google/wiki40b huggingface dataset:
Hideki Noda

Hideki Noda (jap. 野田英樹, s. 7. maaliskuuta 1969 Osaka) on entinen japanilainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kolmeen F1-osakilpailuun kaudella 1994. Hän keskeytti kaikissa kilpailuissa, eikä saavuttanut pisteitä. Hän toimi Simtekin testikuljettajana kaudella 1995 toivoen saavansa ajopaikan, mutta Kōben maanjäristys ja tallin lakkauttaminen lopettivat hänen uransa. Häntä povailtiin Forti-tallin kuljettajaksi seuraavalle kaudelle.
Noda siirtyi Indy Lights -sarjaan seuraavana vuonna ollen ainoa japanilainen, joka on voittanut CART-tapahtuman. Hän palasi Japaniin muutaman vuoden päästä ajamaan Team Cerumo Toyota Supralla yhdessä Hironori Takeuchin kanssa. Hän siirtyi vuonna 1999 Esson Tiger -tiimiin Le Mansissa. Hän onnistui voittamaan Fujissa kyseisenä vuonna.
Vuonna 2002 Noda palasi yhdysvaltoihin ja ajoi 6 kilpailua Indy Racing Leaguessa Indycar-sarjoissa ollen parhaimmillaan 10. Phoenixin International Racewaylla. Hän osallistui myös A1 Grand Prix -sarjaan saavuttaen 3 pistettä. Hän osallistui Le Mansin 24 tunnin kilpailuun vuonna 2008, mutta karsiutui. Hän ajoi urallaan myös F3- ja F2 luokissa.
Makauspäivä

Makauspäivä tarkoitti Suomen merilaissa laivan lastauspäivää.
Makauspäiviksi eli laivan makauspäiviksi sanottiin niitä päiviä, kun laivaa lastattiin. Laivaa koskevassa rahtaussopimuksessa sovittiin tavallisesti siitä, kuinka monen päivän kuluessa lasti oli saatava laivaan ja kaikki asiakirjat oli toimitettu laivan päällikölle. Samalla oli tapana sopia muutamista ylimääräisistä makauspäivistä sen varalta, että lastaamiselle ilmaantuisi esteitä.

Vuoden 1873 merilaki

Vuoden 1873 merilaissa säädettiin, että ellei erityistä sopimusta lastauksen kestosta ollut tehty, luettiin kuusi makauspäivää sellaiselle laivalle, joka ei ollut 100 rekisteritonnia kantavampi, ja suuremman tonniluvun laivalle lisäksi kolme päivää jokaiselta sen yli menevältä täydeltä 100 rekisteritonnilta. Jos yli menevä tonniluku oli alle sadan, luettiin laivalle kuitenkin kolme kokonaista päivää.
Ylimääräisiä makauspäiviä tuli olla puolet varsinaisten makauspäivien lukumäärästä, ja puolikas päivä luettiin kokonaiseksi.

Vuoden 1939 merilaki

Vuoden 1939 merilaissa lastausaikaa kutsutaan seisonta-ajaksi ja lisäseisonta-ajaksi. Laivan seisonta-aika määriteltiin laivan nettovetomäärän mukaan ja laskettiin työpäivin ja työtunnein.
Ester-Annikki Ylä-Soininmäki

Ester-Annikki Ylä-Soininmäki , o. s. Lindstedt (s. 20. kesäkuuta 1910 Virrat) on suomalainen sairaanhoitaja ja runoilija.
Mikropenis

Mikropenis eli mikrofallos tarkoittaa lääketieteessä epänormaalin pientä siitintä, jonka muodossa ei kuitenkaan ole poikkeavuuksia. Eräs käytetty kriteeri on peniksen pituus, joka poikkeaa yli 2,5 standardipoikkeaman verran iänmukaisesta peniksen keskipituudesta. Tämä tarkoittaa esimerkiksi alle 1,9 cm mittaista penistä alle viisikuukautisella lapsella ja alle 7 cm mittaista penistä aikuisella miehellä. Mikropeniksen omistavia miehiä on alle 0,6 % kaikista maailman miehistä. Mikropenis havaitaan yleensä heti syntymän jälkeen.

Aiheuttajat

Mikropeniksen syynä voi olla hypogonadotrooppinen hypogonadismi, primaarinen hypogonadismi tai androgeeniresistenssi. On olemassa useita edellisiin ryhmiin luokiteltavia oireyhtymiä, joihin saattaa liittyä mikropenis. Tällaisia ovat esimerkiksi Klinefelterin oireyhtymä ja 5-alfa-reduktaasin puutos. Mikropenikselle ei tutkimuksista huolimatta kuitenkaan aina löydy selittävää syytä.

Hoito

Peniksen kokoon vaikuttaa kasvuikäisenä oleellisesti testosteroni ja jossain määrin myös kasvuhormoni. Jos siis peniksen koon pienuus johtuu hormoneista, testosteronia voidaan yrittää käyttää hoitona mutta korkeintaan kolmen kuukauden ajan.  Pidempi testosteronin hoitojakso saattaisi aiheuttaa epähaluttua viriiliyttä ja luuston kasvua. Jos potilaalla on hypogonadismi, voidaan testosteronihoitoa jatkaa myös aikuisena. Täysikasvuisena peniksen kasvuun hormonaalisesti voidaan kuitenkin vaikuttaa vain hyvin vähän.
Mikropeniksen suurennusta voidaan harkita myös leikkauksella.
Ennen mikropenistä hoidettiin pienten lasten kohdalla poistamalla kirurgisesti penis ja kivekset ja muotoilemalla tilalle vagina. Tällöin potilas kasvatettiin tytöksi. Nykyään toimenpide on kyseenalaistettu.
Hyppylanka

Hyppylanka on elekroniikassa ja sähköalalla käytetty termi hyvin lyhyelle johtokytkennälle kontaktipinnasta toiseen, joissa välietäisyydet ovat yleisesti korkeintaan muutamissa senttimetrissä. Sillä yhdistetään sähkökontaktipinta toiseen laitteen sisällä käyttäen esimerkiksi "jumpperia" tai kuparijohtoa.
Hyppylanka on sinänsä harhaanjohtava ilmaisu, koska kyseessä ei ole lanka, vaan mikä tahansa vaadittavan virran tarvitsema sähköjohde oli kyseessä elektroniikka tai vaihtovirta.
Se on esimerksi yleinen tapa kytkentöissä koskien kodinkonelaitteita kuten hellat, joissa niiden virransyöttö voidaan sovittaa hyvin erilaisista sähkövirtasyötteistä kullekin laitteelle sopivaksi johtuen jännite- ja vaihe-eroista eri maissa.
Lieko Zachovalová

Lieko Tuuli Zachovalová (o.s. Leino, 13. elokuuta 1927 Helsinki – 4. kesäkuuta 2017 Praha) oli suomalaissyntyinen toimittaja, joka oli kylmän sodan aikana Suomen tunnetuimpia radioääniä toimittaessaan Suomeen useita radio- ja televisiolähetyksiä asuinmaastaan Tšekkoslovakiasta. Zachovalová asui Prahassa vuodesta 1948 lähtien, ja hän oli Tšekin kansalainen. Hän liittyi Tšekkoslovakian kommunistiseen puolueeseen vuonna 1956, mutta vuoden 1968 jälkeisissä puhdistuksissa hänet poistettiin jäsenluettelosta.
Lieko Zachovalován isä oli sisäministerinäkin toiminut tunnettu kommunistipoliitikko Yrjö Leino. Lieko-tytär pääsi ylioppilaaksi 1943 ja opiskeli Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa 1944–1948. Hän toimi Vapaan Sanan kirjeenvaihtajana Prahassa vuosina 1949–1950, sitten vuoteen 1960 asti Prahan radion ruotsinkielisten lähetysten toimittajana, vuodesta 1961 Livet i Tjeckoslovakien -lehden toimittajana ja vuodesta 1966 Yleisradion freelance-kirjeenvaihtajana, jonka ääni tuli suomalaisille tutuksi etenkin Tšekkoslovakian kriisin aikana elokuussa 1968.
Lieko Zachovalová avioitui 1948 insinööri Marcel Zachovalin kanssa, joka toimi Tšekkoslovakian tiedeakatemian tutkijana ja historioitsijana, sekä aktiivisesti kommunistisessa puolueessa. Heille syntyivät pojat Ilja (1951–2008) ja Vladimir (1955). Vuonna 1967 hänelle myönnettiin Tšekkoslovakian tiedeakatemian vuosipalkinto.
Hän kuoli lyhytaikaiseen sairauteen 4. kesäkuuta 2017 Prahan sotilaskeskussairaalassa.
Lieko Zachovalován velipuoli on Ruotsissa asuva toimittaja ja kirjailija Olle Leino.
August von Meyszner

August Edler von Meyszner (3. elokuuta 1886, Graz - 24. tammikuuta 1947, Belgrad) oli itävaltalaissyntyinen SS- ja poliisiupseeri (SS-Gruppenführer ja vuodesta 1942 myös Generalleutnant der Polizei) toisen maailmansodan aikana.
Meyszner ylennettiin 1941 kenraalimajuriksi. Tuolloin hänen oli järjestyspoliisin päällikkönä saksalaisten valtaamassa Norjassa ja hänestä tuli 1942 korkein SS- ja poliisijohtaja Serbiassa. Hän työskenteli myös Kolmannen valtakunnan taloustoimiston palveluksessa Serbiassa. Hänen arvellaan olleen vastuussa noin 15 000 juutalaisen naisen ja lapsen murhista alueella. Tätä tarkoitusta varten natsien Valtakunnan turvallisuusvirasto (Reichsicherheitshauptamt eli RSHA) toimitti kaasuauton juutalaisten murhaamiseen Semlinin keskitysleiriin Belgradin lähelle. Sodan jälkeen Meyszner joutui liittoutuneiden sotavangiksi. Hänet tuomittiin kuolemaan sotarikoksista vuonna 1946 ja hirtettiin Belgradissa 24. tammikuuta 1947.
Pekola

Pekola on kylä Hattulan kunnassa Kanta-Hämeessä. Pekolan halki kulkee Aulangontie, jonka varteen koko kylä on rakentunut. Kylä rajoittuu maantieteellisesti Vanajaveteen, Rahkoilan kylään ja Aulangon kansalliseen kaupunkipuistoon, joka on Hämeenlinnan kaupunkia. Pekolan koululta, jota voidaan pitää kylän keskuksena, kertyy matkaa Aulangon kylpylähotellille alle kolme kilometriä ja Hämeenlinnan torille noin 7,5 kilometriä. Myös Hattulan kunnan keskustaajamaan, Parolaan on noin seitsemän kilometriä. Aulangontietä pitkin kulkevat linja-autot  620, 621, 622 ja 656. Linja-autot liikennöivät maanantaista lauantaihin. Pekolan kylä jakautuu lukuisiin pienempiin osiin, joita ovat muun muassa Ellilä, Keltomäki, Kärjenmäki, Metsänkylä, Moosenmäki ja Poransaari.
Pekolan koulu perustettiin vuonna 1909. Hugo Standertskjöld, Aulangon puiston perustaja, lahjoitti maat ensimmäistä koulurakennusta varten. Historialliset Ahlbackan ja Metsänkylän kartanot sijaitsevat Pekolassa. Siellä on myös pieni kahvila ja kioski. Pekolan tanssilavan vieressä on jalkapalloilijoille tarkoitettu nurmikenttä ja koulun pihassa on hiekkakenttä, jossa on talvisin luistelurata. Kylässä toimii urheiluseura Pekolan Isku. Pekolalla on oma postinumero, joka on 13900.
Ahteenalanen

Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 152,8 metriä mpy.
Pekka Turpeinen (pormestari)

Pekka Edvard Turpeinen (13. kesäkuuta 1874 Oulu – 29. marraskuuta 1941 Oulu) oli suomalainen tuomari joka toimi Tornion ja Oulun pormestarina. 
Turpeisen vanhemmat olivat kauppias Johan Turpeinen ja Ulrika Elvira Vilander. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1892 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen ylemmän hallintotutkinnon 1898 ja yleisen oikeustutkinnon 1900. Turpeinen sai varatuomarin arvon 1903.
Turpeinen toimi lääninkonttoristina Oulussa 1895–1905 ja hän oli Tornion pormestari 1905–1910 ja Oulun kunnallispormestari 1910–1918. Viimeksi Turpeinen oli Kemin tuomiokunnan tuomarina vuodesta 1918 alkaen.
Pekka Turpeinen oli naimisissa 1931–1940 pankkivirkailija Anna Helena Lindforsin kanssa joka kuoli talvisodan aikana Oulun pommituksessa 1. tammikuuta 1940 saatuaan sydänhalvauksen pommin räjähdyksen säikäyttämänä.
Erkki Leminen

Erkki Leminen (19. elokuuta 1922 Uukuniemi – 17. joulukuuta 1992 Mikkeli) oli suomalainen kirjailija ja evankelista.

Lapsuus, herätys ja evankelistana toimiminen

Leminen syntyi Uukuniemen Sikopohjan kylässä maanviljelijäperheeseen. Hän koki herätyksen sotien jälkeen ja jätti maatalouden. Leminen julisti sanaa aluksi itsenäisesti kunnes 1948 muutamaa vuotta aiemmin perustettu Kansan Raamattuseura kutsui hänet kiertäväksi evankelistaksi. Evankelistana Leminen toimi aina 1982 eläkkeelle jäämiseensä asti, ja vapaaehtoispohjalta vielä senkin jälkeen.

Kirjailijana

Leminen oli myös tuottelias kirjailija, joka julkaisi elämäkertoja, hengellisiä kirjoja ja runoja. Hänen kirjallinen taipumuksensa tuli tietoisuuteen 1950-luvun alussa hänen monien lehtikirjoitustensa johdosta. Lemisen ensimmäinen kirja oli 1952 julkaistu Hoitakaa sydäntänne, ja sittemmin Leminen julkaisi yli 30 teosta.
Günter Guillaume

Günter Guillaume (1. helmikuuta 1927 – 10. huhtikuuta 1995) oli Saksan demokraattisen tasavallan valtiollisen turvallisuuselimen Stasin agentti. Vuodesta 1956 lähtien Saksan liittotasavallassa toiminut Guillaume paljastui lopulta vuonna 1974 hänen toimiessaan liittokansleri Willy Brandtin avustajana.
Seuranneen skandaalin johdosta Brandt joutui eroamaan tehtävistään ja Guillaume tuomittiin 13 vuodeksi vankeuteen vakoilusta syytettynä. Hänen vaimonsa Cristelin saaman vankeusrangaistuksen pituus oli kahdeksan vuotta. Guillaume vapautettiin vuonna 1981 vaihtokaupassa länsimaisiin vakoojiin, jotka olivat jääneet kiinni Itäblokin alueella.
Guillaume julkaisi vuonna 1988 omaelämäkerrallisen teoksen Die Aussage.
Gennadi Timtšenko

Gennadi Nikolajevitš Timtšenko (s. 8. marraskuuta 1952 Leninakan) on venäläinen liikemies, joka asuu Sveitsissä. Hänellä on myös Suomen kansalaisuus.
Forbes-lehden julkaisemalla miljardöörilistalla Timtšenko oli sijalla 62 vuonna 2013 ja sijalla 82 vuonna 2014. Hänen omaisuutensa arvo on noin 14,1 miljardia dollaria, eli hän on Venäjän kahdeksanneksi rikkain mies.
Timtšenko syntyi vuonna 1952 venäläiseen upseeriperheeseen Leninakanissa Armeniassa. Hän vietti osan lapsuusvuosistaan Itä-Saksassa ja Ukrainassa ja valmistui insinööriksi Leningradissa vuonna 1977.
Vuonna 1991 Timtšenko nimitettiin Kirišineftekimexport- eli KiNEx-öljynvientiyrityksen johtoon. Hän muutti Suomeen Urals Finland -yhtiön palvelukseen tekemään öljykauppaa ja sai vaimoineen Suomen kansalaisuuden. 
Maaseudun Tulevaisuudessa vuonna 2011 julkaistun ulkomaantoimittaja Jarmo Mäkelän kirjoituksen mukaan Timtšenko sai Suomen kansalaisuuden inkeriläisenä paluumuuttajana mahdollisesti väärennetyillä asiakirjoilla. Urals toimii nykyään IPP-nimellä ja tunnetaan Helsingin Talissa järjestettävän IPP Open -tennisturnauksen sponsorina.
Vuonna 1997 Timtšenko perusti ruotsalaisen Torbjörn Törnqvistin kanssa Gunvor-öljytreidausyhtiön, joka on nykyään maailman suurimpia alallaan. Timtšenko on myös Venäjän toiseksi suurimman maakaasuyhtiön Novatekin pääomistajia. Vuonna 2008 Timtšenko aloitti vaimonsa kanssa hyväntekeväisyystyön Fondation Nevassa, joka tukee kulttuuriprojekteja Sveitsissä ja Venäjällä, muun muassa Geneven oopperassa.
Timtšenko kuuluu Vladimir Putinin lähipiiriin. Hän omisti Taipalsaarella kesämökin, jolla Putinin kerrottiin vierailleen.
Tammikuussa 2013 Sanoma Magazinesin osaomistama moskovalainen Vedomosti-talouslehti julkaisi artikkelin otsikolla Timtšenko ja KGB, jossa arvuuteltiin Timtšenkon mahdollista vakoojataustaa. Timtšenko itse on kuitannut epäilyt hölynpölynä.
28. kesäkuuta 2013 ilmoitettiin Timtšenkon ostavan osan Helsingissä sijaitsevasta Hartwall-areenasta.
Timtšenko on aiemmin yrittänyt ostaa suomalaiset jääkiekkoseurat Espoo Bluesin ja Tampereen Ilveksen. Venäjällä hän on johtokunnan puheenjohtaja KHL-liigassa ja SKA Pietari-jääkiekkoseurassa.
Maaliskuussa 2014 Yhdysvallat asetti Timtšenkon pakotelistalle, jolla olevien henkilöiden Yhdysvalloissa oleva omaisuus jäädytetään ja heille määrätään matkustusrajoituksia. Pakotteet ovat Yhdysvaltain vastatoimi Venäjää ja Vladimir Putinin lähipiiriä vastaan Krimin kriisin seurauksena. Suomessa Timtšenkon etuja muun muassa Hartwall Arenan omistajayhtiön hallituksessa valvoo liikemies Kai Paananen, joka on tuntenut Timtšenkon 1980-luvulta asti.
Ernest Angley

Ernest Angley (s. 1921 Gastonia, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen kristillinen saarnaaja. Hänen päämajansa on Cuyahoga Fallsissa Ohiossa. Häneltä on suomennettu romaani Jäljelle jääneet (Raptured: A Novel on the Second Coming of the Lord, 1974).
Reija Virolainen

Reija Virolainen on suomalainen kuvaussihteeri, televisio-ohjaaja ja tuottaja.
Hän aloitti kuvaussihteerinä MTV:llä 1970-luvulla ja siirtyi Spede Pasasen palvelukseen kuvaussihteeriksi vuonna 1984. 1990-luvulla hän alkoi myös ohjata televisiosarjoja. Hänen ohjaamia sarjoja ovat Blondi tuli taloon, Uuno Turhapuro, Ihmeidentekijät ja Parhaat vuodet. Vuodesta 2005 lähtien hän on ollut kuvaussihteerinä ja tuotantopäällikkönä Broadcasters -tuotantoyhtiössä.
Virolainen oli kunnallisvaaliehdokkaana vuonna 2004 Nurmijärvellä Suomen Keskusta puolueen listalla numerolla 142.
Colombina

Colombina (italiaksi Colombina, "pieni kyyhky", ranskaksi Columbine) on yksi commedia dell'arten tyyppihahmoista. Hän on koominen palvelijatar.
Colombina on yleensä pukeutunut repaleiseen ja paikattuun, köyhälle palvelijattarelle sopivaan asuun. Hänellä on usein myös vahva meikki sekä tamburiini, jolla hän karkottaa lähentelevän Pantalonen.
Park Chan-wook

Park Chan-wook (s. 23. elokuuta 1963, Tanyan) on eteläkorealainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Claudiuksen riemukaari

Claudiuksen riemukaari (lat. Arcus Claudii) oli keisari Claudiuksen Britanniassa vuonna 43 saavuttaman voiton kunniaksi pystytetty monumentaalinen portti Roomassa. Kaari valmistui vuonna 51 tai 52 ja se oli kiinteä osa Aqua Virgoa, akveduktia, joka toi vettä kahdentoista kilometrin päästä kaupungin ulkopuolelta. Kaaren kohdalla Aqua Virgo ylitti Via Flaminian. Kaari ei ole säilynyt, mutta osia siitä löydettiin 1562, 1641 ja 1869 tehdyissä kaivauksissa. Riemukaaren piirtokirjoitus on pystytty ennallistamaan löydettyjen fragmenttien ja voiton kunniaksi muualle valtakuntaan pystytettyjen muistomerkkien avulla.
Ethelred Neuvoton

Ethelred II Neuvoton (Æþelred, n. 968 – 23. huhtikuuta 1016 Lontoo) oli Englannin kuningas vuosina 978–1013 ja 1014–1016. Ethelred seurasi kuninkaana velipuoltaan kuningas Edvard Marttyyria, jonka salamurhan Ethelredin äidin kerrotaan järjestäneen. Valtaan noustessaan Ethelred oli ainoastaan noin kymmenvuotias. Sekä Ethelredin että Edvardin isä oli kuningas Edgar.
Ethelredin lisänimi on sanaleikki, sillä Ethelred merkitsee suunnilleen neuvokasta. Alun perin lisänimi on 1200-luvulla lisätty unræd, joka tarkoittaa ”ei neuvoja” tai ”oppimaton” (tai vaihtoehtoisesti ”petollinen juoni” muistutuksena velipuolen kuolemasta). Nimi käännettiin 1500-luvulla väärin ja harhaanjohtava ”neuvoton” vakiintui – valtakaudellaan Ethelred oli kaikkea muuta kuin sitä. Oikeampi käännös olisi ”Pahaneuvo”. Häntä on myös sanottu huonosti neuvotuksi kuninkaaksi, jolla on viitattu Mercian jaarliin, petolliseen Eadric Streonaan.

Ethelred ja tanskalaiset

Ethelredin hallituskauden alkaessa Englanti oli elänyt pitkään rauhassa, sen jälkeen kun Danelagen oli vallattu takaisin viikingeiltä. Vuonna 991 Ethelred sai kuitenkin kohdata Olav Tryggvasonin johtaman suuren viikinkilaivaston. Maldonin taistelussa kärsimästä tappiostaan huolimatta Ethelred onnistui noin vuonna 994 pääsemään Olavin kanssa sopimukseen, ja pian Olav palasi takaisin Norjaan. Sopimus tuli tunnetuksi nimellä tanskalaisvero (Danegeld) ja se tuli Ethelredille kalliiksi. Vuonna 1002 vero oli 24 000 puntaa, 1005 36 000 puntaa ja vuonna 1012 jo 48 000 puntaa .
Ethelred järjesti Englantiin asettuneiden tanskalaisten joukkomurhan 13. marraskuuta 1002, mikä johti siihen, että Tanskan kuningas Sven Haaraparta teki Englantiin useita sotaretkiä ja onnistui lopulta valtaamaan maan. Vuonna 1013 Sven nousi maihin ja valtasi nopeasti Lontoon ja Etelä-Englannin.

Viimeiset vuodet

Ethelred pakeni Normandiaan vaimonsa Emman ja lastensa kanssa vuonna 1013. Hän pystyi palaamaan Englantiin vasta seuraavan vuoden helmikuussa Svenin kuoltua. Ethelred jatkoi kuninkaana, mutta hänen poikansa Edmund Rautakylki lähti riitauduttuaan isänsä kanssa pohjoiseen, jossa Utred, vaikutusvaltainen northumbrialainen aatelismies, tunnusti hänet hallitsijaksi. Etelässä Svenin poika Knuut Suuri hyökkäsi Wessexiin. Edmund alkoi koota armeijaa häntä vastaan, mutta suuri osa miehistä kieltäytyi taistelemasta ellei Ethelred tulisi johtajaksi. Edmund lähti Lontooseen tapaamaan sairasta isäänsä, mutta on epäselvää tekivätkö he sovinnon.
Ethelred kuoli Lontoossa 23. huhtikuuta 1016, jonne hänet myös haudattiin. Hänen poikansa Edmund II Rautakylki seurasi häntä valtaistuimella.

Ethelredin avioliitot ja lapset

Ethelred oli naimisissa kolmasti. Ensin hän oli naimisissa Ælflaedin kanssa. Tämä oli Northumbrian ealdormanin Thoredin tytär. Hän oli äiti neljälle pojalle. Vuonna 997 Ethelred nai ealdorman Æthelberhtin tyttären Ælfgifun, joka synnytti kaksi poikaa. Kolmannen ja viimeisen liittonsa hän solmi vuonna 1002 Emma Normandialaisen kanssa. Kolmesta liitosta syntyi myös ilmeisesti kahdeksan tytärtä.
Petroskoin maneetti

Petroskoin maneetti oli tuolloisen Neuvostoliiton Pletsetskin avaruuskeskuksesta tehty rakettilaukaisu 03:58 20. syyskuuta 1977. Laukaisusta saatiin Suomessa forssalaisen silminnäkijän ottamia kuvia.  Havaintoja tehtiin laajalla alueella ja sitä pidettiin pitkään ufohavaintona.
Tämäntyyppinen laukaisu oli harvinainen, se vei suuressa kulmassa olevalle radalle, ja näkyi normaalia lännempänä.
Uutistoimisto Tassin mukaan ilmiö oli meteoriitti, mutta meteoriitiksi ilmiö oli kuitenkin liian pitkäikäinen. Tass ei voinut uutisissaan mainita Neuvostoliiton salaisen pohjoisen kosmodromin, Plesetskin olemassaoloa.
Helsingin yliopiston tähtitieteen laitos ehdotti havainnon selitykseksi raketin laukaisua, vaikka täsmällinen laukaisun tyyppi ei vielä ollut tiedossa. Kyseessä oli Kosmos 955 - satelliitin laukaisu. Jäljet olivat näkyvissä noin kaksi tuntia.
Enni ja Roi

Enni ja Roi on animoitu lastenohjelma, jonka ovat luoneet Dustin Ferrer ja Amy Steinberg.
Nokikuukkeli

Levinneisyys

Nokikuukkeleita elää kotoperäisenä Kiinassa. Lajin tunnettuja elinalueita on Itä-Tiibetissä, Kaakkois-Qinghaissa, Etelä-Gansussa ja Länsi-Sichuanissa. Useimmista tunnetuista elinympäristöistä on löydetty vain vähän yksilöitä ja lajia on kuvailtu harvinaiseksi. Lajin kokonaispopulaatioksi on arvioitu 3 500–15 000 yksilöä ja kannankehitys on luultavasti laskeva. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi.

Elinympäristö

Nokikuukkelit elävät vanhoissa kuusimetsissä sekä pihtasekametsissä 3 000–4 270 metrin korkeudella.

Elintavat

Nokikuukkeli käyttää ravinnokseen selkärangattomia ja hedelmiä. Laji pesii aikaisin keväällä. Syksyisin nokikuukkelit kerääntyvät pieniin parviin, joissa on yleensä 5–6, mutta joskus yli kymmenenkin lintua.
Raffles-hotelli

Raffles-hotelli on kuuluisa vanha hotelli Singaporessa. Se on nimetty Singaporen perustajan Thomas Stamford Rafflesin mukaan.
Hotelli avattiin vuonna 1887, jolloin siinä oli vain kymmenen huonetta. Vuonna 1904 sitä laajennettiin Bras Basah -siivellä. Silloin sinne rakennettiin myös Singaporen ensimmäiset sähkövalot ja tuulettimet.
Nykyisin hotellissa on 104 sviittiä.
Hotellin ja muut Raffles-ketjun hotellit omistaa nykyisin kanadalainen FRHI Hotels & Resorts.
Humen haarukka

Humen haarukka on skotlantilaisen filosofin David Humen teoksessaan Tutkimus inhimillisestä ymmärryksestä esittelemä erottelu, joka jakaa ihmisjärjen objektit kahteen luokkaan: ideoiden suhteisiin ja tosiasioihin. Ideoiden suhteita koskevat väitteet ovat aina intuitiivisesti ja demonstratiivisesti varmoja. Tällaisia väitteitä tutkivia tieteitä ovet muun muassa logiikka, algebra ja geometria. Humen esimerkki ideoiden suhteita koskevasta lauseesta on: ”Hypotenuusan neliö on yhtä suuri kuin sivujen neliöiden summa.” Tosiseikkoja koskevat väitteet sen sijaan eivät ole intuitiivisesti tai demonstratiivisesti varmoja, sillä niiden vastakohta on mahdollinen, toisin sanoen tosiseikkaa koskevan väitteen vastakohta ei ole sisäisesti ristiriitainen. Tosiseikkoja koskevat väitteet kuvaavat materiaa ja aistimaailmaa. Humen esimerkki tällaisesta väitteestä on: ”Aurinko ei nouse huomenna”.  
David Humen mukaan mikään tosiseikkoihin perustuva väite ei perustu järkeen vaan tottumukseen, eli kokemukseen. 
Esimerkiksi: ihmisellä on tieto siitä, että aurinko nousee huomenna. Tämä on tosiseikkoja koskeva väite. Tämä ihminen ei kuitenkaan pysty todistamaan vääräksi väitettä, että huomenna aurinko ei nouse. Humen mukaan hän kuitenkin uskoisi, että aurinko nousee huomenna, sillä tämä ihminen on huomannut joka aamu tähän päivään mennessä, että aurinko on noussut. Tämä tieto perustuu siis kokemukseen. Humen mukaan ihminen ei voi saada a priorista tietoa auringon noususta, vaan hän pystyy saamaan ainoastaan kokemuksella tietoa siitä. Ideoiden relaatiota koskevilla väitteillä ei siis ole yhteyttä tosiseikkoja koskeviin väitteisiin.