google/wiki40b huggingface dataset:
Hanna Ojamo

Hanna Maija Päivikki Ojamo (s. 13. joulukuuta 1978 Helsinki) on helsinkiläinen kuva- ja mediataiteilija.

Henkilöhistoria

Hanna Ojamon vanhemmat ovat Matti Ojamo ja Maija-Leena Ahonen. Isä on ammattiyhdistys Ystea ry:n puheenjohtaja ja sosiaalipolitiikan tutkija ja äiti koulutukseltaan kielitieteilijä. Ojamo on syntynyt Helsingissä ja kasvanut Järvenpäässä. Hänen aviopuolisonsa vuodesta 2012 on Jarkko Heiliö. Ojamo sai päästötodistuksen Keskisen Uudemaan musiikkiopistosta 1994, ylioppilaaksi hän tuli 1997. Hän valmistui Kuvataideakatemiasta 2003 ja on opiskellut myös Staatliche Hochschule für Bildende Künst Staedelschulessa Frankfurtissa elokuvaa ja videotaidetta 2002-2003. Ojamo valmistui Sibelius-Akatemian Arts Management -ohjelmasta aiheenaan kulttuurialan rahoitus ja johtaminen talouskriisin 2008 jälkeen Suomessa ja USA:ssa vuonna 2013. Hän valmistelee sosiologian ja kulttuuripolitiikan alan tohtorinväitöstä VOS-uudistuksesta Taidejohtamisen ja yrittäjyyden aineryhmään Taideyliopistolle. Ojamo valittiin Suomen Taiteilijaseuran puheenjohtajaksi kausille 2010–2011 ja 2012—2013. Hän oli toiminut seuran hallituksen jäsenenä vuodesta 2008. Aiemmin Ojamo toimi taiteilijajärjestö Muu ry:n puheenjohtajana vuosina 2008–2010 sekä yhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 2004. Ojamo on toiminut myös mm. tuntiopettajana ja vierailevana luennoitsijana eri oppilaitoksissa ja korkeakouluissa vuodesta 2004 sekä kuraattorina, käsikirjoittajana ja tuottajana. Ojamo toimii 2017– Raaseporin tarkastuslautakunnan sekä HUS Länsi-Uudenmaan sairaanhoitopiirin lautakunnan jäsenenä 2018– ja oli ehdolla Kuntavaalissa 2017 Vasemmistoliiton listalta (Sit.).

Taiteellinen tuotanto

Ojamon taiteellinen tuotanto käsittää lyhytelokuvia, videoita ja valokuvia. Hän pohtii teoksissaan yhteiskunnallisia aiheita usein kriittisesti. Ojamo piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Helsingissä Kuvataideakatemian galleriassa vuonna 2001. Vuonna 2010 valmistunut Archive Triptych on kolmen arkistomateriaaliin perustuvan lyhytelokuvan sarja sekä DVD-kompilaatio, jossa Ojamo peilaa mm. sotahistoriaa ja urheilua sekä eurooppalaista teollistumista ja vapaa-ajanviettoa toisiinsa. Hänen teoksiaan on Suomessa Valtion taidekokoelmassa. Yksityisnäyttelyitä Ojamo on pitänyt mm. MMK Museum der Modern Kunst Frankfurtissa avoimien ovien päivänä 2003 ja ZendaiMoMa Himalayas Art Museumissa Shanghaissa, Kiinassa 2011.
Iisa (laulaja)

Historia

Pykärin musiikkiura alkoi vuonna 2004, kun Iisa ja hänen tuolloinen poikaystävänsä Mikko Pykäri alkoivat tehdä kappaleita yhdessä ja perustivat yhtyeen. Regina esiintyi ensimmäisen kerran Semifinalissa Tigerbombsin kanssa. Myöhemmin Regina sai levytyssopimuksen Next Big Thing -yhtiön kautta. Mikko Pykäri sävelsi Reginan kappaleet ja Iisa sanoitti ne. 
Reginan toinen albumi Oi miten suuria voimia! ilmestyi vuonna 2007. Albumin julkaisi Suomessa Next Big Thing ja Taiwanissa White Wabbit Records.
Regina haki Puutarhatrilogia-levylle uusia soundeja, jolloin vaikutteita ruvettiin hakemaan muun muassa Lasse Mårtensonin musiikista ja vanhasta iskelmämusiikista. Reginan viimeisin levy Soita minulle ilmestyi vuonna 2011. Myöhemmin Regina jäi tauolle.
Iisa on vuodesta 2010 lähtien tehnyt kappaleita myös muille artisteille, kuten Paula Koivuniemelle, Laura Närhelle, Jukka Ässälle, Kaija Koolle ja Janna Hurmerinnalle.
Iisa suunnitteli vuonna 2013 ensimmäisen sooloalbumin tekemistä. Hän halusi kokeilla säveltämistä, ja niinpä hän teki suurimman osan sooloalbumin kappaleista itse, tosin Mikko oli myös mukana säveltämässä joitakin kappaleita. Iisan esikoissooloalbumi Iisa ilmestyi tammikuussa 2014.
Huhtikuussa 2015 Iisa julkaisi tulevalta levyltä singlen Polulta harhaan.  Elokuussa julkaistiin vielä toinen single, Kukaan ei oo kenenkään  ja albumi Kukaan ei oo kenenkään ilmestyi elokuun lopussa.
Iisan ja Mikko Pykärin eron jälkeen alkuvuonna 2017 ilmoitettiin että myös Regina-yhtye hajoaa.

Yksityiselämä

Iisa vietti lapsuutensa Orivedellä ja asuu nykyään Helsingissä. Iisa ja samassa Regina-yhtyeessä toimiva muusikko Mikko Pykäri menivät naimisiin vuonna 2007 ja IIsa haki yksin avioeroa marraskuussa 2016. Iisa on koulutukseltaan filosofian maisteri.
K. C. Pant

Krishna Chandra Pant (1931 Nainital – 15. marraskuuta 2012 Delhi) oli intialainen poliitikko. Hän toimi muun muassa maansa puolustusministerinä vuosina 1987–1989. Hänestä tuli suunnittelukomission varapuhemies vuonna 2000. Hän tuli valituksi Lok Sabhaan vuosina 1962, 1967, 1971 ja 1989. Vuonna 1978 hänet valittiin Rajya Sabhaan, jonka johtajana hän toimi vuosina 1979–1980. Pant aloitti poliittisen uransa Intian kongressipuolueessa, mutta siirtyi vuonna 1998 Intian kansanpuolueeseen. Myös Pantin isä Govind Ballabh Pant ja vaimo Ila Pant ovat toimineet politiikassa.
Lapintiainen

Koko ja ulkonäkö

Lapintiainen on 12,5–14 cm pitkä. Se muistuttaa hömötiaista, mutta lapintiaisen höyhenpuku on tuuheampi ja sen pää näyttää suuremmalta. Selkä on lämpimänruskea, kupeet ruosteenruskeat ja päälaki himmeän harmaanruskea. Posket ja vatsa ovat valkoiset, ja silmien ympäri kulkee musta naamari. Lisäksi lapintiaisella on tumma kurkkulappu, joka on hyvin iso ja alaosastaan leveä sekä usein epäselvärajainen. 
Lapintiaisen kutsuääni on hömötiaismainen "tsi-tsi-tshää-tshää", joka on kuitenkin hömötiaisen kutsuääntä vaimeampi. Lisäksi lapintiaisella on hento "tsih"-yhteysääni. Lapintiaisen laulu koostuu jankuttavasta ja surisevasta "tsi-yrr tsi-yrr..." -säkeestä sekä yksinkertaisesta, viitatiasmaisesta "tse-tse-tse..." -säkeestä.
Vanhin suomalainen rengastettu lapintiainen on ollut 9 vuotta 4 päivää vanha. Se on myös Euroopan vanhin lapintiainen.

Levinneisyys

Lapintiainen on taigan lintu, jonka esiintymisalue ulottuu Skandeilta Alaskaan. Suomessa se pesii Lapissa ja Perä-Pohjolassa, ja parimäärä on n. 40 000. Laji elää noin 10 miljoonan neliökilometrin alueella ja sen maailman populaatio on 0,5–5 miljoonaa yksilöä. Lapintiainen on paikkalintu, mutta pieni osa, lähinnä nuoria lintuja, voi syksyisin vaeltaa etelään, jolloin yksittäisiä lintuja tavataan etelärannikkoa myöten.

Elinympäristö

Varttuneet sekametsät ja männiköt, myös tunturikoivikot. Reviirillä olisi hyvä olla keloja ja kolopuita, mutta pesii myös talousmetsissä, jos vain pesäkoloja tai pönttöjä on tarjolla. Lapintiaisen reviiri voi olla pikkulinnulle hyvin laaja, jopa neliökilometri.

Lisääntyminen

Naaras rakentaa pesän vanhaan tikankoloon tai pönttöön, voi joskus kovertaa itsekin pesäkolon. Muninta tapahtuu toukokuussa tai kesäkuun alussa. Munia on 5–11, keskimäärin 7,4. Naaras hautoo noin 2 viikkoa. Poikasista huolehtivat molemmat puolisot. Ne lähtevät pesästä lentokykyisinä 18–20 päivän ikäisinä.

Ravinto

Hyönteiset ja muut selkärangattomat. Alkukesällä lapintiaiset viihtyvät maanpinnalla etsimässä mm. vaaksiaisten koteloita ja hämähäkkejä. Kesällä ne siirtyvät syömään puiden lehvästöstä hyönteisten toukkia. Syksyllä ja talvella myös siemenet, marjat ja lintulautojen antimet, etenkin tali.
Immanuel (yhtye)

Immanuel (Mikaveli ja Roisi, oikeilta nimiltään Mikael Meklin ja Roni Lempiäinen) on suomalainen rap-duo Keravalta, jonka sanoitukset liittyvät vahvasti kristinuskoon. Duon esikoisalbumi Kilosanomaa julkaistiin Uturn Recordsin kautta syksyllä 2012 . Yhtye julkaisi toisen albuminsa, Jumalanmiehii, syksyllä 2013. Albumin julkaisukonsertti pidettiin Maata Näkyvissä -festareilla Turussa. Jumalanmiehii nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisella listalla sijalle 17.
Immanuelin kappale "King Of The Jungle" on vuoden 2013 paras Rytmibarometri-kappale.
Nobuyuki Kojima

Jalkapallomaajoukkue

Nobuyuki Kojima edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1995-1996. Hän on osallistunut mm. Kuningas Fahdin cupin 1995, Asian mestaruuskilpailuissa 1996 ja Maailmanmestaruuskilpailuihin 1998.
Vital Corbellini

Vital Corbellini (s. 1. joulukuuta 1959 Garibaldi) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Caxias do Sulin hiippakuntaan 28. joulukuuta 1986 ja nimitettiin Marabán hiippakunnan johtoon 10. lokakuuta 2012. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alessandro Carmelo Ruffinoni, jota avustivat Alberto Taveira Corrêa ja Bruno Pedron. Corbellini asetettiin virkaansa 21. joulukuuta.
Eynar Thesleff

Eynar Thesleff (13. joulukuuta 1867 Lempäälä – 7. joulukuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen juristi, oikeusneuvos ja valtiopäivämies. 
Eynar Thesleffin vanhemmat olivat insinöörikapteeni, ylitirehtööri Alexander August Thesleff ja Emilia Mathilda (Lilli) Sanmark ja puoliso vuodesta 1894 Aina Lagerstam (k. 1954) Thesleff tuli ylioppilaaksi 1885 Kuopion lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1988 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1894. Varatuomarin arvon hän sai 1896. Thesleff toimi tie- ja vesirakennushallituksen kanslistina 1900–1907, senaatin oikeusosaston kanslistina 1907–1912, protokollasihteerinä 1912–1918 ja esittelijäsihteerinä 1918. Korkeimman oikeuden vanhempi oikeussihteeri hänestä tuli 1918, apujäsen hän oli 1923–1925 ja oikeusneuvos 1925–1927. Thesleff oli ritariston ja aatelin jäsen valtiopäivillä 1897, 1900, 1904 ja 1905. Perustuslakivaliokunnan sihteerinä Thesleff toimi valtiopäivillä  1910, 1912, 1913, 1914 ja 1918. Ritarihuoneen sihteeri hän oli vuonna 1919.
Haukkalampi (Kihniö)

Maantietoa

Lammen pituus on 700 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 10 hehtaaria. Se sijaitsee Iso Huhdanmäen pohjoispuolella. Siihen laskee muun muassa Isonevalta suo-ojia. Se oma laskuoja lähtee järven lounaispäästä ja juoksee peltoakean läpi Hietalammen suolle, jossa jatkuu suohon kaivettu oja. Suolla olevat kaksi lampea ovat kuivatetun Hietalammen jäänteet. Lampien läpi kuljettuaan laskuoja jatkaa matkaansa ja laskee Nerkoonjärven Hietalahteen. Rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä. Rannat ovat itärannoilla kovaa metsämaata, joka laskee jyrkästi veteen. Länsirannat ovat rannastaan suota, mutta kauempaa kovaa metsämaata. Rannoille on rakennettu vain kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 3350. Ylöjärven ja Kihniön välinen raja ohittaa lammen itäpään alle 100 metrin päästä.
Kaakkolampi (Keuruu, Pihlajavesi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 161,2 metriä mpy.
Otto Kotonen

Otto Kotonen (11. tammikuuta 1878 Virolahti   – 28. joulukuuta 1933 Viipuri) oli suomalainen toimittaja ja piirisihteeri. 
Otto Kotosen vanhemmat olivat talollinen Tuomas Kotonen ja Maria Villi ja puoliso vuodesta 1907 Fanny Adéle Paasio (Pehrman). Varatuomari Anton Kotonen oli hänen veljensä. Otto Kotonen  kävi kansanopiston  1896 ja maanviljelyskoulun 1898 ja toimi maanviljelijänä Luumäellä 1898–1907. Tuorlan maanviljelyskoulun palveluksessa hän oli 1907–1908 ja sitten Viipuri-lehden toimittaja 1908–1916 ja päätoimittaja 1916–1918. Karjalan Kansalaisliiton sihteerinä Kotonen toimi vuodesta 1918. Hän oli myös muun muassa piirisihteerinä mukana Suomalaisen puolueen ja Kokoomuksen toiminnassa, samoin kuin toimi useissa eri yhdistyksissä ja järjestöissä. Kotonen oli 1920-luvun alusta kuolemaansa saakka Vapaa Karjala -lehden päätoimittaja. Suomen sisällissodassa vuonna 1918 punaisten vangitsema Kotonen toimi 1930-luvun alussa Suomen Lukon, Lapuan liikkeen ja IKL:n piirissä.
Nemi (sarjakuva)

Nemi on Lise Myhren piirtämä norjalainen sarjakuva, jonka päähenkilö on mustiin pukeutuva ja epäsovinnainen goottityttö Nemi. Sarja alkoi vuonna 1997 ja saavutti nopeasti suosiota etenkin Pohjoismaissa. Suomeen sarja tuli vuonna 2003, ja sitä julkaistaan päivittäin muun muassa Ilta-Sanomissa ja perjantaisin Metrossa. Suomeksi on tähän mennessä ilmestynyt myös yksitoista Nemi-albumia ja kuusi Nemi-sarjakuvakirjaa. Viimeisin julkaistiin syksyllä 2011.
Lise Myhre on kertonut suureksi esikuvakseen ruotsalaisen Charlie Christensenin sarjakuvan Aarne Ankka. Eräänlainen Nemin alkumuoto oli Myhren lyhytikäinen sarjakuva Anne Anka, jonka räväkkä päähahmo oli Christensenin ankan naispuolinen vastine.
Nemin koko nimi on Nemi Montoya. Hänen etunimensä on lainattu Italiassa sijaitsevalta Nemi-järveltä ja sukunimensä kirja- ja elokuvahahmo Inigo Montoyalta, joka esiintyi alun perin William Goldmanin fantasiaromaanissa The Princess Bride.
Kaarlo Enqvist-Atra

Karl Johan Enqvist (taiteilijanimi vuodesta 1906 Kaarlo Johannes Enqvist-Atra tai Kaarlo Atra) (18. kesäkuuta 1879 Kulju, Lempäälä – 22. heinäkuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija ja kirjailija.

Elämä ja työt

Kuljun kartanon myllärin perheeseen syntyneen Enqvist-Atran taiteelliset lahjat huomattiin jo ensimmäisinä kouluvuosina. Kun Kaarlo oli 12-vuotias, perhe muutti Tampereelle. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa 1897–1899 ja Académie Julianissa Pariisissa 1900–1901 ja osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1899–1907. Hänen taideopintojaan tukivat Kuljun kartanon omistaneet Palanderit sekä tamperelainen kultaseppä Kustaa Hiekka.
Tunnetuimmat Enqvist-Atran maalauksista ovat 1900–1902 maalatut Lempäälän kirkon alttaritaulut Kristus Getsemanessa ja Kristus ja Maria Magdalena. Renessanssin mestareita ihaillut Atra maalasi nämä taulut Firenzessä Italiassa. Muu tuotanto koostui lähinnä muotokuvista ja maisemamaalauksista.
Enqvist-Atra julkaisi myös kirjoja ja näytelmiä ja oli sillä alalla 1900-luvun alussa melko tunnettu. Eino Leino kuvasi teoksessaan Suomalaisen kirjallisuuden historia häntä näin:

»Kaarlo Atra (Enqvist), julkaissut sievästi suunnitellun romaanin Laura ja melkoista suosiota saavuttaneen näytelmän Musta siipi, kumpikin sujuvan, taipuisan kynän tuotteita, vaikka vailla syvempää omintakeisuutta.» 
Atra kuvitti myös kirjoja, muun muassa oman Laura-nimisen romaaninsa sekä Toivo Tarvaksen kirjan Legendoja. Musiikin alalla hän kirjoitti libreton Armas Launiksen oopperaan Aslak Hetta. 
Enqvist-Atra rakennutti 1903 jugend-tyylisen Tusculum-nimisen taiteilijahuvilan Lempäälän Hauralaan arkkitehti Gustav E. Aspin suunnitelmien mukaan ja vietti siellä joka vuosi ainakin kesäkuukaudet. Talo on säilynyt nykypäivään alkuperäisessä asussaan.
Federalistikirjoitukset

Federalistikirjoitukset eli Federalist Papers on nimitys sarjalle poliittisia esseitä, jotka julkaistiin newyorkilaisissa sanomalehdissä vuosina 1787-1788. Niissä puolustettiin uutta Yhdysvaltain perustuslakia ja liittovaltiojärjestelmää.

Julkaisuhistoria

Federalist Papers -esseet julkaistiin alun perin newyorkilaisissa sanomalehdissä vuosina 1787-88, mutta myöhemmin esseet levisivät kaikkialle Yhdysvaltoihin. Ensimmäiset 77 esseetä on koottu myös kirjaan The Federalist, joka julkaistiin toukokuussa 1788. Kirjan julkaisemisen jälkeisenä kesänä newyorkilaisissa sanomalehdissä julkaistiin vielä kahdeksan esseetä lisää.
Erasmus-ohjelma

ERASMUS-ohjelma (engl. European Region Action Scheme for the Mobility of University Students) on Euroopan unionin vaihto-opiskelijaohjelma, joka on perustettu vuonna 1987. Vuonna 2014 alkoi ohjelman uusi kausi nimellä Erasmus Plus. Sitä edellinen kausi oli Elinikäisen oppimisen ohjelma vuosille 2007–2013. Erasmus-ohjelma oli aiemmin (vuoteen 1999) osa Sokrates-ohjelmaa. 
Vuosina 2014–2020 ohjelman tunnus on Erasmus Plus (Erasmus+). Sen kokonaisbudjetti on 14,7 miljardia euroa. Edellisistä kausista poiketen Erasmus kattaa kaikki vaihdon muodot, esimerkiksi koululaisvaihdon, urheilijavaihdon, harjoittelun ja aikuisten elinikäisen oppimisen vaihdon.
Opiskelijalle Erasmus-ohjelma antaa tilaisuuden osallistua opiskelijavaihtoon ulkomaisessa korkeakoulussa ja Erasmus-harjoitteluun ohjelmaan osallistuvan maan yrityksessä tai organisaatiossa. Kaikkien alojen tutkinto-opiskelijat voivat osallistua Erasmus-apurahalla tuettuun 3-12 kuukauden opiskeluvaihto- tai harjoittelujaksoon EU:n jäsenvaltioissa, ETA-maissa (Islanti, Norja ja Liechtenstein) ja Turkissa.
Erasmus-ohjelma on virallisesti perustettu 15. kesäkuuta 1987, ja siihen on siitä lähtien osallistunut yli kaksi miljoonaa Erasmus-opiskelijaa. Lukuvuonna 2008–2009 ohjelman kautta lähti vaihtoon lähes 199 000 vaihto-opiskelijaa, mikä on opiskelijavaihdon Euroopan ennätys.
Suomen entinen pääministeri Jyrki Katainen on ainoana EU-maiden hallituksen- tai valtionpäämiehenä osallistunut opiskeluaikanaan Erasmus-ohjelmaan.
Laukkujärvi (Jukkasjärvi)

Maantietoa

Järvi on noin 5,2 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 390 hehtaaria eli 3,90 neliökilometriä. Järvi ja sen laakso sijaitsee Skandien vuoriketjun reuna-alueella, missä korkeiden tunturien väliset laaksot levittäytyvät alavimmille ja soistuneille alueille. Laakso, johon järvi on muodostunut, on syntynyt viime jääkaudella U-laaksoksi. U-laaksot muotoutuvat, kun virtaava vuoristojäätikkö uurtaa ja kuluttaa laakson kalliopohjaa voimakkaammin kuin sen reunoja pyöristäen laakson profiilin pyöreäksi. Ylempänä laaksossa sijaitseva Paittasjärvi on kahden laakson yhtymäkohdassa. Järven rantaviivan pituus on 12,6 kilometriä pitkä ja sen rannat ovat pääasiassa soistunutta metsämaata. Järvi on harvaan asutulla haja-asutusalueella. Lounaisrannassa sijaitsee muutaman talon Paittasluspa ja pohjoisrannalla hieman suurempi Alalahden kylä. Alalhdesta itään on vielä samankokoinen Kylvimaa ja sitä alavirtaan päin luusuassa on Laukkuluspa. Pohjoisrannan asutus sijaitsee Kiirunasta Nikkaluotkaan menevän tien 870 varressa. Kiirunan ja Jällivaaran välinen kuntaraja kulkee järven keskilinjaa pitkin.

Vesistösuhteet

Järven valuma-alueen pinta-ala on 1 200 neliökilometriä. Suurin osa järveen tulevasta vedestä tulee Paittasjärvestä, joten järveä voi luonehtia läpivirtausjärveksi. Laukkujärven omalla lähialueella sijaitsee vain muutamia tuntureilta alas juokevia puroja. Etelärantaan laskee järvien Unna Rádegaēn ja Stuor Rádekin yhteinen laskuoja Rádekjohka, joka tulee esiin 1 014 metriä korkean Biedjasčohkkan takaa. Pohjoisrannan puroista suurin on Aŋasjohka, joka laskee Jolligaksen ja Duomačohkatin rinteilta alas. Laukkujärvi laskee Kalixjoen järviketjussa seuraavana tulevaan Holmajärveen. Järvet kuuluvat Kalixjoen vesistön pääuomaan. Järven luusuan keskivirtaama (MQ) on 25,8 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) 160 m³/s. Myös keskialivirtaama (MLQ) on määritetty 2,6 m³/s. Kun Paittasjärvestä tulee kesivirtaamana 23,9 m³/s, ei järven omalta lähialueelta tule kuin 1,9 m³/s tulovirtaama.
Boris Berman

Boris Berman (ven. Борис Берман, 3. huhtikuuta 1948, Moskova) on venäjänjuutalainen pianisti ja musiikkipedagogi.
Berman opiskeli Moskovan konservatoriosa Lev Oborinin alasuudessa pianoa ja cembaloa. Vuonna 1973 Berman muutti Israeliin ja myöhemmin Yhdysvaltoihin. Berman on toiminut pianon opettajana Indianan, Bostonin ja Tel-Avivin yliopistoissa ja toimii tällä hetkellä Yalen yliopiston pianonsoiton laitoksen johtajana.
Berman on levyttänyt Philips, Deutsche Grammophon ja Melodia -levymerkeille muun muassa Alexander Scriabinin ja Dmitri Šostakovitšin musiikkia. Berman tuoreimpiin levytyksiin kuuluvat kaksi Naxoksen julkaisemaa John Cagen preparoidulle pianolle säveltämien teosten levytystä, jotka valittiin BBC Music Magazinen Top Recording -kategoriaan sekä Šostakovitšin ja Alfred Schnittken pianokvintettojen levytys, joka oli Grammy-palkintoehdokkaana.
Yale University Press julkaisi Bermanin teoksen Prokofiev's Piano Sonatas vuonna 2008.
Nil-Saint-Vincent-Saint-Martin

Nähtävyydet

Nil-Saint-Vincent-Saint-Martinissa sijaitsee lukuisa määrä nähtävyyksiä.
Tiègen tuulimylly (ransk. Moulin de Tiège) on rakennettu vuonna 1834, ja sen on rakentanut Thienpontin perhe. Mylly oli käytössä 23. kesäkuuta 1946 saakka ja nykyään rakennus noteerataan ”monument classé” -rakennukseksi.

Belgian keskipiste

Institut Géographique National, belgialainen kansallinen kartografiapalvelu, on laskenut Belgian maantieteellisen keskipisteen sijaitsevan Nil-Saint-Vincentissä. Arkkitehti Bernard Defrenne on suunnitellut monumentin keskipisteeksi laskettuun kohtaan. Monumentti paljastettiin 22. elokuuta 1998. Keskipisteen sijainti on 50°38′28″N, 4°40′05″E.
Michaël Ciani

Ura

Ciani aloitti uransa vuonna 2002 Ranskan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneesta Racing Club Parisista. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi belgialaiseen Charleroihin. Vuonna 2004 hän palasi takaisin Ranskaan, tällä kertaa Auxerreen. Auxerressa ensiesiintyminen jäi kuitenkin tekemättä, ja näin hän pelasi kaksi seuraavaa kautta lainalla Sedanissa ja Lorientissa.
28. heinäkuuta 2009 hän siirtyi Bordeauxiin kolmivuotisella sopimuksella.
27. elokuuta 2012 hän siirtyi Lazioon vuoteen 2016 ulottuvalla sopimuksella.
Harlin & Selin Productions

Harlin & Selin Productions Oy oli Renny Harlinin ja Markus Selinin 1990-luvun alussa perustama suomalainen elokuvayhtiö. Yhtiön toiminta lakkasi 1990-luvun puolivälissä, jonka jälkeen Markus Selin perusti Solar Films-elokuvayhtiön.
Saksan 14. jalkaväkidivisioona

Perustaminnen

Wehrkreis IV perusti 1. lokakuuta 1934 Leipzigissa divisioonan peitenimellä Kommandant von Leipzig, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 14. jalkaväkidivisioonaksi. Divisioonan esikunta oli sijoitettu Leipzigiin.
Puhetiedonhaku

Puhetiedonhaku (engl. Speech retrieval) on kyseessä, kun puhuttua luonnollista kieltä sisältävistä sähköisistä arkistoista haetaan dokumentteja niiden puhutun sisällön perusteella. Puhetiedonhaun tavoitteena on saattaa puheena tallennettu tieto ihmisten käytettäväksi.
Puhe on aikasidonnainen tapa välittää informaatiota. Puhetta ei esimerkiksi voi silmäillä läpi niin kuin painettua tekstiä, vaan puheen ymmärtäminen edellyttää, että sitä kuunnellaan suunnilleen samalla nopeudella kuin se on tuotettu. Siksi puheen muodossa olevan tiedonhakuun keskittyvien järjestelmien kehittäminen on tärkeää. Puhehakuun on kaksi päälähestymistapaa: jatkuva puheentunnistus ja pienempien yksikköjen tunnistus. Ensimmäisessä tavassa voidaan tunnistaa luonnollinen puhe kirjoitetun kielen sanoiksi käyttäen jatkuvan puheen puheentunnistinta. Toinen lähestymistapa perustuu puolestaan sanaa pienempien yksikköjen tunnistamiseen, esimerkiksi foneemien tunnistamiseen.
Arseenipentoksidi

Valmistus

Arseenipentoksidia saadaan hapettamalla arseenitrioksidia hapella paineen alaisena tai vaihtoehtoisesti typpihapolla, jolloin muodostuu arseenihappoa. Arseenihaposta saadaan arseenipentoksidia poistamalla siitä vettä 200 °C:n lämpötilassa tai fosforipentoksidin avulla.

Käyttö

Arseenipentoksidista valmistetaan muita arseeniyhdisteitä, joita käytetään rikkaruoho- ja hyönteismyrkkyinä, fungisideina ja väriaineina. Yleinen käyttökohde on arseenia, kuparia ja kromia sisältävät lahoamista estävät puunsuoja-aineet.

Myrkyllisyys

Useiden muiden arseeniyhdisteiden tavoin arseenipentoksidi on erittäin myrkyllistä. Yhdiste aiheuttaa ihon, hengitysteiden ja silmien ärsytystä, hengitysvaikeuksia ja huonovointisuutta. Suurille määrille altistuminen voi johtaa kuolemaan. Arseenipentoksidin on todettu aiheuttavan syöpäkasvaimia ihmiselle eli olevan karsinogeeninen. Arseenipentoksidin myrkyllisyyden vuoksi sitä ei ole saanut käyttää puunsuoja-aineena Suomessa vuodesta 2007 lähtien.
Varjohallitus

Varjohallitus (engl. shadow cabinet) on enemmistöparlamentarismiin kuuluva opposition muodostama ryhmä kansanedustajia, jotka jakavat keskenään hallituksen valvontaan liittyviä tehtäviä hallituksen ministereitä vastaavin tehtäväjaoin. Näin oppositiopolitiikka kattaa mahdollisimman hyvin hallituspolitiikan, ja opposition voitettua vaalit varjohallituksen ministeristä voi tulla valvomansa ministerin seuraaja.
Järjestelmä sopii hyvin kaksipuoluejärjestelmään, jossa seuraavan hallituksen kokoonpano on paljolti pääoppositiopuolueen määriteltävissä ja näin ollen hallituksenvaihdoksen jälkeinen ministeri on tiedossa. Britanniassa varjohallitus on vakiintunutta poliittista käytäntöä.