google/wiki40b huggingface dataset:
Ihmisoikeudet Saudi-Arabiassa

Saudi-Arabian ihmisoikeudet ovat kansainvälisten järjestöjen mukaan puutteelliset sananvapauden, oikeudenkäyntien, tuomioiden, pakolaispolitiikan ja naisten oikeuksien suhteen.
Amnesty International vuosiraportti 2016 mukaan Saudi-Arabia on iskenyt julmasti hallinnon arvostelijoita ja uudistusten puolestapuhujia vastaan. Saudi- Arabia on syyllistynyt sotarikoksiin johtaessaan ilmaiskuja Jemenissä . Saudi-Arabia esti yritykset aloittaa YK-johtoinen selvitys sodan osapuolten teoista.
YK:n mukaan Saudi-Arabian inhimillisen kehityksen indeksi oli ylempää keskitasoa vuonna 2004. YK:n arviossa Saudi-Arabia oli sijalla 76 arvioidusta 177:stä maasta vuonna 2004. Saudi-Arabian sananvapaudessa, reiluissa tuomioissa, kuolemantuomioissa, pakolaispolitiikassa ja naisten oikeuksissa on parannettavaa. Amnesty Internationalin mukaan tuhansia ihmisiä oli vangittuna ilman oikeudenkäyntiä vuonna 2008.
Saudia-Arabia teki aiempaa tiiviimpää yhteistyötä YK:n kanssa vuonna 2008. Tammikuussa 2008 ilmestyi YK:n ensimmäinen naisten syrjintää arvioiva raportti ja helmikuussa 2008 Saudi-Arabiassa vieraili ensimmäistä kertaa YK:n naisiin kohdistuvaa väkivaltaa ehkäisevä arvioija. Saudi-Arabia on ratifioinut YK:n sopimuksen ehkäistä kaikki naisiin kohdistuva syrjintä (Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women CEDAW).

Sananvapaus

Amnesty Internationalin mukaan Saudi-Arabiassa vangittiin vuonna 2008 satoja opposition jäseniä, myös rauhanomaisesta hallituksen kritiikistä.

Naisten syrjintä

Amnesty Internationalin mukaan Saudi-Arabiassa on naisten asema on heikompi miehiin verrattuna perhelaissa ja työllisyysmahdollisuuksissa. Naiset eivät saa matkustaa yksin. Ulkomaalaisten saudinaisten lapset, toisin kuin miesten, eivät saa maan kansalaisuutta. Laki ei turvaa naisia väkivaltaa vastaan riittävästi Amnestyn mukaan. Naisten koulutusoikeuksissa oli parannuksia vuonna 2008, mutta valitukset syrjinnästä, väkivallasta ja uskonnonvapaudesta jatkuvat. Miesten naisten valvontaoikeus rajoittaa mm. naisten omistusoikeuksia ja omaisten perimisoikeuksia, koulutusoikeuksia, työllisyysoikeuksia ja asuinpaikan valintaa. Arabinaiset vetosivat ihmisoikeuspuolustajiin siinä, ettei heitä unohdettaisi jatkossakaan.

Oikeus

Oikeudenkäynnit eivät ole aina riippumattomia ja reiluja. Kuolemantuomioita ja raipaniskuja käytetään rangaistuksena.

Kuolemantuomio

Saudi-Arabia, kuten Irak, Iran ja Jemen, langettaa kuolemantuomioita. Kehityksessä on positiivisia merkkejä siten, että arabimaat, mukaan lukien Saudi-Arabia, eivät vastustaneet YK:n kuolemantuomion lakkautustavoitetta joulukuussa 2008. Kuolemantuomioiden oikeudenkäynnit ovat salaisia eivätkä ne ole reiluja. Vuonna 2008 tapettiin ainakin 102 ihmistä, joista oli 39 ulkomaalaisia. Tuomiot kohdistuvat etenkin köyhiin, siirtotyöläisiin ja naisiin. Täytäntöönpano on julkinen.
Mega Man 6

Juoni

Mystinen Mr X isännöi ensimmäisiä robottiturnauksia, johon osallistuu useita robotteja kautta maailman. Kun turnauksen finaalissa on jäljellä enää 8 robottia, Mr X varastaa robotit ja ohjelmoi ne armeijakseen, jota hän aikoo käyttää maailman valloitukseen. Mega Man onnistuu tuhoamaan robotit ja jäljittää Mr X:n tukikohdan. Mega Man voittaa Mr X:n, joka tappion jälkeen paljastuu Mega Manin arkkiviholliseksi, Dr Wilyksi. Mega Man onnistuu voittamaan Wilyn ja ilkeä tiedemies joutuu vihdoin kaltereiden taakse.
Jumbo

Jumbo (1860? – 15. syyskuuta 1885) oli Abyssiniassa 1861 pyydystetty afrikannorsu, joka kuljetettiin aluksi Pariisiin eläintarhaan. Vuonna 1865 se siirrettiin Lontoon eläintarhaan, missä siitä tuli suosittu vetonaula, jolla ihmiset saattoivat ratsastaa. Lontoossa sille annettiin nimeksi Jumbo. Vuonna 1882 Jumbo myytiin P. T. Barnumin sirkukseen. Se sai surmansa St. Thomasissa, Kanadan Ontariossa, jäätyään rautatieasemalla veturin alle. Jumbon luuranko lahjoitettiin New Yorkiin luonnonhistorialliseen museoon. Sen nahka kiersi vielä pitkään Barnumin sirkuksen mukana, kunnes se lahjoitettiin vuonna 1889 Tuftsin yliopistoon. Nahka oli näytteillä aina vuoteen 1975 asti, jolloin se tuhoutui tulipalossa.
M/S Diplomat

1978–1984

7. toukokuuta 1978 alus laskettiin vesille Stena Trader -nimisenä. 15. syyskuuta 1978 alus luovutettiin Stena Cargo Linen omistukseen, joka rekisteröi aluksen Stena Transporter -nimisenä Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lontoo. Vuonna 1979 laiva aikarahdattiin eli vuokrattiin Atlantic Cargon liikenteeseen nimellä Finnrose. 25. heinäkuuta 1980 alus nimettiin jälleen Stena Transporteriksi. Saman vuoden lokakuusta joulukuuhun alus oli Hapag Lloyd Werftin telakalla Bremerhavenissa, Saksassa. Telakalla alusta levennettiin ja siihen rakennettiin ylimääräisiä tiloja matkustajille sekä ylimääräinen sääkansi. Telakalta päästyään alus aikarahdattiin Townsend Thoresen European Ferriesin liikenteeseen. Rahtaaja rekisteröi aluksen Baltic Ferry -nimisenä Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Dover. Toukokuussa 1982, Falklandin sodan aikana Britannian puolustusministeriö tilasi Baltic Ferryn kuljettamaan tavaraa Falklandinsaarille. Huhtikuussa 1983 alus palasi jälleen Britanniaan, jonka jälkeen aloitti liikennöinnin Felixstowen ja Europoortin välillä.

1984–

Joulukuussa 1984 Monarch Steamship osti aluksen. Kotisatama muuttui Doverista Lontooksi. Helmikuussa 1986 alus meni Wilton Feyenoord B.V:n telakalle Rotterdamiin, Alankomaihin, jossa Baltic Ferrystä tehtiin matkustaja-autolautta. Toukokuussa, telakalta päästyään, alus aloitti liikennöinnin Zeebruggen ja Felixstowen välillä.
31. joulukuuta 1987 Baltic Ferry rekisteröitiin P&O European Ferriesin omistukseen. 18. maaliskuuta 1991 BMBF (No. 15) osti laivan. Helmikuussa 1992 alus sai uuden nimen: Pride of Suffolk. Lokakuussa 1995 laiva meni Harland and Wolffin telakalle Belfastiin, Pohjois-Irlantiin. Siellä aluksesta tehtiin rahtilaiva. Telakalta päästyään marraskuussa Pride of Suffolk siirtyi Felixstowen ja Europoortin välille. Lokakuussa 2001 laiva aloitti P&O Irish Ferriesin Dublinin ja Liverpoolin välisessä liikenteessä. Marraskuussa alus rekisteröitiin European Diplomat -nimellä Bermudan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hamilton. 18. tammikuuta 2002 European Diplomat aloitti Rosslaren ja Cherbourgin välisen liikenteen.
Tammikuussa 2005 Celtic Link Ferries osti laivan ja rekisteröi sen Irlannin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Rosslare. 24.- 27. tammikuuta välisen ajan European Diplomat oli Dublinin ja Liverpoolin välisessä liikenteessä. 27. tammikuuta alus luovutettiin uudelle Celtic Link Ferriesille. 28. tammikuuta alus sai nykyisen Diplomat -nimensä ja se rekisteröitiin Bermudan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hamilton. Helmikuun alussa Diplomat aloitti liikennöinnin linjalla Rosslare–Cherbourg.
Yungasocereus

Tuntomerkit

Kasvi on puumainen tai pensastava, haarova ja neljä tai viisi metriä korkea. Tummanvihreissä varsissa on kuudesta kymmeneen suoraa uurretta, joiden väliset harjanteet ovat tylppiä. Piikkejä on ryhmässään (areoli) 4-12 ja ne ovat neulamaisia, ruskehtavia tai harmaita sekä enintään kolmen sentin pituisia. Varren latvaosassa on viidestä kahdeksaan kukkaa, jotka ovat avoinna yötä päivää. Ne ovat kapean suppilomaisia, hieman vastakohtaisia, valkoisia ja viisi tai kuusi cm pitkiä. Hedelmä on kaksi tai vajaa kolme cm pitkä.

Levinneisyys

Lajia tavataan Boliviassa Yungas ja Inquisivi -nimisissä provinsseissa noin 2000 metrin korkeudella.
Jūrė (kylä)

Jūrė on kylä Lounais-Liettuassa, Marijampolėn läänissä, Kazlų Rūdan kunnassa lähellä Venäjän (Kaliningradin alue) ja Puolan rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 558 asukasta.
Yrjö Hukkinen

Yrjö Armas Hukkinen (14. toukokuuta 1886 Kuhmoinen – 30. joulukuuta 1946 Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen maataloustieteilijä, maatalous- ja metsätieteiden tohtori 1936. Hän oli Maatalouskoelaitoksen tuhoeläinosaston johtaja ja professori 1937–1946. Hän tutki muun muassa ripsiäisiä.
Yrjö Hukkisen veli oli toimittaja Eino I. Hukkinen.
Juorkuna

Juorkuna on noin 150 asukkaan kylä samannimisen järven rannalla Kiiminkijoen yläjuoksulla Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla Oulun läänissä.

Liikenne

Kylän läpi kulkeva Utajärven ja Puolangan välinen seututie 837 on alueen tärkein kuljetusväylä. Alueella ei ole erillisiä kevyen liikenteen väyliä, joten vilkasliikenteinen tie 837 muodostaa turvallisuusriskin.
Kylästä alkava Olvasjärventie johtaa Kivijärven ja Marttisjärven kyliin, ja sen sivuteitä pitkin on yhteys myös Pudasjärven Keinäsperään.
Mumbain satama

Historiaa

Sataman historia ulottuu monien vuosisatojen ajalle ja sataman perustamisvuosi riippuu määrittelytavasta. Arkeologisten kaivausten perusteella seudulla on ollut asutusta jo kivikaudella. Mumbain sataman seutu oli Egyptin ja Persian välisen kaupan keskus jo 1000 eaa. Alueen ensimmäiset tunnetut asukkaat olivat läntisen Intian alkuperäisväestön koleihin kuuluneita kalastajia. 300-luvun puolivälissä eaa. sataman seutu kuului Ašokan valtakuntaan. Antiikin kreikkalaiset tunsivat seudun ja esimerkiksi Egyptissä asunut Klaudios Ptolemaios käytti siitä toisella vuosisadalla eaa. seitsemää saarta tarkoittavaa nimeä Heptanesia;  Aiempia saaria on sittemmin täytetty yhteen nykyiseksi Mumbain saareksi.
Muslimiarmeijat valloittivat alueen 1348 ja siitä tuli osa Gujaratin sulttaanikuntaa. Portugalilaiset yrittivät vallata sataman seudun Mahikavatin asutuksen (Mahim) 1507, mutta epäonnistuivat tuolloin. Vuotta 1534 Portugal sai alueen hallintaansa. 
Sataman kehitys sai pohjaa vuonna 1652 kun Englannin Itä-Intian kauppakomppania (Surat Council of the East India Company), joka tajusi satamapaikan maantieteellisen edullisuuden, pyysi sataman hankkimista Britannialle sitä hallussaan pitäneeltä Portugalilta. Bombay saatiin avioliittosopimuksen myötä Portugalilta kuningas Kaarle II:n naitua portugalilaisen prinsessan Katariina de Bragançan (avioliittosopimus 23. kesäkuuta 1661). Sopimuksen myötä "Bombayn satama ja saari" siirtyi Britannialle. Vuonna 1668 satama ja saari annettiin kuninkaallisella säädöksellä Itä-Intian kauppakomppanian haltuun. Tämän seurauksena satama-aluelle rakennettiin esimerkiksi tullirakennus, varasto ja kuivatelakoita.
Kauppakomppanian monopoli päättyi vasta 1813 Britannian parlamentin antamalla säädöksellä. Vapautuminen edesauttoi sataman nopeaa kaupallista kasvua. Vuonna 1858 satama siirrettiin Britannian kruunun suoraan hallintaan ja Itä-Intian kauppakomppania luopui alueesta. Vuonna 1873 perustettiin autonominen satamasäätiö, jonka jatkaja satamaa nykyisin Intian hallituksen alaisuudessa hallinnoiva Mumbai Port Trust on.

Vaihtoehtoisia suunnitelmia satama-alueen kehittämiseksi

Yhteiskunnallinen keskustelu Mumbain satamasäätiön hallitsemien kaupunkialueiden käytöstä tulevaisuudessa on voimistunut vuodesta 2014 lähtien. Erään poliittista tukea saaneen ehdotuksen mukaan kolmannes Mumbain saaren itärannan alueesta muutettaisiin yleisölle avoimeksi. Mumbain satamasäätiö laati kuitenkin kehittämissuunnitelman, jossa huomattavasti pienempi osa (luokkaa 8 prosenttia) alueesta avattaisiin yleisölle. Jatkossakin kaupalliset, julkiselta liikkumiselta rajoitetut toiminnot söisivät leijonan osan kehityssuunnitelmalle ajatellusta alueesta.

Naapuriston suursatama

Mumbain sataman itäpuolella Mumbain luonnonsataman itärannalla toimii vuonna 1989 toimintansa aloittanut Jawaharlal Nehrun satama, joka on Intian suurin konttisatama.
Max Abraham

Elämä

Abraham syntyi Danzigissa (nyk. Gdańsk, Puola) juutalaiseen kauppiasperheeseen. Hän opiskeli Berliinin yliopistossa Max Planckin ohjaamana. Abraham valmistui vuonna 1897 ja työskenteli seuraavat kolme vuotta Planckin apulaisena. Seuraavat yhdeksän vuotta hän jatkoi uraansa Göttingenin yliopistossa dosenttina, palkattomana luennoitsijana.
Abraham aloitti elektronia koskevan teorian kehittämisen vuonna 1902. Hänen mukaansa elektronilla on täydellinen pallopinta, mihin sähkövaraus on jakautunut tasaisesti. Hendrik Lorentz ja Albert Einstein kehittivät toisenlaista teoriaa, josta tuli laajemmin hyväksytty kuin Abrahamin teoriasta. Abraham muistetaan myös tiedemiehenä, joka vastusti koko elämänsä suhteellisuusteoriaa.
Abraham otti vastaan viran Illinois'n yliopistosta Yhdysvalloista, mutta vain muutaman kuukauden jälkeen hän jätti viran ja matkusti takaisin Göttingeniin. Myöhemmin Tullio Levi-Civita pyysi Abrahamia töihin Milanon korkeakouluun ja hän otti vastaan klassisen mekaniikan professuurin vuonna 1914.
Ensimmäisen maailmansodan alettua Abraham pakotettiin palaamaan takaisin Saksaan. 
Abrahamilla todettiin aivokasvain ja hän kuoli vuonna 1922 Münchenissä.
Joutsenlammi (Parkano)

Maantietoa

Lammen pituus on 450 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 7,1 hehtaaria. Se sijaitsee Kartiskanevan itäpuolella Joutsenlamminkankaan länsipuolella painanteessa, jonka suota kutsutaan Paharämäkäksi. Lammen ympärillä suot ovat ojittamattomia, mutta siihen on siitä huolimatta johdettu yksi suo-oja pohjoisesta. Lammen oma laskuoja lähtee lounaisrannasta ja yhtyy virtaa Kartiskanevan eteläreunaa kääntyen lopuksi etelään. Siellä se laskee suurempaan Koivulammiin, jonka kautta vedet jatkavat Koivuluomaan, joka yhtyy Laholuomaan Laholuoman kylän eteläpuolella. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. Itä- ja länsirannat ovat kangasmetsää, mutta pohjois- ja etelärannat suota. Kaakossa ranta muodostaa pienen avosuon kaistaleen. Rannoille ei ole rakennettu mitään, mutta järven eteläpään ohi kulkee metsäautotie, jolle pääsee yhdystieltä 13247.

Historiaa

Vanhassa 1800-luvun pitäjänkartassa "Joutsenlampi" oli autio, mutta sinne oli raivattu heinäntekoa varten niittyjä. Lammen lounaiskulma ja luusua olivat niittyä. Samoin oli lähes yhtenäinen ja kapea alue Joutsenlammesta Koivulampeen niittyä. Se on soveltunut tarkoitukseen, sillä kevättulvat valuivat tuona alueen läpi. Nykyään entisten niittyjen kohdalla kulkee kaivettu oja.
Joutsenlampi ei ollut vielä vuoden 1959 painetussa peruskartassa laskuomaa, mutta soiden ojitusten edettyä sille kaivettiin sellainen ja se on piirretty näkyviin vuoden 1982 karttaan. Silloin sen nimi kirjoitettiin "Joutsenlammi".
Samuli Aro

Kansainvälinen menestys

Samuli Aro on 2000-luvun menestyneimpiä endurokuljettajia.
Armand Lohikoski

Ura

Armand Lohikoski oli elämänsä aikana monessa mukana. Nuorena ylioppilaana hän toimi aktiivisesti Ylioppilasteatterissa, Ylioppilaiden Raittiusyhdistyksessä, Ylioppilaskunnan Laulajissa ja Suomi-Amerikka -yhdistyksessä.
Ennen siirtymistään elokuvaohjaajaksi hän teki monipuolisen uran media-alan eri osa-alueilla. Hän työskenteli muun muassa pilakuvapiirtäjänä, Yleisradion osastopäällikkönä, toimittajana, radio-ohjaajana ja -juontajana, lehtikustantajana, Fennada-Filmin mainospäällikkönä, Metro-Goldwyn-Mayer Filmsin Helsingin toimiston konttoripäällikkönä ja toimitusjohtajana, sekä Suomen Filmiteollisuuden lyhytelokuvaosaston päällikkönä ja ohjaajana. Lohikoski perusti Suomen ensimmäiset ilmaisjakelulehdet, Töölön ja Käpylän kaupunginosalehdet.
Hän ideoi ja käynnisti Yleisradiossa osastopäällikkönä toimiessaan hyvin suosituksi tulleen Herra X -tietokilpailun, jonka ensimmäinen lähetys lähetettiin 11. joulukuuta vuonna 1941. Suomen ensimmäinenä radiotietokilpailuna Herra X käynnisti kokonaan uuden viihteen alan, tietokilpailut, jotka levisivät myöhemmin radiosta myös televisioon.
Armand Lohikoski ohjasi uransa aikana Suomen Filmiteollisuuden palveluksessa yhteensä 18 pitkää elokuvaa. Näiden lisäksi Lohikoski ohjasi useita lyhytelokuvia ja mainosfilmejä. Lohikosken ensimmäinen pitkä elokuva oli vuonna 1953 valmistunut Reino Helismaan käsikirjoittama ja Anneli Saulin ja Lohikosken tulevan kolmannen vaimon Tuija Halosen tähdittämä tukkilaiskomedia Me tulemme taas. Tätä seurasivat useat Pekka Puupää -elokuvat ja seitsemän muuta elokuvaa.
Lohikoski kirjoitti mielenkiintoisen matkakertomuksen Ylioppilaskunnan Laulajien toisen maailmansodan jälkeisestä Yhdysvaltain-matkasta Dollari on lujassa vuonna 1946, omaelämäkerrallisen teoksen Mies Puupää-filmien takaa 1993 ja omakustanteena aforismikokoelman Sattuvasti Sanottua vuonna 2002. Hän kuoli lyhyen sairauden jälkeen Helsingissä Laakson sairaalassa 20. maaliskuuta 2005 93-vuotiaana.
Lohikoski perusti Lasse Saxelinin kanssa lyhytikäisen elokuvatoimiston, Star Films Oy:n, joka toi maahan kymmenkunta elokuvaa muun muassa Länsi-Saksasta.
Mäyränlammi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 ha ja se on 100 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 350 metriä ja rannat ovat kokonaan suota. Lampi on autio, mutta sen luoteispuolella kulkee laskuojan alkuosan yli kulkee Mallinkaistenjärvelle johtava tie. Järvi ja sen lähiympäristö on luonnonsuojelualuetta.

Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Heinäjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 128,5 metriä mpy. Lampeen on kaivettu oja, joka tasaa vedenkorkeutta lammessa. Oja laskee Saukonlammiin, jonka laskuoja yhtyy Sammaljärvenojaan. Vedet virtaavat Heinäjoen, Puujoen ja Hiidenjoen kautta Vanajaveteen.

Historiaa

Vuoden 1964 peruskartassa lammen osittain luontaista laskuojaa oli parannettu kaivamalla lammesta suon reunalle laskuojaa, mutta seuraavassa vuoden 1979 kartassa koko oja oli perattu suoraksi ojaksi.
Antonio Floro Flores

Antonio Mariano Floro Flores (s. 18. kesäkuuta 1983 Napoli, Italia), on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa espanjalaista Granadaa, jossa hän on lainassa italialaisesta Udinesesta.
Floro Flores on edustanut ammattilaisurallaan myös Napolia (2000–2003, 2004), Sampdoriaa (lainassa 2003), Perugiaa (2004–2005), Arezzoa (2005–2007) ja Genoaa (lainassa 2011). Hän on edustanut Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta.
Manding-kielet

Manding-kielet ovat mandelaisten kielten alaryhmä, johon kuuluvia kieliä puhutaan laajassa osassa Länsi-Afrikkaa. Manding-kieliin kuuluvat muun muassa bambara, bolon, djula, mandinka, marka ja norsunluurannikonkoro.
Sivatherium

Kuvaus

Sivatherium muistutti nykyistä okapia, mutta oli paljon suurempi ja raskasrakenteisempi. Sen korkeus hartian kohdalta oli 2,2 metriä, ja kokonaiskorkeus kolme metriä. Painoa sillä saattoi olla jopa 400–500 kiloa. Uudet tutkimukset viittaavat jopa 1246 kilogramman painoon. Tämä tekisi Sivatheriumista suurimman koskaan eläneen märehtijän. Tutkimuksen on ajateltu olevan aliarvio, sillä se ei ota huomioon koiraiden suuria sarvia. Tämä pari haarakkaita ”sarvia” sijaitsivat kallon päällä, jonka lisäksi sillä oli kaksi pienempää kolmiomaista sarvea silmien lähellä. Ruumis oli varsin tanakka, ja varsinkin olkapäät olivat lihaksikkaat kannattelemaan eläimen suurta ja painavaa päätä.
Kutsut (elokuva)

Juoni

Hiljainen ja ujo pikkuvirkamies saa suuren perinnön, ostaa komean omakotitalon ja järjestää työtovereilleen näyttävät tupaantuliaiset, joiden aikana ihmisten käytöksen kulissit alkavat murentua ja naamiot riisutaan.

Vastaanotto

Vuoden 1973 Cannesin elokuvajuhlilla Kutsut oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi ja voitti kaksi muuta palkintoa. Oscareissa se oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan sarjassa.
Helsingin Sanomien televisiosivulla helmikuussa 1986 Mikael Fränti pitää Kutsuja hauskana elokuvana, joka näyttää että syvä ystävyys on mahdollista, jos ihminen oppii nauramaan itselleen ja luopuu turhamaisuudestaan ja ennakkoasenteistaan.
Hosionjärvi

Maantieto

Hosionjärven suoalue on avosuota tai luhtaa. Se on 1,1 kilometriä pitkä ja 150−350 metriä leveä. Noin puolet suosta on luhtaa. Suo jatkuu kummastakin päästä tavallisenä ojitettuna metsäisenä suona. Suoalueen läpi virtaa Hosionoja, joka jatkaa matkaansa Viikerinojana ja muuttuu alajuoksulla Söörmarkunjoeksi. Koskeikon sisällä on pieni saari.
Järvi on piirretty Kalmbergin kartastoon ja kun sen mittakaava tunnetaan, voidaan järven mitat arvioida. Kartan mukaan Hosionjärvi olisi ollut 1,5−1,7 kilometriä pitkä ja sen leveys olisi vaihdellut 200−400 metrin välillä.

Historia

Järven nimi oli Kalmbergin kartastossa "Hosiojärvi". Porilainen Gustav Galle jätti järven kuivattamisesta hakemuksen vuonna 1823, mutta veti sen pian takaisin. Joku muu on sitten myöhemmin kuivattanut järven, jonka jäänteet ovat nykyään soistuneet umpeen.
Partenokarpia

Partenokarpia engl. parthenocarpy (kreik. karpos, suom. hedelmä) on kasvin hedelmän kehittyminen ilman siemenen muodostumista. Partenokarpia johtuu joko pölytyksen, hedelmöityksen tai siemenaiheen kehittymisen estymisestä.
Villa Jeanneret-Perret

Rakennus

Villa Jeanneret-Perret on Le Corbusier’n ensimmäinen rakennus, jossa hän hylkäsi sveitsiläisen chalet-tyylin ja siirtyi hillittyyn klassiseen arkkitehtuuriin, johon hän otti vaikutteita sekä antiikista että nykyajasta. Tieltä rakennukseen pääsee käytävää pitkin, jonka alkuosaa peittää pergola. Käytävä kääntyy oikeaan, ja sitä reunustaa puut, kunnes se päättyy katseilta kätkettyyn ulko-oveen.
Rakennuksen ulkoasu on saanut vaikutteita muun muassa välimerellisestä perinteestä, josta tuli sen ulkopinnan väritys. Paikalliset ovat sen takia antaneet rakennukselle lisänimen ”Maison Blanche” (”valkoinen talo”). Pianosalongin neljä pylvästä puolestaan viittaavat klassiseen arkkitehtuuriin aina Pompejista Andrea Palladioon. Ullakon ikkunoihin, nelilapekatto ja akselittain muodostettu pohjapiirros ovat todennäköisesti saaneet vaikutteita Peter Behrensiltä, Josef Hoffmanilta ja Frank Lloyd Wrightin Winslow Housesta.

Historia

Le Corbusier palasi Itä-Eurooppaan suuntaantuneelta matkalta 1911 ja perusti oman suunnitteluyrityksen. Hän suunnitteli vuosien 1912 ja 1917 välisenä aikana kolme rakennusta, ja vanhemmilleensa rakennettu Villa Jeanneret-Perret oli niistä ensimmäinen. Rakennuksen kustannukset olivat kuitenkin keskituloisille vanhemmille liian suuret, ja he joutuivat myymään sen seitsemän vuoden päästä kellonvalmistusteollisuuden ajauduttua lamaan.
Villa Jeanneret-Perret oli 1900-luvun aikana useilla eri omistajilla. Rakennuksen perusarkkitehtuuri on säilynyt, mutta esimerkiksi alkuperäinen Eternit-katto on korvattu uudella kattomateriaalilla. Lisäksi puutarhaa ja puutarhataloa on muokattu huomattavasti. Neuchâtelin kantoni luokitteli 1979 Villa Jeanneret-Perret’n historialliseksi rakennukseksi, ja Sveitsin valtio tunnusti vuonna 1994 sen kansallisen arvon. Association Maison Blanche -järjestö perustettiin vuonna 2000, ja se osti rakennuksen ja pyrki keräämään rahaa sen korjaamiseen. Rakennus restauroitiin vuosina 2004 ja 2005.
Lylyjärvi (Sysmä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,2 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Pianakkaojan valuma-alueeseen (14.228) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85,5 metriä mpy.