google/wiki40b huggingface dataset:
Judea Pearl

Judea Pearl (s. 4. syyskuuta 1936 Tel Aviv, Palestiinan brittiläinen mandaatti) on israelilais-yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä, joka tunnetaan tekoälyn tutkimuksistaan. Hänelle myönnettiin vuonna 2011 Turing-palkinto, joka on tietojenkäsittelytieteiden korkein kunnianosoitus.

Elämä ja ura

Pearl valmistui sähkötekniikan kandidaatiksi Haifassa Israelissa vuonna 1960 ja maisteriksi Newarkin teknillisestä collegesta New Jerseyssä Yhdysvalloissa vuonna 1961. Sen jälkeen hän suoritti fysiikan maisterin tutkinnon Rutgersin yliopistossa ja sähkötekniikan tohtorintutkinnon Brooklynin polyteknillisessä instituutissa New Yorkissa vuonna 1965. Hän työskenteli RCA Corporationissa ja Electronic Memories -yhtiössä tietokonemuistin alalla. Hänestä tuli tietojenkäsittelyopin lehtori Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa vuonna 1970. Vuonna 1976 hän sai professuurin.
Pearl on luonut verkkoteoriaa hyödyntävän Bayes-verkon, jolla kone voi tehdä uskottavia hypoteeseja epävarman tai sirpaleisen informaation pohjalta. Hän on työskennellyt myös kausaliteetin parissa sekä matemaattisen formalismin, jolla kuvataan syy–seuraussuhteita.
Pearl on tutkinut moraalin asemaa tekoälyssä, tarkemmin sanoen vaihtoehtoisten toteamusten roolia (esimerkkinä ”Jos auto olisi toiminut, olisin ajanut kauppaan”). Hänen mukaansa vaihtoehtoiset toteamukset ovat tieteellisen ja moraalisen käyttäytymisen rakennuspalikoita. Hänen mielestään kone, joka pystyy ymmärtämään sellaisia toteamuksia pystyisi ottamaan vastuun tekemisistään.
Judea Pearl perusti poikansa, journalisti Daniel Pearlin kuoleman jälkeen vuonna 2002 Daniel Pearl -säätiön yhdessä sukunsa ja Daniel Pearlin ystävien kanssa.
IPhone

iPhone (lausutaan /ˈaɪfoʊn/) on sarja Applen valmistamia älypuhelimia, jotka käyttävät sen omaa iOS-käyttöjärjestelmää. Sarjan ensimmäinen puhelin julkaistiin vuonna 2007.
iPhone 8 -puhelimien aiempia puhelimia suurempi muistimäärä on ollut aiheuttamassa DRAM-muistien hinnannousua vuonna 2017 9to5mac-verkkojulkaisun mukaan.
Georges Eo

Ura pelaajana

Eo aloitti peliuransa FC Lorientin juniorijoukkueessa. Ammattilaisdebyyttinsä hän teki 1967 FC Nantes Atlantiquessa, jota edusti viisi kautta. Hän pelasi myöhemmin myös Paris FC:ssä, Olympique de Marseillessa ja Red Starissa. Hän lopetti pelaajauransa 34-vuotiaana 1983.

Ura valmentajana

Valmennusuransa Eo aloitti Red Starin pelaajavalmentajana 1980. Hänen johdollaan Red Star nousi 1980-luvun alussa neljänneltä sarjatasolta Division 2:een. Hän jätti seuran 1985 ja valmensi kaksi seuraavaa kautta SC Abbevillea. Vuonna 1987 Eo palasi FC Nantes Atlantiqueen organisaatioon, jossa toimi apulaisvalmentajana 16 vuoden ajan. Vuosina 1997–98 hän toimi myös Bretagnen maajoukkuevalmentajana.
Vuonna 2003 Eo siirtyi Nantes'n tekniseksi johtajaksi palaten tammikuussa 2005 jälleen apulaisvalmentajaksi. Kun Serge Le Dizet sai potkut syyskuussa 2006 nousi Eo seuran päävalmentajaksi.  Hän ei kuitenkaan onnistunut kääntämään seuran kelkkaa ja sai potkut helmikuussa 2007.  Eo ei niellyt potkuja purematta ja lopulta syyskuussa 2008 Nantes määrättiin maksamaan Eolle lähes 900 000 euron korvaukset sopimusrikkomuksesta. 
Nantes-potkujensa jälkeen Eo valmensi amatööriseura Orvault Sportsia vuodet 2007–2010.
Vanessa Hudgens

Varhaiselämä

Hudgens syntyi Salinasissa, Kaliforniassa ja kasvaessaan muutti pitkin länsirannikkoa. Hänen isänsä Gregory Hudgens työskenteli palomiehenä ja äiti Gina (o.s. Guangco) teki toimistotöitä. Hänen nuorempi siskonsa on Stella Hudgens. Hudgensin äiti on filippiiniläinen ja isä taas irlantilaista ja alkuperäisamerikkalaista syntyperää. Hänen kaikki isovanhempansa olivat muusikoita. Hudgens on uskonnoltaan roomalaiskatolinen.

Näyttelijän ura

Hudgensin näyttelijänura alkoi 15-vuotiaana. Jo vuodesta 1998 alkaen hän esiintyi teatterimusikaaleissa, kuten Evita, Karuselli, Kuningas ja minä, Tuhkimo ja Ihmemaa Oz. Kaksi vuotta myöhemmin hän alkoi koe-esiintyä mainoksiin ja tv-sarjoihin. Saatuaan mainosroolin hän muutti perheineen Los Angelesiin. Hänen ensimmäinen näyttelijäntyönsä oli komediasarjassa Yhä vedossa vuonna 2002.
Vuonna 2003 Hudgens sai pienen roolin elokuvasta Kolmetoista ja vuonna 2004 hän näytteli elokuvassa Myrskylinnut. Ennen läpimurtoaan Hudgens vieraili myös muun muassa komediasarjassa Zackin ja Codyn viiden tähden elämää.
Vuonna 2005 Hudgens sai pääroolin Disney Channelin televisioelokuvasta High School Musical, josta tuli lukuisia palkintoja. Elokuvan koe-esiintymisessä Hudgens lauloi Robbie Williamsin kappaleen ”Angels”. Vuonna 2007 High School Musical 2 oli kaikkein katsotuin televisioelokuva Yhdysvalloissa ja seuraavana vuonna High School Musical 3: Senior Year sai ensi-iltansa valkokankaalla.
Vuonna 2009 Hudgens näytteli sivuosassa elokuvassa Bandslam, mutta elokuva ei menestynyt odotetusti. Vuonna 2011 hän näytteli elokuvissa Beastly ja Sucker Punch.
Vuonna 2012 Hudgens oli suuressa osassa hyvin menestyneessä seikkailuelokuvassa Matka 2: Salainen saari, sekä rikoskomediaelokuvassa Spring Breakers. Vuonna 2013 julkaistut elokuvat The Frozen Ground, Machete Kills ja Gimme Shelter eivät nousseet suuriksi menestyksiksi.

Musiikkiura

Hudgensin debyyttialbumi, V, ilmestyi 26. syyskuuta 2006. Albumilta nousi hittikappaleeksi ”Come Back to Me”.
Hudgensin toinen albumi Identified ilmestyi 24. kesäkuuta 2008.

Yksityiselämä

Hudgens seurusteli High School Musical -elokuvien vastanäyttelijänsä Zac Efronin kanssa vuosina 2005–2010. He erosivat vuoden 2010 joulukuussa, mutta ero vahvistettiin vasta helmikuussa 2011. Hudgens on seurustellut näyttelijä Austin Butlerin kanssa vuodesta 2011 lähtien.
Hudgens oli morsiusneitona ystävänsä Ashley Tisdalen häissä syyskuussa 2014.
Hudgens oli yksi vuonna 2007 tehdyn tietomurtosarjan uhreista, joiden intiimeitä valokuvia julkaistiin internetissä. Elokuussa 2009 julkaistiin lisää Hudgensin alastonkuvia, jonka johdosta hän haastoi kuvia julkaisseen verkkosivun oikeuteen kuvien luvattomasta jakelusta.
Amtsgericht

Amtsgericht on Saksassa oikeuslaitoksen alin oikeusaste. Tuomioistuimena se on rinnastettavissa Suomen käräjäoikeuteen. Amtsgericht on ensimmäinen oikeusaste useimmissa siviili- ja rikosoikeudellisissa menettelyissä. Sillä on toimivalta riita-asioissa, joiden arvo ei ylitä 5000 euroa, ja arvoon katsomatta tietyissä riita-asioissa, kuten vuokrariidoissa sekä perhe- ja elatusasioissa. Sen asiat käsitellään yhden tuomarin kokoonpanoilla. Amtsgerichtit luotiin vuoden 1877 tuomioistuinten perustamislaissa (Gerichtsverfassungsgesetz, GVG).
Annika Urvikko

Annika Urvikko (s. 17. marraskuuta 1990 Tampere) on suomalainen telinevoimistelija, joka edustaa Tampereen Voimistelijoita.
Urvikko aloitti voimisteluharrastuksen vuonna 1997. Hän nousi juniorien maajoukkueeseen vuonna 2004 ja A-maajoukkueeseen vuotta myöhemmin. Hänen valmentajansa ovat venäläinen Igor Tšerepov ja Riitta Taipale. Urvikon koreografiat tekee Maiju Missokia. 
Maailmancupin osakilpailujen palkintokorokkeelle Urvikko on noussut viidesti, minkä lisäksi hän on yltänyt useasti kahdeksan parhaan voimistelijan loppukilpailuihin. Kansainvälisissä arvokisoissa Urvikon paras sijoitus on 20. sija neliottelussa Birminghamin EM-kilpailuista 2010 ja hypyssä Berliinin EM-kilpailuista 2011. Århusin MM-kisoissa 2006 hän oli mukana 26:nneksi sijoittuneessa Suomen joukkueessa. Vuoden 2011 kesäuniversiadeissa hän oli hypyn karsinnassa kuudes ja neliottelun karsinnassa 17:s, mutta vetäytyi loppukilpailuista loukkaantumisen takia.
Oltuaan paras suomalaisnainen vuoden 2011 MM-kilpailuissa Urvikko saavutti ainoana suomalaisena jatkokarsintapaikan Lontoon kesäolympialaisiin. Jatkokarsintakilpailusta hän saavutti henkilökohtaisen olympiapaikan. Ennen Urvikkoa suomalaisista telinevoimistelijoista viimeisin olympiatasolla kilpaillut on Mauno Nissinen, joka voimisteli Münchenissä 1972. Suomalaisia naistelinevoimistelijoita puolestaan kilpaili edellisen kerran kesäolympialaisissa Tokiossa 1964. Urvikko sai naisten neliottelun karsinnassa 48,815 pistettä, mikä ei riittänyt finaalipaikkaan.
Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Urvikko on voittanut kolme kultaa, yhden hopean ja kolme pronssia. Pohjois-Euroopan mestaruuskisoista Urvikko on voittanut kaksi kultaa, kolme hopeaa ja yhden pronssin.
Urvikon isoisän isä, painija Vihtori Urvikko osallistui Tukholman vuoden 1912 kesäolympialaisiin. Annika Urvikon isä Jouko Urvikko pelasi jääkiekkoa kansallisella pääsarjatasolla, ja tämän isä pelasi jalkapalloa.
Urvikko opiskelee liikuntapedagogiikkaa Jyväskylässä.
Jaan Mahlapuu

Elämä

Mahlapuu syntyi Valgassa 9. marraskuuta 1894. Hän oli kuusilapsisen rautatieläisperheen esikoinen, ja koulut käytyään hän menikin veturivarikolle töihin. Sodan sytyttyä hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi armeijaan, jossa hän pääsi ilmavoimiin. Hänet lähetettiin taitojensa vuoksi Pihkovaan mekaanikkokoulutukseen. Siellä hänen onnistui saada siirto lentokouluun. Hän valmistui elokuussa 1916 ja sai jefreitterin arvon. Hänet lähetettiin 12. hävittäjälentueen mukana rintamalle Riikaan.
Mahlapuu aloitti taistelulennot praporštšik Garlinskin parina 25. elokuuta 1916. Ensimmäisellä lennollaan kaksikko sai saksalaiskoneen ajettua takaisin omien linjojensa taakse. He saivat 4. syyskuuta pysäytettyä toisenkin viholliskoneen ja myös ammuttua sitä kohti. Mahlapuu lensi elokuussa 1916 kaikkiaan viisi ja syyskuussa 13 lentoa. Hänet ylennettiin vanhemmaksi aliupseeriksi ja hänelle myönnettiin Pyhän Yrjön risti. Lokakuun loppuun mennessä hän oli jo vääpeli ja kokenut eturintaman taistelulentäjä, mutta hänellä ei ollut vielä yhtään ilmavoittoa.
Yksi syy heikkoon taistelumenestykseen oli kalusto. Lentue käytti kaksipaikkaisia Nieuport 10 -hävittäjiä, jotka oli muutettu yhden henkilön käytettäväksi. Koska konekivääriä ei voitu sykronoida potkurin kanssa, se oli sijoitettava yläsiiven päälle, josta lentäjä ei saanut korjattua asetta, jos se jumittui. Näin kävi Mahlapuulle 22. lokakuuta 1916, kun hän pääsi taistelemaan viholliskoneen kanssa, mutta konekivääri jumittui. Ongelmia aiheutti myös kylmä sää, joka sai öljyn jäätymään kaasuttimissa.
Vuoden 1916 lopulla lentue sai uusia Nieuport 11 -hävittäjiä. Ensimmäisen vahvistetun ilmavoittonsa Mahlapuu sai 25. helmikuuta 1917, mutta siitä ei ole säilynyt tarkempia tietoja. Kaksi viikkoa myöhemmin, 11. maaliskuuta, hän ampui alas saksalaisen pommikoneen, joka lensi kohti Riian tavara-asemaa. Mahlapuu sai onnittelut suuriruhtinas Aleksandr Mihailovitšilta, ja hänet ylennettiin praporštšikiksi.
Kevään tullessa ja sään lämmetessä lentotoiminta lisääntyi, ja Mahlapuu lensi välillä jopa useita lentoja päivässä. Touko-kesäkuussa hän sai pysäytettyä useita viholliskoneita. Heinäkuun 1917 lopulla lentue sai jälleen uusia koneita, ja Mahlapuu oli niiden lentäjien joukossa, jotka pääsivät lentämään uusia Nieuport 21 -hävittäjiä. Hänelle oli ehtinyt kertyä 45 lentotuntia yli 40 lentotehtävällä.
Mahlapuu lähti 2. elokuuta 1917 kello 8.35 pysäyttämään viholliskonetta. Heti lentoonlähdön jälkeen hänen koneensa joutui syöksykierteeseen ja syöksyi maahan. Mahlapuu kuoli maahansyöksyssä. Hän ehti ampua alas kuusi (joidenkin lähteiden mukaan viisi) viholliskonetta, ja hän oli ensimmäisen maailmansodan ainoa virolainen hävittäjä-ässä.
Kaarina Goldberg

Kaarina Goldberg (s. 28. tammikuuta 1956) on Itävallassa asuva suomalainen kirjailija ja sarjakuvapiirtäjä. Hänen piirtämäänsä Senni ja Safira -sarjakuvaa on julkaistu Eläkeläinen-lehdessä.
Jamssikasvit

Tuntomerkit

Jamssikasvit ovat juurakollisia ruohovartisia köynnöksiä tai liaaneja. Ne kiipeilevät kiertymällä tuen ympärille. Karvat ovat erittäviä. Lehdet ovat erilaistuneet ruodiksi ja lavaksi ja ovat verkkosuonisia. Ruodin molemmissa päissä on paksunnokset eli pulvinukset; lehtikanta ei ole tuppimainen. Kukinnot sijaitsevat lehtihangoissa. Emilehdet ovat erillisiä. Siemenet ovat siivellisiä ja niissä on leveä alkio, jonka sirkkalehti on enemmän tai vähemmän lateraalinen.

Levinneisyys

Jamssikasveja tavataan enimmäkseen tropiikissa, mutta myös lauhkeilla alueilla, mm. Etelä- ja Länsi-Euroopassa.

Luokittelu

Jamssikasvien lajimäärä voi olla jopa 870, joista melkein kaikki ovat jamssien suvun (Dioscorea) jäseniä. Suvuissa Stenomeris ja Trichopus on kummassakin vain kaksi lajia.
Edellinen suku kasvaa Länsi-Malesiassa ja sen kasvit ovat paksutyvisiä. Niiden kukan kehätorvi on hyvin kehittynyt ja laajentunut heteiden kiinnittymiskohdan alapuolelta. Heteenponsien konnektiivi on hyvin pitkä ja liittyy luottiin. Sikiäin on puoleksi kehänalainen, vartalo keilamainen ja luotti pistemäinen.
Trichopus-lajit kasvavat Madagaskarissa, Intian eteläkärjessä, Sri Lankassa ja Malakan niemimaalla. Niiden varret ovat köynneliäitä, ja lehtiruodissa on vain pulvinus tyvellä tai sekin puuttuu. Heteet ovat koveria ja ympäröivät vartaloa; ponnen lokeroside on leveä ja kärjestään pidentynyt. Luotti on kaksiliuskainen. Hedelmä on enemmän tai vähemmän avautumaton ja siivellinen samara tai lähes marjamainen; siemenet ovat siivettömiä.
Ma'ale Adumim

Historia

Adumimmin rinne mainitaan Vanhan testamentin Joosuan kirjassa kohdassa 15:7, jossa kuvaillaan Juudan ja Benjaminin heimon raja-aluetta. Nykyisen siirtokunnan alueella sijaitsee Bysantin valtakunnan aikana rakennettu Martyriuksen luostari.
Israel valtasi Länsirannan Jordanialta kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. Maassa syntyi sodan jälkeen siirtokuntaliike, jonka jäsenet pyrkivät asettumaan miehitetyille alueille. Vuonna 1975 Ma'ale Adumimiin asettui 23 juutalaista siirtolaisperhettä ja se tunnustettiin valtion taholta omana paikallisneuvostonaan vuonna 1979. Siirtokunta oli osa Jerusalemia ympäröivien siirtokuntien kehää, joiden tarkoituksena oli vahvistaa Israelin otetta Itä-Jerusalemista. Siirtokunta kasvoi nopeasti ja vuonna 1991 siitä tehtiin Juudean ja Samarian hallintoalueen ensimmäinen kaupunki. Clintonin rauhansuunnitelman mukaan Ma'ale Adumimin oli tarkoitus jäädä Israelille.
Israelissa Ma'ale Adumimin säilyminen Israelin käsissä on pidetty välttämättömänä. Israelissa on ollut esillä myös niin sanottu E-1. -suunnitelma, jonka mukaan Ma'ale Adumim yhdistettäisiin Jerusalemiin asuintalorakennuttamisella. Hanke on kuitenkin kohdannut huomattavaa kansainvälistä vastustusta. Tämä eristäisi muun Palestiinan Jerusalemista, jonka itäosaa palestiinalaiset ovat vaatineet maansa pääkaupungiksi. Kansainvälisesti Israelin miehittämille alueille rakentamia siirtokuntia pidetään laittomina.

Väestö

Ma'ale Adumimin asukasluku vuoden 2016 lopussa oli 37 670. Siirtokunnan asukkaista noin 20 % on uskonnollisia juutalaisia. Noin 15 % on siirtolaisia Yhdysvalloista ja toiset 15 % entisen Neuvostoliiton alueelta.
Afganistanin krikettimaajoukkue

.
Afganistanin krikettimaajoukkue edustaa Afganistania kriketin miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Afghanistan Cricket Board. Siitä tuli Kansainvälisen krikettiliiton täysjäsen, eli viisipäiväisiä test matcheja pelaava joukkue 2017.

Yhden päivän maaottelut

Afganistan pelasi ensimmäisen yhden päivän maaottelunsa (eli pelimuodon, jossa kummallakin joukkueella on tavallisesti 50 syöttövuoroa, joissa jokaisessa kuusi syöttöä) vuonna 2009. Se on pelannut yksipäiväisiä maaotteluja kaikkiaan 123 (tilanne 15.7.2019). Niistä se on voittanut 59, hävinnyt 60 ja tasan on päättynyt yksi ottelu sekä ilman ratkaisua kolme ottelua. Kriketin korkeimman tason maista sillä on positiivinen ottelusaldo Zimbabwea (15 voittoa, 10 tappiota) ja Länsi-Intian saaristoa (kolme voittoa, kaksi tappiota) vastaan. Bangladeshia vastaan sillä on kolme voittoa ja viisi tappiota.  Yhtä aikaa Afganistanin kanssa täysjäsenyyden saavuttanutta Irlantia vastaan sillä on 13 voittoa ja 13 tappiota. Muista "test match -tason" maista se on kerran voittanut Sri Lankan. Muita maita vastaan Afganistanilla on paras ottelutilasto Kanadaa (neljä voittoa, yksi tappio), Skotlantia (8–4), Keniaa (4–2) ja Alankomaita (4–2) vastaan.
Afganistan pelasi MM-kilpailuissa ensimmäisen kerran 2015. Se ei selviytynyt alkulohkosta jatkoon mutta saavutti kuitenkin yhden voiton kukistettuaan Skotlannin.

Twenty20-maaottelut

Afganistan pelasi ensimmäisen Twenty20-pelimuodon (eli pelin, jossa kummallakin joukkueella on 20 syöttövuoroa) maaottelunsa 2010. Se on 23. kesäkuuta 2017 mennessä pelannut 61 maaottelua, joista se on voittanut 39 ja hävinnyt 22. Se on huippumaista voittanut kaikki viisi otteluaan Zimbabwea vastaan. Irlantia vastaan sillä on seitsemän voittoa ja kolme tappiota, Länsi-Intian saaristoa vastaan yksi voitto ja kolme tappiota. Muista maista se on voittanut Skotlannin kaikissa kuudessa ja Omanin kaikissa neljässä ottelussa.
Afganistan selviytyi ICC World Twenty20 -turnauksessa 2016 kymmenen parhaan joukkoon voitettuaan alkukarsintalohkonsa.

Henkilökohtaisia tilastoja

Afganistanin pelaajista on eniten juoksuja yhden päivän maaotteluissa lyönyt Mohammad Nabi, kaikkiaan 1 942. Twenty20-maaotteluissa eniten juoksuja on lyönyt Mohammad Shahzad, 1 779. Mohammad Nabi on "polttanut" vastustajan pelaajia eniten sekä yhden päivän maaotteluissa, kaikkiaan 85, että Twenty20-otteluissa, 50.
Pikkupunamesikko

Levinneisyys

Pikkupunamesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti melko yleisestä yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Apichatpong Weerasethakul

Apichatpong ”Joe” Weerasethakul (thaiksi อภิชาติพงศ์ วีระเศรษฐกุล; s. 16. heinäkuuta 1970) on thaimaalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja elokuvatuottaja. Hän on opiskellut elokuvaa Yhdysvalloissa ja arkkitehtuuria Thaimaassa.
Hänen elokuvansa rahoittajat ovat Keski-Euroopasta. Thaimaassa hänelle on tarjolla vain action-elokuvien ohjausta.
Hänen pitkiin elokuviinsa kuuluvat muun muassa Setä Boonmeen edelliset elämät, joka palkittiin vuonna 2010 Cannesin elokuvajuhlilla pääpalkinnolla Kultaisella palmulla. Muita menestyselokuvia ovat Tropical Malady, joka sai Cannesissa vuonna 2004 tuomariston palkinnon, ja Blissfully Yours, joka palkittiin Cannesissa vuonna 2002 sarjassa Un Certain Regard. Syndromes and a Century sai ensi-iltansa vuonna 2006 Venetsian 63. elokuvajuhlilla. Se oli ensimmäinen siellä kilpaillut thaimaalainen elokuva.
Weerasethakulin elokuvat ovat sekoitus elokuvan eri lajeja, dokumenttia ja fiktiota. Niissä yhdistyvät muisti ja myytit. Weerasethakulille luontokuvaus on keskeinen, ja viidakon äänet ovat elokuvien äänimaailmalle ominaisia. ”Luonto on minun addiktioni”, hän sanoo. Jälleensyntymä on yksi hänen elokuvienssa teemoista, ja siihen kietoutuu muisti. Hän ei tee yhteiskunnallisia elokuvia, sillä niiden teon estää sensuurilaki.
Weerasethakul on paitsi ohjaaja, myös valokuvaaja ja kirjailija, ja hän tekee myös installaatioita. Setä Boonmeen edelliset elämät kuuluu Primitive-taidehankkeeseen, johon liittyy myös näyttely Haus der Kunst -museossa Münchenissä.
Elokuvaa Tropical Malady pidetään Weerasethakulin päätyönä toistaiseksi. Elokuvan päähahmoja ovat kaksi nuorta miestä, ja sen aiheena on suuri rakkaus.
Vuonna 2016 Apichatpong Weerasethakulin elokuvat Setä Boonmeen edelliset elämät, Tropical Malady ja Syndromes and a Century äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Ian Walker

Ian Michael Walker (s. 31. lokakuuta 1971 Watfordissa) on englantilainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi Bolton Wanderers -joukkueessa. Hän on pelannut suurimman osan urastaan Tottenham Hotspurissa ja Leicester Cityssä. Walker on entisen walesilaisen maalivahdin ja Evertonin managerin Mike Walkerin poika. Walker oli useita vuosia Tottenham Hotspurin ykkösmaalivahti.
Copic

Eri tyypit

Copic–huopakynistä on olemassa erilaisia malleja, joiden ominaisuudet vaihtelevat. Kaikkien mallien kärjet ovat vaihdettavissa uusiin.
COPIC Ciao:ssa on kaksi kärkeä (sivellin ja puolileveä) ja 180 sävyä. Kärjet voidaan vaihtaa myös Sketch-kynän kärkiin. Ciao on sarjan edullisin malli.
COPIC Sketch:in kaksi kärkeä ovat sivellin ja puolileveä. Sketch-valikoimaan kuuluu 346 sävyä ja tarjolla on myös tyhjiä kyniä itse sekoitettuja sävyjä varten. Sketch toimii COPIC Airbrush kynäruiskussa.
COPIC Marker:in vakiokärjet ovat leveä ja kapea joiden lisäksi saatavilla on 7 erilaista lisäkärkeä. Sävyjä on 214. Marker on yhteensopiva Copic Airbrush kynäruiskun kanssa ja valikoimaan kuuluu tyhjiä kyniä omien sävyjen sekoittamista varten.
COPIC Wide:n kärki on leveä (21mm) ja sävyjä on 36. Sketch:in ja Marker:in tapaan saatavilla on tyhjiä kyniä itse sekoitettuja sävyjä varten.

Käyttö

Copicit ovat suosittuja harrastelevien manga-piirtäjien keskuudessa, mutta erityisesti niitä käyttävät monet ammattilais-manga-taiteilijat. Copic-huopakynät soveltuvat hyvin myös ammattimaiseen tuotesuunnitteluun ja kuvittamiseen.

Lisätuotteet

Copic-huopakynät voi liittää kynäruiskuun (airbrush), jonka avulla voi helposti värittää taustoja sekä laajoja pintoja.
Copic-huopakynien lisäksi on tärkeää hankkia hyvälaatuista paperia, esimerkiksi Copic- tai Schoellershammer- paperia. Kunnollinen tussipaperi säästää kynien terää, eikä ime liikaa mustetta. Myöskään muste ei sotke tai mene paperin lävitse, ja saat väreistäsi tasaiset ja kirkkaat.
Markkinoilla on useita piirustusoppaita jotka keskittyvät mangapiirtämiseen ja erityisesti copic-huopakynien tekniikoihin. Suosittuja oppaita ovat esimerkiksi How to Draw Manga -sarja ja Let’s Draw -kirja.
Alfa-amanitiini

Esiintyminen luonnossa

Alfa-amanitiinia sisältäviä sieniä ovat muun muassa kavalakärpässieni, valkokärpässieni, myrkkynääpikkä ja syysnääpikkä. Grammassa tuoretta kavalakärpässientä on alfa-amanitiinia noin 0,2–0,4 mg. Ihmiselle hengenvaarallinen annos on arviolta 5–8 mg, eli käytännössä yksi pieni sieni. Valkokärpässienimyrkytyksissä alfa-amanitiini on merkittävin tekijä; kavalakärpässienessä on lisäksi suuria määriä muita hengenvaarallisia yhdisteitä kuten falloidiinia. Toksiini ei tuhoudu kuumennettaessa ruoanvalmistuksessa eivätkä myöskään ruoansulatuskanavan entsyymit hajota sitä.

Myrkyn toiminta

Alfa-amanitiinin myrkyllisyys johtuu siitä, että se kiinnittyy RNA-polymeraasi II -entsyymiin ja toimii sen inhibiittorina eli estää entsyymin toiminnan. Entsyymin toiminan estyessä myöskään proteiinisynteesi ei kykene tapahtumaan ja tuloksena on vaurioituneita soluja. Alfa-amanitiinin LD₅₀ arvo on 0,1 mg/kg.
Amatoksiinit imeytyvät huonosti ruoansulatuskanavasta. Ne pääsevät sappihappojen kuljetusmekanismin avulla maksasoluihin, ja noin 60% imeytyneestä alfa-amanitiinista sapen mukana suoleen. Aineella on jonkin verran enterohepaattista kiertoa. Seerumissa olevat amatoksiinit pääsevät munuaisiin, jossa ne vahingoittavat munuaistiehyitä.

Oireet

Alfa-amanitiinin aiheuttaman myrkytyksen oireet ilmenevät yleensä viimeistään noin vuorokauden kuluttua myrkyllisen sienen syönnistä. Tyypillisiä oireita ovat muun muassa pahoinvointi sekä ripuli ja kouristukset. Myrkky kerääntyy maksaan ja munuaisiin aiheuttaen niiden tuhoutumisen ja lopulta ainetta syöneen kuoleman. Tosin nykyään äärimmäisen vakavat maksavauriot ovat harvinaisia  ja myrkytykseen on olemassa tehokkaat hoidot ja myrkytyksen saaneista kuolee nykyään vain noin 5–15 %.