google/wiki40b huggingface dataset:
Peter Tiivola

Ura

Tiivola on Karhu-Kissojen kasvatti. Hän toimi joukkueen C-nuorten kapteenina kaudella 2008–2009, jolloin Tiivola oli Karhu-Kissojen paras pistemies ja maalintekijä sekä C-nuorten I-divisioonan runkosarjassa että karsintasarjassa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Espoo Bluesin B-nuoriin, jossa Tiivola voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kaudella 2012–2013 Tiivola voitti Bluesin A-nuorten sisäisen syöttöpörssin ja jakoi pistepörssin voiton Aleksi Rutasen kanssa tehoilla 13+32=45. He jakoivat A-nuorten SM-liigan pistepörssin seitsemännen sijan.
Huhtikuussa 2013 Tiivola teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Bluesin kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2013–2014 avauskierroksella 12. syyskuuta 2013 Turun Palloseuraa vastaan. Tiivola syötti ottelussa Miro Aaltosen tekemän, Bluesin koko kauden ensimmäisen osuman. Liigauransa avausmaalin hän teki 16. lokakuuta 2013 vieraissa Tapparaa vastaan. Yhteensä Tiivolan tulokaskausi toi 23 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös neljän Mestis-ottelun verran lainalla Kiekko-Vantaassa. Kevätkaudella Tiivola vahvisti Bluesin A-nuoria ja voitti koko A-nuorten SM-liigan pudotuspelien pistepörssin tehoilla 8+8=16. Hän voitti myös pudotuspelien tehotilaston lukemalla +16 ja kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Helmikuussa 2015 Blues käytti Tiivolan sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Kauden 2015–2016 edetessä Tiivola nousi talousvaikeuksista kärsineen seuran kapteenistoon. Hän johti joukkueen sisäistä maalipörssiä ja oli Bluesin aktiivipelaajien sisäisen pistepörssin kärjessä Antti Suomelan kanssa tehoilla 10+8=18, kunnes Tiivola siirtyi SM-liigan siirtotakarajalla helmikuussa 2016 kevääseen 2018 ulottuvalla sopimuksella Rauman Lukkoon. Kaudella 2016–2017 hän jakoi 14 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan Ville Vahalahden kanssa edellään vain Aleksi Saarela. Tehopisteitä runkosarjassa Tiivolalle kertyi kaikkiaan 25.
Kaudeksi 2018–2019 Tiivola siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Porin Ässiin. Hän sijoittui tehoilla 12+14=26 joukkueen sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi edellään Sakari Salminen ja Jarno Kärki, jotka kuitenkin siirtyivät kesken kauden pois Ässistä, joten Tiivola ylsi aktiivipelaajista runkosarjassa viimeiseksi jääneen joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin kärkisijalle.
Joulukuu

Joulukuu Suomessa

Joulukuun keskilämpötilat Suomessa vaihtelevat lounaissaariston yhdestä plusasteesta Lapin runsaaseen kymmeneen pakkasasteeseen. Vantaalla joulukuun keskilämpötila on noin −3 astetta, Lahdessa ja Tampereella noin −4,5 astetta, Seinäjoella ja Lappeenrannassa noin −5 astetta, Oulussa noin −7 astetta ja Sodankylässä noin −12 astetta. Etelä-Suomessa päivälämpötilat vaihtelevat joulukuussa nollan molemmin puolin. Pohjois-Suomessa ne taas laskevat kuun aikana huimasti siten, että kuun alussa päivälämpötilat ovat noin −5 asteen tietämillä ja kuun lopulla noin −10 asteen tietämillä. Useimmilla paikkakunnilla joulukuu on vuoden kolmanneksi kylmin kuukausi tammi- ja helmikuun jälkeen, lounaissaaristossa maaliskuu on keskimäärin hieman joulukuuta kylmempi. Vuosittaiset erot ovat Suomen ilmasto-oloissa huomattavat nimenomaan talviaikaan.
Vuoden lyhin päivä talvipäivänseisaus on 21. joulukuuta tai 22. joulukuuta. Tällöin napapiirin pohjoispuolella aurinko ei nouse lainkaan horisontin yläpuolelle, eli siellä on kaamos. Lapissa joulukuu on kylmä ja talvinen, pysyvä lumipeite on saatu jo aiemmin syksyllä. Sitä vastoin Etelä-Suomessa pysyvä lumi saadaan vasta tämän kuukauden aikana, etelärannikolla keskimäärin vasta joulun aikoihin. Pohjois-Suomessa on joulukuussa enimmäkseen kylmää ja jopa kireää pakkasta, mutta Etelä-Suomessa joulukuut eivät useinkaan ole veljeksiä, toisinaan on talvista ja kylmää, toisinaan lämpöasteita ja vesisadetta yötä päivää. Joulukuussa sademäärät jatkavat vähenemistään, mutta auringonpaistetunteja saadaankin joulukuussa todella vähän koko Suomessa. Joulukuu onkin marraskuun tapaan harmaa ja pimeä kuukausi, tosin hieman edeltäjäänsä kylmempi.

Eteläisellä pallonpuoliskolla

Eteläisellä pallonpuoliskolla joulukuu on alkukesää ja vuoden valoisin kuukausi. Kesäpäivänseisaus osuu kuun 21. tai 22. päivälle. Etelänapa ei pääse eroon auringosta koko joulukuun aikana. Esperanza Basella joulukuu on vuoden lämpimin kuukausi. Matalin keskilämpötila on -2,1 astetta ja korkein on +3,2 astetta. Keskiarvo on noin +0,4 astetta ja joulukuussa on mitattu Esperanza Basen korkein lämpötila +25,0 astetta. Ushuaian lämpötilat lähentelevät jo enemmän kesää. Keskilämpötila on noin +9,1 astetta. Australian Melbournessa on selkeästi kesä: lämpötila on noin +19,2 astetta. Darwin "kärsii" joulukuussa helteestä. Keskilämpötila on noin +28,9 astetta.

Joulukuusta yleensä

Kuukauden latinankielinen nimi december tulee kymmentä merkitsevästä sanasta decem, sillä vanhassa roomalaisessa kalenterissa vuosi alkoi maaliskuun alusta ja joulukuu oli siten kymmenes kuukausi. Myös englanniksi ja ruotsiksi joulukuu on december, joka englannissa kirjoitetaan isolla alkukirjaimella. Saksaksi joulukuu on Dezember, espanjaksi diciembre ja italiaksi dicembre.
Järvi 35.764.1.001

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,5 hehtaaria. Se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Leppäkosken alapuolella kylän keskellä Niemenvuoren juurella sen itäpuolella. Niemenvuori kohoaa yli 30 metriä järven yläpuolelle. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, joka on kartassa nimetön. Järven rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat metysämaata tai pohjois- ja itärannoilla osa asutuksen pihapiiriä. Järveen laskevan kosken ylittää maantie, jonka luoteinen haara on yhdystie 3282 ja eteläinen haara on yhdystie 16975. Järven pohjoisrantaan on kartoissa merkitty enklaavinen kuntaraja, joka kuuluu Oriveteen.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueeseen (35.76), jonka Pukarajärven alueeseen (35.764) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,3 metriä mpy. Järveen laskee Pukarajärvestä (195 ha) alkava joki, joka laskee Harjujärven (23 ha), Luodoksenjärven (9 ha) ja pienen nimettömän lammen läpi tähän järveen. Joen virtaus tekee järvestä läpivirtausjärven, jonka vesi vaihtuu nopeasti. Joki jatkaa vielä 450 metriä, missä se laskee Pitkäveteen.

Historiaa

Vuoden 1965 peruskartassa oli järvi aivan nykyisen muotoinen ja Leppäkosken kulmakunnalla oli vielä kauppa, kansakoulu, seuratalo, rukoushuone ja posti. Ympäristössä oli pieniä peltopalstoja. Vuoden 1986 kartassa peltoja oli jonkin verran metsitetty. Enklaavin viereen on kirjoitettu karttaan Längelmäki.
Jane Moilanen

Jane Elisabet Moilanen (o.s. Korri, s. 17. marraskuuta 1956 Nokia) on suomalainen mainonnan ja markkinoinnin ammattilainen ja yksi henkilöstökonsultointiyritys M² Talent Oy:n perustajista. Koulutukseltaan hän on ekonomi ja valtiotieteiden kandidaatti.
Jane Moilanen toimi tätä ennen perustamansa House of Branding -konsulttiyhtiön toimitusjohtajana. Vuosina 1998–2008 hän työskenteli TeliaSoneran brändi- ja markkinointijohdon tehtävissä Suomessa ja Ruotsissa. Sonerassa hän toimi myös useissa kansainvälisissä, uuden liiketoiminnan käynnistämisprojekteissa.
Ennen TeliaSoneraa Moilanen loi uransa mainostoimistoissa vuodesta 1982 ja nousi McCann Helsingin toimitusjohtajaksi 33 vuoden iässä. Jane Moilasella on ollut uransa aikana lukuisia luottamustehtäviä, mm. QPR Software Oyj:n, World Trade Center Helsinki ry:n ja Suomen markkinointijohto ry:n hallituksen jäsen, sekä Mainostoimistojen Liiton ja IIC Finland ry:n hallituksen puheenjohtaja. Hän oli myös jäsenenä pääministeri Lipposen nimeämässä Suomi Strategia -työryhmässä.
Tyynenmeren laatta

Tyynenmeren laatta on tektoninen laatta, joka sijaitsee Tyynellämerellä. Se on 103 miljoonan neliökilometrin kokoinen ja suurin tektoninen laatta. Se sekä pienemmät Nazcalaatta, Kookossaarenlaatta, Juan de Fucan laatta ja Indonesian laatta muodostavat Tyynenmeren tulirenkaan.
Paavo Arni

Kaarle Paavo Armas Arni (vuoteen 1933 Forsström, 20. huhtikuuta 1905 Viipuri – 28. toukokuuta 1969 Helsinki) oli yli-insinööri ja Yleisradion teknillinen johtaja.

Työura ja henkilöhistoria

Aarni oli radio- ja televisiotoiminnan studiotekniikan uranuurtaja Suomessa, mutta myös akustiikan erikoisasiantuntija. Hän suunnitteli useita akustisia tiloja, kuten Turun konserttitalon salin akustiikan, joka oli Suomen ensimmäinen konserttitarkoituksiin rakennettu sali, sekä Helsingin kauppakorkeakoulun päärakennuksen, Helsingin Kulttuuritalon ja Lahden konserttitalon akustiikat. 
Arnin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Emil Forsström ja Fanny Kyander. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1924 ja valmistui sähkötekniikan alalta diplomi-insinööriksi 1930. Arni toimi Yleisradiossa radioteknikkona 1931–1934, studiopäällikkönä vuodesta 1934 ja yli-insinöörinä vuodesta 1952. Viimeksi mainittuna vuonna hän oli myös Yleisradion olympiaosaston päällikkö. Arni oli meluntorjuntakomitean sihteeri vuodesta 1945 ja myöhemmin komitean puheenjohtaja. Arni myös opetti akustiikkaa useita vuosia Teknillisessä korkeakoulussa.
Paavo Arni oli naimisissa 1934–1949 radiotoimittaja Vuokko Arnin o.s. Knuutila kanssa. Avioeron jälkeen hän meni naimisiin 1949 Maire Harlinin kanssa.
Strictly Come Dancing

Tanssit

Keskimääräisesti sarjan tanssit kestävät noin puolitoista minuuttia. Musiikit esityksiin hoitaa sarjan oma The Strictly Come Dancing-Bändi.

1. tuotantokausi, 2004

Valssi, Cha Cha, Quickstep, Rumba, Tango, Jive, Foxtrot, Paso Doble ja Samba.
Nämä ovat kaikki vakiotansseja, joita tanssitaan jokaisena tuotantokautena. Tämän lisäksi tuotantokausilla esintyy erityisiä kausikohtaisia tansseja.
Jokaisen kauden finaalissa jäljellä olevat parit ovat esittäneet vapaamuotoisen Showtanssin.

3. tuotantokausi, 2005

American Smooth sekä Wienervalssi.

4. tuotantokausi, 2006

Salsa sekä Argentiinalainen Tango. Tämän jälkeen muutoksia tansseihin tuli vasta seitsemännellä tuotantokaudella.

7. tuotantokausi, 2009

Kilpailijat saivat valita esitettäväksi joko Charlestonin tai Rock N' Roll-rutiinin. Finaalissa nähtiin myös Lindyhop-tanssi.

8. tuotantokausi, 2010

Swing-a-thon-rutiini, jossa kaikki kilpailevat parit tanssivat Swingiä samanaikaisesti, ja heitä äänestetään pois tanssilattialta kunnes vain yksi pari on jäljellä ja näin selviytynyt Swing-a-thonin voittajaksi.

10. tuotantokausi, 2012

"Dance Fusion", jossa parit pyrkivät esittämään kaksi eri tanssia peräkkäin, samassa rutiinissa.

12. tuotantokausi, 2014

Waltz-a-thon-rutiini, jossa kaikki kilpailevat parit tanssivat Valssia samanaikaisesti, ja heitä äänestetään pois tanssilattialta kunnes vain yksi pari on jäljellä ja näin selviytynyt Waltz-a-thonin voittajaksi.

13. tuotantokausi 2015

Quickstep-a-thon-rutiini, jossa kaikki kilpailevat parit tanssivat Quicksteppiä samanaikaisesti, ja heitä äänestetään pois tanssilattialta kunnes vain yksi pari on jäljellä ja näin selviytynyt Quickstep-a-thonin voittajaksi.

14. tuotantokausi 2016

Cha-Cha-Challenge esiteltiin yleisölle. Jäljellä olevat parit tanssivat Cha Chaata samanaikaisesti, ja heitä äänestetään pois tanssilattialta kunnes vain yksi pari on jäljellä ja näin voittanut haasteen.

16. tuotantokausi, 2018

Nykytanssi, jazz ja streetdance otettiin mukaan "Couples' Choice"- kategoriaan.

1. tuotantokausi (kesä 2004)

Sarjan ensimmäinen tuotantokausi alkoi 15. toukokuuta 2004 ja päättyi 3. heinäkuuta 2004.

2. tuotantokausi (syksy / talvi 2004)

Sarjan toinen tuotantokausi alkoi 24. lokakuuta ja päättyi 11. joulukuuta 2004.

3. tuotantokausi (syksy / talvi 2005)

Sarjan kolmas tuotantokausi alkoi 15. lokakuuta ja päättyi 17. joulukuuta 2005.

4. tuotantokausi (syksy / talvi 2006)

Sarjan neljäs tuotantokausi alkoi 7. lokakuuta ja päättyi 23. joulukuuta 2006.

5. tuotantokausi (syksy / talvi 2007)

Sarjan viides tuotantokausi alkoi 6. lokakuuta ja päättyi 22. joulukuuta 2007.

6. tuotantokausi (syksy / talvi 2008)

Sarjan kuudes tuotantokausi alkoi  20. syyskuuta ja päättyi 20. joulukuuta 2008.

7. tuotantokausi (syksy/talvi 2009)

Sarjan seitsemäs tuotantokausi alkoi 18. syyskuuta ja päättyi 19. joulukuuta 2009.

8.tuotantokausi (syksy/talvi 2010)

Sarjan kahdeksas tuotantokausi alkoi 11. syyskuuta ja päättyi 18. joulukuuta 2010.

9.tuotantokausi (syksy/talvi 2011)

Sarjan yhdeksäs tuotantokausi alkoi 10. syyskuuta ja päättyi 17. joulukuuta 2011.
Gustav Ernst von Stackelberg

Gustav Ernst von Stackelberg (ven. Густав Оттонович Стакельберг, 5. kesäkuuta 1766 Tallinna, Viron kuvernementti – 18. huhtikuuta 1850 Pariisi) oli baltiansaksalainen kreivi, joka toimi Venäjän keisarikunnan diplomaattina. Hän oli suurlähettiläs Otto Magnus von Stackelbergin poika.
Venäjän asevoimien varamiehenä hän taisteli Venäjän-Ruotsin sodassa kuningas Kustaa III: ta vastaan. Stackelberg lähti Venäjän armeijasta ja  hänestä tuli diplomaatti Venäjän hoviin, jossa hän toimi aluksi Katariina Suuren kamarijunkkarina
Vuodesta 1794 Stackelberg  oli Venäjän suurlähettiläs Sardinian kuningaskunnassa, Sveitsistä 1799, Batavian tasavallassa 1802, Preussissa 1807 ja Itävallassa 1810.
Napoleonisotien sotien jälkeen Stackelberg   työskenteli diplomaattina ja Venäjän suurlähettiläänä Wienin kongressissa   ja oli keskeisessä asemassa useimpien Varsovan herttuakunnan osien liittämisessä  Venäjän valtakuntaan osana Puolan kuningaskuntaa.
Pitkän uran jälkeen diplomaatti Stackelberg sai  Venäjän korkeimman kunniamerkin, Pyhän Andreaksen ritarikunnan merkin ja vietti loppuelämänsä ajan Pariisissa, jossa hän kuoli vuonna 1850.
Yaoundé

Historiaa

Yaoundén perustivat saksalaiset kauppiaat vuonna 1888 norsunluukauppaa varten. Ensimmäisen maailmansodan aikana sitä miehittivät belgialaiset joukot ja sodan jälkeen siitä tuli Ranskan Kamerunin pääkaupunki. Kamerunin itsenäistyessä 1960 Yaoundé oli luonnollinen valinta myös uuden valtion pääkaupungiksi. Pian tämän jälkeen jo aiemmin alueelliseksi teollisuuskeskukseksi kehittynyt kaupunki sai oman yliopiston, ja kasvoi muutamassa vuosikymmenessä runsaan 100 000 asukkaan paikkakunnasta miljoonakaupungiksi. 
Yaounden yliopisto on kehittynyt vuonna 1962 perustetusta yliopisto-opintojen instituutista, josta tuli varsinainen Kamerunin yliopisto 1963 ja  Yaoundén yliopisto 1973. Sillä on humanistinen, luonnontieteellinen, teknillinen, kasvatustieteellinen, maataloustieteelinen ja lääketieteellinen tiedekunta.  Opiskelijoita on yli 10 000.

Maantiede ja ilmasto

Yaoundé on noin 750 metrin korkeudella merenpinnasta, rannikolle ja Doualaan sieltä on matkaa noin 200 kilometriä. Ilmastollisesti se kuuluu Afrikan sademetsävyöhykkeeseen, joten lämpötila pysyttelee läpi vuoden tasaisena: päivän ylin noin  28 °C ja yön alin noin 18 °C. Samoin alue on varsin kostea ja vuotuinen sademäärä noin 1 700 millimetriä. Kaikkein sateisin kausi on syys-lokakuussa, pienempi sadekausi huhti-toukokuussa.  Ympäröivä maaseutu on kumpuilevaa ylänköä, jossa muutama kukkula kohoaa yli kilometrin korkeuteen merenpinnasta.

Talous

Pitkään Yaoundén tehokkaat liikenneyhteydet rajoittuivat rautatiehen Doualaan. Itsenäistymisen jälkeen ratoja on rakennettu lisää, ja 1990-luvulla Yaoundé sai kansainvälisen lentokentän sekä uuden valtatien Doualaan. Tämä on kehittänyt kauppaa ja luonut edellytyksiä matkailulle. Alueen teollisuus tuottaa huomattavissa määrin tupakkaa, meijerituotteita, savi- ja lasituotteita sekä puutavaraa.
Petexbatún

Petexbatún on pieni järvi Guatemalassa eteläisellä Peténin alueella. Se sijaitsee Sayaxchén lähellä ja laskee samannimistä jokea pitkin Usumacintajokeen ja siitä edelleen Pasiónjokeen. Järven seutu on tunnettu historiasta sotaisana maya-alueena.

Petexbatún mayojen historiassa

Petexbatúnin lähialue tunnetaan parhaiten muinaisen mayasivilisaation sotaisimpana alueena jolla sotiin liittyvä ihmisuhraus oli yleistä. Alueen tunnetuimmat keskukset olivat Dos Pilas, Aguateca ja Seibal. Muita keskuksia olivat muun muassa Itzan Tamarindito, Punta de Chimino, Nacimiento ja varhainen Altar de Sacrificos, joka hallitsi aluetta klassisella ajalla noin vuoteen 650. Sen valta ulottui lähinnä Petexbatúnin luonaisosiin.
600- ja 700-luvuilla Dos Pilas laajensi valtansa alueelle ja siitä tuli militaristinen imperiumi. Dos Pilasin toinen ja kolmas hallitsija, jotka hallitsivat 698-741, aloittivat valloitussodat aiempien rituaalisten sotien sijaan. Jo Tikalista kotoisn ollut kuningas Piikivi-taivas-jumala-K oli aloittanut sodat noustuaan valtaistuimella. Vuosina 740-771 vallineen Jumala-K-taivas_ma kinan vallitessa Dos Pilasin valta oli laajimmillaan, ja imperiumi alkoi luhistua noin vuonna 790.
Petexbatúnin alue oli ensimmäinen, joka hylättiin mayahistorian jälkiklassisella ajalla. Monet Petexbatúnin keskuksista romahtivat jo 700-luvulla. Kaivausten perusteella Dos Pilasin kuninkuus lakkasi 761 Tamaridinton kuninkaan valloitussotaan, ja Dos Pilas oli ensimmäinen suuri luhistunut keskus. Sodat yleistyivät 761-830. Kun maya-alueella käytiin jatkuvia sotia, Dos Pilasin suojelijakaupunki Calakmul romahti. Calakmulhan oli toinen maya-alueen "supervalloista" ja mahtavan Tikalin kilpailija. Dos Pilasin vallan alla olevat pienet kaupungit alkoivat kapinoida Calakmulin romahtamisen jälkeen.
Pienempienkin Petexbatúnin kaupunkien hallitsijat hävisivät 807. Aguatega hylättiin noin 830. Arkeologi Arthur Demarestin mukaan romahdus johtui sodista eikä kuivuudesta. Dos Pilasissa ja Aguatecassa on nähtävissä tilapäisiä linnoitteita. Luultavasti Putúnin mayojen kaappaama Seibal ei kuitenkaan romahtanut. Viimeinen Petexbatúnissa kukoistanut suuri keskus Seibal hylättiin 889.
Šimskin piiri

Maantiede ja ilmasto

Šimskin piiri sijaitsee Novgorodin alueen länsiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Batetskin, koillisessa Novgorodin, kaakossa Staraja Russan, etelässä Volotin ja lounaassa Soltsyn piireihin sekä lännessä Pihkovan ja luoteessa Leningradin alueisiin. Pinta-alasta 65,0 % on metsää, 27,1 % maatalousmaata, 3,7 % asuinaluetta ja 3,6 % vesistöjä.
Pinnanmuodostukseltaan piiri on alavaa tasankoa. Sen itäpuolella levittäytyy Ilmajärvi. Tärkeimmät joet ovat Šelon ja sen pohjoinen sivujoki Mšaga. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, turve, karbonaattimineraalit ja savi. Piirin alueella sijaitsee suojeltu luonnonmuistomerkki Sosnovyi Bor.
Seudulla vallitsee leuto mannerilmasto, jossa on meri-ilmaston piirteitä. Talvi on melko leuto ja luminen, kesä lyhyt ja suhteellisen lämmin. Tammikuun keskilämpötila on –10 °C ja heinäkuun 16–17 °C. Vuotuinen sademäärä on 550–600 millimetriä.

Historia

Vuoteen 1926 saakka seutu kuului Novgorodin läänin Novgorodin kihlakunnan Šimskin ja Medvedin volosteihin sekä Pietarin läänin Lugan kihlakunnan Utorgošin volostiin. Seuraavan vuoden alussa perustettiin Leningradin alueeseen kuuluneet Medvedin ja Utorgošin piirit ja vuonna 1935 Šimskin piiri. Utorgošin ja Šimskin piirit liitettiin vuonna 1944 vasta muodostettuun Novgorodin alueeseen. Ne lakkautettiin vuonna 1963, mutta vuonna 1973 alueesta muodostettiin jälleen Šimskin piiri.

Liikenne, talous ja palvelut

Piirin läpi kulkevat Novgorodin ja Pihkovan välinen maantie sekä Pietarin ja Dnon välinen rautatie, jolla on Utorgošin asema.
Talous perustuu metsä- ja kaivosteollisuuteen sekä maatalouteen. Piirissä toimii neljä puunjalostuslaitosta, joukko pieniä puunhankintayrityksiä, verhoilulaattoja kalkkikivestä valmistavia yhtiöitä, pellavanjalostuslaitos, metalliastioita valmistava yritys ja kaksi leipomoa. Kaivannaisista hyödynnetään hiekkaa, soraa, karbonaattimineraaleja sekä kivennäisvettä, jota viedään pullotettavaksi Novgorodiin. Maataloutta edustaa kuusi osuuskuntaa, 13 yksityistilaa ja yli neljä tuhatta asukkaiden palstaviljelmää.
Piirissä toimii viisi lastentarhaa, yhdeksän koulua, lasten harrastuskeskus ja ammattikoulu. Kulttuurilaitoksia ovat kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, kirjastolaitos, lasten musiikkikoulu ja kansantaiteen talo. Terveyspalveluihin kuuluvat piirisairaala poliklinikkoineen sekä maaseudun lääkintäasemat.

Nähtävyydet

Seudulta on löydetty muinainen asuin- ja hautapaikka sekä ajanlaskun alusta peräisin oleva muinaislinna. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1800-luvun alussa rakennetut Korostynin matkapalatsi ja Medvedin varuskunta-alue (arkkitehti Vasili Stasov), Gorskin kartanon maisemapuisto Šelonin kylässä, maalaiskylien kirkot sekä vanhat asuin- ja talousrakennukset. Historialliset kohteet liittyvät toiseen maailmansotaan.
M/S Sardauna

1979–2002

3. tammikuuta 1979 alus laskettiin vesille ja 27. huhtikuuta se luovutettiin Partrederi Ab Nordsjöfraktin omistukseen, joka rekisteröi sen Ruotsin lipun alle nimellä Anna Oden. Kotisatamaksi tuli Skärhamn. Tämän jälkeen alus aloitti Oden Linesin Ruotsin ja Englannin välisessä liikenteessä. Vuonna 1981 alus aikarahdattiin eli vuokrattiin Tor Linen liikenteeseen. Tammikuussa 1989 Anna Oden meni saksalaiselle Neue Flensburger Schiffbau-Gesellschaftin telakalle Flensburgiin, jossa alusta pidennettiin, koneet vaihdettiin ja rakennettiin ylimääräinen kansi. Alun perin aluksen pituus oli 143,26 metriä, leveys 21,25 metriä ja syväys 5,2 metriä. Koneina oli kaksi 16-sylinteristä B&W Alphaa. Samana vuonna alus sai myös nimen Tor Flandria ja siirtyi liikennöimään reitille Göteborg–Gent. Lokakuussa 1998 alus rekisteröitiin Partrederi Southern Carrierin omistukseen nimellä Southern Carrier. Rahtaajana jatkoi edelleen Tor Line. 27. marraskuuta 1998 ja 4. tammikuuta 1999 välisen ajan alus liikennöi reitillä Rotterdam–Immingham.
7. tammikuuta 1999 Southern Carrier aikarahdattiin belgialaisen Cobelfretin Zeebruggen ja Imminghamin väliseen liikenteeseen. 2.– 15. elokuuta alus oli aikarahdattuna Stena Linen Göteborgin ja Travemünden väliseen liikenteeseen. Myöhemmin elokuussa alus aikarahdattiin Cobelfretin Zeebruggen ja Purfleetin väliseen liikenteeseen. 6. elokuuta ja 6. syyskuuta 2000 väliseksi ajaksi alus aikarahdattiin P&O North Sea Ferriesin Rotterdamin ja Middlesbroughin väliseen liikenteeseen. Vuonna 2001 Southern Carrier aikarahdattiin Flota Suardiazin liikenteeseen. Vuonna 2002 aluksen konehuoneessa syttyi tulipalo, jonka jälkeen alus jäi käyttämättömänä Ranskan Brestiin. 15. elokuuta alus sai jälleen nimen Anna Oden. Lokakuussa Anna Oden siirtyi Britannian Marshwoodiin korjaustöitä varten.

2003–

Tammikuussa 2003 alus aikarahdattiin SOL Niver Linesille, jonka jälkeen alusta käytettiin Britannian puolustusministeriön sotatarvikekuljetuksissa. Muut ruotsalaisomisteiset ro-ro-alukset sotatarvikekuljetuksissa olivat M/S Tor Anglia (DFDS/Tor Line), M/S Vikingland (Swedish Orient Line), M/S Stena Shipper (Stena RoRo), M/S Gute (Rederi AB Gotland), M/S Britta Oden ja M/S Eva Oden (B&N). Lokakuussa 2003 Cobelfret osti aluksen ja tammikuussa 2004 asetti sen reitille Göteborg–Killingholme. 8. tammikuuta alus siirtyi reitille Zeebrugge–Esbjerg. Myöhemmin samana vuonna Anna Oden siirtyi reitille Zeebrugge–Purfleet. Syyskuussa 2006 luxemburgilainen Waterways SA osti aluksen ja rekisteröi sen Panaman lipun alle. 23. lokakuuta alus sai nimen Vulpine. 2. heinäkuuta 2007 alus siirtyi liikennöimään linjalle Antwerpen–Harwich–Lagos. Sittemmin aluksella operoi R.M.R. Shipping Agency. Huhtikuussa 2009 alankomaalainen Sardauna Shipping BV osti aluksen ja antoi sille nimen Sardauna.
Hannes Jukonen

Johan (Hannes) Brynolf Jukonen (2. heinäkuuta 1873 Keuruu – 6. kesäkuuta 1961 Keuruu) oli suomalainen juristi ja kotiseututyön harrastaja.
Jukosen vanhemmat olivat kauppias Johan Jukonen ja Olivia Ekman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 yksityistodistuksella Kuopion yhteiskoulusta ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1910 ja ylemmän hallintotutkinnon 1911. 
Jukonen oli aluksi rautatievirkamiehenä ja sen jälkeen Tampereen taksoitussihteerinä 1919–1927, Helsingin lastenvalvojana 1927–1930 sekä Helsingin kaupungin ja valtionverotuslautakunnan sihteerinä 1930–1943. 
Hannes Jukonen toimi Keuruun vanhan kirkon esittelijänä matkailijoille 1928–1958.