google/wiki40b huggingface dataset:
Karboksyylihapot

Karboksyylihapot ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa funktionaalinen ryhmä on karboksyyliryhmä -COOH.
Esimerkkejä yleisistä karboksyylihapoista ovat aminohapot sekä etikkahappo. Saippuat ovat tärkeitä karboksyylihappojen suoloja.

Happamuus

Karboksyylihapot ovat heikkoja happoja. Esimerkiksi laimeassa (0,1 M) etikkahappoliuoksessa kaksi prosenttia happo­molekyyleistä on luovuttanut protonin. Vahva happo, kuten typpihappo, hajoaa ioneiksi täydellisesti.
Karboksyylihapot ovat huomattavasti happamampia kuin alkoholit, vaikka molemmat luovuttavat vedyn hydroksyyliryhmästä (-OH). Tämä johtuu siitä, että karboksylaatti-ionin negatiivinen varaus voi jakautua kahden happiatomin kesken. Varauksen jakautuminen vakauttaa ionia. Alkoholissa vastaavan anionin varaus keskittyy yhteen happiatomiin.

Vetysidokset

Karboksyylihapot voivat muodostaa vetysidoksia. Vetysidosten vuoksi lyhytketjuiset karboksyylihapot liukenevat hyvin poolisiin liuottimiin, kuten veteen, mutta ne, joissa on kuusi hiiliatomia tai enemmän, ovat käytännössä liukenemattomia. Koska vetysidokset ovat heikkoja dispersiovoimia vahvempia, karboksyylihappojen kiehumispisteet ovat moolimassaan verrattuna korkeita. Nestemäisessä ja kiinteässä olomuodossa karboksyylihapot ovat pääasiassa dimeereinä, joissa kaksi vetysidosta muodostuu kahden happomolekyylin välille.
 
Karboksyylihappodimeeri (vetysidokset on merkitty katkoviivoin)

Karboksyylihappojen ryhmiä

Rasvahapot ovat haarautumattoman hiiliketjun omaavia monokarboksyylihappoja, joissa hiiliatomien lukumäärä on parillinen. Ne voivat olla tyydyttymättömiä tai tyydyttyneitä sen mukaan, onko molekyylissä ainakin yksi  kaksoissidos. Rasvat ovat rasvahappojen ja glyserolin muodostamia estereitä. 
On myös monia biokemiallisesti tärkeitä karboksyylihappoja, joissa karboksyyliryhmän lisäksi on muitakin funktionaalisia ryhmiä. Sellaisia ovat esimerkiksi aminohapot, jotka ovat proteiinien rakenneosia. Niissä on karboksyyliryhmän lisäksi aminoryhmä -NH₂.
Hydroksihapoissa on karboksyyliryhmän lisäksi hydroksyyliryhmä -OH hapon hiilivetyosassa. Sellaisia ovat esimerkiksi maitohappo, omenahappo ja sitruunahappo.
Cecily Neville

Cecily Neville, Yorkin herttuatar (3. toukokuuta 1415 – 31. toukokuuta 1495) oli kahden vuosina 1461–1485 Englantia hallinneen York-suvun kuninkaan, Edvard IV:n ja Rikhard III:n, äiti. 
Cecily tai Cecylle syntyi vuonna 1415 Westmorlandin jaarlin Ralph Nevillen ja Joan Beaufortin tyttäreksi. Hänen äitinsä isä oli Lancasterin herttua John, joka polveutui kuningas Edvard III:sta, joten myös Cecilyssä oli kuninkaallista verta, kuten aviomiehessään Rikhardissa, Yorkin herttuassa.
Cecily ja Rikhard menivät naimisiin vuonna 1437. Vuonna 1441 Rikhardista tuli Englannin hallitseman Ranskan kenraalikuvernööri ja perhe muutti Roueniin. 28. huhtikuuta 1442 syntyi Cecilyn ja Rikhardin toiseksi vanhin poika (vanhin poika Henry oli kuollut pian syntymänsä jälkeen helmikuussa 1441) Edvard eli Englannin tuleva kuningas Edvard IV.

Ruusujen sota

Kun Englannin Lancaster-sukuinen kuningas Henrik VI sai vuonna 1454 hermoromahduksen, Rikhard julistautui sijaishallitsijaksi, mutta ei suostunut palauttamaan valtaa parantuneelle kuninkaalle vuonna 1460. Tällöin alkoi sota Yorkien ja Lancasterien välillä.
Cecilyn aviomies Yorkin herttua Rikhard, hänen kolmas poikansa Rutlandin jaarli ja veljensä Salisburyn jaarli Richard kaatuivat Wakefieldin taistelussa vuonna 1460, mutta Cecilyn pojat Edvard, George ja Rikhard jatkoivat sotaa Tewkesburyn taisteluun asti, jolloin Lancasterit nujerrettiin ja Yorkit pääsivät valtaan.

”Queen by right”

Kun Cecilyn poika Edvard oli noussut Englannin valtaistuimelle, Yorkin herttuatar eli kuningataräiti ryhtyi valikoimaan kuningaspojalleen soveliasta vaimoa Euroopan prinsessoista. Koko valtakunta kokikin järkytyksen, kun Edvard IV meni naimisiin englantilaisen leskirouvan Elisabet Grayn kanssa. Cecily raivostui tästä ja alkoi haalia itselleen tiluksia ja rakennuksia sekä kutsua itseään nimellä ”Queen by right”.   
Edvardin kuoltua vuonna 1483 hänen veljensä Gloucesterin herttua Rikhard nousi valtaan. Vaikka William Shakespearen näytelmä Rikhard III esittää Cecilyn Rikhardia inhoavana, todellisuudessa Cecily oli innokkaasti auttamassa nuorinta poikaansa valtaan turvatakseen sukunsa vallan ja oman asemansa Yorkin suvun matriarkkana. Mahdollisesti Cecily kuitenkin siirtyi Rikhardin vastustajiin ennen Bosworthin taistelua, kun sai todisteita siitä, että Rikhard olisi murhannut Edvardin pojat ja sillä tavoin anastanut kruunun.
Rikhard hävisi Bosworthin taistelun vuonna 1485 lancasterilaisen Richmondin jaarlin, Henryn joukoille ja kuoli legendan mukaan itse Richmondin miekasta. Rikhardin kuoltua York-suku sammui ja Richmondin jaarlista tuli Englannin kuningas Henrik VII, mutta Yorkien aseman turvasi Henrikin ja Edvardin tyttären Elisabetin avioliitto.
Cecily vietti loppuelämänsä uskonnollisissa toimissa ja kuoli toukokuussa 1495.
Ture J:son Arne

Ture Algot Johnsson Arne (7. toukokuuta 1879 Drothem, Itä-Götanmaa – 1965) oli ruotsalainen arkeologi, joka teki alansa tutkimuksia etenkin Etu-Aasiassa ja Venäjällä. Vuosina 1909–1944 hän oli maansa valtion historiallisen museon antikvaari. Hänen olennaisimmiksi katsottavat julkaisunsa käsittelevät mm. rautakautta, Ruotsin viikinkiaikaisia suhteita idän suuntaan.
Grense Jakobselv

Grense Jakobselv (pohjoissaameksi Vuorjánjohka) on kylä Barentsinmeren rannalla, Vuoremijoen (norj. Jakobselva) suulla Norjan Finnmarkin läänissä, Etelä-Varangin kunnassa Venäjän rajalla. Tietä pitkin on 60 km:n matka länteen Kirkkoniemeen.
Venäjän vastainen raja kulkee Vuoremijokea pitkin. Alueella on pieni Norjan armeijan Etelä-Varangin varuskunnan tukikohta, josta käsin rajavartiot liikkuvat. Alueella ei ole julkista rajanylityspaikkaa.
Kylässä on vuonna 1869 rakennettu Kuningas Oskar II:n kivikappeli. Kirkko rakennettiin vahvistamaan Norjan aluevaatimusta alueella ja nimettiin Ruotsi-Norjan kuninkaan, Oskar II:n mukaan.
Grense Jakobselv on Norjassa kauimmaisena Oslosta tietä pitkin mitattuna sijaitseva paikka: etäisyys on 2 556 km, jos koko matka tehdään Norjan alueella, mutta noin 600 km lyhyempi oikaistaessa Ruotsin ja Suomen kautta.
Fort Snelling

Fort Snelling on entinen linnoitus, joka sijaitsee keskellä Minneapolis–Saint Paulin suurkaupunkialuetta Minnesota- ja Mississippi-jokien yhtymäkohdassa. Se on suojeltu Yhdysvaltain historiallisena muistomerkkinä. Fort Snelling muodostaa lähialueidensa kanssa oman organisoimattoman territorionsa, jossa on 442 asukasta (2000).

Historia

Fort Snelling oli yksi Yhdysvaltain uusista linnoituksista sen uusilla alueilla, jotka se oli saanut Yhdistyneeltä kuningaskunnalta vuoden 1812 sodan jälkeen ja ostolla Ranskalta. Linnoitus valmistui vuonna 1825, ja pian tämän jälkeen sotilaat muuttivat Josiah Snellingin johdolla selvästi alueen kuvaa. He rakensivat teitä, myllyn Saint Anthonyn putoukseen ja viljelivät maata.
Noin 30 vuoden ajan Fort Snelling oli Mississippi-joen yläjuoksun keskuksena, jonne ojibway- ja sioux-intiaanit tulivat tekemään kauppaa ja keskustelemaan viranomaisten toimista. Myös turkiskauppiaat joutuivat pysähtymään tarkastusten takia. Linnoituksella oli merkittävässä osa myös Saint Paulin perustamisessa. Linnoituksen lähelle tuli Selkirkin epäonnisen siirtokunnan asukkaita Kanadasta. Sotilaat ajoivat heidät kuitenkin kauemmaksi paikkaan, johon syntyi Saint Paul.
Vuoden 1851 sopimukset saivat aikaan Yhdysvaltain rajaseudun siirtymisen lännemmäksi. Uudet linnoitukset ottivatkin Fort Snellingin paikan raja-asemina. Fort Snelling jäi sittemmin pelkästään varastopaikaksi. Vuonna 1858 linnoitus myytiin, ja paikalle piti perustaa kaupunki. Sisällissota keskeytti kuitenkin kaupunkihankkeen, ja linnoitus palasi sotilaskäyttöön. Sodan jälkeen Fort Snelling toimi Dakotan alueen sotilaskeskuksena. Linnoitukseen rakennettiin 1880-luvulta 1900-luvun alkuun uusia rakennuksia ja vanhoja kivisiä rakennuksia tuhottiin. Toisessa maailmansodassa Fort Snellingissä koulutettiin yli 300 000 sotilasta moniin eri tehtäviin. Sodan jälkeen vanhan linnoituksen sotilaskäyttö päättyi.
Linnoitusta uhkasi 1950-luvulla valtatien rakentaminen. Tämä sai aikaan julkisia toimia Minnesotan vanhempien rakennusten suojelemiseksi. Fort Snelling valittiin osavaltion ensimmäisenä kohteena kansalliseksi historialliseksi muistomerkiksi.
Poen laki

Poen laki on internet-keskusteluihin liittyvä sananparsi, joka on nimetty keksijänsä Nathan Poen mukaan. Poen laki perustuu havaintoon, että jos kirjoittajan tarkoituksesta ei ole selvää näyttöä, on vaikeaa tai jopa mahdotonta erottaa onko kirjoittajan ilmaisema äärimielipide vilpitön vai parodia.

Laki ja sen merkitys

Poen laki laajimmassa muodossaan ilmaistaan seuraavasti:

»Ilman ilmiselvää huumorin ilmausta on mahdotonta tehdä parodiaa äärimielipiteistä tai fundamentalismista ilman, että joku erehtyy luulemaan parodiaa vilpittömäksi mielipiteeksi.» 
Poen lain ydin on se, että jonkin ääri-ilmiön parodiaa on mahdotonta erottaa aidosta ääri-ilmiöstä. Poen lain korollaari on käänteinen ilmiö: vilpittömiä fundamentalistisia mielipiteitä on mahdotonta erottaa näiden mielipiteiden parodioista.

Historia

Nathan Poe kirjoitti nimeään kantavan lausahduksensa christianforms.com-verkkosivustolle, jossa väitellään kreationismista. Alkuperäinen lause kuului:

»Without a winking smiley or other blatant display of humor, it is utterly impossible to parody a Creationist in such a way that someone won't mistake for the genuine article.»
Päivikki Elomaa

Päivikki Hilja Elomaa (o.s. Valve, s. 14. heinäkuuta 1931 Lahti) on suomalainen urheilija, joka on menestynyt kansallisesti koripallossa, pesäpallossa ja keilailussa. Elomaa asuu Suolahdessa, Äänekoskella.
Uransa aikana Elomaa on edustanut seuroja Lahden Urheilijat, Lahden Mailaveikot, Lahden Koripalloilijat, Jyväskylän Ryhti, Laukaan Urheilijat, Iin Urheilijat, Iin Naisvoimistelijat, Suolahden Urheilijat ja Suolahden Naisvoimistelijat.

Koripallon Suomen mestari ja maajoukkuepelaaja

Elomaa voitti Lahden Koripalloilijoiden kanssa koripallon Suomen mestaruuden vuonna 1952, hopeaa vuonna 1951 sekä pronssia vuonna 1949. SKL:n mestaruus hänellä on vuosilta 1951 ja 1952. Lahden Koripalloilijoissa toimi tuolloin Suomen ensimmäinen amerikkalaisvalmentaja ja koripalloilun pitkäaikainen vaikuttaja Robert Petersen. Vuonna 1955 Elomaa osallistui Varsovassa kansainväliseen koripalloturnaukseen, jossa käytiin viisi maaottelua Itä-Euroopan maita vastaan. Kalottimaaotteluissa hän oli kahdesti ja palkittiin niissä parhaana pelaajana. Piirinmestaruuksia tuli neljä.
Koripallovalmennuksessa Elomaalla on myös pitkä kokemus, parhaimpana saavutuksena vuoden 1956 Lahden Suurkisojen A-tyttöjen sarjan mestaruus, mikä vastasi senaikaista Suomen mestaruutta. Kisa oli samalla ensimmäinen A-tyttöikäisille järjestetty mestaruuskisa.

Pesäpalloa mestaruussarjassa

Pesäpalloa Elomaa pelasi 1950-luvun alkupuolella kauden mestaruussarjassa. Hän oli joukkueensa Lahden Mailaveikkojen kapteeni ja polttaja ja sai kaksi pm:ta.

Keilailua SM-tasolla

Keilailua Elomaa on harrastanut vuodesta 1968 ja noussut vuonna 1970 ensimmäisenä Äänekosken Keilailuliiton (ÄKL) naiskeilaajana M-luokkaan. ÄKL:n mestaruuksia tai muita ÄKL:n mitaleita hänellä on useita. Vuoden 1971 SM-kilpailuissa hän sijoittui henkilökohtaisesti 16:nneksi ja parikeilailussa viidenneksi. Paras tulos kilpailuissa on yhdellä sarjalla 264 ja kahdeksalla 1592.

Muuta

Päivikki Elomaa on voittanut 1950-luvulla Lahden mestaruuden pöytätenniksen nelinpelissä yhdessä puolisonsa Antti Elomaan kanssa. Viime vuosien aikana hän on harrastanut golfia hyvällä tasolla, josta esimerkkinä pari Ääneseudun mestaruutta.
Päivikki Elomaan puoliso Antti Elomaa on kuuluisa pesäpalloilija. Hänen isänsä Kauko Valve kuuluu Suomen Tunnustuksellisen Luterilaisen Kirkon perustajiin.
Herttapiippuruoho

Ulkonäkö ja koko

Herttapiippuruohon maavarsi on suikertava ja puutunut. Sen pysty, polveilevasti mutkainen varsi kasvaa 30–110 senttimetriä korkeaksi. Pitkäruotiset, muodoltaan tylpän herttamaiset lehdet ovat kooltaan 5–10 cm. Herttapiippuruohon kukat kasvavat lehtihangoissa 2–8 kukan ryhminä. Kukkien vaaleankeltainen teriö on 2–3 cm pitkä, torvimainen ja käyrä. Hedelmä on monisiemeninen kota. Pohjoismaissa laji tekee siemeniä harvoin.

Myrkyllisyys

Herttapiippuruoho sisältää aristolokkiahappoa, joka aiheuttaa virtsateiden syöpää.
Chromebox

Chromebox on työpöytäversio Chromebookista. Chromebox käyttää Googlen Chrome OS -käyttöjärjestelmää. Chromebox julkaistiin 29. toukokuuta 2012 vuosi Chromebookin julkaisemisen jälkeen. Chromebox sisältää kuusi USB 2.0 -väylää, sd-kortin lukija ja portit HDMI,VGA ja DVI-johdoille. Chromeboxin hinta on 158-883 euroa.
Nils Gyldenstolpe

Nils Carl Gustaf Fersen Gyldenstolpe (30. syyskuuta 1886 Östersund, Ruotsi–10. huhtikuuta 1961 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi ja lintutieteilijä.
Nils Gyldenstolpe oli kreivi August Gustaf Fersen Gyldenstolpen ja Hedvig Fredrika Alice Nierothin kolmas lapsi. Hän oli kreivi ja marsalkka Nils Gyldenstolpen (s. 1642 Turku, k. 1709 Tukholma) jälkeläinen kahdeksannessa polvessa. Hänen puolisonsa oli Sofia Margareta Emilia Heijkensköld.
Gyldenstolpe tutki Ruotsin Lappia vuosina 1906 ja 1909. Vuonna 1910 hän matkusti Algeriassa, 1911–1912 Thaimaassa ja 1914–1915 Malakan niemimaalla. Siinä välissä hän opiskeli Uppsalan yliopistossa. Vuonna 1914 Gyldenstolpe liittyi professori Lönnbergin tutkimusryhmään Ruotsin kansallismuseon selkärankaisten osastolle, jossa hän työskenteli loppuelämänsä ajan. 1921–1922 hän osallistui keskiseen Afrikkaan tehdylle tutkimusmatkalle. Vuonna 1924 hän väitteli tohtoriksi Lundin yliopistossa Afrikanretkensä kokoelmasta. Viimeisen matkansa hän teki Uuteen-Guineaan 1951.
Gyldenstolpe perehtyi etenkin Etelä-Amerikan linnustoon, ja hän lähetti sinne useita ammattimaisia keräilijöitä hankkimaan näytteitä. Kaikista näytteistä hän laati tarkan luettelon.
Gyldenstolpe nimesi joitakin uusia lintulajeja ja alalajeja, muun muassa kalaharinkiurun (Mirafra passerina) ja kastanjakurkkuorneeron (Synallaxis cherriei).
Karl Enquist

Karl Bruno Enquist (14. joulukuuta 1890 Rantsila – 21. huhtikuuta 1934) oli suomalainen jääkärikapteeni ja nimismies. Hänen vanhempansa olivat apteekkari Karl Emil Enquist ja Hilda Vilhelmina Holmström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1913 Alba Elsa Lindellin kanssa, josta hän erosi vuonna 1916 ja toisen kerran hän avioitui vuonna 1931 Nadeschda Kuffschinoffin kanssa.

Opinnot

Enquist kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1911–1914 ja 1927–1928. Diplomaattitutkinnon hän suoritti Leipzigin korkeakoulussa vuonna 1923 ja alemman oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa hän suoritti vuonna 1928.

Jääkäriaika

Ennen jääkärioppiin hakeutumistaan Enquist toimi kruununnimismiehenä Lohjan, Nummen ja Pusulan sekä Siuntion piireissä vuosina 1911–1914. Hän liittyi yhtenä vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 23. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin 1. syyskuuta 1915 hänet sijoitettiin Kuninkaallisen Preussin Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppaniaan ja edelleen 8. marraskuuta 1915 3. komppaniaan sekä 21. joulukuuta 1915 lopulta pataljoonan 4. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Sisällissodan jälkeinen aika

Enquist oli komennettuna 26. kesäkuuta – 9. marraskuuta 1918 sotilasjäsenenä Valtiorikosoikeuden 64. osastolla, josta hänet siirrettiin 25. syyskuuta 1918 Jalkaväkirykmentti n:o 4.ään, josta myöhemmin muodostettiin Tampereen rykmentti, ja hänet määrättiin 9. marraskuuta 1918 ja sen 1. pataljoonan komentajaksi. Hän johti 6. – 29. maaliskuuta 1920 Porajärven puolustusta. Hän erosi armeijasta 26. toukokuuta 1920 ja liittyi suojeluskuntaan ja määrättiin 5. lokakuuta 1920 Uudenmaan pohjoisen suojeluskuntapiirin päälliköksi. Suojeluskunnasta hän erosi 31. tammikuuta 1921. Sotilasuransa jälkeen hän palveli virkailijana Helsingin tullikamarissa 3. toukokuuta – 15. syyskuuta 1928 ja notaarina tullihallituksessa 15. syyskuuta 1928 – 31. joulukuuta 1929. Taivassalon piirin kruununnimismiehenä hän toimi 1. huhtikuuta 1931. Hänet on haudattu Lohjalle.
Raimo Pasanen

Raimo Tapio Pasanen (27. kesäkuuta 1946 Jyväskylän maalaiskunta) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Raimo (Spede) Pasanen pelasi pesäpallon SM-sarjassa vuodesta 1965 1970-luvun loppupuolelle saakka. Ensimmäinen mitali Spedelle ojennettiin 1966, Pronssia HoNsU:n väreissä. Lyöjäkuninkuuden Pasanen vei 1970 Haminan Palloilijoissa pelatessaan, jolloin myös tuli pronssiset mitalit. Suomen mestaruus tuli samassa seurassa kauden 1974 päätteeksi. Itä-Länsi -otteluun hänet on valittu kahdeksan kertaa. Pasanen on kilpaillut myös yleisurheilussa ja toiminut polyteknikkojen pesäpallojaoston puheenjohtajana.
Brownsville Station (yhtye)

Brownsville Station on yhdysvaltalainen yhtye, joka oli suosionsa huipulla 1970-luvulla. Sen alkuperäisiä jäseniä olivat kitaristi-vokalisti Cub Koda, kitaristi-vokalisti Mike Lutz, rumpali T. J. Cronley ja basisti-vokalisti Tony Driggins. Yhtyeen suurin hitti oli Top Ten -listalla kolmossijan saanut ”Smokin' in the Boys Room” vuonna 1973.

Yhtye 1970-luvulla

Brownsville Station perustettiin Ann Arborissa Michiganissa vuonna 1969. Yhtyeen ensimmäisillä levyillä oli cover-versioita muiden, heitä inspiroineiden bändien kappaleista. Ensimmäinen levy No BS julkaistiin 1970. Yhtye julkaisi vuonna 1973 kolmannen levynsä Yeah!. Mike Lutzin ja Cub Kodan säveltämä kappale ”Smokin' in the Boy's Room” oli levyn suurin, ja yhtyeen parhaiten menestynyt hitti. Billboard Hot 100 -listalla se saavutti kolmannen sijan 1973. Kyseiselle listalle ylsi yhtyeeltä seitsemän kappaletta, näistä kolme bändin omaa käsialaa. Eräs tunnettu cover-versio Yeah!-levyltä on Hoyt Axtonin säveltämä ”Lightning Bar Blues”, josta Hanoi Rocks levytti 80-luvulla oman versionsa. Yeah!-levyltä taas Brownsville Stationin oma sävellys ”Smokin' in the Boy's Room” päätyi myöhemmin Mötley Crüen levylle Theatre of Pain.
Ennen suurinta hittiä yhtyeen miehistössä ehti tapahtua muutoksia. Rumpali T. J. Cronley jätti bändin 1971 ja hänen tilalleen tuli Henry ”H Bomb” Weck. Myös alkuperäinen basisti Tony Driggins lähti yhtyeestä. Vuonna 1979 Brownsville Station hajosi. Yhtye ehti julkaista seitsemän levyä sitä ennen.

Hajoamisen jälkeen

Yhtyeen hajoamisen jälkeen Cub Koda julkaisi joitakin soololevyjä ja keikkaili bändinsä The Pointsin kanssa, sekä myös Hound Dog Taylorin taustabändin The Houserockersin kanssa. Tämän lisäksi Koda toimi musiikkijournalistina. Hän kuoli 51-vuotiaana vuonna 2000. Mike Lutz ryhtyi tuottajaksi, ja tuotti muun muassa Ted Nugentia ja keikkaili Nugentin kanssa 1990-luvulla. Lisäksi hän opettaa sekä kitaran että basson soittoa. Weck työskenteli studiossa ja tuottajana.

Brownsville Station 2012–

Henry Weck tallensi satoja tunteja yhtyeen alkuaikojen demoja, harjoituksia ja live-esityksiä. Vuonna 2012 Weck ja Lutz alkoivat käydä Lutzin Tazmania Studiolla lävitse näitä nauhoituksia, ja niistä lopulta muodostui uusi albumi. Lutz ja Weck värväsivät uuteen Brownsville Stationiin jäseniksi Billy Craigin, Arlen Viecellin sekä Brad Johnsonin, ja alkoivat keikkailla jälleen 2013.
Alfred de Musset

Alfred Louis Charles de Musset (11. joulukuuta 1810 Pariisi - 2. toukokuuta 1857 Pariisi) oli ranskalainen romantiikan ajan kirjailija ja runoilija.

Elämäkerta

Alfred de Musset syntyi ja kuoli Pariisissa. Musset pääsi 9-vuotiaana Collège Henri-IV -kouluun, missä hän voitti vuonna 1827 palkinnon latinan esseestään. Paul Foucherin, Victor Hugon langon, avustuksella hän aloitti 17-vuotiaana opiskelun Cénaclessa, Charles Nodierin kirjallisuussalongissa Bibliothèque de l'Arsenalilla. Kokeiltuaan siipiään lääketieteessä (hän ei pitänyt ihmisten leikkelemisestä), lakitieteessä, piirtämisessä, englannissa ja pianonsoitossa, hänestä tuli yksi ensimmäisistä romantiikan ajan kirjailijoista. 20-vuotiaana Musset'n kirjailijan maine veti jo vertoja hänen keikarin maineelleen.
Musset työskenteli Ranskan sisäministeriön kirjastonhoitajana vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksesta vuoden 1848 helmikuun vallankumoukseen asti, jolloin hänet erotettiin. Tämän jälkeen, toisen keisarikunnan aikana, Musset'stä tuli Ranskan opetusministeriön kirjastonhoitaja. Hän sai kutsun Ranskan kunnialegioonaan (Légion d'honneur) 24. huhtikuuta 1845, samaan aikaan Balzacin kanssa. Kahden epäonnistuneen yrityksen jälkeen (1848 ja 1850) hänet valittiin Ranskan Akatemian (Académie française) jäseneksi vuonna 1852.
Alfred de Musset'n ja George Sandin rakkaustarina, joka kesti vuodesta 1833 vuoteen 1835, on kerrottu Musset'n näkökulmasta hänen omaelämäkerrallisessa romaanissaan, La Confession d'un Enfant du Siècle, (suom. Vuosisadan lapsen tunnustus), Sand puolestaan kertoi oman versionsa kirjassaan Elle et lui. Musset'n kirja julkaistiin vuonna 1836, Sandin vuonna 1859, kaksi vuotta Musset'n kuoleman jälkeen. Elokuva Musset'n ja Sandin myrskyisestä suhteesta, Les enfants du siècle (suom. Vuosisadan rakkaustarina), valmistui vuonna 1999.
Alfred de Musset on haudattu Père-Lachaise -hautausmaalle Pariisiin.

Kritiikki

Ranskalainen runoilija Arthur Rimbaud oli erittäin kriittinen Alfred de Musset'n töitä kohtaan. Rimbaud kirjoitti teoksessaan Lettres du Voyant ettei Musset saavuttanut mitään, koska tämä "sulki silmänsä" näyiltään. Toisaalta Musset'n näytelmä Les Caprices de Marianne oli innoituksena ohjaaja Jean Renoirin La règle du jeu -elokuvalle (suom. Pelin säännöt).
Toyota UZ -moottorit

Toyota UZ-moottorit ovat Japanilaisen Toyotan valmistamia bensiinikäyttöisiä 32-venttiilisiä V8-moottoreita. Iskutilavuudet ovat 4,0, 4,3 ja 4,7 litraa ja koneissa käytetään DOHC venttiilikoneistoja. Moottoreita on valmistettu vuosina 1989-2013.
Larisa Yurkiw

Larisa Yurkiw (s. 30. maaliskuuta 1988 Owen Sound) on kanadalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Georgian Peaks Ski Club -seuraa.
Nuorten MM-kilpailuissa Formigalissa vuonna 2008 Yurkiw saavutti alppiyhdistetyssä hopeaa. Aikuisten arvokisoissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Val d’Isèrem MM-kilpailuissa 2009, jossa hän keskeytti supersuurpujottelussa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui supersuurpujottelussa 23:nneksi ja syöksylaskussa 28:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli syöksylaskussa 20:s. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui syöksylaskussa 14:nneksi ja supersuurpujottelussa 28:nneksi.
Yurkiw'n ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Altenmarkt-Zauchenseen syöksylaskussa tammikuussa 2007. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2008 oltuaan 29:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Tarvision syöksylaskussa helmikuussa 2009 oltuaan yhdeksäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Cortina d’Ampezzon syöksylaskussa tammikuussa 2015 oltuaan toinen. Joulukuussa 2015 hän oli toinen Val d’Isèren syöksylaskussa sekä tammikuussa 2016 toinen Altenmarkt-Zauchenseen ja Cortina d’Ampezzon syöksylaskuissa. Hän sijoittui kaudella 2015–2016 kolmanneksi syöksylaskucupissa.