google/wiki40b huggingface dataset:
Penthoraceae

Tuntomerkit

Kasvit ovat juurakollisia ja melko möyheitä ruohoja, joissa on flavonoideja. Lehdet sijoittuvat varteen kierteisesti ja ovat hammaslaitaisia. Viuhkomainen ja vähähaarainen kukinto sijaitsee verson latvassa. Kukat ovat 5-7-lukuisia, ja niiden pohjus on maljamainen, ns. hypanthium. Verholehdet ovat keskenään erikokoisia. Teriö tavallisesti puuttuu, joskus terälehtiä voi olla jopa seitsemän. Heteitä on kaksi kertaa enemmän kuin verholehtiä. Puoleksi kehänalainen sikiäin koostuu 5-8 yhteen kasvaneesta emilehdestä, joiden kärkiosat ovat erillisiä. Istukat ovat turvonneita, ja vartalot kiinnittyvät emilehtien laidan tuntumaan. Luotit ovat pallomaisia. Kussakin emilehdessä on monta pitkävartista siemenaihetta. Hedelmävaiheessa emilehtien erilliset osat ovat kansiluomaisia.

Levinneisyys

Penthorum kasvaa kahdella alueella, yhtäältä Itä- ja Kaakkois-Aasiassa, toisaalta Pohjois-Amerikan itäosassa.

Luokittelu

Penthoraceae käsittää vain yhden kaksilajisen suvun Penthorum. Aiemmin se on tavallisesti viety rikkokasveihin (Saxifragaceae), mutta nyt sitä pidetään ärviäkasvien (Haloragaceae) läheisenä sukulaisena.
Kaukaisen Maan laulut

Juoni

Romaani sijoittuu 3000-luvulle. Tiedemiehet olivat havainneet jo 1960-luvulla, että Aurinko tuottaa teoriaan nähden liian vähän neutriinoja ja ainoa selitys sille oli, että Aurinko on muuttumassa novaksi. Tämän johdosta ihmiskunta rupesi tutkimaan mahdollisuuksia perustaa avaruussiirtokuntia.
Yksi tällainen siirtokunta – yksi harvoista, joiden onnistuneesta perustamisesta Maan asukkaat saivat varman tiedon – perustettiin planeetalle nimeltä Thalassa, joka on suurimmaksi osaksi valtamerten peitossa. Koska ihmiset eivät voi selvitä hengissä satojen vuosien tähtimatkoista, tämän planeetan asuttamisessa käytettiin hyväksi geenipankkeja ja keinotekoisia kohtuja: Thalassalaisten ensimmäinen sukupolvi oli kokonaan koneiden kasvattama. Thalassan siirtokunta kuitenkin menetti yhteyden Maahan tulivuorenpurkauksen tuhottua suuren radioantennin.
Romaanin tapahtuvat käynnistyvät, kun thalassalaiset huomaavat epätavallisen avaruusaluksen saapuneen. Magellan-nimisen avaruusaluksen matkustajina ovat viimeiset jäljellä olevat Maan asukkaat; viimeisinä vuosisatoina teknologia oli kehittynyt huomattavasti, mikä mahdollisti paitsi syväjäädytyksen käytön ja elävien matkustajien kuljettamisen, myös kvanttienergioita käyttävän moottorin. Magellan on matkalla planeetalle nimeltä Sagan 2, joka on mahdollista muuttaa asumakelpoiseksi, jos sen kiertorataa muutetaan aluksen kvanttimoottorien avulla. Magellan pysähtyy Thalassaan tutkimaan, mitä siirtokunnalle tapahtui, ja samalla rakentamaan uudelleen loppuun kuluneen, jäästä tehdyn etukilven, joka suojelee alusta avaruuspölyltä. Maan asukkaat kohtaavat thalassalaiset ystävinä, mutta ongelmiakin syntyy: Osa aluksen miehistöstä haluaa jäädä Thalassaan, ja rupeavat salaiseen kapinaan. Lisäksi Magellanin miehistö ystävystyy thalassalaisten kanssa, mikä vaikeuttaa lähtöä.

Vastaanotto

Toni Jerrmanin (Tähtivaeltaja 4/1987) mukaan Clarke yrittää osin keskittyä ihmissuhteisiin saadakseen tarinasta kirjan mittaisen, mutta kyvyt eivät riitä. Tärkeintä tuntuu olleen taustan tieteellisyys, mutta pyrkimykset sen varmistamiseen johtavat Jerrmanin mukaan aina vain kirjan nopeaan vanhenemiseen. Aikuisten tieteiskirjallisuuden sijaan kyse on enemmän lapsille suunnatusta helposta scifistä.
Keski-Penikka

Muodostuminen

Keski-Penikan rantakerrostuma syntyi mannerjäätikön reunan peräännyttyä noin 10 400 vuotta sitten. Keski-Penikan laki oli tuolloin yli 30 metrin syvyydessä. Maankohoamisen seurauksena vaaran laki paljastui noin 9 600 vuotta sitten. Siitä muodostui saari, joka oli alttiina myrskyjen synnyttämän aallokon huuhtomiselle, joka muodosti laajoja kalliopaljastumia ja rantakivikkoja vaaran laelle.
Maankohoamisen seurauksen vaaran rinteille syntyi sarja allekkaisia rantavalleja. Vaaran ylärinteillä rantakerrostumat koostuvat isoista kivistä ja lohkareista.

Geologia

Rantakivikot koostuvat pääasiassa gabrosta. Muodostumassa on myös länsiluoteesta paikalle kuljettamaa kiviainesta, mm. kvartsiitteja. Peruskallio on pääosin gabroa, joka asteittain muuttuu anortosiitiksi ja kaakkoispuolella ultramafisiksi kiviksi. Vaaran itäpuolen kivikko on osin louhikkoa ja kauempana kalliosta pienikivistä lohkareikkoa. 90% itäpuolen kivikosta on ultramafista kiveä.

Kasvillisuus

Kallioharjanteita peittävät sammal- ja jäkäläpatjat. Kvartsiittikivillä viihtyvät eri karttajäkälät. Graniittikiviä taasen peittävät pääosin karttajäkälät ja niiden väliin työntyy nystyjäkäliä. Paikoin kivien pinnoilla on myös napajäkäliä ja tinajäkäliä. Itärinteen kivikkoa reunustavat ultramafiset kalliojärkäleet, joiden raoissa kasvaa runsaasti kallioimarretta, karvakiviyrttiä. 
Itärinteellä kasvaa runsaasti pohjansinivalvattia ja hiirenporrasta, metsäkurjenpolvea ja metsäkortetta. Loivilla seinämillä on metsälauhaa. Jäkälistä kalliolla kasvaa kalliolaakajäkälää, pahtanystyjäkälää, sammallaakajäkälää, suomulimijäkälää. Varvikko koostuu mustikasta ja juolukasta.

Metsät

Kallioiden välisissä notkelmissa kasvaa pihlajia ja haapoja .
Vaaraa läheisyydessä suurinosa metsistä on uutta kangaskuusikoita. Paikoin on pieniä lehtomaisia kangas alueita ja yksittäisiä lehtoja. Kallioiset metsät ovat enimmäkseen kitukasvuisia männiköitä. Itärinteellä on kuusivaltaisia lehtomaista kangasta tai lehtometsää. Laella on harvapuustoisia metsäpainanteita, joissa kasvaa käkkyräisten mäntyjen ohella hieskoivuja, haapoja ja pihlajia.

Retkeily

Keski-Penikan laella sijaitsee 2009 vuonna rakennettu Kivalon-autiotupa sekä vanha palovartijan torni, joka toimii nykyään näköalatornina. Keski-Penikan laella ei ole vesipistettä, mutta vaaran vieressä on Kivalon Jääkärikämppä-päivätupa, jonka läheisyydessä on lähdepuro.
Keski-Penikalle kulkee lyhyt, mutta vaativa Keski-Penikan näkötornin-retkeilyreitti. Reitti alkaa Kivalon P-paikalta ja reitin pituus on noin kaksi kilometriä suuntaansa. Reitti on lyhyt, mutta vaativuutta lisää pirupelto, jonka läpi reitti kulkee.
Matematiikka

Etymologia ja yleiskatsaus

Sana matematiikka (kreik. μαθηματικά, ’mathēmatiká’) tulee kreikan sanasta μάθημα (máthēma), joka tarkoittaa tiedettä, tietoa tai oppimista. Matemaatikkoa tarkoittava kreikankielinen sana μαθηματικός (mathematikós) tarkoittaa ”halukas oppimaan”.
Matematiikan pääalueet syntyivät käytännön tarpeista. Laskutaito oli tarpeellinen niin kaupankäynnissä, maanmittauksessa kuin tähtitieteellisten tapahtumien ennustamisessakin. Matematiikka on siis alun perin muiden tieteiden (lähinnä luonnontieteiden) työkalu ja tutkimustulosten tarkka ilmaisuväline. Matematiikan avulla voidaan teoreettisesti tarkastella käytännössä havaittuja asioita ja tehdä näistä tutkimustuloksista johtopäätöksiä.
Matematiikan vanhimpia osa-alueita ovat aritmetiikka eli laskuoppi sekä geometria. Aritmetiikka käsittelee numeroita ja lukuja, joista ensimmäisenä on otettu käyttöön positiiviset kokonaisluvut eli luonnolliset luvut, sekä niillä suoritettavia laskutoimituksia. Lukukäsitteen myöhemmät laajennukset ovat johtaneet muidenkin lukulajien kuten reaalilukujen ja kompleksilukujen käyttöönottoon. Lukuteoria tutkii lukujen syvempiä ominaisuuksia. Yhtälöiden ratkaisemisessa tarvittavien menetelmien tutkimus johtaa algebraan.
Avaruuksien tutkiminen saa alkunsa geometriasta. Ensin kehitettiin euklidinen geometria, josta trigonometria on eriytynyt omaksi erikoisalakseen. Myöhemmin osoittautui, ettei euklidinen geometria ole ainoa looginen mahdollisuus, ja sen ohella onkin kehitetty myös epäeuklidisia geometrioita.
Nykyisen korkeamman matematiikan pääosiksi mainitaan tavallisesti abstrakti algebra, analyysi ja topologia, jotka jakaantuvat moniin osa-alueisiin.  Matematiikan peruskäsitteiden tarkempi analysointi on johtanut joukko-opin kehittymiseen.
Matemaatikot loivat lukuisia välttämättömiä käsitteitä tietokoneita kehitettäessä; näistä kehittyi edelleen informaatioteoria.

Tärkeitä teemoja matematiikassa

Seuraava lista antaa vain yhden mahdollisen näkemyksen.
Filippiinienparatiisimonarkki

Levinneisyys

Filippiinienparatiisimonarkkia tavataan Filippiineillä ja Indonesiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Cecilia Cuțescu-Storck

Cecilia Cuțescu-Storck (1879 Câineni – 1969 Bukarest) oli romanialainen taidemaalari ja feministi. Hän oli mukana perustamassa Romanian naistaiteilijoiden liittoa.
Kurre (pilalehti)

Kurre oli Helsingissä vuosina 1870–1879 ilmestynyt ruotsinkielinen pilalehti.
Kurre oli Suomen ensimmäinen varsinainen pilalehti. Sen perustajiin kuuluivat tilapäisjulkaisuina ilmestyneiden pilalehtien parissa jo aiemmin toimineet uusmaalaiset opiskelijat O. R. Strömfors, V. L. Cajander ja E. O. Stenberg sekä ylioppilas F. J. Vahlbeck (myöhemmin Valbäck). Kahdesti kuukaudessa ilmestyneen lehden julkaisijaksi ja toimittajaksi lupautui Strömfors.
Suomenkieliseen Veitikkaan verrattuna Kurren huumori oli harmitonta ja se joutui vain harvoin sensuurin hampaisiin. Poliittiset kannanotot näkyivät lähinnä fennomaanien piikittelynä. Lehden suurimpana ongelmana oli kuvituksen saaminen, minkä johdosta Strömfors pyyhki pois alkuosan sen alaotsikosta Illustrerad skämt-tidning vuonna 1877.
Kurren painosmäärä oli 700 kappaletta vuonna 1871, 1 000 vuonna 1872 ja 1 200 vuonna 1873. Se lienee kuitenkin ollut kannattamaton, mikä tekijöiden muiden kiireiden ohella johti lehden lakkaamiseen.
Söderström & Co

Lyhyt historia

Werner Söderström oli vuonna 1878 perustanut WSOY:n joka kustansi niin suomen- kuin ruotsinkielistäkin kirjallisuutta. Vuonna 1891 nämä lohkot erotettiin ja Söderström & Co perustettiin kustantamaan ruotsinkielistä kirjallisuutta.
1990-luvulle saakka Söderström & Co:n repertuaariin lukeutui pääasiassa runoutta, esseitä sekä omaelämäkertoja, myöhemmin myös paljon romaaneja. Suomenruotsalaisen kirjallisuuden lisäksi yhtiö julkaisi ruotsalaista sekä muuta ulkomaista kirjallisuutta. Yleisen kirjallisuuden puolella Söderström julkaisi vuosittain noin 120 nimikettä, joista osapainoksina Ruotsissa noin 80. Viime aikojen suuria menestyksiä oli Westön Där vi en gång gått, jonka alkukielistä versiota myytiin yli 20 000 kappaletta.
Söderström & Co:n suurimmat omistajat olivat Svenska Litteratursällskapet, Konstsamfundet ja Appelbergin perhe.

Opetusmateriaalit

Oppikirjapuolella Söderström & Co julkaisi kuutisenkymmentä nimikettä vuosittain. Omien julkaisujen lisäksi Söderström & Co käänsi muiden kustantamoiden suomenkielisiä oppikirjoja suomenruotsalaisten tarpeisiin.
Säänkestävä teräs

Säänkestävä teräs eli corten-teräs on kuparilla, kromilla, nikkelillä ja fosforilla niukasti seostettu teräslaatu, jonka pinnalle muodostuu ulkoilmassa hapen ja kosteuden vaikutuksesta oksidikerros. Pintaan muodostuva tiivis oksidikerros estää korroosion jatkumisen syvemmälle.
Oksidikerroksen muodostumisen jälkeen säänkestävät teräkset saavat ruskeanoranssin, ruosteen värin. Himmeä väri vaihtelee voimakkaasti pinnan märkyyden mukaan: kuivana lähes oranssi pinta on märkänä tummanruskea.
Tavanomaisissa teräslaaduissa korroosio ulkoilmassa tapahtuu sykleittäin – syntyvä karkeahko ruostekerros kuluu pois ja teräs ruostuu uudelleen, mikä jatkuvasti toistuessaan aiheuttaa materiaalikatoa, korroosiohävikkiä. Säänkestävät teräkset ruostuvat nopeasti hienojakoiseen, tiiviiseen ja kestävään oksidipintaan asti, jolloin korroosiohävikki jää hyvin pieneksi.
Tekniikan edelläkävijänä toimi amerikansuomalainen arkkitehti Eero Saarinen, joka käytti sitä ensi kerran vuonna 1963 valmistuneessa John Deere -traktoriyhtiön pääkonttorissa Yhdysvaltojen Illinois’ssa.

Käyttö

Säänkestäviä teräksiä käytetään verhouksena rakennusten julkisivuissa, rakenteena esimerkiksi silloissa ja säiliöissä, sekä lämpöteknissä laitteissa esimerkiksi savupiipuissa ja lämpökattiloiden tulipesissä sekä hormiosissa. Yleensä teräspinta jätetään täysin käsittelemättä, mutta tarvittaessa se voidaan maalata, esimerkiksi jos teräs joutuu jatkuvaan vesikosketukseen, tai ankariin olosuhteisiin (esimerkiksi merikontit). Teräksen korroosiokäyttäytyminen vähentää ja hidastaa vaurioituneen maalipinnan alla etenevää korroosiota. Rantasalmen vesitorni on valmistettu kokonaan säänkestävästä teräksestä. 
Säänkestäviä teräksiä voidaan kylmämuovata normaalisti ja ne ovat hyvin hitsautuvia. Seostuksessa käytetyn fosforin vuoksi iskusitkeys on tavanomaista terästä huonompi. Haurasmurtumavaaran vuoksi teräs soveltuu parhaiten ohuihin levy- ja profiilirakenteisiin.
Säänkestävien terästen kauppanimikkeitä ovat muun muassa COR-TEN A, COR-TEN B, COR-TEN HighTemp, S355J0WP ja S355J2WP.
Rosalind Ayres

Rosalind Ayres (s. 7. joulukuuta 1946 Birmingham, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Titanicissa, jossa hän näytteli Lady Lucile Duff-Gordonia. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Martin Jarvisin kanssa vuodesta 1974 ja heillä on kaksi lasta.
Uskonto Euroopassa

Uskonto Euroopassa on eurooppalaisten alkuperäisuskontojen väistymisen jälkeen ollut keskeisesti kristillistä. Nykyisin Euroopassa on niin kristittyjä, uskonnottomia kuin muidenkin uskontojen kannattajia. Siirtolaisuuden myötä etenkin muslimien määrä Euroopassa on kasvanut.

Historia

Euroopan vanhat uskonnot olivat yleisesti monijumalisia, kuten antiikin Kreikan uskonto, antiikin Rooman uskonto, germaaninen muinaisusko ja kelttiläinen muinaisusko. Rooman valtakunnan tuhoutumisen jälkeen kristinusko levisi keskiajalla vähitellen eri puolille Eurooppaa. Kristillisyys kehittyi eri suuntaan kreikankielisessä Itä-Roomassa eli Bysantissa kuin lännessä, jossa Rooman piispan eli paavin valta kasvoi. Idän ja lännen kirkot erosivat toisistaan vuonna 1054 niin sanotussa suuressa skismassa. Eurooppaan muodostui selkeä kulttuurinen raja idän ja lännen välillä.
Noin tuhannen vuoden ajan katolinen kirkko käytti merkittävää valtaa länsi-Euroopassa ja piti yllä kulttuurin yhtenäisyyttä. Antiikin kirjoituksia kopioitiin kirkon luostareissa teologiaa varten. Keskiajan arkkitehtuurin merkittävimpiä hankkeita olivat kirkot. Islam levisi muun muassa Espanjaan valloitusten myötä. Arabialainen kulttuuri välitti Eurooppaan antiikin kulttuuriperintöä, joka oli sieltä osin kadonnut. Ristiretket aiheuttivat pitkäaikaisen välirikon eurooppalaisen ja arabialaisen kulttuuripiirin välille.
Antiikin humanismi nousi renessanssin myötä. Reformaatio hajotti läntisen kirkon yhtenäisyyden. Britannia, Hollanti ja Sveitsi erosivat anglikaaniseksi ja kalvinistisiksi alueiksi, pohjoinen Saksa ja Pohjoismaat luterilaisen protestanttisuuden hallitsemiksi alueiksi. 1700-luvun valistus ja Ranskan suuri vallankumous vaikuttivat kirkon ja valtion eroon. Muun muassa Pohjoismaissa yhteiskunnan sekularisaatio on edennyt varsin pitkälle.

Uskonnollisuus

Vuonna 2010 tehdyn Eurobarometri-tutkimuksen mukaan Euroopan unionin asukkaista 51 prosenttia sanoi uskovansa jumalan olemassaoloon, 26 % jonkinlaiseen henkeen tai voimaan ja 20% ei uskonut jumalaan tai henkiin.
Värilliset

Värilliset (afrikaansiksi Bruinmense, Kleurlinge, engl. Coloured) ovat eteläafrikkalainen etninen ryhmä, joka syntyi 1700–1800-lukujen aikana khoiden, vapautettujen ja karanneiden kaakkoisaasialaisten orjien, bantujen sekä eurooppalaisten siirtolaisten jälkeläisistä. Etelä-Afrikassa on noin 3 700 000 värillistä (9 % väestöstä) ja Namibiassa noin 125 000.
Värillisillä on eteläafrikassa oma etninen identiteettinsä, joka kehittyi 1860-luvun aikana. Värilliset ovat keskittyneet Kapmaan alueelle. Apartheidin aikana värilliset olivat yksi virallisestä väestöryhmästä bantujen, valkoisten ja aasialaisten ohella, joihin kaikki eteläafrikkalaiset luokiteltiin.
Suurin osa Etelä-Afrikan värillisistä puhuu äidinkielenään afrikaansia ja kaikista afrikaansinpuhujista he muodostavat noin puolet. Joidenkin värillisten äidinkieli on englanti ja apartheidin aikana monien mustien tavoin värilliset ryhtyivät enenevässä määrin käyttämään englantia protestina afrikaanerien apartheid-politiikkaa vastaan.
Myös Yhdysvalloissa afroamerikkalaisia kutsuttiin aikaisemmin värillisiksi (engl. colored), mutta termi on nykyisin jäänyt pois käytöstä ja sitä pidetään harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta loukkaavana.
Mañğıstawin alue

Maantiede, ilmasto ja luonto

Mañğıstawin alue rajoittuu pohjoisessa Kazakstanin Atırawin ja koillisessa Aqtöben alueisiin, idässä Uzbekistanin Karakalpakiaan, etelässä Turkmenistaniin ja lännessä Kaspianmeren kautta Azerbaidžaniin. Idässä Ustjurtin laakion länsireunalla sijaitsee joukko matalia vuoria. Mañğışlaqin niemimaan eteläosassa on Mañğıstawin laakio ja pohjoisessa Qaratüleyn suolamaa. Ilmasto on mannermainen ja kuiva. Tammikuun keskilämpötila on etelässä nollasta –4 °C:een ja pohjoisessa –8—12 °C, heinäkuun keskilämpötila 26–28 °C (toisinaan jopa 45 °C). Vuotuinen sademäärä on 120–160 millimetriä.
Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy, maakaasu, rautamalmi, ruskohiili, kalkkikivi, kuorisora ja merkeli. Alueella on suuret pohjavesivarat. Kasvillisuus koostuu etupäässä marunoista, suolaheinistä ja suolakkokasveista. Eläinkuntaan kuuluvat susi, kettu, jänis, gaselli, saiga, peltohiiri, linnut ja käärmeet.

Liikenne ja talous

Beynewista on rautatieyhteys Aqtawin kautta Jañaözeniin. Aqtawissa, Fort-Şevçenkossa ja Qurıqissa on merisatamat.
1960-luvulle saakka seudulla harjoitettiin karjanhoitoa, pienimuotoista viljanviljelyä, kalastusta ja suolan tuotantoa. Vuonna 1965 alettiin hyödyntää Özenin öljy- ja kaasuesiintymiä. Jañaözenista on öljy- ja kaasujohdot Atırawiin. Alueella toimii ydinvoimala, koneenrakennus-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.
Olavi Merinen

Aarre Olavi Merinen (23. huhtikuuta 1917 Nurmijärvi – 24. tammikuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Merinen kävi kuusi vuotta Porvoon yhteislyseota ja opiskeli sitten Helsingissä Mainos- Ja Myyntikoulussa. Meriläinen oli koulutukseltaan somistaja ja toimi somistajana Porissa. Merinen osallistui talvi- ja jatkosotaan, ja asevelvollisuus ja sodat veivät yhteensä viisi ja puoli vuotta hänen elämästään. Päästyään siviiliin hän meni naimisiin ja muutti perheensä kanssa 1955 Savonlinnaan, jossa hän toimi kauppaopiston opettajana. Vaimon kuoleman jälkeen kasvatti yksin kaksi poikaansa. Vuonna 1970 he muuttivat Helsinkiin jossa Merinen työskenteli Kotisaari Oy:n arkiston hoitajana. Kolmen kirjan lisäksi hän kirjoitti erityisesti kuunnelmia ja pakinoita ja menestyi kuunnelmakilpailuissa.
Merinen kirjoitti kaksi romaania, yhden nuorten kirjan, useita radiokuunnelmia ja pakinoita. Hän oli lisäksi teatterin, kuvaamataiteiden ja musiikin harrastaja.
Nuottio

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,9 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Lummenen alueeseen (14.254) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119 metriä mpy.
Pääkallokehrääjä

Juoni

Kirjan tapahtumat ovat kuvitteellista historiaa, jossa neuvostojoukot valloittivat Suomen 1944.
Kirjassa eletään vuotta 1986, jolloin alkaa Sinisen Armeijakunnan uhkarohkea suunnitelma venäläissotilaiden poistamiseksi Suomesta varastettujen ydinpommien avulla. Ydinlatausten viritykseen pitää kuitenkin kaapata kaksi asiantuntijaa, ja siitä alkavat ongelmat.
U-479

U-479 oli Saksan laivaston tyypin VII -sukellusvene.

Valmistus

Alus tilattiin 10. huhtikuuta 1941 Kielistä Deutsche Werkeltä. Sen köli laskettiin 19. marraskuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 14. elokuuta 1943. Alus otettiin palvelukseen 27. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään yliluutnantti Friedrich-Wilhelm Sons.

Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 5. sukellusvenelaivueeseen, josta se siirrettiin 1. elokuuta 1944 8. laivueeseen. Alus upposi lähdettyään viidennelle partiomatkalleen 27. lokakuuta Danzigista. Se tuhoutui 27. marraskuuta Suomenlahdella osuttuaan miinaan. Aluksen löysivät virolaiset merenmittausviranomaiset.
Aziz Ansari

Yksityiselämä ja ura

Aziz syntyi Etelä-Carolinan Columbiassa vuonna 1982 Intian Tamil Nadusta Yhdysvaltoihin muuttaneeseen perheeseen. Hänen terveydenhoitoalalla työskentelevät vanhempansa ovat muslimeita, mutta itseään hän kuvailee ateistiksi. Hänellä on myös veli Aniz, joka osallistui yhden Master of None -sarjan jakson käsikirjoittamiseen.
Vuonna 2004 hän valmistui New Yorkin yliopistosta pääaineena markkinointi. Aziz sanoo olleensa liian laiska hakemaan valmistuttuaan taideyliopistoon, joten hän alkoi esiintyä newyorkilaisilla komediaklubeilla. Sketsishow Human Giantia alettiin esittää MTV:llä vuonna 2007, ja se pyöri kaksi kautta. Enemmän julkisuutta hän sai roolistaan Puisto-osastossa, jota alettiin esittää vuonna 2009.
Aziz asuu Los Angelesissa ja on parisuhteessa.
Johannes Lilje

Johannes (Hanns) Lilje (s. 20. elokuuta 1899, Hannover – 1977) oli saksalainen teologi, huomattava Luther-tutkija sekä 1920-luvun puolivälistä lähtien yksi ekumeenisen liikkeen keskeisistä johtajista. Vuosina 1934–1945 hän oli Luterilaisen Maailmanliiton pääsihteeri ja vuosina 1952–1957 puheenjohtaja. Koska hän oli yksi Saksan tunnustuskirkon johtajista, hänet vangittiin Hitlerin loppuaikoina. Vuonna 1947 hänestä tuli Hannoverin maapiispa, 1955 Saksan yhtyneiden evankelis-luterilaisten kirkkojen johtava piispa ja vuonna 1950 Loccamin evankelisen akatemian johtava esimies. Lilje myös perusti Sonntagsblatt-lehden ja julkaisi tätä.
Kontingenssiteoria

Kontingenssiteoria on organisaatioteoria, jonka mukaan ei ole yhtä ainoaa oikeaa tapaa organisoida yritystä (sen rakennetta, johtamista, päätöksentekoa ym.). Optimaalinen tapa on tilannesidonnainen ja riippuu kontingenssitekijöistä, joista tärkeimpiä ovat: teknologia, ympäristö (markkinat), organisaation koko, organisaation historia sekä työntekijöiden ja asiakkaiden odotukset (Huczynski ja Buchanan 2001: 506).
Kontingenssiteorian tavoitteena on ymmärtää, kuinka ja missä määrin erilaiset ympäristötekijät ohjaavat organisaatioita muokkaamalla niiden sisäisiä olosuhteita. Lawrence ja Lorsch (1967: ref. Harisalo 2010; 217) käyttivät ensimmäisinä käsitettä kontingenssiteoria, jolla he kuvasivat ympäristön ja organisaatioiden välisiä vuorovaikutuksia. Kontingenssiteorian syntyminen oli reaktio 1900-luvun ensimmäisellä alkupuolella vallinneelle johtamisajattelulle, jonka mukaan voisi olla ideaalinen, paras tapa organisoida yritys (Huczynski ja Buchanan 2001: 506).
Burnsin ja Stalkerin (1971: ref. Harisalo 2010; 218 ) empiiristen tutkimusten mukaan ympäristön luonne ja olosuhteet määrittävät organisaation sisäisen rakenteen ja toimintatavat. Vakaissa ja hitaasti muuttuvissa ja ennustettavissa ympäristöissä yritykset kehittivät itselleen mekaanisen rakenteen. Muuttuvissa ja epävarmoissa ympäristöissä organisaatiot kehittivät orgaanisen rakenteen, joka auttaa kestämään epävarmuutta, ennakoimattomuutta ja muutosta.
Organisaatiot eivät todellisuudessa ole täydellisesti mekaanisia tai orgaanisia vaan jotain näiden väliltä. Burnsin ja Stalkerin (1971: ref. Harisalo 2010: 219) mukaan tietoinen harkinta ei ohjaa organisaatiota jommankumman rakenteen suuntaan, vaan tämä tapahtuu tavallisesti huomaamattomasti pienin askelin. Lawrencen ja Lorchin (1967: ref. Harisalo 2010: 220) mukaan palvellakseen ympäristöä tehokkaasti, organisaation on jatkuvasti samanaikaisesti sekä eriytettävä että integroitava rakennettaan.
Kontingenssiteoriaa on myös kritisoitu laajasti siitä, että se perustuu yleistyksiin ja pyrkii yksinkertaistamaan monimutkaisia syysuhteita (Tienari ja Meriläinen 2012; 82).