google/wiki40b huggingface dataset:
4 Vallées

4 Vallées' on talvi- ja kesäurheilualue Lounais-Sveitsissä Valais’n Alpeilla. Se sijaitsee Valais’n kantonissa Sionin ja Martignyn kaupunkien välillä Rhônen eteläpuolella. Nimensä alue on saanut neljästä jokilaaksosta Drance de Bagnes, Borgne, Printse ja Fare. Alueen korkeusero on noin 2,5 kilometriä: korkein vuori on Mont Fort (3 330 m); matalin hissiala-asema on Le Châblessa 820 metrin korkeudessa.

Talviurheilualue

Laskettelua varten alueella on rinteitä 410 kilometriä. Myös perinteisen hiihdon harrastaminen ja esimerkiksi koiravaljakkoajelu on mahdollista. Muun muassa Verbierin, Nendazin ja Veysonnazin vuoristoalueet ovat osa 4 Vallées -aluetta.

Kesäurheilualue

Kesäretkeilyreittejä alueella on lähes 1 000 kilometriä. Myös esimerkiksi pyöräilyä tai vuorikiipeilyä voi harrastaa.
Utopia (vuoden 1981 videopeli)

Pelaaminen

Peli oli yhdistelmä reaaliaikaista ja vuoropohjaista ollen osittain molempia. Pelissä ei ollut tietokonevastustajaa vaan kaksi ihmispelaajaa pelasi toisiaan vastaan. Pelaajat hallinnoivat saarivaltakunnassa kaikkea armeijasta maatalouteen.
Intiansarvikuono

Koko ja ulkonäkö

Intiansarvikuono on suurin nykyisin elävistä sarvikuonolajeista. Sen paino on 1 800–2 700 kiloa, säkäkorkeus 175–200 cm ja pituus 350–380 cm. Urokset ovat suurempia kuin naaraat.
Sen nahka on väriltään harmaanruskea ja jopa 2 cm paksu. Sekä uros- että naarassarvikuonolle kasvaa sarvi, joka voi olla runsaan 50 cm:n pituinen.

Levinneisyys

Intiansarvikuonon kanta on muutaman pienen populaation varassa Koillis-Intian, Bhutanin ja Nepalin rajoilla. Lajin alkuperäinen levinneisyysalue ulottui koko Intian niemimaan pohjoisosan poikki.

Elinympäristö, ravinto

Intiansarvikuono elää monesti soisella ruohostoalueella. Intiansarvikuonon ravinto koostuu pääosin tasankojen kookkaista ruohoista. Sadekaudella nämä kasvit saattavat kasvaa jopa 8 metriä korkeiksi. Ne tarjoavatkin sarvikuonoille samalla sekä miltei ehtymättömän ravintolähteen että erinomaisen suojan. Naaraiden elinalue on 9-15 km², ja eri yksilöiden tai ryhmien elinpiirit menevät päällekkäin. 20 % intiansarvikuonon talviravinnosta on puuvartisten kasvien osia. Eläintarhassa intiansarvikuono syö päivittäin 15 kg heinää ja 5 kg rehua, sekä juo 90 l vettä.

Sukupuutto uhkana

Vielä 1600-luvulla intiansarvikuono eli yleisenä Luoteis-Intiassa ja Pakistanissa. Maanviljelyn leviäminen osoittautui sille kohtalokkaaksi. Sitä myös metsästettiin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa yleisesti huvin vuoksi. Viranomaiset kannustivat tappamaan sarvikuonoja teeviljelysten suojelemiseksi.
Vain muutamia hajanaisia ryhmiä oli säilynyt 1900-luvun alussa, ja suurimmassakin laumassa liikkui vain 12 eläintä. Intiansarvikuono suojeltiin lailla aivan viime hetkellä. Kanta on kohentunut, mutta laji on yhä uhanalainen. Lajille suotuisaa elinympäristöä katoaa, ja sarvien takia lajia tapetaan yhä laittomasti.
Intiansarvikuonoja on toukokuun 2007 arvion mukaan 2 575 yksilöä, joista 2 200 elää Intiassa ja loput Nepalissa. Laji luokitellaan nykyään vaarantuneeksi.
Tykkimiehet

Tykkimiehet ry on 1965 perustettu tykistön perinteitä vaaliva yhdistys. Sen tärkeimpänä tehtävänä on ollut Suomen Tykistömuseon, nykyisen Museo Militarian, toiminnan ylläpitäminen.

Historia

Tykkimiehet ry:n perustava kokous oli 25.5.1965 Tykistökoulussa Santahaminassa. Kokoukseen osallistui yhteensä 102 kenttätykistön ja rannikkotykistön upseeria, aliupseeria ja upseerioppilasta, jotka päättivät perustaa Tykistökoulun perinneyhdistys -nimisen yhdistyksen. Aloitteen tekijöinä olivat Suomen Tykistökoulun 1918 upseerikokelaskurssien valtuuskunta kenraaliluutnantti Uolevi Poppiuksen johdolla sekä Tykistökoulun johtaja eversti Kauko Mäkipää.
Yhdistyksen perustamissopimuksen allekirjoittivat 22.6.1965 kenraaliluutnantti Uolevi Poppius, eversti Kauko Mäkipää, eversti R Aaltonen ja sotilasmestari T Tapanila. Yhdistysrekisteriin Tykistökoulun perinneyhdistys merkittiin 28.6.1965.
Yhdistyksen tarkoituksena sääntöjensä mukaisesti oli vaalia tykistöllisen koulutuksen perinteitä ja toimia tykistöllisten aselajien yhdyssiteenä.
Yhdistyksen nimi muutettiin 26.10.1967 Tykistön perinneyhdistykseksi. Syynä nimenmuutokseen oli kenttätykistön ja rannikkotykistön erottuminen omiksi aselajeikseen ja jo tiedossa ollut Tykistökoulun siirto Niinisaloon. Tykistön perinneyhdistyksen nimi muutettiin 21.10.1975 Tykkimiehet ry:ksi osoituksena yhdistyksen toimikentän laajentumisesta koko valtakuntaan ja sen kaikkia tykkimiehiä käsittäväksi.
Tykistön perinneyhdistys käynnisti kenttätykistömuseohankkeen, ja ensin järjestettiin kenttätykistönäyttely Sotamuseolla vuonna 1973. Näyttelystä saatua kokemusta hyödyntäen perustettiin Tykkimiehet ry:n ylläpitämä Tykistömuseo Niinisaloon 2.7.1977. Tykistömuseo siirrettiin keskeisemmälle paikalle Hämeenlinnaan vuosina 1995-1997 ja se nimettiin Suomen Tykistömuseoksi vuonna 2004.
Suomen Tykistömuseon virallisia päättäjäisiä vietettiin juhlallisesti Hämeenlinnassa 4.12.2012 ja museon toiminta siirtyi uudelle museoyhdistykselle Suomen Tykistö-, Pioneeri- ja Viestimuseoyhdistykselle. Tykistömuseo jatkoi 1.1.2013 alkaen toimintaansa Museo Militariana. Tykkimiehet ry on edelleen mukana ylläpitämässä Museo Militariaa yhdessä Pioneeriaselajin Liitto ry:n sekä Viestikiltojen Liitto ry:n kanssa.
Maya Nepal

Maya Nepal ry on Suomessa vuonna 2007 rekisteröity hyväntekeväisyysjärjestö. Maya Nepal on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton järjestö, joka pyrkii auttamaan nepalilaisia kodittomia lapsia. Maya Nepalin päätukikohde on järjestön lastenkoti Bhaktapurissa Nepalissa. Lastenkotitoiminnan lisäksi järjestö on aloittanut myös naisprojektin, jonka tarkoituksena on tukea taloudellisissa vaikeuksissa olevia äitejä.

Historia

Järjestön toiminta pohjautuu nepalilaisten aloittamaan työhön lasten oikeuksien parantamiseksi. Ajatus Maya Nepalin perustamisesta sai alkunsa Enni Mikkosen ja Ulla Liukkosen Maailmanvaihto ry:n kautta tekemästä vapaaehtoistyömatkasta nepalilaiseen lastenkotiin. Nepalissa Mikkonen ja Liukkonen kohtasivat todellisuuden, jossa lasten oikeuksia rikottiin räikeästi. Samaan aikaan myös nepalilainen Bikash Khatri työskenti vapaaehtoisena samassa lastenkodissa. Siellä hän tapasi työntekijät Nanda Shahin ja Bibechana Bayalkotin, jotka joutuivat työskentelemään palkatta huonoissa olosuhteissa. Khatrin ja työntekijöiden kohtaaminen johti taisteluun lapsien olosuhteiden parantamiseksi. Bikash vetosi useisiin virallisiin tahoihin, mutta korruptoituneessa Nepalissa avunpyyntöihin ei kyetty vastaamaan. Bikash sai kuitenkin tukea austarialaisilta ystäviltään, joiden avulla hän perusti vuonna 2005 lastenkodin - Meg´s Children Homen- paikan jossa kaltoinkohdellut lapset olisivat oikeasti turvassa. Kaikkia lastenkodin lapsia ei kuitenkaan kyetty pelastamaan uuteen lastenkotiin ja niin syntyi tarve toiselle kodille.

Toiminta

Maya Nepal ylläpitää Maya Nepal-kotia 22 lapselle ja nuorelle. Paikallisten toimijoiden lisäksi kodissa työskentelee useimmiten myös joku järjestön suomalainen jäsen. Lastenkotitoiminnan lisäksi toiminta on laajentunut myös naisprojektilla, jonka tavoitteena on mahdollistaa vaikeuksissa olevien äitien toimeentulo sekä suunnata varoja naisten terveyden kohentamiseen ja koulutukseen. Toiminta rahoitetaan lahjoituksilla ja erilaisilla tukitapahtumilla. Suomessa Maya Nepal toimii vapaaehtoisvoimin ja tällä hetkellä järjestöllä toimii Helsingissä, Oulussa, Rovaniemellä ja Ylivieskassa.
Castelraimondo

Historiaa

Kaupunki linnoitettiin 1300-luvulla. Nykyään linnoituksesta ja keskiaikaisesta rakennuskannasta on jäljellä linnan vartiotorni Il Cassero sekä vähän linnan muuria. Vanha rakennuskanta on tuhoutunut sodissa ja maanjäristyksissä. Kaupunkia on myös uudistettu paljon rakentamalla uutta vanhojen talojen tilalle.
François Mansart

François Mansart (13. tammikuuta 1598 - 23. syyskuuta 1666) oli yksi ranskalaisen varhaisklassismin arvostetuimmista arkkitehdeista. Hänen päätöinään pidetään Blois'n linnan niin sanottua Orléansin siipeä sekä Pariisin lähellä sijaitsevaa Maisons-Lafitten linnaa.
François Mansart käytti rakennuksissaan usein aumakattoa, jonka lappeet rakennettiin kahteen eri kulmaan niin, että uloimmat lappeet tehtiin hyvin jyrkiksi ja varustettiin ikkunoilla. Rakenne kasvatti asuttavaa lattiapinta-alaa rakennuksen ulkoseinien vierellä. Tämä teki kattotyypistä suositun ja sitä alettiin kutsua hänen tyylikseen (ransk. toit à la Mansart) ja lopulta hänen nimellään eli mansardikatoksi (toit mansart). Jyrkän lappeen rajaamia huonetiloja alettiin kutsua mansardihuoneiksi (mansarde) tai mansardikerroksiksi.
Ylimääräisellä taitteella varustettuja kattoja on kuitenkin rakennettu Ranskassa jo 1500-luvun puolivälissä. Esimerkiksi vuonna 1546 rakennetun Lescot-siiven katto Louvren palatsissa on sellainen. Tämän kauden katoissa alempi lape jää kuitenkin näyttävän attikan vuoksi usein maan pinnalta katsoen näkymättomiin. Pierre Lescot'n suunnittelema kattotyyppi tulikin tunnetuksi vasta myöhemmin nimellä mansardikatto.
Cafe Regatta

Cafe Regatta on kahvila Helsingin Töölössä. Kahvilarakennus on pieni punainen hirsimökki, joka on sijainnut samalla paikalla Merikannontiellä, Taivallahden rannalla, jo 120 vuotta. Lähistölä on useita nähtävyyksiä, kuten Sibelius-monumentti, Soutustadion, joka rakennettiin Helsingin olympialaisia varten, sekä vanha Pauligin huvila. Kahvilamökki onkin alkujaan Pauligin kahvisuvun kalastusvaja 1800-luvun lopulta.
Cafe Regatta on sisätiloiltaan pieni, mutta asiakaspaikkoja on sään salliessa lisää kahvilan terassilta, josta levittäytyy merinäkymä. Kahvilan terasseineen on omistaja koristellut omaperäisesti erilaisin käyttöesinein ja kyltein.
Kahvilan terassilla on nuotiopaikka makkaran paistamista varten. Kahvilatuotteiden lisäksi Regatan valikoimiin kuuluu välinevuokrausta. Kesäkaudella kahvilalta voi vuokrata käyttöönsä kanootin, kajakin, soutuveneen tai SUP-laudan.
Kahvila Regatta on mainittu erilaisilla Helsinkiä esittelevillä matkailusivustoilla, siksi siellä käy paikallisten lisäksi myös turisteja. TripAdvisor-palvelussa kahvila on saanut lukuisia arvosteluja ja korkeat 4,5/5 tähteä. Regatta voitti myös City-lehden suuressa ravintolaäänestyksessä 2014 kaupungin parhaan kahvilan tittelin.
Mariposa Monarcan biosfäärialue

Mariposa Monarcan biosfäärialue on biosfäärialue ja Unescon maailmanperintökohde Meksikossa. Se sijaitsee Michoacánin ja Estado de Méxicon osavaltioiden alueella ja se on pinta-alaltaan 562,59 neliökilometriä. Suojelualue perustettiin erityisesti suojelemaan monarkkiperhosten vaellusta. Alueella esiintyy vaellusaikana jopa miljardi perhosta.

Luonto

Mariposa Monarcan biosfäärialue sijaitsee vulkaanisella vuoristoalueella keskisessä Meksikossa. Alueen tärkein puu meksikonpihta. Putkilokasveja on löydetty alueelta 493 lajia ja sieniä 49 lajia. Lintuja Mariposa Monarcassa elää 132 lajia, ja lisäksi esimerkiksi ainakin kolme kotoperäistä salamanterilajia.
Miljoonat monarkkiperhoset saapuvat Mariposa Monarcaan talvehtimaan laajalta alueelta Pohjois-Amerikasta. Viiden kuukauden ajan alue on punaisena monarkkiperhosista, kunnes maaliskuun lopussa eloonjääneet yksilöt laskeutuvat vuorilta parittelemaan. Tämän jälkeen ne lentävät 1 500 kilometriä Kalifornianlahdelle munimaan, minkä jälkeen ne kuolevat.
Carl-Johan Boman

Carl-Johan Boman (11. marraskuuta 1883 Turku – 13. toukokuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen huonekalutehtailija ja yksi Suomen ensimmäisistä sisustusarkkitehdeista.
Carl-Johan Boman opiskeli sisustusarkkitehtuuria Berliinin kuninkaallisessa taideteollisuusopistossa  ja toimi sitten vuodesta 1906 isänsä, puuseppämestari ja tehtailija Nikolai Bomanin (1845–1924) perustaman Bomanin huonekalutehtaan palveluksessa, ensin taiteellisena johtajana ja vuodesta 1919 toimitusjohtajana.
Vuonna 1871 Turkuun perustettu N. Bomanin Höyrypuusepäntehdas oli 1800-ja 1900-lukujen vaihteen johtava laatuhuonekalujen valmistaja Suomessa. Yritys oli suosittu yläluokan ja porvariston kotien sisustaja Suomessa ja myös Venäjällä erityisesti 1910-luvulla.
Carl-Johanin isän Nikolai Bomanin kuoltua poika pyrki uudistamaan tehtaan tuotevalikoimaa kertaustyylisistä porvarishuonekaluista kohti funktionalismia. Vuonna 1927 nimellä Oy N. Boman Ab tunnetulle yritykselle myönnettiin Ruotsin kuninkaallisen hovihankkijan arvonimi. Bomanin huonekalut saivat palkintoja kansainvälisissä näyttelyissä jo 1800-luvulta alkaen, ja vielä 1950-luvulla ne osallistuivat Milanon triennaaliin 1951 ja 1954 sekä skandinaavisen taideteollisuuden Pohjois-Amerikan näyttelykiertueeseen Design in Scandinavia 1954–1957.
Myös Carl-Johan Bomanin veljet työskentelivät perheyrityksen johdossa: Frithjof (1878–1924), Sigurd (1879–1929) ja Carl-Johanin tavoin Berliinissä huonekalualaa opiskellut Paul Boman (1885–1952), jonka 1936 perustama oma yritys Oy Paul Boman Ab toimi Kuopiossa ja Helsingissä.
Carl-Johan Boman muutti perheineen Turusta Helsinkiin vuonna 1937, mutta jatkoi edelleen Turun tehtaan toimitusjohtajana. Hän suunnitteli huonekaluja ja sisustuksia Helsingin Kalevankatu 4:ssä sijainneesta näyttelytilasta käsin. Tässä vaiheessa yrityksen nimi oli Oy Boman Ab.
Vuonna 1955 yrityksen omistajaksi tuli Wärtsilä ja se erikoistui laivasisustuksiin. Sotakorvausalusten rakentamista varten Wärtsilä oli tuolloin jo pitkään houkutellut Bomanin taitavia työntekijöitä siirtymään palvelukseensa. Yritys poistettiin kaupparekisteristä 1967 sen fuusioiduttua emoyhtiöön.
Citroën Berlingo

Citroën Berlingo on Citroënin vuodesta 1996 lähtien valmistama paketti- ja tila-automalli, joka korvasi Citroën C15:n. Sen lähes identtinen sisarmalli on alusta asti ollut Peugeot Partner, ja kolmannessa sukupolvessa myös Opel Combo sekä Toyota Proace City ovat näiden kahden sisarmalleja. Mallistossa Berlingo sijoittuu pienemmän Nemon ja suuremman Jumpyn väliin.
HMS Thrasher (1895)

Palvelus

Thrasher joutui onnettomuuteen pian aloitettuaan palveluksensa, minkä seurauksena se jäi hitaammaksi kuin sisaraluksensa. Alus palveli Britteinsaarilla lukuun ottamatta jaksoa lokakuusta 1902 vuoteen 1906, jolloin se oli Välimerellä. Alus osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja pian sodan päätyttyä se myytiin 10. lokakuuta 1919 romutettavaksi Fryerille.
Fettes Brot

Fettes Brot on saksalainen hip hop -yhtye. Yhtyeeseen kuuluvat Martin Vandreier, Boris Lauterbach ja Björn Warns. Yhtye perustettiin vuonna 1992 Poets of Peeze -yhtyeen lopetettua. Fettes Brotin ensimmäinen studioalbumi Auf Einem Auge Blöd julkaistiin vuonna 1995.
Maali (urheiluväline)

Maali on urheilukentällä esine, johon lajin peliväline yritetään siirtää sääntöjen mukaisesti eli tehdä maali. Maali koostuu usein rautakehikosta ja verkosta, mutta esimerkiksi amerikkalaisessa jalkapallossa maalina toimii eräänlainen maalihaarukka, jonka läpi soikea pallo yritetään potkaista. Useissa joukkuepeleissä vastustajana olevan joukkueen maalintekoa pyrkii estämään maalivahti.

Amerikkalainen jalkapallo

Amerikkalaisen jalkapallon maali on Y-kirjainta muistuttava maalihaarukka, jonka poikkipuu on 3,05 metrin korkeudella ja pystypuiden väli 5,6 metriä.

Jalkapallo

Jalkapallomaali on 7,32 metriä leveä ja 2,44 metriä korkea.

Jääkiekko

Jääkiekossa maali on 1,22 metriä korkea, 1,83 metriä leveä ja pituus maaliviivan etureunasta verkon takareunaan 1,12 metriä. Tuon pituuden on kuitenkin oltava vähintään 60 senttimetriä (Suomen jääkiekkoliiton virallinen sääntökirja). Maalin sisäpuoliset tukirakenteet maalipylväitä lukuun ottamatta päällystetään valkoisella pehmusteella. Pohjakehikon sisäpinnan osalta pehmustuksen päät eivät saa ulottua 10 senttimetriä lähemmäksi tolppia ja pehmusteet täytyy kiinnittää siten, etteivät ne estä kiekon menemistä kokonaan maaliviivan ylitse.

Salibandy

Salibandymaalin koko on 160 × 115 ja syvyys 65 senttimetriä ja sen täytyy turvallisuussyistä olla irtonainen.
Ryan Maki

Ura

Maki oli mukana Yhdysvaltojen kansallisessa jääkiekon kehitysohjelmassa vuosina 2001–2003 ja pelasi Yhdysvaltojen alle 17- ja 18-vuotiaitten maajoukkueissa. Vuonna 2003 hän siirtyi pelaamaan jääkiekkoa Harvardin yliopistoon. Nashville Predators varasi hänet vuoden 2005 NHL:n varaustilaisuudessa vuorolla 176. Maki jatkoi Harvardissa pelaamista vielä kaksi vuotta, ennen kuin siirtyi keväällä 2007 Nashvillen farmijoukkue Milwaukee Admiralsiin, jossa pelasi 4 peliä. Heinäkuussa 2007 hän teki Nashvillen kanssa kaksivuotisen sopimuksen, mutta pelasi sopimuksen aikana ainoastaan Milwaukeessa.
Heinäkuussa 2009 Maki teki uuden kaksisuuntaisen sopimuksen Nashvillen kanssa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi DEL-liigassa pelaavaan Hannover Scorpionsiin.
Maki on pelityylitään voimahyökkääjä.
Bogdan Józef Wojtuś

Bogdan Józef Wojtuś (s. 4. heinäkuuta 1937 Łąsko Wielkie) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Gnieznon arkkihiippakuntaan Stefan Wyszyński 20. toukokuuta 1961. Hänet nimitettiin Gnieznon vihkipiispaksi ja Vassinassan titulaaripiispaksi 24. syyskuuta 1988, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Jan Czerniak ja Jan Wiktor Nowak. Wojtuś jäi eläkkeelle 15. syyskuuta 2012.
Derivaattaryhmä

Derivaattaryhmä (tai derivoitu ryhmä, kommutaattorialiryhmä, derivaatta) merkitsee abstraktissa algebrassa ryhmän kaikkien kommutaattorien (eli muotoa  olevien alkioiden) generoimaa aliryhmää.
Ryhmän G derivaattaryhmää merkitään yleensä G', mutta kirjallisuudessa käytetään myös merkintöjä D(G), DG ja . Derivoitu ryhmä sisältää tarkalleen kaikki G:n kommutaattorien tulot, mikä nähdään aliryhmäkriteeristä ottaen huomioon kommutaattoreiden toteuttama yhtälö [x,y]⁻¹ = [y,x]. Näin ollen se sisältää tarkalleen ne ryhmän G alkiot, jotka voidaan esittää muodossa , missä  ja  kaikilla .
Koska derivaattaryhmä on määritelty kommutaattoreita käyttäen, on luonnollista, että sillä on joitain vaihdannaisuuteen liittyviä ominaisuuksia. Ensimmäinen tällainen ominaisuus on seuraavanlainen: Mikäli G' on ryhmähomomorfismin  ytimessä, niin G:n kuva tämän kuvauksen suhteen on vaihdannainen. Tämän seurauksena saadaan tärkeä yhtäpitävyys:
Tämän perusteella  ja  on Abelin ryhmä. Lisäksi G' on nämä ehdot täyttävien G:n aliryhmien joukossa erikoisasemassa, sillä se on yllä olevan yhtäpitävyyden perusteella niistä suppein.

Korkeamman kertaluvun derivaattaryhmät

Korkeamman kertaluvun derivaattaryhmät määritetään induktiivisesti. Ryhmän G kertalukua 2 oleva derivaattaryhmä  on ryhmän G' derivaattaryhmä. Yleisesti kertalukua k olevaa derivaattaryhmää merkitään G ja se on ryhmän G kertalukua k-1 olevan derivaattaryhmän G derivaattaryhmä, missä k on lukua 1 suurempi positiivinen kokonaisluku.

Derivoitu ketju

Ryhmän G derivoitu ketju on ääretön jono . Mikäli G on äärellinen, täytyy jostain indeksistä n alkaen olla voimassa  ···. Jos tällöin , sanotaan, että G on ratkeava ryhmä. Vastaavalla tavalla äärettömän ryhmän sanotaan olevan ratkeava, jos sen jonkin kertaluvun derivaattaryhmässä on vain ykkösalkio.
Harald Backman

Harald Otto Backman (2. marraskuuta 1884 Impilahti – 19. tammikuuta 1968 Helsinki) oli insinööri, joka toimi tie- ja vesirakennushallituksen yli-insinöörinä ja pääjohtajan sijaisena.

Henkilöhistoria

Harald Backmanin vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori, piirilääkäri Herman Backman ja Adéle Barth ja puoliso vuodesta 1908 Elsa Helena Perander (k. 1952). Backman tuli ylioppilaaksi 1906 ja valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1907. Hän oli tie- ja vesirakennushallituksen palveluksessa vuodesta 1907, ensin geodeetti ja sitten nuorempi insinööri vuodesta 1919, toimistoinsinööri vuodesta 1920 ja siltaosaston johtaja vuodesta 1925. Yli-insinööri hänestä tuli 1930. Backman toimi viraston pääjohtajan sijaisena 1932–1953. Backman osallistui lukuisiin vesistösuunnitelmiin ja valvoi osastonsa johtajana tuhansien maantiesiltojen  rakentamista. Hän oli monien komiteoiden ja järjestöjen jäsen julkaisi tie- ja vesirakennushallituksen historiikin vuonna 1930.
Marmorimesikko

Levinneisyys

Marmorimesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan laikuttaisesti melko yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Fujitsu Finland

Historia

Fujitsun juuret Suomessa ulottuvat 1960-luvulle Suomen Kaapelitehtaan elektroniikka-osastoon, josta myöhemmin tuli Nokia Elektroniikka ja osa Nokia-yhtymää. 1980- ja 1990-luvuilla Nokia Elektroniikka valmisti MikroMikko-mikrotietokoneita sekä valmisohjelmisto ToimistoTiimiä (nyk. Teamware Office).
Yrityksen nimi muuttui omistajanvaihdoksen myötä vuonna 1991 ICL Dataksi. Samoihin aikoihin siitä eriytyivät omiksi yrityksikseen Fujitsu Siemens Computers Oy ja Teamware Group Oy. Vuonna 1996 käynnistyi investointi Patja-toimintamalliin. Samaan aikaan sovellusliiketoiminta keskittyi valmisohjelmistoihin. 
Vuonna 2000 nimi vaihtui ICL Invia Oyj:ksi, ja yhtiö valmistautui listautumaan Helsingin pörssiin. Internet-huuma oli kuitenkin laantumassa, ja kuplan puhkeaminen lähestyi, joten yhtiö lykkäsi listautumissuunnitelmaa ja myöhemmin luopui siitä. Vuonna 2002 yhtiön nimi muutettiin Fujitsu Invia Oyj:ksi. Fujitsu Services Oy oli nimenä käytössä lokakuusta 2003 lähtien. Fujitsu Technology Solutions Oy fuusioitui Fujitsu Services Oy:hyn keväällä 2010. Fujitsu Services Oy:n nimi muuttui 1.10.2011 Fujitsu Finland Oy:ksi.

2000-luvun tietovuotojuttu

Fujitsun Suomen-toimitusjohtajana 2003–2013 toiminut Yrjänä Ahto tuomittiin vuonna 2013 käräjäoikeudessa ehdolliseen vankeuteen kahdesta törkeästä petoksesta. Asianomistajina jutussa ovat Väestörekisterikeskus ja Valvira, joiden salassa pidettäviä tietoja oli vuonna 2004 syyttäjän mukaan vuotanut Fujitsun tekemän yrityskaupan takia kolmannelle osapuolelle. Oikeus katsoi Ahdon salanneen tietovuodon, joka paljastui vasta vuonna 2009.
Tây Nguyên

Tây Nguyên (Läntinen ylänkö tai Keskinen ylänköalue) on yksi Vietnamin kahdeksasta epävirallisesta suuralueesta. Alue muodostuu  viidestä maakunnasta (tinh):  Đắk Lắk , Đắk Nông, Gia Lai, Kon Tum, ja Lâm Đồng. Huhtikuussa 2009 alueella oli 5,1 miljoonaa asukasta.
Tây Nguyên on vuoristoista aluetta, ja siellä elää monia eri etnisiä ryhmiä.
Alueella elää monia harvinaisia eläimiä: bantengi, gauri, tiikeri, aasiannorsu ja puhveli.   
Niitä suojaamaan on perustettu viisi kansallispuistoa: Chư Mom Rayn kansallispuisto, Kon Ka Kinhin kansallispuisto, Yok Đônin kansallispuisto, Chư Yang Sinin kansallispuisto ja Bidoup Núi Bàn kansallispuisto.
Lâm Đồngin pääkaupunki Đà Lạt on myös vietnamilaisten kotimaanmatkailijoiden suosiossa kesällä, koska ylängöllä on selvästi viileämpää kun rannikon helle käy sietämättömäksi.
Partakone

Partakone eli parranajokone on kone, jolla voi ajaa parran. Partakoneista useimmat toimivat sähköllä ja kuivaa ihoa vasten. Partakoneissa on leikkauksen korkeudensäätö, kuinka pitkäksi leikattu parta halutaan jättää. Korkeudensäätöön on olemassa myös lisäosia, jotka pitävät partakoneen terätason iholta kauempana muutaman senttimetrin verran.
Tunnettuja partakonemerkkejä ovat muun muassa Braun ja Philips.
Sähköiseen parranajoon liittyy koneen puhdistus parrasta parranajon jälkeen. Muussa tapauksessa leikkaavat terät tukkeutuvat irronneista partakarvan osista ja koneen toiminta estyy. Puhdistamista varten partakoneiden mukana toimitetaan puhdistusharja. Joissain malleissa puhdistusharjaa ei tarvita, koska partakarvat voi poistaa koneesta vesihanan alla.
Partaa voidaan leikata myös käsin partaveitsellä ja kertakäyttöisillä partahöylillä. Näillä menetelmillä käytetään apuna partavaahtoa tai vastaavaa kemiallista ainetta. Osassa partahöylistä on pieni paristolla toimiva moottori, joka tärisyttää terää.

Tyypit

Perustyyppejä on kolme: pyöröterämalli, jossa terät kiertävät kiekon sisällä paikallaan pysyvää vastaterää vasten, teräverkkomalli, jossa terät liikkuvat puolisylinterimäisen teräverkon alla, ja sivuttaisliikkeeseen perustuva "keritsinmäinen" malli, jota usein käytetään lähinnä parran rajaukseen.
Partakoneessa voi olla akku. Akkukäyttöisen partakoneen käyttö ei riipu sähkön saannista. Matkustuskäyttöön on olemassa myös paristokäyttöisiä partakoneita.