google/wiki40b huggingface dataset:
Helppoheikki

Helppoheikki (helppo = vanh. 'halpa')  on sujuvapuheinen markkinakauppias tai torimyyjä, joka kaupittelee tavaroita äänekkäästi ja asiakkaita huvittaen. Helppoheikiksi sanotaan joskus myös jonkin erityisalan edustajaa, johon ei suhtauduta vakavasti. Silvio Berlusconia on sanottu politiikan helppoheikiksi. Helppoheikit ovat järjestäneet suomenmestaruuskisoja, ja mestaruuden on kahteen otteeseen voittanut Matti Rahkola.
Mikko Ruskeala on luonnehtinut legendaariseksi helppoheikiksi Rukkas-Anttia. Nimitys helppoheikki saattaa juontaa juurensa todellisesta Heikki-nimisestä kauppiaasta esimerkiksi Kannaksella, mutta kyse voi olla pelkästään sopivasta alkusoinnusta. Roolihenkilönä helppoheikki esiintyy muun muassa elokuvassa Rovaniemen markkinoilla.
Garland (1620)

Valmistus

Alus tilattiin 10. maaliskuuta 1620 Deptfordin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi William Burrell. Se laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla.

Palvelus

Alus oli ensimmäisen kerran palveluksessa 1623-1624 päällikkönään Sir William Best. Se taisteli Pohjanmerellä merirosvoja vastaan. Vuosina 1624-1625 aluksen päällikkönä oli Sir Richard Bingley ja 1626-1628 Sir Henry Palmer. Alus osallistui 1628 La Rochelleen tehtyyn sotaretkeen ja myöhemmin sen päällikkönä oli Sir John Chudleigh.
Alus oli kunnostettavana 1629 - 1630 Chathamissa ja lokakuussa 1630 aluksen päällikkönä oli John Mennes sekä 1634 Thomas Kettleby. Alus kuului 1636 Northumberlandin Kanaalin alueella toimineeseen laivasto-osastoon päällikkönään Richard Fogge. Aluksen päällikkönä oli 1638 David Murray ja 1640-1641 Fogge uudelleen. Alus oli 1642 Kanaalin alueella päällikkönään Robert Slingsby. Vuosina 1644-1645 aluksen päällikkönä oli Richard Owen ja 1646 John Bowen. Alus kuului 1647-1648 läntisiä merialueita valvoneeseen osastoon päällikkönään Henry Bethell. Alus osallistui Kinsalen saarron valvontaan 1649 ja sen päällikkönä oli 1649-1650 Leonard Lidcott ja 1650 Lionel Lane. Aluksen päällikkönä oli 1651-1652 John Gibbs.
Ensimmäisessä Englannin-Hollannin sodassa alus osallistui 19. toukokuuta 1652 Doverin taisteluun, jonka jälkeen aluksen päälliköksi tuli Richard Batten. Alus osallistui vielä vuoden lopulla 28. syyskuuta Kentish Knockin ja 29. marraskuuta Dungenessin taisteluihin, joissa jälkimmäisessä Alankomaiden laivasto valtasi aluksen.
Alus liitettiin Alankomaiden laivastoon nimellä Rozenkrans ja se tuhoutui tulipalossa Scheveningenin taistelussa 31. heinäkuuta 1653.
Kaaosteoria

Kaaosteoria on matematiikkaa ja fysiikkaa yhdistävä tutkimusala, joka käsittelee tiettyjen ei-lineaaristen dynaamisten järjestelmien käyttäytymistä, jotka ilmenevät kaoottisina ja ovat äärimmäisen herkkiä pienillekin muutoksille alkuolosuhteissa (perhosvaikutus). Esimerkkejä sellaisista järjestelmistä tavataan ilmakehän dynamiikasta, aurinkokunnasta, laattatektoniikassa, pyörteisissä nesteissä, taloudessa, populaation kasvussa ja lääketieteessä.
Kaaosteorian mukaan todellisuus tulee ymmärtää dynaamiseksi, monimuotoiseksi ja ennustamattomaksi. Systeemin kaoottisuudelle on ominaista, että systeemin lopputulosta ei voida ennustaa systeemin alkutilasta. Olennaista kaaoksessa on säännöllisyyden puuttuminen siinä mielessä kuin se ilmenee klassisessa luonnontieteessä: jaksoittaisina liikeratoina ja alkuehdoista riittävällä tarkkuudella ennustettavina lopputuloksina. 
Matemaattinen kaaos on täysin deterministinen, ennalta määrätty. Yleisessä kielenkäytössä kaaos ja kaaosteoria sekoitetaan usein täyteen "kaaokseen" tai "epäjärjestykseen", satunnaisuuteen, joka on epälainalaisen järjestelmän tulos. 
Matemaattisesti kaoottinen järjestelmä voisi olla täysin ennustettavissa, jos alkuarvot ja prosessi tunnettaisiin täysin tarkkaan. Käytännössä alkuarvo- ja laskentatarkkuus rajoittaa
ennustushorisonttia ja lyhyessä ajassa järjestelmä tulee täysin ennustamattomaksi.
Terminaattorigeeni

Terminaattorigeeni on muuntogeeniseen orgamismiin siirrettävä geeni, joka estää organismia tuottamasta uutta sukupolvea omista siemenistään. Terminaattorigeenejä käytetään geenitekniikan kaupallisilla aloilla, jotta geenimuunneltujen tuotteiden viljelijät eivät voisi kierrättää tuotteiden siemeniä, vaan joutuisivat ostamaan uudet siemenet jokaiselle kylvökerralle.

Linkit

Monsanton nykyään omistama terminaattorigeenipatentti Yhdysvalloissa (USPTO Patent Number 5,723,765)
Euroopan alueellisten tai vähemmistökielten peruskirja

Euroopan alueellisten tai vähemmistökielten peruskirja on hyväksytty Strasbourgissa 5 marraskuuta 1992. Sopimus on laadittu englannin ja ranskan kielellä, molempien tekstien ollessa yhtä todistusvoimaisia, yhtenä kappaleena joka on tallennettu Euroopan neuvoston arkistoon. Euroopan neuvoston pääsihteeri lähettää peruskirjan jäljennökset jäsenvaltioille  - Euroopan neuvoston jokainen jäsenvaltio on kutsuttu liittymään tähän peruskirjaan. Suomi ratifioi sopimuksen 9 marraskuuta 1994 ja sitoutui suojelemaan alueellaan puhuttuja saamelaiskieliä ja ruotsin kieltä. Joulukuussa 2009 tehdyssä asetusmuutoksessa Suomi lisäsi maassa kotoperäisenä puhutun karjalan kielen peruskirjan suojelemien kielten joukkoon.

Peruskirjan laajuus

Peruskirja koskee vain kieliä, joita perinteisesti valtion kansalaiset käyttävät (eli maahanmuuttajien kielet eivät kuulu sopimuksen piiriin), jotka eroavat merkittävästi enemmistön puhumasta kielestä (tämä sulkee pois sen, jos valtio haluaisi pitää vähemmistökieliä pelkkinä valtakielen paikallisina murteina) tai vähemmistökieliä joita puhutaan jollain tietyllä alueella tai vähemmistökieltä käyttävät joita kielivähemmistöt käyttävät tasaisesti koko valtion alueella (kuten jiddišiä tai romanikieltä, joita käytetään koko valtion alueella).

Ongelmat ja ristiriidat

Peruskirjan allekirjoittaminen ja ratifiointi ovat johtaneet poliittiseen konflikttiin Ranskassa, jossa perinteisesti yhtä virallista valtion kieltä on  pidetty yhdistävä tekijänä (katso Ranskan kielipolitiikka). Pääministeri L. Jospin hallitus allekirjoitti peruskirjan, mutta perustuslakituomioistuin katsoi, että se sisältää perustuslakia vastaan olevia kohtia, joten peruskirjaa ei ratifioitu. Vuonna 2011, kun Ranskan perustuslakiin tehtiin useita muutoksia, kuten lisättiin kohta alueellisista kielistä, Ranskan presidentti F. Hollande lupasi keskustella peruskirjasta Ranskan parlamentin kanssa. Slovakiassa ei päästy aluksi sopimukseen alueista joilla unkarilainen vähemmistö asui.
Euroopan Neuvosto vaati vuonna 2007 Kreikkaa, Irlantia ja Latviaa allekirjoittamaan sopimuksen ja ratifioimaan sekä Islantia, Maltaa ja Italiaa ratifioimaan peruskirjan.
Parabolinen peiliantenni

Rakenne

Heijastin rakennetaan paraabelin muotoiseksi taivuttamalla pinta joko yhdessä tasossa, paraabelisylinteri, tai kahdessa tasossa, pyörähdysparaabeli. Materiaali on yleensä alumiini, mutta myös terästä käytetään. Heijastinpinta voi olla yhtenäinen, verkkomainen tai rei'itetty, mutta reikien halkaisijan on oltava selvästi puolta aallonpituutta pienempi, mielellään kymmenesosa aaltopituudesta. Muovista tai lujitemuovista valmistettuihin heijastimiin valmistetaan sähköä johtava pinnoitus. Varsinainen antennielementti, eli säteilijä, sijoitetaan paraabelin polttopisteeseen. Säteilijä on mikroaalloilla yleensä torvisäteilijä (torviantenni). Myös erilaisia jagiantenni- ja helixantennisovelluksia käytetään. Paraabelisylinteriantennissa on yleensä rakosäteilijä (rakoantenni) koko heijastimen pituudella.

Toiminta

Säteilijän malli valitaan siten, että sen säteilykuvio täyttää paraabeliheijastimen pinta-alan hyvin, mutta ei säteile paljon sen ohi. Heijastinpeili on siten paraabelin osa eli leikkale. Kaikki materiaali heijastimen edessä: säteilijä, apuheijastin ja niiden tukirakenteet, haittaavat keilan muodostumista optimaalisesti. Antennin edessä pitäisi olla, "peukalosäännön" mukaan, ainakin 10 mieluummin useita kymmeniä aallonpituuksia vapaata tilaa, jotta säteilykuvioon ei tulisi oleellista häiriötä. Jos säteilijää kallistetaan sopivasti ja heijastimesta tehdään säteilijän kattaman alueen leikkale, saadaan säteilijä tukirakenteineen pois pääkeilan alueelta. Sellainen on off-set-antenni. Säteilijä voi olla myös heijastimen keskellä eteenpäin osoittaen, ja sen apuna apuheijastin (toisiosäteilijä) polttopisteen edessä, cassegrainantenni, tai polttopisteen takana, gregorianantenni. Polarisaatiojärjestelyillä saadaan apuheijastin pääheijastimelle läpinäkyväksi. Käytännöllisyys ratkaisee, mikä rakenne on käyttötarkoitukseen paras.
Heijastuslakien mukaisesti radioaaltorintama heijastuu sileästä pinnasta siten, että sen tulokulma ja lähtökulma ovat yhtä suuret. Siksi paraabeliheijastimeen tulevat samansuuntaiset aaltorintaman osat heijastuvat polttopisteeseen. Vastaavasti kaikki polttopisteestä paraabelin pinnalle tulevat aaltorintaman osat heijastuvat samansuuntaiseksi kapeaksi keilaksi.
Koska jokainen aaltorintaman osa kulkee yhtä pitkän matkan polttopisteestä heijastimen kautta edelleen keilan suuntaan, aaltorintaman kaikki rinnakkaiset osat ovat samavaiheisia jokaisella keilan kohtisuoralla poikkileikkauspinnalla.
Numidia

Numidia oli alue Afrikan pohjoisosassa nykyisen Algerian ja Tunisian alueella. Sieltä värvättiin usein laadukasta ratsuväkeä. Masinissa muodosti alueesta kuningaskunnan, jonka pääkaupunkina toimi Dougga. Jugurtha ajautui sotaan Rooman kanssa. Juba asettui Pompeiuksen puolelle Caesaria vastaan. Tämän jälkeen osasta Numidiaa muodostettiin Rooman provinssi Africa Nova, sitten Numidiasta tehtiin Rooman vasallivaltio, tämän jälkeen African provinssin osa ja lopulta vuonna 198 oma provinssinsa. Numidia joutui vandaaleille 435 ja edelleen 500-luvulla Bysantille ja 600-luvun puolivälissä osaksi Arabivaltakuntaa.
KNM Norge

Palvelus

KNM Norge aloitti palveluksensa Norjan laivastossa koeajojen jälkeen 7. helmikuuta 1901. Alus osallistui kesäkuussa 1902 Spitheadissä pidettyyn kuningas Edvard VII:n kruunajaisten laivastokatselmukseen. Alus oli rannikkopanssarilaivaosaston mukana Skagerrakissa 1905, kun pelättiin sodan puhkeavan Ruotsia vastaan. Ensimmäisen maailmansodan aikana alus partioi panssarilaivaosaston mukana Norjan länsirannikolla valvomassa puolueettomuutta.
Aluksen kaksi kaksitoistanaulaista vaihdettiin 76 millimetrin ilmatorjuntatykeiksi 1930-luvulla. Myöhemmin aluksen ilmatorjuntaa vahvennettiin vielä kahdella 20 millimetrin Oerlikonin ilmatorjuntatykillä sekä kahdella 12,7 mm:n ja neljällä 7,92 mm:n Colt-ilmatorjuntakonekiväärillä.
Saksan hyökätessä Norjaan huhtikuussa 1940 alus oli sisaraluksensa kanssa vartioaluksensa Ofotvuonossa osana 3. meripuolustusalueen Ofotvuonon osastoon liitettyä panssarilaivaviirikköä. Partioalukset ilmoittivat varhain 9. huhtikuuta, että vuonoon tunkeutui tunnistamattomia aluksia. KNM Eidsvold lähti vastaanottamaan saapuvia aluksia ja KNM Norge jäi päällikkönsä komentajakapteeni P. Askimin alaisuudessa satamaan kytkettynä puhelimella rannikkopuolustuksenesikuntaan. Hieman ennen hälytystä oli tullut ehdoton kielto olla ampumatta alueella olevia Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia. Tunnistuksen jälkeen Eidsvold ampui varoituslaukauksen. Hävittäjä Wilhelm Heidkamp laukaisi torpedonsa, ja niistä kolme osui Eidsvoldiin räjäyttäen rannikkopanssarilaivan.
Norge avasi tulen satamaan tunkeutuvia aluksia vastaan. Alus ehti ampua 17 laukausta ennen kuin kaksi Bernd von Arnimin laukaisemaa torpedoa osui siihen. Vaurioitunut alus upposi nopeasti ja ainoastaan 90 miestä pelastui tuhosta.
Vernissaus

Vernissaus, (ransk. vernissage), tarkoittaa taidenäyttelyn avajaisia. Vieraille voidaan tarjota pientä purtavaa ja viiniä heidän keskustellessaan taiteilijan ja muiden vieraiden kanssa näyttelyn teoksista. Läsnä voi olla myös kriitikoita ja muita toimittajia, tai heidät on voitu kutsua erilliseen tilaisuuteen.
Tapa on saanut alkunsa Pariisin salongista. Taiteilijat tekivät teoksilleen viimeistelyn vernissaamalla ne. Mesenaatit ja eliitti olivat läsnä vernissauksen aikana ennen virallisia avajaisia, ja tästä tavasta sai alkunsa perinne juhlistaa taideteoksen tai taideteosten valmistumista ystävien ja mesenaattien kanssa. Aikaa myöten ero varsinaisen vernissauspäivän ja avajaisten välillä hävisi. Nykyisin vernissaus on myyntinäyttelyissä tilaisuus markkinoida myytäviä teoksia ostajille ja kriitikoille.
Vastaavasta näyttelyn päätöstilaisuudesta käytetään englanniksi ja saksaksi nimitystä finissage. Suurten näyttelyiden puolivälissä voi olla myös tilaisuus nimeltä midissage.
Markku von Hertzen

Markku Juhani Frithiof von Hertzen (s. 23. elokuuta 1948 Helsinki) on Suomen Ekonomiliiton entinen toimitusjohtaja ja Kansallista Kokoomusta edustanut poliitikko.
Von Hertzen on koulutukseltaan ekonomi, ja hän valmistui vuonna 1972 Helsingin kauppakorkeakoulusta. Vuosina 1970–1971 hän toimi Helsingin kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan puheenjohtajana. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli vuodesta 1973 alkaen Suomen Ekonomiliiton palveluksessa, aluksi työmarkkinasihteerinä. Vuodesta 1987 hän toimi seitsemän vuoden ajan Espoon kauppakamarin toimitusjohtajana. Suomen Ekonomiliiton puheenjohtajana hän oli vuosina 1990–1992. Vuosina 1994-2007 hän työskenteli liiton toimitusjohtajana ja oli myös liiton lehden Ekonomin päätoimittajana. Toimitusjohtajuutensa jälkeen hän siirtyi liiton hallituksen neuvonantajaksi.
Von Hertzen oli Espoon kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1981–1994. Hän toimi kunnallispoliittisella urallaan myös muun muassa kaupunginhallituksen puheenjohtajana sekä kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Hänen muihin luottamustehtäviinsä ovat lukeutuneet muun muassa työmarkkinakeskusjärjestö Akavan varapuheenjohtajuus ja Veronmaksajain Keskusliiton valtuuskunnan jäsenyys.
Markku von Hertzen on Heikki von Hertzenin poika. Poliitikko Heikki S. von Hertzen on hänen veljensä.
Bilma

Elinkeinot

Bilmassa Libyasta Tšadiin kulkeva pohjois–eteläsuuntainen kauppareitti kohtaa länsi–itäsuuntaisen reitin. Saharan eteläpuolisen Afrikan ja Välimeren rannikon välinen kaupankäynti on kuitenkin jo pitkään vähentynyt huomattavasti. Esimerkiksi kymmeniä tuhansia kameleita käsittäneet karavaanit ovat menneisyyttä. 
Bilman keitaalla vesi nousee maanpinnalle, josta vettä edelleen johdetaan kastelukanaviin. Bilmalaiset viljelevätkin vihanneksia. Bilmassa on myös suolantuotantoa.

Ilmasto

Bilman korkein keskilämpötila tammikuussa on 26°C ja matalin vastaavasti 8 °C. Huhtikuussa korkein keskilämpötila on 39 °C ja matalin 20 °C. Heinäkuussa korkein keskilämpötila on 42 °C ja matalin vastaavasti 24 °C. Lokakuussa korkein keskilämpötila on 37 °C ja matalin vastaavasti 18 °C. Korkein keskilämpötila joulukuussa on 27 °C ja matalin puolestaan 9 °C.
Värisaflori

Ulkonäkö ja koko

Värisaflori jää yleensä alle metrin korkuiseksi, mutta Lähi-idässä on kaksimetrisiksi kasvavia lajikkeita. Kasvin lehdet sijaitsevat kierteisesti kiiltävässä karvattomassa varressa. Lehdet ovat lyhytruotisia tai ruodittomia ja sepiviä, ja niiden jäykkä lapa on muodoltaan puikea, ehyt sekä piikkilaitainen. Värisaflorin kukkamykeröt, jotka ovat yksittäin varren ja sen haarojen latvassa, ovat kooltaan enimmillään 3 x 4 senttimetriä. Kukkien teriö on aluksi punakeltainen ja muuttuu sitten oranssinpunaiseksi. Värisaflorin hedelmät ovat hieman päärynänmuotoisia, nelisärmäisiä, valkoisia, kiiltäviä pähkylöitä, jotka ovat 6–8 mm pitkiä.
Laji muistuttaa kasvutavaltaan ja kukiltaan ohdakkeita.

Levinneisyys

Värisaflori on kotoisin Etelä-Aasiasta, mutta sitä on viljelty Kiinassa, Intiassa, Persiassa ja Egyptissä esihistoriallisesta ajasta alkaen. Keskiajalla se levisi Italiaan, Ranskaan ja Espanjaan, ja espanjalaiset veivät sen Amerikkaan. Ruotsissa sitä tavataan villiintyneenä.

Käyttö

Saflorinsiemenöljyssä on vähemmän tyydytettyjä rasvahappoja kuin muissa kasvirasvoissa. Siemenissä on usein 30–45 % rasvaa ja 34 % proteiinia. Kun siemenistä on puristettu öljy, puristusjätteet voidaan vielä käyttää karjan rehuksi. Safloria on aiemmin käytetty väriaineena. Sitä käytetään myös kansanlääkinnässä rohdoksena.
Safloria kasvatetaan myös kuivakukiksi. Sen kuivatut kukinnot muistuttavat sahramia, ja safloria on myyty virheellisesti sahramin nimellä, Intiassa ja Afganistanissa sitä käytetään riisin värjäämiseen, kuten kurkumaakin.
Pedro Ercílio Simon

Pedro Ercílio Simon (s. 19. syyskuuta 1941) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa.
Simon vihittiin papiksi Passo Fundon hiippakuntaan 12. joulukuuta 1965 ja nimitettiin Cruz Altan hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 24. lokakuuta 1990. Piispaksi konsekroinnin suoritti 30. joulukuuta Carlo Furno, jota avustivat Urbano José Allgayer ja Jacó Roberto Hilgert.
5. heinäkuuta 1995 Simon sai nimityksen Uruguaianan piispaksi, ja 16. syyskuuta 1998 hänet nimitettiin Passo Fundon koadjuuttoripiispaksi. 19. toukokuuta 1999 hänestä tuli sen piispa, ja kun hiippakunta korotettiin arkkihiippakunnaksi, Simon nimitettiin sen arkkipiispaksi 13. huhtikuuta 2011.
Eemil Halonen

Kuvia teoksista

Huomattava osa Eemil Halosen julkisista veistoksista on jälkivaloksia. Luettelossa veistokset ovat alkuperäisen valoksen valmistumisvuoden mukaisessa järjestyksessä.
Gruppenführer

Gruppenführer oli SS:n ja SA:n käyttämä sotilasarvo. Se on myös yleisnimitys ryhmänjohtajalle.
Suomalaisten Saksan puolella ensimmäisessä maailmansodassa palvelleiden jääkärien sotilasarvojärjestelmässä arvo Gruppenführer tarkoitti ryhmänjohtajaa. 
SA käytti arvoa vuodesta 1925. SA-Gruppenführer komensi useita suuria SA-Standarte-osastoja ja arvo vastasi sen käytössä kenraalia. 
SS puolestaan käytti arvoa vuodesta 1930 alkaen. Aluksi arvo vastasi kenraalia, mutta vuonna 1934 arvo Obergruppenführer asetettiin tarkoittamaan kenraalia, ja Gruppenführer puolestaan kenraaliluutnanttia.

Nykyinen käyttö

Saksan armeija Bundeswehr, palokunta ja poliisi käyttävät arvoa Gruppenführer. Näiden laitosten arvona tai tehtävänkuvauksena Gruppenführer tarkoittaa yleensä alempaa esimiestä tai ryhmänjohtajaa.
Meripartio

Meripartio on osa kansainvälistä partioliikettä. Meripartiossa keskitytään erityisesti vesillä tapahtuviin harrastuksiin: melontaan, purjehtimiseen ja soutamiseen. Joissakin maissa meripartioon voivat osallistua vain vanhemmat partiolaiset, joissakin se on avoin kaikille partiolaisille sudenpennuista lähtien.
Vesillä tarvittavien taitojen lisäksi meripartiossa opitaan perinteisiä partiotaitoja ja tehdään tavallisia eräretkiä. 
Suomessa on noin yhdeksän tuhatta meripartiolaista noin sadassa partiolippukunnassa. Heillä on käytössään yhteensä noin 200 vesikulkuneuvoa, joista suurimmat ovat koululaivoja, pienimmät kanootteja. 
Meripartio oli partioliikkeen perustajan Robert Baden-Powellin alkuperäinen idea, ja sen kehittyelyyn osllistui hänen veljensä Warington Baden-Powell, jolla oli kokemusta merenkulusta. Ensimmäinen meripartioleiri pidettiin 1908 Hampshiressä. Suomi oli mukana alusta asti; Suomen ensimmäinen meripartio-osasto on Ålands Sjöscoutförbund vuodelta 1910. 
Euroopan meripartiolaiset kohtaavat kolmen vuoden välein Eurosea-tapahtumassa. Vuonna 2006 se järjestettiin Suomen Korppoossa.

Palkinto

Suomen Meripartiolaiset palkittiin 23. syyskuuta 2010 Merenkulun turvallisuuspalkinto Sea Sunday:lla. Palkinto on tunnustuksena työstä turvallisuuskasvattajana.
Luonto (mytologia)

Luonnon kutsunta

Jos ihmisellä on heikko luonto, hän voi loitsuin kutsua itselleen luontoa tai karaista ja voimistaa luontoaan. Luontoa kutsuttiin myös kateita, vihollisia ja sairauksia vastaan, ja antamaan lisää ruumiillisia, henkisiä tai yliluonnollisia kykyjä. Loitsuissa luontoa kutsutaan nousemaan lovesta ja syvästä paikasta, ilmeisesti vainajalasta. Luontoa kutsutaan usein myös haon eli uppopuun alta. Tämä kertoo Martti Haavion mukaan siitä, että lovi sijaitsee veden pohjan alapuolella samaan tapaan kuin saamelaisten Saivo-vainajala. Joskus taas luontoa kutsutaan nousemaan "haudan alta", joka sekin viittaa siihen, että luonto on vainajalasta. Erään tiedon mukaan luontoaan saattoi karaista siten, että kohotti juhlayönä järvestä hakoa ja kutsui loitsulla luontoaan. Luontoa puhuteltaessa hänet ilmaistaan usein haltijaksi ja synnyksi. Tässä synty merkitsee joko myyttistä syntyä, esi-isän sielua syntyistä tai molempia.
Esimerkkejä loitsuista:
»Nouse luontoni lovesta,

Syntyni syvästä maasta,

Ha'on alta haltijani

Vastuksia voittamah,
Katehia kaatamah,

Sotisia sortamahan...»
»Noin luonto lovesta nouskoon,

Haon alta haltiani,

Kuin nousee Jumalan ilma!»
»Nouse luontoni lovesta,

kiven alta kiilusilmä,

paaden alta paikka poski,

hongan alta haltijani,

pue päälle palava paita...»

Haltioituminen

Ihminen on sananmukaisesti haltioissaan, kun hänen haltijansa eli luontonsa hallitsee häntä. Haltioissaan oleva on esimerkiksi töissään tai tavoitteissaan kiihkeä tai fanaattinen. Tietäjät saattoivat tavoitella haltioitumisen tilaa yliluonnollisissa toimissaan, kuten sairauksien parantamisessa.

Haltijattomuus

Ihmisen haltija voi lähteä pitkäksi aikaa pois ihmisen luota. Tällöin ihminen on haltijaton eli onneton, sairas tai masentunut. Haltijaton on usein kalpea eli veretön, verevyytensä menettänyt. Haltija voi myös jäädä ihmisestä jälkeen, jos tämä siirtyy nopeasti ja pitkiä matkoja. Tilasta käytetään myös nimitystä itsettä olo. Tällä viitataan itseen erityisenä olentona. Itsen rinnastuvuus luontoon on kuitenkin epävarmaa, vaikka ei mahdotonta.

Haltijan vaihtaminen

Jos onnekas ihminen kuolee, voi taitava loitsija saada hänen luontonsa itselleen loitsulla. Tällöin vanha luonto hylätään. Joskus väitetään jopa elävältä viedyn hänen haltijansa.
Rex Walheim

Sotilasura

Walheim liittyi ilmavoimiin vänrikkinä toukokuussa 1984. 1985 hän työskenteli Cavalier Air Force Stationssa, Pohjois-Dakotassa ohjusvaroitusryhmän komentajana. Lokakuussa 1986 hänet sijoitettiin Johnsonin avaruuskeskukseen Houstoniin, Texasiin, missä hän työskenteli mekaanisten järjestelmien lennonvalvojana ja avaruussukkulan laskupyörien, jarrujen ja kiitotien hätäpysäytysesteen johtavana operaatioinsinöörinä.
Walheimin seuraava komennus oli Air Force Space Commandin päämaja Colorado Springsissä, Coloradossa elokuussa 1989, missä hän toimi ohjusvaroitusjärjestelmän tutkien päivityksen johdossa. Hänet valittiin ilmavoimien koelentokouluun 1991, ja suoritti kurssin Edwards Air Force Basessa Kaliforniassa 1992. Hän työskenteli F-16:n koelentojen parissa Edwardsissa projektijohtajana ja myöhemmin avioniikan ja aseistuksen lentojen komentajana. Tammikuusta 1996 Walheim toimi kouluttajana ilmavoimien koelentokoulussa, missä hän työskenteli ennen valintaansa astronauttikoulutukseen.

Ura NASAssa

Walheim valittiin NASAn astronauttikandidaatiksi maaliskuussa 1996 ja aloitti kaksi vuotta kestävän koulutuksen ja arvioinnin sukkulalentojen tehtäväspesialistina Johnsonin avaruuskeskuksessa elokuussa 1996. Hän on osallistunut kahdelle sukkulalennolle: STS-110 (8.–19.4.2002) ja STS-122 (7.–20.2.2008). Walheim on viettänyt 566 tuntia avaruudessa, joista 36 tuntia viidellä avaruuskävelyllä. Walheim osallistui heinäkuussa 2011 viimeiselle sukkulalennolle STS-135 tehtäväspesialistina.
Hän on naimisissa Margie Dotsonin kanssa. Heillä on kaksi lasta.