google/wiki40b huggingface dataset:
Elisabeth Domitien

Uran alku

Elisabeth Domitien syntyi noin vuonna 1925. Hän aktivoitui paikallispoliitikassa 1960-luvulla ja liittyi Keski-Afrikan tasavallan ainoaan sallittuun puolueeseen, Mouvement pour l’évolution sociale de l’Afrique noireen (MESAN). Hänet valittiin vuonna 1964 MESAN:n naisten jaoston johtajaksi ja oli muodostamassa naistenjärjestö Union féminine centrafricainea.
Jean-Bédel Bokassa nousi valtaan vuoden 1965 vallankaappauksen jälkeen. Domitien kuului Bokassan kannattajiin. Bokassaa oli kasvatettu Domitienin isän talossa, ja tämä kuuluikin Domitienin perhetuttuihin.

Kausi pääministerinä

Bokassa valitsi Domitienin vuonna 1973 MESAN:n varapuoluejohtajaksi. Samana vuonna hän johti Keski-Afrikan tasavallan ensimmäistä maanviljelöiden kognressia. Bokassa valitsi Domitienin seuraavaksi Keski-Afrikan tasavallan pääministeriksi, ja hänestä tuli näin ensimmäinen nainen, joka on toiminut modernilla ajalla afrikkalaisen valtion hallituksen pääministerinä. Hän ei kuitenkaan ollut hallituksen päämies, sillä se rooli oli Bokassalla. Domitien oli kuitenkin valtion varapresidentti.
Bokassan valintaan vaikutti todennäköisesti se, että kansainvälisen naisten vuoden konferenssi pidettiin kesällä 1975 Meksikossa ja Bokassa halusi saavuttaa kansainvälistä huomiota naisen nimityksellä pääministeriksi. Domitienin kauden pituudesta on eri lähteissä hieman epäselvyyksiä. Hän itse kertoi vuonna 1999 olleensa pääministerinä kesäkuusta 1974 elokuulle 1976, mutta toisissa lähteisä kauden kerrotaan kestäneen tammikuuta 1975 huhtikuulle 1976. Bokassan hallitukset olivat joka tapauksessa lyhytikäisiä, sillä hän sekoitti pakkaa 44 kertaa ensimmäisen 10 vuoden aikana.
Domitienin kausi päättyi, kun Bokassa halusi kruunauttaa itsensä keisariksi. Domitien vastusti tätä, ja Bokassa siirsi hänet syrjään. Hän jatkoi kuitenkin MESAN:n varapuoluejohtajana.

Vankilaan ja sivuun politiikasta

Kun Bokassa syrjäytettiin 1979, uusi presidentti David Dacko vangitutti myös Domitienin ja takavarikoi tämän ominaisuuden. Domitien joutui kahdeksi vuodeksi vankilaan. Domitien sai myöhemmin epäreilun kohtelun takia korvauksia, kun siviilihallinto palasi Keski-Afrikan tasavaltaan vuonna 1993.
Poliittisen uransa jälkeen Domitien toimi yritysmaailmassa ja oli suhteellisen menestynyt liikenainen. Häntä kysyttiin takaisin politiikkaan siviilihallinnon aikana, mutta hän kieltäytyi.

Yksityiselämä

Domitien oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen miehensä oli tilintarkastajana toiminut Jean Baka. He saivat noin vuonna 1941 tyttären. Domitienin toisella miehellä Mgouka-Langadjilla oli useita vaimoja, eikä tämä muuttanut Domitienin luokse. Mobayen alueella asunut plantaasin omistaja Mgouka-Langadji vieraili kuitenkin säännöllisesti Banguissa vaimonsa luona.
Liitokalat

Lajiominaisuuksia

Osa liitokaloista luo rintaevänsä 20–40 päivän välein. Joillakin lajeilla rintaevien ohella myös vatsaevät ovat epätavallisen kookkaat, jolloin kaloilla näyttää ikään kuin olevan neljä siipeä. Useimmat lajit ovat pituudeltaan korkeintaan noin 30 cm, mutta jotkut lajeista kasvavat noin puolen metrin mittaisiksi. Liitokalojen silmät ovat suhteellisesti suuremmat kuin kaloilla keskimäärin. Silmät ovat myös tavallista litteämmät, mikä parantaa näön tarkkuutta ilmassa lennon aikana. Liitokalat elävät meren pintakerroksessa ja käyttävät ravinnokseen planktonia.

Lentäminen

Lentämiseen valmistaudutaan uimalla alhaalta päin nopeasti kohti meren pintaa siten, että evät on taivutettu tiukan vartalonmyötäisesti. Lentoonlähtövaiheessa pyrstöevää käytetään potkurimaisesti ponnistukseen, jonka jälkeen rinta- ja vatsaevät levitetään lentoasentoon. Kalat eivät heiluttele eviään lennon aikana, vaan ne tekevät liitolennon. Liidon aikana kalojen nopeus saattaa nousta 60 kilometriin tunnissa. Liitojen pituus on tyypillisesti 30–50 metriä, mutta havaintoja on tehty jopa satojen metrien lennoista, joissa kalat käyttävät hyväkseen nousevia ilmavirtauksia purjelentokoneiden tavoin. Joskus kalat saattavat myös tehdä useammasta liidosta muodostuvan sarjaliidon ponnistaen pyrstöevällään välillä meren pinnasta lisää vauhtia.
Kalojen joukossa liitokaloilla on hyvin poikkeukselliset kyvyt niitä uhkaavilta petokaloilta pakenemiseen, välttäen siten helposti esimerkiksi miekka- tai tonnikalojen saaliiksi joutumisen.

Taloudellinen hyödyntäminen

Liitokaloja voidaan säilöä kuivattamalla, ja niitä syödäänkin suuria määriä Japanissa sushi-herkkupaloina. Myös liitokalojen mätiä, joka on rapeaa ja punaisen-oranssin väristä, nautitaan Japanissa Tobiko-sushina.
Artur Miziński

Artur Grzegorz Miziński (s. 13. helmikuuta 1965 Opole Lubelskie) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lubliniin Bolesław Pylak 23. maaliskuuta 1989. Hänet nimitettiin Lublinin vihkipiispaksi sekä Tarasa in Numidian titulaaripiispaksi 3. toukokuuta 2004, ja piispaksi vihkiminen seurasi 30. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Mirosław Życiński, jota avustivat Pylak ja Andrzej Dzięga.
Pyykkilauta

Pyykkilauta eli pesulauta on pyykin käsinpesussa käytettävä työkalu. Se muodostuu puisesta tai metallisesta suorakulmaisesta kehyksestä, jonka keskellä on vierekkäisiä harjanteita sisältävä levy. Perinteisesti levy voi olla tehty puurimoista tai uurretusta puulevystä, aallotetusta sinkkipellistä, messingistä tai lasista. Nykyaikaisimpia pyykkilautamateriaaleja ovat muovit.
Perinteisen pyykkilaudan puukehyksen pystyrimat jatkuvat yleensä alaspäin lyhyinä jalkoina, joiden varassa pyykkilautaa pidetään pesusaavin pohjalla niin, että pyykistä puristuva pesuliuos valuu takaisin pesusaaviin.
Pesuaineliuoksessa liotetun pyykin hankaaminen pyykkilautaa vasten irrottaa likaa kankaan pinnasta ja pakottaa pesuliuosta kankaan läpi, jolloin lika irtoaa tehokkaasti. Emännän tietokirja vuodelta 1958 neuvoo pyykin liottamiseen 4–10 tunnin ajan kylmässä pesuliuoksessa, minkä jälkeen pyykkiä hangataan pesulautaa vasten ensin haaleassa, sitten kuumemmassa pesuliuoksessa. Lopuksi pyykki keitetään pyykkipadassa ja huuhdellaan useaan kertaan puhtaalla vedellä. Menetelmä sopii valkopyykille eli liinavaatteille ja muille lämpöä ja kulutusta kestäville puuvilla- ja pellavavaatteille, ei välttämättä nykyajan värikkäille keinokuituvaatteille.
Vauraissa maissa pyykkilaudan ovat syrjäyttäneet pesukoneet, mutta kehittyvissä maissa pyykkilautaa käytetään yhä paljon. Pyykkilauta on suosittu myös kesämökkioloissa sekä sotilaiden ja muiden liikkuvaa leirielämää vietävien keskuudessa. Pyykkilautaa käytetään myös huovutuksessa.

Historiaa

Puisen, uritetun pyykkilaudan arvellaan olevan peräisin Pohjoismaista 1700–1800-luvuilta. Suomessa ne olivat yleisiä vielä 1920-luvulla, mutta niiden huonona puolena oli lyhyt käyttöikä puupinnan alettua rispaantua hankauksesta ja märkyydestä. Aaltopellistä valmistetun pyykkilaudan patentoi Yhdysvalloissa Stephen Rust vuonna 1833, mutta galvanoidustakin pellistä valmistettu pyykkilauta ruostui melko pian ja saattoi alkaa tahrata vaatteita. Liukkaan ja peräänantamattoman pinnan tarjoavia lasisia pyykkilautoja tunnetaan 1800-luvun puolivälistä alkaen; Suomessa ne alkoivat yleistyä 1930-luvulla. Niiden etuna on myös painavuus, minkä ansiosta ne pysyvät helpommin pystyssä pyykkipaljussa pyrkimättä nousemaan kelluvaan asentoon. Haittapuolena on särkyvyys työn tiimellyksessä ja nopeissa lämpötilan vaihteluissa. Muovisia pyykkilautoja sekä pyykkilaudan ja pesuvadin yhdistelmiä, joissa vadin sisäseinä on osittain aallotettu, käytetään paljon muun muassa Japanissa.

Pyykkilauta soittimena

Pyykkilautoja käytetään myös rytmisoittimena lyömällä ja hankaamalla laudan uritettua pintaa jollakin kovalla esineellä, kuten sormustimilla varustetuin sormin. Pyykkilautaa on käytetty erityisesti varhaisessa jazzissa, zydeco-musiikissa ja skifflessä.
Petri Jaakkola

Ura

Jaakkola syntyi Kouvolassa ja on Kouvojen kasvatti. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 1998–1999, jolloin seura voitti sekä Suomen-mestaruuden että Suomen cupin. Seuraavalla kaudella Jaakkola valittiin sarjan parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi. Tilastollisesti hänen paras pääsarjakautensa oli kausi 2001–2002, jolloin hän teki 13,1 pistettä ja otti 3,1 levypalloa ottelua kohden.
Jaakkola edusti Kouvoja vuoteen 2003 asti, jolloin hän siirtyi Joensuun Katajaan. Hän voitti seuran kanssa SM-pronssia kaudella 2004–2005. Jaakkola siirtyi kahden pelikauden jälkeen takaisin Kouvoihin, jossa hän lopetti pääsarjauransa kauden 2005–2006 jälkeen.
Elisa Simonen

Elisa Simonen (s. 30. huhtikuuta 1981 Helsinki) on entinen suomalainen maajoukkuetason pelaaja sekä jalkapallossa että salibandyssä.
Simosen jalkapalloura alkoi Puistolan Urheilijoissa, jossa hän pelasi vuoteen 1999 asti. Kaudeksi 2000 hän siirtyi Malmin Palloseuraan. Simonen voitti MPS:n riveissä liigamestaruuden ja Suomen cupin kaudella 2003. Maajoukkueessa Simonen pelasi yhteensä 32 ottelua.
Salibandyssä Simonen edusti koko 11 kautta kestäneen liigauransa ajan Tapanilan Erää. Hän pelasi uransa aikana 151 ottelua runkosarjassa ja 59 ottelua pudotuspeleissä. Simonen voitti Erässä kaikkiaan kolme mestaruutta, neljä hopeaa ja yhden pronssin. Maajoukkueessa Simonen pelasi 48 maaottelua tehoin 12+20. Hän oli mukana Suomen joukkueessa voittamassa maailmanmestaruutta vuosina 1999 ja 2001.
Onkilampi (Keuruu)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,0 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Kitusjärven alueeseen (35.482) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 169,9 metriä mpy.
Prljavo Kazalište

Prljavo Kazalište on entinen jugoslavialainen ja nykyinen kroatialainen rockyhtye. Se perustettiin vuonna 1977 Zagrebissa. Yhtyeen nimi tarkoittaa kroatiaksi ”likaista teatteria”. Prljavo Kazališten kaikki levyt on laulettu serbokroaatiksi.
Mansur (šeikki)

Šeikki Mansur, alkuperäiseltä nimeltään Ušurma, oli tšetšeenipäällikkö ja islamisti, joka johti sotaa Venäjän keisarikuntaa vastaan 1700-luvun loppupuoliskolla.

Elämäkerta

Ušurma syntyi pienessä Aldy-aul-nimisessä kylässä Sunžajoen varrella lähellä nykyistä Groznyitä. Hän sai naqshbandi-suufilaisen koulutuksen Dagestanissa, joka oli tuolloin tärkeä paikallinen islamilaisen koulutuksen keskus. Palattuaan kotiseuduilleen hän alkoi käyttää nimeä Al-Imam al-Mansur al-Mutawakil ‘ala, ja häntä kutsuttiin šeikki- tai imaami Mansuriksi. Naqshbandi-suufilaisuus painottaa niin sanottua puhdasoppista islamia, ja siihen kuuluu usko, että muslimien epäonni johtuu siitä, ettei islamilaista lakia noudateta tarpeeksi tarkasti. Paluu oikeaoppisuuteen ja jihad vääräuskoisia sortajia vastaan palauttaisi puolestaan muslimien hallitsemat alueet entiseen loistoonsa. Mansur kielsikin monia tšetšeenien harjoittamia epäislamilaisina pidettyjä tapoja, ja vaikka näistä ei luovuttukaan helposti, Mansur sai kannattajia Venäjän muodostaman alati suurenevan uhan takia.
Mansurin kannatuksen levitessä venäläiset alkoivat huolestua hänen suosiostaan. Vuonna 1795 venäläiset lähettivät eversti Pierin johtaman sotajoukon Mansurin kotikylään Aldy-auliin. Joidenkin lähteiden mukaan heitä olisi ollut retkellä 5 000. Tšetšeenit hylkäsivät kylän ennen venäläisten tuloa. Saavuttuaan autioon kylään venäläiset ryöstivät ja polttivat sen. Paluumatkalla venäläiset poikkesivat metsän kautta, jossa tšetšeenit väijyttivät heidät. Pieri, lukuisat tämän upseerit ja 300-600 venäläistä sotilasta saivat surmansa, ja lisäksi tšetšeenit ottivat useita satoja sotavankeja. Tämän yhteenoton jälkeen Mansur johti tšetšeenijoukkojaan sissisodassa venäläisten linnoituksia vastaan vältellen kuitenkin suurempia avoimia yhteenottoja venäläisten kanssa. Mansur kuoli vuonna 1794 saavuttamatta lopullista voittoa venäläisistä, mutta tšetšeenien vastarinta jatkui hänen kuolemansa jälkeenkin.
Vyöhemppo

Levinneisyys

Vyöhemppoa tavataan Etiopiassa. Lajin populaatioksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Laji on vähenemässä ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Claire Martin

Claire Montreuil, taiteilijanimeltään Claire Martin CC, (8. huhtikuuta 1914 Québec – 18. kesäkuuta 2014 Québec) oli kanadalainen kirjailija. Hänestä tuli vuonna 1984 Kanadan ritarikunnan Officer, ja vuonna 2001 hänet ylennettiin Companion-arvoon. 
Montreuilille myönnettiin vuonna 1966 teoksesta Le joue droite arvostettu kanadalainen Governor General's Award. Hän on luonut tuotantonsa ranskan kielellä, jonka hän oppi äidinkielenään.
Martin muutti vuonna 1972 Ranskaan, jossa kymmenen vuotta asuttuaan palasi synnyinsijoilleen Québeciin, Kanadaan.
Perniön Urheilijat

Perniön Urheilijat on Salon Perniössä toimiva vuonna 1940 perustettu urheiluseura. Seuran lajeihin kuuluvat hiihto, jalkapallo, koripallo, lentopallo ja yleisurheilu. Seura on keskittynyt pääasiassa junioritoimintaan. Menestystä seuralle on tullut parhaimmillaan nuorten SM-mitalien muodossa hiihdossa ja yleisurheilussa.
Koripallossa miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2016–2017 miesten I-divisioona B:ssä. Seuralle tarjottiin kaudelle 2015-2016 kaudelle paikkaa ylemmältä sarjatasolta, mutta se kieltäytyi mm. kustannussyistä.
Duuri

Duuri on länsimaisessa musiikissa hyvin yleiseen diatoniseen asteikkoon perustuva sävellaji. Duurisävelmä mielletään iloiseksi sävelmäksi. Duuria vastaava kirkkosävellaji on jooninen. Duurin vastakohta on surumielinen molli.

Rakenne

Duurissa on seitsemän säveltä, joiden väliset korkeuserot sävelaskelin ilmaistuina ovat 1–1–½–1–1–1–½. Solmisaatiossa niihin viitataan tavuilla do, re, mi, fa, sol (tai so), la ja si (tai ti).
Duurikolmisoinnussa on pohjasävel, suuri terssi ja kvintti. Sellaisen muodostavat esimerkiksi sävelet c, e ja g. Jokaisessa puhtaasti viritetyssä duurikolmisoinnussa sävelten taajuuksien suhteet ovat 4 : 5 : 6. Duuriasteikossa esiintyy kolme duurikolmisointia, joiden pohjasävelinä ovat asteikon ensimmäinen, neljäs ja viides sävel eli toonika, subdominantti ja dominantti (do, fa ja sol). Näissä esiintyvät kaikki asteikon sävelet. Jos ne kaikki viritetään puhtaasti, saadaan duuriasteikon sävelten taajuuksien suhteiksi ovat 24 : 27 : 30 : 32 : 36 : 40 : 45 : 48, tai supistettuna

1 : 9/8 (= 1,125) : 5/4 (= 1,25) : 4/3 (≈ 1,333) : 3/2 (= 1,5) : 5/3 (≈ 1,667) : 15/8 (= 1,875) : 2
Jos soitin viritetään niin, että yksi sävellaji soi täysin puhtaasti, poikkeavat kuitenkin muut sävellajit puhtaasta huomattavan paljon. Tämän vuoksi on otettu käyttöön tasaviritysjärjestelmä, jossa puoliaskeleen päässä olevien sävelten taajuuksien suhde on aina 1 : . Silloin jokaisen duuriasteikon sävelten taajuuksien suhteet poikkeavat puhtaista vain hieman ja ovat seuraavat:

1 :  (≈ 1,1225) :  (≈ 1,2599) :  (≈ 1,3348) :  (≈ 1,4983) :  (≈ 1,6818) :  (≈ 1,8877) : 2.
Varsovan laulu

Taustaa

Matti Kassila on muistelmissaan kertonut, että tämän hänen itsensä ja Juha Nevalaisen käsikirjoittaman ja tuottajan painostuksesta mukaan tulleen Valentin Chorellin dramatisoiman elokuvan tarkoitus oli olla paljon enemmän cinéma verité -elokuva, mutta muun muassa budjetti rajoitti kuvaukset Hampurissa pelkiksi sataman yleiskuviksi. Osin englanninkielisenä elokuva oli tarkoitettu myös kansainväliseen levitykseen, missä ei onnistuttu.

Arviot

Aikalaisarviossaan Jerker A. Eriksson (Nya Pressen) ei antanut ymmärtämystä Kassilan työtavalle: "...hänen ohjaustyönsä on joitakin reippaita jaksoja lukuun ottamatta rahvaanomaista ja perustuu tehokeinoihin, siitä puuttuu kurinalaisuus ja se on hidastempoista." Näyttelijät ja erityisesti näyttelijöiden valinta saavat kiitosta. Esimerkiksi Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) kirjoittaa: "Henkilövalinta on kaikkein parhaita. Kassilalla näyttääkin olevan oikea silmä tähän niin kuin vain harvalla meikäläisellä." Samoin kuvaaja Kalle Peronkoski saa kiitosta esimerkiksi Modest Savtschenkolta (Työkansan Sanomat).
Myöhemmiltä kriitikolta elokuva on saanut kiitosta paitsi erinomaisen näyttelijäntyön, myös kuvauksen oivaltavan visuaalisuuden osalta. Elokuvassa yhdistetään viranomaisten dokumenttiaineistoa englanninkieliseen melodraamaan. Eräs kriitikko kehottaa vertaamaan sitä runsaat puoli vuosisataa nuorempaan elokuvaan Rööperi ja kysyy, kumpi puhuttelee todenmukaisemmin.
Gravina (1881)

Palvelus

Alus siirrettiin pian palvelukseenoton jälkeen Filippiineille. Taifuuni upotti aluksen 10. heinäkuuta 1884, jolloin sai surmansa kaksi upseeria ja seitsemän miehistönjäsentä.
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2013

Turnaussysteemi

Turnaussysteemi muuttuu viime vuodesta niin että molempien lohkojen neljä parasta jakaa puolivälieriin ja molempien lohkojen viimeiset (A5-B5) karsivat keskenään sarjapaikasta.

Putoamissarja

Putoamissarja pelataan paras kolmesta systeemillä.

Pudotuspelit

Otteluiden alkamisajat ovat paikallisia aikoja. (UTC+4)
Kaisma järv

Maantietoa

Järven pinta-ala on 136 ha (hehtaaria) ja se on 1,8 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Sen laskujoki on Engen joki (vir. Enge jõgi), joka lähtee järven lounaispäästä, virtaa Väikejärven läpi ja yhtyy 36 kilometrin jälkeen Velisen jokeen (vir. Velise jõgi). Järveen on johdettu useita metsä- ja suo-ojia. Järven valuma-alueen laajuus on 16,0 km² (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 1,25 metriä ja suurin syvyys 2,1 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0017 km³ (kuutiokilometriä) eli 1,7 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 6,0 kilometriä ja sitä ympäröi usealta suunnalta suomaat. Etelässä sijaitsee Järvesoo raba, lännessä Murru raba ja pohjoisessa suuri Kaisma raba. Itärannalla sijaitsee maatila.

Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. keskmise karedusega kihistumata veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi  (vir. kalgiveeline miksotroofne tai kalgiveeline segatoiteline, KM). Silloin on sekä järven veden kalkkipitoisuus joko keskikorkea tai korkea että sen ravinnepitoisuudet korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt ja sen humuspitoisuus on korkea.

Luontoarvoja

Järveltä tavataan tarkkailtavia lajeja sirolampikorento ja piikkinuoliaisiin kuuluva mutakala (Misgurnus fossilis).
Rétromobile

Rétromobile on vuosittainen tammi-helmikuun taitteessa Pariisissa järjestettävä vanhojen autojen näyttely.
Näyttelyssä on esillä yli viisisataa vanhaa arvoautoa. Lisäksi näyttelyssä on osastoja autojen varaosille, pienoismalleille sekä autoiluun liittyvään taiteeseen ja kirjallisuuteen. Rétromobilessä on aina näytteillä myös autoihin liittyviä erikoisuuksia, esimerkiksi amfibioajoneuvoja. Olennaisena osana näyttelyä on historiallisten autojen huutokauppa. Vuonna 2016 näyttelyssä huutokaupattiin 170 ajoneuvoa. Valtaosa myydyistä autoista oli 1950-1970-lukujen urheilu- ja kilpa-autoja kuten Lamborghini, Porsche, Lancia, Jaguar ja Alfa Romeo. Vanhin vuonna 2016 myydyistä autoista oli vuoden 1908 Sizaire-Naudin ja kallein oli vuoden 1957 Ferrari 335 Sport Scaglietti, joka myytiin 32,1 miljoonalla eurolla. Myyty Ferrari oli myyntihetkellä maailman kallein auto.
Itsetiivistyvä betoni

Itsetiivistyvällä betonilla (it-betoni, IT-betoni, ITB) on kyky täyttää muotit ja ympäröidä raudoitus ilman mekaanista tiivistystä. Iitsetiivistyvä betoni poikkeaa nimenomaan muokkautuvuudellaan tavanomaisesta betonista. Itsetiivistyvä betoni on yleisnimitys vastaavasti kuin täryttämällä tiivistetävä betoni.
It-betonin koostumus eroaa tavanomaisesta betonista tietyiltä osin kuten hienoainesmäärän ja käytettävän tehokkaan niin kutsutun kolmannen sukupolven notkistimen osalta. Tällä perusteella ITB:n ominaisuuksista voidaan puhua yleisellä tasolla. Kuitenkaan ei it-betonia voida luokitella kaikilta ominaisuuksiltaan tietylle rajatulle alueelle. Sen kaikki ominaisuudet ovat suhteessa koostumukseen vastaavasti kuin tavanomaisenkin betonin ominaisuudet.
Itsetiivistyvässä betonissa käytettävä lisähienoaines voi olla reaktiivista kuten sementti ja lentotuhka tai reagoimatonta jauhemateriaalia. It-betonimassan viskositeettiominaisuuksia voidaan muuttaa myös erityisellä lisäaineella, niin kutsutulla stabilaattorilla.
Bomba Estéreo

Bomba Estéreo on kolumbialainen musiikkiyhtye. Bomba Estéreon musiikkia on luonnehdittu electro tropicaliksi ja psykedeeliseksi cumbiaksi, ja siinä yhdistävät perinteisen cumbian lisäksi muun muassa tekno, rap, hip hop, reggae ja Kolumbian rannikkoseutujen afrokaribialainen champeta.
Bomba Estéreo perustettiin Bogotássa vuonna 2005, kun basisti Simón Mejía kutsui Santa Martasta kotoisin olevan Liliana Saumetin laulajaksi ja toiseksi lauluntekijäksi. Erityisesti Saumetin vaikutuksesta musiikissa alkoivat yhdistyä rap ja perinteinen karibialainen musiikki. Yhtyeen ensimmäinen albumi Estalla ilmestyi vuonna 2008, mutta varsinaisena läpimurto tuli Fuego-singlen myötä vuonna 2009. Vuonna 2010  MTV:n Iggy Show’n katsojat äänestivät Bomba Estéreon  "Parhaaksi uudeksi yhtyeeksi".
Andrea Blackett

Andrea Blackett (s. 24. tammikuuta 1976) on barbadoslainen pikajuoksija,  joka keskittyy pääasiassa 400 metrin aitajuoksuun. Hän pitää hallussaan Barbadoksen ennätyksiä 100 metrin aitajuoksussa ja 400 metrin aitajuoksussa.
Eeva Eloranta

Ura

Eeva Eloranta valmistui Teatterikoulusta vuonna 1975 ja täydensi opintojaan teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2008.
Eloranta on työskennellyt freelancerina useissa teattereissa sekä kiinnitettynä että vierailevana näyttelijänä, muun muassa Kansallisteatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa, Porin Teatterissa 1981-1983 ja Rovaniemen Teatterissa 1975-1977. Elorannan näyttämörooleista ovat olleet muun muassa Peer Gynthin Solveig (1983), Pieni Kauhukauppa -musikaalin naispääosa (1987) Helsingin Kaupunginteatterissa ja Vanja-enon Jelena Andrejevna (1989) Kansallisteatterissa.
Eloranta on saanut kahdesti sekä valtionpalkinnon (1982 ja 1984) että Jussi-palkinnon (samoina vuosina). Palkitut roolityöt olivat elokuvissa “Yö meren rannalla” (Erkko Kivikoski/ 1982) ja “Palava enkeli” (Lauri Törhönen/ 1984).
Vuosina 1993-1996 Eloranta näytteli Mtv3-kanavalla nähdyssä tv-sarjassa Blondi tuli taloon Margit Haukkamaan roolia. Sen jälkeen – hänen perheeseensä synnyttyä suhteellisen peräkkäin kaksi lasta – Eloranta keskittyi perheeseen ja siirsi oman ammatin harjoittaminen taka-alalle. Näyttelijän töistä niiltä vuosilta mainittakoon 2007 Kulttuurikeskus Poleenin näytelmän Niskavuoren Heta nimirooli ja 2013 alkaen useat roolit Teatterituotannot.fi:n ja Varkauden kesäteatterin komedioissa. Tv—ja filmityö käynnistyi uudelleen 2007, jolloin Eloranta vieraili Kaisa Rastimon Myrsky-elokuvassa pienessä sivuroolissa. 2018 Eloranta oli mukana sivuroolissa Sorjonen-sarjassa Äiti Lassilana. 
2002 alkaen Eeva Eloranta toimi tuottaja-ohjaajana ensin Kulttuurikeskus Poleenissa, Pieksämäellä ja 2012 alkaen tapahtumatuotantoyrityksissä. Eloranta on myös vieraillut ohjaajana mm. Varkauden Teatterissa 2011 (Riemurahat) ja Mikkelin Teatterissa 2013 (Lainatenori). Ohjauksia sekä harrastaja- että ammattiteattereissa on kertynyt Elorannalle yhteensä n. 30.
Kolumnistina Eloranta debytoi 2016 Viva-lehden palstoilla. Käsikirjoittamisen hän aloitti 1998, jolloin hän oli mukana kirjoittamassa kaksi vuotta tv-sarjaa Samaa sukua, eri maata MTV3:lle.

Yksityiselämä

Elorannalla on puolisonsa kanssa kaksi aikuista lasta.
Georgia Nicolsonin salatut elämät

Georgia Nicolsonin salatut elämät (Confessions of Georgia Nicolson) on Englannissa suosittu teini-ikäisille tytöille suunnattu kirjasarja, jonka on kirjoittanut Louise Rennison. Se on teini-ikäisen tytön Georgian päiväkirja, johon hän kirjoittaa koulusta, pojista, ystävistään ja turhautuneisuudesta perhettään kohtaan. Georgia on ensimmäisessä kirjassa 14-vuotias ja viidennessä hän on 16-vuotias.
Kahteen ensimmäiseen kirjaan perustuen on tehty elokuva Angus, Thongs and Perfect Snogging, joka ilmestyi Iso-Britanniassa vuonna 2008 ja Suomessa 2009.
Andamaaniendrongo

Levinneisyys

Andamaaniendrongoa tavataan Andamaanien saarilla. Sen on kuvattu olevan vielä yleinen. Se luokitellaankin elinvoimaiseksi, vaikka sen kanta lienee pienenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia.