Volkswagen Kupla

Patenttikiista

1930-luvun lopulla KdF-Wagenin lopullisten prototyyppien valmistuessa Tatralla huomattiin Porschen hyödyntäneen heidän kehittämiään ratkaisuja. Yhtäläisyyttä havaittiin erityisesti Tatra T97:n ja hieman vanhemman V 570:n kanssa. Selkeitä patenttirikkomuksia havaittiin yksitoista, ja Tatra alkoi perätä hyvitystä oikeusteitse. Porsche pyrki sopimaan asiaa Tatran kanssa neuvottelemalla, mutta Hitler ilmoitti ratkaisevansa ongelman itse. Näin kävikin vuonna 1938 Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian Sudeettialueet, mukaan lukien Tatran tehtaat Kopřivnicessa.
Vuoden 1939 Berliinin autonäyttelyssä Saksan määräysvalta konkretisoitui, kun Tatra T97 poistettiin näyttelystä ennen avajaisia. Vaikka se ei suoranaisesti ollutkaan samaa koko- ja hintaluokkaa KdF-Wagenin kanssa, autojen tekniset ja muotoilulliset yhtäläisyydet olivat saksalaisille kiusallisen ilmeisiä. Samana vuonna T97:n valmistus määrättiin lopetettavaksi.
Toisen maailmansodan jälkeen vanha patenttikiista nostettiin jälleen esille. Oikeuden päätös saatiin lopulta vuonna 1961, jolloin Volkswagen tuomittiin maksamaan hyvityksenä patenttirikkomuksesta kolme miljoonaa Saksan markkaa. Summaa voi pitää pienenä, kun sitä vertaa Kuplan 21 miljoonan kappaleen valmistusmäärään.

Yleistä

Kupla oli suunniteltu Saksan autobahneille, ja sillä pystyi ajamaan huippunopeutta jopa tunteja ilman pelkoa moottorin ylikuumenemisesta. Ilmajäähdytys ei tarjonnut kovin hyvää lämmityslaitetta, mutta poisti huolen jäähdytysnesteen jäätymisestä pakkasella. Tämä yhdistettynä aikanaan suuren 15" rengaskoon tuomaan hyvään etenemiskykyyn auraamattomassa lumihangessa teki Kuplasta erittäin suositun 1950-luvun Suomessa.
Tuontisäännöstelyn ollessa Suomessa voimassa aina 1960-luvun alkupuolelle joutui uutta Kuplaa jonottamaan jopa vuosia ja vähän käytetystä saattoi saada uutta paremman hinnan. Lainsäädäntö mahdollisti tietyille työntekijäryhmille niin sanottujen merimiesautojen tuonnin kiintiöiden ulkopuolelta. Näistä suurin osa oli kysyttyjä kuplavolkkareita.
Kuplan valmistusajan alkupuolella 1950–60-luvuilla oli hyvin tavallista että pikkuauton moottori kesti vain n. 100 tkm. Volkswagenin jälleenmyyjä organisoi kätevästi toimivan vaihtokonejärjestelmän. Myöhemmin moottorin vaihtamisessa järjestettiin näytösluontoisia kilpailuja, nopeimmat alan harrastajat vaihtoivat ne jopa muutamassa minuutissa paikalleen.
Kuplavolkkarissa on kantava pohjalevy ja erillinen kori. Tämä mahdollistaa korin vaihtamisen helposti ja erilaisia avonaisia hiekkakirppuja tai urheiluautokopioita tulikin rakennussarjoina markkinoille 1960-luvulta alkaen.
Kuplassa on vääntösauvajousitus (poikkeuksena 1302/03-mallit, joissa on edessä MacPherson-tyyppinen joustintukijousitus).
Tehdas käytti Kuplasta mallimerkintää Typ 1. Typ 2 oli tylppäkeulainen pakettiauto, Typ 3 1960-luvun isompi 1500/1600-malli ja Typ 4 1970-luvun iso 411/412-malli.
Kuplaa on valmistettu Saksan lisäksi Australiassa, Etelä-Afrikassa, Brasiliassa ja Meksikossa. Heinolassa kokosi Wihuri-Yhtymä 1960-luvun lopussa 48 kappaleen koe-erän. Avokuplat kokosi sama Karmannin koripaja Saksassa, joka teki Kuplaan perustuvat Karmann Ghia -coupemallit.
Vaikka Volkswagenin vuonna 1974 esittelemä Golf -malli ei suoranaisesti olekaan Kuplan seuraaja eikä tehdas virallisesti asiaa näin ilmaissutkaan, se kuitenkin peri siltä paikkansa yhtiön tärkeimpänä myyntivalttina. Kupla oli 1970-luvulla auttamattomasti vanhentunut ja uusi automalli oli yhtiölle elintärkeä.