google/wiki40b huggingface dataset:
Soinniton velaarinen frikatiivi

Esiintyminen

Soinniton velaarinen frikatiivi esiintyy useissa eri kielissä. Saksan kielessä se kirjoitetaan <ch> ja esiintyy vain takavokaalin jäljessä (niin sanottu ach-äänne, saks. Ach-laut). Etuvokaalin edellä saksan <ch> ääntyy palataalisena (niin sanottu ich-äänne, saks. Ich-laut).
Lucas Leiva

Ura

Hän pelasi Pekingin olympialaisissa Brasilian pronssia voittaneessa joukkueessa. Leiva voitti vuonna 2006 brasilialaisen Placar- lehden Bola de Ouro (Kultainen pallo) -palkinnon, joka annetaan Série A:n parhaalle pelaajalle. Hän edusti tällöin Grêmiota.
Suutari (hyönteinen)

Koko ja ulkonäkö

Suutari on melko kookas, pikimusta kovakuoriainen, jolla on erittäin pitkät tuntosarvet. Kuoriaisen ruumiin pituus on 16–24 mm, mutta koiraan tuntosarvet ovat yli kaksi kertaa ruumiin pituiset ja naaraallakin jokin verran ruumista pidemmät. Peitinsiivet ovat mustat ja etenkin naaraalla niissä on kellertävien karvatupsujen muodostamaa kuviointia, koiraalla kuviointi on heikompaa tai voi puuttua kokonaan. Etuselän sivuilla on suuri, teräväkärkinen hammas. Peitinsiipien tyvellä keskellä selkää olevassa pienessä kilvekkeessä on karvaton keskijuova, joka ulottuu koko kilvekkeen poikki. Koiraan etummaisen raajaparin nilkkojen jaokkeet ovat leveät ja niissä on pitkiä karvoja. Takimmaisen raajaparin nilkkojen tyvijaoke on kapea.
Huomattavan samannäköisiä lajeja ovat ranskanräätäli (Monochamus galloprovincialis) sekä idänräätäli (Monochamus urussovii) ja lajien luotettava erottaminen toisistaan vaatii yleensä yksityiskohtien tarkastelua.

Levinneisyys

Suutarin levinneisyys ulottuu Pohjois-Euroopasta ja Keski-Euroopan vuoristoista Siperian poikki Japaniin asti. Suomessa sitä tavataan melko yleisenä koko maassa Ahvenanmaalta ja etelärannikolta pohjoisimpaan Lappiin saakka. Kuitenkin Uudellamaalla ja Varsinais-Suomessa se on taantunut.

Elinympäristö ja elintavat

Suutarin elinympäristöjä ovat aurinkoiset paikat, joilla on kuolleita tai vioittuneita puita, erityisesti metsien myrskytuhoalueet, metsäpalojen ja kulotusten synnyttämät aukeat sekä hakkuuaukeiden reunukset. Laji lisääntyy myös aurinkoiselle paikalle jätetyssä kuorellisessa puutavarassa. Aikuiset kuoriaiset ovat liikkeellä kesäkuun puolivälistä elokuun lopulle. Ne ovat päiväaktiivisia ja liikkuvat etenkin aurinkoisella säällä, jolloin koiraat voivat kamppailla naaraista. Kuoriaiset syövät puiden nilaa.
Naaras munii vastikään kuolleisiin kuusiin ja mäntyihin, joiden kuoreen se nakertaa suppilomaisen kuopan, jonka pohjalla on vaakasuora uurre. Munintapaikaksi kelpaavat myös kannot ja kuorellinen puutavara. Kuhunkin munintasuppiloon naaras laskee kaksi munaa. Toukka elää aluksi kuoren alla, mutta kaivertaa talveksi käytävän syvälle puun sisään. Toukkakäytävään kuuluu puun pinnalla oleva laaja, laakea allas, joka täyttyy toukan tuottamasta puupurusta, jota saattaa pursottua puun pinnalle saakka. Toukat syövät myös toisiaan. Toukkavaihe kestää yleensä kaksi vuotta, joskus vain vuoden, ja täysikasvuinen toukka koteloituu puun sisään kaivertamaansa U-kirjaimen muotoiseen käytävään lähelle puun pintaa. Toukat kykenevät tuottamaan kuorta leuoillaan raapien jopa kymmenen metrin päähän kuuluvan äänen.
Suutarin toukkien asuttama puutavara ei toukkakäytävien vuoksi kelpaa sahatavaraksi. Vahinkoja voidaan kuitenkin torjua keräämällä puutavara nopeasti pois maastosta tai kuorimalla varastoitavat rungot.
Kuba Giermaziak

Jakub "Kuba" Giermaziak (s. 9. heinäkuuta 1990 Gostyń, Puola) on puolalainen moottoriurheilija. Hän on aloitti formulauransa vuonna 2007 Eurocup Formula Renault 2.0-sarjassa. Hän ajoi Motopark Academy-tallissa. Giermaziak sijoittui ensimmäisellä kaudellaan sarjassa kymmenenneksi. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2008, mutta jäi sarjan 18:ksi. Hän ajoi samalla kaudella Formula Renault 2.0 NEC-sarjassa ottaen 5 palkintokorokesijaa ja sijoittuen sarjan kuudenneksi. Giermaziak jatkoi vielä kolmannen kauden Eurocup Formula Renault-sarjassa. Hän ajoi yhden palkintokorokesijan ja sijoittui sarjan loppupisteissä yhdeksänneksi. Vuonna 2010 Giermaziak siirtyi ajamaan Porsche Supercup-sarjaa. Siellä hän sijoittui sarjan 10:ksi. Giermaziak jatkoi sarjassa vuonna 2011. Hän saavutti kaksi voittoa sarjasta ja sijoittui sarjan kolmanneksi. Hän oli ajanut samana vuonna myös Formula 3 Euroseries-sarjassa. Vuonna 2012 Giermaziak jatkoi Porsche Supercupissa sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Vuonna 2013 hän saavutti kaksi kolmossijaa kauden aikana sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2014 Giermaziak keräsi kaksi paalupaikkaa ja kolme voittoa sijoittuen sarjan toiseksi.
Nimetön

Nimetön (digitus annularis, digitus quartus tai digitus IV) on peukalosta laskettuna neljäs sormi kädessä, keskisormen ja pikkusormen välissä. Useimmilla ihmisillä nimetön on käden vaikeimmin hallittava sormi.

Vihkisormus

Länsimaisissa kulttuureissa vihkisormusta pidetään perinteisesti nimettömässä. Perinnetiedon mukaan vihkisormusta pidetään vasemmassa kädessä, sillä uskomuksen mukaan vasemman käden nimettömästä on suora yhteys sydämeen, rakkauden symboliin. Tämän uskomuksen uskotaan saaneen alkunsa Egyptistä. 
Keskiaikaisessa Euroopassa kristillisessä hääseremoniassa asetettiin sormus vuorotellen etusormeen, keskisormeen ja nimettömään. Tämä kuvasi Jumalan kolminaisuutta; samaan aikaan lausuttiin "Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen." Sormus jätettiin nimettömään. Muutamissa Euroopan maissa sormusta pidetään vasemmassa kädessä ennen avioliittoa ja naimisiinmenon jälkeen se siirretään seremonian aikana oikeaan käteen.
Sapilasmaa

Sapilasmaa on kylä Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Se on Sanginkylän pohjoisin kolkka eli lähimpänä Juorkunaa Puolangalle menevän seututien varrella.
Sapilasmaan eli Jokikylän koulun paikasta oli kiistaa 1950-luvun vaihteessa. Jokikylä sijaitsee Kiiminkijoen varressa Sapilasmaalta linnuntietä muutama kilometri länteen. Alun perin tarkoitus oli rakentaa molempia alueita palveleva koulu. Jatkosodan aikana koulua pidettiinkin tilapäisesti Syrjälän talossa Jokikylässä. Vuonna 1951 ostettiin kuitenkin Metsähallitukselta tontti Puolangantien varrelta Sapilasmaalta ja seuraavana vuonna eli 1952 Sapilasmaalla aloitti 2-opettajainen koulu.
Jokikylältä Sapilasmaalle tehtiin koululaisille pari kilometriä pitkä tieura asumattoman metsäalueen läpi kylien väliin. Se on 2007 pahasti metsittynyt, koska sitä ei koskaan rakennettu varsinaiseksi maantieksi.
Jokikylän eli Sapilasmaan koulupiiri lakkautettiin jo vuonna 1960 ja liitettiin Sanginkylän koulupiiriin. Koulu ehti siis olla toiminnassa vain kahdeksan vuotta. Kaksiopettajaisessa koulussa oli 1950-luvulla viitisentoista oppilasta. Koulun avaamista edeltäneenä lukuvuonna 1950–51 oppilaita oli kahdeksantoista.
HMCS Galt

Palvelus

Alus palveli Atlantilla suojaten saattueita. Toisen maailmansodan päätyttyä alus poistettiin palveluksesta 21. kesäkuuta 1945 ja se romutettiin vuotta myöhemmin.
Andkhoi

Maantiede

Andkhoi sijaitsee Afganistanin luoteisosassa tasangolla, joka päättyy Amudarjajokeen noin 50 kilometriä Andkhoista pohjoiseen. Andkhoi on Andkhoijoen varrella ja kaupungin paikka on Karakumin aavikon eteläreunalla. Kaupungin korkeus merenpinnasta on noin 330 metriä.
Kaupungin historiallisista rakennuksista on säilynyt näihin päiviin saakka vain muutamia. Niistä merkittävin on paikalliselle muslimipyhimys Baba Wall Sahibille tai ehkä oikealta nimeltään Baba Šukr Allah Abdalille omistettu pyhättö.

Historia

Ankhoi toimi pitkään pohjoiseen kohti Buharaa lähtevien karavaanien lähtöpaikkana. Vuonna 1204 Andkhoi oli paikka, jossa ghuridihallitsija Mui'zz al-Din Muhammad al-Sam kärsi ratkaisevan tappion Khorasmian šaahi 'Ala al-Din Muhammadille. Ghuridien armeija oli palaamassa Amurdarjaa pitkin kohti Hindukušia, kun he joutuivat Khorasmian liittolaisten karakhitaiden väijyttämäksi. Perusteellisen tappion jälkeen ghuridit menettivät Khorasanin Khorasmialle. Sittemmin Andkhoi oli kaanikunta, jonka kaani oli vuoteen 1820 asti Buharan emiirin vasalli. Tuhoisan piirityksen jälkeen Andkhoi liitettiin Afganistaniin. Kaupunki jäi Afganistanille myös. kun Venäjän ja Afganistanin välinen rajasopimus tehtiin vuonna 1885. Nykyisin Andkhoi tunnetaan ehkä parhaiten karakul-lampaannahkojen myynnin keskuksena.

Väestö

Andkhoin asukasluku on noin 30 000. Kaupungin väestö koostuu etnisesti turkmeeneista, paštuista, uzbekeista, tadžikeista ja hazaroista.
Ducati Desmosedici GP7

Tausta

MotoGP luokkaan tuli uudet sääntömuutokset, jonka myötä vielä 2006 kaudella käytetyt 990-kuutioiset moottorit rajoitettiin 800-kuutioisiin. Luistonestoa kehitettiin myös kyseiselle kaudelle, jonka myötä mutkissa ajaminen oli turvallisempaa pyörän ollessa huomattavasti vakaampi. Ducatin kisapäällikön Filippo Preziosin mukaan talli oli alkanut rakentamaan uutta pyörää hyvin aikaisin ja ensimmäisiä versioita testattiin jo toukokuussa 2006. Elokuuhun 2006 mennessä he olivat rakentaneet kaksikymmenti 800-kuutioista pyörää eri asetuksin.
Ducatin tehdastallin lisäksi Pramac d'Antín käytti samaa pyörää, jossa kuljettajina olivat Alex Barros, Alex Hofmann kauden kymmenessä ensimmäisessä kilpailussa, sekä myöhemmin 13 ja 14 kilpailussa. Chaz Davies ajoi Pramacilla neljä kilpailua ja Iván Silva yhden. Barros saavutti parhaimmillaan kolmannen tilan Italian kilpailussa.
Geneettinen materiaali

Geneettinen materiaali on ainetta, johon elävän organismin geneettinen eli perinnöllinen informaatio on varastoitu. Kaikkien tunnettujen eliöiden geneettinen materiaali on deoksyribonukleiinihappoa eli DNA:ta tai ribonukleiinihappoa eli RNA:ta.
Joidenkin keinotekoisten elämänmuotojen geneettisenä materiaalina voidaan pitää tietokoneen muistia tai muuta digitaalista tiedonvarastointimuotoa.
Ordre National du Mérite

Ordre National du Mérite on ranskalainen ansioritarikunta. Se luotiin vuonna 1963 vanhemman ja arvokkaamman Kunnialegioonan rinnalle. Ritarikunnassa on samat viisi luokkaa kuten Kunnialegioonassakin: ritari (chevalier), upseeri (officier), komentaja (commandeur), suurupseeri (grand-officier), sekä suurristin komentaja (grand-croix). 
Ritarikunnan suurmestari on Ranskan tasavallan presidentti, joka myöntää kaikki ritarikunnan kunniamerkit ministerien ehdotusten perusteella. Myöntämisperusteena on sotilas- tai siviiliansiot Ranskan hyväksi tehdyssä työssä.
Nauhan väri on sininen.
Kuoppanummen koulukeskus

Kuoppanummen koulukeskus on Vihdin Nummelassa sijaitseva yhtenäiskoulu, joka avattiin syksyllä 2004. Koulukeskuksessa on oppijoita aina pienistä päiväkotilapsista yläluokkalaisiin asti, kaikkiaan lähes 750. Henkilökuntaa talossa on 140. Rehtorina toimii Markku Tolvanen.
Julius Jaenzon

Joel Julius Jaenzon (8. heinäkuuta 1885 Göteborg – 17. helmikuuta 1961 Tukholma) oli ruotsalainen elokuvaaja ja elokuvaohjaaja, joka tunnetaan erityisesti yhteistyöstään Victor Sjöströmin ja Mauritz Stillerin kanssa muun muassa Selma Lagerlöfin teksteihin perustuvissa elokuvissa.
Jaenzon kouluttautui muotokuvaajaksi, mutta toimi vuodesta 1905 alkaen elokuvaajana. Hän kuvasi Norjan ensimmäisen näytelmäelokuvan Fiskerlivets farer ja työskenteli sitten jonkin aikaa Yhdysvalloissa. Vuonna 1910 hänet nimitettiin Svenska Bion kuvaajaksi ja laboratoriopäälliköksi.
Jaenzonista tuli ruotsalaisen elokuvan ensimmäinen merkittävä kuvaaja, joka vastasi yli sadan elokuvan kuvauksesta. Myös hänen veljensä Henrik Jaenzon toimi elokuvaajana.
Julius Jaenzon käytti joskus nimimerkkiä J. Julius.
Vestonomi (AMK)

Vestonomi (AMK) on vaatetusalan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Vestonomikoulutus on monialaista koulutusta, joka koostuu liiketalouden, tekniikan ja kulttuurin alueista. Opetusministeriön valtakunnallisessa luokittelussa vestonomikoulutus kuuluu kulttuurin alaan. Erona muihin kulttuurialan koulutuksiin on, että vestonomikoulutukseen ei sisälly taideopintoja.
Vestonomin koulutus on laajuudeltaan 240 opintopistettä, ja opinnot kestävät 4 vuotta.
Liiketalouden alaan kuuluvat mm. ostotoiminnan, budjetoinnin ja hinnoittelun sekä alihankinnan opinnot. Keskeistä on globaalin toimintaympäristön hallinta, asiakaslähtöisyyden ymmärtäminen sekä alihankintaosaaminen.
Kulttuurin alan opinoissa on keskeisellä sijalla kaupunkikulttuurin hallinta. Opintoihin kuuluvat mm. pukeutumisen kulttuurin ja historian, muotipiirustuksen sekä mallisto- ja valikoimasuunnittelun opinnot. Kulttuurialan opinnoissa korostuu trendien, tiheästi vaihtuvien valikoimien, kaupunkikulttuurin, kulttuurin kerrostumien ja kansainvälisten bisnes- ja messukäytäntöjen hallinta. Keskeistä on myös budjetoinnin ja hinnoittelun sekä mallisto- ja valikoimasuunnittelun yhteyden ymmärtäminen.
Vaatetustekniikkaa edustavia opintoja ovat mm. vaatteen muodon ja materiaalin hallinnan opinnot. Keskeistä on kolmiulotteisen vaatteen sekä kaksiulotteisen kaavan suhteiden hallitseminen, ohjeistusosaaminen, teollisten toteutusratkaisujen sekä vaatetusteollisuuden tuotantoprosessien ymmärtäminen.
Vestonomikoulutuksessa korostuu kokonaisprosessin hallinta sekä globaalissa toimintaympäristössä toimiminen. Varsinaisia suuntautumisvaihtoehtoja vestonomikoulutuksessa ei ole, mutta tutkintoon sisältyviä vapaasti valittavia opintoja voi ottaa liiketalouden, vaatetustekniikan tai kulttuurin alalta. Näin tutkinnon sisältöä voi painottaa esimerkiksi ostotoiminnan, mallistosuunnittelun tai kaavoitusosaamisen suuntaan.
Vestonomit toimivat vaatetusalan suunnittelu- markkinointi- ja kehittämistehtävissä. Vestonomi voi työskennellä alihankintaan ja valmistuttamiseen liittyvissä tehtävissä, kaavakoordinaattorina, mallimestarina, mallistosuunnittelijana, suunnitteluassistenttina, tuotannonsuunnittelijana, tuotepäällikkönä, valikoimasuunnittelijana tai vähittäiskaupan sisäänostajana. Tyypillistä on, että aluksi työskennellään avustavissa tehtävissä ja työkokemuksen karttuessa työtehtävien vaativuus kasvaa. Vestonomi työskentelee useimmiten keskusliikkeessä, maahantuontiyrityksessä, pesulayrityksessä, tuotantoyrityksessä tai vaatekaupan parissa.
Heredian maakunta

Heredian maakunta on yksi Costa Rican maakunnista. Sen pinta-ala on 2 657 km² ja asukasluku vuonna 2011 noin 434 000. Maakunnan pääkaupunki on Heredia.
Maakunnassa on tulivuoria, vesiputouksia ja reheviä luontokohteita. Se tunnetaan myös kahviviljelmistään.
Martinus Toursilainen

Martinus Toursilainen eli Pyhä Martinus, suomeksi myös Pyhä Martti (316 tai 317 Savaria, Pannonia (nyk. Szombathely Unkarissa) – 8. marraskuuta 397 Gallia) oli Rooman armeijan tribuunin poika. Martinus liittyi Rooman armeijaan viisitoistavuotiaana. Hänet tunnetaan köyhien ja vaivaisten suojelijana. 
Legendan mukaan hän leikkasi nuorena sotilaana miekallaan puolet viitastaan ja antoi revityn puolikkaan Amiensin kaupungin portilla almua pyytäneelle kerjäläiselle. Seuraavana yönä Martinus näki unta, jossa viitan puolikkaan saanut kerjäläinen osoittautui itse Kristukseksi. Jeesus totesi: "Tämä pakana, Martinus vaatetti minut". Seuraavana aamuna Martinuksen viitta oli jälleen ehjä ja kokonainen{. Tämän kaiken kokemansa seurauksena jo nuoruudessaan kristinuskosta kiinnostunut Martinus kääntyi kristityksi ja erosi armeijasta. Hän joutui siksi kärsimään jopa vankeusrangaistuksen.
Martinus liittyi erilaisiin kristillisiin veljeskuntiin, kunnes hän vuonna 361 tuli uudestaan kuuluisaksi perustaessaan luostarin Poitiers’n lähelle Galliaan. Vuonna 371 hänet sitten kutsuttiin noin 250 kilometriä Pariisista lounaaseen sijaitsevan Toursin piispaksi. Legendan mukaan hän oli niin vaatimaton, että kuultuaan kutsusta hän piiloutui hanhitarhaan, mutta äänekkäät hanhet paljastivat hänen piilonsa.
Toursin kaupungissa pakanuus vaikutti noihin aikoihin vielä voimakkaana, ja Martinuksella vaikutti keskeisesti kristinuskon ja samalla olojen vakiinnuttamiseen kaupungissa. Piispa Martinuksella oli erityisen suuri vaikutus priscillianismin kehitymiseen. Martinus Toursilaisen pyhäinjäännökset on haudattu Toursin |Pyhän Martinuksen kirkkoon.
Martinus Toursilainen oli ensimmäinen läntisessä kirkossa pyhimyksen arvon saanut henkilö, joka ei kuollut marttyyrina. Martinus Toursilaisen, Pyhän Martin, muistoksi vietetään katolisissa maissa yhä Martinpäivää 11. marraskuuta, joka oli hänen hautajaispäivänsä. Protestanttisissa maissa päivän vietto on siirtynyt päivää aiemmaksi, jolloin on myös Martti Lutherin syntymäpäivä (ja sen vuoksi myös Suomessa nykyisin Martin nimipäivä). Ruotsissa ja Suomessa martinpäivän viettäminen rajoittuu joidenkin viettämään juhlaillalliseen, jossa syödään pääruokana kokonaisena paistettu hanhi, martinhanhi.

Vaikutus Suomessa

Legenda Pyhästä Martista tuli Suomeen kristinuskon mukana 1100–1200-luvuilla. Pyhä Martti oli tunnettu armeliaisuudestaan ja oikeamielisyydestään ja suosittu kansan keskuudessa. Pyhästä Martista tuli keskiajalla Raision suojeluspyhimys, ja seurakunnan kirkko on nimetty hänen mukaan. Marttilan kunta on saanut nimensä hänen mukaansa. Hänet on kuvattu molempien kuntien vaakunoissa leikkaamassa viittaansa, josta puolet hän antoi kerjäläiselle.
Vasco da Gama (1841)

Valmistus

Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta nimellä Cidade de Lisboa. Alus laskettiin vesille 2. huhtikuuta 1841 Vasco da Gamana ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1876.
Dmitri Suranovitš

Dmitri Suranovitš (Venäjäksi: Дмитрий Суранович) (s. 27. kesäkuuta 1995 Minsk, Valko-Venäjä) on venäläinen entinen moottoriurheilija. Vaikka hän on syntynyt Valko-Venäjällä, hän kilpaili kuitenkin venäläisellä lisenssillä.
Suranovitš aloitti Karting-uran vuonna 2008 ja ajoi sen jälkeen useissa kansainvälisissä kilpailuissa. Hän on Venäjän KF3 mestari vuodelta 2009 ja vuoden 2010 Venäjän KF2 mestari. Vuonna 2011 Suranovitš siirtyi kilpailemaan Formula Abarth-sarjaan. Hän ajoi kahdeksan kilpailua Euroopan Formula Abarth -sarjassa ja neljä kilpailua Italian Formula Abarth -sarjassa. Hän saavutti sekä Euroopan että Italian sarjoissa yhden pisteen. Vuonna 2012 Suranovitš kilpaili GP3-sarjassa ajaen Marussia Manor Racing-tallissa. Suranovitš aiheutti Monacon sprinttikilpailussa rajun kolarin, kun Conor Daly osui hänen auton peräänsä ja lähti ilmalentoon. Daly selvisi säikähdyksellä ja Suranovitš hylättiin kilpailusta. Hän ei saavuttanut pisteitä. Parhaaksi sijoitukseksi jäi 11:s sija. Samana vuonna Suranovitš kilpaili Toyota Racing Series-sarjassa sijoittuen sarjan 12:ksi. Vuonna 2013 Suranovitš ajoi kolme kilpailua Euroopan Formula 3 -sarjassa saavuttamatta pisteitä. 
Hän joutui vuonna 2013 lopettamaan uransa 17-vuotiaana rahoitusongelmien vuoksi.
Kaukosäädin

Kaukosäädin eli kauko-ohjain on laite, jolla voidaan ohjata toista laitetta etäältä. Yhdysvaltalainen Eugene Polley kehitti vuonna 1955 television kaukosäätimen, jolla oli mahdollista säätää äänenvoimakkuutta ja vaihtaa kanavaa. Se perustui television kulmiin sijoitettuihin valokennoihin, joihin kohdistettiin valonsäde.

Käyttö

Yleisin kaukosäätimen sovellus lienee television hallinta. Kotikäytössä olevat kaukosäätimet ovat nykyisin yleensä langattomia, eli ne eivät ole kiinteässä yhteydessä säädettävään laitteeseen. Suurin osa viihde-elektroniikkalaitteiden kaukosäätimistä välittää komennot kohteeseen digitaalisen infrapunasignaalin avulla. Auton lukituksen kauko-ohjaus on myös yleinen sovellus, ja uusimmat kauko-ohjattavat lukitusjärjestelmät aktivoituvat kun kauko-ohjain tulee tietylle etäisyydelle autosta. Teollisuudessa käytetään myös kauko-ohjaimia, jotka ovat kaapelilla kiinni säädettävässä laitteessa, esimerkiksi nostimessa.

Toiminta

Kaukosäädin lähettää videonauhurille, televisiolle tai muulle laitteelle infrapunasäteen, jonka sisältämä tieto vaihtaa esimerkiksi kanavaa tai muuttaa äänen voimakkuutta. Tieto on kaksijärjestelmällä muodostettu pulssijono, jonka vastaanotin tulkitsee. Silmälle näkymätön infrapunavalo tuotetaan valodiodilla ja otetaan vastaan infrapunakennolla, joka toimii valokennon tavoin.
Kaukosäädin muistuttaa ulkomuodoltaan ja toiminnaltaan taskulaskinta. Napin painallus lähettää sähkösignaalin mikropiiriin, joka puolestaan lähettää pulssijonon valodiodille. Valodiodista käytetään usein lyhennettä LED. Pulssijono muodostuu nollista ja ykkösistä eli välillä virta kulkee, välillä ei kulje. Jokainen virtasykäys saa valodiodin lähettämään infrapunavaloa
Vastaanottimen päässä on infrapunalle herkkä valokenno, joka antaa infrapunapulssien tahdissa vaihtelevan sähkövirran. Pulssijono tulkitaan mikropiirissä, joka ohjaa vastaanotinta esim. televisiosta.
Gabriele D’Annunzio

Elämä

D’Annunzio syntyi varakkaan maanomistajan perheeseen Pescarassa, jossa hän myös vietti varhaislapsuutensa. D’Annunzio lähetettiin Pratoon oppikouluun, jossa ollessaan hän julkaisi kuusitoistavuotiaana ensimmäiset runonsa. Vuonna 1881 hänet hyväksyttiin opiskelemaan La Sapienza -yliopistoon Roomaan, jossa hän osallistui monien kirjallisten ryhmien, esimerkiksi Cronaca Bizantinan, toimintaan ja kirjoitti paikallisiin lehtiin artikkeleita ja kirjallisuusarvosteluja. Noina vuosina hän aloitti myös oman varsinaisen kirjallisen uransa kirjoittamalla teokset Canto Novo (1882), Terra Vergine (1882), L’Intermezzo di Rime (1883), Il Libro delle Vergini (1884) sekä suurimman osan novelleista, jotka myöhemmin koottiin teokseksi San Pantaleone (1886). Arvostelijoista jotkut, jotka olivat aluksi tervehtineet häntä ihmelapsena, alkoivat nyt hyljeksiä hänen uutta tyyliään ja syyttivät häntä yleisen moraalin turmelemisesta. Toisaalta häntä kiitettiin Italian kirjallisuuden uudistajana ja sen elinvoiman palauttajana. Yliopistovuosiensa jälkeen D’Annunzio työskenteli toimittajana La Tribuna -sanomalehdessä, jossa hän nimimerkillä ”Duca Minimo” kirjoitti eräät terävimmistä teksteistään.
Vuonna 1883 D’Annunzio meni naimisiin Maria Hardouin di Gallesen kanssa. Heille syntyi kolme poikaa, mutta liitto päättyi eroon vuonna 1891. Sittemmin D’Annunziolla oli pitkäaikainen suhde näyttelijätär Eleonora Duseen, joka esiintyi monissa D’Annunzion kirjoittamissa näytelmissä, mutta hänellä oli myös useita muita rakastajattaria.
D’Annunzio vietti melko huimapäistä elämää ja velkaantui. Velkojiaan hän pakeni 1910 Ranskaan, jolloin myös suhde Eleonora Duseen päättyi. Ranskassa hän teki yhteistyössä säveltäjä Claude Debussyn kanssa musiikkinäytelmän Le martyre de Saint Sébastien. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua D’Annunzio palasi Italiaan, jossa hän julkisissa puheissaan kehotti Italiaa liittymään ympärysvaltojen rinnalle. Hän liittyi Italian ilmavoimiin ja taisteli sodassa hävittäjälentäjänä, jossa yhteydessä hänen toinen silmänsä sokeutui. Sota vahvisti hänen näkemyksiään siitä, että Italian oli omaksuttava vahvempi rooli kansainvälisessä politiikassa sodanaikaisten liittolaistensa rinnalla.
Pariisin rauhankonferenssissa 1919 esitettyjen Fiumen kaupunkia koskevien alueluovutusten suututtamana D’Annunzio kokosi 2 000 miehen vahvuisen joukon, marssi heidän johdossaan Fiumeen ja vaati kaupungin liittämistä Italiaan. Kun se ei onnistunut, D’Annunzio julisti Fiumen itsenäiseksi valtioksi ja itsensä sen päämieheksi Duceksi. Joulukuussa 1920 Italian laivaston tulitettua Fiumea hän joutui kuitenkin luopumaan kaupungin hallinnasta. Tapahtuman jälkeen Benito Mussolini määräsi D’Annunzion kotiarestiin Gardajärvelle, jossa hän keskittyi kirjoittamiseen ja iloiseen elämään. Hänestä alettiin Mussolinin valtakaudella käyttää nimitystä Il Vate, Profeetta.
D’Annunzio nimitettiin Italian kuninkaallisen akatemian puheenjohtajaksi vuonna 1937. Hän kuoli aivohalvaukseen kotonaan 1. maaliskuuta 1938.