie.
Taajamassa toimii puunjalostuslaitos. Tärkeimmät työnantajat ovat Matroosan lähelle vuonna 1986 rakennettu Karjalan tasavallan psykiatrinen sairaala sekä muut julkiset palvelut. Palveluihin kuuluvat lastentarha, koulu, kirjasto, lääkintäasema ja posti.

Kyläkuva ja matkailu

Taajama koostuu Prääsän maantien varrella sijaitsevista matalista kerrostaloista sekä Suojoen rantaan ja maantien eteläpuolelle rakennetuista puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Sairaalan eteläpuolelle on rakenteilla kolme viisikerroksista asuintaloa. 
Matkailijoita houkuttelee Matroosan ohi virtaava Suojoki, jossa on 2,5 metriä korkea ja 30 metriä leveä Tollikoski. Majoitusta tarjoaa kaksi retkeilymajaa.
Elijah Baley

Elijah Baley (joskus myös Lije Baley) on Isaac Asimovin luoma fiktiivinen poliisimies, joka selvittää rikoksia tulevaisuudessa, jossa robotit ja avaruusmatkustus ovat arkipäivää. Apulaisenaan hänellä on humanoidirobotti R. Daneel Olivaw. Hahmo esiintyy kolmessa Asimovin Robotti-sarjaan kuuluvassa romaanissa; Teräsluolat (The Caves of Steel, 1954), Alaston aurinko (The Naked Sun, 1957) ja Aamunkoiton robotit (The Robots of Dawn, 1983). Sen lisäksi hän esiintyy päähenkilönä novellissa Peilikuva (Mirror Image, 1972), joka on julkaistu suomeksi novellikokoelmassa Robotit.
Elijah Baley mainitaan useasti Robotti-sarjan neljännessä ja viimeisessä romaanissa Robotit ja Imperiumi (Robots and Empire, 1985), joka sijoittuu aikaan 200 vuotta hänen kuolemansa jälkeen.

Hahmo

Elijah Baley työskentelee New Yorkin poliisissa tulevaisuudessa, jossa maan asukkaat ovat eristäytyneet katettuihin kaupunkeihin, joita asukkaat kutsuvat teräsluoliksi. Ihmiskunta on jakautunut kahtia näihin maan asukkaisiin ja avaruuslaisiksi kutsuttuihin uusia planeettoja asuttaneisiin ihmisiin. Kuten muutkin maan asukkaat, Baleykaan ei kestä olla pitkää aikaa ulkoilmassa ja avoin tila aiheuttaa hänelle pahoinvointia. Hän myös polttaa piippua, mutta yrittää päästä tästä tavasta eroon Aamunkoiton roboteissa. 
Baley kutsutaan Teräsluolien alussa selvittämään avaruuslaisen murhaa, johon hänelle annetaan avuksi humanoidirobotti R. Daneel Olivaw. Olivawista ja Baleysta tulee elinikäisiä ystäviä. He kohtasivat seuraavan kerran Alastomassa auringossa, jossa Baley joutuu matkustamaan kotiplaneetaltaan Solarian planeetalle selvittämään toisen avaruuslaisen murhaa. Baleysta tulee tässä romaanissa ensimmäinen maan asukas, joka on poistunut planeetalta avaruuden kolonisaation loppumisen jälkeen.
Jokaisessa Robotti-romaanissa, jossa Baley esiintyy, murhaan liittyvät tavalla tai toisella robotit, joihin on Asimovin kirjoille tyypilliseen tapaan ohjelmoitu robotiikan kolme pääsääntöä. Nämä säännöt, sekä planeettojen omat kulttuurit luovat säännönmukaisuuksia, joiden mukaan murha on voinut tapahtua. Esimerkiksi Alastoman auringon solarialaiset eivät kykene keskustelemaan toistensa kanssa kasvotusten vaan käyttävät hologrammeja, eivätkä näin ollen loogisesti ajateltuna ole kykeneviä tekemään murhaa, joka on kuitenkin tapahtunut.
Myöhemmin Aamunkoiton roboteissa käy ilmi, että Baleysta on tullut myyttinen maan asukkaiden sankari ja viittauksia häneen löytyy muistakin Asimovin myöhemmistä romaaneista, kuten Kohti Säätiötä (Prelude To Foundation, 1988) sekä Säätiö ja Maa (Foundation And Earth, 1988).
Pillikemittari

Koko ja ulkonäkö

Pillikemittari on pienikokoinen, melko tumma mittariperhoslaji. Etusiivet ovat pohjaväriltään lähes tasaisen tummanruskeat. Etusiiven poikki mutkittelevana kulkeva ulompi poikkiviiru erottuu selvästi valkoisena, ja sen keskellä kulkeva ohut tumma juova jakaa poikkiviirun kahteen, lähes yhtä leveään osaan. Myös sisempi poikkiviiru on kaksinkertainen ja pohjaväriä vaaleampi. Aivan etusiiven kärkiosassa aaltoviirun etureuna muodostaa valkoisen, voimakkaasti mutkittelevan laikun. Siiven ulkoreunassa on lyhyitä, mustia pitkittäisiä juovia. Takasiivet ovat tasaisen harmaanruskeat ja poikkiviiru erottuu niissä heikosti. Siipiväli on 14–21 mm.

Levinneisyys ja lentoaika

Varsin laajalti levinnyt laji, jota tavataan koko Euroopassa ja levinneisyysalue jatkuu Siperian poikki Pohjois-Amerikkaan. Laji on tavattu jopa Islannista. Perhonen lentää kesäkuun loppupuolelta elokuun alkuun, mutta varhain alkaneina kesinä elokuussa voi lentää harvinaisen toisen sukupolven yksilöitä.

Elinympäristö ja elintavat

Erittäin yleinen kulttuuriympäristöjen yöperhonen, joka viihtyy niityillä, puistoissa ja pihapiireissä, mutta myös vähemmän kulttuurivaikutteilla paikoilla kuten rannoilla ja metsissä. Aikuiset perhoset lentävät erityisesti iltahämärän aikaan, käyvät ahkerasti kukilla ja tulevat kirkkaiden valojen luokse. Pohjoisessa laji lentänee myös päivällä. Kotelo on talvehtiva vaihe.

Ravintokasvi

Toukka syö monien huulikukkaisten, etenkin pillikkeiden (Galeopsis) kukintoja ja hedelmystöjä.
Scion xB

Scion xB on Toyotan Yhdysvaltain markkinoille valmistama automalli, jota myydään Scion-merkin alla. Se on pieni, kulmikas 5-ovinen tila-auto.

Ensimmäinen sukupolvi

Ensimmäisen sukupolven xB oli uudelleen nimetty Toyota bB -pikkuauto. Se on pieni farmariauto, joka perustuu Toyota Yarisin pohjalevylle. xB oli toinen Toyotan vain USA:ssa myymän Scion-merkin malleista, kun merkki julkistettiin 2004 (toinen oli xA, joka perustuu Toyota ist -malliin). Molemmissa malleissa on 1NZ-FE-moottori, teholtaan 108 hv (81 kW) @ 6000 rpm ja väännöltään 142 Nm @ 4200 rpm. Autossa on lentokoneista tuttu "musta laatikko", joka kerää tietoa turvallisuudesta tutkimustarkoituksiin.

Toinen sukupolvi

Toisen sukupolven xB esiteltiin vuoden 2007 Chicagon autonäyttelyssä. Se on suurempi ja pyöreämpi kuin ensimmäisen sukupolven xB ja muistuttaa muotoilultaan vuoden 2006 New Yorkin autonäyttelyssä esiteltyä t2b-konseptiautoa. Se on 7,5 cm leveämpi, 30,5 cm pitempi ja akseliväliltään 10 cm pitempi kuin ensimmäisen sukupolven xB. Uuden xB:n voimanlähteenä on 2,4 litran moottori, jota käytetään myös Scion tC:ssä ja Toyota Camryssä.
Toisen sukupolven Scion xB ei ole uudelleen nimetty Toyota bB kuten ensimmäisen sukupolven malli, vaan xB:tä myydään Japanissa nimellä Toyota Corolla Rumion.
Saarbrücken

Hallintoalueen pääkaupunkina

Saarbrücken oli maailmansotien jälkeisinä aikoina Saarlandin hallintokaupunkina ensin Kansainliiton alaisena Ranskan valvonnassa 1919–1935 ja sitten 1945–1957 toisen maailmansodan jälkeen.
Konnektivismi

Konnektivismi on George Siemensin ja Stephen Downesin vuodesta 2005 kehittelemä oppimisteoria, joka perustuu sosiaalikontruktivistiseen näkemykseen oppimisesta, joka tapahtuu verkkoympäristössä. Oppiminen on elinikäistä ja se tapahtuu osana sosiaalista verkostoa. Siemensin ja Downesin mukaan kaikki tieto on jakautunut verkostoihin ja kun tiedon solmukohdat kytkeytyvät toisiinsa, tapahtuu oppimista. Solmukohdat voi olla mitä tahansa internetin yhteen kytkemiä, esimerkiksi blogeja, Twitter, keskusteluja, foorumiviestejä, YouTube videoita tms.
Keskeisintä toimintaa on oppimisverkostojen (PLN, personal learning network) rakentaminen ja erilaisiin tiedon virtoihin kytkeytyminen. Nykypäivänä jotkut tieteenalat muuttuvat nopeasti ja kehittyminen vaatii enemmän kykyä pysyä ajan tasalla. Vielä 60- luvulla tiedon uusiutuminen kesti 12 – 15 vuotta, kun nykypäivänä vanha tieto voidaan korvata uudella jo 6- 18 kuukaudessa.
Näkemysten moninaisuus verkostossa luo hyvän perustan oppimiselle, keskeistä on kytkentöjen ylläpitäminen ja hoivaaminen. Tämä tukee elinikäistä oppimista. Kyky nähdä kytkentöjä ajatusten, käsitteiden ja tutkimusalojen välillä on ydintaito.
Oppimisen kannalta tärkeitä asioita on jakaa omia tuotoksia verkossa, näin ihmiset sekä oppivat että opettavat toisiaan verkossa. Myös verkossa voidaan ”sulkeutua seinien sisään”, mikäli juurtuneita ajattelutapoja ei kyseenalaisteta. Olennaista onkin ihmisten välinen vuorovaikutus.
Opettajan rooli on nykypäivänä enemmänkin ohjata opiskelijoita ottamaan asioista itse selvää omia verkostojaan hyödyntäen. Opettajan tehtäväksi jää ohjata opiskelijat oikeiden verkostojen ääreen, jotta opiskelijat oppivat löytämään hakemansa tiedon luotettavista lähteistä. Oman alan asiantuntijoita kannattaa seurata esim. Twitterissä, jossa asiantuntijat jakavat esimerkiksi viimeisintä tutkittua tietoa.
http://oppimateriaalit.jamk.fi/oppimiskasitykset/oppimiskasitykset/konstruktivistinen-oppiminen/
https://sometek.fi/verkostojen-aikakausi-konnektivismi-ja-kytkeytynyt-oppiminen/
M10 (valtatie)

Valtatie M10 eli Magistral 10 (ven. Федера́льная автомоби́льная доро́га М10, Federalnaja avtomobilnaja doroga M10) on Venäjän liittovaltiotason päävaltatie, joka yhdistää maan kaksi suurinta kaupunkia, Moskovan ja Pietarin ja jatkuu Pietarista edelleen Suomen rajalle Vaalimaalle liittyen E18-tiehen. Se kulkee reittiä Moskova-Novgorod-Pietari-Viipuri-Suomen raja.
Moskovan ja Pietarin välinen osuus on myös osa Eurooppatietä 105 ja osuus Pietarista Suomen rajalle osa Eurooppatietä 18.

Moskova-Pietari-moottoritien rakennusprojekti

M10-tiellä on aloitettu moottoritien rakentaminen Moskovasta Pietariin. 700 km pitkälle moottoritielle tulee kuusi kaistaa ja Moskovan sisääntuloväylälle kymmenen kaistaa. Kyseinen tieosuus johtaa Moskovasta kaupungin kansainväliselle Šeremetjevon lentokentälle. Tielle suunnitellun tietullin ja ensimmäisen osan tiestä on määrä aueta vuonna 2013. Rakennustyöt ovat olleet laajan kiistan ja protestiliikkeen aihe jo vuosia koska tien ensimmäinen osuus on linjattu kulkemaan Himkin kaupungin suojellun metsän läpi. 26. elokuuta 2010 presidentti Medvedev määräsi rakennustyön keskeytettäväksi erimielisyyksien takia. Samalla päätös kumosi pääministeri Putinin 5.11.2008 antaman määräyksen rakentaa tielinja Himkin kautta. On puhuttu että Euroopan Unioni perääntyy tien rahoituksesta jos tie halkaisee Himkin metsän. Tien kustannukseksi on arvioitu 8 miljardia dollaria. Valmistuessaan tiellä on 32 eritasoliittymää, 167 ylikulkusiltaa ja 85 siltaa.
Cammell Laird

Cammell Laird on brittiläinen laivanrakennusyritys. Se oli yksi tunnetuimpia brittiläisiä laivanrakennusyrityksiä 1800- ja 1900-luvuilla. Yhtiö syntyi birkenheadläisen Laird, Son & Companyn ja sheffieldiläisen Johnson Cammell & Companyn yhdistyessä 1900-luvun vaihteessa.

Historia

Yhtiön perusti 1824 William Laird perustaessaan Birkenhead Iron Works -nimisen yrityksen. Yhtiöön liittyi 1828 perustajan poika John Laird, ja samana vuonna se rakensi ensimmäisen aluksensa.
Herrojen Cammell ja Laird yritykset liitettiin 1903 yhteen päätoimialana laivanrakennus. Johnson Cammell & Company oli Charles Cammelin sekä Henry ja Thomas Johnsonin perustama metallialanyritys, jonka päätoimialana oli erilaiset metallituotteet esimerkiksi teräspyörät ja rautatiekiskot. Yhtiön pääpaikkana oli Sheffield.
Cammell Lairdin telakalta valmistui vuosina 1829–1947 yli 1100 erilaista alusta. Lukuisten tunnettujen alusten joukossa oli muun muassa vuonna 1858 valmistunut Ma Roberts, joka oli maailman ensimmäinen teräsalus ja joka tehtiin David Livingstonen Sambesin retkeä varten, Cunard Linen vuonna 1938 valmistunut Mauretania sekä vuonna 1920 valmistunut Fullagar, joka oli ensimmäinen ainoastaan hitsaamalla kasattu alus.
Yhtiö kansallistettiin 1977 yhdessä muiden brittiläisten laivanrakentajien kanssa muodostettaessa British Shipbuilders -yhtiö. Yhtiö palasi yksityiseen omistukseen 1986 toisen kansallistamalla luodun yrityksen, VSEL:n, osana. VSEL ja Cammell Laird ovat ainoat brittiläiset telakat, joilla on valmius rakentaa ydinsukellusveneitä.
Telakan epäonnistuessa täyttämään tehtyä sopimusta, yhtiö joutui 2001 myymään Birkenheadin, Gosportin, Teessiden ja Tynesiden telakat A&P Shiprepair Groupille. Yhtiön tuotemerkki on edelleen käytössä Gibraltarin telakalla.
Peel Holdings osti tammikuussa 2007 Cammell Lairdin.
Wei Jingsheng

Wei Jingsheng ( 魏京生; s. 20. toukokuuta 1950) on kiinalainen demokratia-aktivisti. Hän osallistui vuosien 1978–1979 demokratialiikkeeseen ja julkaisi vuonna 1978 demokratiamuurilla kirjoituksensa ”Viides modernisaatio”, jossa hän vaati Kiinaa lisäämään demokratian viidenneksi viralliseksi modernisaatiotavoitteeksi maatalouden, teollisuuden, kansallisen puolustuksen sekä tieteen ja teknologian rinnalle. Hänet tuomittiin 29. maaliskuuta 1979 ”valtiosalaisuuksien vuotamisesta” ulkomaisille lehtimiehille 15 vuodeksi vankeuteen.
Kiina vapautti hänet 14. syyskuuta 1993. Jälleen joulukuussa 1995 Wei tuomittiin 14 vuoden vankeuteen yrityksestä kaataa hallitus. Hän oli vaatinut maahan monipuoluedemokratiaa. Hän vapautui kuitenkin "terveydellisistä syistä" jo 16. marraskuuta 1997, ja ulkomaiden painostuksesta hänet karkotettiin Yhdysvaltoihin. Wei on ollut vuodesta 1997 lähtien maanpaossa Yhdysvalloissa.

Palkinnot

Vuonna 1994 Wei Jingsheng sai Olof Palme -palkinnon. Vuonna 1996 hän sai Euroopan parlamentin Saharov-palkinnon.

Pekingin olympialaiset 2008

Pekingin vuoden 2008 olympialaisten alla Wei Jingsheng, Desmond Tutu, Václav Havel, Edward McMillan-Scott, filosofi André Glucksmann ja ryhmä Euroopan parlamentin jäseniä vetosivat 31. heinäkuuta 2008 olympiakomiteaan ihmisoikeuksien puolesta. Heidän mukaansa ”ihmisoikeuksien puolustaminen ei ole politiikkaa, vaan jokaisen velvollisuus”. He vetosivat olympiakomiteaan, jotta jokainen urheilija voisi tuntea Kiinan ihmisoikeustilanteen ja vapaasti ilmaista mielipiteensä siitä. Ryhmä pyysi urheilijoita tukemaan niitä ihmisiä, joiden ihmisoikeudet Kiinan hallitus on olympialaisten aikana kieltänyt.
Otakar Vindyš

Otakar ”Otto, Vend” Vindyš (9. huhtikuuta 1884 – 23. joulukuuta 1949) oli tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Hän osallistui kesäolympialaisiin 1920 ja talviolympialaisiin 1924.
Vindyš syntyi ja kuoli Prahassa, Tšekkoslovakiassa.
Hän voitti vuonna 1911 Euroopan mestaruuden Böömin sekä 1922 ja 1925 Tšekkoslovakian paidassa.
Vindyš oli myös mukana Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkueessa, joka sijoittui pronssille olympialaisissa 1920.
Neljä vuotta myöhemmin hän osallistui historian ensimmäisiin talviolympialaisiin.
Dmitri Furmanov

Dmitri Andrejevitš Furmanov (ven. Дми́трий Андре́евич Фу́рманов; 7. marraskuuta (J: 26. lokakuuta) 1891 Sereda, nykyään tunnetaan nimellä Furmanov, Ivanovon alue, Venäjä – 15. maaliskuuta 1926 Moskova) oli venäläinen kirjailija.
Dmitri Furmanov syntyi porvarissäätyyn siirtyneen talonpojan perheeseen. Hän kävi koulua Ivanovo-Voznesenskissa ja Kinešmassa ja opiskeli vuodesta 1912 lähtien Moskovan yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa. Vuonna 1915 hän lähti vapaaehtoisena lääkintämieheksi ensimmäisen maailmansodan rintamalle. Lokakuusta 1916 Furmanov työskenteli opettajana Ivanovo-Voznesenskissa. Siellä hän osallistui vuoden 1917 vallankumoustapahtumiin ensin sosialistivallankumouksellisena ja sitten anarkistina.
Kesällä 1918 Furmanov liittyi bolševikkipuolueeseen ja työskenteli sen jälkeen Mihail Frunzen avustajana Venäjän kansalaissodassa. Maalis-heinäkuussa 1919 hän oli komissaarina Vasili Tšapajevin divisioonassa. Myöhemmin hän toimi poliittisissa tehtävissä Turkestanin rintamalla ja osallistui sotatoimiin Vernyissä (nykyinen Almaty) ja Kubanilla. Heinäkuussa 1921 Furmanov palasi Moskovaan, jossa hän työskenteli kustannustoimittajana ja suoritti loppuun opintonsa yliopistossa.
Furmanovin ensimmäiset runot julkaistiin jo kouluaikana, mutta vakituista kirjallista toimintaa hän alkoi harjoittaa vuosina 1920–1921. Hänen pääteoksensa on kansalaissodan sankarihahmosta Vasili Tšapajevista kertova dokumenttiromaani Tšapajev (1923), jota pidettiin yhtenä neuvostokirjallisuuden alkuvaihteen merkittävimmistä saavutuksista. Georgi ja Sergei Vasiljev ohjasivat vuonna 1934 romaaniin perustuvan samannimisen menestyselokuvan.
Furmanovin romaanit, novellit ja kertomukset ovat aatteellisia, omakohtaisia ja dokumenttipohjaisia kansalaissodan kuvauksia. Hän toimi Moskovan proletaarikirjailijoiden yhdistyksen (MAPP) sihteerinä ja oli yksi Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistyksen (RAPP) perustajista. Hän kuoli influenssan jälkitautiin. Kirjailijan mukaan on nimetty hänen syntymäkaupunkinsa Furmanov (tuolloin Sereda).
Alluviaali

Alluviaali on virtaavan veden kuljettamaa ja kasaamaa sedimenttiä. Sellaista voi muodostua jokien pohjille, mutta myös kuivalle maalle, jopa aavikoille  tilapäisten kaatosateiden aiheuttamista mutavyöryistä.
Alluviaalissa on tyypillisesti eri raekokoja: hienompaa ja karkeampaa soraa, hiekkaa, hiesua ja savea. 
Vuoriston ja tasangon rajalle syntyy usein maastossa tai kartalla viuhkan muotoisina näkyviä alluviaalikeiloja.
Magnum Music

Magnum Music Oy on MagnumLive Oy:n levymerkki, joka kustantaa ja julkaisee kotimaista musiikkia. Magnum Music on keskittynyt erityisesti suomalaiseen musiikkiin. Magnum Musicin verkkokauppa on Extrashop.
Apatheia

Stoalaisuudessa

Siinä missä Aristoteles oli katsonut, että hyveelle on olleellista kultainen keskitie liiallisten ja liian vähäisten tunteiden välillä (metriopatheia), stoalaiset sen sijaan pyrkivät vapautumaan kaikista intohimoista eli passioista (apatheia, kirjaimellisesti ”ei-passioita”).
Nykyajan psykologian termi ”apatia” on peräisin apatheiasta. Stoalaiset on usein ymmärretty väärin, koska ”apatia” merkitsee nykyään muuta kuin antiikin aikana. Antiikin aikana sanaan ”tunne” tai ”passio” sisällytettiin suuri joukko inhimillisiä tuntemuksia ja intohimoja, joista monet olivat kielteisiä, kuten viha, pelko, kipu, nautinto, tuska, halu, jne. — näin ”passio” tarkoitti paitsi ”intohimoa” myös ”kärsimystä”.
Stoalaisten tavoitteena oli tosiasiassa siis vapautua kärsimyksestä apatheian kautta, eli olemalla objektiivinen, omaamalla ”selkeitä arvostelmia” todellisuudesta ja säilyttämällä mielentyyneys elämän hyvien ja huonojen hetkien aikana. Tarkoituksena ei ollut tunteiden täydellinen kuolettaminen, vaan niistä aiheutuvien ongelmien välttäminen niin, että turhista arvoarvostelmista luovutaan.
Stoalaisille apatheia oli paras rationaalisista tavoista reagoida ulkoisiin tapahtumiin, koska emme voi vaikuttaa asioihin, jotka ovat toisten ihmisten tahdon tai luonnon aiheuttamia — voimme vaikuttaa vain omaan tahtoomme (prohairesis). Apatheiassa oli kyse ulkoisten tapahtumien — eli meidän valtamme ulkopuolella olevien asioiden — aikaansaamien tunnevasteiden poiskitkemisestä.
»Aloita siis pikkuasioista. Öljysi on valunut maahan, viinisi varastettu; sano itsellesi: ”Tämä on sisäisen tyyneyden (apatheia) ja mielenrauhan (ataraksia) hinta.” Mitään ei saa ilmaiseksi.»
(Epiktetos: Käsikirja XII.2.)
Stoalaisuudessa ”apatialla” ei näin ollen tarkoitettu ”tylsämielistä välinpitämättömyyttä”, kuten nykyään, vaan ennemmin objektiivisuutta ja ”selkeää arvostelmaa” todellisuudesta, sekä näistä seuraavaa järkkymätöntä mielenrauhaa. Apatheia ei tarkoittanut kaikkien tuntemusten menettämistä tai täydellistä irrottautumista maailmasta. Stoalainen joka tekee oikeita (hyveellisiä) arvostelmia ja tekoja osana maailmanjärjestystä kokee tyydytystä (eudaimonia) ja hyviä tunteita (eupatheia).

Muissa filosofioissa

Pyrrhonistiset skeptikot pyrkivät myös kitkemään tuntemukset silloin, kun niiden aiheuttama häiriö riippuu uskomuksista, mutta sallivat vain tuntemuksen säätelyn silloin kun ne ovat seurausta aistimuksista, kuten kivusta.
Myöhemmin termin omaksui Plotinos hänen kehittäessään uusplatonismia. Plotinokselle apatheia tarkoitti sielun vapautta tunteista silloin, kun se saavuttaa puhdistuneen tilan. Termi siirtyi myös varhaiskristilliseen opetukseen, jolloin apatheia merkitsi vapautta kurittomista vieteistä tai tarpeista.
Merivoimien Itämeren suunnitelma eurooppalaisen sodan varalta

Merivoimien Itämeren suunnitelmana eurooppalaisen sodan varalta (ven. План морских сил Балтийского моря на случай европейской войны)  oli Venäjän keisarikunnan laivaston suunnitelma Suomenlahden rannikkojen suojelemiseksi Saksan laivaston ja maavoimien mahdolliselta hyökkäykseltä kohti Pietaria Suomen tai Viron rannikon tai Suomenlahden kautta. Suunnitelma valmistui kesäkuuhun 1912 mennessä.
Suomenlahden sulkeminen rannikkotykistön tulella jaettiin neljään puolustusasemaan. Pääpuolustusaseman (ven. центральная позиция) linja kulki reittiä Naissaari (ven. Нарген) — Porkkala-Udd (Porkkalanniemi) (ven. Нарген — Порккала-Удд). Vuoteen 1917 mennessä ei ollut vielä saatu kokonaan valmiiksi rakennettua 14" tornikanuunapattereille sekä Naissaarelle että Mäkiluodolle.
Pääpuolustusaseman rinnalle piti perustaa kalliosivuasema (ven. флангово-шхерная позиция) linjalle Porkkala-Udd (Porkkalanniemi) — Tvärminne (ven. Твермине) takarajana Kronstadtin alue (ven. район Кронштадта). Kalliosivuasemassa oli 1917 vielä vain väliaikaisia pattereita. Koska asemissa oli vain laivaston keveitä osastoja, oli aikomus vuoden 1917 loppuun mennessä valmistella rannikkotykistöasemat.
Suunnitelmassa oli keskeistä syvyydessä pitkä puolustusasema, joka tarkoituksena oli miinoittein ja rannikkotykein heikentää hyökkääjän kykyä liikkua ja toimia.
Nicolas Jacques Pelletier

Nicolas Jacques Pelletier (k. 25. huhtikuuta 1792) oli ranskalainen maantierosvo. Hän oli ensimmäinen Ranskassa giljotiinilla mestattu henkilö. Mestauksen suoritti pyöveli Charles Henri Sanson, joka myöhemmin mestasi giljotiinilla muun muassa Ranskan kuninkaan Ludvig XVI:n.