google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksandr Gegello

Aleksandr Ivanovitš Gegello (ven. Алекса́ндр Ива́нович Геге́лло; 10(22). heinäkuuta 1891 Jekaterinoslav – 11. elokuuta 1965 Moskova) oli neuvostoliittolainen arkkitehti.
Gegello opiskeli siviili-insinööri-instituutissa, taideteollisessa korkeakoulussa ja Pietarin taideakatemiassa, joista hän valmistui 1920-luvun alussa. Arkkitehdin tuotantoon on vaikuttanut erityisesti hänen opettajansa Ivan Fomin. 1920- ja 1930-luvulla Gegello osallistui useiden konstruktivistista tyylisuuntaa edustavien julkisten rakennusten suunnitteluun. Hänen töitään Pietarissa ovat muun muassa Maksim Gorkille nimetty kulttuuritalo (yhdessä David Kritševskin kanssa, 1925–1927), Viipurin puolen kulttuuritalo (Grigori Simonovin kanssa, 1925–1927) ja elokuvateatteri Gigant (Kritševskin kanssa, 1934–1936). Gegello oli suunnittelemassa myös Traktorikadun asuinaluetta (1925–1927) ja Moskovan prospektin asuintaloja (1937–1940).
Vuosina 1937–1948 Gegello johti Neuvostoliiton arkkitehtiliiton Leningradin osaston hallitusta, vuosina 1948–1950 Neuvostoliiton arkkitehtiakatemian Leningradin filiaalia ja vuosina 1950–1953 hän toimi jälkimmäisen varapresidenttinä.
Heetin kieli

Heetin kieli on kuollut indoeurooppalainen kieli, mutta sen arkaaisten piirteiden vuoksi jotkut ovat pitäneet sitä ja muita anatolialaisia kieliä pikemminkin perinnäisesti rekonstruoidun indoeurooppalaisen kantakielen sisarkielenä. Se oli heettiläisvaltakunnassa käytetty kieli. Kieltä puhuttiin Anatoliassa nykyisen Turkin alueella noin vuodesta 1600 eaa. (ja ehkä jo aiemminkin) vuoteen 1100 eaa. Heetin kieltä on löydetty babylonialaisella nuolenpääkirjoituksella savitauluihin kirjoitettuna. Sen sukulaiskieli on luuvin kieli, josta on kehittynyt lyykian kieli. Sukua heetille on myös lyydian kieli, jota on myös löydetty piirtokirjoituksista.
Mexico Cityn LearJet-onnettomuus (2008)

Mexico Cityn LearJet-onnettomuus tapahtui vuonna 2008, kun laskeutumassa ollut Learjet 45 liikelentokone putosi Méxicon kaupunkialueelle lähestyessään kaupungin kansainvälistä lentoasemaa. Kaikki koneessa olleet matkustajat kuolivat. Onnettomuuden syy oli lentäjän virhe.
Yhdysvaltain Grand Prix 1973

Yhdysvaltain Grand Prix 1973 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. lokakuuta 1973 Watkins Glenin radalla. Kilpailu oli kauden viimeinen, ja sen voitti Ronnie Peterson. Voitto oli Petersonille kauden kolmas.
François Cevert kuoli edellisen päivän harjoituksissa, minkä takia Tyrrellin autot vetäytyivät kilpailusta.
Joensuun kanava

Joensuun kanava sijaitsee Pielisjoella Joensuun kaupungin keskustassa Siltakadun kohdalla. Ensimmäinen kanava paikalle rakennettiin vuosina 1876–1877. Kanavan pituus oli 537 metriä ja siinä oli yksi puinen sulku jonka pituus oli 35,6 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 2,1 metriä. Tämä sulku uusittiin vuosina 1918–1923 betonirakenteiseksi.
Vanhan sulun paikalle rakennettiin vuosina 1971–1973 uusi suursulku, jonka pituus on 160 metriä, leveys 16 metriä ja syvyys 2,4 metriä. Nykyisessä sulussa on sektoriportit. Vanhasta sulusta on nykyisin säilynyt enää sulun itäpuolen kiveys.
Joensuun kanavan sulun ja Länsikosken välisessä saaressa sijaitsee Pielisjoen kanavoinnin muistomerkki, jonka tekijä on tuntematon. Muistomerkki räjäytettiin 1917, koska siinä kuvattua Venäjän kaksipäistä kotkaa pidettiin silloin vanhan tsaarinvallan symbolina. Pronssinen muistomerkki löytyi Pekkalan kartanosta ja palautettiin entiselle paikalleen vuonna 1968.
Kanavan yli kulkevan läppäsillan alikulkukorkeus on suljettuna 2,5 metriä. Silta on sähkömekaaninen. Kanavasta on mahdollista kulkea itsepalvelukäytöllä, mikäli sillan avausta ei tarvita. Pudotuskorkeus kanavassa on 0,3 metriä. 
Kanavan kaukokäyttökeskuksesta suoritetaan kaikkien Pielisjoen kanavien ja avattavien siltojen käyttö.
Centroplacaceae

Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat puita, joiden kukinto on haaroittunut. Kukassa on viisi hedettä, jotka sijaitsevat kohdakkain verholehtien kanssa. Vartalo on harittavahaarainen ja luotit hieman laajentuneita. Siemenaiheet ovat parittain. Hedelmä on selkäluomainen kota, jonka kussakin lokerossa on vain yksi siemen, jossa on vaippa eli arillus. Alkio on lyhyt.

Levinneisyys

Heimon lajit kasvavat Länsi-Afrikassa ja Etelä-Aasiassa saaristoineen.

Luokittelu

Centroplacaceae muodostaa yhdessä vesirikkokasvien (Elatinaceae) ja heimon Malpighiaceae kanssa yhteisen kladin eli evoluutiohaaran, jossa kukkaperät ovat nivelikkäitä ja hedelmä on verhiön suojaama. Kladin iäksi arvioidaan (109.4-)102.1(-93.3) miljoonaa vuotta.
Centroplacaceae koostuu kahdesta suvusta ja kuudesta lajista, joiden erilaistuminen lienee alkanut noin (94.3-)63.7(-35.1) miljoonaa vuotta sitten.
1. Centroplacus glaucinus on ainoa laji suvussaan ja kasvaa Länsi-Afrikassa varsin pienellä alueella. Se on ainavihanta puu, jonka lehdet ovat kahdessa rivissä, korvakkeellisia ja sahalaitaisia. Kasvi on kaksikotinen, ja kukat ovat pieniä ja sijaitsevat haarovissa kukinnoissa. Hedekasvin kukissa on liuskainen mesiäinen hetiön ulkopuolella, viisi hedettä ja emiön jäänne; heteiden lokerositeet ovat hyvin kehittyneet ja ponnet avautuvat kahdella kärkiraolla. Emikasvin kukat ovat teriöttömiä ja niissä on vähäpätöiset joutoheteet sekä yhdislehtinen, kolmesta emilehdestä muodostunut sikiäin. Hedelmä on kota ja avautuu tyvestä.
2. Bhesa-suvussa on viisi ainavihantaa ja sienijuurellista puulajia Intialais-malaijilaisella alueella. Lehtiasento on kierteinen, ja lehdet ovat ehyitä ja isokorvakkeisia. Pikkusuonet ovat tiheän tikapuumaisesti sivusuonten välissä; ruoti on kärjestään turvonnut. Kukinto on terttumainen, kukat pieniä ja huomaamattomia; niissä on kierteislehtinen teriö, mesiäinen ja kahden emilehden muodostama yhdislehtinen sikiäin, jossa siemenaiheet ovat pohjaistukassa. Hedelmä on liiteluomainen ja kaksiliuskainen, siemenet vaipallisia.
Aikaisemmin Centroplacus on sijoitettu Pandaceae-heimoon tai väliaikaisesti tyräkkikasveihin (Euphorbiaceae) ja Bhesa-sukua on pidetty kelaskasveihin (Celastraceae) kuuluvana.
Daniel Bernhardt (jääkiekkoilija)

Seuraura

Bernhardt on Huddinge IK:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Nacka HK:hon, josta Bernhardt jatkoi kaudeksi 2012–2013 Djurgårdens IF:n J18-junioreihin. Hän jakoi J18 Allsvenskanissa kuudella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Oscar Bergkvistin ja Norbert Hárin kanssa. Kaudella 2013–2014 Bernhardt oli J18 Elitissä Djurgårdenin paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 17+25=42, joilla hän jakoi koko sarjan pistepörssin kahdeksannen sijan Clemensnäs HC:n Niclas Lyckeholtin ja SDE HF:n Gustaf Westlundin kanssa. 
Kaudella 2014–2015 Bernhardt voitti koko J20 SuperElitin piste- ja maalipörssin tehoilla 26+35=61. Hän oli myös Djurgårdenin paras syöttäjä. Bernhardt voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden. Joulukuussa 2014 Bernhardt teki kaksivuotisen sopimuksen seuran SHL-joukkueen kanssa. Hän pelasi kauden aikana liigassa kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Bernhardt teki SHL-debyyttinsä 28. helmikuuta 2015 vieraissa Linköpings HC:tä vastaan. Hänen SHL-uransa alkoi kuitenkin varsin heikosti, kun Bernhardt keräsi ottelusta teholukeman –3. 
New York Rangers varasi Bernhardtin neljännellä kierroksella 119. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Samana kesänä hänet varasi myös OHL-joukkue London Knights 105. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Elokuun 2015 lopulla Djurgården lainasi Bernhardtin kaudeksi 2015–2016 HockeyAllsvenskan-joukkue Almtuna IS:ään. Hän pelasi siellä 13 ottelua tehopistein 1+3=4, mutta Bernhardt ei kuitenkaan viihtynyt joukkueessa ja hän palasi lokakuussa takaisin Djurgårdeniin. Bernhardt pelasi kymmenen SHL- ja kaksi Mestarien liigan ottelua tehden yhden maalin. Hän teki SHL-uransa avausmaalin 29. lokakuuta 2015 vieraissa Linköpings HC:tä vastaan. Tammikuussa 2016 Djurgården lainasi Bernhardtin loppukaudeksi hänet edellisenä kesänä varanneeseen London Knightsiin, kun seurat katsoivat yhdessä Bernhardtin kehittyvän parhaiten OHL:ssä. Hän voitti Knightsissa liigan mestaruuden, J. Ross Robertson Cupin, mutta sittemmin myös CHL:n lopputurnauksen, Memorial Cupin.
Kaudeksi 2016–2017 Bernhardt palasi taas Djurgårdeniin. Hän pelasi siellä viisi runkosarja- ja yhden CHL-ottelun, kunnes seura lainasi Bernhardtin lokakuussa 2016 loppukaudeksi Allsvenskan-joukkue VIK Västerås HK:hon. Joukkue putosi kauden päätteeksi Hockeyettaniin. Kaudeksi 2017–2018 Bernhardt siirtyi jatkamaan Allsvenskan-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella BIK Karlskogan riveihin.

Maajoukkueura

Bernhardt on pelannut seitsemän nuorten maaottelua.

Muuta

Bernhardtin pikkuveli David pelaa puolustajana Djurgårdens IF:n SHL-joukkueessa. Hänellä on Philadelphia Flyersin NHL-varaus vuodelta 2016. Veljekset ovat pelanneet vuosia yhdessä Ruotsin juniorisarjoissa.
Voluutta

Voluutta tai voluutti (< lat. volutum, ’käärö’) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa nauhamainen ja päistään spiraalimaisesti kiertyvä koristeaihe, jota esiintyy muun muassa joonialaisten pylväiden kapiteeleissa. Voluutan päiden spiraalit tunnetaan nimellä heliks.
Voluutta esiintyy myös kompositapylvään kapiteelissa, jossa joonialainen voluutta lepää korinttilaisen kapiteelin kalathoksen päällä. Kaarevia voluuttamuotoja käytettiin myös renessanssi- ja barokkiarkkitehtuurissa.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1996

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1996 käsittelee vuoden 1996 Suomen-mestaruuskilpailuja maastohiihdossa, mäkihypyssä ja yhdistetyssä. Kilpailuja käytiin kuudella paikkakunnalla tammi-huhtikuussa 1996. Kahteen henkilökohtaiseen mestaruuteen ylsivät miesten maastohiihdossa Jari Isometsä, mäkihypyssä Ari-Pekka Nikkola sekä naisten maastohiihdossa Kati Sundqvist ja Anu Kittilä. Miesten 30 kilometrin perinteisen kilpailun voitti Kuopiolainen yllättäjä Sami Heiskanen. Miesten suurmäen kilpailun voittanut Ari-Pekka Nikkola teki kilpailussa 138 metrisellä hypyllään mäkihypyn kotimaan mäkien Suomen ennätyksen.
Long Beachin ePrix 2015

Kilpailu

Kilpailun voitti Nelson Piquet. Voitto oli Piquetin ensimmäinen. Piquetin isä Nelson Piquet voitti samaisella Long Beachin katuradalla ensimmäisen Formula 1 voittonsa vuonna 1980.
Erkki Hara

Erkki Jalmari Hara (vuoteen 1938 Hartzell. 27. huhtikuuta 1914 Helsinki – 1. tammikuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja. Hän oli arvoltaan varatuomari ja työskenteli edustajakautensa jälkeen kaupunginvoutina. 
Hara pääsi ylioppilaaksi 1932, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1937 ja sai varatuomarin arvon 1940. Hän suoritti kaupallisen tutkinnon 1932 Clark's Collegessa Lontoossa. Sotien jälkeen hän toimi Suomen tukkukauppiaiden liiton johtajana 1945–1957, Suomen olympiakomitean pääsihteerinä 1947–1950, Helsingin kaupungin johtavana kaupunginvoutina 1972–1981. Vuosien mittaan hän oli toiminnanjohtajana ja asiamiehenä useissa talouselämän järjestöissä 1942–1962.
Hara oli Helsingistä valittuna kansanedustajana 1958–1972 Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmässä. Presidentin valitsijamies hän oli kaksissa vaaleissa, 1962 ja 1968. Hän oli mukana myös kunnallispolitiikassa Helsingin kaupunginvaltuustossa ja kaupunginhallituksessa.
Urheilussa Erkki Hara toimi olympiakomitean pääsihteeriyden lisäksi Lontoon kisoissa 1948 Suomen olympiajoukkueen yleisjohtoon.
Hara oli naimisissa kaksi kertaa. Hänen tyttärensä Marjatta Hara on vuoden 1968 olympiauimari.
John B. Weller

John B. Weller (22. helmikuuta 1812 – 17. elokuuta 1875) oli Kalifornian viides kuvernööri vuosina 1858–1860. Hän kuului Yhdysvaltain demokraattiseen puolueeseen.
Weller syntyi Ohiossa ja palveli 1840-luvulla Meksikon–Yhdysvaltain sodassa. Hän oli vuonna 1848 epäonnistuneesti ehdolla Ohion kuvernööriksi. Hän istui Yhdysvaltain senaatin jäsenenä vuosina 1852–1857.
Weller kuoli New Orleansissa, Louisianassa.
Texas Theatre

Texas Theatre on yhdysvaltalainen elokuvateatteri, joka sijaitsee Texasin osavaltiossa Dallasissa.
Teatteri avattiin vuonna 1931, jolloin se oli Dallasin esikaupunkialueen suurin elokuvateatteri. Texas Theatre oli osa Howard Hughesin omistamaa elokuvateatteriketjua.
22. marraskuuta 1963 Lee Harvey Oswald pidätettiin Texas Theatressa syytettyinä presidentti John F. Kennedyn ja poliisi J. D. Tippitin murhista. Elokuva, joka silloin esitettiin, oli Burt Topperin ohjaama sotaelokuva War Is Hell.
Nykyisin Texas Theatressa esitetään paitsi elokuvia myös näytelmä- ja tanssiesityksiä. Vuonna 2003 teatteri julistettiin kansalliseksi suojelukohteeksi.
Elli Nurminen

Eduskuntatoiminta

Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä 01.12.1941 – 03.11.1944, 06.04.1945 – 21.07.1958
Kansanedustajana : 01.12.1941 – 03.11.1944

Yhteiskunnallinen toiminta

Valtiolliset luottamustehtävät:
presidentin valitsijamies 1950, 1956 , Valtion elokuvalautakunta, Kotimaisen tuotannon valtuuskunta

Kunnalliset luottamustehtävät:

Helsingin kaupunginvaltuusto

Arvot ja arvonimet:

sosiaalineuvos 1969 .

Henkilötaustaa:

Työläiskotitaustansa vaikutuksesta Elli Nurmi liittyi 18-vuotiaana veljessodan naiskaartiin.
Elli Nurmi osallistui nuorena työläisjärjestöaktiivina Vallilan Sos-Dem naisliiton toimintaan ja nimitettiin sittemmin myös valtakunnallisen Sos-Dem naisliiton varapuheenjohtajaksi. Järjestössä toimiessaan, hän solmi läpi elämän kestäviä, hyviä ystävyyssuhteita. Hän sai myös runsaasti edustustehtäviä ja toimi mm. Sos-Dem naisliiton edustajana Sos.-dem. Puolueneuvostossa. Hän oli mukana myös liiton kotitaloustoiminnassa eri tehtävissä.
Elli Nurminen oli edustamassa naisliittoa Maailman rauhankongressissa 10–17. 7.1965.
PCUF

PC Users of Finland eli PCUF on 1983 aloittanut Suomen suurin PC-tietokoneiden käyttäjäyhdistys, PC-käyttäjät ry. Yhdistys tarjoaa jäsenilleen kotisivutilaa, sähköpostipalvelun ja shellin yhdistyksen linux-palvelimella. Myös yhdistyksellä on aktiivien jäsentoiminta. Yhdistys kuuluu Suomen tietotekniikan liittoon, joka tarjoaa yhdistyksen jäsenille huomattavia etuja.

Jäsentoiminta

PC-käyttäjät ry järjestää jäsenilleen teemailtoja, joissa opetellaan teeman mukaisia asioita. On ollut Delphi, C-iltoja sekä omat jaokset linuxin opetteluun, pelaamiseen jne.
Kaukasianteeri

Koko ja ulkonäkö

Koiras painaa keväällä 820–1 005 g, keskimäärin 865 g, naaras 712–820 g, keskimäärin 766 g. Laji muistuttaa teertä, mutta koiras ei ole kiiltävä vaan mattamusta ja siinä on vähemmän valkoista, pyrstö ei ole yhtä huomattava. Uroksen korkeus voi olla noin 50 cm. Naaras on pienempi ja harmahtava.

Lisääntyminen

Lajilla on pitkäkestoinen ja raju soidin keväisin. Naaras munii maassa olevaan pesäkuoppaan 2–10, keskimäärin 6,0 munaa, joita se hautoo 20–25 päivää. Poikaset kuoriutuvat samanaikaisesti ja ne ovat pesäpakoisia, jättäen pesän pian syntymänsä jälkeen. Ne lentävät auttavasti 10–14 päivää vanhoina ja ovat täysikokoisia noin kahden kuukauden iässä.
HMS Victory (1737)

Valmistus

Alus tilattiin 11. syyskuuta 1733 Portsmouthin telakalta. Sen köli laskettiin 1726 ja alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1737.

Palvelus

Alus oli vuonna 1740 Kanaalin laivaston komentajan Sir John Norrisin lippulaivana. Alus upposi lokakuun alussa 1744 myrskyssä.

Hylyn löytyminen

Victory löytyi 2008 brittiläisen Maritime Heritage Foundation -säätiön ja yhdysvaltalaisen Odyssey Marine Exploration -hylynetsintäyrityksen etsinnöissä, joita johti Sean Kingsley. Britannian viranomaiset ovat luovuttaneet aluksen MHF-säätiön omistukseen. Sen tutkimusten perusteella alus upposi huonon rakenteensa vuoksi ja myös siksi, että rakennuspuu oli huonolaatuista.
Ransol

Ransol on kylä Andorrassa Canillon pitäjässä. Vuoden 2018 arvioissa kylässä oli 203 asukasta.
Astrid Riska

Astrid Linnéa Riska (o.s. Häggblom; 14. joulukuuta 1932 Mustasaari – 13. huhtikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen kanttori-urkuri ja kuoronjohtaja, joka tunnettiin parhaiten elämäntyöstään perustamansa Jubilate-kuoron taiteellisena johtajana. Hänelle myönnettiin Vuoden kuoronjohtaja -palkinto vuonna 1997. Astrid Riskan tytär Monica Groop (s. 1958) on yksi kansainvälisesti menestyneimpiä suomalaisia oopperalaulajia.
Matti Luttinen

Vilho Matti Luttinen (14. toukokuuta 1936 Haapavesi – 14. toukokuuta 2009 Lahti) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi SDP:n kansanedustajana Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä 1975–1995 ja Sorsan IV hallituksen sisäasiainministerinä 1983–1984 ja liikenneministerinä 1984–1987.

Elämä ja ura

Luttisen lapsuudenkodin elämä oli aineellisesti niukkaa. Luttisen äiti kuoli vuonna 1944, hänen vanhin veljensä haavoittui jatkosodassa ja toiseksi vanhin veli menehtyi. Vuonna 1948 Luttinen muutti veljensä ja tämän vaimon kanssa Pyhärantaan, missä hän kävi Rohdaisten kansakoulua. Vuoden kuluttua hän kuitenkin palasi takaisin Haapavedelle. Luttinen pääsi kansakoulusta vuonna 1951.
Luttisen isä oli sairastanut keuhkotuberkuloosin vuonna 1936 ja menehtyi vuonna 1952, jolloin Luttisen oli 16-vuotiaana elätettävä itsensä ja nuoremmat sisaruksensa. Hän aloitti työuransa vuonna 1952 lihanleikkaajana Mensan elintarviketehtaalla Hämeenlinnassa. Luttinen työskenteli tehtaalla eri tehtävissä vuoteen 1960, jolloin hän siirtyi Lahteen OTK:n lihanjalostustehtaalle. Siellä hän työskenteli vuoteen 1965 toimien vuosina 1962–1965 pääluottamusmiehenä. Luttinen toimi myös ay-liikkeessä. Hän liittyi vuonna 1952 Elintarviketyöläisten Liittoon, mutta erosi viiden vuoden jälkeen liiton ylipolitisoituneen toiminnan vuoksi. Lahdessa Luttinen toimi 1960-luvulla SAJ:läisen elintarvikealan ammattiosaston sihteerinä ja puheenjohtaja.
Vuonna 1962 Luttinen liittyi Lahden sosialidemokraattisen työväenyhdistyksen jäseneksi ja vuonna 1963 SDP:n jäseneksi. Vuosina 1965–1969 hän toimi Lahden sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön sihteerinä, minkä jälkeen hän työskenteli Lahden osuuskaupan jäsenasiasihteerinä, tiedotus- ja suhdetoimintaosaston osastopäällikkönä ja hallintokuntien sihteerinä, kunnes hänet valittiin kansanedustajaksi eduskuntavaaleissa 1975. Kansanedustajana hän toimi vuoteen 1995, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Touko-syyskuussa 1983 Luttinen oli ministeri sisäasiainministeriössä ja lokakuusta 1983 marraskuuhun 1984 sisäasiainministeri. Liikenneministerinä hän toimi joulukuusta 1984 huhtikuuhun 1987. Luttinen oli presidentin valitsijamies vuosien 1978, 1982 ja 1988 vaaleissa. Eduskunnan ohella hän vaikutti myös Lahden kaupunginvaltuustossa vuosina 1969–1992, joista vuodet 1989–1992 valtuuston puheenjohtajana. Hän oli myös kaupunginhallituksessa vuosina 1971 ja 1973–1975. Luttiselle myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi vuonna 1999.
Luttinen oli naimisissa vuodesta 1955 ja sai kaksi lasta. Hänen poikansa Tapio Luttinen toimi Lahden kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 1997–2004.
Nico (muusikko)

Christa Päffgen eli Nico (16. lokakuuta 1938 Köln, Saksa – 10. heinäkuuta 1988 Ibiza, Espanja) oli saksalais-yhdysvaltalainen rocklaulaja ja -säveltäjä. Uransa alussa hän toimi myös mallina ja näyttelijänä. Hän oli ennen omaa uraa taiteilija Andy Warholin "supertähtiä" ja yhteistyössä 1960-luvun rock-yhtye Velvet Undergroundin kanssa. Tunnetuimpia hänen esittämiään kappaleita ovat ”I’ll Be Your Mirror”, ”Femme Fatale”, ”All Tomorrow’s Parties”, ”Chelsea Girls” ja ”Frozen Warnings”.

Elämä ja ura

1950- ja 1960-lukujen taitteessa Nico teki mallintöitä Pariisissa ja näytteli pieniä osia elokuvissa, joista tunnetuin on Federico Fellinin Ihana elämä (1960). Yhdysvaltoihin muutettuaan hänestä tuli The Velvet Underground -yhtyeen vokalisti Lou Reedin rinnalle.
Nicon vaalea kauneus ja ekstrovertti persoonallisuus tekivät hänestä suositun hahmon New Yorkin undergroundpiireissä. Häntä verrattiin suorasukaisen viehätysvoimansa ansiosta Marlene Dietrichiin. Vuonna 1967 hän julkaisi The Velvet Undergroundin kanssa albumin The Velvet Underground & Nico, josta tuli myöhemmin yksi rockhistorian kuuluisimmista albumeista.
Levyn ilmestyttyä Nico jätti yhtyeen ja aloitti soolouran. Useat pitävät hänen kahta ensimmäistä sooloalbumiaan Chelsea Girl (1967) ja The Marble Index (1969) hänen parhainaan. Hän itse vihasi Chelsea Girlin tunnelmaa ja itki kuultuaan sen. Nicon albumit myivät vaatimattomasti, mutta useat musiikintuntijat ovat pitäneet niiden keskiaikaa, goottiromantiikkaa ja folkaineksia yhdistävää tyyliä omintakeisena ja aikaansa edellä olevana.
Nico ryhtyi käyttämään heroiinia vuoden 1968 tienoilla, ja vaikea riippuvuus verotti aikaa myöten hänen voimavarojaan, ja hän levytti enää harvoin. Hän kuoli Ibizalla kesällä 1988 saatuaan aivoverenvuodon ja kaaduttuaan polkupyöräretkellä tai päinvastoin. 
Nico tuli tunnetuksi romansseistaan Jim Morrisonin, Lou Reedin, Iggy Popin, Leonard Cohenin ja Alain Delonin kanssa. Delonilla ja Nicolla on Nicon mukaan yhteinen poika, näyttelijä ja valokuvaaja Christian Aaron ”Ari” Boulogne (s. 1962), jota Delon ei ole koskaan tunnustanut omakseen.
Nico esiintyi Helsingissä kaksi kertaa, vuosina 1982 ja 1984.
Helsinki MopoGP

Helsinki MopoGP on Helsingin Moottoripyöräilijäkerho -HMPK ry:n järjestämä mopoendurancekilpailu. Kilpailu on järjestetty vuosittain vuodesta 2005 lähtien elokuun lopussa. Kilpailu on endurance -tyyppinen 6 tunnin ajo johon osallistutaan 3-4 hengen joukkueella ja kilpavälineenä ovat viritetyt mopot. Kilpailu järjestetään Helsingissä Tattarisuon FK radalla.
Kilpailu on Suomen Moottoriliiton alainen ja vuonna 2015 se oli Mopoendurance SM sarjan neljäs ja viimeinen osakilpailu.

Kilpailun kulku

Kilpailussa on kaksi eri luokkaa, Proto ja Sport. Molemmat luokat kilpailevat yhtäaikaisesti mutta niiden sijoitukset lasketaan erikseen. Proto luokassa joukkueilla on enemmän vapauksia mopon muutoksille kuin Sport luokassa.
Ennen varsinaista kilpailua ajetaan kahden tunnin ajan vapaata harjoitusta, joka toimii myös kilpailun aika-ajoina. Harjoitusten aikana kuljettajat saavat ajaa kilparadalla ja pysähtyä välillä varikolle. Aika-ajon jälkeen on tunnin tauko ennen varsinaista kilpailua.
Kilpailu käynnistyy Le Mans -tyylisellä startilla, jossa mopot ovat radan ensimmäisen mutkan sisäkaarteen puoleisella reunalla aika-ajon määräämässä järjestyksessä ja kuljettajat radan vastakkaisella reunalla. Kilpailun käynnistyttyä kuljettajat juoksevat mopoille ja lähtevät liikkeelle. Kilpatiimin jäsenistä yksi saa pidellä mopoa pystyssä ja avustaa liikkeellelähdössä. Kilpailun kokonaisaika on 6 tuntia, jona aikana kilpailijat pyrkivät ajamaan mahdollisimman paljon kierroksia 1090 metrin mittaisella radalla. Jokaisen joukkueen kuljettajan on vuorollaan ajettava kilpailussa. Varikkokäyntien määrää ei ole rajoitettu, mutta varikkokäynnit luonnollisesti vievät ajoaikaa joten joukkueet pyrkivät minimoimaan varikkokäyntien määrää. Nopein kierrosaika radalla on Borehami Factoryn ajama 1:00.846.
Tracy-sur-Mer

Tracy-sur-Mer on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 240 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Tracy-sur-Mer'n pinta-ala on neljä neliökilometriä.
El Djouf

El Djouf on Mauritaniassa ja Malissa sijaitseva eräs Saharan eteläinen osa, joka on hiekkainen ja hyvin kuiva. Siellä on myös kivisuola-alueita.