google/wiki40b huggingface dataset:
Hanna Glas

Hanna Glas (s. 16. huhtikuuta 1993) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan  puolustaja. Hän edustaa ranskalaisseura Paris Saint-Germainia. Ruotsissa hän on edustanut Sundsvallia, Umeåta ja Eskilstunaa.
Glas kuului alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2012 voittaneeseen joukkueeseen. Hän on vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 29 maaottelua. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia ja pelasi avauskokoonpanossa kuudessa ottelussa sekä tuli yhdessä ottelussa vaihtopelaajana kentälle.
Musta Ryssä

Musta Ryssä on vodkasta ja kahvilikööristä tehty drinkki. Tavallisesti siihen kuuluu kolme osaa vodkaa ja kaksi osaa kahvilikööriä (tavallisimmin Kahlúaa), tai viisi osaa vodkaa ja kaksi kahvilikööriä kolajuomalla jatkettuna. Perinteisesti drinkki tehdään kaatamalla vodkaa grogilasissa olevien jäiden päälle ja lisäämällä lopuksi kahvilikööri lasiin.
Kyseinen drinkki esiintyi ensi kerran vuonna 1949. Sen kehitti belgialainen baarimikko Gustave Tops Yhdysvaltain suurlähettilään kunniaksi.
Abercrombie & Fitch

Historiaa

Abercrombie & Fitch sai alkunsa vuonna 1892 New Yorkin ala-Manhattanilla liikkeenä, josta varakkaat asiakkaat kävivät ostamassa metsästys-, kalastus- ja retkeilyvarusteita. Asiakaskuntaan kuuluivat Theodore Roosevelt, ilmailun pioneerit Charles Lindbergh ja Amelia Earhart sekä Hollywood-tähdet Greta Garbo, Katharine Hepburn ja Clark Gable. Kirjailija Ernest Hemingway osti Abercrombie & Fitchiltä muun muassa haulikon, jolla sitten ampui itsensä.
1960-luvulla Abercrombie & Fitchillä oli useita liikkeitä ympäri Yhdysvaltoja, mutta 1970-luvulla yritys teki konkurssin. Liikeketjun osti Oshman’s-urheilukauppayritys, joka sai sen hieman parempaan kuntoon niin, että vuonna 1988 se myytiin edelleen The Limited, Inc. -yhtiölle, joka nykyisin tunnetaan nimellä L Brands. 1990-luvulla Abercrombie & Fitchin uudeksi kohderyhmäksi otettiin varakkaat teinit ja opiskelijanuoret, joille tarjottiin laadukasta vapaa-ajan muotia. Yritys listautui pörssiin vuonna 1996, ja The Limited myi oman osuutensa pois.
Yrityksen uuden markkinointistrategian takana olivat Sam Shahid ja valokuvaaja Bruce Weber, jotka olivat nousseet tunnettuuteen Calvin Kleinin Obsession-parfyymin rohkean seksuaalisesta kampanjasta 1980-luvulla. Tärkeäksi markkinointivälineeksi otettiin tuoteluettelon ja asiakaslehden yhdistävä, neljästi vuodessa ilmestyvä ”magalog” nimeltä A & F Quarterly. Se herätti huomiota numero numerolta provokatiivisemmalla sisällöllään vuodesta 1997 vuoteen 2003, jolloin sen julkaiseminen lopetettiin.
Vuonna 2013 Abercrombie & Fitchin toimitusjohtaaja Mike Jeffriesin jo vuonna 2006 antama haastattelu alkoi levitä internetissä. Siinä Jeffries sanoi tuotemerkin kuuluvan vain kauniille ja menestyville ihmisille, ei esimerkiksi ylipainoisille.
The Red Jumpsuit Apparatus

The Red Jumpsuit Apparatus on vuonna 2003 perustettu vaihtoehto-/emorockia soittava yhtye Jacksonvillestä, Floridasta.

Historia

The Red Jumpsuit Apparatus aloitti paikallisena yhtyeenä Middleburgissa, Floridassa. Yhtyeen ensimmäinen demo ilmestyi vuonna 2005, minkä jälkeen he lähtivät demo-kiertueelle "Ass Shaker", "Justify" and "Face Down" -demoversioiden kanssa. Vuoden 2006 loppupuolella he julkaisivat ensimmäisen LP-levynsä, Don`t You Fake It, singleillä "Face Down", "False Pretense", "Your Guardian Angel" ja "Damn Regret", joka myi kultaa 27. marraskuuta.
Karijoen Tappara

Karijoen Tappara on Karijoen kunnassa toimiva urheiluseura (yleisseura). Seura on perustettu vuonna 1932.
Historian aikana seuraa on edustettu useissa eri lajeissa, kuten yleisurheilussa, hiihdossa, painissa sekä pesäpallossa. Tunnettuja urheilijoita ja valmentajia ovat muun muassa Antti Rajamäki, Susanna Rajamäki, Mikko Paananen, Esa Viitasalo, Reijo Viitakoski.
Tapparan omistuksessa on Paarmanninvuoren laella hiihtomaja sekä tanssipalviljonki.
Nykypäivänä urheiluseurassa on viisi lajijaostoa, jotka ovat: ammunta, cheerleading, mäkihyppy, pesäpallo sekä yleisurheilu.
Smart Crosstown

smart crosstown oli smartin vuoden 2005 Frankfurtin autonäyttelyssä esittelemä konseptiauto. Se oli fortwo-malliin pohjautunut hybridiauto. Autossa oli irrotettava tuulilasi sekä sähkötoiminen katto. Hopeanvärinen tridion-turvarunko on tuttu Fortwosta.
Gamebryo

Historia

Gamebryon loi alun perin Numerical Design Limited (NDL) NetImmerse-moottoriksi 1997. NDL yhdistyi Emergent Game Technologiesin (EGT):n kanssa vuonna 2005. Gamebryo muuntui silloin Gamebryo LightSpeediksi. Gamebryo ja LightSpeed kummatkin päivitettiin ja laitettiin kaupallisiksi. 2009 Gamebryon kehittäjäryhmä oli alikokoinen, ja 2010 insinööritoimisto Chapel Hillissä suljettiin. Marraskuun 11. 2010, Emergent Game Technologies:n varat laitettiin myyntiin, sisältäen tekijänoikeudet osittain tai kokonaan.
Joulukuussa 2010 Emergentin yhteistyöläinen, korealainen Gamebase Co., Ltd., saivat valmiiksi oikeuksien ja teknologian vaihdon ja muodostivat uuden firman, Gamebase USA:n. Gamebase USA on Research Triangle Parkissa North Carolinassa ja keskittyy Gamebryon kehityksen jatkamiseen. Uusin versio, Gamebryo 4.0 esiteltiin maaliskuussa 2012.

Ominaisuudet

Gamebryo on moduulisista C++-kirjastoista koostuva kokonaisuus. Kehittäjät voivat yhdistellä ja laajentaa moduuleja oman pelinsä tarpeiden mukaan.
Gamebryo tukee useita nykyisiä pelialustoja, kuten Microsoft Windows (DirectX 9, 10 ja 11), Linux/Mac OS X (OpenGL), Nintendo GameCube, Wii/WiiWare, PlayStation 2, PlayStation 3/PSN, Xbox ja Xbox 360/XBLA.

Lisenssi

Gamebryo-lisenssin voi ostaa binääritiedostoina (otsikkotiedostot, kirjastot ja työkalut) tai täydellä lähdekoodilla, joten kehittäjät voivat debugata moottoria ja käyttää viitteenä muunnelmille. Lisäksi Gamebryon mukana tulee hakemisto. Opintolisenssejä on myös saatavilla 3D-oppilaitoksia varten.
Telesphore Placidus Toppo

Telesphore Placidus Toppo (s. 15. lokakuuta 1939) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Franz von Streng 3. toukokuuta 1969, ja hänet nimitettiin Dumkan hiippakunnan piispaksi 8. kesäkuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pius Kerketta, jota avustivat Leo Tigga ja Joseph Robert Rodericks.
Toppo sai 8. marraskuuta 1984 nimityksen Ranchin arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 7. elokuuta 1985 hänestä tuli sen arkkipiispa. Hänet valittiin kardinaaliksi 21. lokakuuta 2003, jolloin hän sai nimityksen Sacro Cuore di Gesù agonizzante a Vitinian kardinaalipapiksi. Hän osallistui vuoden 2005 konklaaviin.
Toppo suoritti opintonsa Ranchin St. Xavier's Collegessa, Rooman Paavillisessa Urbaniana-yliopistossa (teologian lisensiaatti) ja Ranchin yliopistossa (maisterinarvo historiassa).
Ang Thong (provinssi)

Maantiede

Ang Thong on alavaa aluetta, jonka läpi kulkevat joet Chao Phraya ja Noi. Alueella ei ole vuoristoa eikä metsää, mutta sitäkin enemmän peltoa. Kaksi jokea yhdessä kanaalien (khlong) kanssa tarjoavat tarpeeksi vettä riisinviljelyä varten.

Historia

Ang Thong on historiassa tunnettu nimellä Wiset Chai Chan, joka sijaitsi Noi-joen kupeessa. Se oli tärkeä rajakaupunki Ayutthayan kuningaskunnan sodassa burmalaisia vastaan. Kuningas Taksinin valtakaudella, Ayutthayan kaaduttua, provinssin pääkaupunki siirtyi Chao Phraya -joelle ja nimettiin Ang Thongiksi.

Symbolit

Maakuntaleimassa on asetelma kultaisista riisitähkistä vedellä täytetyssä kulhossa. Tämä symboloi provinssin asemaa yhtenä Thaimaan suurimmista riisintuottajista.
Maakuntapuu on Diospyros malabarica.
La paura degli aeromobili nemici

Juoni

Cretinetti ja Dulcinea valmistautuvat juhlimaan häitään. Matkalla kotiin he näkevät julisteen, jossa varoitetaan vihollisen ilmapommituksista. Hätääntynyt Cretinetti ryhtyy varautumaan pommitukseen tilaamalla hiekkasäkkejä ja täyttämällä vesiastioita. Onnettomuudet ja väärinkäsitykset pilaavat juhlapäivällisen ja hääyön. Lopulta poliisi vie Cretinettin pois ja pakottaa tämän liittymään ilmatorjuntajoukkoihin.

Tuotanto

La paura degli aeromobili nemici on toteutettu André Deedin toisella Torinon-kaudella jolloin ranskalaisvaikutteinen italialaiskomedia oli lajityyppinä jo katoamassa. Parodian kohteena on tavanomaiseen tapaan pikkuporvarillinen nousukas, jonka yritykset sopeutua nykyaikaiseen yhteiskuntaan päättyvät katastrofiin. Aikanaan vaille huomiota jääneen elokuvan myöhempi maine perustuu siihen, että se on yksi harvoista säilyneistä Cretinetti-komedioista.

Restaurointi

Elokuva on restauroitu Torinon elokuvamuseon ja Bolognan elokuva-arkiston yhteistyönä vuonna 2005. Se on nähtävissä museon Vimeo-sivustolla.
Tervaleppä

Tuntomerkit

Tervaleppä kukkii jo ennen lehteen tuloa, yleensä kun säät ovat talven jälkeen alkaneet leudontua ja terminen kevät alkanut. Tällöin maassa on yleensä vielä lunta. Kukinta tapahtuu Suomen etelärannikolla tavallisimmin jo maaliskuun lopulla tai huhtikuun alussa, pohjoisempana myöhemmin – pohjoisimmilla kasvualueilla vasta huhtikuun lopulla. Tervaleppä on muiden koivukasvien tapaan tuulipölytteinen. Hedekukinnot ovat pitkät roikkuvat kellertävät norkot ja emikukinto on käpymäinen. Siemenet kehittyvät kevään ja kesän aikana ja varisevat alkusyksystä. Tervalepän lehti on tahmea.
Tervalepän silmut ovat keväällä tahmeat. Puu tulee lehteen Etelä-Suomessa toukokuun alussa, pohjoisempana hiukan myöhemmin. Lantto- tai tylppäkärkiset lehdet ovat pyöreämmät ja vähemmän sahalaitaiset kuin tervalepän sukulaisella harmaalepällä, jonka lehdet ovat suippokärkiset. Tervaleppä on kasvutavaltaan puumaisempi ja suurempi kuin Suomen toinen leppälaji harmaaleppä. Tervaleppä kasvaa yleisesti noin 15-, poikkeuksellisesti jopa 30-metriseksi. Sen tunnistaa myös harmaalepän kuorta tummemmasta kuorestaan, joka vanhalla puulla paksuuntuu kaarnaksi. Suomen suurimmat luonnonvaraiset tervalepät kasvavat etelärannikolla, hemiboreaalisella kasvillisuusvyöhykkeellä.

Levinneisyys ja kasvupaikat

Tervaleppä kasvaa kosteissa ravinteikkaissa lehdoissa, saaristossa, jokien ja purojen varsilla sekä järvien rannoilla. Tervaleppä kestää hyvin hetkellisiä tulvia. Kostealla ja aurinkoisella paikalla siitä voi Etelä-Suomessa joskus kasvaa todellinen jätti.
Tervaleppä kasvaa Suomessa runsaimmillaan maan eteläosissa, jossa sitä tapaa lähes kaikilla vähänkin kosteilla paikoilla. Vaikka se on erittäin yleinen Etelä-Suomessa, sitä esiintyy pohjoisemmaksi mentäessä vähemmän, ja Oulun korkeudella se on jo lähes harvinaisuus. Joitakin yksittäisiä esiintymiä on tavattu kuitenkin jopa Lapin maakunnan eteläosista, pohjoisimmillaan Rovaniemen korkeudella. Pohjois-Suomessa tervalepästä harvoin kasvaa paksua komeaa puuta: yleensä se jää kitukasvuisemmaksi.
Luonnontilainen tai luonnontilaiseen verrattava tervaleppäkorpi on luonnonsuojelulaissa määritelty suojeltava luontotyyppi, jota on jäljellä enintään pari sataa hehtaaria koko maassa. 
Tervaleppä kasvaa kaikissa Euroopan maissa lukuun ottamatta Islantia ja Maltaa. Välimeren alueella se kasvaa vuoristoissa, sillä se tarvitsee viileän lepokauden. Tervaleppä on Keski-Euroopassa yksi tavallisimmista lauhkean lehtimetsävyöhykkeen puulajeista.

Hyötykäyttö

Tervaleppää materiaalina on alettu kauneutensa vuoksi arvostaa. Siitä valmistetaan muun muassa saunan lauteita, savustuspuruja ja kitaroita. Seinäpaneelina se on myös suosittu. Sahatavaran saantia vähentävät runsaat mustat kuivat oksat.
Desinfiointi

Desinfiointi on menetelmä, jossa mikrobeja tuhotaan elottomasta materiaalista kemiallisilla menetelmillä tartunnan estämiseksi. Desinfioinnin kohteena ovatkin mm. laitteet ja koneet, kirurgiset välineet sekä talousvesi. 
Kolme tärkeintä lämpödesinfiointitapaa ovat pastörointi, keittäminen ja desinfiointilaitteen käyttö.
Kun mikrobeja tuhotaan ihmisen tai eläimen iholta, puhutaan antiseptiikasta.

Historia

1800-luvulla oli vielä hyvin tavallista, että useat leikkauspotilaat menehtyivät saamiinsa tulehduksiin leikkauksen jälkeen. Louis Pasteurin bakteereja koskevaan työhön nojautuen englantilainen kirurgi Joseph Lister epäili, että tulehdusten syynä olivat ilmassa leijuneet bakteerit. 1860-luvulla hän alkoi käsitellä sekä leikkaussalin että instrumenttinsa fenolin vesiliuoksella, eli lysolilla ennen operaatiota. Tämän seurauksena potilaiden kuolleisuus laski yli puoleen ja osoitti Listerin teorian olleen oikea. Listeriä pidetään tästä syystä desinfioinnin keksijänä.
Korumedestäjä

Levinneisyys

Korumedestäjää tavataan Länsi-Afrikan eteläosissa sekä Keskisessä Afrikassa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ascari A10

Tekniikka

Vaihteistona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto.
Kushinagar

Kushinagar on kylä Intiassa Uttar Pradeshin osavaltiossa 90 kilometrin päässä Nepalin rajasta. Se on tärkeä buddhalainen pyhiinvaelluspaikka, jossa Siddhartha Gautama saavutti nirvanan sen jälkeen kun hänen ruumiinsa oli kuollut noin vuonna 483 eaa.
Kushinagar oli asumaton ja raunioina yli 500 vuotta ennen kuin englantilaiset löysivät paikan uudelleen 1800-luvun puolivälissä.
Kushinagarissa asuu 17 983 asukasta (vuonna 2011).
Prins-reaktio

Prins-reaktio on alkeenien ja karbonyyliyhdisteen, kuten aldehydin tai ketonin, välinen kemiallinen reaktio. Reaktio-olosuhteista riippuen Prins-reaktion tuote voi olla joko dioli, allyylialkoholijohdannainen, dieeni tai 1,3-dioksaanijohdannainen. Reaktion raportoi alankomaalainen kemisti H. J. Prins vuonna 1919, ja se on nimetty hänen mukaansa.

Prins-reaktion sovellutuksia

Prins-reaktio on runsaasti käytetty reaktio terpeenien kemiassa. Sitä käyttämällä on terpeeneistä valmistettu useita hajuaineena merkittäviä molekyylejä ja hyödyllisiä synteettisen kemian välituotteita. Formaldehydin ja isobuteenin välinen Prins-reaktio on myös tärkein isopreenin valmistusmenetelmä.
Volvo 9900

Volvo 9900 on Volvon valmistama kaukoliikennebussi, jota on valmistettu vuodesta 2006 lähtien. Mallia valmistetaan Volvon tehtaalla Puolan Wrocławissa. Mallista on saatavilla ainoastaan teliversio, jonka pituusvaihtoehdot ovat 12,3, 13 ja 13,8 metriä.
Maahantuonti Suomeen aloitettiin vuoden 2016 alussa. Sitä ennen mallia on jo tuotu käytettynä ulkomailta jonkin verran.
Uranoseeni

Ominaisuudet

Uranoseeni on vihreää, kiteistä jauhetta. Se syttyy itsestään ilmassa eli on pyroforista. Se liukenee vähäisissä määrin useimpiin orgaanisiin liuottimiin. Se on paramagneettista.
Feeniks (lehti)

Feeniks on Suomen ilmailumuseon vuonna 1972 perustaneen Ilmailumuseoyhdistys ry:n julkaisema ilmailuhistoriallinen aikakauslehti. 
Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Se sai alkunsa vuonna 1976 yhdistyksen jäsentiedotteesta. Lehtenä se on ilmestynyt vuodesta 1991. Artikkelit ovat pääosin suomalaisten lentäjien ja mekaanikkojen henkilökohtaisia kokemuksia historiallisista lentokoneista sekä ilmailuhistoriallisista tapahtumista ja paikoista.
Lehden painosmäärä on noin 1 500 kappaletta ja sitä jaetaan jäsenistön lisäksi myös muille yhdistyksen sidosryhmille, mm. kaikkiin Suomen ilmavoimien joukko-osastoihin. Lehden voi myös tilata liittymättä yhdistyksen jäseneksi ja sen irtonumeroita myydään Suomen Ilmailumuseossa.
Lehden tunnus on ISSN 0788-7760.
Meri-Tuuli

Höyrylaiva Meri-Tuuli oli Kotkaan rekisteröity vuonna 1905 Yhdysvalloissa rakennettu pikimänty- ja tammirunkoinen 770 bruttorekisteritonnin rahtialus. Alun perin alus oli rakennettu purjelaivaksi, mutta sen purjeet poistettiin, ja siihen asennettiin 230 hevosvoiman höyrykone. Alus oli ostettu Suomeen Norjasta talvi- ja jatkosotien jälkeen, ja se katsastettiin Itämeren liikenteeseen toukokuussa 1947. Alus upposi Siikajoen Tauvon edustalle syyskuussa 1947.
Alus lähti viimeiselle matkalleen Oulun Toppilan satamasta 23. syyskuuta 1947 lastinaan 33 000 kuutiojalkaa haapatukkeja ja määränpäänään Hysbyvikin tulitikkutehdas etelä-Ruotsissa. Kun alus ehti Kokkolan edustalle, nousi 7–8 beaufortin myrsky, jonka vuoksi aluksen päällikkö päätti hakeutua suojaan Ykspihlajan satamaan Kokkolaan. Tässä kuitenkin epäonnistuttiin vallitsevan myrskyn vuoksi, ja samalla laivalla havaittiin vuoto. Pumput eivät voimakkaan keinunnan vuoksi toimineet täydellä teholla, jolloin alus jouduttiin kääntämään myötätuuleen. Tuulensuunnan vuoksi alus ei voinut yrittää Raahen satamaan, koska keinunta olisi heikentänyt pumppujen tehoa. Laivaneuvottelun jälkeen päällikkö päätti suunnata Hailuodon taakse tuulensuojaan. Aluksen ohittaessa Nahkiaisen majakkalaivan se viestitti majakkalaivalle tiedon tilanteesta valomerkein.
Lähellä Hailuotoa myrsky kääntyi länteen, ja sivuaallokon seurauksena vuoto lisääntyi, jolloin alus jouduttiin kääntämään myötätuuleen kohti rannikkoa. Alusta päätettiin yrittää keventää päästämällä kansilasti mereen, mutta tässä ei kuitenkaan onnistuttu, sillä haapatukit eivät vierineet yli laidan. Tämän jälkeen vesi alkoi nousta, ja höyrykattiloiden tulet sammuivat. Alus laski ankkurin noin kolmen meripeninkulman päässä Tauvon majakasta kello kahdeksan aamulla 25. syyskuuta. Alus käännettiin vastatuuleen tarkoituksena pitää se mahdollisimman kauan pinnalla. Korkea aalto heitti kansilastin vasten hyttirakenteita vieden ne mennessään, ja yksi pelastusveneistä karkasi. Toiseen vaurioituneeseen veneeseen pääsi viisi miestä mukaan lukien aluksella matkustajina olleet laivanvarustaja Ilmari Tuuli ja hallitussihteeri Erkki Tuuli, ja he pelastuivat veneen ajautuessa rantaan Tauvossa. Alukselle jäivät päällikkö ja yksi matruusi. Muut kuusi miehistönjäsentä olivat kadonneet mereen.
Alus vajosi aaltoihin perä edellä, mutta keula pysyi pinnalla. Matruusi pelastautui mastoon, ja päällikkö piti kiinni mistä sai. Heidät pelasti luotsipiirin alus Perämeri puolenpäivn aikaan. Ennen uppoamistaan alus oli menettänyt peräpeilinsä ja oli lähes hajoamistilassa. Alus vajosi kymmenen sylen syvyyteen, mutta nousi jälleen pintaan 30. syyskuuta kelluen kumollaan. 42,5 metrin pituinen hylyn pohjaosa lepää ylösalaisin Siikajoen suulla Simppusäikän matalikolla matalassa vedessä, ja siitä noin 900 metriä pohjoiseen on todennäköisesti hylyn toinen osa.
Aginskojen piiri

Aginskojen piiri (ven. Агинский район, Aginski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1941 perustetun piirin pinta-ala on 6 300 neliökilometriä. Asukkaita on 32 600 henkeä (vuonna 2009; ilman Aginskojen taajamaa 18 200).
Aginskojen piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiiriin kuuluvassa Agan Burjatiassa. Pohjoisessa se rajoittuu Karymskojen, idässä Mogoituin, etelässä Ononin ja lännessä Duldurgan piireihin.
Piirin hallinnollinen keskus on Aginskojen kaupunkimainen taajama, joka vuoden 2009 alussa erotettiin erilliseksi kaupunkipiirikunnaksi. Piiriin kuuluvat Orlovskin ja Novoorlovskin kaupunkimaiset taajamat sekä 11 maalaiskuntaa: Amithaša, Budulan, Gunei, Hoito-Aga, Južnyi Argalei, Kunkur, Sahjurta, Suduntui, Tšelutai, Tsokto-Hangil ja Urdo-Aga. Asutuskeskuksia on yhteensä 20.
Asukkaista 54 % on burjaatteja ja 40 % venäläisiä.
Aginskojen kautta kulkee aluepiirin pääkaupungista Tšitasta Kiinan rajalle johtava maantie.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut lampaiden kasvatukseen. Novoorlovskissa toimii paikallisten litium-, tantaali- ja wolframiesiintymien malmeja louhiva ja rikastava yritys. Lisäksi on elintarvike- ja metsäteollisuutta.
Luminositeetti

Visuaalinen ja bolometrinen luminositeetti

Kappaleen todellinen säteilymäärä eli kaikki aallonpituudet sisältävä luminositeetti on bolometrinen luminositeetti Lbol. Sen sijaan visuaalinen luminositeetti LV ilmaisee vain luminositeetin silmälle näkyvän osan.
Auringolla bolometrinen ja visuaalinen luminositeetti ovat samoja (L=LV=LO) jos ne ilmoitetaan Aurinkoina mutta ei esimerkiksi Siriukselle.

Luminositeetin logaritmi log L

Luminositettia voidaan merkitä myös aurinkoina logaritmisesti, esimerkiksi jos tähden luminositetti on 1000, sen log L/LO on +3.0.

Absoluuttinen kirkkaus ja luminositeetti

Tähden säteilemä energiamäärä riippuu tähden säteestä R ja lämpötilasta T kaavan
mukaan, missä lämpötila T ilmaistaan kelvineinä [K] ja säde R metreinä [m]. Samoin , kun Ls on Auringon luminositeetti ja Ts Auringon pintalämpötila.
.
Näin mielivaltaisen tähden (bolometrinen) luminositeetti on R²T⁴ kertaa suurempi kuin Auringon.
Jos tähden absoluuttinen bolometrinen magnitudi Mbol on -10 , tähden luminositeetti on 10⁶ Ls. Bolometrinen magnitudi mittaa tähden säteilemää energiamäärää, normaali magnitudi esimerkiksi tähden säteilyä keltaisessa eli visuaalisessa alueessa.
Tähden luminositeetti riippuu pääsarjan tähdelle massasta seuraavalla tavoin. M = tähden massa, Ms Auringon massa, Ls Auringon kirkkaus, L luminositeetti.
Islannin lippu

Islannin kansallislippu (isl. Íslenski fáninn) otettiin käyttöön vuonna 1915. Siinä yhdistyvät Islannin perinteiset värit, valkoinen ja sininen. 1900-luvun alkupuolella Islannille suunniteltiin lippua, jossa olisi ollut valkoinen risti sinisellä pohjalla, kuvaamassa merta ja jäätä. Myöhemmin valkoisen ristin keskelle lisättiin kapeampi punainen risti kuvaamaan tulivuoria.
Skandinaavinen risti muistuttaa siitä, että Islanti kuuluu Skandinavian kulttuuripiiriin. Lippu on kuin Norjan lippu käänteisenä: Norjan lipussa on punaisella pohjalla sininen risti valkoisin reunoin ja Islannin lipussa sinisellä pohjalla punainen risti valkoisin reunoin. Tämä symboloi Islannin väestön polveutumista norjalaissiirtolaisista. Valtiolippu, jota myös sotalaivasto käyttää ja joka on tyypillinen halkio- eli kielekelippu, noudattaa Pohjoismaiden mallia.
Porfiini

Ominaisuudet ja valmistus

Porfiinin rakenne koostuu neljästä pyrrolirenkaasta, jotka ovat yhdistyneet toisiinsa metyleeniryhmien välityksellä. Rakenne on aromaattinen ja tasomainen. Huoneenlämpötilassa porfiini on väriltään tummanpunaista kiteistä ainetta. Yhdisteen väri johtuu konjugoituneiden sidosten suuresta määrästä. Porfiini ei liukene veteen eikä polaarisiin orgaanisiin liuottimiin, mutta liukenee muun muassa bentseeniin, fenoliin, pyridiiniin ja hieman kloroformiin. Porfiini reagoi helposti esimerkiksi elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla ja voidaan esimerkiksi halogenoida tai alkyloida. Porfiinin pyrrolirenkaiden typpiatomit voivat toimia Lewis-emäksinä eli luovuttaa elektroniparin esimerkiksi metallille. Porfiini muodostaa tällaisia komplekseja esimerkiksi raudan, nikkelin, kuparin ja magnesiumin kanssa.
Porfiinia voidaan valmistaa pyrrolin ja formaldehydin välisellä reaktiolla. Tämä on tapa, jolla sitä valmisti ensimmäisen kerran Paul Rothemund vuonna 1936. Menetelmä on kuitenkin tehoton ja saanto on luokkaa 0,1 %. Reaktiossa pyrroli kondensoituu formaldehydin kanssa emäksisissä olosuhteissa muodostaen 2,5-bis(hydroksimetyyli)pyrrolia, joka kondensoituu edelleen tripyrraaniksi ja porfyrinogeeniksi, joka voidaan hapettaa porfiiniksi. Rothemundin synteesin jälkeen on kehitetty tehokkaampia porfiinisynteesejä käyttäen lähtöaineina pyrrolijohdannaisia kuten 2-hydroksimetyylipyrrolia.
Helmihuulikala

Koko ja ulkonäkö

Helmihuulikala kasvaa noin 18 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan selvästi. Naaraan vartalossa on tummalla pohjalla valkoisia helmiä.  Pyrstö on punainen. Koiraalla on vaaleamman ruskea vartalo, oranssinsävyinen pää jossa on sinisiä pilkkuja ja juovanpätkiä.

Alkuperä

Helmihuulikaloja elää Tyynellämerellä, Havaijilla ja Midway-saarilla.

Käyttäytyminen

Kaikki helmihuulikalat ovat aluksi naaraita. Parven voimakkain naaras muuttuu koiraaksi. Kalaa pidetään joskus riutta-akvaariossa, mutta sitä on vaikea saada syömään akvaarioruokia. Mieluiten se pyydystää itse pikkuötököitä hiekan ja elävän kiven joukosta. 
Akvaarion pohjalla pitää olla viitisen senttiä hiekkaa, johon kala voi halutessaan kaivautua.
Pappila (Lohja)

Pappila on Lohjan 5. kaupunginosa. Nimensä se on saanut alueella olevasta pappilasta. Alueella sijaitsevat myös pappilan pellot, Lohjan Pyhän Laurin kirkko, kanttorila sekä hautausmaa.
Myös Tytyrin kaivos, Törmän avolouhos sekä Lohjan Vesilaitos sijaitsevat kaupunginosassa. Tytyrinkadun ja Rautatienkadun risteyksessä sijaitsee vanha, 1950-luvulla kaivoksen työntekijöiden asunnoiksi rakennettu kerrostalo. Seuraavat kerrostalot alueelle rakennettiin vasta vuonna 2005.
Pappila rajoittuu idässä Tytyrinkadun kohdalla Hiidensalmen kaupunginosaan. Etelässä raja Anttilan kaupunginosaan kulkee linjaa Asemakatu - Rautatienkatu - Kirkkokatu - Sibeliuksenkatu - Väinämöisenkatu. Koillisessa Pappilan Moisiosta erottaa Piispankatu.