google/wiki40b huggingface dataset:
Viiltävä totuus

Juoni

Tohtori Paul Natkinson (Daniel Auteuil) on keski-ikäinen menestyvä neurokirurgi, joka on ollut pitkään avioliitossa vaimonsa Lucien (Kristin Scott Thomas) kanssa. Heidän yhteiselonsa on pintapuolisesti tarkasteltuna sopuisaa, mutta työlleen omistautunut Paul ei tunnu edes huomaavan välillä rakastavaa vaimoaan, jonka yksinäiset päivät kuluvat puutarhaa hoitaessa. Avioparin keskeinen luottamus joutuu yllättäen äärimmäiseen koetukseen sen jälkeen, kun Paul tapaa salaperäisen tumman kaunottaren Lou Valléen (Leïla Bekhti), kahvilatyöntekijän, joka väittää olleensa Paulin potilas vuosia sitten. Pian kohtaamisen jälkeen Paul alkaa saada jatkuvasti sekä kotiinsa että työpaikalleen tulipunaisia ruusuja, joiden lähettäjä on tuntematon. Kohtaaminen ja ruusulähetykset synnyttävät epäilyksen kaikkea ja kaikkia kohtaan viiltäen auki avioparin menneisyyden ja aikoinaan tehdyt valinnat.

Tuotanto

Viiltävän totuuden kuvaukset alkoivat 1. lokakuuta ja päättyivät 30. marraskuuta 2012. Se kuvattiin kokonaan Luxemburgissa, missä sen kuvauspaikkoina olivat Luxemburg ja Soleuvre. Lähes kahdeksan miljoonan euron budjetilla tuotetun elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat sekä ranskalaiset Les Films du 24, France 3 Cinéma ja TF1 Droits Audiovisuels että luxemburgilainen Samsa Film.
Philippe Claudel kertoi haastattelussa elokuvan valmistuttua Viiltävän totuuden jäävän hänen ja Kristin Scott Thomasin viimeiseksi yhteistyöksi. Hän kertoi, että vaikka hän rakastaakin kuvata Scott Thomasia, Viiltävän totuuden ja heidän ensimmäisen yhteistyönsä, Olen aina rakastanut sinua -elokuvan (2008), kuvauksia vaikeuttivat heidän jatkuvat yhteenottonsa.

Julkaisu ja vastaanotto

Viiltävä totuus sai maailmanensi-iltansa elo-syyskuussa pidetyillä vuoden 2013 Telluriden elokuvajuhlilla Yhdysvalloissa. Se sai Ranskassa ensi-iltansa ensin Arras’n elokuvajuhlilla marraskuussa 2013 ennen kuin sai teatteriensi-iltansa 27. marraskuuta 2013. UGC Distribution oli sen teatterilevittäjänä Ranskassa. Ennen Suomen teatteriensi-iltaansa elokuva esitettiin Ranskan instituutin esittämänä erikoisnäytöksenä Kino Engel -elokuvateatterissa Helsingissä 19. elokuuta 2014 ja Espoo Cinén elokuvajuhlilla Espoon kulttuurikeskuksen Tapiolasalissa 24. elokuuta 2014. Se sai Suomen teatteriensi-iltansa 29. elokuuta 2014 ja oli Isla Salesin teatterilevittämä. Ranskassa Viiltävä totuus oli vuoden 2013 153. katsotuin elokuva saatuaan 261 955 katsojaa ja tuotettuaan 2,1 miljoonaa dollaria. Elokuva oli Suomessa vuoden 2014 168. katsotuin elokuva saatuaan 2 653 katsojaa. Se tuotti maailmanlaajuisesti lähes 2,7 miljoonan dollarin lipputulot.
Elokuva on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 71 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 5,7/10 keskiarvolla. Keskiarvo perustuu 17 arviointiin, joista 12 oli ”tuoreita” ja viisi ”mätiä”. 198 käyttäjästä 37 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 1 670 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,2/10.
Viiltävä totuus julkaistiin Ranskassa DVD:lle 2. huhtikuuta 2014.
Anno (pelisarja)

Pelaaminen

Sarjan pelit ovat strategiapelejä, joissa yhdistyvät kaupankäynti, kaupunginrakennus, diplomatia ja taistelut.
Archeynsammakko

Koko ja ulkonäkö

Archeynsammakko on pieni, noin 38 millimetrin kokoinen. Sammakko on yöeläin; suurimman ajan päivästä ne ovat piilossa kosteissa koloissa kivien tai kaatuneiden puunrunkojen alla. Sammakot eivät kurnuta ja niillä on pyöreät silmät.

Levinneisyys

Sammakkoa tavataan kahdella alueella Pohjoissaarella. Elinympäristönä toimii noin 400–1000 metrin korkeudessa olevat kosteat metsät.

Lisääntyminen

Archeynsammakko munii munat kosteisiin paikkoihin kivien tai kaatuneiden puunrunkojen alle. Urossammakko kantaa kuoriutuneita yksilöitä selässään muutaman viikon ajan, kunnes poikasten muodonmuutos varsinaisiksi sammakoiksi on lähes täydellinen.

Uhat ja suojelu

Batrachochytrium dendrobatidis -sienitauti romahdutti luonnossa elävän sammakkokannan 2000-luvun vaihteen tienoilla. Aucklandin eläintarhaan perustettiin kannan koon turvaamiseksi lajia varten lisääntymiskeskus, jonka tavoitteena on turvata sammakon säästyminen sukupuutolta.
Sähkömotorinen voima

Sähkömotorinen voima (smv), jota usein merkitään , on jännitelähteen potentiaaliero. Nimitys on sikäli harhaanjohtava, että kyseessä ei ole mikään mekaaninen voima ja sen mittayksikkö onkin jännitteen yksikkö voltti. Sähkömotorinen voima kuvastaa energian määrää, jonka jännitelähde käyttää kuljettaakseen yksikkövarauksen sähköpiirin läpi.
Käsite tulee esille lähinnä piiriteoriassa Theveninin menetelmän sekä magnetismin yhteydessä. Lisäksi joskus sähkömotoriseksi voimaksi sanotaan kuormittamattoman virtapiirin jännitettä.
Oulu Sinfonia

Oulu Sinfonia (engl. Oulu Symphony Orchestra) eli Oulun kaupunginorkesteri on perustettu vuonna 1937. Siinä soittaa 61 muusikkoa.
Oulussa on harrastettu säännöllistä konserttitoimintaa jo 1820-luvulta asti, ensimmäiset pyrkimykset pysyvän orkesterin saamiseksi ovat vuodelta 1856, jolloin musiikillisen kapellin musiikkiyhtiön osakemerkinnät suoritettiin. Toiminta kuitenkin hiipui, ja Oulun Soitannollisen Seuran perustaminen vuonna 1901 oli piristysruiske orkesteritoiminnalle. Huippukauttaan tämä orkesteri eli talvella 1910–1911, jolloin sitä johti säveltäjä Toivo Kuula. Orkesterin toiminta hiipui vähitellen rahojen huvetessa, mutta esimerkiksi Jean Sibelius ehti käydä orkesteria johtamassa 1914.
Syyskuussa 1934 Oulun Musiikkiyhdistys ry:n toiminta alkoi, ja Oulun orkesterin toiminta alkoi virallisesti maaliskuussa 1937. Vuodesta 1954 lukien orkesteri on saanut käyttää itsestään nimeä kaupunginorkesteri, ja orkesteri kunnallistettiin vuonna 1961.
Tunnettuja kapellimestareita sekä ja Oulun kaupunginorkesterin kehittäjiä ovat olleet Urpo Pesonen, Paavo Rautio, Onni Kelo ja myöhemmiltä vuosilta Ari Angervo, Peeter Lilje ja Arvo Volmer, jonka johdolla orkesteri levytti 1998–2005 Leevi Madetojan koko orkesterituotannon. Syksystä 2005 kevääseen 2008 ylikapellimestarina toimi Dmitri Slobodeniouk. Syksystä 2010 syksyyn 2013 orkesterin taiteellinen johtaja oli kapellimestari Anna-Maria Helsing. Häntä seurasi ruotsalainen Johannes Gustavsson, jonka kausi ylikapellimestarina jatkuu vuoteen 2018. Orkesterin nimikkosäveltäjänä toimi vuosina 1997–2007 Olli Kortekangas.
Oulu Sinfonia soittaa vuonna 1983 valmistuneessa 816-paikkaisessa Madetojan salissa. Oulun kaupunginorkesteri nimettiin uudelleen Oulu Sinfoniaksi kesän 2005 alussa.
Bawinkel

Maantiede

Bawinkelin naapurikunnat ovat Geeste ja Haselünne pohjoisessa, Gersten idässä, Langen etelässä ja Lingen lännessä. Bundesstraße 213 -tie yhdistää kunnan koillisessa Haselünneen ja lounaassa Lingeniin.
Bawinkelin kuntaan on kuulunut viisi Bauernschaftia: Groß-Bawinkel, Plankorth, Duisenburg, Clusorth ja Bramhar. Clusorth-Bramhar erosi vuonna 1974 Bawinkelistä ja liittyi naapurikaupunki Lingeniin.
Wolfgang Rübsam

Wolfgang Friedrich Rübsam (s. 16. lokakuuta 1946, Gießen, Saksa) on saksalais-amerikkalainen urkuri, pianisti, säveltäjä ja opettaja.
Ohjassukasnokka

Levinneisyys

Ohjassukasnollaa tavataan Afrikan keskiosissa. Luoteessa sen levinneisyysalue ulottuu Kameruniin ja Nigerian kaakkoisosiin, idässä Ugandaan ja Tansanian luoteisosiin ja lounaassa Angolan luoteisosiin. Sen on kuvattu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Ohjassukasnokka on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kalle Väisälä

Elämä ja ura

Kalle Väisälä syntyi Kontiolahdella. Hänen vanhempansa olivat konttoristi Johannes Veisell ja Emma Brigitta Jääskelä. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi (1911) Väisälä opiskeli matematiikkaa Helsingin yliopistossa. Sen lisäksi hän opiskeli Göttingenissä 1914 ja 1920 sekä Tukholmassa 1916–1917. 
Filosofian kandidaatiksi Väisälä valmistui 1914. Sen jälkeen hän valmistui lisensiaatiksi 1916 ja maisteriksi 1917. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1917 Helsingin yliopistossa. Hänen väitöskirjansa aiheena olivat viidennen asteen yhtälöt. Valmistumisen jälkeen Väisälä toimi 1917–1922 Helsingin yliopiston matematiikan dosenttina. Sitten hän työskenteli 1919–1922 Tarton yliopiston matematiikan professorina.
Väisälä nimitettiin 1922 Turun yliopiston matematiikan professoriksi. Hän toimi virassa vakinaisesti vuoteen 1938 asti. Vuosina 1934–1938 hän oli myös Turun yliopiston vararehtori. Vuonna 1939 Väisälä siirtyi matematiikan professoriksi Teknilliseen korkeakouluun. Hän hoiti TKK:n professuurin ohella Turun yliopiston professuuria sivutoimenaan vuoteen 1949 asti. Hän oli sen ohella myös toistamiseen Helsingin yliopiston dosenttina 1939–1957.
Väisälän kirjoittama kirja Vektorianalyysi on ollut erittäin käytetty matematiikan oppikirja Suomen korkeakouluissa. Hän laati myös oppikouluissa ja lukioissa käytettyjä algebran ja geometrian oppikirjoja. Työllään hän uudisti käytössä ollutta oppikirjallisuutta ja sitä kautta matematiikan opetusta kouluissa. Väisälä kirjoitti oppikirjoja myös yliopistoon. Hänen teoksensa Lukuteorian ja korkeamman algebran alkeet oli pitkään käytössä yliopisto-opetuksessa.

Suku ja perhe

Kalle Väisälä oli vuodesta 1923 aviossa Eeva Lyydia Kukkolan kanssa. Pariskunnalla oli kuusi lasta. Isänsä tavoin matemaatikkona vaikuttanut Kalle Väisälän poika Jussi on Helsingin yliopiston matematiikan emeritusprofessori.
Kalle Väisälän veljistä Vilho oli meteorologi ja Vaisala Oyj:n perustaja, kun taas Yrjö oli geodeetti ja tähtitieteilijä. Väisälän palkinto on Väisälän rahaston jakama 15 000 euron suuruinen rahapalkinto, joka jaetaan Vilho, Yrjö ja Kalle Väisälän edustamille tieteenaloille.
Pekka Vennamo

Ura

Pekka Vennamo aloitti uransa valtakunnanpolitiikassa Suomen Maaseudun Puolueen eduskuntaryhmän sihteerinä vuonna 1970, jolloin hänen opintonsa Teknillisen Korkeakoulun koneinsinööriosastolla olivat vielä kesken. Vuoden 1968 kunnallisvaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon, jossa hän istui kaksi kautta vuoden 1976 loppuun saakka. Ensimmäistä kertaa hän oli ehdokkaana eduskuntaan vuoden 1970 vaaleissa, mutta SMP ei menestynyt pääkaupungissa eivätkä hänen saamansa runsaat 8 000 ääntä riittäneet läpimenoon. Pekka Vennamo on kuitenkin kiistänyt, että hänen perhetaustansa olisi vaikuttanut hänen liittymiseensä SMP:hen tai hänen muihinkaan elämänvalintoihinsa.
Vuoden 1983 eduskuntavaaleissa Pekka Vennamo oli valtakunnan äänikuningas 25 088 äänen saaliilla. Hänen äänipottinsa oli silloin kaikkien aikojen viidenneksi suurin, ja ennen häntä oli henkilökohtaisten 20 000 äänen rajan ylittänyt eduskuntavaalien historiassa yhteensä vain kymmenen kansanedustajaa.
Pekka Vennamo on Sijoitus Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1999 ja Saunalahti Groupin hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2005. 
Pekka Vennamo on kirjoittanut kirjan Pekka, Posti ja Sonera, jossa hän kertoo saamistaan potkuista Soneran toimitusjohtajan tehtävistä.

Yksityiselämä

Pekka Vennamon isä oli SMP:n perustaja ja pitkäaikainen puheenjohtaja Veikko Vennamo. Pekka Vennamo on ollut naimisissa vuodesta 1975 Pirjo Nukarisen kanssa, ja heillä on kolme tytärtä: Kukka (s. 1975), Noora (s. 1977) ja Minna (s. 1983), joista Noora on ollut jonkin verran julkisuudessakin.
Kepa Arrizabalaga

Seurajoukkueura

Arrizabalaga on baskiseura Athletic Bilbaon junioriakatemian kasvatti. Hänet nostettiin seuran reservijoukkueeseen vuonna 2013 ja siellä hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 16. helmikuuta 2013 UD Logroñésia vastaan.
20. heinäkuuta 2015 Arrizabalaga siirtyi kauden 2015–2016 kestävällä lainasopimuksella Valladolidiin. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 22. elokuuta 2015 ottelussa Córdobaa vastaan.
Lainakauden jälkeen Arrizabalaga palasi takaisin kasvattajaseuraansa ja aloitti kauden 2016–2017 kolmosmaalivahtina, edellään Gorka Iraizoz ja Iago Herrerín. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa Primera Divisiónissa 11. syyskuuta 2016 ottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan. Vastuu kasvoi kauden edetessä ja hän päätti lopulta sen joukkueen ykkösmaalivahtina. Hän pelasi Athletic Bilbaossa kahden kauden aikana kaikkiaan 53 Primera Divisiónin ottelua.
Arrizabalaga siirtyi Englannin Valioliigan Chelseaan kesällä 2018 kaikkien aikojen suurimmalla maalivahdista maksetulla siirtosummalla, 80 miljoonalla eurolla. Hän nousi heti seuran ykkösmaalivahdiksi. Helmikuussa 2019 hän aiheutti Englannin liigacupin loppuottelun päätöshetkillä kohua kieltäydyttyään tulemasta vaihtoon valmentaja Maurizio Sarrin pyynnöstä huolimatta. Chelsea hävisi ottelun rangaistuspotkukilpailussa. Hän pelasi debyyttikaudellaan 36 valioliigaottelua ja 13 peliä Eurooppa-liigassa, myös voittoisan loppuottelun Arsenalia vastaan.

Maajoukkueura

Arrizabalaga pelasi kaksi ottelua Espanjan alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän oli Espanjan ykkösmaalivahti maan voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2012. Kaikkiaan hän pelasi ikäluokassa kuusi maaottelua. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi 22 ottelua. Ikäluokan EM-kilpailuissa 2017 hän pelasi yhtä vaille kaikki ottelut Espanjan saadessa hopeaa.
Arrizabalaga valittiin Espanjan jalkapallomaajoukkueeseen ensimmäisen kerran maaliskuussa 2017. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi ystävyysottelussa Costa Ricaa vastaan saman vuoden marraskuussa. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 2018 muttei päässyt pelaamaan. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Maltaa vastaan maaliskuussa 2019.
Pirunpesä (Vesilahti)

Pirunpesä on Vesilahden Hinsalassa Tuhnuvuoren jyrkässä kallioseinämässä sijaitseva luola. Luola on vaikeapääsyisessä paikassa lähellä vedenrajaa. Kansantarinoiden mukaan luolasta on ollut yhteys Karkun Pirunvuoreen tai Laukon kartanon keskiaikaiseen kivikellariin. Vesilahden kirkon rakentamisen jälkeen kerrotaan kirkon paikalla aiemmin asustaneiden pakanajumalien muuttaneen järven yli Pirunpesään.
Ed Begley Jr.

Yksityiselämä

Begley on ollut kaksi kertaa naimisissa: vuosina 1976–1989 Ingrid Taylorin kanssa ja vuodesta 2000 lähtien näyttelijä Rachelle Carsonin kanssa. Hänellä on kolme lasta.
Valamiesten ratkaisu

Arvioita

Iltalehden Tuomas Riskala piti (2011) Lumetin "järisyttävää esikoispitkää" kaikkien aikojen oikeussalidraamana. Elokuvan nerous kiteytyy hänestä täydellistä lähenevässä henkilökuvauksessa.
Elokuva valittiin vuonna 2007 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juankoski, here I come

Juankoski, here I come on Juice Leskisen tekemä kappale. Se julkaistiin singlenä Jyrki boyn jälkeen vuonna 1974.
Peder Oxe

Peder Oxe (1520–1575) oli tanskalainen valtiomies ja vuodesta 1552 lähtien valtaneuvos. Oxea syytettiin väärinkäytöksestä, mikä sai hänet siirtymään Tanskasta Saksaan, missä vehkeili Tanskaa vastaan, mutta 1566 hän kutsusta palasi kotimaahan ja seuraavana vuonna tuli valtakunnan hovimestariksi. Hän järjesti muun muassa laivaston ja juutintullin kannon. Hän oli myös tieteiden suosija ja kuolemaansa asti hallituksen vaikuttavin mies.
Vigilante Carlstroem

Vigilante Carlstroem (oikealta nimeltään Mikael Karlsson) on ruotsalaisen rockyhtye The Hivesin kitaristi Fagerstasta. Hänen idoleinaan ovat toimineet mm. Sex Pistols, Dead Kennedys ja monet paikalliset punkyhtyeet.
Laajalampi (Multia)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 47 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 1,4 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0014 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,9 metriä ja suurin syvyys on 10,0 metriä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Multianjoen valuma-alueella (35.67), jonka Uitamonjärven alueeseen (35.673) se kuuluu.
Film Roman

Film Roman on yhdysvaltalainen animaatiostudio, jonka perusti Phil Roman. Se tunnetaan parhaiten animaation tuottamisesta alihankintana piirrossarjoihin Simpsonit ja Kukkulan kuningas. Film Romanin omaa tuotantoa on muun muassa piirrossarja Karvinen, joka perustuu Jim Davisin Karvinen-sarjakuvaan. Film Roman on osa Starz Mediaa, joka puolestaan kuuluu Liberty Mediaan.
Kojetaulu

Kojetaulu eli kojelauta on moottoriajoneuvon ohjaamon osa, johon on sijoitettu mittareita ja hallintalaitteita.
Skeema

Käytännön esimerkkejä

Ihmisellä on skeema polkupyörästä, eli käsitys siitä, millainen polkupyörä on. Tämän skeeman avulla ihminen voi tunnistaa hyvin erinäköisiä polkupyöriä samaksi kulkuneuvotyypiksi. Skeemaan sisältyy myös toimintaa: polkupyörää poljetaan.
Kun henkilö näkee ensimmäistä kertaa lastenistuimen pyörän takaosassa, voi tapahtua assimilaatiota, eli uuden tiedon nivomista vanhaan skeemaan.
Joskus uusi tieto voi muuttaa skeeman: näin voi käydä esimerkiksi silloin, kun lapsi oppii maan olevan pyöreä eikä litteä. Tällöin tapahtumaa kutsutaan akkommodaatioksi.
Kognitiivisen psykologian mukaan skeemat ovat tärkeä osa oppimista. Esimerkiksi lasten litteän maan skeema saattaa istua vakaasti lapsen mielessä. Siksi opetuksessa voi olla hyödyllistä kartoittaa oppijoiden skeemoja kunnolla, ja opettaa uutta vanhojen skeemojen pohjalta.
Erkki Silvo

Erkki Juhani Silvo (27. marraskuuta 1934 Kotka – 7. maaliskuuta 2014 Kotka) oli suomalainen eversti.
Silvon vanhemmat olivat Leo Silvo ja Ida Järvinen ja puoliso vuodesta 1956 Terttu Anneli Eloranta. Silvo tuli ylioppilaaksi 1954 ja suoritti Kadettikoulun 1957 ja Sotakorkeakoulun 1967. Hän toimi Karjalan prikaatin opetusupseerina 1957–1958, Kanta-aliupseerikoulun opetusupseerina, linjanjohtajana ja komppanianpäällikkönä 1959–1965, Pääesikunnan toimistoupseerina 1967–1972 ja osastopäällikkönä 1983–1985, sotilasasiamiehen apulaisena Lontoossa 1972–1975, Porin prikaatin esikuntapäällikkönä 1975–1977, puolustusministeriön toimistopäällikkönä 1977–1983, Itä-Uudenmaan sotilaspiirin päällikkönä 1985–1992 ja Uudenmaan sotilasläänin ensimmäisenä komentajana 1993–1994. Puolustusvaliokunnan sihteeri Silvo oli 1977–1983 ja Suomen Sotilasurheiluliiton varapuheenjohtaja 1985–1987 ja puheenjohtaja 1988–1991. Silvo julkaisi teokset Puolustusvoimien kouluttajan opas (1972) ja Itä-Uudenmaan sotilaspiirin historia (1992). Hänet ylennettiin vänrikiksi 1955, luutnantiksi 1958, yliluutnantiksi 1961, kapteeniksi 1964, majuriksi 1969, everstiluutnantiksi 1974 ja everstiksi 1981.
Ydinkoekieltosopimus

Ydinkoekieltosopimus (Comprehensive Nuclear-Test-Ban Treaty; CTBT) on vuonna 1996 solmittu sopimus, joka kieltää kaikki ydinkokeet.
Sopimus avattiin allekirjoituksia varten 24. syyskuuta 1996, jolloin sen allekirjoitti 71 valtiota, ml. viisi kahdeksasta ydinasevaltiosta. Nyttemmin sopimuksen on allekirjoittanut 177 valtiota ja ratifioinut 138. Merkittäviä sopimuksen ulkopuolelle jääneitä valtioita ovat Intia, Pakistan ja Korean demokraattinen kansantasavalta.
Sopimusta edelsivät osittainen ydinkoekieltosopimus vuonna 1963 ja ydinsulkusopimus 1968. Täydellistä ydinkoekieltosopimusta alettiin valmistella 1982 ja YK:n yleiskokous hyväksyi ehdotuksen 1996.
Sopimuksen nojalla on perustettiin Preparatory Commission for the Comprehensive Nuclear-Test-Ban Treaty Organization, joka valvoo kieltoa ja ylläpitää 321 mittausasemaa ympäri maailmaa. Mittausasemat valvovat seismisten signaalien, hydroakustisten signaalien, infraäänien ja ilmakehän radionuklidien kautta ydinräjäytyksiä.
Emil Hällström

Emil Theodor William Hällström (25. maaliskuuta 1864 Oulu – 17. syyskuuta 1918 Pori) oli suomalainen kapellimestari ja säveltäjä, joka johti useita soittokuntia Helsingissä, Viipurissa ja Porissa.

Elämä

Oulussa syntynyt Hällströn kävi kansakoulun lisäksi kolme vuotta lyseota ja opiskeli sen jälkeen Helsingin orkesteriyhdistyksen orkesterikoulussa. Vuodet 1881–1889 hän oli soittajana Uudenmaan tarkk'ampujapataljoonan orkesterissa. 1880-luvun puolivälissä Hällström toimi Helsingissä myös Raittiusyhdistys Kilven soittokunnan johtajana ja hieman myöhemmin Uudenmaan tarkk'ampujapataljoonan jousiorkesterin johtajana. Vuosikymmenen lopussa hänellä oli myös oma orkesteri. Lisäksi Hällström toimi keisari Nikolai II:n huvialuksen S/S Standardin varakapellimestarina.
Vuonna 1891 Hällström valittiin Viipurin työväenyhdistyksen kuoron ja soittokunnan johtajaksi. Hän perusti yhdistykselle myös oman jousiorkesterin ja toimi lisäksi Viipurin VPK:n soittokunnan johtajana. Jouduttuaan muutaman vuoden kuluttua henkilökohtaiseen konkurssiin, Hällström palasi vuosikymmenen puolivälissä Helsinkiin, jossa hän johti muun muassa Suomenmaalaisen tykistörykmentin soittokuntaa ja jousiorkesteria.
Viimeiset vuotensa Hällström vaikutti Porissa, jossa hän toimi paikallisen työväenyhdistyksen yhteyteen perustetun Porin Työväen Soittokunnan johtajana ainakin vuodesta 1909 lähtien. Vuoden 1918 sisällissodan aikana soittokunta mobilisoitiin osaksi Porin punakaartia. Kapellimestarin tehtävien lisäksi Hällström toimi tarvittaessa punaisten esikunnan tulkkina. Sodan loppuvaiheessa hän pakeni muiden Porin punakaartilaisten tavoin kohti itää, mutta joutui toukokuun alussa valkoisten vangiksi Hollolassa. Vankileiriltä vapauduttuaan Hällström kuoli raskaan vankeusajan heikentämänä vielä saman vuoden syyskuussa 54-vuotiaana.

Sävellyksiä

Hällström teki useita sävellyksiä eri torvikokoonpanoille. Hänen levytettyjä kappaleitaan ovat ainakin Idylli-masurkka (Porin Työväen Soittokunta 1987) sekä marssi Rauhan lippu (Viipurin Työväen Soittajat 1990). Muita Hällströmin sävellyksiä ovat muun muassa gavotti Minnen från flydda tider sekä marssit Konkordia ja På Johanneslund. Lisäksi hän sävelsi Suomenmaalaisen tykistörykmentin ja Porin punakaartin kunniamarssit.
Fjodor Ivatšov

Fjodor Petrovitš Ivatšov (sukunimi esiintyy myös muodossa Ivatšev, ven. Фёдор Петрович Ивачёв; 30. kesäkuuta 1904 Rukajärvi – 18. lokakuuta 1957) oli karjalainen kirjailija, lehtimies ja kirjallisuusarvostelija.
Fjodor Ivatšov syntyi karjalaisen talonpojan perheeseen. Puna-armeijassa palvellessaan hän toimi Karjalan jääkäripataljoonan poliittisena työntekijänä. Myöhemmin hän työskenteli Neuvosto-Karjalan sanomalehtien toimituksissa. Hän osallistui toiseen maailmansotaan ja työskenteli sen jälkeen Totuuden toimittajana ja Karjalan radiokomitean varapuheenjohtajana.
Ivatšovin ensimmäiset kirjoitukset julkaistiin Punainen Karjala -lehdessä vuonna 1926. Vuonna 1928 hän oli perustamassa Karjalan proletaarikirjailijoiden yhdistystä ja toimi sen johtokunnan jäsenenä. 1920–1930-lukujen vaihteessa hänen runojaan, kertomuksiaan ja kuvauksiaan ilmestyi Neuvostoliiton suomenkielisessä lehdistössä. Vuonna 1934 Kustannusliike Kirja julkaisi karjalankielisen kertomuskokoelman Jauhinkivi. Samana vuonna hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi. Hän toimi myös Rintama-lehden toimittajana.
1930-luvun lopussa Ivatšov osallistui karjalankielisen kirjallisuuden luomiseen ja julkaisi yhden runon Karelija-aikakauslehdessä. Sitä ennen hän oli muutaman kuukauden pidätettynä. Sodan jälkeen hän käänsi suomeksi mm. Aleksandr Puškinin teoksia.