google/wiki40b huggingface dataset:
Valkijärvi (Kangasala)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,9 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee kolme kilometriä Säynäjärveltä luoteeseen valtatien 9 lähellä Koukkusuon eteläreunalla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat lounaispäätä lukuunottamatta suomaata tai kosteikkoa. Se rantaan on rakennettu 10 vapaa-ajan asuntoa. Niile tulee tiet valtatieltä alkavalta metsäautotieltä, joka kulkee Matalajärvelle asti.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Säynäjärven-Myllyojan valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 147,8 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu ojia eikä sillä ole laskuojaakaan. Silti se luetaan mukaan Haukijärven valuma-alueeseen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa se on piirretty näkyviin ”Walkijärven” karttanimellä . Vuosien 1954 ja 1964 peruskartoissa järvi oli luonnontilaisen metsäjärvenä, mutta sen jälkeen alueelle rakennettiin valtatieltä metsäautoteitä. Vuoden 1975 kartassa sen eteläpäähän oli rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa.
Google I/O

I/O 2015

I/O 2015 -tapahtumassa Google esitteli Android M -käyttöjärjestelmän, Android Pay -maksujärjestelmän, Google Photosin, Nexus 9 -tabletin, Google Carboardin ja Android-pohjaisen IoT-laitteiden käyttöjärjestelmä Brillon. Lisäksi se esitteli monia pienempiä uudistuksia ja parannuksia jo olemassa oleviin tuotteisiin, kuten Google Mapsin offline-kartat.

I/O 2016

I/O 2016 -tapahtuma pidettiin 17.–19. toukokuuta. Siellä esiteltiin Google Allo, Google Assistant, Google Duo, Firebase ja Google Home. Google esitteli myös käyttöjärjestelmiensä uusia versioita: Android Nougatin ja Android Wear 2.0:n.
Juhani Valli

Juhani Valli (s. 1954 Rovaniemi) on suomalainen eräkirjailija.
Valli on asunut Rovaniemen ohella Kemijärvellä, Oulussa ja Skövdessä. Hän on koulutukseltaan ylioppilasmerkonomi. Valli, joka käyttää myös nimimerkkiä Nuro II, on kirjoittanut kaunokirjallisten teosten ohella tekstejä muun muassa Lapin Kansa -lehteen, blogeja sekä erätarinoita Eränkävijä-vuosikirjaan ja Metsästys ja Kalastus -lehteen aina vuodesta 1992. Hänen esikoisteoksensa Juuret kairassa ilmestyi 2007 Otavan julkaisemana. Vuoteen 2013 mennessä julkaistuissa kolmessa teoksessa on yhteensä 62 eränovellia.
Jameis Winston

Ura

Texas Rangers varasi Winstonin high schoolista vuoden 2012 MLB:n varaustilaisuuden 15. kierroksella. Ammattilaisuran ja alemmissa farmiliigoissa pelaamisen sijaan hän päätti kuitenkin mennä yliopistoon.
Floridan osavaltionyliopiston joukkueissa myös baseballia pelannut Winston on vuoden 2013 Heisman Trophy -voittaja amerikkalaisen jalkapallon vuoden parhaana yliopistopelaajana. Hänestä tuli arvostetun palkinnon historian nuorin voittaja ja toinen palkinnon voittanut tulokas eli ”freshman” – Texas A&M:n tulokaspelinrakentaja Johnny Manziel oli voittanut palkinnon edellisellä kaudella.
Yliopistourallaan Winstonia pidettiin yleisesti ottaen kenties maan lahjakkaimpana pelinrakentajana, mutta lukuisat kentän ulkopuoliset selkkaukset ovat herättäneet kysymyksiä hänen valmiudestaan ammattilaiskentille.

NFL-ura

Tampa Bay Buccaneers varasi Winstonin vuoden 2015 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana.

Muuta

Winstonia käsitellään dokumenttielokuvassa Uhka kampuksella (2015), sillä elokuvan mukaan hän syyllistyi raiskaukseen opiskellessaan yliopistokampuksella. Tammikuussa 2016 Floridan osavaltionyliopisto maksoi häntä syyttäneelle naiselle 950 000 dollaria tämän nostettua kanteen, mutta yliopisto ei myöntänyt Winstonin olevan syyllinen.
Kansan suojeluyksiköt

Ihmisten suojeluyksiköt (arab. وحدات حماية الشعب‎; kurdiksi یەکینەکانی پاراستنی گەل; Yekîneyên Parastina Gel eli YPG; syyr. ܚܕܝ̈ܘܬܐ ܕܣܘܬܪܐ ܕܥܡܐ (Ḥdoywotho d'Sutoro d'Amo)) on Syyriassa toimiva aseistautunut ryhmä eli armeija. Se puolustaa Rojavaa eli Pohjois-Syyrian tasavaltaa, joka on Syyriassa sijaitseva itsehallintoalue.
Suojeluyksiköt on Kansanvaltaisen liittopuolueen (PYD) aseellinen siipi. YPG on liittoutunut Turkissa perustetun Kurdistanin työväenpuolueen (PKK) kanssa.
Suojeluyksiköiden mukaan sillä on vuonna 2018 järjestäytynyttä toimintaa Afrinin, Kobanen ja Ciziren piirikunnissa sekä Aleppo’n Sheikh Maqsoudin kaupunginosassa.

Historia

Pienemmät ryhmät perustivat Kansan suojeluyksiköt järjestönä vuonna 2004 suojelemaan ihmisiä Syyriassa vallassa olleen Baath-puolueen hallinnon tekemiltä hyökkäyksiltä. Suojeluyksiköt järjestäytyivät monissa kaupungeissa ja taistelivat hallintoa vastaan. Virallisesti suojeluyksiköt perustettiin vuonna 2011.
Suojeluyksiköt valtasi Kobanen heinäkuussa 2012. Elokuussa 2014 suojeluyksiköt liittyi kansainväliseen Islamilaista valtiota vastaan hyökkäävään liittoumaan. Lokakuussa 2014 Islamilainen valtio saartoi Kobanea kolmesta suunnasta ja neljäs oli Turkin raja. Turkki salli suojeluyksikön jäsenten paeta Islamilaista valtiota Turkin puolelle, mutta myös esti Turkin ja Syyrian kurdeja osallistumasta väkivaltaisuuksiin. Vuonna 2014 noin 65 % suojeluyksiköiden jäsenistä oli miehiä ja noin 35 % naisia.
Pátria

”Pátria” (”Isänmaa”) Timor Lesten demokraattisen tasavallan eli Itä-Timorin kansallislaulu. Laulu esitettiin ensi kerran 28. marraskuuta 1975, jolloin Itä-Timor julistautui yksipuolisesti itsenäiseksi Portugalista. Pian tämän jälkeen, 7. joulukuuta 1975, Indonesia miehitti maan. Laulun on säveltänyt Afonso de Araujo ja sen on sanoittanut runoilija Francisco Borja de Costa, joka sai surmansa Indonesian miehittäessä maan.
Indonesian joukkojen vetäydyttyä ja maan saavutettua itsenäisyyden YK:n valvonnassa, Pátriasta tuli maan virallinen kansallislaulu 20. toukokuuta 2002. Laulu lauletaan portugaliksi, koska siitä ei ole virallista versiota tetumiksi, joka on maan toinen virallinen kieli.
Alfreð Finnbogason

Maajoukkueura

Alfreð Finnbogason pelasi Islannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 11 ottelua, joissa teki viisi maalia. Hän pelasi kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Färsaaria vastaan maaliskuussa 2010. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Israelia vastaan saman vuoden marraskuussa. Ensimmäisen arvokisojen karsintaottelunsa hän pelasi 0–0-tasapeliin päättyneessä EM-karsintaottelussa Kyprosta vastaan maaliskuussa 2011.
Alfreð on 9. kesäkuuta 2016 mennessä pelannut kaikkiaan 34 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt kahdeksan maalia. Pelaamissaan kymmenessä MM-karsintaottelussa hän on tehnyt kaksi maalia, kahdeksassa EM-karsintaottelussa ei yhtään. Hän pelasi viidessä karsintaottelussa kaikkiaan 99 minuuttia Islannin selviytyessä EM-kilpailuihin 2016.
Ruben Loftus-Cheek

Seurajoukkueura

Loftus-Cheek on edustanut Chelseaa koko uransa ajan. Kaudella 2013−2014 hän voitti seuran kapteenina nuorten FA Cupin. 
Aikuisten joukkueessa Loftus-Cheek teki kilpailudebyyttinsä Mestareiden liigan alkulohkon ottelussa Sporting CP:tä vastaan Stamford Bridgellä joulukuussa 2014. Hän tuli kentälle vaihdosta Cesc Fàbregasin tilalle kymmenisen minuuttia ennen loppua. Loftus-Cheek esiintyi ottelussa pirteästi. Valioliigassa Loftus-Cheek debytoi tammikuussa 2015 Manchester Cityä vastaan ja juhli kauden päätteeksi myös Valioliigan mestaruutta. Hän esiintyi kaudella 2014−2015 Valioliigassa kolmesti. Hän voitti samalla kaudella UEFA Youth Leaguen mestaruuden.
Loftus-Cheek pelasi 13 valioliigaottelua kaudella 2015−2016. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki Aston Villaa vastaan huhtikuussa 2016. Seuraavalla kaudella Chelsea voitti mestaruuden, mutta Loftus-Cheek pelasi kauden aikana kuudessa valioliigaottelussa yhteensä vain 30 minuuttia. Kaudella 2017−2018 hän esiintyi 24 valioliigaottelussa, näistä 21 kertaa avauskokoonpanossa. Seuraavalla kaudella hän pelasi jälleen 24 liigaottelussa, tosin vain kuusi kertaa avauksessa, ja teki kuusi maalia. Eurooppa-liigassa 2018−2019 hän teki 11 ottelussa neljä ja syötti kolme maalia, muttei pelannut voitokkaassa loppuottelussa akillesjännevamman vuoksi.

Maajoukkueura

Loftus-Cheek on pelannut monissa Englannin nuorten maajoukkueissa. Hän pelasi kahdessa ottelussa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Ensimmäisen ottelunsa Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi Saksaa vastaan marraskussa 2017. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2018 neljässä ottelussa. Avausottelussa Tunisiaa vastaan hän tuli vaihdosta kentälle, ja oli avauskokoonpanossa kahdessa muussa alkulohkon ottelussa sekä tappiollisessa pronssiottelussa Belgiaa vastaan.
Urania (Kypros)

Historia

Uranian historiasta tiedetään suhteellisen vähän. Kaupunki on hautalöytöjen perusteella saattanut olla olemassa jo geometrisella ja arkaaisella kaudella. Kaupungin varsinaisen paikan arkeologisten löytöjen perusteella se olisi kuitenkin ollut olemassa vasta klassisella kaudella. Demetrios Poliorketes valtasi kaupungin vuonna 306 eaa. rantauduttuaan joukkoineen Kyprokselle Karpasiassa. Tämän jälkeen hän eteni sieltä kohti Salamista. Kaupunki kukoisti edelleen hellenistisellä ja roomalaisella kaudella ja aina varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle saakka. Se hylättiin arabien hyökkäysten vuonna 647 jaa. jälkeen.
Kaupungin alueella on suoritettu joitakin kaivauksia vuonna 1938.

Rakennukset ja löydökset

Uranian raunioalue käsittää laajan alueen rannalla sekä sisämaan rinteillä. Kaupungin akropolis sijaitsi kaupungin eteläosassa. Akropoliilta on löydetty jonkun rakennuksen rauniot. Ne ovat mahdollisesti peräisin pyhäköstä tai linnoituksesta. Alakaupunki levittäytyi akropoliin ja meren väliselle alueelle. Sieltä on löydetty useiden rakennusten osia, kuten pylväänosia. Kaupungin satamana toimi hevosenkengänmuotoinen luonnonsatamalahti. Sen rannalla on joitakin jäänteitä satamarakennelmista.
Kaupungin hautausmaita on löydetty sen länsipuolelta. Haudat ajoittuvat klassiselta hellenistiselle kaudelle. Bysanttilaisen ajan löytöihin lukeutuvat kolmen kirkon rauniot. Ne ovat nykyisin parhaiten näkyvät jäänteet paikalla.
Kaupungin paikalta tehdyt esinelöydöt ovat Kyproksen museossa Nikosiassa ja osaksi museoissa eri puolilla maailmaa, kuten Ashmolean Museumissa Oxfordissa.
Teijo Erkinharju

Teijo Tapani ”Twist Twist” Erkinharju (s. 24. tammikuuta 1962 Kuusankoski) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Peer Güntin pitkäaikaisimpana rumpalina (1981–2005). Erkinharjun muita yhtyeitä ovat olleet muun muassa Leningrad Cowboys, Los Bastardos Finlandeses, Road Crew, Daavid & Goljat, Daltons sekä Devil’s Milk. Hän on toiminut myös sessiomuusikkona. 
Erkinharju tunnetaan räväkästä ja nopeasta soittotyylistään. 1980-luvulla hän käytti enimmäkseen Pearl-merkkisiä settejä, jotka sisälsivät kaksi bassorumpua ja mm. neljä octobania. Nykyisin Erkinharju soittaa Drum Workshopin rummuilla ja käyttää pääasiassa vain yhtä bassorumpua. Paiste-merkkisiä symbaaleja hän on käyttänyt lähes koko uransa.
Ferdinand Filip

Ferdinand Filip (ransk. Ferdinand Louis Philippe Charles Henri; 3. syyskuuta 1810 Palermo, Sisilia – 13. heinäkuuta 1842 Neuilly-sur-Seine) oli Ranskan kuningas Ludvig Filipin vanhin poika ja kruununprinssi. Hän käytti vuodesta 1830 arvonimeä Orléansin herttua, joka siihen asti oli kuulunut hänen isälleen ennen tämän valtaannousua.
Ferdinand Filip ehti aloittaa lupaavan sotilasuran ja hän palveli Algeriassa vuosina 1834–1836 sekä 1839. Hän oli vuodesta 1837 naimisissa Mecklenburgin prinsessa Helenan kanssa. Heillä oli kaksi poikaa, Pariisin kreivi Philippe ja Chartresin herttua Robert. Ferdinand kuoli 31-vuotiaana vaunuonnettomuudessa, minkä jälkeen kruununprinssin asema siirtyi hänen tuolloin nelivuotiaalle vanhemmalle pojalleen.
Star (elokuvateatteri)

Star on elokuvateatteri Oulussa Tuiran kaupunginosassa Kalliotiellä. Star on perheyritys ja ainoa oululainen kaupallinen elokuvateatteri, joka ei ole Finnkinon omistuksessa. Ohjelmisto koostuu pääasiassa valtavirtaelokuvista. Starissa pyörii kerrallaan aina 12–25 elokuvaa. Alusta lähtien Starissa on ollut kaksi salia, myöhemmin sitä laajennettiin ja sinne lisättiin pieni kahvila ja kolmas sali. Neljäs sali valmistui elokuussa 2013. Lokakuussa 2016 valmistui remontti, jonka aikana vanhat salit Star 1 & Star 2 purettiin kokonaan ja niiden tilalle tuli kolme uutta salia. Starin viidessä salissa on yhteensä 353 asiakaspaikkaa.
Joulukuussa 2008 Stariin asennettiin Oulun ensimmäinen digitaalinen elokuvaprojektori. Laitteistolla pystytään esittämään myös kolmiulotteisia elokuvakopioita.
Lokakuussa 2016 remontin yhteydessä Star 1 -salista tuli Suomen toinen ja Oulun ensimmäinen Dolby Atmos -sali.
Elokuvateatteri on perustettu vuonna 1938 nimellä Bio Kuohu. Nimi muutettiin myöhemmin Maximiksi ja sitten Stariksi.
Lopuhkina

Maantiede ja asutus

Lopuhkinan kunnan pinta-ala on 270 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Lomonosovin piirin Kaprion, pohjoisessa Lepäsin ja Penikkalan ja idässä Kosteritsan kuntiin sekä etelässä Volossovan piiriin. Kunnan alueella virtaavat Vornaisienjoki ja Ruitsanjoki. Suurin järvi on Tehlitsänjärvi. Lopuhkinan radonlähteet ja -järvet ovat suojeltu luonnonmuistomerkki.
Kuntaan kuuluu 13 kylää: Isvara (ven. Izvara), Klarovitsa (Florevitsy), Klopitsa, Korkka (Gorki), Lopuhkina, Muhkovitsa (Muhovitsy), Nikolskoi (Nikolskoje), Saastrova (Zaostrovje), Savolssina (Savolštšina), Uusi-Puura (Novaja Burja), Vanha-Metussi, Vornaisi ja Ylä-Ruitsa (Verhnije Ruditsy).

Historia

1700-luvun puolivälissä paikalla sijaitsi Sergijevskojen eli Bereznjagin kylä, joka sai uuden nimen omistajansa Nikita Lopuhinin mukaan. Lopuhkinan kartanon lähellä sijaitsevien radonpitoisten lähteiden ja keinotekoisen järven yhteyteen perustettiin 1830-luvulla parantola. Järven rannalla toimi myös paperitehdas.
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Lopuhkinassa asui 89 venäläisen ohella 16 savakkoa, jotka kuuluivat Serepetan luterilaiseen seurakuntaan. Paperitehtaalla työskenteli myös 36 Suomesta tullutta suomalaista. Vuonna 1862 Lopuhkinan kylässä oli seitsemän taloa ja 54 asukasta, jotka olivat tilanomistajan maaorjia. Lopuhkinan kartanossa, paperitehtaalla ja parantolassa asukkaita oli 92. Seudun kylissä asui myös inkerikkoja, jotka venäläisten tavoin kuuluivat Metussin ortodoksiseen seurakuntaan.

Palvelut ja nähtävyydet

Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, lasten taidekoulu ja pieni poliklinikka. Klopitsassa on keskikoulu ja lääkintäasema. Korkan kylässä on golfkenttä.
Seudulta on löydetty useita muinaisia hautapaikkoja. Vornaisien kylän lähellä sijaitsee keskiaikainen maalinna. Lopuhkinan kartanosta on jäljellä huonokuntoinen päärakennus, parantola sekä muiden rakennelmien ja puiston jäänteitä. Muita kulttuuriperintökohteita ovat Vanhan-Metussin, Vornaisin ja Ylä-Ruitsan kartanoalueet sekä toisen maailmansodan muistomerkit.
Mutulus

Mutulus (lat., mon. mutula) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa doorilaistyyliseen korniisiin kuuluvan geisonin alapinnassa oleva koristeellinen riippulaatta. Sellainen oli sijoitettu geisonin alapintaan aina kunkin metoopin ja triglyfin kohdalle. Kukin mutulus oli koristeltu kolmella kuuden gutta-pisaran rivillä.
Mutulukset jäljittelivät kiviarkkitehtuurissa alkuperäisten puisten kreikkalaisten temppeleiden ylempien rakenteiden parrujen ulkonevia päitä. Niissä olevat gutat puolestaan jäljittelivät puisia vaarnoja eli tappeja, joilla puuosat oli liitetty toisiinsa. Doorilaisen taenian alapinnassa kunkin triglyfin kohdalla mutuluksia vastasivat regulat.
Sompion Lappi

Sompion Lappi on osa Suomen Lappia. Maantieteellisesti se käsittää Inarin Lapin eteläpuolella oleva Itä-Lapin alueen eli hallinnollisesti Savukosken, Sodankylän ja Pelkosenniemen kunnat. Käsitteellä on merkitystä kasvi- ja eläintieteessä. Se on yksi eliömaakunnista. Muita Suomen Lapin osa-alueita ovat Enontekiön Lappi, Inarin Lappi ja  Kittilän Lappi.
Alun perin Sompio on ollut Sodankylän alueella oleva siida eli lapinkylä.

Muuta

Sompion Lapissa on Natura 2000-luonnonsuojelualue FI 1301701 UK-puisto-Sompio-Kemihaara Sodankylän, Inarin ja Savukosken alueella.
Sompiosta on kirjoittanut kirjailija Samuli Paulaharju.
HMS Hannibal (1854)

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen 18. maaliskuuta 1854 laivasto-osaston kommodorin aluksena ensimmäisenä päällikkönään Frederick William Grey. Osaston tehtävänä oli kuljettaa 10 000 ranskalaista sotilasta Ahvenanmaalle. Myöhemmin alus siirrettiin Mustallemerelle. John Charles Dalrymple Hay vastaanotti aluksen päällikkyyden 25. tammikuuta 1855, jolloin se oli kontra-amiraali Houston Stewartin lippulaivana Mustallamerellä ja myöhemmin Välimerellä. Alus poistettiin palveluksesta 20. marraskuuta 1856 Portsmouthissa.
Alus palautettiin palvelukseen 1. helmikuuta 1858 Portsmouthin vartioaluksena päällikkönään George Fowler Hastings. Se kuljetti Garibaldin sotilaita Italiassa ja saapui Napoliin heinäkuussa 1860. Alus muutettiin proomuksi vuonna 1874, ja se myytiin romutettavaksi 12. huhtikuuta 1904.
Talvisodan pommitukset Porissa

Talvisodan pommitukset Porissa kohdistuivat kaupungin keskustaan neljänä päivänä joulukuun 1939 ja helmikuun 1940 välisenä aikana. Sen lisäksi Porin maalaiskunnassa sijainnutta Mäntyluodon satamaa pommitettiin 28 kertaa.
Porin ja Mäntyluodon pommituksiin osallistui yhteensä 126 Neuvostoliiton Itämeren laivaston ilmavoimien pommikonetta. Ne lensivät Virossa sijainneesta Paldiskin tukikohdasta. Pommeja pudotettiin yhteensä 122 tonnia.
Pommituslentojen erikoisuuksiin kuului lentäjille annettu määräys olla pudottamatta pommeja keskustan pohjoispuolella sijaitsevalle Toejoelle. Silloin vielä Ulvilan kuntaan kuulunut alue oli vähävaraisten työläisten asuinseutua. Toejoen sijaan pommituksen kohteeksi joutui keskustan kupeessa sijainnut puutaloista koostuva V kaupunginosa.
Poriin kohdistuneet ilmahyökkäykset loppuivat jo pari viikkoa ennen talvisodan päättymistä. Maaliskuun aikana kaupunkia ei enää pommitettu. Tämän katsotaan johtuneen helmikuussa toimintansa aloittaneesta Säkylän lentotukikohdasta. Pyhäjärven jäältä operoinut Lentolaivue 28 perustettiin suojaamaan Porin, Rauman ja Turun kaupunkeja sekä niiden satamia.
Jatkosodan aikana Poria ei enää pommitettu, johtuen saksalaisten hallussa olleen Porin lentokentän vahvasta ilmatorjunnasta sekä Viron menettämisen vuoksi pidentyneistä lentomatkoista.

Helmikuun 1940 tuhoisa pommitus

Tuhoisin kaupungin keskustaan kohdistunut pommitus tapahtui 2. helmikuuta 1940. Aamupäivän aikana sai surmansa yhteensä 21 ihmistä. Yhteensä 20 lentokoneesta koostunut laivue pommitti ensin Mäntyluodon satamaa ja kääntyi sen jälkeen kohti kaupunkia. Keskustassa se pudotti noin 200 pommia Satakunnan keskussairaalan ja Seikun sahan väliselle alueelle.
Yksi pommeista osui suoraan Rosenlewin tehtailla olleeseen sirpalesuojaan ja surmasi 14 työntekijää. Yksitoista heistä oli naisia ja kolme miehiä. Rosenlewin uhreista osa on haudattu Käppärän hautausmaalla sijaitsevaan yhteishautaan.
Helmikuun 2. päivän pommitukset vaativat lisäksi muualla kaupungissa seitsemän uhria, joista kaksi oli miehiä ja viisi naisia.

Mäntyluodon sataman pommitukset

Ensimmäinen suuria vahinkoja aiheuttanut hyökkäys Mäntyluotoon tapahtui joulukuun 22. päivänä 1939 ja sen jälkeen satamaa pommitettiin parin päivän välein. Pommikoneet saapuivat yleensä 8–9 aikoihin aamulla, joka johti siihen, että satamassa alettiin työskentelemään vain öisin.
Mittavilta henkilövahingoilta Mäntyluodossa vältyttiin, mutta pommitukset aiheuttivat suuria materiaalisia vahinkoja. Hyökkäyksissä tuhoutui muun muassa sataman ruokala sekä kaksi suurta varastomakasiinia.
Lisäksi pommit vaurioittivat rautatietä, junanvaunuja, lautatapuleja sekä puhelin- ja lennätinlinjoja. Satamassa olleista laivoista osumia saivat ainakin S/S Rigel sekä S/S Bore III ja S/S Bore IV.

Ilmatorjunta

Talvisodan aikana Poria ja Mäntyluotoa suojasivat Säkylän lentotukikohdan lisäksi myös vuonna 1935 rakennettu Reposaaren linnake sekä seudulle sijoitetut rannikkopatterit. Ne onnistuivatkin pudottamaan yhden venäläisen pommikoneen Reposaaren länsipuolelle.
Niilo Kauppi

Ura

Kauppi kirjoitti ylioppilaaksi Henlsingin ranskalais-suomalaisessa yhteiskoulussa (1978). Opiskeltuaan kansainvälistä oikeutta ja oikeushistoriaa Pariisi II –yliopistossa (1979-80), Kauppi siirtyi opiskelemaan Helsingin yliopistoon (HY) valtio-oppia Ilkka Heiskasen johdolla ja käytännöllistä filosofiaa (1981-86). Väitöskirjaansa varten hän opiskeli Pierre Bourdieun ohjauksessa Ecole des hautes études en sciences sociales (EHESS) – yliopistossa Pariisissa (1986-90). Väiteltyään Helsingin yliopistossa vuonna 1991 (co-tutelle HY/EHESS) Kauppi toimi nuorempana ja vanhempana tutkijana Suomen Akatemiassa määränpaikkanaan Helsingin yliopisto ennen siirtymistään vuonna 2005 tutkimusprofessoriksi CNRS:ään ja Sciences Po Strasbourgiin. Kauppi on valtio-opin dosentti Jyväskylän yliopistossa (1995-) ja Helsingin yliopistossa (1998-).
Strasbourgissa Kauppi toimi Centre européen de sociologie politiquen apulaisjohtajana (2007-12). Hän oli vastuussa kahdesta maisteriohjelmasta, Science politique de l’Europe (2006-07) ja European Politics/Politique européenne (2007-10). Kauppi on entinen Valtiotieteellisen Yhdistyksen puheenjohtaja (2002-03) ja European Consortium for Political Researchin (ECPR)  varapuheenjohtaja (2012-15). Hän on ECPR:n poliittisen sosiologian pysyvän ryhmän perustaja ja puheenjohtaja (2010-18) . Kauppi on saanut lukuisia tutkimusmäärärahoja ja stipendejä (mm. ASLA-Fulbright, Euroopan tiedesäätiö) sekä johtanut tutkimushankkeita Suomessa ja Ranskassa. Hän on akateemisten kirjasarjojen (mm. Palgrave Series in European Political Sociology ja Vergleichende Politikwissenschaft) ja julkaisujen (mm. The Oxford Research Encyclopedia of Politics) toimitusneuvostojen jäsen. 
Kauppi on ollut vierailevana tutkijana ja professorina  useassa korkeakoulussa Euroopassa ja Yhdysvalloissa, EHESS (1989, 1996, 1999), Maison des sciences de l’Homme (Pariisi) (1989), Indiana University (Bloomington) (1991-95), Harvard University (Minda de Gunzburg Center for European Studies) (1999-2000, 2002-03) , Université Robert Schuman, Strasbourg (2004), Tallinn University of Technology (2005), Université de Lausanne (2008-16) , Université du Luxembourg (2011-), University of Strasbourg Institute for Advanced Studies (USIAS) (2014-16), Sciences Po Lyon (2018) ja Boston University (2019). 
Vuonna 1997 Kauppi perusti Jari Ehrnroothin kanssa kulttuuriyhdistys Helsinki Forumin, jolle myönnettiin vuonna 2002 YLE:n Valopilkku palkinto itsenäisestä ja omapäisestä ajattelusta ja oleellisten yhteiskunnallisten kysymysten taitavasta esittämisestä totutusta poikkeavalla tavalla. Helsinki Forum lakkautettiin vuonna 2005.
Indium(III)oksidi

Käyttö

Indiumoksidia on käytetty joissain alkaliparistoissa sekä optisissa pinnoitteissa ja lasin värjäyksessä. Sitä voidaan myös käyttää elektroniikan puolijohdekomponenteissa n-tyypin puolijohdemateriaalina.
Sumea automaatti

Sumea automaatti tai kontinuumi automaatti, jatkumoautomaatti (engl. Continuous automata) on soluautomaatin tapainen järjestelmä, jossa solujen tiloja voi olla ääretön määrä. Tämä mahdollistaa esimerkiksi diffuusion jäljittelemisen. Sumeita automaatteja käytetään joskus FEM-sovelluksissa, jonka tyyppisessä voidaan laskea esimerkiksi rakenteen taipumista jännityksissä. Sumea paikka-automaatti (engl. Continuous spatial automaton) on sumea automaatti, jossa myös itse soluja voi olla ääretön määrä.