Gideon (Raamattu)

Gideon (hepr. ‏גִּדְעוֹן‎, Gid'on, suom. "Tuhoaja," "Soturi" tai "Sotaurho"), myös Jerubbaal, oli Raamatun Vanhan testamentin mukaan israelilaisten tuomari. Hänen arvellaan eläneen 1300-luvun eaa. ja 1200-luvun eaa. välisenä aikana. Gideonin aikana maailmaa hallitsivat heettiläiset.
Gideonin tarina löytyy Tuomarien kirjan luvuista 6-8. Heprealaiskirjeen luvussa 11 Gideon mainitaan yhtenä esimerkkinä uskon miehestä. Neljäs Mooseksen kirja mainitsee Abidanin olevan Gideonin poika.
Suomessa toimii yhdistys nimeltä Suomen Gideonit ry, joka on osa kansainvälistä Gideons International -järjestöä.

Gideon valmistautuu sotaan

Gideon torveen puhaltamalla kutsui luokseen sukunsa miehet ja lähetti viestinviejiä pyytämään vapaaehtoisia muista pohjoisista heimoista, Asserin, Sebulonin, Naftalin ja luultavasti myös Isaskarin heimosta. Hän valmistautui sotaan midianilaisia vastaan. Ennen sotaretken aloittamista Gideon pyysi Jumalalta lisävarmistusta siitä, että Herra olisi hänen kanssaan. Ensin hän pyysi, että puimatantereelle yöksi jätettyyn vastakerittyyn villaan nousisi kaste, mutta maa jäisi kuivaksi. Seuraavana yönä hän pyysi, että kastetta nousisi vain maahan, mutta villat jäisivät kuiviksi. Ja kumpanakin yönä tapahtui, niin kuin Gideon oli pyytänyt.

Voitto midianilaisista

Seuraavan päivän aamuna Gideon ja kaikki koolle tulleet miehet leiriytyivät Harodin lähteelle. Midianilaisten leiri taas oli siitä, Mooren kukkulasta, pohjoiseen päin, tasangolla. Jumala sanoi Gideonille tällä olevan liikaa miehiä seurassaan, koska he voisivat jälkeenpäin sanoa itse saavuttaneensa voiton midianilaisista ja Jumala käski Gideonin sanoa kansalle "Se, joka pelkää ja on arka, palatkoon takaisin ja väistyköön Gileadin vuorilta". Niin kansasta palasi takaisin kaksikymmentäkaksituhatta ja kymmenentuhatta jäi. Vielä Jumalan mukaan väkeä oli liikaa ja hän käski Gideonin mennä alas lähteelle, jossa hän ilmoittaisi Gideonille valitut sanoen, "Tämä lähteköön sinun kanssasi". Hänen tuli asettaa myös erilleen ne ihmiset, jotka joivat vettä latkien kuin koirat tai polvillaan. Jumala sanoi Gideonille, "niillä kolmellasadalla miehellä, jotka latkivat minä vapautan teidät ja annan Midianin sinun käsiisi, kaikki muu väki menköön kotiinsa".
Gideon meni palvelijansa Puuran kanssa alas midianilaisten leiriin etuvartiostoon kuuntelemaan, koska Jumala oli käskenyt häntä mennä sinne, jos häneltä puuttui rohkeutta. Niin hän kuuli muuan miehen sanovan. "Minä näin unta. Ohraleipäkakku tuli pyörien midianilaisten leiriin. Se tuli teltalle saakka, iski siihen niin, että se kaatui, ja käänsi sen ylösalaisin ja teltta jäi kumoon." Toinen mies sanoi, "se ei ole mikään muu kuin israelilaisen Gideonin, Jooaan pojan, miekka; Jumala antaa hänen käsiinsä Midianin ja koko leirin". Kuultuaan tämän Gideon rukoili ja palasi leiriinsä.
Hän jakoi ne kolmesataa miestä kolmeen joukkoon ja antoi heille kullekin käteen pasuunan ja tyhjän saviruukun, tulisoihtu ruukussa. Gideon sanoi sotilailleen, että heidän tuli toimia hänen perässään, kun hän puhaltaisi pasuunaan, hekin puhaltaisivat leirin ympärillä. He tulivat leirin ympärille, puhalsivat pasuunoihinsa ja huusivat yhteen ääneen, "Herran ja Gideonin puolesta!". Gideon ja hänen joukkonsa särkivät saviruukkunsa ja ottivat soihdun toiseen käteen ja pasuunan toiseen ja huusivat: "Herran ja Gideonin miekka!". He seisoivat paikallaan leirin ympärillä, mutta leirissä kaikki juoksivat sekaisin, kirkuivat ja pakenivat. Kun he puhalsivat noihin kolmeensataan pasuunaan, Herra käänsi toisen miekan toista vastaan leirissä ja leiri pakeni Beet-Sittaan asti Sereraan päin, Tabbatin luona olevan Aabel-Meholan rantaan saakka. Kaikki Efraimin miehet kutsuttiin koolle ja he valtasivat vedet aina Beet-Baaraan asti sekä Jordanin ja ottivat vangiksi kaksi midianilaisten ruhtinasta Oorebin ja Seebin ja surmasivat heidät.