google/wiki40b huggingface dataset:
Ondřej Pavelec

Uran alku Tšekissä ja QMJHL (2002–2007)

Pavelecin kasvattajaseura on HC Kladno, jossa hän pelasi joukkueen junioreissa kevääseen 2005. Kauden 2004–2005 aikana Pavelec pelasi myös yhden miesten ottelun HC Slanýn riveissä, Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Národní Hokejová Ligassa. Atlanta Thrashers varasi Pavelecin kauden päätteeksi toisella kierroksella 41. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2005.
Pavelec siirtyi kaudeksi 2005–2006 Pohjois-Amerikkaan QMJHL-juniorisarjaan Cape Breton Screaming Eaglesin maalinsuulle. Hän pelasi siellä erinomaisen kauden ja hänellä oli runkosarjan paras päästettyjen maalien keskiarvo (2,51). Pavelec voitti siitä Jacques Plante Trophyn. Hänet valittiin myös QMJHL:n vuoden tulokkaaksi (RDS Cup) ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Pavelecin päästettyjen maalien keskiarvo (2,52) oli QMJHL:n paras myös kaudella 2006–2007 ja hänet valittiin jälleen ensimmäiseen tähdistökentälliseen.

Atlanta Thrashers (2007–2011)

Toukokuussa 2007 Pavelec teki tulokassopimuksen Thrashersin kanssa ja hän siirtyi kaudeksi 2007–2008 Atlanta Thrashersin organisaatioon. Hän torjui lähes koko kauden AHL-joukkue Chicago Wolvesissa. Keväällä 2008 Pavelec torjui Wolvesille AHL:n mestaruuden, Calder Cupin. Hän pääsi kauden aikana pelaamaan myös seitsemän NHL-ottelua Thrashersissa. Pavelec debytoi NHL:ssä lokakuussa 2007.  Kaudella 2008–2009 hän pääsi pelaamaan 12 NHL-ottelua. Pavelec valittiin lokakuun 2008 AHL-maalivahdiksi.
Kaudella 2009–2010 Pavelec teki läpimurtonsa NHL:ään. Alkukaudella hän taisteli kakkosvahdin paikasta Johan Hedbergin kanssa, mutta ykkösvahti Kari Lehtosen loukkaannuttua Pavelec nousi Thrashersin ykkösmaalivahdiksi ja pelasi runkosarjassa 42 ottelua. Hän vakiinnutti paikkansa ykkösmaalivahtina. Kuntouduttuaan Kari Lehtonen kaupattiin Dallas Starsiin.

Winnipeg Jets (2011–2017)

Atlanta Thrashers myytiin keväällä 2011 kanadalaisille omistajille, jotka siirsivät seuran Winnipegiin ja nimesivät seuran kaupungin vanhan joukkueen mukaan Winnipeg Jetsiksi. Kausi 2011–2012 viivästyi NHL:n työsulun vuoksi. Pavelec pelasi syksyllä kuusi ottelua SM-liigajoukkue Pelicansissa ja 14 ottelua Tšekin Extraligan HC Bílí Tygři Liberecissä ennen NHL-kauden alkua.
Pavelec pelasi Winnipegissä kuusi kautta. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi New York Rangersiin yhden vuoden sopimuksella. Kesällä 2018 Pavelec ei saanut yhdeltäkään NHL-seuralta sopimustarjousta, joten hän päätti lopettaa ammattilaisuransa.
Suomen Käsityön Ystävät

Suomen Käsityön Ystävät on alkujaan aatteellinen yhdistys, joka perustettiin 1879 Fanny Churbergin aloitteesta. Sen oheen perustettiin vuonna 1920 osakeyhtiö.
Käsityön Ystävät on vaikuttanut suomalaisen taidekäsityön, taiteen ja taideteollisuuden kentällä perustamisvuodestaan alkaen. Sen historia heijastelee eurooppalaisen taiteen ja taideteollisuuden keskeisiä ilmiöitä, kansallisromantiikkaa ja arts and crafts -liikettä.
1800-luvun lopulla haettiin suomalaisuutta myyttien ja Karjalaan suuntautuneiden matkojen kautta. Alkuvuosina yhdistyksen toiminta keskittyi kansanomaisten tekstiilien keräämiseen ja soveltamiseen uusiin sisustustuotteisiin. Tavoitteena oli myös kansanvalistus ja naisten aseman parantaminen. Käsityön Ystävistä muotoutui 1800-luvun loppuun mennessä monipuolinen ja vaikutusvaltainen liike, joka on verrattavissa Iso-Britanniassa syntyneeseen arts and craftsiin. Käsityön Ystävät piti yllä käsityötaitoa palkkaamalla taitavia tekijöitä ja käytti taiteilijoita mallien suunnittelijoina.
1900-luvulla Käsityön Ystävät toimi taiteen, taidekäsityön ja taideteollisuuden välimaastossa. Yhdistyksen kanssa yhteistyössä toimineet taiteilijat, Akseli Gallen-Kallela ensimmäisenä, nostivat ryijyn yhdeksi näkyvimmistä ja merkittävimmistä tekstiilitaiteen muodoista. Syntyi taideryijy, joka läheni modernia maalaustaidetta sommitelmissaan ja väreissään.
Käsityön Ysätävien toiminta perustuu nykyisin samoille periaatteille kuin 1900-luvun vaihteessa. Yhdistys haluaa innostaa ihmisiä käsillä tekemiseen, edistää kotimaisen muotoilun taiteellista ja teknistä tasoa, olla ajan hermolla samalla perinteitä kunnioittaen ja tarjota vaihtoehtoja julkisten tilojen arkkitehtuurin ja kodinsisustuksen elähdyttäjiksi.
Heinijärvi (Virrat)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,4 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,2 metriä mpy.
Uljas (urheilulehti)

Uljas oli Helsingissä vuosina 1886–1887 ilmestynyt urheilulehti.
Alaotsikolla Urheuden ja reippauden edustaja ilmestynyt Uljas oli ensimmäinen suomenkielinen urheilulehti, tosin sanaa urheilu ei tuolloin vielä käytetty. Sen julkaisija ja toimittaja Onni Ruuth näki urheilussa varsinkin nuorison terveyden kohentajan. Ruotsinkielisen Sportenin tavoin lehti keskittyi metsästykseen, purjehdukseen, soutuun, voimisteluun ja talviurheiluun sekä esitteli tunnettujen urheilijoiden elämäkertoja. Kerran kuukaudessa ilmestynyt lehti sai ensimmäisenä vuonnaan lähes 800 tilaajaa, mutta sen jälkeen määrä laski alle 500:n. Uljas lakkasi avustajien puutteeseen, toimittajan kiireisiin ja levikin vähäisyyteen. Urheilun edistäjäksi lupautui tuolloin sanomalehti Uusi Suometar.
Pamela Dean

Teokset

Dean on kirjoittanut yhteensä kuusi pitkää romaania ja useita novelleja. Hänen novellejaan on julkaistu muun muassa Liavek-kokoelmissa. Deanin teoksia ei ole julkaistu suomeksi.
Olli Lokki

Olli Kristian Lokki (28. huhtikuuta 1916 Helsinki – 6. maaliskuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko.
Olli Lokin isä oli historioitsija ja koulumies, professori Karl Olof Lindeqvist. Olli Lokki kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1934 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta, opiskeli Helsingin yliopistossa, valmistui maisteriksi vuonna 1939 ja väitteli tohtoriksi Rolf Nevanlinnan johdolla vuonna 1947. Lokin funktioteorian alaan kuuluvan väitöskirjan nimi on Über analytische Funktionen deren Dirichletintegrale endlich ist und die in gegebenen Punkten vorgeschriebene Werte annehmen.
Olli Lokin opinnot katkaisi sota. Jatkosodan aikana Lokki toimi matemaatikkona Ilmavoimien esikunnan Ilmatorjuntaosastossa. Sodan jälkeen Lokki siirtyi assistentiksi Helsingin yliopiston matematiikan laitokseen, ja toimittuaan yhden lukuvuoden oppikoulunopettajana hän sai vuonna 1945 nimityksen Teknillisen korkeakoulun matematiikan lehtoriksi. Tässä tehtävässä hän oli vuoteen 1953. Tuolloin hänet nimitettiin saman oppilaitoksen matematiikan apulaisprofessoriksi. Vuodesta 1962 aina eläkkeelle siirtymiseensä asti vuoteen 1979 Lokki oli Teknillisen korkeakoulun sovelletun matematiikan professori. Helsingin yliopiston matematiikan dosentti Lokki oli vuodesta 1952. Olli Lokki toimi vielä vuosina 1980–1984 Teknillisten tieteiden akatemian toimitusjohtajana.
Olli Lokki edisti opetuksessaan erityisesti tilastomatematiikan ja operaatiotutkimuksen menetelmien soveltamista käytännön ongelmien ratkaisuun. Hän oli laajasti verkottunut akateemisten piirien ulkopuolellakin. Lokki oli Suomen Laadunvalvontayhdistyksen kunniajäsen ja European Consortium for Mathematics in Industry -yhteisön kunniajäsen. Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi Olli Lokki valittiin vuonna 1979.
Olli Lokin vanhin poika on professori Juhani Lokki.
Johann Christoph Vogel

Johann Christoph Vogel (18. maaliskuuta 1756 Nürnberg – kesäkuu 1788 Pariisi) oli saksalaissyntyinen, Ranskassa työskennellyt säveltäjä.
Vogel syntyi viulun- ja luutunrakentajasukuun, jonka historia on jäljitettävissä 1500-luvun alkuun. Hän opiskeli sävellystä Regensburgissa Josef Riepelin johdolla. Hän sai Pariisissa useita paikkoja käyrätorvensoittajana, mutta tuli pian tunnetuksi orkesterimusiikin ja oratorioiden säveltäjänä. Hän ihannoi varhain Christoph Willibald Gluckia, joka myöhemmin – Vogelin ensimmäisen oopperan (La toison d'or, 1786) kantaesityksen jälkeen – myös onnitteli Vogelia ja kuvasi tätä luonnonlahjakkuudeksi. Vogelin menestyksekkäin teos oli kuitenkin ooppera Démophon (1788, libretto: Pietro Metastasio), jonka suosiota hän ei itse ehtinyt todistaa.
Jo ennen Vogelin ensimmäisen oopperan kantaesittämistä hänen töitään oli esitetty Concert Spirituel -tapahtumissa. Esittämässä niitä olivat suositut muusikot, kuten huilisti Antoine Hugot, fagotisti Étienne Ozi, käyrätorvensoittaja Jean Lebrun ja klarinetisti Michèl Yost. Vogel teki Michèl Yostin kanssa myös yhteistyötä orkestroimalla teoksia, joihin Yost oli ensin laatinut soolo-osuudet. 
Vogelin kuolema liittyi hänen alkoholiriippuvuuteensa. Hänen Démophon-oopperansa esittämistä jatkettiin vuoteen 1820 saakka, mutta säveltäjälle suunniteltu monumentti ei toteutunut.
W. Mark Felt

William Mark Felt (s. 17. elokuuta 1913 Twin Falls, Idaho – 18. joulukuuta 2008 Santa Rosa, Kalifornia) oli Yhdysvaltojen keskusrikospoliisin FBI:n agentti ja apulaisjohtaja. 
Watergate-skandaalin aikana Felt toimi FBI:n apulaisjohtajana vuoteen 1973. Hän oli nimellä ”Syvä kurkku” (engl. Deep Throat) tunnettu tietolähde, jonka vuotamien tietojen perusteella Washington Postin toimittajat Bob Woodward ja Carl Bernstein kirjoittivat presidentti Nixonin eroon johtaneet paljastustarinansa.
Syvän kurkun henkilöllisyys paljastui vasta 31. toukokuuta 2005 Vanity Fair -lehden haastattelussa, jossa Felt myönsi olleensa salainen tiedonantaja. Samana päivänä Bob Woodward vahvisti asian.
Felt teki kirja- ja elokuvasopimuksen osallisuudestaan Watergate-skandaalin paljastumiseen. Vuonna 2006 julkaistiin hänen muistelmansa A G-Man’s Life ja 2017 elokuva Mark Felt: The Secret Man, jossa Feltiä esitti Liam Neeson.
Valkobassi

Ulkonäkö ja koko

Valkobassilla on hopeanhohtoiset kyljet ja hiukan tummempi selkämys. Pyrstö on melko tumma, muut evät ovat vaaleita. Lajilla on ahvenen tapaan kaksiosainen selkäevä. Valkobassi on tavallisesti noin 30 senttimetrin mittainen. Suurin tavattu yksilö oli lähes puolimetrinen. Laji voi elää 9 vuoden ikäiseksi.

Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia on tavattu Pohjois-Amerikassa sekä Aasian Turkissa. Valkobassi on makeassa vedessä viihtyvä pohjakala. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen. Naaraat tulevat sukukypsiksi 3 vuoden ikäisenä, urokset vuotta aiemmin.
Gitanes

Gitanes on ranskalainen savukemerkki. Sen omistaa Imperial Tobacco -konserniin kuuluva ranskalais-espanjalainen Altadis. Perinteisesti suodattimettomat (vaikka nykyään suodatinversiokin löytyy) Gitanes-tupakat ovat tunnettuja voimakkuudestaan; niissä käytetään tummaa bruns-tupakkalaatua amerikkalaistyylisen blondesin sijasta. 
Gitanesin nimi tarkoittaa mustalaista ja sen pakkauksen kääreessä on tamburiinia soittavan mustalaisnaisen siluetti.
Gitanes on myös merkittävä kulttuuri-ikoni muun muassa ranskalaisessa elokuvassa. Suomalaisissakin elokuvissa sitä on sauhuteltu. Vuoden 2003 Raid-elokuva melkein sai esityskiellon, koska Suomessa tupakan mainostaminen on kiellettyä; Gitanesit ovat kuitenkin elokuvan juonen kannalta olennaisia, koska ne ilmentävät elokuvan hahmojen muukalaislegioonataustaa.
Myös muusikko Serge Gainsbourg tunnetaan Gitanesien ketjupolttelun kellertämistä hampaistaan. Sylvie Simmonsin kirjoittama Gainsbourg-elämäkerta saikin nimen A Fistful of Gitanes.
Korkeat tupakkaverot ovat lopettaneet Gitanesien valmistuksen Ranskassa, ja niiden myynti on lopetettu Yhdysvalloissa. Nykyään Gitanesia valmistaa vain yksi tehdas Hollannissa.
Vuodesta 1976 vuoteen 1995 Gitanes oli Ligierin Formula 1 -tallin suurin sponsori.
Tullgarnin linna

Tullgarnin linna (ruots. Tullgarns slott) sijaitsee Södertäljen kunnassa ja Södermanlandin maakunnassa Ruotsissa. Paikalla on sijainnut myös Sture-suvun 1500-luvulla rakennuttama linna, josta on jäljellä vain kellarin seiniä ja vaakunakivi. Magnus Julius De la Gardien omistuksessa vanha linna uudistettiin perusteellisesti 1720-luvulla. Linna edustaa uusklassismia.
De la Gardien pojan Ulrik Gustaf De la Gardien oli pakko myydä linna julkisessa huutokaupassa. Ruotsin kuninkaallisten kesäasuntona se toimi vuodesta 1772 vuoteen 1950. Se toimii edelleen Ruotsin kuninkaallisena linnana. Tullgarnin linna oli kuningas Kustaa V:n suosikkilinna. Kuningas yhdessä puolisonsa Victorian kanssa myös uudisti linnaa runsaasti otettuaan sen kesäasunnoksen vuonna 1881.
Linna on avoinna yleisölle kesäisin ja englantilainen puutarha ympärivuotisesti.
Jyväskylän suurajot 1993

Jyväskylän suurajot 1993 olivat 43. Jyväskylän suurajot, ja ne järjestettiin 27.-29. elokuuta 1993. Se oli rallin maailmanmestaruuskauden 1993 yhdeksäs osakilpailu.

Osallistujat

Kilpailuun ilmoittautui 116 autokuntaa. Mukana olivat tehdastalleista Toyota (Didier Auriol, Juha Kankkunen ja Hannu Mikkola), Subaru (Ari Vatanen ja Markku Alén), Mitsubishi (Kenneth Eriksson ja Armin Schwarz), ja Ford (Malcolm Wilson ja Sebastian Lindholm). Lancian Carlos Sainz puuttui kilpailusta tänäkin vuonna, samoin kuin Fordin tehdaskuljettajat Massimo Biasion ja Francois Delecour. Tommi Mäkinen oli mukana Astra-teamin ilmoittamalla Lancialla.
Kankkusen kartanlukija Juha Piironen oli sairastunut aivoverenvuotoon Argentiinan rallin harjoituksissa. Piirosen tuuraajaksi Argentiinaan valittu Nicky Grist oli puolestaan jo ilmoittautunut Suurajoihin Armin Schwarzin kartanlukijaksi, joten Kankkusen kartanlukijana Suurajoissa oli ranskalainen Denis Giraudet.
Autoista MM-tason ensiesiintymisensä teki Subaru Impreza.

Reitti

Reitin pituus oli 1555,92 km, josta erikoiskokeita 507,53 km. Kolmen vuoden jälkeen reitti oli palautettu jälleen kolmipäiväiseksi, ja reitin runko vastasi vuoden 1989 rakennetta siten, että perjantaina suunnattiin Pieksämäen suuntaan, josta palattiin Harjun erikoiskokeelle, jonka jälkeen käytiin lyhyellä lenkillä Jyväskylän länsipuolella.
Ensimmäistä kertaa MM-rallihistoriansa aikana Suurajot ei alkanut yleisöerikoiskokeella, vaan ensimmäinen erikoiskoe oli Valkola. Laajavuoren yleisöerikoiskoetta ei myöskään ajettu kilpailun aikana ollenkaan.

Kilpailun kulku

Juha Kankkunen teki pohjat ensimmäisellä erikoiskokeella ja piti johtonsa rallin loppuun asti lukuun ottamatta EK 26:tta, jolloin Ari Vatanen onnistui nousemaan hetkeksi johtoon, mutta putosi jälleen toiseksi.
Kilpailun alussa nähtiin dramatiikkaa, kun Markku Alén keskeytti ensimmäisellä erikoiskokeella pienen ulosajon aiheuttamaan jäähdytinrikkoon. Malcolm Wilson puolestaan kaatoi Fordinsa kahdesti, eikä jatkanut enää jälkimmäisen ulosajon jälkeen.
Hannu Mikkolalle kilpailu oli uran viimeinen MM-osakilpailu. Hän pääsikin nyt maaliin Suurajoissa ensimmäistä kertaa vuoden 1983 voittonsa jälkeen.
Paras yksityiskuljettaja oli kahdeksanneksi sijoittunut Lasse Lampi. N-ryhmän voitti Jarmo Kytölehto Mitsubishillään.
Satoshi Yamaguchi

Jalkapallomaajoukkue

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2009.
Larry David

Larry David (s. 2. heinäkuuta 1947, New York) on yhdysvaltalainen koomikko, käsikirjoittaja, tuottaja ja näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten työstään palkitun Seinfeld-sarjan parissa. 
David syntyi ja kasvoi Brooklynissa juutalaisen perheen lapsena. Hän aloitti uransa stand up -koomikkona valmistuttuaan Marylandin yliopistosta 1970-luvun alussa. 1980-luvun alussa hän pääsi käsikirjoittamaan ABC-televisiokanavan esittämää Fridays-sarjaa ja vuosina 1984–1985 hän toimi käsikirjoittajana NBC:n suositussa Saturday Night Livessa. Ohjelmassa esitettiin vain yksi hänen kirjoittamansa sketsi. Näiden kokemusten kautta David sai kuitenkin luotua tärkeitä kontakteja mm. näyttelijöihin, joita tulisi myöhemmin käyttämään Seinfeldissä. 
Jerry Seinfeldiin David tutustui molempien tehdessä stand-up-keikkoja 1980-luvun New Yorkissa. Vuonna 1989 kun Seinfeld sai tarjouksen suunnitella tilannekomediasarja NBC:lle, hän pyysi apua sarjan luomiseen ystävältään Davidilta. Tapahtumasarjaa satirisoidaan Seinfeldissä neljännellä tuotantokaudella. Yhdessä he loivat ja käsikirjoittivat tv-pilotin Seinfeld Chronicles, joka lopulta poiki yhdeksän tuotantokauden mittaisen ja lukuisia televisioalan palkintoja keränneen Seinfeld-sarjan. David toimi Seinfeldissä vastaavana tuottajana sarjan ensimmäiset seitsemän tuotantokautta ja käsikirjoitti suuren osan jaksoista. Yksi sarjan neljästä päähenkilöstä, George Costanza, perustuu suurilta osin Davidin henkilöön ja moni fiktiivisen Georgen edesottamuksista pohjautui Davidin todellisessa elämässään kokemiin tapahtumiin. David näytteli sarjassa myös lukuisia pieniä sivurooleja, toimien mm. Georgen pitkäaikaisen pomon, baseball-seura New York Yankeesin johtajan, George Steinbrennerin äänenä. David jätti työnsä Seinfeldissä seitsemännen tuotantokauden jälkeen, mutta palasi käsikirjoittamaan sarjan kaksiosaisen, ristiriitaisen vastaanoton saaneen, lopetusjakson vuonna 1998.
Vuonna 2000 David aloitti uuden Jäitä hattuun -nimisen komediasarjansa tuotannon. Käsivarakameralla kuvatussa ja improvisoituun dialogiin nojaavassa, HBO-kaapelikanavan tuottamassa sarjassa David näyttelee eräänlaista karikatyyriä itsestään, käsikirjoittaja Larry Davidia. Sarjaa on tehty kahdeksan tuotantokautta. Suomessa sarjaa on esittänyt Canal+ ja Yleisradio. 
Vuonna 1998 sai ensi-iltansa Davidin käsikirjoittama ja ohjaama komediaelokuva Sour Grapes, joka sai Suomen televisioesityksessä nimen Kaljahanat auki. Sitä pidettiin arvioissa surkeana, ja David itsekin osoittaa vastenmielisyyttään sille joissakin Jäitä hattuun -sarjan jaksoissa. Vuonna 2013 HBO ensiesitti Jäitä hattuun -sarjaa tyyliltään muistuttavan elokuvan Clear History. Sen pääosan esittäjä ja yksi käsikirjoittajista on Larry David.
Yhdessä ex-vaimonsa kanssa David on osallistunut ympäristönsuojeluun liittyvään hyväntekeväisyystoimintaan.
Liisa Keltikangas-Järvinen

Ura

Keltikangas-Järvinen väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1977, ja hän on toiminut vuodesta 1992 lähtien Helsingin yliopistossa psykologian professorina. Hän johtaa persoonallisuuspsykologian alaan kuuluvaa Personality and Well-being -tutkimusryhmää.
Keltikangas-Järvinen on tutkinut synnynnäisiä temperamenttieroja monitieteisen, vuosikymmeniä kattavan pitkittäistutkimusaineiston avulla. Hän on yhdistänyt tutkimusryhmänsä löydöksiä varhaiskasvatukseen ja koulupedagogiikkaan. Työn tavoitteena on ollut edistää lasten ja nuorten hyvinvointia ja erilaisuuden ymmärtämistä sekä ehkäistä syrjäytymistä. Keltikangas-Järvinen ja hänen kollegansa ovat mitanneet opettajankoulutukseen hakevien ja opiskelijoiksi valittujen persoonallisuutta.

Palkinnot ja tunnustukset

Professoriliitto valitsi Liisa Keltikangas-Järvisen Vuoden professoriksi 2008. Suomen tietokirjailijat ry palkitsi hänet Tietokirjailijapalkinnolla 2001. Lauri Jäntin säätiö myönsi hänelle tietokirjapalkinnon teoksesta Sosiaalisuus ja sosiaaliset taidot vuonna 2011. 
Professori Keltikangas-Järvinen on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2001 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 2013.
Onnela (ravintola)

Onnela oli alun perin Sedu Koskisen perustama ketju, nykyisin Night People Groupin omistama Kajaanissa sijaitseva ravintola. Onnela-ketjun ensimmäinen ravintola perustettiin Helsinkiin vuonna 2004.
Onnelalla on Helsingin lisäksi ollut aikaisemmin ravintoloita muun muassa Turussa, Tampereella, Lahdessa, Kuopiossa, Raumalla, Rovaniemellä, Kokkolassa ja Seinäjoella. Parhaimmillaan ketjussa oli 12 ravintolaa.
Helsingin Onnela suljettiin syksyllä 2013.
Juoppokuski

Juoppokuski eli kännikuski on puhekielinen nimitys selvälle henkilölle, joka kuljettaa humalassa olevia henkilöitä kulkuvälineellä turvallisesti. Kuljettaminen edellyttää häneltä pidättäytymistä alkoholin käytöstä.
Humalassa olevien kuljettaminen tapahtuu pääsääntöisesti joko jonkun ryhmän jäsenen tai kuskin omalla autolla. Valintaan voivat vaikuttaa auton tai ryhmän koko, auton taloudellisuus ja auton sopivuus tehtävään.
Selvänä pysymään lupautunut eli kuski ajaa ryhmän loppuillasta kotiin tai muuhun suunniteltuun paikkaan. Ryhmä tarjoaa kuskille tästä teosta yleensä palkkioksi rahaa ja/tai ilmaiset alkoholittomat juomat. Jos ryhmä on matkalla tanssilavalle tai yhtyeen keikalle, palkkio voi olla ryhmän maksama pääsylippu.
Joidenkin ryhmien sisällä juoppokuskin rooli kiertää vuoroissa. Suurimmissa kaupungeissa verrattain edulliset yöbussit ovat usein korvaava vaihtoehto kuskille. Usein aikataulut eivät kuitenkaan sovi yhteen esimerkiksi keikkojen alkamis- ja päättymisaikojen suhteen. 
Yhdysvalloissa on useita eri kampanjoita humaltuneena ajamista vastaan ja juoppokuskien käyttämisen puolesta.
Merten villikissa

Merten villikissa (eng. Sea Star) on kirja jonka on kirjoittanut Pamela Jekel vuonna 1983. Kirja kertoo todellisesta henkilöstä, Anne Bonnystä joka oli merirosvo 1700-luvulla. Kirjan on kustantanut Tammi vuonna 1985 ja suomentanut Kaarina Ripatti. ISBN 951-30-6079-9
HMS Scott (1917)

Palvelus

HMS Scott upposi 15. elokuuta 1918 Hollannin rannikolla. Uppoamisen syy on jäänyt epävarmaksi, mutta syynä pidetään joko sukellusveneen torpedoimaksi joutumista tai miinan osumista. Mahdollisena sukelluveneenä pidetään Saksan laivaston sukellusvenettä UC-17, joka tuhoutui miinaan osuttuaan samoihin aikoihin tuolla alueella.
HMS Scottin hylky makaa noin 20 merimailia Hollannin rannikosta 35 metrin syvyydessä.
Santaskylä

Santaskylä on kylä Kankaanpään kaupungissa. Santaskylä sijaitsee noin 20 kilometrin päässä kaupungin keskustasta pohjoiseen. Kylän halki menee Santaskyläntie, joka alkaa Ala-Honkajoelta ja päättyy Honkajoelle.
Robotin elämää

Elokuvan juoni

Richard Martin (Sam Neill) ostaa Andrew-robotin (Robin Williams) kotiapulaiseksi. Richard luulee ostaneensa kotiaskareissa auttelevan peltikasan, mutta Andrew paljastuukin luovaksi ja ajattelevaksi robotiksi. Valmistaja kertoo robotissa olevan sirun olevan viallinen. Richard alkaa opettaa Andrew’lle asioita ihmisyydestä. Lopulta Andrew haluaa ostaa vapautensa ja muuttaa itsensä niin ihmiseksi kuin suinkin mahdollista. Lopulta vuosien kuluttua hänet hyväksytään ihmisenä.
Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura

Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura ry. on kulttuuriperintökasvatuksen edistämiseen, kehittämiseen ja tukemiseen erikoistunut avoin kansalaisjärjestö. Se on perustettu vuonna 2006. Seuran toiminta koostuu kasvattajien tukemisesta, aktiivisesta yhteiskunnallisesta vaikuttamisesta sekä tiedottamisesta.

Organisaatio

Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura ry. on valtakunnallinen järjestö. Järjestöön voi liittyä sekä henkilö- tai yhteisöjäseniä. Seura aloitti toimintansa vuonna 2006.

Toiminta ja tavoitteet

Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura edistää kulttuuriperintö- ja kulttuuriympäristökasvatusta. Toiminnan tavoitteena on tukea lasten ja nuorten kulttuurista osaamista ja osallisuutta sekä kulttuuristen oikeuksien toteutumista. Seura toteuttaa kehittämisprojekteja, antaa lausuntoja ja on jäsenenä useissa asiantuntijatyöryhmissä.
Kulttuuriperintö määrittyy pitkälti yhteiskunnassa vallitsevien arvojen perusteella. Seura edistää kulttuuriperinnön tuntemuksen yhteiskunnallista merkittävyyttä sekä tukee yksilöiden valmiuksia osallistua kulttuuriperintöön liittyvien arvojen tunnistamiseen ja määrittelyyn. Lisäksi seura on aloitteellinen ja osallistuu yhteiskunnalliseen keskusteluun.