google/wiki40b huggingface dataset:
Gilles Leroy

Gilles Leroy (s. 28. joulukuuta 1958 Bagneux, Hauts-de-Seine, Ranska) on ranskalainen kirjailija. Hän sai Goncourt-palkinnon 2007 teoksesta Alabama song, joka on minämuotoinen tarina yhdysvaltalaisen kirjailijan F. Scott Fitzgeraldin puolisosta Zelda Fitzgeraldista. Teos on saanut Ranskassa erinomaiset arvostelut ja oli ehdolla monien palkintojen saajaksi.
FS Neptune (1887)

Palvelus

Alus upotettiin maalilaivana vuonna 1913.
Hirvijärvi (Virrat, Piili)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,6 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta.  Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 133,3 metriä mpy.
Jyvitetty pinta-ala

Jyvitetty pinta-ala on laskennallinen ala, jota on käytetty useimmissa ennen vuotta 1992 rakennetuissa asunto-osakeyhtiöissä tasoittamaan samankokoisten asuntojen laadullisia eroja, esimerkiksi sijaintia, tai rakennuskustannusten eroja.  Jyvitystä käytetään yhä määritettäessä yhtiön perustamisvaiheessa huoneistojen osakkeiden jakosuhdetta.
Jyvitettyä pinta-alaa voidaan käyttää asunto-osakeyhtiön vastikkeiden, huoneiston vuokran tai asumisoikeusasunnon käyttövastikkeen perustana. Asuntoyhtiöissä se on yleensä merkitty yhtiöjärjestykseen. Vuoden 1992 jälkeen rakennetuissa asuntoyhtiöissä yhtiöjärjestyksessä on merkittävä varsinainen huoneistoala, ja mahdollinen jyvitys asuntojen välillä näkyy esimerkiksi eri kerroksissa olevien samankokoisten asuntojen vaihtelevassa osakemäärässä. Yhtiövastike maksetaan pinta-alan tai osakemäärän mukaan, tavan määrittää yhtiöjärjestys.
Huoneiston jyvitetty pinta-ala on todellinen huoneistoala neliömetreissä kerrottuna huoneistokohtaisella kertoimella. Jyvityskerroin määräytyy asunnon koon ja sijainnin mukaan. Jyvitys perustuu yhtiön perustamisvaiheessa arvioituun kysyntään ja tarjontaan, ei lainsäädäntöön. Kaikki asuinhuoneistoiden hallintaan oikeuttavat osakkeet ovat samanarvoisessa asemassa asunto-osakeyhtiössä, yhtiön perustamisvaiheessa päätetty jyvitys vaikuttaa vain niiden lukumäärään kussakin huoneistossa.
Asunnon koon kasvaessa neliömetriä kohti lasketut rakennuskustannukset pienenevät. Jyvityskertoimella saadaan yhtiön kulut jaettua paremmin rakennuskustannuksia vastaavasti. Pienissä asunnoissa jyvitetty pinta-ala on suurempi kuin todellinen pinta-ala. Vastaavasti suuremmissa asunnoissa jyvitetty ala on pienempi.
Jyvityksellä korjataan myös rakennettavien asuntojen laadullisia eroja. Alimpien kerrosten huoneistoihin kantautuu yleensä enemmän ääniä yläkerroksista ja porrashuoneesta. Maisemat ovat ylhäältä yleensä paremmat. Ylemmissä kerroksissa tarvitaan hissiä enemmän kuin alemmissa, jolloin hissin käyttökustannukset vaikuttavat jyvityksessä. Jyvityskertoimilla saadaan ylempien kerrosten pinta-ala suuremmaksi, alempien pienemmiksi. Laadullisesti hieman paremman asunnon omistaja maksaa hivenen suuremman osuuden yhtiön kuluista.
Useimmat asunto-osakeyhtiön kustannukset jaetaan asuntojen välille jyvitetyn pinta-alan tai jyvityksellä korjatun osakemäärän mukaan. Toisaalta myös kunkin asunnon äänivalta yhtiön asioista päätettäessä määräytyy saman jyvityksen mukaan. Tyypillisesti uudemmissa yhtiöissä jokaisella huoneistolla on jyvityksen mukainen määrä yhtiön osakkeita, ja niiden mukainen äänivalta yhtiökokouksessa.

Jyvitys-termin alkuperä

Termi jyvitys pohjautuu maatalousyhteiskunnan aikaiseen käytäntöön, jossa viljelysmaan arvoa esimerkiksi verotusta tai tilusten jakamista varten arvioitaessa otetaan huomioon maa-alueen pinta-alan lisäksi sen suhteellinen tuottavuus, eli se kuinka monta jyvää se keskimäärin tuotti yhtä kylvettyä jyvää kohti (jyväluku). Jyvitys on siis keino tasata samaa suuretta olevia eriarvoisia määriä.
Édouard Detaille

Jean Baptiste Édouard Detaille (5. lokakuuta 1848 Pariisi – 23. joulukuuta 1912 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari, joka tunnetaan parhaiten sotilaselämää ja historiallisia taisteluita esittävistä realistisista historiamaalauksistaan.
Detaille oli vuodesta 1865 Ernest Meissonierin oppilaana ja debytoi Pariisin salongissa vuonna 1867. Hän erikoistui jo varhain sotilaselämää kuvaaviin maalauksiin ja osallistui vuosien 1870–1871 Ranskan–Saksan sotaan, joka innoitti monia hänen myöhemmistä töistään. Näihin kuuluu muun muassa 1879 valmistunut Champignyn puolustus. Detaille kehitti Meissonierin tyyliin perustuneen tekniikan, jonka päämääränä oli yksityiskohtainen tarkkuus. Hän hankki laajat tiedot sotilasmaailmasta, minkä ansiosta hänen taiteellinen tuotantonsa on toiminut lähteenä Ranskan 1800-luvun jälkipuoliskon sotahistorian tutkimukselle. Detaille kuvitti yhdessä Alphonse de Neuvillen kanssa vuonna 1883 valmistuneen kaksiosaisen Ranskan armeijaa esitelleen teoksen L’armée française, types et uniformes. Vuosina 1882 ja 1883 hän maalasi Neuvillen kanssa kaksi Ranskan–Saksan sodan taisteluihin liittynyttä suurta panoraamaa. Detaille osallistui myös Ranskan armeijan Tunisian-sotaretkeen, mikä antoi hänelle joitain uusia aiheita. Lisäksi hän teki joitain ulkomaanmatkoja, joiden aikana hän tutustui Englannin, Itävallan ja Venäjän armeijoihin ja niiden univormuihin.
Detaillen tunnetuimmat työt ovat Napoleonia ja hänen armeijaansa esittäviä historiamaalauksia, joihin hän liitti usein legendoja ja tunteilua. Eräs Detaillen tunnetuista töistä on myös vuonna 1888 valmistunut Uni, joka kuvaa harjoitusleirillä nukkuvia ranskalaisia sotilaita uneksimassa menneiden aikojen suurista voitoista. Teos on tulkittu tuen ilmaisuksi tuolloin huipussaan olleen boulangistisen liikkeen revanssiajatuksille. Detaille teki julkisina tilaustöinä joitain suuria maalauksia, muun muassa vuosina 1900–1902 kaksi vallankumoussotiin ja Napoleonin voittoihin liittynyttä maalausta Pariisin kaupungintaloon sekä 1905 Vers la gloire -triptyykin Panthéoniin. Hän maalasi myös muotokuvia ja joitain ei-sotilaallisia aiheita. Lisäksi hän oli lahjakas näyttelijä.
Valkeinen (Multia, Valkeisperä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 76 hehtaaria ja se on 2,1 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä.Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 7,9 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0079 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 10,5 metriä ja suurin syvyys on 34,0 metriä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 5,7 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Elämäistenjoen valuma-alueeseen (35.627) se kuuluu.
Landskrona BoIS

Historia

Landskrona Boll- och Idrottssällskap perustettiin 7. helmikuuta 1915, kun urheiluseurat IFK Landskrona ja Diana yhdistyivät. Seura oli yksi ensimmäisen Allsvenskanin 12 joukkueesta vuonna 1924. Ensimmäisessä Allsvenskanin ottelussaan seura voitti IFK Norrköpingin lukemin 1–0 sunnuntaina 3. elokuuta 1924. Landskrona BoIS päättyi sarjassa kuudennelle sijalle ensimmäisenä vuotena ja säilyi Allsvenskanissa vuoteen 1933 asti. Tämän jälkeen se on pelannut Allsvenskanissa useampaan otteeseen. Vuosina 1970–1980 se pelasi kymmenen peräkkäistä kautta pääsarjassa.
1950-luvun lopussa ja 1960-luvun alussa seuralla oli myös jääkiekkojaosto.
Peggy Whitson

Retkikunta 5

Whitsonin ensimmäinen avaruuslento oli 2002 Retkikunta 5 (Expedition 5) Kansainväliselle avaruusasemalle (ISS). Laukaisu tapahtui avaruussukkula Endeavourin lennolla STS-111 5. kesäkuuta 2002 kello 21.22 (UTC) ja laskeutuminen Endeavourin lennolla STS-113 7. joulukuuta 2002 kello 19.37 (UTC).

Retkikunta 16

Whitsonin toinen lento oli Retkikunta 16 (Expedition 16) Kansainväliselle avaruusasemalle, millä Whitson toimi aseman komentajana.
 Whitson lähti avaruuteen Sojuz-aluksen lennolla Sojuz TMA-11 10. lokakuuta 2007 ja palasi 19. huhtikuuta 2008 samalla aluksella ja lennolla. Laskeutuminen tapahtui ennakoitua jyrkemmässä kulmassa. Whitson ja kaksi muuta lennolla ollutta avaruuslentäjää kokivat yli kymmenen kertaa Maan pinnan painovoiman suuruisia voimia laskeutumisen aikana. Laskeutumisen jälkeen avaruuslentäjien tilaa kuvattiin tyydyttäväksi.
Peyton R. List

Varhainen elämä

Peyton List syntyi Floridassa, mutta muutti New Yorkiin neljävuotiaana. Hänellä on kaksoisveli Spencer List ja pikkuveli Phoenix, jotka molemmat ovat hänen ohellaan näyttelijöitä. List asuu nykyään Los Angelesissa.

Ura

List aloitti lapsimallina ja esiintyi useissa lehtikuvissa ja katalogeissa sekä sadoissa mainoksissa. Hänen elokuvadebyyttinsä oli kuusivuotiaana Spider-Man 2 -elokuvassa, jossa hän oli avustajana. 10-vuotiaana hän alkoi saada enemmän rooleja elokuvista ja televisiosta. Vuonna 2011 List kiinnitettiin Emma Rossin rooliin Disney Channelin Jessie-sarjaan. Hän tekee myös edelleen mallintöitä ja on jatkanut Emman roolissa Jessien spin-off-sarjassa Bunk'd.
Leppäniemi

Leppäniemi on Mäntyharjun kuntaan kuuluva kylä. Kylä kuului vuodesta 1539 vuoteen 1861 Iittiin. Se sijaitsee samannimisessä niemessä Vuohijärven rannalla.
Joakim Scheel

Joakim Scheel, Jaakkima Scheel, Joachim Scheel, sukunimi myös: Scheele tai Scheelen (k. 14. huhtikuuta 1606 Turku) oli saksalaissyntyinen sotilas, Ruotsin laivaston yliamiraali vuodesta 1596. Hän johti Kaarle-herttuan laivastoa kummallakin Suomen retkellä vuosina 1597 ja 1599. Hän oli Turun linnan käskyhaltija 1599–1600, sitten yliamiraali Liivinmaan sodassa.
Soaynlammas

Soaynlammas on alkukantainen lammasrotu, joka elää Skotlannin länsipuolella sijaitsevalla Soayn saarella St. Kildan saaristossa.
AGM-69 SRAM

Boeing AGM-69 SRAM (Short Range Attack Missile, suom. lyhyen kantaman rynnäkköohjus) on yhdysvaltalainen ns. ensi-iskuun tarkoitettu strategisen luokan Stand-Off -tyyppinen hyökkäysase, vihollisen ilmapuolustuksen lamauttamista varten. Tämän ohjusaseen ensisijaisiksi maaleiksi soveltuivat tutka-asemat, ilmatorjunta-asemat kuten tykkipatterit ja it-ohjusasemat, sekä mahdollisesti myös lentokentät. AGM-69 SRAM:in kehittely alkoi vuoden 1963 jälkeen, jolloin edellisena vuonna hylätylle GAM-87 Skybolt (AGM-48):ille alettiin hakemaan korvaajaa. Vuonna 1964 aloitettiin varsinainen suunnittelu. Vuonna 1966 tapahtui tarkempi määritys, kehitysaskelien merkeissä. Ensilaukaisu tapahtui 1969, ja käyttöönotto 1972. Osiltaan AGM-69 SRAM korvasi myös AGM-28 Hound Dogin.

Aseen kantaman maksimi oli 170-200 km. Matalalta tehdyn hyökkäyksen kantama oli vain noin 50-55 km. Enin nopeus oli 3.0 - 3.5 Machia. Suunnistustapa oli inertiasuunnistus, joskin tämä ohjus oli tutkakorkeusmittarilla varustettu. Se antoi keskiosumapistearvioksi (CEP) 430 m. Ohjuksen omamassa oli 1 010 kg. Lockheedin valmistama SR-75 rakettimoottori oli kaksivaiheinen sekä kiinteätä polttoainetta käyttävä. SRAM-ohjuksen taistelukärki oli W-69 -tyypin ydinkärki. Se oli kaksivalintainen: joko 17 kT tehoinen fissioräjähde (1st stage) tai 170 kT (joidenkin lähdeviitteiden mukaan 200 kT) tehoinen lämpöydinräjähde (2nd stage). Asetyyppinä Boeing AGM-69 SRAM poistettiin vasta vuonna 1993. Kaiken kaikkiaan 1 500 tuotantoyksilöä valmistettiin, näistä 1 100 varustettiin ydinkärjillä.
Tämän ydinkärjellä varustetun hyökkäysohjuksen eräs huomattava käyttäjä oli 509. Bomb Wing, joka on sijoitettuna AFB Peaseen New Hampshiressa. AGM-69 SRAM oli eräs varsin merkittävä osa SAC:n eli Yhdysvaltain strategisten ilmavoimien aseistusta. Yhdysvalloissa oli kolme eri konetyyppiä, jotka kykenivät kuljettamaan AGM-69 SRAM:in, ne ovat Boeing B-52 G/H Stratofortress, General Dynamics F-111A Aardvark, sekä Rockwell B-1B Lancer.
Eräs Naton operaatiosuunnitelmista (OPLAN 10-1 & OPLAN 100-6) oli ydiniskujen tekeminen Suomeen, näissä lamautettaisiin lentokenttien toiminnat. Arviolta 21-23 ydinkärkeä oli tätä tarkoitusta varten varattuina. Tuolloin olisi 19 eri paikkakuntaa pommitettu ydinasein. Nuo maalituksen kohteet olivat hyvin korkealla prioriteetilla, eli suuressa vaarassa saada kokea ydinpommitushyökkäys ydinkriisin uhatessa. Boeing AGM-69 SRAM olisi ollut näihin käyttötarkoituksiin, varsin hyvin soveltuva hyökkäysase.
Tämän ohjusasetyypin seuraaja on Boeing AGM-86 ALCM, Air Launched Cruise Missile, jonka lentotestit alkoivat vuonna 1976. Se on ollut käytössä alkaen vuodesta 1981.
Veli Paatela

Veli Eero Paatela (26. syyskuuta 1919 Helsinki – 10. toukokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen suunnittelutöitään ovat yhdessä puolisonsa Kaija Paatelan kanssa useat Helsingin yliopiston maataloustieteen laitokset (1953, 1961–1967), Punaisen Ristin neurokirurginen klinikka (1957) ja Valtion seerumlaitos (1959) sekä veljensä Jaakko Paatelan kanssa Kotkan keskussairaala. Hänen toinen veljensä Juhani Paatela oli maataloustieteilijä sekä sisarensa Marja Pöyry arkkitehti ja pianisti.
Bob Brookmeyer

Elämäkerta

Brookmeyer tuli julkisuuteen ollessaan Gerry Mulliganin kvartetin jäsen vuosina 1954–1957. Myöhemmin hän työskenteli Jimmy Giuffren kanssa, jonka jälkeen hän liittyi uudelleen Mulliganin yhtyeeseen Concert Jazz Bandiin.
1950-luvun loppupuolella hän muutti New Yorkiin työskennelläkseen freelance-muusikkona. 1960-luvulla hän toimi myös studiomuusikkona, johti kvintettiä yhdessä Clark Terryn kanssa ja työskenteli Thad Jones/Mel Lewis Big bandin kanssa. Vuonna 1980 orkesteri teki hänen teoksistaan ja sovituksistaan levyn, jonka kahdella raidalla soitti Clark Terry.
Vietettyään jonkin aikaa Euroopassa hän palasi takaisin Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli mm.opettaen jazzsävellystä New England Conservatory of Musicissa Bostonissa. Kesäkuussa 2005 Brookmeyer liittyi ArtistShare-palveluun ja aloitti projektin New Art Orchestran kanssa. Tuloksena oli yhtyeen kolmas levy Spirit Music, joka julkaistiin kesällä 2006 ja oli ehdokkaana Grammy-palkinnon saajaksi.
Willem Kajander

Willem Kajander (s. 7. heinäkuuta 1996) on suomalainen pikajuoksija. Kajander edustaa Porvoon Akillesta. Hänen valmentajaan toimii Lars Fagerholm. Kajander on voittanut 4 × 100 metrin viestijuoksun suomenmestaruuden vuosina 2016 ja 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti 200 metrillä pronssia vuosina 2018 ja 2019. Hän saavutti 2018 tuplamestaruuden (60 m ja 200 m) sisäratojen alle 23-vuotiaiden SM-kisoissa. Kajander on myös voittanut pikaviestin EM-pronssia U23-vuotiaiden kisoissa Puolassa vuonna 2017.
Viirupääkipuaja

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan viirupääkipuaja on 19–20cm. Lajin pää on mustan ja valkoisen viiruinen. Selkä on väriltään kastanjanruskea ja muuttuu siivissä ja pyrstössä punaruskeaksi. Viirupääkipuajan kurkku on valkeahko. Vatsa on ruskea ja siinä on vaaleampia viiruja. Nokka on ohut ja alaspäin kaartunut. Viirukipuaja muistuttaa ulkonäöltään säämiskäkurkkukipuajaa (Xiphorhynchus guttatus), jonka nokka on paksumpi. Tikkakipuaja (Xiphorhynchus picus) on hieman suurikokoisempi ja pään sivuilla on enemmän valkoista. Myös kaitanokkakipuaja (Lepidocolaptes affinis) on hyvin samannäköinen kuin viirupääkipuaja.

Levinneisyys ja elinympäristö

Valkokurkkukipuajaa tavataan Meksikosta Länsi-Panamaan ja Kolumbiasta Venezuelan ja Bolivian pohjoisosiin.  Lajia tavataan kuivissa lehtimetsissä ja tiheämpien metsien reunamila. Tiheiden metsien sisäosia laji sen sijaan karttaa ja tulee toimeen myös viljelysmetsissä ja jopa kuivilla kaktuksia ja pensaita kasvavilla seuduilla  Yleensä laji elää alle puolentoista kilometrin korkeudella merenpinnasta.

Elintavat

Viirupääkipuajat elävät yleensä yksin ja liittyvät usein muiden hyönteisiä syövien lintujen parviin. Laji pesii kolme kertaa vuodessa yleisimmin huhtikuussa, toukokuussa ja lokakuussa. Pesä sijaitsee puun kolossa 3–25 metrin korkeudella. Naaras munii yleensä kaksi munaa.
Chencho Gyeltshen

Chencho Gyeltshen (s. 5. lokakuuta 1996) on bhutanlainen jalkapalloilija, joka edustaa maansa pääsarjassa pelaavaa Yeedzin FC:tä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Bhutanin jalkapallomaajoukkueeseen, jonka riveissä hän on pelannut seitsemän ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hänen veljensä Yeshey Gyeltshen pelaa myös Bhutanin maajoukkueessa.
V. T. Aaltonen

Henkilöhistoria

Aaltosen vanhemmat olivat kauppias Juho Viktor Aaltonen ja Helena Stenfors. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1921 oli Märta Heikel (1891-1932) ja toinen vuodesta 1939 Tyyne Alina Mantere. Aaltonen tuli ylioppilaaksi Uudenkaupungin yhteislyseosta 1909, suoritti metsänhoitotutkinnon 1913, jolloin hänestä tuli myös metsäkonduktööri, ja valmistui filosofian maisteriksi 1916, lisensiaatiksi 1917 ja tohtoriksi 1920. Breslaun yliopistossa hän opiskeli 1922-1923. Aaltonen toimi Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen assistenttina 1918-1919, Evon metsäkoulun johtajana 1919-1921, metsähallituksessa metsänhoidon tarkastajana 1921-1923 ja sitten Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen metsämaaopin professorina. Hän oli Suomen merkittävin metsämaan tutkija, mutta tutki myös maasäteilyä.
Aaltonen toimi Vapaa-ajattelijain liiton puheenjohtajana 1954–55 ja julkaisi useita uskontokriittisiä teoksia, kuten Miksi en ole kristitty.
Gerd Müller

Seuraura

Müller aloitti jalkapallouransa synnyinkaupunkinsa Nördlingenin joukkueessa TSV 1861 Nördlingenissä. Vuonna 1964 hän siirtyi Bayern Müncheniin. Seura, josta on tullut sittemmin Saksan kautta aikain menestynein, ei pelannut tuolloin Bundesliigassa ja edellisestä ja tuohon aikaan ainoasta Saksan mestaruudestakin oli vierähtänyt yli 30 vuotta. Bayern nousi Bundesliigaan vuonna 1965.
1960-luvun lopussa ja 1970-luvulla Müller oli voittamassa Bayernissa monta mestaruutta. Joukkuetovereina hänellä oli muun muassa Franz Beckenbauer, Sepp Maier ja Hans-Georg Schwarzenbeck jo 1960-luvun puolivälistä alkaen ja Paul Breitner ja Uli Hoeneß 1970-luvun alusta. Müller oli voittamassa Bundesliigan mestaruutta neljä kertaa, kuten myös Saksan cupia, kolme kertaa Euroopan cupia ja kerran sekä Cup-voittajien cupia että Intercontinental Cupia. Müller oli seitsemällä kaudella Bundesliigan paras maalintekijä ja kahdella kaikkien Euroopan pääsarjojen paras maalintekijä. Hänen nimissään on edelleen euro-otteluissa tehtyjen maalien ennätys, 66 maalia, jotka hän teki 74 ottelussa, ja Bundesliigassa tehtyjen maalien ennätys.
Bayernista Müller siirtyi viidentoista vuoden jälkeen vuonna 1979 Yhdysvaltoihin silloiseen North American Soccer Leagueen (NASL). Hän pelasi Fort Lauderdale Strikersissa kolme kautta ja teki 40 maalia 80 ottelussa.

Maajoukkue

Müller teki 68 maalia pelaamissaan 62 maaottelussa. Hänen uransa Saksan jalkapallomaajoukkueessa alkoi vuonna 1966 ja päättyi 7. heinäkuuta 1974 maailmanmestaruuteen kotistadionilla Münchenissä. Hän teki tässä Alankomaita vastaan pelatussa, 2–1 päättyneessä loppuottelussa ratkaisevan maalin. Hänen neljä maaliaan maailmanmestaruuskilpailuissa 1974 ja kymmenen maaliaan maailmanmestaruuskilpailuissa 1970 tekivät hänestä 32 vuodeksi kautta aikain eniten maaleja jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa tehneen pelaajan. Meksikon kisoissa 1970 Müller voitti maalikuninkuudenkin. Vuoden 2006 MM-kilpailuissa Saksassa hänen ohitseen nousi Brasilian Ronaldo 15 osumallaan.
Müller pelasi myös vuoden 1972 Euroopan-mestaruuskilpailuissa, jotka Saksan liittotasavalta voitti. Müller oli neljällä osumallaan turnauksen paras maalintekijä. Kaiken kaikkiaan hän pelasi kolmessa arvoturnauksessa (MM 1970 ja 1974, EM 1972) 15 peliä ja teki niissä 18 maalia.

Jalkapallouran jälkeen

Jalkapallouransa jälkeen Müller ajautui alkoholismiin, josta hän kuitenkin toipui käytyään läpi alkoholivieroituksen. 1990-luvun alkupuolella hänet palkattiin töihin Bayern Münchenin organisaatioon. Hän toimi pitkään Bayernin kakkosjoukkueen apulaisvalmentajana.
Mustalahti (Ahlainen)

Mustalahti on kluuvijärvi ja entinen merenlahti Ahlaisissa Porissa Satakunnassa. Se on osa Pooskerin saariston Natura 2000 -suojelualuetta. Metsähallituksen hallinnassa olevat osat Natura-alueesta ovat osa Selkämeren kansallispuistoa.
Mustalahti oli 1990- ja 2010-luvulla osa Ahlaistenjoen eli Eteläjoen suistoa ja luettiin Karvianjoen vesistöalueeseen.  1990- ja 2010-luvuilla se muodosti maankohoamisen seurauksena merestä erilleen kuroutuneen järvimäisen altaan eli kluuvijärven. 1990- ja 2010-luvuilla sitä yhdistivät Ahlaistenjokeen Skatanjuopa ja Dragsandinoja. Meriveden ollessa korkealla Mustalahteen pääsi suolaista vettä vielä ainakin 1990-luvulla sekä Skatanjuopaa pitkin että pohjoisesta lahden entisen, maatuneen suun kautta Svartviikinlahden suunnasta. Dragsandinojasta kaakosta lahteen tuli ainakin vielä 1990-luvulla myös ravinteikasta jokivettä.
Vielä 1970-luvulla Mustalahti oli pohjoisessa avovesiyhteydessä mereen Lanskatanlahden pohjukassa. Isonjaon täydennyksen kartoissa vuosilta 1905-1906 lisäksi myös sekä nykyisen Dragsandinojan että Skatanjuovan kohdalle muodostuivat vielä kapeat salmet. 1910-luvulla eteläisin salmi nykyisen Dragsandinojan kohdalla oli jo maatumassa umpeen.
Essi Kekki

Essi Kekki on suomalainen uransa päättänyt korkeushyppääjä ja pituushyppääjä. Kekki edusti urallaan Rovaniemen Urheilijoita ja Viipurin Urheilijoita.
Kekki sai korkeushypystä SM-hopeaa vuosina 1947 ja 1948. Molemmat mitalit tulivat tuloksella 140 cm. Pituushypyssä hän oli vuonna 1947 viides tuloksella 461 cm.
Yläinenlammi (Virrat)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,1 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Tarjanneveden lähialueeseen (35.411) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 116,8 metriä mpy.
Louis Cousin

Louis Cousin (21. elokuuta 1627 Pariisi – 26. helmikuuta 1707 Pariisi) oli ranskalainen historioitsija, kääntäjä, asianajaja, kuninkaallinen sensori sekä Ranskan rahapajan pääjohtaja. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.

Elämäkerta

Perhe oli suunnitellut Luis Cousinille kirkollista uraa, ja hän aloittikin teologian opiskelun ja sai alimman bachelierin tutkinnon suoritetuksi. Kun perheen olosuhteissa tapahtui muutoksia, hän päätyi opiskelemaan lakia. Valmistuttuaan hän toimi useita vuosia asianajajan ammatissa. Sittemmin hän siirtyi Ranskan kuninkaallisen rahapajan pääjohtajaksi ja kuninkaalliseksi sensoriksi.
Virkojensa hoitamisen sallimina vapaa-aikoina hän keskittyi kreikkalaisen antiikin historioitsijoiden teosten kääntämiseen. Jopa suuri Voltaire on osoittanut kiitosta hänen suorittamilleen Eusebio Kesarealaisen ja Bysantin historiankirjoittajien teosten korkeatasoisesta ja avoimesta kääntämisestä
Vuosina 1687–1701 Cousin oli päätoimittajana Jounal des sçavans -lehdessä. Vaikka Cousin sai arvostusta jälkipolvilta, jo omana aikanaan hänen saavutuksensa riittivät valintaan Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1697. Cousin oli testamentannut merkittävän kirjastonsa Saint-Victorin luostarille, jolle hän jätti myös huomattavat varat kirjaston jatkuvan laajentamisen takaamiseksi. Lisaksi hän perusti kuusi merkittävää apurahaa Pariisin yliopistossa opiskeleville nuorille.
Ōnin-sota

Ōnin-sota (jap. 応仁の乱, Ōnin no ran) oli sisällissota Japanissa Muromachi-kaudella vuosina 1467–1477. Sota aloitti sotivien valtioiden Sengoku-kauden, joka merkitsi pitkää daimioiden välistä kamppailua vallasta koko Japanissa.
Sodan syynä olivat taloudelliset vaikeudet: vaikeat nälänhädät olivat aiheuttaneet lähes jokasyksyisiä kapinoita. Sota syttyi shōgunin perimystä koskeneesta kiistasta Ashikaga Yoshimasan pojan ja veljen Hosokawa Katsumoton ja Yamana Sōzenin välillä. Hosokawan "itäisellä" armeijalla oli shōgunin ja keisarin tuki, Yamanan "läntistä" puolta taas avusti Ōuchi-klaani. Sota raivosi pääasiassa Kioton ympäristössä tuhoten kaupunkia pahoin, mutta Sengoku-kaudella sodan päättymisen jälkeen taistelut levisivät provinsseihin.
Mõisaküla

Historiaa

Mõisakülasta tuli kaupunki 1. toukokuuta 1938. Vuoden 2017 kuntauudistuksen osana Karksin, Abjan ja Hallisten kunnat sekä Mõisakülan kaupunki yhdistyivät 24. lokakuuta 2017 uudeksi Mulgin kunnaksi.

Väestö

Vuonna 2011 Mõisakülan kaupungissa oli 825 asukasta, joista 750 (90,9 %) oli virolaisia, 42 (5,1 %) venäläisiä ja 33 (4,0 %) muita kansallisuuksia.

Muuta

Painonnostaja Arnold Luhaäär on syntynyt Mõisakülassa. 
Mulgin radan johti aikoinaan Mõisakülasta Viljandiin.