google/wiki40b huggingface dataset:
Felix Frang

Felix Ferdinand Frang (myöhemmin Pahlama) (28. lokakuuta 1862 Ikaalinen – 20. huhtikuuta 1932) oli suomalainen taidemaalari, joka tunnetaan lukuisista maalaamistaan alttaritauluista. Hänen poikansa Leo Pahlama oli myös taidemaalari. Kaikkiaan Frangilla oli neljä lasta. Felix Frangin veli oli taide- ja koristemaalari Berndt Frang-Ponsio.

Elämänvaiheita

Frang aloitti taideopinnot 16-vuotiaana Suomen Taideyhdistyksen (STY:n) piirustuskoulussa Helsingissä opiskellen siellä vuosina 1878–1885. Tuolta ajalta häneltä on säilynyt paljon lyijykynätöitä ja mustalla liidulla tehtyjä piirroksia. Hän oli kolme vuotta 1885–1888 stipendiaattina Düsseldorfissa Saksassa sekä Pariisissa Ranskassa. 
Frangin avioiduttua perhe asui Ikaalisten kauppalassa pienessä vuokramökissä, missä Frang maalasi myös suuret alttaritaulunsa. Olosuhteet olivat varmasti koko perheelle vaikeat, sillä suuret alttaritaulutkin Frang maalasi siellä asteittain kangasta rullalta päästäen ja taas rullalle käärien. Frang voitti kolmannen palkinnon Helsingin Johanneksenkirkon alttarimaalauskilpailussa. Ensimmäisen ja toisen palkinnon sai Edelfelt, mutta töitä ei koskaan toteutettu. Myöhemmin Eero Järnefelt maalasi alttaritaulun Johanneksenkirkkoon.
Palestiinassa hän oli 1925–1926 professori Aapeli Saarisalon perheen vieraana maalaten Kinneretin järven maisemia. Frangin tytär Anna Maria (1898–1957) oli naimisissa Aapeli Saarisalon kanssa.Professori Saarisalo oli siihen aikaan tekemässä Raamatunhistoriaan liittyviä arkeologisia tutkimuksia. Kun Saarisalot palasivat Suomeen ja saivat asunnon Helsingin pitäjästä, muutti leskeksi jäänyt Frang heidän luokseen asumaan vuonna 1931. Frang kuoli seuraavana vuonna 20. huhtikuuta 1932 Saarisalojen luona 69-vuotiaana. 
19 alttaritaulun lisäksi Frang on maalannut lukuisia muotokuvia ja muita tilaustöitä.
Bridgette Wilson-Sampras

Bridgette Wilson-Sampras (s. 25. syyskuuta 1973 Gold Beach, Oregon, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen sisarensa Tracy Wilson on myös näyttelijä.
Wilson-Sampras kruunattiin Miss Teen USA:ksi vuonna 1990 Biloxissa, ja hän oli toinen Oregonista kotoisin oleva voittaja. Tämän jälkeen hän siirtyi elokuva-alalle ja esiintyi elokuvissa Last Action Hero, Billy Madison, Mortal Kombat, Tiedän, mitä teit viime kesänä ja Häät mielessä.
Näyttelemisen lisäksi Wilson-Sampras laulaa, ja hänen musiikkinsa on suosittua varsinkin Japanissa. Hän on myös esiintynyt musikaalissa The Rocky Horror Picture Show.
Hän avioitui tennismestari Pete Samprasin kanssa 2000, ja heillä on kaksi poikaa, Christian Charles (2002) ja Ryan Nikolaos (2005).
Veikko Noronen

Veikko Eljas Noronen (19. huhtikuuta 1913 Äänekoski – 21. syyskuuta 1969 Jyväskylä) oli suomalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Henkilöhistoria

Veikko Norosen vanhemmat olivat konduktööri Walter Noronen ja Matilda Vääränen ja puoliso vuodesta 1944 Lea Martta Helena Boucht. Noronen valmistui opettajaksi 1935 ja opiskeli pianonsoittoa Ilmari Hannikaisen johdolla ja sävellystä Leevi Madetojan ja Selim Palmgrenin johdolla. Sibelius-Akatemiassa Noronen opiskeli 1942–1946, laulunopettaja hänestä tuli 1944. Noronen toimi Jyväskylän kaupungin palveluksessa vuodesta 1946 vuoteen 1948, jolloin hänestä tuli Jyväskylän musiikkioppilaitoksen, sittemmin konservatorion johtaja. Noronen sävelsi muun muassa yksinlauluja, kuoro- ja orkesteri- sekä pianoteoksia.
Anortiitti

Anortiitti eli kalkkimaasälpä CaAl₂Si₂O₈, on yksi plagioklaasia muodostavista maasälpälajeista. Se on yleinen mineraali maankuoressa, sitä on löydetty myös Kuusta ja eräästä komeetasta. Se on yleensä valkoista tai väritöntä. Sen nimi tulee kreikan sanoista an- (epä-) ja orthos, suora, ja kuvaa mineraalin kiderakennetta. Kiteet muodostavat prismoja. Mineraali on läpinäkyvä tai läpikuultava. Mineraalia esiintyy laavakivissä.
Kiiskilampi (Ylitornio)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Kuijasjoen valuma-alueella (67.99), jonka Kuijasjoen latvaosan valuma-alueeseen (67.992) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 127,6 metriä mpy.
Martin Fogel

Martin Fogel (1635–1675) oli saksalainen historioitsija ja polyglotti, jota voidaan jälkikäteisesti pitää fennougristiikan isänä. Aikoinaan hänen työnsä tulokset kuitenkin hautautuivat arkistoihin, joten hänen vaikutuksensa myöhempään tutkimukseen on voinut olla enintään välillistä. Martin Fogel oli Hampurin Akateemisen Gymnasiumin professori ja kaupungin lääkäri.

Observationes

Humanismin saatua jalansijaa eurooppalaisten oppineiden keskuudessa oli syntynyt mielenkiintoa myös suomen kieltä kohtaan. Erityisesti italialaisten ruhtinaiden hoveissa oli paljon humanisteja, jotka vaikuttivat myös ruhtinaiden mielenkiinnon kohteisiin. Italialaiset ruhtinaat halusivat tutustua niiden kansojen henkiseen maailmaan, joista heidän vieraansa saapuivat. 
Toskanan suurruhtinas Cosimo III:n luona oli ollut vieraana Martin Fogel. Kun Cosimo III oli Hampurissa vierailulla ja tapasi siellä Ruotsin kuningattaren Kristiinan, hän käytti tilaisuutta hyväkseen ja pyysi entistä vierastaan Martin Fogelia laatimaan sanaston ja kieliopin suomen kielestä, jota puhuttiin Ruotsin valtakunnassa. Tosin Fogelin saadessa tehtävänsä oli Ruotsissa täytynyt olla tiedossa, että myös valtakunnanneuvos B. Skytte oli kokoamassa sanastoa suomen kielestä.
Kirjassaan De finnicae linguae indole observationes Fogel kertoo, että monessa kielessä f ja h vaihtuvat helposti. Samaan aikaan klassisissa historiankirjoissa sanottiin, että fennit (ts. suomalaiset) ja hunnit (ts. unkarilaiset) ovat samaa kansaa. Tämän perusteella Fogel päätteli, että suomen ja unkarin täytyy olla sukua keskenään. Saamansa toimeksiannon mukaisesti Fogel laati myös kieliopillisen kuvauksen suomen kielestä, ja nykyään tätä kielioppiosaa pidetään erittäin arvokkaana.
Fogelin Cosimo III:lle vuonna 1669 laatima teos sai kunniapaikan Medicien kirjastossa Firenzessä. Teos kuitenkin valitettavasti hautautui kirjaston uumeniin. E. N. Setälä löysi yhden käsikirjoituksen Hannoverista (Niedersächsische Landesbibliothek), ja vuonna 1893 E. Teza julkaisi teoksen uudelleen Italiassa.

Collectanea

Myöhemmin Fogel teki omaan käsikirjoitukseensa lisämerkintöjä. Aineisto on 130 hajanaista lehteä käsittävä kollektanea. Fogelin tarkoituksena oli selvästi julkaista parannettu versio Observationes-teoksesta, mutta tekijän ennenaikainen kuolema katkaisi työn. Vasta vuonna 1983 Cristina Wis-Murena julkaisi Fogelin itsensä täydentämän käsikirjoituksen.
Fogel kokosi materiaalia unkarin kielestä Albert Molnárin (1664) teoksesta Dictionarium Ungarico-Latinum ja suomen kielestä Ignatius Meuerin (1668) teoksesta Variarum Rerum Vocabula. Saamen kielen aineistoa hän sai Johannes Schefferukselta, joka käytti samaa materiaalia omassa teoksessaan Lapponia (1673). Schefferuksen aineisto on mitä ilmeisimmin piitimensaamea. Aineistonsa sanojen ja kieliopillisten piirteiden perusteella Fogel päätteli, että suomi, unkarin ja saame ovat sukua keskenään.
Fogel teki päätelmänsä sata vuotta ennen unkarilaista Johannes Sajnovicsia, jonka tutkimusta Demonstratio. Idioma Ungarorum et Lapponum idem esse vuodelta 1770 pidetään fennougristisen tutkimuksen todellisena alkuna.
Wendela Hebbe

Elämäkerta

Wendela Hebbe asui lapsuutensa Norra Sandsjössä Jönköpingin läänissä. Hänen isänsä oli seurakunnan kirkkoherra Samuel Åstrand (1767–1827) ja äiti tämän vaimo Maria Lund (1776–1847). Hebbe oli vuosina 1832–1864 naimisissa juristin ja tilanomistajan Clemens Hebben kanssa, ja heidän tyttärensä on oopperalaulaja Signe Hebbe. Clemens Hebbe kirjoitti poliittisia artikkeleita nimimerkillä "Junius".  Kun Clemens Hebbe ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja muutti pois Ruotsista, Wendelasta tuli täysivaltainen, leskeen verrattava. Hebbe kasvatti yksin heidän kolme tytärtään Fannyn, Theclan ja Signen. 
Hebbe muutti 1839 Jönköpingiin, jossa hän opetti musiikkia, ja 1841 Tukholmaan Lilla Nygatan 8:aan. Hän tutustui Lars Johan Hiertaan, joka palkkasi hänet kääntäjäksi kustantamoonsa, vaikka hän ei ajan myötä erityisesti pitänytkään kääntämisestä. Hebbe aloitti työt myös Hiertan perustamassa Aftonbladetissa, johon hän kirjoitti lähinnä kritiikkiä teatterista, musiikista ja kirjallisuudesta, mutta teki myös yhteiskunnallisia reportaaseja. Wendela Hebbe ja Lars Johan Hierta asuivat yhdessä melkein kuin aviopari, vaikka Hebbe oli yhä naimisissa miehensä kanssa ja Hiertakin oli naimisissa ja monen lapsen isä  Wendela Hebbe ja Lars Johan Hierta saivat 1852 pojan Edvard Faustman (1852–1927), jonka tytär oli Mollie Faustman. Hebbe alkoi samoihin aikoihin kirjoittaa nimimerkeillä Liana H ja Vendela H. Ensimmäisissä romaaneissaan 1841–1851 on selviä vaikutteita Carl Jonas Love Almqvistilta, joka oli hänen naapurinsa ja kollegansa.
Hebbe oli keskeinen henkilö Tukholman silloisissa kirjallisissa seurapiireissä, ja häntä pidetään Ruotsin ensimmäisenä naispuolisena toimittajana. 1847–1861 hän asui pienessä kulmahuoneistossa Stora Nygatan 21:ssä. Hän piti siellä kirjallista salonkia, joka 1840-luvulla oli Tukholman kirjallisen ja taiteilijamaailman kokoontumispaikka ja josta vuosikymmen myöhemmin tuli taiteilijoiden kokoontumispaikka. Hänen ystäväpiiriinsä kuuluivat sekä Almqvist että Tegnér, joiden kanssa hän kävi kirjeenvaihtoa. Kun Hierta myi Aftonbladetin 1850-luvulla, Hebbe jäi pois lehtityöstä. Puoli vuotta myöhemmin syntyi heidän poikansa Edvard (Faustman) Etelä-Ranskassa. Hebbe kirjoitti Djurgårdsteaternille puhe- ja laulunäytelmän Dalkullan 1858. 
Hebbe käänsi ruotsiksi Den lilla odygdsmakaren (1863), Hän julkaisi 1870-luvulla kaksi satukirjaa I skogen ja Bland trollen. Hän sävelsi kappaleen Det är så underliga ställen lauluäänelle ja pianolle.
Wendelas Vänner -yhdistys on pitänyt huolta Hebben kesäpaikasta Wendela Hebben talosta Södertäljessä, jonka Lars Johan Hierta osti hänelle 1863. Jönköpingigissä on vuodesta 1991 ollut Webben mukaan nimetty katu Hebbe.
Havisevanjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 37 hehtaaria ja se on 2,5 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Vaikka järven yli on rakennettu korkeajännitelinja, ei valtatietä 9 haluttu viedä järven yli. Valtatie kiertää järven sen itäpään ohi 150 metrin etäisyydeltä. Järvellä on kartan mukaan kolme pientä ja luotomaista saarta. Sen rantaviivan pituus on 5,8 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata ja sen länsipäässä asuinaluetta. Länsipään ja Särkijärven väliin on rakennettu Havialan asuinalue, jonne tulee tie Onkijärven läheltä valtatieltä 9. Etenkin järven etelärannalla on runsaasti vapaa-ajan asuntoja, mutta pohjoisrannalla ja itäpäässä niitä on kymmenisen lisää. Järven itäpään lähellä Haukkavuorella on kalliolouhos.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Havisevanjärven-Myllyojan valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,7 metriä mpy. Siihen on johdettu vain muutama ja lyhyt metsäoja. Pohjoisrantaan laskee Personoja, joka tuo Havisevanvuoren länsipuolelta Personlammin, Alisen Salmijärven, Haukijärven ja Ylisen Salmijärven laskuvesiä ja Havisevanvuoren luoteispuolella sijaitsevien Personsoiden kuivatusvesiä. Järven länsipäähän laskee viereisen Särkijärven laskuoja. Havisevanjärven laskuoja Myllyoja mutkittelee ensin lounaaseen päin ja sitten se kääntyy Suinulan asuinalueen läpi itään, missä se virtaa Havisevan peltoalueen läpi. Myllyoja laskee 1,6 kilometrin päässä Vesijärven Havisevanlahteen. Myllyojalle kertyy pudotusta 30,8 metriä.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty karttaan samannimisenä kuin nykyään. Sille oli merkitty laskuoja, joka kulki niittymailla ja metsässä samaa reittiä kuin tänään. Se laski Vesijärveen Havisevan kylässä, jossa oli laaja peltoalue. Järvi oli tuolloin autio, mutta sen takana ja eteläpuolella oleville metsiin raivatuille niityille tuli kylästä metsäpolkuja.
Vuoden 1954 peruskartassa näkyy miten Särkijärven peltopalstojen ja Havisevanjärven väliin oli rakennettu Tampellan kaksiosaista omakotialuetta. Toinen osa siitä sijaitsi Onkijärven pohjoisrannalla. Alueelle tuli tie Suinulasta.
Epäviralliset jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1941

Kansainvälinen talviurheiluviikko 1941 pidettiin 19.-23. helmikuuta Garmisch-Partenkirchenissä. Kilpailujen jääkiekkoturnausta pidettiin epävirallisena EM-kilpailuna .
Carl Arvid Klingspor

Carl Arvid Klingspor (1829–1903) oli ruotsalainen genealogi, majuri. Hän oli valtakunnanheraldikko 1880–1903. Hän julkaisi kirjoja heraldiikan alalta sekä yksin että yhdessä Bernhard Schlegelin kanssa, muun muassa Svensk heraldik (1874).
Arecibon radioteleskooppi

Radioteleskoopin kuvaus

Arecibon radioteleskooppi on halkaisijaltaan 305 metriä. Vertailun vuoksi Suomen merkittävin Metsähovin radioteleskooppi Kirkkonummella on halkaisijaltaan 13,7 metriä. Mitä suurempi radioteleskooppi on, sitä heikomman signaalin se pystyy havaitsemaan avaruudesta. Tästä syystä Arecibon radioteleskooppi kykenee moniin havaintoihin, kuten kaukaisten asteroidien ja komeettojen, heikkojen pulsarien, tai ionosfäärin havaitsemiseen tarkkuudella, johon pienemmät radioteleskoopit eivät kykene. Arecibon radioteleskooppi on toinen maailman kahdesta aktiivisesti käytetystä planetaarisesta tutkasta. Radioteleskooppiin kuuluu neljä tutkalähetintä, joiden lähetystaajuudet ovat 2380 MHz (aallonpituus 12,6 cm), 430 MHz (69,8 cm), 47 MHz (6,4 m) ja 8 MHz (37,5 m).
Arecibon observatorio avattiin vuonna 1963. Luonnon muovaamaan painanteeseen kiinteästi asennetun teleskoopin vastaanotin sijaitsee 18 kaapelin varassa 150 metrin korkeudella maljasta. Teleskooppia itsessään ei voi liikutella, mutta sen vastaanottimen asentoa voidaan muuttaa vastaanottamaan signaaleja noin 40 asteen levyisellä vyöhykkeellä zeniitin ympärillä. Koska Puerto Rico sijaitsee lähellä päiväntasaajaa, voidaan sillä havaita esimerkiksi kaikki Aurinkokunnan planeetat. Vuonna 1974 radioteleskooppi kunnostettiin ja katettiin 38 778 alumiinipaneelilla, mikä nosti teleskoopin suurimman teoreettisen havaintotaajuuden 5000 MHz:iin (6 cm).  Tehokkaampi lähetin lisättiin vuonna 1996, jolloin radioteleskooppiin lisättiin myös gregoriaaninen heijastusjärjestelmä kohdistamaan radiosäteet havaitsimeen sekä metallinen verkko teleskoopin reunoille estämään maan lämpösäteilyn häiriöitä havaittuihin radiosignaaleihin. 
Arecibon radioteleskoopilla tehdyistä löydöistä merkittävin lienee Hulsen ja Taylorin vuonna 1974 havaitsema kaksoispulsari PSR B1913+16, joka oli ensimmäinen epäsuora gravitaatioaaltojen havainto, siten todisti Albert Einsteinin suhteellisuusteorian oikeaksi ja toi havaitsijoilleen Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1993. Lisäksi teleskoopin avulla on muun muassa todistettu neutronitähtien olemassaolo ja Merkuriuksen ja Venuksen kiertoajat Auringon ympäri, havaittu yksi nopeimmin pyörivistä tunnetuista pulsareista, ja yhdet ensimmäisistä eksoplaneetoista.
William Chambers

William Chambers (s. 27. lokakuuta 1723 Tukholma, Ruotsi – k. 17. helmikuuta 1796 Lontoo) oli skotlantilainen uusklassista tyyliä edustanut arkkitehti. Hän suunnitteli useita huomattavia rakennuksia Britannian kaupungeissa ja maaseudulla, joista merkittävimpiä on Lontoon Somerset House.

Suku

William Chambersin isoisä oli rahoittanut Ruotsin kuninkaan Kaarlen XII:n armeijoita. Hänen isänsä työskenteli Ruotsissa kauppiaana. Suku oli mahdollisesti skotlantilaisen Ranskassa aateliin kuuluneen Chalmersin suvun jälkeläisiä.

Elämä

William Chambers syntyi Tukholmassa 27. lokakuuta 1723. Hänen ollessaan kaksivuotias hänen isänsä muutti Riponiin Englantiin ottaen hänet mukaansa. William Chambers opiskeli nuoruudessaan Englannissa ja palasi Ruotsiin vuonna 1739. Vuodesta 1740 vuoteen 1749 hän oli Ruotsin Itä-Intian kauppakomppanian palveluksessa ja teki useita matkoja Kiinaan, jossa opiskeli kiinalaista arkkitehtuuria, muotia ja sisustustaidetta.
Palattuaan Eurooppaan Chambers opiskeli arkkitehtuuria École de Artsissa Pariisissa. Vuonna 1755 hän muutti takaisin Englantiin, meni naimisiin ja perusti arkkitehtitoimiston Lontooseen. Suosituksen ansiosta Chambers nimitettiin Walesin prinssin, joka tunnettiin myöhemmin kuningas Yrjö III:ntena, arkkitektoniseksi neuvonantajaksi yhdessä Robert Adamin kanssa. Chambers työskenteli Walesin leskiprinsessa Augusta von Sachsen-Gothalle tehden muun muassa koristeellisia rakennuksia Kew Gardensiin. Hän oli merkittävä vaikuttaja Royal Academy of Artsin perustamisessa vuonna 1768.
Chambers julkaisi vuonna 1759 teoksen Treatise on Civil Architecture, jolla oli merkittävä vaikutus rakentajiin. Siitä otettiin useita painoksia ja se uudelleenjulkaistiin vuonna 1826. Chambersin vaikutusta vietiin eteenpäin myös hänen nuorten arkkitehtiharjoittelijoidensa välityksellä.
Chambersin kaikki teokset eivät saavuttaneet suurta suosiota. Hänen vuonna 1772 julkaistu teoksensa Dissertation on Oriental Gardening yritti todistaa kiinalaistyylisen puutarhuroinnin paremmuuden verrattuna eurooppalaiseen, mutta teos lähinnä poiki sitä kritisoivia satiireja kielenkäyttönsä ja älyttömien kuvaustensa vuoksi.
Chambersin merkittävin kilpailija englantilaisessa uusklassismissa oli hänen työtoverinsa Robert Adam. Chambers ei saanut koskaan yhtä paljon toimeksiantoja kuin Adam, mutta hän oli heistä kansainvälisempi ja sai vaikutteita mannermaisesta uusklassismista.
Chambers kärsi myöhempinä vuosinaan pahasta astmasta. Hän kuoli pitkällisen sairauden jälkeen Marylebonessa Lontoossa 1796. Hänet on haudattu Westminster Abbey -kirkkoon.

Kunnianosoitukset ja arvonimet

Ruotsin kuningas Kustaa III löi Chambersin ritariksi vuonna 1770. Hänet tunnettiin myös Britanniassa yleisesti nimellä ”Sir William” Yrjö III:n sallittua tämän.
Vaivio

Vaivio on noin 600 asukkaan kylä Liperin kunnassa, Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee aivan Liperin pohjoisosassa 23 kilometrin päässä kuntakeskuksesta. Joensuuhun Vaiviosta on matkaa noin 20 kilometriä. Kylä jakautuu kahteen keskukseen: Vaivioon ja Härkinvaaraan. Härkinvaaralaiset ovat ehdottaneet vuonna 2007 alueensa siirtämistä Polvijärven kuntaan, koska yhteys Polvijärven kirkonkylään on lyhyempi kuin Liperiin. Vaivion asukasluku kaksinkertaistuu kesäisin, kun kesämökkiläiset saapuvat alueelle.

Palvelut

Valviossa sijaitsi alakoulu.  Vaivion ensimmäinen koulu perustettiin 1908. Koulun Nykyinen rakennus valmistui vuonna 1963. Koulu on syksystä 2010 alkaen kaksiopettajainen. Sen oppilasmäärä lukukaudella 2009–2010 oli 40. Koulu oli lakkautusuhan alla, mutta Liperin kunnanvaltuusto päätti säilyttää sen 2010. Vuonna 2013 Valvion koulu kuitenkin suljettiin.  Nykyään entisen koulun tiloissa toimii ravintolabaari.
Joensuun luterilaisella seurakunnalla on Vaiviossa leiri- ja kurssikeskus. Vaiviossa oleva Harila oli 2000-luvulle asti Joensuun kaupungin leirikeskus; nyt tila on yksityisomistuksessa.
Vaivion itälaidalla on Pärnävaaran urheilukeskus. Kylän urheiluseura on vuonna 1931 perustettu Vaivion Tarmo.
Ylivuotto

Ylivuotto (myös Yli-Vuotto) on kylä entisen Ylikiimingin kunnan alueella Vuoton kaupunginosassa Oulussa. Kylä sijaitsee noin 28 kilometriä Ylikiimingin taajamasta itään seututien 836 varrella lähellä Utajärven kunnanrajaa.
Ylivuoton kylä on muodostunut Iso-Vuotunkijärven ja Kiiminkijoen väliselle kapealle harjulle, Vähä-Vuotungin järvi taas sijaitsee kylän länsipuolella. Lännessä kylä rajoittuu Vepsään, idässä rajana on taas Sanginkylän laitimmaisin osa Tervolankylä. Koska lähin silta Kiiminkijoen yli on vasta Alavuotolla, joen takana oleviin muutamiin asumuksiin pääsee kylän kohdalta kesäisin vain veneellä. Pääosin Ylivuoton alue Kiiminkijoen takana on asumatonta sydänmaata luoteessa Pudasjärven Hetekylään, pohjoisessa Puolangan Palovaaraan ja koillisessa Utajärven Juorkunan Olvasjärvelle päin.

Alue ja asutus

Kylä käsittää Yli- ja Vähävuoton kulmakunnat, joiden yhteenlaskettu asukasluku on vain noin 40 henkilöä. Vakinaisten asukkaiden ohella Ylivuotolla on kuitenkin kesäasukkaita. Yhdessä järven itärannalla sijaitsevan noin kymmenen asukkaan Vähävuoton kanssa se muodostaa suppean yhteisön, jonka pääelinkeinona on maatalous ja matkailu.
Ylivuoton koulu lakkautettiin 1977, jonka jälkeen oppilaat on kuljetettu linja-autoilla muihin kouluihin, pääasiassa Vepsän koululle. Nykyisin oppilat kuljetetaan Ylikiimingin taajamaan entiseen kunnan keskuskoululle. Nykyisin koulurakennuksessa toimii retkimelonta- ja kalastuskeskus Vuoton Joutsen. Nykyisin Ylivuotto on pääasiassa muuttotappioaluetta. Autioituneita rakennuksia kylässä on useita eikä uusia rakennuksia juurikaan rakenneta.
Ylivuoton hautausmaa sijaitsee noin puolitoista kilometriä kyläkeskuksesta kaakkoon, seututien varrella.
Hermenegild

Hermenegild tai Ermengild (k. 13. huhtikuuta 585 Tarragona) oli visigoottien valtakunnan prinssi ja marttyyri, joka julistettiin pyhimykseksi vuonna 1585. Hänen muistojuhlansa on huhtikuun 13. päivä.
Hermenegild oli kuningas Leovigildin poika, joka kasvatettiin areiolaiseksi. Vuonna 579 hän meni naimisiin Ingundin kanssa, joka oli Austrasian kuningas Sigebert I:n tytär ja harras katolinen. Hermenegild oli saanut johdettavakseen Bysantin hallussaan pitämän Sevillan piirityksen. Ingund ja Sevillan piispa Pyhä Leander käännyttivät Hermenegildin katoliseksi piirityksen aikana. Tämän jälkeen Hermenegild ryhtyi kapinaan harhaoppisena pitämäänsä isäänsä vastaan. Hän sai tuekseen bysanttilaiset, jotka Leovigild kuitenkin onnistui lahjomaan. Hermenegild vangittiin ja Leovigild mestautti poikansa. 
Useimmat aikalaiskirjoittajat olettivat, että Hermenegild tuomittiin kuolemaan kapinasta, mutta paavi Gregorius I esitti teoksessan Dialogit, että Hermenegild tapettiin, koska hän kieltäytyi areiolaisen piispan ehtoollisesta. Paavi Sixtus V hyväksyi Hermenegildin palvonnan pyhimyksenä Espanjassa ja Urbanus VIII viimein koko kristikunnassa.