google/wiki40b huggingface dataset:
Fieldspanieli

Historiaa

Vuonna 1867 julkaistussa "The Dogs of The British Islands" -kirjassa J. Walsh kertoo mustista sekä musta-tan- ja maksanvärisistä koirista, joita kasvatti eräs Burdett. Koirista ei ole tarkempia kuvauksia, mutta Englannissa pidetään mahdollisena, että jo vuonna 1836 mainitut koirat olisivat fiedspanielien esi-isiä.
1878 julkaistussa kolmannessa painoksessa oli raportti siitä, että Bullock oli risteyttänyt paljon sussexinspanielia ja vesispanielia fieldspanieleihin. Bullock oli Jonesin kanssa hankkinut useimmat Burdettin koirista tämän äkillisen kuoleman johdosta. Jacobs jatkoi risteytystä sussexinspanieleitten kanssa. Spurgin on vastuussa kirjavista fieldspanieleista. Vuodelta 1795 peräisin olevalta sussexinspanielilla on ollut hyvin merkittävä osuus fieldspanieleiden jalostuksessa.

Ominaisuudet

Väriltään fieldspanieli on joko maksanruskea, musta, roan tai mikä tahansa näistä punaruskein (tan) merkein. Kirjava fieldspanieli muistuttaa todella paljon springerspanielia. Musta on rodun alkuperäinen väri. Korkeus vaihtelee 46 cm molemmin puolin. Paino on 18–25 kg. Turkki on helppohoitoinen, siistiminen riittää. Fieldspanieli vaatii aikaa kehittyäkseen, parhaimmillaan koira on veteraani-iässä.
Fieldspanieli on noutava ja ylösajava koira, joka on ihanteellinen vaikeakulkuisessa maastossa metsästettäessä. Fieldspanieli on monipuolinen metsästysspanieli, joka myös ui mielellään.
Suomessa fieldspanieleilla silmät ovat muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta terveet ja lonkatkin ovat kohtalaisen hyvät.

Luonne

Fieldspanieli on luonteeltaan ystävällinen ja iloinen, poikkeuksellisen kuuliainen, itsenäinen ja herkkä spanieli. Omaan väkeen fieldspanieli kiintyy syvästi, mutta vieraita kohtaan se saattaa olla hieman etäinen. Fieldspanieli on suhteellisen aktiivinen koira, kuitenkin rauhallisempi kuin jotkin muut spanielit. Fieldspanieli on miellyttämisenhaluinen ja siksi varsin helppo kouluttaa. Fieldspanielin kanssa voi harrastaa melkeinpä mitä vain, se on erinomainen metsästys- tai lenkkikaveri. Fieldspanieli ei juurikaan hauku, eikä se sovellu vahtikoiraksi.

Levinneisyys

Englannissa on fieldspanieleita runsaasti yli 500. Vuosina 1992–2001 rekisteröinnit Englannissa olivat 984 pentua, Ruotsissa 1991–2001 303 pentua ja vastaavana aikana Suomessa 343 pentua. Pohjoismaissa rotua on eniten Suomessa ja seuraavana on Ruotsi. Suomessa rekisteröityjen pentujen värijakauma 1992–2001 oli seuraavanlainen: maksanvärisiä 191 kpl, mustia 65 kpl, liver-tan 7 kpl, liver-roan 5 ja blue-roan 3 kpl eli yhteensä 267 pentua.
Nokaze (1921)

Palvelus

Alus upotettiin 20. helmikuuta 1945.
Tussikynä

Tussikynä tarkoittaa rakenteiltaan ja ominaisuuksiltaan vaihtelevia piirtämisvälineitä, joille on luonteenomaista piirrosmainen jälki.

Historia

Alun perin tussilla on tarkoitettu hienojakoisen noen kolloidista liuosta: mustaa väriä, joka on valmistettu hienosta noesta, johon on sideaineeksi lisätty esim. arabikumia. Tussi on toinen nimitys musteelle, jota käytetään mm. piirroksiin ja kalligrafiaan. Puhekielessä se viittaa usein huopakyniin. Tussi-sanaa käytetään myös yleensä mistä tahansa kynämuodossa käytetyistä nestemäisistä väreistä.
Tussikynän keksijänä voidaan pitää amerikkalaista Sidney Rosenthalia. Hän keksi liittää musteen täyttämään lasiastiaan kiinteän siveltimen. Hänen yrityksensä alkoi myydä vuonna 1952 tähän oivallukseen perustuvia huopakärkikyniä nimellä Magic Marker. Tuote sai nopeasti suuren suosion. Vuonna 1958 markkinoille tuotiin kapeampi kynä, jonka kuoret olivat alumiinia. Myös Papermate ja Pentel ovat varhaisia tussien valmistajia. 
Korostuskynät ja kapeakärkiset tussit tulivat markkinoille 1970-luvulla, samaan aikaan kuin ns. permanenttitussit, eli pysyvää jälkeä tekevät tussit. Erityisen kapeakärkiset tussit ja valkotaulutussit tulivat suosituiksi 1990-luvulla.

Käyttö

Piirrosvälinettä valittaessa on huomioitava käytetyn väriaineen eli tussin  tekniset ominaisuudet: vesiliukoinen tussi leviää kostuessaan ja jotkut spriiliukoiset tussit voivat kellastuttaa paperia.
Huopakynällä suuret värialueet tehdään esimerkiksi leveillä osittain päällekkäisillä samansuuntaisilla viivoilla tai maalaamalla suoraan huopaytimellä.
Häämarssi (elokuva)

Juoni

Häämarssin tapahtumat sijoittuvat Wieniin ennen ensimmäistä maailmansotaa. Se kertoo ylimyssuvun pojasta, joka vastoin tahtoaan on määrätty menemään naimisiin varakkaan suvun tyttären kanssa.
Sihteeri (lintu)

Ulkonäkö

Lintu on suunnilleen kotkan kokoinen ja painaa keskimäärin 3,3 kg. Sihteerillä on pitkät jalat ja pidentyneet niskatöyhtö sekä pyrstön sulat. Silmän oranssinpunainen höyhenistä paljas ympärys ulottuu nokkaan asti. Sukupuolet ovat samannäköisiä, joskin koiraan pyrstö- ja töyhtösulat ovat hieman pidemmät kuin naaraan. Nuoren linnun naama on keltainen.

Elintavat ja ravinto

Sihteerit ovat pareittain eläviä lintuja. Ne hakevat ravintonsa noin 20–500 km²:n alueelta. Linnut ovat petolintuja ja syövät käärmeitä, selkärangattomia ja pieniä nisäkkäitä. Sihteeri on kehittänyt omalaatuisen tavan pyydystää käärmeitä. Se hyökkää käärmeen kimppuun siivet levitettyinä ja potkii sitä jaloillaan. Sitten se hyppii käärmeen päällä niin kauan että tämä kuolee. Sihteerit hävittävät tehokkaasti käärmeitä, ja niinpä niitä on yritetty istuttaa Intiaan tuhoamaan kobria. Istutukset eivät kuitenkaan ole onnistuneet, koska sihteeri ei pärjää sademetsissä. Sihteerit myös seurailevat pensas- ja savannipaloja etsien kuolleita ja loukkaantuneita saaliseläimiä.
Sihteeri on paikkalintu mutta saattaa siirtyillä ravinnon perässä pitkiäkin matkoja. Maailman populaation koko on 10 000–100 000 yksilöä. Lajin kanta on vaarantunut.

Lisääntyminen

Sihteerit tekevät risupesänsä sadekauden alkaessa akasian latvaan 5–7 metrin korkeuteen ja munia on useimmiten kaksi, joskus kolme. Molemmat puolisot hautovat, naaras kuitenkin enimmän aikaa, noin 45 päivää. Suurempi poikanen voi syödä pienemmän, jos emot eivät toimita poikasille riittävästi ruokaa. Poikaset oppivat syömään oma-aloitteisesti 40 päivän ikäisinä ja ovat valmiita jättämään pesän 65–105 päivän vanhoina. Sihteerin elinpiiri on tavallisesti 45–50 neliökilometriä, mutta vaihtelee 20–500 neliökilometrin välillä. Sihteerit voivat pesiä kahdesti 10 kuukauden aikana, jos olosuhteet ovat suotuisat.
Kalastusmatkailu

Kalastusmatkailu voidaan jakaa omatoimiseen kalastusmatkailuun ja opastettuun kalastusmatkailuun. Omatoimiset kalastusmatkailujat toimivat yleensä pienellä budjetilla, heillä on omat kalastusvälineet ja he osaavat kalastamisen perusasiat. Opastetun kalastusmatkailun asiakkaat ostavat kalastusoppaalta valmiin kalaretkituotteen, joka voi sisältää esim. oppaan palvelut, venepalvelun, kalastusluvat, kalastusvälineet ja luontoruokailun.
Reino Myllymäki

Reino Myllymäki on suomalainen liikkeenjohdon konsultti, ammattimentori, tietokirjailija ja IT-alan vaikuttaja. Vuosina 2010-2017 Myllymäki toimi CxO Mentor Oy ja CxO Professional Oy -nimisten ammattimentorointiyritysten mentorina, johtotehtävissä ja osakkaana. Myllymäki on yksi molempien yhtiöiden perustajista. Hän on myös vuonna 2013 perustetun Ketterät Kirjat Oy:n toimitusjohtaja ja vuodesta 2017 alkaen yrityksen omistaja.
Myllymäki on koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hänellä oli pitkä ura YIT:n palveluksessa lähinnä tietohallinnon tehtävissä toimien viimeisinä vuosina konsernin tietohallintojohtajana.
Myllymäki toimi myös Kauppalehden Johtamisen Käsikirjojen tietohallinnon käsikirjan päätoimittajana vuosina 2009-2016. Hän on kirjoittanut useita artikkeleita tietohallinnon johtamiseen ja kehitysprojektitoimintaan liittyen.
Myllymäki on kirjoittanut kaikkiaan kahdeksan johtamisen kirjaa: Tietohallinnon organisointi, Muutosjohtamisen opas, Tehokkuus ensin!, Sano se selvästi!, Pöhinää?, Strategiatyökirja, Business Case ja Palvelujen hinnoittelu sekä paikallishistoriaa käsittelevän kirjan Ruohottuneet polut, asvaltoidut kadut ja ilmailuhistoriaa käsittelevän kirjan Ohjaamot - Suomen sotilaslentokoneet sekä viisi VL Myrsky - Historia ja entisöinti -julkaisua. Lisäksi hän ollut pääkirjoittajana kirjoissa: Miksi tietojärjestelmäprojekti epäonnistuu?, Onnistunut tietojärjestelmäprojekti. Osa 1: Neuvoja tietojärjestelmää hankkivalle, Yhdistysjohtamisen opas ja Ohjaamot - Suomen liikennelentokoneet.
Myllymäki on ICT Leaders Finland ry:n perustajajäsen. Hän toimi yhdistyksen hallituksessa vuosina 2012-2015. Vuodesta 2016 hän ollut Tieto- ja viestintätekniikan ammattilaiset TIVIA ry:n hallituksen jäsen sekä tietoyhteiskunta- ja vaikuttamistoimikuntien puheenjohtaja. Hän on myös Ilmailumuseoyhdistys ry:n hallituksen jäsen ja Keski-Uusimaa-lehden kolumnisti.
Tietoviikko-lehti valitsi Myllymäen seitsemän kertaa 100 tivi-vaikuttajan joukkoon vuosina 2008-2014.
Collegium Vocale Gent

Collegium Vocale Gent tai Collegium Vocale de Gand on barokin vokaalimusiikin esittämiseen erikoistunut belgialainen kuoro, jonka perusti Philippe Herreweghe vuonna 1970. Ryhmä nousi maailmanmaineeseen 1980-luvun aikana. Ryhmä on tehnyt yli 65 levytystä pääasiassa Harmonia Mundi ja Virgin Classics -levymerkeille.
Tämä kuoromuodostelma oli ensimmäinen, joka 1970-luvulla aloitti toteuttamaan uudenlaista tapaa esittää barokkimusiikkia. näin se herätti hyvin nopeasti suurten orkesterinjohtajien mielenkiinnon, tällaisia kapellimestareita olivat esimerkiksi Gustav Leonhardt, Nikolaus Harnoncourt sekä Ton Koopman.
Musiikillisesti kuoron ohjelmisto ei kuitenkaan suinkaan rajoitu ainoastaan barokkimusiikin esittämiseen, sillä se on löytänyt ohjelmistoonsa myös renessanssimusiikin teoksia, mutta tulkitsee myös runsaasti romanttista ja jopa nykymusiikkiakin. Collegium Vocale Gent on eritoten tunnettu pohjoissaksalaisten barokkisäveltäjien teosten esittäjänä, heihin lukeutuu tietenkin myös Bach.
Orchestre du Collegium Vocale Gent liittyi vuonna 1989 osaksi kuoroa.
Kuoron muodostama yhteisö on tehnyt yli 60 äänitettä joko Orchestre du Collegium Vocale Gentin tai Orchestre des Champs Élysées'n kanssa. Usein kuoroa on avustanut belgialainen kuoro La Chapelle Royale tai jotkut muut musiikkiyhteisöt.
Slide It In

Kappaleet

Kaikkien kappaleiden sävellys ja sanoitus: David Coverdale ja Mel Galley, ellei toisin mainita
K’abel

Kalomt’e K’abel oli mayojen kuningatar, joka oli vallassa 600-luvulla, ainakin vuosina 672–692. K’abelin arvioidaan olleen mayojen myöhäisklassisen ajan merkittävin hallitsija. Hän hallitsi aviomiehensä, kuningas K’inich Bahlamin kanssa mutta oli miestään korkeammassa asemassa. Kuningatar K’abelista käytettiin nimitystä Kaloomte, joka tarkoittaa ”ylintä taistelijaa”. K’abel oli Wak-valtakunnan sotilaskuvernööri ja kuului Käärmekuninkaan hallitsijasukuun.
Clevelandin taidemuseossa säilytetään kiveen tehtyä kaiverrusta, jossa K’abel esiintyy taisteluvarusteet päällään. Vuonna 2012 uutisoitiin antropologian professori David Freidelin johtaman arkeologiryhmän löytäneen Luoteis-Guatemalan El Perú-Wakasta haudan, johon oli kuningatar K’abelin mukana haudattu joukko aarteita, kuten jadekoruja, obsidiaaniveitsiä ja ruukkuja. Freidelin mukaan kyseessä on eräs tärkeimmistä koskaan tehdyistä mayojen korkeakulttuuriin liittyvistä löydöistä. Näin on etenkin sen vuoksi, että hauta on peräisin ajalta, jolta on mayojen tapauksessa säilynyt myös ensimmäisiä kirjoitettuja historiallisia muistiinmerkintöjä.
Martin Page

Martin Page (s. 1975) on ranskalainen kirjailija.
Martin Page on tunnettu esikoiskirjastaan Comment je suis devenu stupide (2001), joka suomennettiin vuonna 2003 nimellä Miten minusta tuli tyhmä (Like). Kirja voitti Euregio Schüler -kirjallisuuspalkinnon vuonna 2004.
Vähä-Pahlanen

Maantietoa

Lammen pituus on 450 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 7,6 hehtaaria. Se sijaitsee pari kilometriä koilliseen Liesijärvestä Luoteen kylässä. Järven ympäristö on soistunutta metsämaata, joka on harvaan ojitettu. Yksi järven kahdeksasta ojasta yhdistää sen Iso-Pahlaseen ja järvien vedenpintojen korkeudet ovat samat. Etelärantaan laskee Vähä Suojärven laskuoja, joka tuo myös Iso Suojärven vesiä. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 31 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Pohjoisrannalla sijaitsee kaksi kiinteistöä, jotka kuuluvat Luoteen kylään. Niille johtaa tiet seututieltä 332.

Vedenlaatu

Veden laatua on tutkittu vuosina 1979 ja 1992. Järven valuma-alueella on runsaasti soita, mikä näkyy vedessä olevan humuksen suurena määränä ja veden happamuutena. Veden väri on melko tumma ja veden näkösyvyys pinnalta katsoen on alle metrin. Humus kuluttaa myös happea, mikä näkyy tässä järvessä erityisesti lopputalvesta. Vuonna 1972 happi oli kulunut kokonaan loppuun, mutta vuonna 1992 sitä oli vielä jäljellä kohtalaisesti. Koska järvi on matala, ei siihen synny veden lämpötilakerrostumista kesällä ja sen seurauksena alusveden happikatoa. Veden haapipitoisuus pysyy kesällä hyvänä myös sen vuoksi, että vesi vaihtuu siinä nopeasti. Veteen liuenneita ravinteita on kohtuullinen määrä ja järvi on siksi lievästi rehevoitynyt. Järven virkistyskäytön arvio antaa sille arvosanan välttävä.
Družina

Družina (ven. Дружина) eli soturijoukko oli muinaisen Venäjän ruhtinaiden soturijoukko. Ruhtinas tarvitsi sotajoukkoja maansa järjestyksen ylläpitoon sekä puolustamiseen ulkoisilta vihollisilta. Soturijoukko oli todellinen sotavoima, joka oli aina valmis taisteluun sekä antamaan neuvoja ruhtinaalle.

Merkitys

Soturijoukon tärkein tehtävä oli ruhtinaan aseman säilyttäminen sekä toinen tärkeä tehtävä oli ruhtinaan voimannäyttö kansan silmissä. Se ruhtinas, jolla oli voimakkain soturijoukko, oli ruhtinaskunnan luotettavin puolustaja. Tämän vuoksi ruhtinas pyrki pitämään soturijoukkonsa aina tyytyväisenä antaen heille hyvää ruokaa, juomia ja lahjoja.

Tehtävät

Sotapalveluksen lisäksi nuoremman soturijoukon jäsenet toteuttivat ruhtinaan erilaisia käskyjä sekä toimivat hänen henkivartiokaartinaan. Ruhtinaan neuvostoihin nuorempi soturijoukko ei osallistunut paitsi sotilasneuvostojen kokouksiin. Niihin saivat osallistua myös muualta tulleet sotaretkille osallistuneet liittolaiset. Kronikoissa kerrotaan, että vanhemmilla sotureilla oli myös omia soturijoukkojaan. Ruhtinas ylläpiti soturijoukkojaan keräämillään veroilla. Soturit saivat myös aina osan sotasaaliista.
Vanhemman soturin surmasta piti maksaa kaksinkertainen suojelumaksu. Ajan kuluessa ruhtinas yritti laajentaa tämän maksun koskemaan myös nuorempien soturien surmista perittyjä maksuja. Ruhtinaan kuoleman jälkeen suurin osa soturijoukosta siirtyi hänen seuraajalleen. Joskus ruhtinaskunnissa oli tällaisilla hetkillä 2 eri soturijoukkoa, joiden välille yleensä syntyi taisteluita. Uusi soturijoukko pyrkii vanhempien soturien asemaan ja vanhemmat taas olivat jo ruhtinaan suosiossa ja pyrkivät näin jatkamaan.
Eräillä alueilla Rurikin jälkeläisten soturijoukot pääsivät jopa maanomistajiksi, erityisesti 1100-luvulla. Tämä taas vähensi pajarien perinteistä valtaa hallinnossa ja neuvostoissa, minkä vuoksi neuvostojen ja niiden joukkojen merkitys väheni. Sotajoukkojen ydinjoukko hajaantui. Tämä taas loi pajareille mahdollisuuksia nousta ruhtinaan valtaa vastaan.

Länsi-Euroopassa

Soturijoukkoja mainitaan ainakin germaaneilla olleen. Ne palvelivat Rooman imperiumissa, erityisesti Italiassa ja Ranskassa, sekä normanneilla Pohjois-Ranskassa, Pohjois-Saksassa ja Englannissa. Myös näillä alueilla soturijoukkojen tehtävänä oli verojen keruu, sotaretket sekä hallitsijan suojeleminen (kuninkaan tai ruhtinaan). Alun perin soturijoukko oli jalkaväkeä. Soturijoukolla oli suuri valta kuninkaaseen. Se toimi uskollisesti, koska kuningas jakoi heidän kanssaan sotasaaliit. Feodalismin kehityksen myötä soturijoukot väistyivät tavallisten feodaalien sotajoukkojen tieltä. Alun perin sana ”drug” tai ”družina” oli joissakin eurooppalaisissa kielissä, kuten muinaisenglannissa (drihtin), muinaisnorjassa (dróttin) , islannissa (drótt) sekä joissain muissa. Oletettavasti sana on tullut muinaisgermaanisesta sanasta druhtinaz, joka tarkoitti sotajoukkoa tai jengiä.
Charlie Bell

Charles Hamilton ”Charlie” Bell AO (7. marraskuuta 1960 – 17. tammikuuta 2005) oli australialainen liikemies. Hän toimi 2000-luvun alussa McDonald'sin puheen- ja toimitusjohtajana. Hän oli ensimmäinen ei-amerikkalainen McDonald'sin johdossa.
Bell syntyi Sydneyssä ja aloitti McDonald'sissa työskentelyn 15-vuotiaana. Hän eteni urallaan Australiassa, sitten Euroopassa ja lopulta Yhdysvalloissa. Huhtikuussa 2004 hän seurasi Jim Cantalupoa McDonald'sin toimitusjohtajana tämän kuoltua sydänkohtaukseen. Jo toukokuussa Bell kuitenkin sairastui suolistosyöpään, minkä takia hänet korvasi marraskuussa 2004 Jim Skinner. Bell palasi Australiaan, jossa kuoli vain 44-vuotiaana.
Bellistä tehtiin postuumisti Australian ritarikunnan upseeri.
Iain Macleod

Iain Norman Macleod (11. marraskuuta 1913 – 20. heinäkuuta 1970) oli brittiläinen konservatiivipoliitikko, joka toimi Britannian terveysministerinä 1952–1955, työvoimaministerinä 1955–1959 ja siirtomaaministerinä 1959–1961.
Iain Macleod syntyi Yorkshiren Skiptonissa lääkäriperheeseen. Poika ei menestynyt erityisen hyvin koulussa, mutta kiinnostui kirjallisuudesta ja runoudesta. Hän opiskeli historiaa Cambridgen yliopistossa 1932–1935, kehittyi huippuluokan bridgenpelaajaksi ja ansaitsi pelikilpailuilla hyvin.
Macleod valittiin parlamentin alahuoneeseen 1950 ja nimitettiin terveydenhoitoministeriksi vain kahden vuoden kuluttua, mitä pidettiin ennätyksellisenä.
Siirtomaaministerinä Macleod herätti monissa konservatiivipiireissä pahennusta omaksumalla kannan, että Britannian siirtomaille on myönnettävä mahdollisimman täydellinen riippumattomuus mahdollisimman pian.
Ministerintehtävien jälkeen Macleod valittiin 1961 alahuoneen konservatiiviryhmän johtajaksi. Harold Macmillanin erottua pääministerin tehtävistä 1963 Macleod ei jatkanut ministerinä Alec Douglas-Homen hallituksessa 1963–1964, mutta oli mukana sen jälkeisessä varjohallituksessa konservatiivien jäädessä oppositioon.
Kesäkuussa 1970 Macleod nimitettiin valtiovarainministeriksi (Chancellor of the Exchequer) Edward Heathin hallitukseen, mutta terveysongelmat katkaisivat virkakauden jo parin viikon jälkeen. Hän kuoli sydänkohtaukseen heinäkuun lopussa, kuukauden kuluttua ministerinimityksestään.
Macleodia pidetään käsitteen stagflaatio (inflaation ja taantuman yhdistelmä) keksijänä.
Jacques Rancière

Ajatukset

Rancière oli filosofi Louis Althusserin oppilas, mutta etääntyi tämän ajattelusta jo 1960-luvulla. Kirjassaan La Leçon d’Althusser (1974) hän arvosteli oppimestarinsa ’vallankumouksen tiedettä’, jossa pedagogiikan tavoitteena pidetään tietojen siirtämistä yksilöille, joilla niitä ei ole. Rancièrein avainkokemus olivat vuoden 1968 opiskelijamielenosoitukset, jotka hän näki tärkeinä poliittisina tapahtumina, joissa tavalliset ihmiset ottivat hetkeksi ohjat omiin käsiinsä.
Rancièren tutkimuksessa oli keskeistä kysymys: kuinka jatkamme vastustamista, ja hän käyttää metodinaan käsitteellisten kerrostuminen uudelleen aktivoimista. Ajattelussaan ja toiminnassaan hän pyrkii tuottamaan konflikteja maailmojen välissä, mutta siten, että nämä maailmat ovat samassa maailmassa. Ajattelu on aina uudelleenajattelua, jossa kohde siirretään alkuperäiseltä paikaltaan uuteen ympäristöön. Kyse on siis uudelleen jakamisesta, koostamisesta ja asettaisesta.
Rancièren filosofiasta on löydetty piirteitä saksalaisen idealismin ristiriita-ajattelusta ja pidetty sen omaperäisempänä ideana ”esteettisen utopian” käsitettä. Se ei perustu valtion ja yhteiskunnan vastakkainasetteluun, vaan viittaa havaitsemistapojen konflikteihin. Näitä politiikan perustana olevia havaitsemistapojen erimielisyyksiä Rancière kuvaa myös ”aistittavan jaon” (partage du sensible) käsitteellä. Romanttinen elementti Rancièren ajattelussa korostaa ihmisten lähtökohtaista tasa-arvoisuutta ja vapauden luomaa vapautta.
Rancièren jakaa yhteiskunta- ja yhteiselämän kahteen osaan, poliisijärjestykseen ja politiikkaan. Poliisi järjestää yhteiskuntaa, jakaa aistittavaa ja perustuu näennäiseen konsensukseen. Politiikka kyseenalaistaa aistittavan jakoja ja yhteiskuntaa, ja perustuu erimielisyydelle.
Rancièren kasvatusfilosofiassa kaiken oppimisen lähtökohta on tasa-arvo. Hän esittelee kirjassaan Le maître ignorant (1987) maanmiehensä Joseph Jacotot’n (1770–1840) kehittämää universaalia kasvatusoppia ja -ideaa, joka perustuu älyn yhdenvertaisuudelle (égalité des intelligences). Älyn yhdenvertaisuus toteutetaan kasvatuksen alueella lähtemällä ajatuksesta, jonka mukaan yhdenvertaisuus ei ole kasvatuksen päämäärä, vaan sen lähtökohta. Oppiminen ei tapahdu tyhjiössä, vaan aina yhteisössä.
Konttajärvi (järvi)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 235 hehtaaria eli 2,3 neliökilometriä, se on 2,8 kilometriä pitkä ja 2,2 kilometriä leveä. Sillä on kaksi saarta, joiden yhteispinta-ala on 1,8 hehtaaria. Toinen saarista on pinta-alaltaan alle aarin ja toinen yli hehtaarin. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 4,2 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0042 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,8 metriä ja suurin syvyys on 5,3 metriä. Sen rantaviivan pituus on 11,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Aalisjoen valuma-alueella (67.95), jonka Konttajärven alueeseen (67.951) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119,5 metriä mpy.
Nu (kana)

Alkuperä

Hiragana ぬ ja katakana ヌ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 奴.

Latinisaatio

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: « nu ».
Faabeli

Faabeli (lat. fabula, ’tarina’) on vertauskuvallinen, yleensä moraalisen opetuksen sisältävä kertomus ihmisistä ja yhteiskunnasta. Se on usein puettu eläinsadun muotoon, jossa eläimille tai kasveille on annettu inhimillisiä piirteitä (personifikaatio). Faabeli kehittyi runomuotoiseksi ensimmäisinä ajanlaskun alun jälkeisinä vuosisatoina.

Faabelimoraali

Faabeli on hyvin vanha kerrontamuoto joka on syntynyt ennen ajanlaskumme alkua. Faabelien maailmankuva poikkeaa selkeästi saduista, joihin ne usein sekoitetaan tai rinnastetaan. Faabelien maailmassa hallitsee valta ja voima eikä oikeudenmukaisuutta juurikaan esiinny. Faabeleista huokuukin kyyninen maailmankuva jossa ihanteellisuudella tai rohkeudella ei pitkälle pötkitä.
Toija

Toija on Salon kylä ja taajama, joka sijaitsee entisen Kiskon kunnan alueella. Toija oli Kiskon ainoa taajama ja hallinnollinen keskus.
Toijan koulussa on luokat 1.–6. ja esikoulu. Koulua käy noin 110 oppilasta.
Kalusteita valmistava yritys Juha Punta Oy on paikallisesti merkittävä työnantaja.
Toijassa on toinen Kiskon vanhoista lainamakasiineista. Kivimakasiini on valmistunut 1858 Nykyisin se on kesäisin näyttelytilana. Seurakuntaan on rakennettu kaksi makasiinia, koska seurakuntalaisten kesken ei päästy yksimielisyyteen sen sijainnista. Ensimmäinen rakennettiin Kiskon kirkonkylään, mutta Turun läänin puolella asuvat seurakuntalaiset halusivat oman makasiinin, ja sellainen syntyi Toijaan.
Mỹ Sơn

Mỹ Sơn on temppeleistä ja torneista koostuva rakennusyhdistelmä Quảng Namin provinssissa, Vietnamissa. Se sijaitsee 69 kilometriä lounaaseen Đà Nẵngin satamakaupungista. Mỹ Sơnin rakennukset rakennettiin 300- ja 1100-lukujen välisenä aikana. Rakennukset kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 1999.
Eduskunta-avustaja

Eduskunta-avustaja on kansanedustajan määrärahalla palkkaama poliittinen sihteeri, jonka työsuhde kestää enintään kansanedustajan kansanedustajuuden ajan. 
Eduskunta-avustajalla ei ole kelpoisuusvaatimuksia. Ainoa vaatimus on 18 vuoden ikä. Myös sukulaisen saa palkata. Lapin yliopiston työoikeuden professori Seppo Koskinen on kritisoinut järjestelmää: hänen mielestään ko. työssä pitäisi olla kokenut ja varttuneempi ihminen.