google/wiki40b huggingface dataset:
Kirsi Varhila

Kirsi Varhila (s. 1961 Pori) on suomalainen virkamies. Hän toimii 1. lokakuuta 2019 alkaen sosiaali- ja terveysministeriön kansliapäällikkönä. Virkakauden pituus on viisi vuotta.
Ennen nimitystään kansliapäälliköksi Varhila toimi vuodesta 2017 sosiaali- ja terveysministeriössä sosiaali- ja terveydenhuollon ohjausosaston osastopäällikkönä ja kansliapäällikön ensimmäisenä sijaisena. Lisäksi hän toimi aiemmin ministeriön sosiaali- ja terveyspalveluosaston osastopäällikkönä ja aluehallintovirastossa johtajana. Ennen virkamiesuraa Varhila toimi järjestömaailmassa, pisimpään Suomen MS-liitossa eli nykyisessä Neuroliitossa.
Varhila opiskeli Tu­run yli­o­pis­tossa po­liit­tis­ta his­to­ri­aa ja koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri.
Varhila on SDP:n jäsen.
Jaakko Laurila

Jaakko Laurila (16. syyskuuta 1873 Isokyrö – 26. lokakuuta 1956 Helsinki) oli sanomalehtimies ja eduskunnan painatustöiden kanslian päällikkö. 
Jaakko Laurilan vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Matti Laurila ja Elisabeth Perttilä ja puoliso vuodesta 1922 Aini Irene Yrjänäinen. Ylioppilaaksi Laurila tuli Vaasan lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1903. Laurila aloitti lehtimiesuransa Päivälehden palveluksessa 1902 ja siirtyi lehden lakkauttamisen jälkeen Helsingin Sanomien ulkomaantoimittajaksi vuodesta 1905 vuoteen 1907, jolloin hän perusti Uusmaalainen-lehden ja tuli sen päätoimittajaksi. Sittemmin hän toimi Laatokan, Kalevan ja Savo-lehden päätoimittajana ja Kauppalehden palveluksessa, kunnes tuli ensin eduskunnan painatustöiden valvojaksi ja sitten painatustöiden kanslian päälliköksi, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1951. Vuodesta 1923 Laurila oli myös valtioneuvoston kirjapainon ja julkaisuvaraston johtaja. Suomen Sanomalehtimiesten Liittoa perustamassa ollut Laurila kutsuttiin yhdistyksen kunniajäseneksi 1945. Nuorsuomalaisen Puolueen aktiivi Laurila oli puolueen viimeinen puoluesihteeri. Hänet tunnettiin myös suomentajana ja novellien kirjoittajana.
Kangaskiuru

Koko ja ulkonäkö

Pituus nokan kärjestä pyrstön kärkeen 13½–15 cm, paino noin 30 g. Koiras on naarasta suurempi.
Ruskean, valkean ja mustan kirjava pieni, lyhytpyrstöinen lintu. Siiven etureunassa, käsisulkien peitinhöyhenissä, lajityypillinen mustavalkea laikku. Valkea silmäkulmajuova. Pieni töyhtö. Lennossa tosi lyhyt pyrstö herättää huomiota.
Laululento on kiurumainen. Koiras kohoaa korkealle ilmaan ja kaunis, hieman surumielinen lallatus kuuluu: ”li li li li li ly ly ly ly liily liily liily lylii lylii lylii…” jne. minuuttikaupalla yhteen menoon. Voi laulaa myös puun latvassa. Alkukesällä laulaa myös yöllä. Äänet ovat pehmeitä, kuin lyhyitä pätkiä laulusta. Pesällä varoittaa kiurumaisesti.
Sekä vanhat että nuoret linnut käyvät läpi täydellisen sulkasadon elo–lokakuussa, minkä jälkeen ikäluokkia ei voi enää erottaa.
Vanhin suomalainen rengastettu kangaskiuru on ollut 3 vuotta 1 kuukautta 3 päivää vanha.

Esiintyminen

Eurooppa pohjoisosia lukuun ottamatta, Pohjois-Afrikka ja Lähi-itä. Lajin parimäärä Suomessa on 800–1 000 paria. Pesii harvalukuisena eteläisimmässä Suomessa. Muuttolintu, joka talvehtii Keski-Euroopassa, satunnaisesti Etelä-Suomessa. Keväällä laji saapuu maaliskuun loppupuolella, syksyllä lähtee lokakuussa. Euroopassa pesii 1–2,2 miljoonaa kangaskiuruparia, pääosa Iberian niemimaalla.

Elinympäristö

Karut kalliomänniköt, harvat harjumänniköt, soranottoalueet ja kallioiset teollisuusalueet. Muuttoaikoina tavataan pelloilla ja niityillä, myös ulkosaaristossa.

Lisääntyminen

Piilottaa pesän varpujen sekaan. Se on rakennettu kuivista heinistä ja sammalista, pehmusteina karvoja tms. Muninta alkaa vapun maissa. Naaras munii 3–6 harmaanvalkeata, ruskeatäpläistä munaa, joita se hautoo 12–14 vrk. Koiras vartioi pesän lähellä puussa istuen. Poikaset lähtevät pesästä lentokyvyttöminä noin 10–14 päivän ikäisinä. Emot huolehtivat niistä vielä viikon tai pari. Yleensä pari munii toisen pesyeen kesäkuun lopulla. Nämä myöhäisemmät poikaset oppivat lentämään usein vasta elokuussa.

Ravinto

Hyönteiset, hämähäkit, siemenet
Ida Hulkko

Ida Hulkko (s. 12. joulukuuta 1998 Mikkeli) on suomalainen uimari, jonka lajina on rintauinti. Hulkon seura on TaTU Tampere vuodesta 2017, aikaisemmin hän edusti Mikkelin Uimaseuraa.
Hulkko on lyhyen radan Suomen mestari 50 ja 100 metrin rintauinnissa vuonna 2017, samana vuonna hän saavutti myös pitkän radan Suomen mestaruuden 100 metrin rintauinnissa. Pitkän radan SM-titteli tuli 50 metrin matkalla vuonna 2018.
Vuonna 2018 Hulkko sijoittui pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 50 metrin rintauinnissa viidenneksi ja lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuissa samalla matkalla kahdeksanneksi.
Ida Hulkon isä on kenraaliluutnantti Petri Hulkko.
Kourajoki

Joen nimi

Joen varhainen tunnettu nimi on ollut Palojoki. Tällä nimellä se tunnettiin yleisesti esimerkiksi 1900-luvun alkupuolella, kun Huittisten hirvenpää löydettiin ja kirjattiin muistiin. Varhaisempi tieto on vuonna 1856 julkaistussa Kalmbergin kartastossa, jossa joen nimi oli alajuoksulla kirjoitettu "Pallojoki" . Tästä ajasta on muistona edelleen alajuoksulla oleva vanha Palojoen kylä. Nykykartoissa alajuoksua kutsutaan Kourajoeksi ja yläjuoksua Kanteenmaalta lähtien Palojoeksi. Myös yläjuoksulla on Palojoen ja Palosaaren kylät.

Valuma-alueen kuvailua

Seuraavassasa luetellaan joen merkittävimmät sivuhaarat joen suulta kohti joen latvaa. Suluissa ovat sivujoen suun etäisyys joen suulta ja sivuhaaran valmuma-alueen laajuus.
Kourajoki yhtyy Loimijokeen 20 kilometriä Loimijoen suistosta. Majaoja (7 km ja 13 km²) on ensimmäinen merkittävä Kourajokeen laskeva oja joen suulta lukien.
Kourajoen toiseksi suurin sivujoki on Murronjoki (9 km ja 54 km²), joka on 22 kilometriä pitkä. Loimaan (aiemmin Alastaron) puolella sitä aletaan kutsua Alaiseksijoeksi. Hennijoen kylän kohdalla jokea kutsutaan Hennijoeksi ja Kuljunmaassa sitä kutsutaan Alhonojaksi. Joen lähteenä on Leppisuon länsireuna. Leppisuolla sijaitsee läntinen Leppijärvi. Hennijoen kylän kohdalla Hennijokeen yhtyy Lampijärven laskuoja.
Kalsinoja (12 km ja 15 km²) tuo vedet Riuttanmaan peltoaukealta ja Ilmiönoja (27 km ja 10 km²) Ilmiönsuolta.
Palojoen (27 km ja 75 km²) voidaan katsoa alkavan Ilmiönojan yhtymäkohdasta. Joki on 18 kilometriä pitkä ja se tuo Isosuon, Leppisuon ja Telkusuon vedet sekä Lylysuon-, Arkkuinsuon-, Vihalaidansuon- ja Varvusensuon turvetuotantoalueiden vedet Punkalaitumenjokeen. Leppisuolla sijaitsee itäinen Leppijärvi.
Kalmbergin kartaston perusteella vaikuttaa siltä, ettei alueella ole harrastettu järvien laskua tai kuivattamista.
Estée Lauder

Estée Lauder (1. heinäkuuta 1908 New York – 24. huhtikuuta 2004 New York) oli amerikkalainen liikenainen ja kosmetikkateollisuuden edelläkävijä, joka perusti omaa nimeään kantavan kosmetiikkayrityksen Estée Lauderin, joka on nykyisin myyntinsä perusteella yksi maailman suurimpia.
Lauder syntyi Josephine Esther Mentzerina Queensissa New Yorkissa. Hänen vanhempansa olivat Unkarin juutalaisia maahanmuuttajia. Hän meni naimisiin Joseph Lauterin kanssa vuonna 1930, sai hänen kanssaan kaksi poikaa, erosi vuonna 1939 ja avioitui uudestaan entisen puolisonsa kanssa vuonna 1942. Lauterin perhe muutti sukunimensä Lauderiksi 1930-luvun loppupuolella. Parin avioliitto kesti vuoteen 1982 asti, jolloin Joseph menehtyi.
Estée Lauder haaveili nuoruudessaan ihotautilääkärin urasta, mutta mentyään naimisiin kemisti Lauderin kanssa elämä sai uuden käänteen. Yhdessä he alkoivat kehitellä ihonhoitotuotteita naisille.
Estée Lauder alkoi myydä setänsä, kemisti John Schotzin, sekoittamia ja myöhemmin myös itse sekoittamiaan ihovoiteita 1930-luvulla, mutta yritys perustettiin vasta vuonna 1946. Sen ensimmäinen varsinainen läpimurto oli Youth Dew -tuoksu, joka lanseerattiin vuonna 1953. Tuotekehittelyn lisäksi Lauder oli erittäin kiinnostunut myös yhtiön tuotteiden ulkonäöstä ja pakkauksista. Juuri hän valitsi yhtiön käyttämän sinisen värisävyn, jonka omistaja arveli sointuvan asiakkaiden kylpy- ja makuuhuoneiden sisustukseen.
Estée Lauder oli ainoa nainen Time-aikakauslehden vuonna 1998 julkaisemassa luettelossa 1900-luvun 20 vaikutusvaltaisimmasta liikealan taiturista. Hänelle myönnettiin myös Yhdysvaltain korkein siviilikunniamerkki Presidential Medal of Freedom. Lauder kuoli Manhattanin asunnossaan sydänongelmiin 97-vuotiaana, mutta hänen merkityksensä kosmetiikkateollisuudessa on edelleen jäljellä. Perustajansa nimeä kantava tuotemerkki on saatavana enemmässä kuin sadassa maassa.
Uudenkaledonianapotti

Levinneisyys

Uudenkaledonianapottia tavataan Uudessa-Kaledoniassa. Vaikka lajin kannankehitys on laskeva, ei sen uskota olevan vaarassa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kik Messenger

Historia

Kik Messengerin perusti vuonna 2009 pieni ryhmä kanadalaisen Waterloon yliopiston opiskelijoita. Ensimmäinen beetaversio julkaistiin huhtikuussa 2010 ja vakaa versio saman vuoden lokakuussa. Alun perin Kik Messenger oli saatavilla Androidille, iOS:lle ja BlackBerryn puhelimille ja myöhemmin myös Windows-puhelimille. Joulukuussa sovellus kuitenkin katosi Windows-puhelinten sovelluskaupasta. Sovelluksen viimeiseksi jäänyt sovelluspäivitys oli edeltävältä vuodelta.
Heinäkuussa 2011 julkaistiin Kik API, jonka avulla oli mahdollista tehdä sovelluksia Kik Messengeriin.

Ominaisuudet

Kik Messengeriin rekisteröitymiseen tarvitaan ainoastaan nimimerkki. Kikissä käyttäjät voivat ottaa yhteyttä toisiin käyttäjiin, mikäli heidän nimimerkkinsä on tiedossa. Kikissä voi lähettää muille käyttäjille tekstimuotoisia viestejä, kuvia, videoita ja GIF-animaatioita. Tekstimuotoisia viestejä voi elävöittää emojeilla ja tarroilla. Kikissä voi lisäksi kommunikoida chatbottien kanssa ja pelata niitä vastaan.

Turvallisuus

Kik Messenger sai 4. marraskuuta 2014 yhden pisteen seitsemästä Electronic Frontier Foundation -järjestön pikaviestinvertailussa, jossa keskityttiin yksityisyyteen ja tietoturvaan. Kik sai pisteen siitä, että se salaa käyttäjän ja palvelimen välisen viestinnän. Kik menetti pisteitä siitä, että yhteydenpitoja ei salata avaimilla joihin ylläpitäjillä ei ole pääsyä, käyttäjät eivät voi varmistaa ettei yhteydenpidossa ole tapahtunut mies välissä -hyökkäystä, menneet viestit eivät ole turvattuja jos vanhat salausavaimet varastetaan, lähdekoodi ei ole avoin itsenäiselle tarkastelulle, turvasuunnittelua ei ole dokumentoitu riittävän hyvin eikä ulkopuolinen taho ole tarkastanut lähdekoodia viimeisen 12 kuukauden aikana.
Kaija (Heinola)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 36 hehtaaria, se on 1,8 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 4,0 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Karjolammen–Kousanjärven valuma-alueeseen (14.178) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 88,8 metriä mpy.
Vuoden I perustuslaki

Vuoden I perustuslaki (myös vuoripuolueen perustuslaki) oli Ranskan ensimmäiselle tasavallalle vuonna 1793 säädetty perustuslaki, joka ei koskaan astunut voimaan. Lain nimi viittaa Ranskan vallankumouskalenteriin, jossa ajanlasku aloitettiin uudelleen tasavallan perustamisesta.
Ensimmäinen Ranskan vallankumouksen jälkeen säädetty perustuslaki, vuoden 1791 perustuslaki, oli päätetty hylätä jo elokuussa 1792 monarkian kumoamisen yhteydessä. Syyskuussa 1792 työnsä aloittanut kansalliskonventti oli tarkoitettu uudeksi perustuslakia säätäväksi kansalliskokoukseksi. Se asetti lokakuussa 1792 Nicolas de Condorcet’n johtaman perustuslakikomitean, joka sai työnsä valmiiksi helmikuuhun 1793 mennessä, mutta tämä girondistien johdolla laadittu esitys hylättiin. Kun girondistit oli erotettu konventista kesäkuun 1793 alussa, vuoripuolueen edustajat asettivat uuden komitean, jota johti Marie-Jean Hérault de Séchelles ja johon kuuluivat muun muassa Georges Couthon ja Louis Antoine de Saint-Just. Tämä komitea sai esityksensä valmiiksi pikavauhtia 10. kesäkuuta mennessä ja se hyväksyttiin konventissa 24. kesäkuuta. Sen jälkeen se annettiin vielä paikallisten edustajakokousten vahvistettavaksi. Perustuslain oli tarkoitus astua voimaan vallankumoussodan päätyttyä. Lakiteksti suljettiin juhlallisesti setripuiseen arkkuun konventin istuntosaliin.
Vuoden I perustuslain mukaan lakiasäätävä kansalliskokous valittaisiin vuosittain. Äänioikeutettuja olisivat kaikki vähintään 21-vuotiaat miehet. Toimeenpanovaltaa edustaisi kansalliskokouksen valitsema 24-jäseninen toimeenpaneva neuvosto. Myös kansanäänestysten mahdollisuus mainittiin. Vuoden 1789 ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistuksessa mainittuihin oikeuksiin oli liitetty vielä oikeudet työhön, koulutukseen ja toimeentuloon.
Sodan jatkumisen vuoksi vuoden I perustuslaki ei koskaan tullut voimaan. Kansalliskonventti päätti 10. lokakuuta 1793, että rauhan saavuttamiseen asti olisi voimassa poikkeuksellinen vallankumoushallinto. Terrorin ajan jälkeen vuonna 1795 säädettiin lopulta niin sanottu vuoden III perustuslaki.
Isku Mogadishuun

Tuotanto

Elokuva kuvattiin Kenitrassa, Marokossa.
Valkialampi (Luumäki, Venäläisenkylä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,3 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 89,5 metriä mpy.
Albert Finney

Ura

Pohjoisenglantilaislähtöinen Finney aloitti näyttelijäopinnot stipendiaattina 1956 Royal Academy of Dramatic Art -teatterikoulussa. Uransa hän aloitti teatterissa, jossa tuli tunnetuksi William Shakespearen näytelmissä. Pitkän ja arvostetun työuransa mittaan hän esiintyi vuosina 1960–2012 myös kymmenissä elokuvissa. Hän teki elokuvaläpimurtonsa 1960 elokuvan Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun pääosassa. Työväenluokkaisen nuorukaisen roolissaan Finney loi yhden parhaista ajalle tyypillisistä nuoren vihaisen miehen muotokuvista.
Finney sai viisi Oscar-ehdokkuutta voittamatta kuitenkaan kertaakaan. Parhaan miespääosan ehdokkaaksi hänet valittiin neljästi: Henry Fieldingin romaaniin perustuvasta elokuvasta Tom Jones – hulivilihurmuri (1963), salapoliisi Hercule Poirot'n roolista elokuvassa Idän pikajunan arvoitus (1974), Ronald Harwoodin nykynäytelmäklassikkoon perustuvasta Pukijasta (1983) sekä John Hustonin ohjaamasta elokuvasta Tulivuoren juurella (1984). Vuonna 2000 ensi-iltansa saaneesta Erin Brockovichista hän sai vielä parhaan miessivuosan ehdokkuuden. Brittiläinen Bafta-palkinto Finneylle myönnettiin kahdesti: 1961 parhaana tulokkaana (Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun) ja 2003 parhaana televisionäyttelijänä (tv-elokuva The Gathering Storm, Winston Churchillin rooli).
Muita Finneyn tunnettuja elokuvia ovat muun muassa Myrskyävä sydän (1982), Big Fish (2003), Medusan sinetti (2007) ja  Medusan perintö (2012) sekä äänirooli animaatiossa Corpse Bride. Hänen viimeinen filmiroolinsa oli 007 Skyfall, jossa hän näytteli James Bondin sukutilan riistanvartijaa Kincadea.
Shelagh Delaneyn käsikirjoittama elokuva Charlie Bubbles – haihattelija (1968) on ainoa, jossa Finney toimi pääosansa lisäksi myös ohjaajana. Televisionäyttelijänäkin hän aloitti jo 1950-luvulla. 1996 Finney esitti pääosan käsikirjoittaja Daniel Feeldin roolissa Dennis Potterin kahdessa viimeisessä televisiosarjassa Karaoke ja Kylmä Lasarus.

Yksityiselämä

Koko Finneyn uraa leimasi vastahanka establishmentia ja sen huomionosoituksia kohtaan. Hän kieltäytyi 1980 Brittiläisen imperiumin komentajan ja 2000 ritarin arvosta. 1960-luvun alussa hän hylkäsi pääroolitarjouksen David Leanin suurelokuvassa Arabian Lawrence (1962), syynä elokuvatähteyden vieroksunta.
Alberty Finney oli kolmesti naimisissa. Tunnetuin puolisoista oli näyttelijä Anouk Aimée vuosina 1970–1978. Finney kärsi terveysongelmista pitkin 2010-lukua ja kuoli lyhyen sairauden jälkeen 82-vuotiaana helmikuussa 2019.
Tim Johnson

Timothy Peter "Tim" Johnson (s. 28. joulukuuta 1946) on yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän on edustanut Etelä-Dakotaa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1987–1997 ja senaatissa 7. tammikuuta 1997 alkaen. 
Johnson syntyi Cantonissa, Etelä-Dakotassa Ruth Jorinda Ljostveitin ja Vandel Charles Johnsonin pojaksi. Hän kasvoi Vermillionissa ja valmistui Etelä-Dakotan yliopistosta, jonka lisäksi hän on suorittanut täydentäviä opintoja Michigan State Universityssä. 
Johnson istui vuosina 1979–1982 Etelä-Dakotan edustajainhuoneessa ja vuosina 1983–1986 Etelä-Dakotan senaatissa. Hänellä on sosiaalityöntekijävaimo Barbara ja kolme lasta: Brooks, Brendan ja Kelsey. 
Johnson on kärsinyt vakavista terveysongelmista. Hän toipui vuonna 2004 eturauhassyövästä. 13. joulukuuta 2006 hänen aivoissaan kehittyi kesken radiohaastattelun vuoto synnynnäisen arteriovenoosin malformaation johdosta. Leikkaus onnistui, ja Johnson on tehnyt paluuta arkirutiineihin. Hän sai kuntoutuksena mm. liikunta- ja puheterapiaa.
Maaliskuussa 2013 Johnson ilmoitti, ettei asetu ehdolle enää vuoden 2014 senaatinvaaleissa.
Legoanimaatio

Historia

Legoanimaation historia yltää ainakin 1980-luvulle. Varhaisin tunnettu legoanimaatio on vuodelta 1989 peräisin oleva australialainen The Magic Portal. 1997 nähtiin ensimmäinen suomalainen legoanimaatio, kun Oulun musiikkivideofestivaalit palkitsi yleisön suosikkina ja tuomariston kunniamaininnalla Antti Haarasen ja Jaakko Huukin ohjaaman animaatiomusiikkivideon Tjad & Jasupehmo: Avaruuslimonadi. Kesällä 2000 legoanimaatiot tulivat suuren yleisön tietoon, kun harrastelijaryhmä tAAt esitti Assembly 2000-messuilla legoanimaationsa LeGorson.
Muutamien viime vuosien aikana legoanimaatioiden tekeminen on yleistynyt maailmalla huimaa vauhtia ja ehkä tunnetuimmalta legoanimaatioille omistetulta Brickfilms-sivustolta löytyykin nykyisin jo tuhansia legoanimaatioita lyhyistä aloittelijoiden tekemistä aina ammattimaisesti toteutettuihin elokuviin saakka. Monilla legoanimaatioilla yritetään matkia tai parodioida erilaisia mediota tai historian tapahtumia esimerkiksi kuuluisia sotien taisteluita tai tunnettuja viihdesarjoja ja pelejä. Myös YouTubessa on runsaasti legoanimaatioita.
Luovutetut alueet

Luovutetut alueet (myös pakkoluovutetut alueet tai menetetyt alueet) tarkoittavat alueita, jotka Suomi joutui luovuttamaan Neuvostoliitolle talvisodan päättäneessä rauhanteossa vuonna 1940 ja liittyen jatkosodan päättäneeseen rauhantekoon vuonna 1944. Luovutetut alueet käsittivät noin kymmenesosan pinta-alasta, joka oli Suomessa 1920–1940 ja alueilla asui yli 400 000 asukasta eli 11 % silloisesta väkiluvusta. Osa luovutetuista alueista tyhjennettiin suomalaisasukkaista jo syksyllä 1939 sodan vaaran takia. Suurin osa tyhjennettiin talvisodan puhjettua alkutalvesta 1939 tai rauhanteon jälkeen keväällä 1940. Jatkosodan aikana suomalaisia palasi asumaan takaisin vallatuille alueille, mutta ne tyhjennettiin uudestaan suomalaisjoukkojen perääntyessä kesällä ja syksyllä 1944. Luovutetuilta alueilta evakuoidut suomalaiset eli siirtoväki hakeutuivat tai sijoitettiin eri puolille Suomea.

Vuokra-alueet

Varsinaisten alueluovutusten lisäksi Suomi joutui vuokraamaan talvisodan jälkeen 1940 Hankoniemen Neuvostoliitolle kolmeksikymmeneksi vuodeksi merisotilaalliseksi tukikohdaksi. Jatkosodassa suomalaisjoukot ottivat alueen haltuunsa joulukuussa 1941, kun Neuvostoliitto oli evakuoinut tukikohdan miehistön.
Moskovan välirauhassa 1944 Neuvostoliitto luopui virallisestikin vuokraoikeudestaan Hankoon, mutta Suomi joutui vuokraamaan sotilastukikohdaksi Porkkalanniemen viideksikymmeneksi vuodeksi. Neuvostoliitto luopui siitä kuitenkin jo 1956 katsoessaan Suomenlahden valvonnan tältä osin tarpeettomaksi. Vuokra-alueeseen kuuluivat Porkkalanniemen ohella Upinniemi sekä niiden edustalla olevia saaria, osia Siuntiosta, Kirkkonummesta ja Espoosta sekä Degerbystä, jonka kunta liitettiin Inkooseen 1946.
Edward Blyth

Edward Blyth (23. joulukuuta 1810, Lontoo – 27. joulukuuta 1873, Lontoo) oli englantilainen eläintieteilijä ja kemisti.
Edwardin isä kuoli pojan ollessa 10-vuotias, ja leskeksi jäänyt äiti joutui yksin kasvattamaan 4 lastaan. Hänen onnistui toimittaa vanhin poika Edward kouluun, jossa hän menestyi kemiassa ja luonnonhistoriassa. Edward vietti kaikki vapa-aikansa British Museumissa. 1832 Blyth osti rohdoskaupan Lontoon Lower Tootingista, mutta joutui lopettamaan liiketoiminnan 1837, ja muutti Brixtoniin, Surreyhin.
Vuonna 1841 Blyth muutti Intiaan The Royal Asiatic Society of Bengal nimisen järjestön museon kuraattoriksi Kalkuttaan. Hän päivitti ja järjesti museon luettelon ja kokoelmat, ja julkaisi Catalogue of the Birds of the Asiatic Society 1849. Hän osallistui niukasti kenttätöihin, mutta kuvaili lintulajeja muiden englantilaisornitologien, muun muassa Allan Octavian Humen, Samuel Tickellin ja Robert Swinhoen lähettämien näytteiden perusteella.
1854 Blyth avioitui leskirouva Hodgesin kanssa, joka kuitenkin kuoli jo 3 vuoden kuluttua. Vaimon kuolema oli Blythille raskas isku, eikä hän koskaan henkisesti toipunut siitä. Hän toimi kuraattorin virassa vuoteen 1862, jolloin heikentynyt mielenterveys pakotti hänet muuttamaan takaisin Englantiin. 1881 hän julkaisi teoksen kurjista The Natural History of the Cranes.
Edward Blyth oli luonnonvalinnan ja evoluution tutkimuksen edelläkävijöitä. Jo vuonna 1835 hän julkaisi The Magazine of Natural History julkaisussa kirjoituksen An Attempt to Classify the "Varieties" of Animals, with Observations on the Marked Seasonal and Other Changes Which Naturally Take Place in Various British Species, and Which Do Not Constitute Varieties, josta Charles Darwin ammensi tietoa ja muun muassa lainauksia omiin teoksiinsa (professori Loren Eiseleyn tutkimukset, Pennsylvanian yliopisto). Blyth ja Darwin olivat myöhemmin vilkkaassa kirjeenvaihdossa vuodesta 1855 alkaen.
Blyth toimitti Cuvierin Animal Kingdomin englanninkielisen laitoksen kappaleet nisäkkäät, linnut ja matelijat vuonna 1840, sisällyttäen tekstiinsä runsaasti korjauksia, muutoksia ja omia havaintojaan.
Blyth kuvaili ja nimesi muun muassa viitakerttusen, taigauunilinnun ja ruskouunilinnun.
Insider-outsider-teoria

Insider-outsider-teoria on teoria jota käytetään työn taloustieteessä selittämään taloudellisten toimijoiden käyttäytymistä tilanteessa, jossa joillain toimijoilla on enemmän etuoikeuksia kuin muilla. Teorian kehittivät Assar Lindbeck ja Dennis Snower vuonna 1984.
Aki Viitasaari

Aki Viitasaari on entinen Akaan kaupunginjohtaja. Aikaisemmin hän oli Pyhäjärven kaupungin hallintojohtaja. Akaan valtuuston valitessa kaupunginjohtajan vuonna 2007 hän sai 40 ääntä 62:sta. Vaali jouduttiin uusimaan virheellisen menettelyn takia, ja uudestaan äänestettäessä Akaan kaupunginjohtajasta Viitasaari sai 44 ääntä. Vuonna 2013 Viitasaari haki Hämeenlinnan kaupunginjohtajan virkaa ja Nokian kaupunginjohtajan virkaa. Viitasaari on hallintotieteiden maisteri. Viitasaari tunnetaan myös hiihtäjänä.
Akaan valtuusto päätti 31. toukokuuta 2017 irtisanoa Viitasaaren luottamuspulan vuoksi.
Ompelu

Ompelu on yleisimmin kahden tekstiilikappaleen kiinnittämistä toisiinsa langalla neulan avulla, joko ompelukoneella tai käsin. Ommeltavat kappaleet voivat olla myös turkista tai nahkaa. Ompelemista on harrastettu kaikissa kulttuureissa kivikaudelta asti: ompelemisesta on jäänteitä jo ajalta ennen kankaankudonnan keksimistä. Vanhimmat tunnetut ompeluneulat on löydetty Etelä-Ranskasta ja ne ovat peräsiin paleoliittiselta ajalta noin 25 000 vuotta sitten.
Kankaita ei ommella aivan reunasta, vaan ompeleen ja kankaan reunan väliin jätetään saumanvara. Saumanvara huolitellaan, ettei se purkautuisi. Kankaan avoimeksi jäävään reunaan, esimerkiksi hameen helmaan tai verhon reunaan, ommellaan kaksin- tai kolminkertainen taite eli päärme estämään kankaan purkautuminen. 
Ompelun jälki on pistoista muodostuva tikki. Ompeleita tehdään myös koristeeksi, jolloin puhutaan tikkauksesta tai kirjonnasta, esimerkiksi ristipistot tai kanavatyö.
Ompelutarvikkeita säilytetään ompelulaatikossa.