David Pawson

Perhetausta ja opinnot

Pawsonin väitetään polveutuvan 1700-luvulla Englannissa vaikuttaneesta metodistisaarnaaja John Pawsonista, joka oli metodismin perustajan, John Wesleyn työtoveri. Muutoin Pawsonin suku on ollut maanviljelijöitä aina tämän isään, professori Cecil Pawsoniin saakka, joka oli päätyönsä ohella saarnaaja ja sivutoiminen maanviljelijä. Pawson sai nimensä isoisänsä David Ledger Pawsonin mukaan.
Pawson suoritti alemman maataloustutkinnon Durhamin yliopistosta ja sai opiskeluaikanaan hengellisen kutsumuksen saarnaajan työhön. Tämän seurauksena Pawson suoritti teologian opintoja Cambridgen yliopistossa, josta hän valmistui maisteriksi. Opintojensa aikana Pawson koki uskonnollisen kriisin; Pawsonin liberaaliteologiseksi kokema opetus aiheutti epäilyksiä ja hän koki menettävänsä luottamuksensa Raamattuun ja melkeinpä uskonsa Jumalaankin. Valmistumisen jälkeen Pawson astui kuitenkin metodistikirkon palvelukseen ja kertoi selviytyneensä kriisistään.
Nykyään David Pawson asuu Hampshiren Basingstoken lähistöllä Etelä-Englannissa vaimonsa Enidin kanssa. Hänen kolmesta lapsestaan vanhimmalla eli Deboralla todettiin leukemia, johon tämä kuoli vuonna 2004.

Saarnaajana

Pawson suoritti asevelvollisuutensa Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa, minkä jälkeen hän jäi palvelukseen sotilaspastoriksi muille kuin anglikaaniseen ja roomalaiskatoliseen kirkkoon kuuluville. Sotapalveluksensa aikana hän päätti lopettaa aihepiirien mukaiset raamatuntekstiin perustuvat saarnat ja siirtyä saarnaamaan kohta kerrallaan kirkkovuoden ajankohdista välittämättä. Samalla Pawson tuli siihen tulokseen, että Uusi Testamentti tuntee vain yhden tavan kastaa, uskovan kasteen. Asepalveluksen päätettyään Pawson tunsi itsensä kykenemättömäksi kastamaan sylivauvoja. Koska metodismi hyväksyy lapsikasteen, tämä johti välirikkoon työnantajan kanssa. Välittömästi eronsa jälkeen Pawson siirtyi toimimaan Buckinghamshiren Gold Hillin baptistiseurakunnan sielunpaimenena.
Myöhemmin, pastorina Guildfordin baptistiseurakunnassa David Pawson saavutti mainetta molemmissa vaikuttavana ja vakaana Raamatun esilletuojana. Hän alkoi julkaista saarnakasettejaan, jotka alkujaan tehtiin kirkon sairaille ja ikääntyneille jäsenille. Kasetit ovat kuitenkin saavuttaneet maailmanlaajuisen levikin.
Pawsonin toimikauden aikana Millmeadista tuli Britannian suurin baptistiseurakunta. Ihmiset tulivat säännöllisesti kuulemaan Pawsonin saarnaamista Lontoosta saakka. Hänen seurakuntansa onkin liki ainutlaatuisessa asemassa sikäli että sen jumalanpalvelusten osallistujamäärät ovat kaksi kertaa suurempia kuin itse seurakunnan jäsenmäärä. Cliff Richard, jonka Pawson kastoi, kävi myös säännöllisesti kokouksissa. Pawson jätti Millmeadin vuonna 1979 ja siirtyi saarnaamaan ympäri maailmaa. Hän saarnaa edelleen toistuvasti Britanniassa ja muissa maissa: Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Etelä-Afrikassa, Alankomaissa, Israelissa, Kaakkois-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Pawsonilla on suuri Raamatun opetussarja, joka käsittää sen kaikki 66 kirjaa. Raamatun läpikäyminen luentoina vei kolmisen vuotta, jolloin siitä tehtiin ensimmäisellä kertaa ääninauhat. Toisella kertaa, kun Pawson opetti Raamatun läpi, hänestä tehtiin videotaltiointi, jotta esitetyt kaaviot, kartat ja kuvat näkyisivät yleisölle myös. Myöhemmin julkaistiin vielä kirja tästä Pawsonin opetussarjasta.

Teologia

Pawson edustaa baptismin piirissä maltilliseksi katsottavaa suuntausta. Hän noudattaa arminianistista teologiaa, jonka mukaan ihminen valitsee itse, haluaako hän saada uskon ja pelastuksen vai ei. Seurakunnallisessa toiminnassa Pawson edustaa välittävää näkemystä karismaattisuuden ja evankelikalisuuden välillä: hän tunnustaa armolahjojen olemassaolon nykymaailmassa, mutta vaatii, että armolahjojen käyttö toteutetaan Raamattuun perustuen, mikä sulkee pois eräiden vapaiden suuntien ajatuksen Jumalan ilmoituksen jatkumisesta niiden toiminnassa.
Pawson on saanut erityistä kritiikkiä suhtautumisestaan maailmanloppuun. Hän edustaa varsin perinteistä näkemystä, jonka mukaan lopun aikoina koko ihmiskunta, uskovat mukaan lukien, joutuu valtaisien koettelemusten alaiseksi. Pawson ei myöskään hyväksy oppia tempaamisesta, jonka mukaan Jumala tempaisisi kaikki uskovat taivaaseen jo ennen koettelemusten alkua. Pawsonin mukaan uskovat temmataan Jeesusta vastaan yläilmoihin (1.Tess.4:17), minkä jälkeen Kristus perustaa tuhatvuotisen valtakunnan maan päälle ja hallitsee yhdessä kristittyjen kanssa.

Raamatusta yleensä

Pawsonin mukaan Raamattu ei ole kirja vaan eräänlainen kirjasto. Raamatussa on 66 kirjaa ja jokaisesta kirjasta löytyy vastaus kysymykseen "Miksi tämä kirja on kirjoitettu". Pawson toteaa, että kulloistakin kirjaa ymmärtää paremmin vasta, kun tietää, miksi se on alun perin kirjoitettu. Neljä eri evankeliumia on Pawsonin mielestä kirjoitettu neljää eri tarkoitusta varten. Ilmestyskirjan sisällön ja kirjoituksen syyn avaa sen luku 14 Pawsonin mielestä: ”Tässä on pyhien kärsivällisyys, niiden, jotka pitävät Jumalan käskyt ja Jeesuksen uskon.”

Käytäntöjä omassa seurakunnassa

Omassa seurakunnassaan Pawson oli luetuttanut koko Raamatun läpi ääneen, mikä kesti sunnuntain iltapäivästä torstaihin saakka, jolloin lukeminen tapahtui ilman katkoja. Kokonaisuudessaan Raamatun lukeminen ääneen kesti noin 82 tuntia ja lukija vaihtui 15 minuutin välein. Kuulijoita oli koko viikon aikana arvioitu olevan noin 2 000, joista useat kuuntelivat vain puoli tuntia ja jotkut jäivät kuuntelemaan seuraavaan aamuun saakka, Pawson toteaa.

Asiayhteys tärkeää julistuksessa

Pawsonin mukaan ei voida saarnata Joh 3:16 ilman, että tiedetään Joh 3:17, koska alkuaan Raamatussa ei ollut jae-erottelua. Asiayhteyttä ei voida irrottaa päätekstistä ja tehdä siitä uutta asiayhteyttä. Saman asian hän toteaa kohdasta, jota hänen mielestään on usein väärin käytetty saarnoissakin, kun sanotaan, että kaikki on uskovalle mahdollista (kaikissa elämän asioissa/tilanteissa): "Kaikki minä voin hänessä, joka minua vahvistaa.", tässä on kuitenkin kyse taloudellisesta toimeen tulemisesta asiayhteyden mukaan – tulee palkallaan toimeen, Pawson toteaa.

Raamatun rakkaustarina

Raamattua hän pitää myös alusta loppuun saakka eräänlaisena rakkaustarinana, jossa Jeesus on aviomies ja seurakunta morsian. Läpi Raamatun Jumala etsii morsianta Pojalleen ja Ilmestyskirjassa on tuo juonen huippukohta Pawsonin mukaan. Niin kuin maallisissa häissä niin myös taivaallisissa häissä, morsiamen puku on erittäin tärkeä asia. Pawson näkee tärkeäksi, että seurakunta on hyvin puettu myös hengellisesti (Raamatun termejä käyttäen). "Ja pyhän kaupungin, uuden Jerusalemin, minä näin laskeutuvan alas taivaasta Jumalan tyköä, valmistettuna niin kuin morsian, miehellensä kaunistettu."

Jumalan nimestä

Eksegetiikassa, joka tutkii alkukieltä JHWH tai Jahve (Minä olen, olemista) on Jumalan nimi, ja Pawson yritti selvittää miten se lausutaan. Hän ei saanut yhtäkään juutalaista lausumaan tuota, joten hän pyysi vastineen englanninkieleen. Hän sai vastaukseksi, että lähin sana englanniksi on "Always" eli suomeksi "Aina". "Aina minun apuni, Aina minun voimani, Aina minun kunniani," Pawson toteaa myös, että se on vasta Jumalan etunimi. Jeesuksen yli 300 nimityksestä hän pitää eniten nimestä, jossa Jeesusta kutsutaan nimellä "Kyllä". Hän on Kyllä, jokaiseen Jumalan lupaukseen ja "Kyllä" sanassa on positiivisin uskon ilmaisu Jeesuksesta ja se myös muistuttaa seurakuntia siitä, kuinka tulee ajatella Jeesuksesta Pawsonin mukaan.

Filadelfian seurakunnasta

Pawson luennoi, että Filadelfian seurakunta oli pienin kooltaan, mutta rohkein julistamaan Jeesusta. Seurakunta säilyi myös pisimpään kaikista seitsemästä Ilmestyskirjan seurakunnasta. Se oli myös uskollisin Jeesuksen opetuksille (sinä olet ottanut vaarin minun sanastani etkä ole minun nimeäni kieltänyt) kaikista Ilmestyskirjan seurakunnista Pawson jatkaa. Hänen tekemistään tutkimuksista käy ilmi, että alueen maaperä on vulkaanista ja asukkaat aika-ajoin jättivät kotinsa maan alkaessa vavahdella. Se avaa Pawsonin mukaan käsitystä Jeesuksen puheille, ettei enää tarvitse lähteä ulos: (eikä hän koskaan enää lähde sieltä ulos).

Smyrnan seurakunnasta

Pawsonin mukaan Raamatun aikana Efesos ja Smyrna kilpailivat keskenään Aasian herruudesta. Kaupunki oli hyvin kaunis ja sitä kutsuttiin alkukirkon aikana Aasian ylpeydeksi ja kunniaksi. Kaupunki on perustettu n. 1000 eaa. ja tuhottiin vain 500 vuotta myöhemmin, mutta se rakennettiin jälleen n. 200 eaa. Kaupunki oli kuollut, mutta heräsi eloon ja sama lauseparsi esiintyy Ilmestyskirjassakin. Se on Homeroksen synnyinkaupunki ja kaupungissa on Homeroksen muistomerkki. 
Pawsonin mukaan Kaupunki oli hyvin kansallismielinen. Se valitsi sodissa aina oikean liittolaisen. Smyrna asettui vuoroin Kreikan, vuoroin Rooman puolelle. Ilmestyskirjan kirjoittamisen aikaan Smyrna oli roomalaistunut ja siellä harjoitettiin keisarikulttia. Siellä sijaitsi alueen vanhin Roma-jumalattaren temppeli, jota palvottiin jo ennen keisarikulttia. Kaupunki kutsuttiin: kaupunkien turhuuden paratiisiksi. Smyrna rakasti myöntää asukkailleen vapaan kansalaisen arvonimiä. Pawsonin mukaan kreikkalaiset jälleenrakennuttivat kaupungin. Kaupungin pääkadun nimi oli Kultakatu ja sen varrella oli monia temppeleitä Raamatun aikana. Temppeleistä on jäljellä yksi pylväikkö, joka sijaitsi torin reunalla. Pawsonin mukaan alkuperäistä Smyrnaa ei ole siksi paljoa jäljellä, koska kaupunki on jatkuvassa kehityksessä ja yksi Turkin suurimmista kaupungeista. Se on myös vilkas satama- ja yliopistokaupunki Pawson jatkaa.
26 jaa. Smyrna sai ainoana Aasian kaupungeista rakentaa temppelin Rooman keisarille, Tiberiukselle. Rooma antoi yksinoikeuden Tiberiuksen temppeliin. Smyrna oli kuuluisa uskollisuudestaan. 
Smyrnan seurakunta perustettiin n. 40 vuotta ennen Ilmestyskirjan kirjoittamista Pawson toteaa. Sen perustajina toimivat Efesoksesta saapuneet kääntyneet kristityt. Hän poikkesi siellä viimeisellä lähetysmatkallaan, sillä siellä asui Timoteuksen veli. Todennäköisesti Paavali yöpyi Timoteuksen veljen luona. Varmasti tiedetään, että siellä asui Polykarpus-niminen mies, joka on yksi kuuluisimmista marttyyreistä, joka toimi myös Smyrnan piispana. Smyrna oli alusta asti ollut kärsivä seurakunta ja se oli maksanut kovan hinnan olemassaolostaan.
Pawson pitää mielenkiintoisena sitä, kuinka Jeesus esittäytyy seurakunnalle Ilmestyskirjassa. Jeesus haluaa kertoa itsestään ominaisuuksia, jotka vahvistavat ja lohduttavat seurakuntaa tai jotka ovat unohtuneet seurakunnilta. Jeesuksen esittely on aina erilainen. Jeesuksella on n. 300 eri nimeä, jotka auttavat saamaan Jeesuksesta kokonaiskuvan. Jeesus esitteli itsensä kulloisessakin kirjeessä tavalla, joka sopii parhaiten seurakunnan tilanteeseen, Pawson jatkaa. Smyrnan seurakunnalle Jeesus sanoo, että Hän on ensimmäinen ja viimeinen. Hän on aloittanut kaiken ja lopettaa kaiken. Hän on alfa ja omega. Jeesus puhuu näin ihmiskunnan historiasta.
Smyrnan seurakunta on Pawsonin mukaan hyvä esimerkki siitä, etteivät aina kristityt menesty vaan voivat jopa köyhtyä taloudellisesti olleessaan uskollisia uskossaan. Tämä näkyi Pawsonin mukaan etenkin aterioilla, koska ennen ateriaa oli usein rituaalisia menoja, joihin kristityt eivät osallistuneet. Näin ollen he menettivät osan kauppakumppaneistaan kääntyessään. Tässä mielessä Pawsonin mielestä ns. menestysteologia on osittain heresiaa, koska ei ole oikein luvata ihmiselle taloudellisia rikkauksia uskoontulon yhteydessä. Rikkauksien osalta Pawson on viitannut useissa luennoissaan kohtaan Raamatussa, jossa todetaan: Kamelin on helpompi mennä neulansilmästä läpi kuin rikkaan päästä Taivaan Valtakuntaan. Smyrnassa kristityt olivat menettäneet omaisuutensa ja olivat kerjäläisiä vauraassa kaupungissa, koska kaupunki oli kytköksissä pakanallisiin uskontoihin. Kauppiaan täytyi kuulua ns. kauppakiltaan.

Rukouksesta

Pawson kannattaa myös kysyvää rukousta (interrogation prayer), jossa kysytään Jumalalta asioita käytännön elämässä. Pawsonin mielestä tulee kysyä Jumalalta ja odottaa vastausta. Hän ehdottaa kristityn rukoilijan ensimmäiseksi kysymykseksi Jumalalta: "Onko elämässäni jotain, josta Sinä (Jumala) et pidä?"
Pawsonin mielestä ihmisten tulee rukoilla ja kiittää Jumalaa "Hänen" kirkostaan, ja kehottaa pyytämään anteeksi, jos olemme puhuneet muodossa "Meidän" kirkkomme, koska kirkko on Hänen.

Saatanasta

Pawsonin mukaan Saatana vihaa Raamattua ja etenkin sen ensimmäisiä ja viimeisiä sivuja enemmän kuin mitään muita kohtia. Pawsonin mukaan ensimmäisillä sivuilla selvitetään, kuinka Saatana sai otteen ihmissukuun ja kuinka hän teki tästä maailmasta oman kuningaskuntansa, ja hän ei halua kenenkään tietävän miten hän toimii ihmisten keskellä. Paavali sanoo, että me emme ylläty Saatanan keinoista, koska tiedämme miten hän saa ihmisistä otteen. "Opiskelemalla sitä mitä tapahtui Eedenin puutarhassa, voimme tietää miten Saatana toimii", Pawson toteaa. Ilmestyskirjasta Pawson selvittää, että taivaassa tapahtuvat asiat heijastavat maanpäälliseen elämään, kuten sotina. Suuret vaivan ajat johtuvat siitä, että Saatana on menettämässä valtansa, hänet heitetään ulos Taivaasta ja tietää sen itsekin. Ilmestyskirjasta Pawson toteaa, että sitä olisi hyvä lukea ääneen, koska silloin joutuu käyttämään omaa ääntään ja painottamaan sanoja, jolloin sanoista tulee paljon merkittävämpiä lukijalle ja kuulijalle. "Lue ääneen ja kuljeta sanoma sydämeesi", hän toteaa.
Pawsonin mukaan Saatana rakastaa katsoa omiaan alaspäin, niinpä Saatana valitsee kukkulan asuinsijakseen. Raamatun aikaan Pawson katsoo Saatanan päämajan sijainneen Pergamonissa Ilmestyskirjan mukaan. Alttaria, jossa paloi tuli yötä päivää kutsuttiin Saatanan valtaistuimeksi tai tuoliksi sen muodon tähden. Raamattu myös puhuu, että Pergamonissa on Saatanan valtaistuin: "Minä tiedän, missä sinä asut: siellä, missä saatanan valtaistuin on; ja sinä pidät minun nimestäni kiinni etkä ole kieltänyt minun uskoani niinäkään päivinä, jolloin Antipas, minun todistajani, minun uskolliseni, tapettiin teidän luonanne, siellä, missä saatana asuu.", joka nykyisin on siirretty Pergamonin museoon Itä-Berliiniin.

Tuotanto

Peter Bettson on jakanut pelkästään äänitteitä Pawsonin puheista Australiassa puoli miljoonaa kappaletta viimeisen 25 vuoden aikana. Pawsonin Raamatun opetuksia on julkaistu ja esitetty yli 120 maassa. Helsingissä ja Tampereella hän vieraili 10.–11.5.2007 pitäen seminaarin otsikolla Lutherin reformaation loppuunsaattaminen.