google/wiki40b huggingface dataset:
Charlie Higson

Charlie Higson (s. 3. heinäkuuta 1958 Frome, Somerset) on englantilainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja ja kirjailija.
Valmistuttuaan East Anglian yliopistosta Higson toimi ennen näyttelijänuraansa 1980-luvulla jonkin aikaa muusikkona The Higsons -nimisessä yhtyeessä. Suuren yleisön tietoisuuteen hän tuli BBC:n Ruuvit löysällä -sketsisarjan myötä. Hän toimi sarjan käsikirjoittajana ja esitti siinä lukuisia mieleenpainuvia hahmoja. Niistä ”pisnesmies Tonilla” oli kahden tuotantokauden ajan omaa nimeään kantanut sarja, jota Higson käsikirjoitti. Hän on näytellyt myös televisiosarjassa Randall and Hopkirk, jota hän on ohjannut ja käsikirjoittanut.
Vuonna 2004 Higson ryhtyi kirjoittamaan James Bond -romaaneja, jotka keskittyvät päähenkilön kouluvuosiin Etonissa. Ensimmäinen kirja, SilverFin , ilmestyi Britanniassa maaliskuussa 2005 (ilmestynyt suomeksi Kustannusosakeyhtiö Otavan kustantamana nimellä Hopeaevä kesällä 2006) ja toinen kirja, Blood Fever, vuoden 2006 tammikuussa (suomeksi nimellä Verikuume vuoden 2007 alussa). Kolmannen kirjan nimi on Korota tai kuole. Hänen neljäs kirjansa on nimeltään Hurricane Gold. Se ilmestyi vuonna 2008. Suomennoksesta ei ole vielä tietoa. Hänen aikomuksensa on kirjoittaa vielä ainakin kaksi nuoresta Bondista kertovaa kirjaa.
Runni

Runni on kylä Iisalmessa Kiurujoen varrella, kaupungista runsaat 20 kilometriä Kiuruvedelle päin. Vuoden 1970 kuntaliitokseen asti Runni kuului Iisalmen maalaiskuntaan. Kylässä ja sen lähipiirissä sijaitsee n. 300 taloutta. Kylällä on oma kauppa ja koulu. Runnin kylä on omaleimainen: luonto ja varhaisen kylpylätoiminnan, laivaliikenteen ja rautatien historia ovat muokanneet siitä omaperäisen. Runni on yksi Iisalmen merkittävimmistä perinnemaisemakohteista ja museovirasto on listannut Runnin kylpylän ja Saarikosken kanavan valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin Suomessa.
Kylän nimi tulee ruotsin kielen lähdettä tarkoittavasta sanasta brunn. Runnin terveysvettä pulppuava lähde tuli tunnetuksi jo 1700-luvulla.

Lähde

Kuopion kunnanlääkäri Emannuel Elfvenberg kulki virkamatkallaan 1770-luvulla pitkin Kiurujokea. Hän kohtasi paimenen, joka kaitsi lampaitaan. Elfvenberg kummasteli lampaiden sorkkia peittävää paksua ja punaisenruskeaa savikerrosta. Paimen kertoi lähettyvillä olevasta ehtymättömästä lähteestä, jonka vettä juodessaan lampaat likasivat itsensä. 
Tarkemmin asiasta kyseltyään Elfvenberg sai kuulla, että lähteen vedellä oli suorastaan ihmeitä tekevä, parantava vaikutus. Eräs kalastajamökissä asuva vaimo oli kitunut pitkään sairaana, mutta juotuaan vettä hän oli parantunut kivuistaan ja vaivoistaan.  Toinen tarina kertoi kuuromykästä, joka oli vettä juotuaan vaipunut pariksi vuorokaudeksi syvään uneen. Hänen herättyään kuulo ja puhekyky olivat palanneet.
Elfvenberg ilmoitti tiedot maan ylimmille lääkintäviranomaisille. Lähteen vesi tutkittiin ja sen havaittiin olevan poikkeuksellisen rautapitoista, tuolloisten arvioiden mukaan jopa parempaa kuin ulkomaiset kivennäis- ja terveysvedet.

Runni-Instituutti

Kylpylän vieressä toimii luontaishoitojen koulutuskeskus Runni-Instituutti. Instituutissa koulutetaan sauna- ja kylpyosaajia kylvettäjäkoulutuksessa, lisäksi jäsenkorjaajia, vyöhyke-, aroma- ja shiatsuterapeutteja. Ammattiin johtavien koulutusten lisäksi järjestetään lyhytkursseja. Runni-Instituutti aloitti toimintansa 2005 hankkeena. Nykyisin instituutti on osa Villa Runni Oy:n toimintaa. Yrityksellä on myös Sohvin Puoti ja Hoitola Sohvi.

Runnin seisake

Iisalmen ja Ylivieskan välisen rautatien ensimmäinen seisake on taajamajunien käyttämä Runnin seisake. Aikataulun mukaan matka Iisalmesta Runnille kestää 12 minuuttia.
Isabella Beeton

Elämäkerta

Isabella Mayson syntyi Lontoossa 12. maaliskuuta 1836. Hänen vanhempansa olivat Benjamin ja Elizabeth Mayson. Isabellan isä kuoli ja hänen äitinsä meni uudelleen naimisiin Henry Dorlingin kanssa, jolloin perhe muutti Surreyn kreivikunnan Epsomin kaupunkiin. Sittemmin Isabella opiskeli leivontakoulussa Saksan Heidelbergissä ja otti oppitunteja epsomilaisessa konditoriassa.
19-vuotiaana Isabella tapasi julkaisia Samuel Beetonin. Pari meni naimisiin vuonna 1856. Samuel Beeton julkaisi lehteä nimeltä Englishwoman's Domestic Magazine. Isabella Beeton vastasi huomattavasta osasta lehden sisältöä. Vuonna 1859 Isabella alkoi kirjoittaa sittemmin tunnetuksi tullutta teostaan Mrs. Beeton’s Book of Household Management. Teosta julkaistiin aluksi kuukausittain ilmestyneissä osissa Englishwoman's Domestic Magazine-lehdessä ja se julkaistiin omana teoksenaan vuonna 1861. Muodoltaan teos oli kokoelma esseitä ja reseptejä. Kirjassa on yli 2 000 eri reseptiä ja ohjeita kotitalouden pyörittämiseen. Kirjassa on reseptien ohella esimerkiksi neuvoja siitä, kuinka vieraita tulisi istuttaa ruokapötään, pukeutumisohjeita ja neuvoja ystävien ja tuttavien valitsemiseksi. Suurin osa neuvoista oli suunnattu varsinaisesti kotiapulaisille, eikä niinkään talon emännälle, jonka tehtävänä oli Beetonin mukaan ennemminkin jakaa tehtäviä apulaisille. Kirja oli välitön menestys ja se myi jo ensimmäisenä vuotenaan yli 60 000 kappaletta. Vuoteen 1868 mennessä teosta oli myyty jo yli 2 miljoonaa kappaletta. Teosta pidetäänkin tunnetuimpana englantilaisena kotitalouskirjana.
Teoksen kirjoittamista olivat hankaloittaneet vaikeat synnytykset. Beeton oli ollut kirjaa kirjoittaessaan raskaana ja kaksi hänen lapsistaan kuoli vauvana. Beeton kuoli vain 29-vuotiaana 6. helmikuuta 1865 neljännen lapsensa synnytyksen jälkeen saamaansa tulehduksen.
Itsensä havaitsemisen teoria

Itsensä havaitsemisen teoria on sosiaalipsykologi Daryl Bemin kehittämä teoria, jonka mukaan ihmisen asenteet ovat päätelmiä, joita he tekevät omasta käytöksestään. Nämä ihmisen omat kuvaukset käytöksestään voivat sitten sisäistyä käyttäytymissäännöiksi. Teorian mukaan henkilö voi esimerkiksi havaita pitävänsä täysjyväleivästä, koska syö sitä jatkuvasti. Teoria on yksi kolmikomponenttimallin äärimmäisimmistä sovelluksista. Tutkimusten mukaan on olemassa näyttöä siitä, että emootiot määräytyvät ainakin osittain sen mukaan kuinka henkilö havaitsee fysiologisen vireystilansa syyt.
Luotokeskus

Luotokeskus on Hailuodon Marjaniemessä sijaitseva vapaa-ajankeskus. Luotokeskus sijaitsee Marjaniemen majakan ja luotsiaseman vierellä kalasatamassa Hailuodon läntisimmässä niemessä. Luotokeskusta hallinnoi ja kehittää Oulun Seudun Setlementti, ja se muodostuu Ranta-Sumpun leirintä- ja majoitusalueesta sekä ravintolasta, Luotsihotellista sekä vierasvenesatamasta.
Luotokeskuksen yhteydessä toimii myös hailuotolaisen kulttuurin, koulutuksen ja tutkimustoiminnan keskus Luototalo jonka näyttely avattiin vuonna 2007. Interaktiivisessa näyttelyssä esitellään erityispiirteitä merellisestä luonnosta ja elämäntavasta. Näyttelyssä on myös täytettyjä eläimiä ja kaloja, jotka on sijoitettu luonnonmukaista jäljittelevään ympäristöön. Näyttelyyn liittyy myös Rannan reitti -luontopolku on noin 800m pitkä lankkupolku joka alkaa Marjaniemen majakan läheltä.
Viihde

Viihde on yleisnimi kevyelle ajanvietteelle, sellaisille tapahtumille, esityksille tai toiminnoille, joiden tarkoitus on tuottaa huvia tai mielihyvää yksittäiselle ihmiselle tai suuremmalle yleisölle. Yleisö voi osallistua viihteeseen passiivisesti (esimerkiksi television katsominen) tai aktiivisesti (esimerkiksi videopelin pelaaminen).
Esimerkkejä perinteisestä viihteestä ovat muun muassa sirkus, tanssi, huumori, taikuus, musiikki, elokuvat, pelit, huvipuistot, urheilu, teatteri, kirjat, televisio, radio ja lehdet. Useilla edellä mainituilla viihteen muodoilla on kuitenkin muitakin tarkoituksia kuin pelkkä viihdyttäminen.
Viihdeteollisuus tuottaa kaupallista massaviihdettä. Viihdettä esitetään ja käsitellään monissa medioissa. Populaarimusiikkia tai kevyttä musiikkia kutsutaan usein viihdemusiikiksi. Televisiossa on paljon ajanvieteohjelmia, joita ovat muun muassa erilaiset tietovisailuohjelmat. Viihteellisiä aikakauslehtiä on runsaasti. Viihdelehdiksi voidaan osaltaan lukea myös iltapäivälehdet. Radio esittää myös paljon viihteellistä ohjelmaa. Sen lukuisat musiikkiaiheiset ohjelmat voidaan lukea viihteeksi. Kirjallisuuden saralla romaanit on ollut tapana jakaa niin sanottuun taiteelliseen korkeakirjallisuuteen ja kevyeen viihdekirjallisuuteen eli ajanvietekirjallisuuteen. Internetissä on useita portaaleja, jotka ovat ensi sijassa keskittyneet viihteeseen. Viihde-elektroniikka tarkoittaa erilaisia kodin mukavuutta lisääviä laitteita, kuten televisiota ja radiota. Kolikkopelit ovat palvelumuotoista viihde-elektroniikkaa.
Stary Żuraw

Stary Żuraw (Vanha nosturi) on Gdańskissa Puolassa sijaitseva keskiaikainen nosturi. Ensimmäiset maininnat on vuodelta 1363. Sitä pidetään maailman vanhimpana toimintakuntoisena nosturina. Nosturilla purettiin muun muassa hansakauppiaiden laivoja 1440-luvulla. Käyttövoimana nosturilla olivat suuret puiset oravanpyörät, joita orjat polkivat. Nykyään koneisto on rekonstruoitu.
Feminnem

Feminnem on bosniahertsegovinalais-kroatialainen yhtye, joka edusti vuoden 2005 Eurovision laulukilpailussa Bosnia ja Hertsegovinaa laululla "Call Me". Se sijoittui finaalissa 14. sijalle. Oslon euroviisuissa vuonna 2010 yhtye edusti Kroatiaa kappaleella "Lako je sve", mutta se ei päässyt kilpailun semifinaalista finaaliin.
Croatia Records julkaisi Feminnemin Feminnem Show -debyyttialbumin vuonna 2005.
Valko-Venäjän lippu

Valko-Venäjän lippu on Valko-Venäjän tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella.  Se otettiin käyttöön 7. kesäkuuta 1995. Se korvasi aiemman valko-puna-valkoisen lipun, joka oli käytössä maan itsenäistyttyä Neuvostoliitosta.

Kuvaus

Lippu on lähes sama kuin Neuvostoliiton aikainen lippu. Värit ovat tummemmat kuin neuvostoaikaisessa lipussa. Aiempi sirppi ja vasara -symboli on poistettu. Vasemmalla oleva koristeellinen kuvio on perinteinen valkovenäläinen kuvio, jonka väritys on neuvostoaikaiseen lippuun verrattuna käänteinen. Punainen väri symboloi verta, jota on vuodatettu maan puolustamiseen, vihreä taas symboloi maan metsiä.

1918–1919:Valko-Venäjän tasavalta

Venäjän vallankumouksen 1917 jälkeen uusi Valko-Venäjän tasavalta otti käyttöön valko-puna-valkoisen lipun.

1919–1937

Kommunistisen vallankaappauksen jälkeen käyttöön Liettuan–Valko-Venäjän SNT:n käyttöön yksivärinen punainen lippu. Kun Valko-Venäjä sai oman neuvostotasavallan, vasemmassa reunassa olevaksi tekstiksi vaihtui "SSRB" kyrillisillä merkeillä kirjoitettuna.

1937–1951

1937 merkeiksi vaihdettiin "BSSR", ja lippuun lisättiin kultainen vasara, kultainen sirppi sekä punainen tähti.

1951–1991

25.12. 1951 Valko-Venäjän SNT otti taas käyttöön uuden lipun. Tämä muistutti nykyisin käytössä olevaa, mutta mukana oli myös neuvostotyyliset sirppi ja vasara sekä tähti. Tämän lisäksi vasemmalla olevan kuvion väritys oli nykyiseen verrattuna käänteinen.

1991–1995: Valko-Venäjän tasavalta

Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen otettiin 19. syyskuuta 1991 takaisin käyttöön valko-puna-valkoisen kansallislippu. Aljaksandr Lukašenkan tultua valtaan 1994 otettiin seuraavana vuonna käyttöön uudet valtiolliset symbolit kiistanalaisen kansanäänestyksen jälkeen. Oppositio käyttää tätä lippua edelleen kansallislippuna.
Onni W. Arima

Onni Wilhelm Arima (sukunimi aik. Brummer; 8. syyskuuta 1865 Joutsa – 28. lokakuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Ariman vanhemmat olivat Joutsan kirkkoherra Robert Wilhelm Brummer (1817–1880) ja Katarina Sofia Rajalin. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1884 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa.
Arima oli ylioppilaskirjastossa amanuenssina ja sitten vuodesta 1889 lähtien viitisen vuotta apulaisena Uusi Suometar-lehden toimituksessa. Sen jälkeen Arima oli Suomen sähkösanomatoimiston palveluksessa ja sitten 1898–1901 Wiipuri-lehden aputoimittajana. Arima toimitti Wiborgs Nyheter-lehteä 1901, oli Hämeen Sanomat-lehden päätoimittajana 1904–1906, Talonpojan Lehden toimitussihteerinä 1907 sekä Kaiku-lehden toimittajana 1908. Viimeksi Arima oli lyhyen aikaa Suomalainen Työväenliitto-lehden toimittajana vuoden 1910 alusta lähtien kunnes joutui sairaalaan. 
Onni W. Ariman nuorempi veli oli toimittaja ja kirjailija Uno Wilhelm Brummer.
Funafutin suojelualue

Funafutin suojelualue (Funafuti Conservation Area, FCA) eli Funafutin merensuojelualue (Funafuti Marine Conservation Area) on luonnonsuojelualue Funafutin atollin länsiosissa, Tuvalulla, Tyynellämerellä. Sen pinta-ala on 33 km². Alueella on kuusi asumatonta luotoa ja noin 20 % Funafutin riutoista.
Funafutin suojelualue perustettiin kesäkuussa 1996 ja sitä rahoittaa Etelä-Tyynenmeren alueellinen ympäristöohjelma. Alueen eläimistöä ovat muun muassa kilpikonnat, delfiinit ja paholaisrauskut.
Kaissa

Kaissa on myyttinen traakialainen dryadi, jota kuvataan shakin jumalattareksi.
Kaissa esiintyi alun perin runossa nimeltä Caïssa, jonka kirjoitti brittiläinen William Jones vuonna 1763.
HMS Africa (1781)

Palvelus

Yhdysvaltain vapaussodassa alus lähetettiin alkuvuodesta 1782 Intiaan kommodori Sir Richard Bickertonin viiden aluksen osastossa, joka ei kuitenkaan kerennyt vuoden 1782 taisteluihin. Alus osallistui 1783 vapaussodan viimeiseen meritaisteluun Cuddaloressa. Se palasi Britteinsaarille saatuaan tiedon rauhan solmimisesta.
Napoleonin sodissa alus osallistui lokakuussa 1805 Trafalgarin taisteluun päällikkönään Henry Digby. Alus saapui taistelualueelle tietämättä Nelsonin taistelusuunnitelmaa ja se taisteli perinteisen linjataistelun mukaisesti vaihtaen täyslaitaisia ranskalais-espanjalaisen laivaston alusten kanssa.
 
Tykkivenesodassa aluksen päällikkönä oli John Barrett. Alus suojasi 15. lokakuuta 1808 Karlskronasta lähtenyttä 137 kauppa-alukseen saattuetta apunaan mörssärialus HMS Thunder sekä kaksi tykein aseistettua prikiä. Saattue ankkuroi 20. lokakuuta Öresundiin Malmön edustalle. Puolilta päivin havaittiin Tanskan laivaston tykkiveneiden lähestyvän saattuetta ja HMS Africa saapui estämään niitä. Tanskalaiseen kommodori J. C. Kriegerin johtamaan osastoon kuului 25 tykkivenettä ja seitsemän aseistettua purtta, joissa oli yhteensä noin 70 raskasta tykkiä ja noin 1600 miestä.
Puoli kaksi tuuli tyyntyi estäen HMS African liikkumisen. Tykkiveneet ryhmittyivät linjalaivan tykkien katveisiin ja tykkituli alusten välillä jatkui pimeän tuloon. HMS Africalla sai surmansa yhdeksän ja 51 haavoittui mukaan lukien aluksen päällikkö. Alus oli niin pahoin vaurioitunut, että sen piti palata Karlskronaan korjattavaksi. Saattue kuitenkin pääsi määränpäähänsä.
Vuoden 1812 sodassa aluksen päällikkönä oli John Bastard ja se kuului Sir Philip Broken laivueeseen, joka ajoi sodan alussa tuloksetta takaa 'USS Constitutionia.
Alus romutettiin toukokuussa 1814 Portsmouthissa.
Nika-kapina

Nika-kapina (m.kreik. ἡ στάσις τοῦ Νίκα) tapahtui Bysantin valtakunnan pääkaupungissa Konstantinopolissa tammikuussa 532. Kapinan yhteydessä suuria osia kaupungista paloi maan tasalle ja peräti 30 000–50 000 ihmistä sai surmansa.
Antiikin Roomassa ja Bysantissa hevosurheilu oli suosittua ja vaunukilpa-ajojen katsojat olivat järjestäytyneet niin sanottuihin sirkuspuolueisiin. Roomassa puolueita oli ollut neljä, ja ne oli nimetty suosikkijoukkueen käyttämän värin mukaan. 500-luvun Bysantissa oli vain jäljellä kaksi puoluetta, ”siniset” ja ”vihreät”. Kummallakin puolueella oli paljon vaikutusvaltaa. Sirkuspuolueita voitaisiin verrata niin huligaaneihin kuin poliittisiin puolueisiin. Sinisten johtajat edustivat maanomistajaluokkaa ja vihreiden johto lähinnä kauppaa ja teollisuutta. 
Puolueiden jäsenillä oli muun muassa tapana huudella keisarille omia vaatimuksiaan kilpa-ajojen yhteydessä. Konstantinopolin hippodromi oli tavallaan koko kaupungin olohuone. Puolueiden kannattajissa oli myös korkea-arvoisia henkilöitä. Esimerkiksi keisari Justinianus I oli sinisten kannattaja. Sirkuspuolueilla oli tapana mellakoida ja esimerkiksi keisari Anastasioksen aikana tapahtui peräti kymmenen mellakkaa, jotka voidaan liittää sirkuspuolueisiin.
Nika-kapinan taustana oli se, että vuonna 531 eräät sinisten ja vihreiden edustajat tuomittiin murhasta ja heidät oli tarkoitus hirttää. Muutama tuomittu pääsi karkaamaan 10. tammikuuta 532. He pakenivat kirkkoon, jonka ympärille kerääntyi kiihtynyt ihmisjoukko. Keisari Justinianus neuvotteli juuri rauhasta persialaisten kanssa ja nyt pääkaupungissa oli samalla syntynyt mahdollinen kriisi. Kansa oli myös raivoissaan korkeasta verotuksesta. Rauhoittaakseen tilannetta Justinianus julisti kilpa-ajot pidettäväksi 13. tammikuuta ja perui tuomiot.
Kilpa-ajot pidettiin niin kuin oli luvattu. Aluksi ihmiset vain huusivat erilaisia solvauksia Justinianusta kohtaan, mutta päivän lopulla katsojat alkoivat huutaa ”Nika!” (suom. ”Voitto!”) tavanomaisten ”vihreä” ja ”sininen”-huutojen sijaan. Tämän jälkeen alkoi yleinen mellakka. Ihmismassat yrittivät hyökätä keisarillista palatsia vastaan, mutta eivät onnistuneet. Seuraavien päivien ajan palatsi oli käytännössä piiritettynä.
Eräät senaattorit näkivät nyt tilaisuutensa päästä eroon Justinianuksesta, jota pidettiin nousukkaana. Senaatin tukemana mellakoitsijat vaativat, että Justinianus erottaisi kansan erityisesti vihaamia virkamiehiä. Nämä olivat verotuksesta vastaava prefekti Johannes Kappadokialainen ja lainsäädännön uudelleenkirjoittamisesta vastaava kvestori Tribonianus. Lopulta he julistivat uudeksi keisariksi Hypatiuksen, joka oli entisen keisari Anastasiuksen veljenpoika.
Justinianus oli jo valmis pakenemaan pääkaupungista, mutta keisarinna Theodora sai hänet pysymään kaupungissa. Tämän jälkeen Justinianus määräsi kenraalinsa Belisariuksen ja kamariherra Narseksen kukistamaan kapinan. Kapinalliset saatiin kootuksi Hippodromiin, jossa heistä teloitettiin arviolta 30 000. Myös kapinalliset senaattorit ja Hypatius teloitettiin.
Mekaniikan peruslait

Mekaniikan peruslait eli Newtonin lait muotoili fyysikko Isaac Newton. Ne julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1687 teoksessa Philosophiae Naturalis Principia Mathematica. Mekaniikan peruslait käsittelevät kappaleiden liiketilan muutoksia, kun niihin vaikuttaa voimia.
Oripään lentokenttä

Muita tapahtumia

Lentokentällä järjestetään joka toinen vuosi OKRA-maatalousnäyttely. Vuonna 2009 sinne pystytettiin Suviseurojen seura-alue. Heinäkuussa 2013 Oripään kentällä järjestettiin purjetaitolennon MM-kilpailut.
Paul Belmondo Racing

Paul Belmondo Racing oli ranskalainen pikkuformulatalli. Tallin perusti entinen F1-kuljettaja Paul Belmondo, joka myös ajoi tallinsa autoilla. Talli kilpaili World Series by Nissan, FIA GT Championship ja Le Mans Endurance Series sarjoissa. Talli lopetti toimintansa vuonna 2007.
HMS Hyacinth (K84)

Palvelus

Alus upotti 28. syyskuuta 1941 Regia Marinan sukellusveneen Fisalian Jaffan luoteispuolella. Alus havaitsi 9. heinäkuuta 1942 Regia Marinan sukellusveneen Perlan Beirutin edustalla. Sukellusvene vaurioitui syvyyspommein tehdyssä hyökkäyksessä ja se joutui nousemaan pintaan. Hyacinth valtasi aluksen ja sukellusvene hinattiin satamaan korjattavaksi, minkä jälkeen se nimettiin HMS P.712:ksi.
Saksan laivaston sukellusvene U-617 oli ajettu rantaan sen vaurioiduttu ilmahyökkäyksessä. Hyacinth ja HMAS Wollongong tuhosivat 12. syyskuuta 1943 sukellusveneen tykkitulella.

Apostolis

Alus lainattiin 24. lokakuuta 1943 Aleksandriassa Egyptissä Kreikalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Apostolis. Alus palveli Välimerellä ja Kreikan sisällissodassa. Alus palautettiin 1952 Britannian kuninkaalliselle laivastolle ja se romutettiin 1961 Italiassa.
Oğuz Savaş

Ura

Savaş aloitti koripallon Ülkerin juniorijoukkueissa, joista hänet myytiin toisella divisioonalla pelanneeseen Yeşilyurtiin kaudeksi 2003–2004. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi takaisin Ülkeriin, jota hän edusti kaksi kautta. Vuonna 2006 Savaş liittyi Fenerbahçen joukkueeseen. Vuonna 2010 hän teki kahden vuoden jatkosopimuksen seuran kanssa.
Järvenpää (Liminka)

Järvenpää on Limingan kunnassa, lähellä Oulun kaupunginrajaa sijaitseva haja-asutusalue. Alue sijaitsee noin 10 kilometriä kunnan keskustasta luoteeseen, ja se rajoittuu Oulun kaupunginrajalle lännessä sekä pohjoisen suunnassa Kylänpuolen kaupunginosaan Leton alueelle, idässä Tupoksen alueeseen, ja etelässä Selkämaan haja-asutusalueelle. Aikaisemmin Järvenpään alue kuului Kempeleen kuntaan, mutta Valtioneuvoston päätöksellä vuonna 1970 alue liitettiin Liminkaan. 
Alueen tärkeimmät tieyhteydet ovat Oulun Kylänpuolen ja Tupoksen välinen paikallistie 18669 (Letontie–Lintulammentie) sekä Tupoksesta Vesikarintien liikenneympyrästä lähtevä paikallistie 18670 (Järvenpääntie). Järvenpään alueella molemmat tiet ovat sorapäällysteisiä.
Ramat

Ramat ovat yksi Nicaraguan alkuperäiskansa. Rama-intiaaneja on kaikkiaan noin 1 500, ja heistä suurin osa elää Nicaraguan Karibianmeren-puoleisella rannikolla, maan eteläosassa. Rama Cay -saarella asuu kaksikolmasosaa ramoista.
Ramojen elinkeinoja ovat metsästys, kalastus ja muun muassa banaanin ja valkoisten kaakaopapujen viljely.

Kieli

Ramat puhuvat kreolienglantia. Omaa rama-kieltä puhuu vain muutama kymmenen henkeä, mutta kieltä elvytetään muun muassa kouluopetuksella.
Rama-kielen systeemaattinen tutkimus ja elvytys aloitettiin 1980-luvulla. Työn tuloksena on muun muassa sanakirja Turulka. Kielentutkijat mainitsevat tärkeimmäksi informantikseen Rama Caylla asuneen Eleanora Rigby Danielin (1924–2001).
Rama kuuluu chibcha-kieliperheeseen.

Alue

Ramat ovat jatkuvasta kolonisaation paineesta huolimatta säilyttäneet yhteyden perinteisiin maa-alueisiinsa sukupolvilta toisille siirtyneiden hengellisten, kulttuuristen, taloudellisten ja historialliseen muistiin liittyvien siteiden ansiosta. Ramat ovat taistelleet Nicaraguan hallitusta ja mestitsimaanomistajia vastaan perinteisten maa-alueidensa hallinnasta. Maa-asioissa ramat ovat yhdistäneet voimansa miskitojen ja sumojen kanssa.
Ramoja asuu yhteensä kuudessa kyläyhteisössä: Rama Cay, Sumu Kaat, Tiktik Kaanu, Wiring Cay, Bangkukuk ja Indian River. Alue ulottuu Bluefieldsin lahdesta etelään Rio San Juanin tienoille.
Kun vuonna vuonna 2003 tuli voimaan etnisten yhteisöjen alueita koskeva maanomistuslaki (laki 445), ramojen kylät ja kreolialueiksi nimetyt kylät, muun muassa Monkey Point, päättivät toimia yhdessä lain toteutumiseksi. Kreolikylillä on läheinen etninen yhteys ramoihin. Alueen hallinto-organisaation nimi on Gobierno Terrotorial Rama y Kriol. Alueeseen kuuluu noin 4 800 neliökilometriä maata ja lähes yhtä paljon merta.
Ramaterritoriossa on neljä laajaa suojelualuetta: Reserva Natural de Cerro Silva, Punta Corda, Reserva Biológica Indio-Maiz ja Refugio de Vida Silvestre Río San Juan.
Epäjatkuvuuskohta

Epäjatkuvuuskohta liittyy käsitteenä matematiikassa funktion jatkuvuuteen. Epäjatkuvuuskohta on funktion määrittelyjoukon arvo (eli joukko-opissa alkio), jonka ympäristössä funktion arvot eivät toteuta jatkuvuusehtoa. Jatkuvuusehto riippuu matematiikan haarasta ja käsiteltävästä tilanteesta.

Epäjatkuvuuskohtien luokittelua

On huomattava, että jatkuvuus ja epäjatkuvuus ovat funktion ominaisuuksia, joten funktio voi olla epäjatkuva vain pisteissä, joissa se on määritelty! Epäjatkuvuuskohdat voidaan luokitella seuraaviin kategorioihin tai niiden yhdistelmiin.

Hyppäysepäjatkuvuus

Piste, jossa funktion graafi ''hyppää'' äkillisesti arvosta toiseen. Esimerkiksi funktio ,
on epäjatkuva pisteessä .

''Karkailu äärettömyyteen''

Esimerkiksi funktio ,
on epäjatkuva pisteessä . Lähestyttäessä origoa vasemmalta funktion arvot pienenevät rajatta ja vastaavasti oikealta lähestyttäessä ne kasvavat rajatta.

Heilahteluepäjatkuvuus

Heilahteluepäjatkuvuuskohta on piste, jossa funktiota ei voi määritellä jatkuvaksi, sillä funktio saa millä tahansa välillä pisteen ympäristössä useita eri arvoja. Esimerkiksi funktio ,
on epäjatkuva pisteessä  riippumatta siitä, miten luku  valitaan. Funktio saa kaikki arvot välillä , kun , riippumatta siitä, kuinka pienellä välillä origon ympärillä funktiota tarkasteltaisiin. Näin ollen, oli  mitä tahansa, ei  ole jatkuva origossa.

Poistuva epäjatkuvuus

Funktio saadaan ''korjattua'' jatkuvaksi epäjatkuvuuskohdassa, kun sen arvoa kyseisessä pisteessä muutetaan. Esimerkiksi funktio ,
on epäjatkuva pisteessä , mutta ''korjaamalla''  siitä tulisi jatkuva.