Heikki Räisänen

Heikki Martti Räisänen (10. joulukuuta 1941 Helsinki – 30. joulukuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen teologian tohtori, joka toimi vuosina 1975–2006 Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan Uuden testamentin eksegetiikan professorina. Lisäksi Räisänen toimi Suomen Akatemian tutkijaprofessorina 1984–1994 ja akatemiaprofessorina 2001–2006.

Henkilö

Räisänen oli yksi kansainvälisesti arvostetuimmista suomalaisista Uuden testamentin tutkijoista. Hän toimi vierailevana tutkijana Harvardissa, Cambridgessä ja Tübingenissä, hän oli Edinburghin yliopiston (1990) ja Uppsalan yliopiston (2002) kunniatohtori, hän sai Suomen kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon 2005 ja Ruotsin tiedeakatemian Gad Rausing -palkinnon 2006, ja hänen omasta tuotannostaan on tehty ainakin kaksi ulkomaista väitöskirjaa.
Räisäsen laaja-alaiseen tuotantoon kuuluu monografioita ja artikkeleita erityisesti evankeliumitutkimuksen, Paavali-tutkimuksen sekä varhaiskristillisen uskonnon historian alueilla. Varsinaisen tieteellisen tuotannon lisäksi Räisänen kirjoitti useita raamatuntutkimuksen kysymyksenasetteluja kansantajuisesti esitteleviä teoksia ja osallistunut aktiivisesti aihepiiristä käytävään julkiseen keskusteluun. Hän ansioitui myös Koraanin kriittisen tutkimuksen edelläkävijänä ja uskontodialogin puolestapuhujana.
Räisänen oli Vartija-lehden päätoimittajana 1989–2000. Hän lanseerasi lehdessä käsitteen ”kulttuurikristitty” kuvaamaan kaltaistaan ihmistä, joka tiedostaa omien juuriensa olevan kristinuskossa ja suhtautuu siihen myönteisesti, vaikkei uskokaan moniin sen sisältämiin asioihin. Viimeisessä haastattelussaan hän määritteli olevansa agnostikko. Kirjassaan Uuteen uskoon (1993) Räisänen peräänkuulutti raamatuntulkintaan fair play -henkeä ja suvaitsevaisuutta. Hänen mukaansa jokainen tulkinta merkitsee väistämättä valikoivuutta; avainkysymys kuuluu, missä määrin tulkitsija on tietoinen omasta tavastaan valikoida tiettyjä elementtejä oman tulkintamallinsa perusteisiin.
Räisäsen johtama Helsingin yliopiston ja Åbo Akademin eksegeeteistä koostuva tutkimusryhmä oli yksi Suomen Akatemian huippuyksiköistä vuosina 1995–2005. Tutkimusprojektin yleisaiheena on varhaisen juutalaisen ja kristillisen ideologian muotoutuminen. Työtoverit kuvailivat häntä lämminhenkiseksi mutta vaativaksi opettajaksi, jonka vaikutus Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon oli suuri. Helsinkiläinen Ressun lukio nimesi Räisäsen vuoden Ressuksi vuonna 2013.
Professori Räisänen oli Academia Europæan jäsen vuodesta 2004 kuolemaansa saakka.
Heikki Räisänen kuoli Terhokodissa Helsingissä 30. joulukuuta 2015. Räisänen oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi kuolemaansa asti.

Kritiikki

Räisänen sai usein osakseen vastustusta etenkin niin sanottua konservatiivista raamatuntulkintaa edustavilta tahoilta. Hän herätti 1970-luvun alussa huomiota kyseenalaistamalla perinteiseen raamatuntulkintaan kuuluvia käsityksiä monista kristinuskon opeista, kuten Jeesuksen neitseestäsyntymisestä, Uuden testamentin ihmekertomusten historiallisesta paikkansapitävyydestä, Jeesuksen ylösnousemuksesta ja toisesta tulemisesta. Runsaasti keskustelua herätti aikoinaan myös Räisäsen tutkimus Paul and the Law (1983), jossa hän tarkasteli apostoli Paavalin suhtautumista Mooseksen lakiin. Räisäsen edustama linja herätti erimielisyyksiä myös tutkijoiden parissa.