google/wiki40b huggingface dataset:
Rasmus Dahlin

Seuraura

Ensimmäisen kerran Dahlin nousi Frölunda HC:n pelaavaan kokoonpanoon kaudella 2016–2017. Lokakuussa 2016 hänestä tuli ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt pelaaja SHL-liigassa. Pelatessaan Karlskronaa vastaan kuukautta myöhemmin Dahlin teki ensimmäisen maalinsa. Samalla hänestä tuli historian toiseksi nuorin Ruotsin pääsarjassa maalin tehnyt pelaaja. Ennen marraskuuta Dahlin oli saanut vastaanottaa ainoastaan Ruotsin valtion määrittelemää minimipalkkaa (150 euroa kuukaudessa). Saatuaan kuitenkin tarpeeksi SHL-otteluita tililleen hän sai oikeuden ensimmäiseen tulokassopimukseensa.

Maajoukkueura

Syksyllä 2016 Dahlin kutsuttiin alustavasti vuoden 2017 nuorten MM-kilpailuihin osallistuvaan Ruotsin maajoukkueryhmään. Muutama kuukausi myöhemmin hänet nimettiin joulupäivänä Ruotsin lopulliseen kokoonpanoon, minkä myötä hänestä tuli kilpailujen nuorin pelaaja. Turnauksen avausottelussa Dahlin onnistui maalinteossa, kun hän teki Ruotsin viidennen maalin Tanskaa vastaan. Maalin ja maalisyötön seurauksena Dahlinista tuli yhdeksäs 16 vuoden ikäisenä tehopisteen tehnyt pelaaja nuorten MM-kisahistoriassa. Saman ottelun aikana hänestä tuli myös MM-kisahistorian nuorin ruotsalainen maalintekijä sekä ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt pelaaja, joka on tehnyt tehopisteen nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Ruotsi jäi turnauksessa neljänneksi, kun se hävisi pronssiottelussa Venäjälle jatkoajan jälkeen 1–2.

Pelityyli

Jatkoaika.comin verkkolehdelle antamassaan haastattelussa Dahlin kuvaili itseään kahden suunnan puolustajana. Verkkolehden Markus Suhonen määritteli Dahlinin osaamisen hyökkäysalueella "vaaralliseksi yhdistelmäksi liikkuvuutta ja kiekollista osaamista".
Fromia heffernani

Levinneisyys

Näitä meritähtiä tavataan koralliriutoilta 5–45 metrin syvyydestä Tyynenmeren keskisestä länsiosasta Filippiineiltä Salomoninsaarille ja Suurelle valliriutalle asti.
Ekiden

Ekiden, useammin kutsuttu Maratonviestiksi, on urheilulaji, jossa viisi-tai kuusihenkiset joukkueet juoksevat kukin amatöörikilpailuissa 20-30 kilometriä tai suuremmissa kisoissa täyden maratonin. Suosituin laji on Japanissa, mutta kisoja järjestetään myös Pohjois-Amerikassa ja muualla Aasiassa. Lisäksi laji tunnetaan myös Euroopassa.
Ensimmäinen ekiden juostiin vuonna 1917, jolloin juostiin Kiotosta Tokioon. Kilpailu järjestettiin Japanin pääkaupungin vaihdon vuosipäivänä, ja kilpailu kesti yli kolme päivää.
Daihatsu

Daihatsu Suomessa

Daihatsu-autoja tuotiin Suomeen 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa ja uudelleen 1980- ja 1990-luvuilla. Merkki ei koskaan tullut yleiseksi ja japanilaisista automerkeistä se oli Suomessa koko ajan pienin.
Ensimmäinen Daihatsun maahantuoja Suomessa oli helsinkiläinen Uotila Oy, joka oli tuonut maahan muutaman italialaisen Lancia-auton 1960-luvun alkupuolella. Yhtiö toi Daihatsu 1000 -henkilöautoja keväästä 1968 lähtien, mutta ne eivät saaneet mainittavaa vastakaikua suomalaisten autonostajien keskuudessa. Vuoteen 1971 mennessä rekisteröitiin vain vajaat 40 Daihatsu-henkilöautoa ja merkin ensimmäinen yritys Suomen automarkkinoilla päättyi siihen.
Ranskalaisia Peugeot-autoja edustanut Oy Maan Auto Ab aloitti Daihatsun maahantuonnin uudelleen 1980-luvun alussa vuonna 1977 esitellyllä Charade-mallilla. Vuonna 1983 maahantuojaksi vaihtui puolalaisia FSO-autoja tuonut Polmot Oy, jonka nimi muuttui hieman myöhemmin Maanteho Oy:ksi. Suomessa myytiin henkilöautomalleja Charade, Charmant ja Applause, Feroza- ja Rocky -maastoautoja sekä pientä 850-pakettiautoa. Vuoden 1988 lopussa Suomessa oli rekisterissä 5 015 Daihatsu-henkilöautoa ja se oli tilaston 25. sijalla. Vuoden 1990 aikana Suomessa rekisteröitiin 614 Daihatsu-henkilöautoa ja tuolloin merkki oli rekisteröintitilaston 24. sijalla. Vuoden 1991 alussa Daihatsun maahantuonti siirtyi Saabia edustaneelle Oy Scan-Auto Ab:lle. Daihatsun maahantuonti päättyi uusien autojen myynnin romahtaessa lamakauden seurauksena vuonna 1993. Nykyisin Daihatsu-autoja ei tuoda yhtään Eurooppaan.
Suomessa oli Daihatsu-autoja vielä vuoden 1999 lopussa rekisterissä 6 135 autoa, joista yli puolet (3 585 kpl) oli Charade-mallia. Huhtikuussa 2010 Daihatsuja oli rekisterissä enää 1 865 kpl.
Larry Murphy

Lawrence Thomas Murphy (s. 8. maaliskuuta 1961) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Murphy oli puolustaja.

Peliura

Los Angeles Kings varasi Murphyn NHL:ään numerolla 4 vuoden 1980 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Ensimmäisellä NHL-kaudellaan, 1980–81, Murphy teki kaksi liigaennätystä: hän on eniten pisteitä tulokaskaudellaan tehnyt puolustaja (76) ja eniten syöttöpisteitä tulokkaana tehnyt puolustaja (60). Ennätykset ovat edelleen voimassa. 
Murphy pelasi 21-vuotisella urallaan (1980–2001) kuudessa seurassa. Kingsin lisäksi hän pelasi Washington Capitalsissa, Minnesota North Starsissa, Pittsburgh Penguinsissa, Toronto Maple Leafsissa ja Detroit Red Wingsissä. 
Lopetettuaan uransa Detroitissa kauden 2000–2001 päätyttyä, Murphy oli pelannut NHL-urallaan 1615 runkosarjaottelua, mikä oli puolustajien ennätys. Kaudella 2003–2004 Scott Stevens rikkoi ennätyksen, ja nykyään ennätystä pitää hallussaan Chris Chelios. Murphy ja Stevens olivat seuratovereita Capitalsissa vuosina 1983–1989.
Hän voitti 1990-luvulla neljä Stanley Cupin mestaruutta, ainoana pelaajana tuona vuosikymmenenä. Hän voitti mestaruuden Penguinsissa vuosina 1991 ja 1992 ja Red Wingsissä 1997 ja 1998.
NHL-mestaruuksien lisäksi hän oli vuonna 1979 Peterborough Petesissä voittamassa Memorial Cupia, Kanadan juniorijääkiekkoilun mestaruutta. Peterborough pääsi mestaruusotteluun myös seuraavalla kaudella, mutta hävisi jatkoajalla. 
Hänet valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 2004. Tehtyään NHL:ssä 1216 runkosarjapistettä, hän on tällä hetkellä viidenneksi eniten pisteitä NHL:ssä tehnyt puolustaja Ray Bourquen, Paul Coffeyn, Al MacInnisin ja Phil Housleyn jälkeen.
Hans Albert Einstein

Hans Albert Einstein (14. toukokuuta 1904 – 26. heinäkuuta 1973) oli Albert Einsteinin ja Mileva Marićin toinen lapsi ja ensimmäinen poika. Vuoteen 1986 asti luultiin Hans Albertin olleen ensimmäinen lapsi, mutta Einsteinin ja Marićin kirjeiden ansiosta huomattiin perheeseen syntyneen tytär, Lieserl Einstein. Hans Albert Einstein oli hydrauliikan professori Kalifornian yliopistossa, Berkeleyn kampuksella.

Elämä

Hans Albert syntyi Bernissä, jossa hänen isänsä oli töissä patenttitoimistossa. Hänelle syntyi Eduard Einstein -niminen veli kuusi vuotta myöhemmin Zürichissä. Perhe muutti vuonna 1914 Berliiniin ja pian Mileva palasi poikien kanssa takaisin Zürichiin, kun avioliitto oli kariutumassa Milevan ja Albert Einsteinin välillä. Vuonna 1919 suhde päätyi eroon, mikä oli hyvin hankalaa nuorille pojille. Raskaimmin eron otti Hans Albert.
Vuonna 1927 Hans Albert meni Frieda Knechtin kanssa naimisiin. Perheeseen syntyi kaksi lasta, Bernhard Caesar Einstein ja Klaus Martin. Poikien lisäksi perheeseen adoptoitiin Evelyn-niminen lapsi. Hans Albertin vaimo kuoli vuonna 1958 ja hän meni uusiin naimisiin Elizabeth Robozin kanssa.
Hans Albert kuoli vuonna 1973 sydämen vajaatoimintaan. Hänet haudattiin Massachusettsiin, lähelle Woods Holea.

Ura

Hans Albert työskenteli metalli-insinöörinä Saksan Dortmundissa ennen Yhdysvaltoihin muuttoa vuonna 1938.
Radiolyysi

Radiolyysi on aineen kemiallisen koostumuksen muuttamista ionisoivalla säteilyllä. Säteily tuotetaan tässä yhteydessä radioaktiivisen hajoamisen avulla, toisin kuin esim. fotolyysissä, jossa kemiallinen koostumus muuttuu intensiivisen valon seurauksena.
Säteilyn seurauksena aineen kemiallisissa sidoksissa tapahtuu katkeamisia ja uudelleenmuodostumisia. Tämä näkyy ionisaationa ja radikaalien muodostumisena, esim. veden radiolyysituotteina muodostuu vety- ja hydroksidi-ioneja, vety- ja hydroksyyliradikaaleja, vety- ja happimolekyylejä, vetyperoksidia sekä sekundaarituotteina lukuisia muita lyhytikäisiä spesieksiä. Eri tuotteiden muodostumistodennäköisyydet riippuvat säteilyn LET-arvosta, alhaisen LET-arvon säteily kuten gammasäteily tuottaa enemmän ioneita ja radikaaleja ja korkean LET-arvon säteily kuten alfasäteily enemmän molekulaarisia tuotteita.
Ilmiötä on tutkittu paljon muun muassa sen säteilysuojelumerkityksen takia. Säteilykemia tutkii mm. polymerisaatiota, haitallisten mikrobien ja orgaanisten molekyylien tuhoamista ja vedyn ja vetyperoksidin tuottamista säteilyn avulla. Radiolyysi vaikuttaa myös käytetyn ydinpolttoaineen pitkäaikaissäilytykseen.
Ydinreaktoreissa radiolyysi tuottaa prosessiveteen vapaata happea ja vetyä. Nykyaikaisissa ydinvoimalaitoksissa hapen ja vedynmuodostus reaktorin voimakkaassa säteilykentässä on haitallinen ilmiö, mutta herää luonnollisesti kysymys voisiko ilmiön valjastaa hyötykäyttöön. Asiaa on tutkittu sangen paljon ja lupaavimmalta konseptilta vaikuttaa niin sanottu homogeeninen ydinreaktori, jossa ydinpolttoaineen uranyylisulfaatti (UO₂SO₄) ja hidastinaine eli vesi muodostavat keskenään nestemäisen liuoksen. Reaktorin tuottamasta energiasta 35 % menee vedynmuodostukseen, loppu vapautuu lämpönä.
Homogeeninen reaktoriteknologia on kuitenkin tähän asti ollut hyvin marginaalisessa käytössä, eikä siitä ole käyttökokemusta laboratorioiden ulkopuolelta. Tekniikan kehittäminen teolliseen käyttöön vaatisi suuria ponnistuksia eikä lopputuloksesta olisi varmuutta. Näin ollen mielekkään taloudellisen arvion tekeminen olisi hyvin hankalaa.
Varjoja Kannaksella

Juoni

On kesä 1939, ja Karjalankannaksella tehdään linnoitustöitä, joita johtaa insinööri Aarno Teräs. Töitä sabotoidaan, ja Teräs alkaa selvittää tihutyötä. Läheiseen Runolinnan täysihoitolaan saapuu Aarnon rakastettu Birgit Lahti. Kun Aarno saapuu vastaanottamaan morsiantaan asemalle, hän kohtaa sattumalta myös entisen rakastettunsa Veronica Sorrenton. Birgitin epäilyt Aarnon ja Veronican suhteen laadusta alkavat horjuttaa hänen ja Aarnon rakkautta. Sabotöörien majapaikkana toimii Tuomen romukauppa. Tuomi apureineen suunnittelee haurastuttavan aineen lisäämistä betoniseokseen.
Vastavakoilu ryhtyy ottamaan selvää Runolinnan epämääräisistä asukkaista. Kirjailija Someron kautta saa alkunsa huhu, että linnoitustöiden piirustukset ovat Aarno Teräksen salkussa. Rosvot varastavat salkun, mutta sieltä löytyy ainoastaan roskapaperia. Niinpä konnat päättävät kidnapata Birgitin saadaakseen piirustukset Teräkseltä. Somero osoittautuu vastavakoilun luutnantiksi. Rosvojen pääjehu Kausalainen toimittaa Veronican avulla Birgitille väärennetyn kirjeen, jossa sovitaan Birgitin ja Aarnon tapaamisesta huvimajalla. Aarno saa saman viestin. Hän ja Birgit joutuvat rikollisten ansaan, mutta Somero pelastaa heidät.
Birgit ja Aarno tekevät vihdoin sovinnon. Somero saa vakoilurenkaan päällikön satimeen, ja paljastuu, että tämä on Runolinnassa asustellut leskirouva Berg.

Tuotanto

Varjoja Kannaksella kuvattiin kesällä 1943. Ulkokuvat otettiin Helsingin maalaiskunnan Herttoniemessä ja Vuosaaressa sekä Munkkiniemen uimarannalla. Studiokuvakset tehtiin Teknillisen Korkeakoulun ylioppilaskunnan talossa Polilla Helsingin Lönnrotinkadulla.

Vastaanotto

Varjoja Kannaksella menestyi ensi-iltavuotensa keskitasoa heikommin. Se tuotti voittoa vain 179 790 markkaa. 
Varjoja Kannaksella ei jäänyt vaille aikalaiskriitikoiden kiitoksia, mutta se arvioitiin heikommaksi kuin Fenno-Filmin aiempi vakoiluelokuva Salainen ase. Juonta pidettiin jännittävänä ja vauhdikkaana. Elokuvan rakkausjuoni sen sijaan teilattiin ”väkisin liitetyksi”.

Huomioita

Jatkosodan jälkeen Varjoja Kannaksella -elokuvan nimi lyhennettiin sotasensuurin vaatimuksesta muotoon Varjoja. Kaikki viittaukset juonittelijoiden yhteyksistä Neuvostoliittoon poistettiin. Elokuvan viimeinen niin sanottu avainkaupunkiesitys oli Vaasassa 1948. 
Elokuva on julkaistu myös DVD:nä.
Hävittäjälentolaivue 11

Hävittäjälentolaivue 11 (lyhenne HävLLv 11) on Suomen ilmavoimiin kuuluva Lapin Lennoston alainen joukkoyksikkö, joka operoi mm. Hornet-hävittäjäkalustolla. Hävittäjälentolaivue 11 sijaitsee Rovaniemen  Someronharjulla.

Tehtävät

Laivueen pääasiallisena tehtävänä rauhan aikana on valvoa F/A-18 Hornet -hävittäjien avulla vastuualueensa ilmatilaa sekä tarvittaessa estää ilmatilan luvaton käyttö. Muun muassa tätä tehtävää varten laivueen lentokalustoon kuuluu F-18 Hornet -hävittäjiä sekä lisäksi  yhteyskoneita. Myös erilaisia erikoisajoneuvoja, kuten lennoston palokunnan pelastusajoneuvot ja polttoaineajoneuvot on laivueen käytössä.
Hävittäjälentolaivue 11 on lennoston komentajan alainen joukkoyksikkö. Laivueen johdossa on laivueen komentaja.
Hävittäjälentolaivue on yksi Suomen ilmavoimien viidestä lentävästä joukkoyksiköstä muiden lennostojen hävittäjälentolaivueiden ja Ilmasotakoulun Tukilentolaivueen rinnalla.
Laivueen aikaisempaa kalustoa ovat olleet Draken- ja Mig 21 bis -hävittäjät. Drakenit olivat käytössä syksyyn 2000 asti.

Historia ja perinteet

Silloinen Hämeen Lennosto hävittäjälentolaivueineen siirrettiin Luonetjärveltä Rovaniemelle 16.8.1973.
Joukkoyksikön edeltäjä ja perinnejoukko-osasto on Lentorykmentti 4.
Perinnepäiväänsä laivue viettää 10. lokakuuta. Perinteiden vaalimiseen osallistuvat myös maanpuolustusjärjestöt, kuten Lapin Lennoston kilta ja Porin Ilmasilta.
Laivueen laivuetunnuksessa (mm. hihamerkissä) esiintyy visentti.
Aikaisempi muoto laivueen lyhenteestä oli HLeLv 11.
Reginald Rose

Reginald Rose (10. joulukuuta 1920 New York City, New York – 19. huhtikuuta 2002 Norwalk, Connecticut) oli yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja.
Rose palkittiin uransa aikana Emmy-palkinnolla, minkä lisäksi hän oli ehdolla Oscarin voittajaksi parhaan sovitetun käsikirjoituksen sarjassa vuonna 1957 elokuvalla Valamiesten ratkaisu (Twelve Angry Men).
Tilusrauhoitusyhdistys

Tilusrauhoitusyhdistys oli kotieläinten aitausten vähentämiseksi muodostettu yhdistys, jollaisten toiminta loppui viimeistään 1960-luvulla. Ne perustuivat lakiin tilusten rauhoittamisesta kotieläinten vahingonteolta vuodelta 1922, mutta lain soveltaminen jäi vähäiseksi. Laki kumottiin vuonna 2017 vanhentuneena.  Koska jokaisella kotieläinten pitäjällä on velvollisuus huolehtia siitä, etteivät eläimet pääse toisen tiluksille, on eläimiä pidetty aitauksissa niiden valvomisen helpottamiseksi. Aitojen teon vähentämiseksi tilalliset ovat voineet sopia yhteisten laidunalueiden muodostamisesta, jolloin tarvitaan vain alueen ympärysaidat.
Laki tilusten rauhoittamisesta kotieläinten vahingonteolta astui voimaan vuoden 1922 alussa ja siinä säädettiin erityisten yhdistysten perustamisesta yhteisiä laidunalueita varten. Kotieläinten vahtiminen paimentamisella tai aitoja rakentamalla oli toki ollut pakollista aiemminkin. Tilusrauhoitusyhdistykset olivat siis erityislakiin perustuvia julkisoikeudellisia yhdistyksiä.
Tilusrauhoitusyhdistys tuli perustaa vähintään kymmeneksi vuodeksi ja perustaminen tapahtui kunnanvaltuuston puheenjohtajan johdolla. Tilusrauhoitusyhdistyksiin ei sovellettu yhdistyslakia, vaan niistä säädettyä omaa lakia. Yhdistystä perustettaessa tehtiin tilusrauhoitussopimus, jossa oli yhdistyksen toimintaa koskevat määräykset. Sopimus toimitettiin käräjäoikeuden vahvistettavaksi ja myös sopimukseen tehdyille muutoksille oli hankittava oikeuden vahvistus. Yhdistys oli lakkautettava, jos enemmän kuin neljäsosa jäsenistä sitä vaatii. Lakkauttamisesta oli tehtävä ilmoitus oikeudelle, jotta sen pitämä luettelo tilusrauhoitussopimuksista olisi ajan tasalla.
Ketään ei voitu velvoittaa tilusrauhoitusyhdistyksen jäseneksi, jos siitä ei ollut hänelle mitään hyötyä. Kohtuuttomien aitauskustannusten välttämiseksi yhdistykseen kuulumattomankin maa-alue voitiin ottaa yhdistyksen alueeseen. Tällöin oli maa-alueen omistajalle tai haltijalle maksettava rahallinen korvaus aiheutuneista vahingoista. Tilusrauhoitusyhdistys kuului näin ollen pakollisiin yhtymiin.
Bogue-luokka

Taustaa

Saadut kokemukset Long Island- ja Charger-luokista sekä Britannian kasvava tarve saada lisää saattuetukialuksia palvelukseen johtivat Yhdysvaltain tekemään päätökseen vuoden 1941 lopulla siirtää lisää C3-tyypin kauppa-aluksia muutettavaksi tehtävään.

Muutostyöt

Luokan alukset valmistettiin käyttämällä kahtakymmentä tyypin 3C rahtialuksen runkoa. Muutostöistä pääosa tehtiin Seattle-Tacoma Shipbuilding Corporationilla ja muutama alkupään muutos tehtiin Ingalls Shipbuildingilla Pascagoulassa Mississipissä ja Western Pipe and Steel Companyllä San Franciscossa Kaliforniassa.
Eroina edeltäneeseen Charger-luokkaan olivat hieman suuremmat hangaaritilat ja lentokansi, 3 tonnin lentokoneen ilmaan saattava katapultti, kaksi 6,5 tonnin hissiä lentokoneiden siirtämiseksi kannelle. Tärkein ero oli turbiinimoottorien käyttöönotto, mikä nosti alusten nopeutta. Hintana oli kuitenkin toimintasäteen pieneneminen, mikä seurasi hieman pienemmästä öljyvarastosta.
Perään asennettiin 5 tuuman tykki ja 20 millimetrin tykit keulaan sekä lentokannen sivuun rakennetuille hyllyille. Kaikkiaan 20 millimetrin tykkejä oli aluksi 10 kappaletta. Alkupään aluksista osa jäi aluksi ilman tykkejä, kun odotettiin kaksiputkisia 40 millimetrin tykkejä asennettavaksi. 40 millimetrin aseita asennettiin lopulta vain neljä.
Horace Greeley

Horace Greeley (3. helmikuuta 1811 – 29. marraskuuta 1872) oli yhdysvaltalainen lehtimies ja liberaalirepublikaaninen puolueen presidenttiehdokas vuoden 1872 vaaleissa. Hänen julkaisupolitiikkansa vaikutti huomattavasti siihen, että yleinen mielipide kääntyi pohjoisvaltioissa orjuutta vastaan. Greeley toimi toimittajana Jeffersonian ja Log Cabin -lehdissä ennen kuin hän alkoi julkaista New York Tribune -nimistä lehteä. Greeley osallistui republikaanisen puolueen toimintaan vuosina 1854–1855 ja tuki Abraham Lincolnia vuoden 1860 vaaleissa.
Greeley oli Yhdysvaltojen länsiosiin suuntautuvan muuttoliikkeen voimakas tukija. Tähän kannustava lause ”Go West, young man, go West!” (suom. mene lähteen, nuori mies, mene länteen!) on alun perin häneltä.
Milano – San Remo 2013

Milano – San Remo 2013 oli järjestyksessään 104. maantiepyöräilyn Milano – San Remo -kilpailu. Se käytiin 298 kilometrin reitillä Milanosta San Remoon 17. maaliskuuta 2013. 46 kilometrin osuus Ovadasta Arenzanoon jätettiin kuitenkin ajamatta huonojen olosuhteiden vuoksi. Kilpailu kuului UCI World Touriin.
Gerald Ciolek voitti kilpailun oltuaan paras seitsemän ajajan loppukirissä ennen Peter Sagania ja Fabian Cancellaraa.
Stern John

Stern John (s. 30. lokakuuta 1976 Cane Farm) on trinidadtobagolainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskushyökkääjä.
John muutti vuonna 1995 Yhdysvaltoihin opiskelemaan Mercer County Community Collegeen. Pelattuaan USL First Divisionin New Orleans Riverboat Gamblersissä John siirtyi MLS:n Columbus Crew’hun kaudeksi 1998 saatuan suositukset serkultaan, Columbuksen sekä Trinidad ja Tobagon maajoukkueen puolustajalta Ansil Elcockilta. John löi läpi liigassa voittaen sekä maalikuninkuuden (26) että pistepörssin (57). John valittiin Major League Soccerin vuoden pelaajaksi.
Seuraavalla kaudella hän teki 18 maalia, jonka jälkeen Englannin ykkösdivisioonan Nottingham Forest osti Johnin 1,5 miljoonalla punnalla. Forest joutui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin sen jouduttua hautaamaan nousuhaaveensa, jonka johdosta John sai siirron Valioliigaan kun Birmingham City osti hänet 100 000 punnalla. Stern Johnin saldoksi Nottinghamista jäi 18 maalia 49 ottelussa.
Kovilla hyökkääjillä ladatussa Birminghamissa John ei saanut paljoa peliaikaa, mutta hän kuitenkin iskosti itsensä kannattajien mieliin iskemällä muutamia tärkeitä maaleja, kuten loppuhetkien osuma Millwallin verkkoon joka nosti Birminghamin nousukarsintojen finaaliin 2002. Syyskuussa 2004 Stern John sai siirron Coventry Cityyn. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli joukkueen paras maalintekijä vaikka oli aloituskokoonpanossa tuskin puolissa peleistä. Syys-lokakuussa 2005 John pelasi lainassa Derby Countyssä.
John on myös ollut tärkeä pelaaja Trinidad ja Tobagon maajoukkueelle – hän on edustusjoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä 70 osumalla 115 pelissä(tilanne 13. heinäkuuta 2014). Hän kuului Trinidad ja Tobagon MM-kisajoukkueeseen Saksan kisoissa 2006 ja pelasi joukkueen kaikki kolme otteua alusta loppuun.
Karoline Bjerkeli Grøvdal

Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde: IAAF
Triatsiinit

Rakenne

Triatsiinirakenne on bentseenin kaltainen heterosyklinen rengas, jossa on kolme typpiatomia ja kolme hiiliatomia. Triatsiinin kolme isomeeria eroavat toisistaan typpiatomien sijoittumisen perusteella. Muita aromaattisia heterosyklisiä typpiyhdisteitä ovat pyridiinit (1 typpiatomi renkaassa), diatsiinit (2 typpiatomia) ja tetratsiinit (4 typpiatomia). Triatsiinit ovat heikompia emäksiä kuin pyridiinit.

Käyttö

Tunnetuin 1,3,5-triatsiinijohdannainen on hartsin valmistuksessa käytettävä melamiini, jossa on kolme aminosubstituenttia (–NH₂). Toinen hartsin valmistuksessa laajalti käytössä oleva triatsiini on bentsoguanamiini. Triatsiiniyhdisteitä, kuten 2,4,6-trikloori-1,3,5-triatsiinia eli syanuurikloridia, käytetään usein kasvimyrkkyinä. Klooria sisältäviä triatsiineja käytetään vaatteiden värjäyksessä.

Reaktiot

Vaikka triatsiinit ovat aromaattisia yhdisteitä, niiden resonanssienergia on paljon matalampi kuin bentseenillä. Yhdisteillä tapahtuu useammin nukleofiilistä kuin elektrofiilistä aromaattista substituutiota. 2,4,6-trikloori-1,3,5-triatsiini voidaan hydrolysoida helposti syanuurihapoksi kuumentamalla sitä vedessä korkeassa lämpötilassa. 2,4,6-trisfenoksi-1,3,5-triatsiini reagoi alifaattisten amiinien kanssa aminolyysissä.
Koko Taylor

Koko Taylor (oik. Cora Walton, 28. syyskuuta 1928 Shelby County, Tennessee – 3. kesäkuuta 2009 Chicago, Illinois) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja.
Taylor asui nuorena Memphisissä. Vuonna 1954 hän muutti rekkakuskina työskennelleen aviomiehensä Robert Taylorin kanssa Chicagoon. Koko Taylor alkoi esiintyä kaupungin bluesklubeissa, joissa hänen voimakas äänenkäyttönsä herätti lopulta vuonna 1962 tuottaja Willie Dixonin huomion. Dixon järjesti Taylorille lisää keikkoja sekä levytyssopimuksen. Vuonna 1965 Taylor levytti Chess-yhtiölle suurimman hittinsä, joka oli versio Dixonin alun perin Howlin’ Wolfille tekemästä kappaleesta "Wang Dang Doodle". Single nousi R&B-listoilla sijalle neljä ja sitä myytiin yli miljoona kappaletta. Tätä onnistumistaan Taylor ei pystynyt enää toistamaan, vaikka jatkoi levyttämistä vuosikymmeniä.
Keikkailu USA:ssa 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa toi Taylorille paljon uusia faneja. Saatuaan levytyssopimuksen Alligator Recordsille levyt menivät kaupaksi laajemmalle yleisölle. Alligatorille Taylor levytti tusinan verran levyjä. Siinä sivussa hänet on nimetty monesti Grammy-ehdokkaaksi, ja hän on voittanut 25 W.C. Handy -palkintoa (enemmän kuin kukaan muu artisti). Vuonna 1989 Taylor joutui auto-onnettomuuteen. Hän esiintyi 1990-luvulla muutamissa elokuvissa ja avasi 1994 Chicagoon bluesklubin, joka tosin suljettiin 1999.
Taylor vaikutti urallaan lukuisiin muihin naislaulajiin, joista voidaan mainita esimerkiksi Bonnie Raitt, Shemekia Copeland, Janis Joplin, Shannon Curfman, ja Susan Tedeschi. Taylor lauloi vielä viimeisinä vuosinaan noin sadassa konsertissa vuodessa.
Taylor kuoli 3. kesäkuuta leikkauksen aiheuttamiin komplikaatioihin Chicagossa.
Arthur Wills

Arthur Wills OBE (s. 19. syyskuuta 1926) on brittiläinen säveltäjä ja urkuri. Hän toimi musiikin johtajana Elyn tuomiokirkossa vuosina 1958–90 ja Royal Academy of Musicin professorina 1964–92. Hän on pitänyt resitaaleja eri maanosissa ja tehnyt useita levytyksiä niin solistina kuin Elyn kuoron kanssa. Willsin sekulaariin tuotantoon kuuluu laulusarjoja ja Winston and Julia -ooppera. Hän on ollut myös tuottelias urkusäveltäjä. 
Wills julkaisi kirjan Organ (1984), ja häneltä on myös ilmestynyt muistelmateos Full with Wills (2007).