google/wiki40b huggingface dataset:
WFIRST

WFIRST eli Wide-Field Infrared Survey Telescope on kehitteillä oleva Nasan avaruusteleskooppi. Alkuperäinen hahmotelma WFIRSTistä tehtiin jo vuosina 2011-12, mutta virallisesti hanke aloitettiin alkuvuodesta 2016. Laukaisu on tarkoitus olla 2020-luvun puolivälissä. Nasa pitää WFIRSTiä seuraavana suurena askeleena avaruusteleskoopeille vuonna 2021 laukaistavan James Webb -avaruusteleskoopin jälkeen. 
WFIRSTin päätarkoituksena ovat pimeään energiaan liittyvät kartoitukset sekä eksoplaneettojen havainnointi. Teleskoopin kokonaisbudjetti on yli 2 miljardia euroa. Sen koronagrafilla on tarkoitus saada himmeitä, mutta suoria kuvia kaukaisista kaasuplaneetoista ja planeetoista.
 WFIRST havainnoi infrapunan ja näkyvän valon aallonpituuksilla. Sen pääpeili 2,4 metrin kokoinen, kuten Hubble-avaruusteleskoopilla. Hubblesta WFIRST eroaa kuva-alaltaan, joka on 100-kertainen Hubbleen verrattuna. Avaruusteleskoopissa on kaksi pääinstrumenttia. Sen laaja-alainen kamera eli WFI ottaa 288 megapikselin kuvia noin puolen asteen levyisestä alueesta taivaalla infrapuna-aallonpituuksilla. Koronagrafi puolestaan ottaa kuvia 0,4-1,0 mikrometrin aallonpituuksilla.
Suomen Kuvalehti (1893–1894)

Suomen Kuvalehti oli Helsingissä vuosina 1893–1894 ilmestynyt aikakauslehti.
Weilin & Göösin julkaisema Suomen Kuvalehti oli ensimmäinen suomenkielisille sivistyneistökodeille suunnattu perhelehti. Sitä toimittivat Oskar Relander ja Kasimir Leino. Hyvin painettu lehti julkaisi kaunokirjallisuutta, kulttuuriartikkeleita ja matkakertomuksia. Suomen Kuvalehti ilmestyi kahdesti kuukaudessa vain vuoden ajan.
Wilfrid

Wilfrid (noin 633–709) oli anglosaksinen pyhimys, Hexhamin ja Leicesterin piispa sekä Yorkin arkkipiispa. Syntyjään hän oli Northumbrialaisen aatelismiehen poika. Hän sai koulutusta Lindisfarnessa, Canterburyssa ja Roomassa.
Wilfridin ollessa Galliassa, jonne hän oli matkustanut piispanvihkimystä varten, hänen tilalleen nimitettiin Chad Mercialainen piispaksi. Theodore Tarsoslaisen tultua nimitetyksi Canterburyn arkkipiispaksi vuonna 668 hän korjasi asian nimittämällä Wilfridin hiippakunnan piispaksi. Hän joutui riitoihin Northumbrian kuninkaan Ecgfrithin kanssa ja meni Roomaan valittaakseen paavi Agatholle, joka päätti asian Wilfridin hyväksi, mutta Ecgfrith ei kuitenkaan taipunut vaan tuomitsi hänet maanpakoon. Hän lähti saarnaamaan pakanalliseen Sussexiin ja perusti luostarin Selseyyn.
Myöhemmin Theodore ja Wilfrid sopivat riitansa ja uusi kuningas Aldfrith antoi Wilfridin palata Yorkiin. Vuonna 691 Aldfrith karkotti hänet uudestaan ja hän siirtyi Merciaan, jossa hän toimi piispana ja perusti lisää luostareita. Wilfrid valitti uudelleen paaville karkotuksestaan vuonna 700. Austerfieldissä pidetty synodi vaati häntä luopumaan piispan virastaan ja luostareistaan. Jälleen hän valitti Roomaan päätöksestä, joka todettiin vääräksi. Hänen yleisesti epäoikeudenmukaisena pidetty karkoitus päättyi vuonna 705.

Perintö

Hänelle omistettiin 48 kirkkoa. Modernit historioitsijat ovat eri mieltä hänen roolistaan. Jotkut pitävät häntä Rooman kirkon kannattajana kelttiläistä kristillisyyttä vastaan.
Juan Fernando Quintero

Envigado

Juan Fernando Quintero aloitti jalkapalloilun kotimaansa Kolumbian Evigadossa vuonna 2004. Hän edusti Envigadoa junioritasolla vuoteen 2009 asti, jolloin hän siirtyi A-joukkueeseen. Quintero edusti lopulta Envigadoa miesten tasolla vuodet 2009–2012, tehden pelaamissaan 43 ottelussa viisi maalia.

Atlético Nacional

Vuonna 2012 Quintero lähti Kolubian huippuseuraan Atlético Nacionaliin, jossa hän tosin ehti pelata vain 15 ottelua ennen siirtymistään lainalle Pescaraan.

Delfino Pescara 1936

Juan Fernando Quintero siirtyi Pescaraan kaudeksi 2012–2013. Hän pelasi loistavan alkukauden, kuuluen joukkueen parhaimmistoon. Joukkueena Pescara ei tosin menestynyt, sillä se oli koko ajan putoamisviivan alapuolella. Quintero kuitenkin ehti herättää monien suurseurojen mielenkiinnon, kuten Internazionale Milanon ja Udinese Calcion. Hän kuitenkin loukkaantui huhtikuun alussa päätyen kuukauden sairauslomalle.

Maajoukkue

Juan Fernando Quintero teki A-maajoukkuedebyyttinsä vuonna 2012 ottelussa Kamerunia vastaan.
Kolumbian U-20-maajoukkueen päävalmentaja kutsui Quinteron vuoden 2013 Etelä-Amerikan U-20-vuotiaiden kisoihin 2013. Kolumbia sijoittui kolmanneksi, ja Quintero pelasi loistavan turnauksen, jonka jälkeen hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Pelityyli

Juan Quintero on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttä. Hän on pelinrakentaja. Erittäin teknistä Quinteroa on verrattu maanmieheensä James Rodrígueziin, joka on Quinteron tavoin vasenjalkainen. Quintero tunnetaan myös loistavista vapaapotkuistaan. Hän on myös vikkelä harhauttelija.
Jaroslavlin asema

Sijainti

Jaroslavlin asema sijaitsee Komsomolskaja-aukion laidalla Moskovan ydinkeskustan koillispuolella,  3,4 kilometriä Punaiselta torilta koilliseen.  Saman aukion laidalla sijaitsee kaksi muutakin Moskovan päärautatieasemaa. Vieressä on Leningradin asema, joka on länteen suuntautuvan liikenteen pääteasema (esimerkiksi Pietarin ja Helsingin junat). Aukion eteläpuoliselta Kazanin asemalta liikennöidään idän, kaakon ja etelän suuntiin. Lähin metroasema on Komsomolskaja (linjat  1 ja 5).

Historia

Aiemmin, vuosina 1907-1936 Jaroslavlin asema tunnettiin myös nimellä Pohjoinen asema (ven. Severnyi vokzal) tai Pohjoisen rautateiden asema. Tällä viitattiin Moskovan seudun pohjoispuolella sijaitseviin rautateihin, jotka nykyäänkin Venäjän rautateiden organisaatiossa kuuluvat Jaroslavlista johdetun alueellisen Severnaja železnaja doroga -yhtiön vastuulle.
Konemestari

Pätevyys

Merenkulkualan konemestarien pätevyys on kolmivaiheinen. Ensimmäinen vaihe on vahtikonemestari, toinen vaihe on konemestari ja kolmas vaihe on ylikonemestari. Koulutuksen jälkeen vahtikonemestarin pätevyys saavutetaan 24 kuukauden hyväksytyn työkokemuksen kautta. Konemestarin pätevyys saavutetaan koulutuksen ja 12 kuukauden määrätyn työkokemuksen vahtikonemestarina kautta. Ylikonemestarin pätevyys saavutetaan koulutuksen ja 12 kuukauden työkokemuksen konemestarina kautta. Voimalaitosalalla määritykset ovat hieman erilaiset.

Työtehtäviä

Laivoilla konemestarit johtavat konepuolen toimintaa vahtien aikana; isommilla laivoilla heillä on esimiehenään konepäällikkö. Konepäälliköt käyttävät matkustajalaivoilla ja merenkulkuhallinnon aluksilla virkapukua. Heillä on kavaijitakin hihoissa tai messitakin olkaimissa neljä kultanauhaa kuten kapteenillakin, erotuksena on yläpuolelle sijoitettu potkuri. Samoin konemestareilla voi olla vastaava virkapuku, joskin yleensä he käyttävät sellaista vain sisävesilaivoilla. Heidän nauhamääränsä vaihtelee yhdestä kolmeen. Höyrylaivoissa konepäällikkö on höyrykattiloiden käytönvalvoja.
Yleensä konemestarit ajavat vahtia. Isoimmissa aluksissa on myös päivämestari. Konepäällikkö johtaa aluksen koneosaston toimintaa. Usein konepäällikkö on myös aluksen palopäällikkö.

Koulutuksen sisältö

Merenkulkualan insinöörin (AMK) opinnoissa keskitytään laivan kone-, sähkö- ja automaatiotekniikkaan sekä koneiden, laitteistojen ja laivan rakenteiden hallintaan. Taitoja syventävät aluksen huolto- ja kunnossapitomenetelmät, merimiestaidot sekä turvallisuus-, ensiapu- ja hätätilannevalmiudet. Koulutuksessa painotetaan johtamistason osaamista. Opiskelijalla on mahdollisuus hankkia myös maavoimalaitoksen käytönvalvojan pätevyys valitsemalla vapaavalintaiset opinnot energiatekniikasta.
Pihtsusköngäs

Pihtsusköngäs (tai Pitsusköngäs, pohjoissaameksi Bihčosgorži) on 17 metriä korkea vesiputous Pihtsusjoessa Käsivarren Lapissa, Enontekiön kunnassa. Se sijaitsee Kalottireitin varressa noin 45 kilometrin päässä Kilpisjärveltä. Pihtsusköngäs on Suomen korkein yhtenäinen vesiputous.
H. C. Schwan

Elämä

Schwan syntyi Horneburgissa Hannoverin kuningaskunnassa. Hän opiskeli sekä Göttingenin että Jenan yliopistoissa ennen valmistumistaan vuonna 1842. Hänet vihittiin papiksi 13. syyskuuta 1843. Vuoden 1843 lopussa Schwan aloitti lähetystyön Bahiassa Brasiliassa. Siellä ollessaan hän avioitui 4. huhtikuuta 1849 Emma Matilda Edmunde Blumen kanssa.
Vuonna 1850 hänet kutsuttiin pastoriksi Missouriin Black Jackiin Salemin luterilaiseen seurakuntaan. Hänet asetettiin virkaansa 15. syyskuuta 1850. Vuonna 1852 hän siirtyi Ohion Clevelandiin Zionin luterilaisen seurakunnan pastoriksi. Hän palveli tässä virassa 30 vuotta, kunnes väistyi ryhtyen samalla seurakunnan apulaispastoriksi.
Tämän ohessa hän toimi useissa tehtävissä, kuten muun muassa Missouri-synodin Keski-alueen varapresidenttinä 1854-1857, Missouri-synodin varapresidenttinä 1857-1860, Keski-alueen presidenttinä 1860-1878 sekä Missouri synodin presidenttinä 1878-1899. Vuonna 1862 hän julkaisi kirjan 32 teesiä epäevankelista käytäntöä vastaan. Hän oli myös vastuussa synodin virallisen katekismuksen julkaisemisesta vuonna 1896.
Raimo Kantola (professori)

Raimo Antero Kantola (s. 16. maaliskuuta 1955, Haukipudas) on suomalainen tietoliikennetekniikan ja tietoverkkojen tutkija ja erityisesti reitityksen ja merkinannon asiantuntija Suomessa. Hän on työskennellyt professorina Teknillisessä korkeakoulussa vuodesta 1996. Hän on esittänyt puheenvuoroja muun muassa kansallisesta laajakaistastrategiasta.
Ennen yliopistouraan kantola toimi Nokia Tietoliikenneyksikön palveluksessa vuosina 1980-1996 työskennellen uransa aikana digitaalisen puhelinkeskuksen DX200  kehitys- ja johtotehtävissä.
Otakar Vávra

Otakar Vávra (28. helmikuuta 1911 Hradec Králové, Itävalta-Unkari – 15. syyskuuta 2011 Praha, Tšekin tasavalta) oli tšekkiläinen elokuvaohjaaja.
Vávra syntyi Hradec Královéssa ja opiskeli arkkitehtuuria yliopistoilla Brnossa ja Prahassa. Hän teki elokuva-alan töitä jo opiskeluaikanaan, ja ensimmäinen ohjaus Filosofská historie on vuodelta 1937. Useissa Vávran varhaisissa elokuvissa esiintyi paitsi Lída Baarová, myös hänen vähemmän tunnettu sisarensa Zorka Janů, joka kuoli oman kätensä kautta vain 24-vuotiaana. Vuodelta 1947 on Vávran sodanvastaisesti asennoitunut Karel Čapekin romaaniin pohjautuva Krakatit.
Vávran kenties tunnetuin ohjaus on Václav Kaplickýn kirjaan pohjautuva Kladivo na čarodějnice vuodelta 1969. Hän jatkoi ohjaajantöitä vanhuusiälleen saakka ja antoi huomattavia vaikutteita suurimmalle osalle myöhemmistä tšekkiläisistä ohjaajista. Hänelle myönnettiin vuonna 2002 Tšekin leijona (Český lev, maan tärkein kansallinen elokuvapalkinto) ja vuonna 2004 presidentillinen ansiomitali.
Vávran edellä mainitsemattomien tunnettujen töiden joukkoon kuuluu Romance pro křídlovku (1966). Hänestä tuli vuonna 1963 Prahan esittävien taiteiden akatemian professori, ja hänen opiskelijoidensa joukkoon lukeutuu muiden muassa Miloš Forman.
Edgar-palkinto

Paras romaani -palkinto

Palkitut ja tiedossa olevat ehdokkaat:
Kyyhkyt

Kyyhkyjen historiaa

Vähiten kantamuodostaan eroavat kirjekyyhkyt, joita jo egyptiläiset kesyttivät viestinviejiksi. Kun kyyhkyjä aiemmin käytettiin viestien välittämiseen, viestin lähettäjän oli tuotava mukanaan kyyhky sieltä, mihin hän aikoi lähettää viestin. Kyyhkyt käyttävät suunnistaessaan hyväksi Aurinkoa, Kuuta ja tähtiä. Ne kuuluvat myös eläinlajeihin, jotka pystyvät aistimaan Maan magneettisia voimaviivoja. Kyyhkyillä on nimittäin aivoissaan magnetiittihiukkasia. Lisäksi ne pystyvät painamaan mieleensä maan muotoja ja jossain määrin käyttämään suunnistautumisessa hyväkseen myös kuulo- ja näköaistiaan.

Kyyhkyjen levinneisyys

Kyyhkyt ovat levinneet kaikkialle kylmimpiä napa-alueita lukuun ottamatta. Yleensä kyyhkyt ovat erilaisten metsien lintuja. Eräät lajit viihtyvät parhaiten viljelysmailla tai muilla avomailla.

Kyyhkyslajeja

Häkkilintuna yleinen on naurukyyhky (Streptopelia senegalensis), jota kutsutaan joskus myös palmukyyhkyksi tai senegalinkyyhkyksi. Muita häkkilajeja ovat muun muassa kapinkyyhky (Oena capensis), joka on myös kotoisin Afrikasta, australialainen timanttikyyhky (Geopelia cuneata) sekä turkinkyyhky (Streptopelia decaocto), jonka pesimäkanta Suomessa on pari sataa paria.

Muuta kyyhkyistä

Kyyhkyjen sukupuolta on usein vaikea erottaa. Yleensä varmin tunnusmerkki onkin käyttäytyminen; uros kujertaa ja esittää soidintanssia naaraan ympärillä.
Häkkilintuina kyyhkyt ovat helposti kesyyntyviä ja kestäviä.
Kyyhkyt ovat vahvoja ja nopeita lentäjiä. Pesimäajan ulkopuolella ne viihtyvät usein suurissa parvissa. Kyyhkyset ruokkivat poikasiaan kupunsa eritteellä.
HMS Ocean (1805)

Valmistus

Sir John Henslow'n suunnittelema alus tilattiin 4. toukokuuta 1797 Woolwichin telakalta, jossa sen vastaavana mestarina oli John Tovery heinäkuuhun 1801 ja sen jälkeen Edward Sison. Suunnitelma hyväksyttiin 21. kesäkuuta 1797, jolloin se siirrettiin omaksi luokakseen Dreadnought-luokasta. Sen köli laskettiin 1. lokakuuta 1792, ja se laskettiin vesille 24. lokakuuta 1805. Alus valmistui takiloitavaksi ja varustettavaksi jo 10. joulukuuta 1801. Valmistuskustannukset olivat 90 076 puntaa sisältäen varustamisen.

Palvelus

Alus otettiin palvelukseen marraskuussa 1805 päällikkönään Francis Pender, ja se lähti vuonna 1806 Välimerelle. Vuonna 1807 alus oli Välimerellä Collingwoodin lippulaivana päällikkönään Richard Thomas. Alus poistettiin palveluksesta heinäkuussa 1809.
Alus oli tammikuusta 1811 huhtikuuhun 1812 Plymouthissa telakalla, jossa sille tehtiin pienehköjä korjauksia ja se varustettiin. Telakoinnin kustannukset olivat 49 622 puntaa. Alus palasi palvelukseen tammikuussa 1812 päällikkönään Robert Plampin, ja se lähti Välimerelle 17. huhtikuuta. Alus poistettiin palveluksesta heinäkuussa 1814, ja se siirrettiin reserviin Plymouthissa.
Alus luokiteltiin vuonna 1817 ensimmäisen luokan linjalaivaksi. Alus muutettiin vuonna 1841 emälaivaksi, ja se romutettiin vuonna 1875. Aluksen keulakuva on museoitu Queensboroughiin Kentiin.
Toni Hellinen

Toni Hellinen (s. 21. syyskuuta 1982 Alavus) on suomalainen meteorologi. Hellinen on opiskellut Helsingin yliopistossa pääaineenaan meteorologia. Hän innostui alasta lukion jälkeen kun huomasi että häntä kiinnostavat fysiikka, matematiikka, tietotekniikka sekä luonto yhdistyvät meteorologiassa. Hän on toiminut Ylen tv-kanavilla meteorologina vuodesta 2008 lähtien. Valmistuttuaan meteorologiksi hän ajoi vuoden verran Etelä-Pohjanmaalla isänsä maitorekkaa ennen tv-meteorologin uraa.
Radiantti

Radiantti eli meteoriparven säteilypiste on se piste taivaalla, josta meteorit näyttävät tulevan. Esimerkiksi Perseidit on meteoriparvi, jonka radiantti sijaitsee Perseuksen tähdistössä.
Isaac Casaubon

Isaac Casaubon (18. helmikuuta 1559, Geneve – 1. heinäkuuta 1614) oli ensin Ranskassa ja sitten Englannissa toiminut antiikintutkija ja filologi.
Casaubon syntyi Genevessä pakolaisena olleeseen hugenottiperheeseen. Nantesin ediktin julistamisen jälkeen perhe muutti takaisin Ranskaan. Casaubonin kerrotaan saaneen ensimmäiset klassisen kreikan oppituntinsa Dauphinén vuorilla olleessa luolassa, jossa perhe oli paossa Pärttylinyön verilöylyn jälkeen. Myöhemmin hän opiskeli Genevessä.
Casaubon meni naimisiin humanistikirjanpainaja Henri Estiennen tyttären kanssa. 1596 Casaubon otti vastaan viran Montpellier’n yliopistossa. Myöhemmin hän toimi Lyonissa ja Pariisissa. Viimeiset vuotensa Casaubon vietti Lontoossa. Casaubon opetti kieliä ja kirjallisuutta, sekä toimitti antiikin kirjallisuutta. Ensimmäinen hänen toimittamansa teos oli Strabonin teosten täydellinen laitos (1587). Tämän jälkeen hän toimitti muun muassa Polyainoksen, Aristoteleen, Athenaioksen, Suetoniuksen, Polybioksen ja Aiskhyloksen teoksia sekä Plinius nuoremman kirjeitä, Theofrastoksen teoksen Luonteita ja teoksen Historia Augusta.
Filologien ja filosofian historioitsijoiden parissa Casaubon tunnetaan nykyään ennen kaikkea teoksesta De rebus sacris ecclesiasticis exercitationes XVI (1614). Se osoitti, ettei niin kutsuttu Corpus Hermeticum voi olla ensimmäistä vuosisataa jaa. varhaisempi. Aiemmin kirjoitusten oli usein katsottu olevan lähes Mooseksen aikaisia.
Casaubonin poika Méric Casaubon oli myös antiikintutkija.
Sosialistinen vasemmistopuolue

Historia

Puolue perustettiin Norjan EU-kiistojen yhteydessä Sosialistisen kansanpuolueen (Sosialistisk Folkeparti, SF), Norjan kommunistisen puolueen (Norges Kommunistiske Parti, NKP) ja Demokraattisten sosialistien (Demokratiske Sosialister, AIK) ja useiden riippumattomien sosialistien yhteenliittymänä, joka vuoden 1973 vaaleissa esiintyi nimellä Sosialistinen vaaliliitto (Sosialistisk Valgforbund). Se sai ensimmäisissä vaaleissa 16 paikkaa. Puolueen perustamiskokouksessa Trondheimissa 1975 kommunistinen puolue jäi pois puolueesta, mutta muut muodostivat kyseisessä kokouksessa Sosialistisen vasemmistopuolueen.
Vuoden 2005 suurkäräjävaaleissa Sosialistinen vasemmistopuolue sai 8,8 % äänistä ja 15 edustajapaikkaa. Vaalitappiosta huolimatta puolue lähti ensimmäistä kertaa mukaan hallitukseen. Sosialistisen vasemmistopuolueen puheenjohtajasta Kristin Halvorsenista tuli valtiovarainministeri ja puolue sai viisi muutakin ministeripaikkaa Työväenpuolueen johtamaan hallitukseen.
Veikko Salmenranta

Veikko Salmenranta (s. 9. tammikuuta 1927 Kuhmoinen) on suomalainen mäkihyppääjä, joka menestyi 1950-luvulla.
Salmenranta oli Falunin MM-kilpailuissa 1954 mäkihypyssä ensimmäisen kierroksen jälkeen toisena mutta kaatui toisen hyppynsä ja sijoittui lopputuloksissa 42:nneksi. Seuratasolla hän edusti Lahden Hiihtoseuraa ja voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1951 sekä Puijon kilpailun vuonna 1955. Salpausselän Kisoissa hän sijoittui toiseksi vuonna 1953, kuten myös Moskovassa vuonna 1954.
Taisto Reimaluoto

Myöhempi ura

Sittemmin Reimaluoto on elokuvaroolien lisäksi näytellyt muun muassa Esa Kirkkopellon ja Kristian Smedsin teatteriproduktioissa ja tehnyt itse monologinäytelmiä.
Kontiolahden Jakokoskella järjestää Rospuutto-ryhmä Taisto Reimaluodon nimeä kantavan teatterifestivaalin. Pienoisfestivaali pidetään Kontiovaaran vanhalla kyläkoululla.
Stralsundin ruuhet

Stralsundin ruuhet (tai Stelasundin ruuhet) ovat kolme muinaista ruuhta, jotka löydettiin vuonna 2002 Stralsundin hansakaupungissa järjestetyissä arkeologisissa kaivauksissa (Fundplatz 225 eli Mischwasserspeicher). Kaksi niistä ovat noin 7000 vuotta vanhoja ja kolmas noin 6000 vuotta vanha.
Kaivauksissa on avattu 200 m² alue, josta on löydetty kivikauden esineistöä mesoliittiselta- ja neoliittiselta kausilta.

Ruuhi 1

Vanhin ruuhista löydettiin hajonneena usean osaan pääosin lounas-koilliseen asettuneena. Kaksi suurinta osaa olivat 8 ja 6 metriä pitkiä, mutta muut osat alle kaksi metriä pitkiä. Osista on voitu päätellä, että ruuhi oli aikoinaan noin 12 metriä pitkä ja 60 senttimetriä leveä.
Ruuhi oli koverrettu pitkästä suorasta lehmuksesta. Veneen pohja oli kuorittu puhtaaksi kaarnasta ja sisäpuoli koverrettu auki. Laidoissa havaittiin epäsäännöllisin välimatkoin porattuja pieniä halkaisijaltaan 2−4 senttimetrin reikiä. Tämä on voinut liittyä halkeaman korjaamiseen, mutta sitä ei olla vielä tutkimuksilla vahvistettu.

Ruuhi 2

Ruuhet 2 ja 3 löydettiin makaamassa vierekkäin pohjois-eteläsuuntaisina. Ruuhen 2 pituus on ollut noin 8 metriä pitkä ja 60−70 senttimetriä leveä. Se löytyi useassa osassa, joista kaksi osaa olivat suuria, mutta muut kappaleet olivat hajonneet pieniksi palasiksi. Ruuhi oli litistynyt sedimenttien painosta eikä keulan paikkaa kyetty enää osoittamaan. Veneen pohjalta löytyi 20 senttimetrinen palanut läikkä. Tämäkin ruuhi oli valmistettu lehmuksen rungosta.

Ruuhi 3

Ruuhi 3, joka on ollut noin 9 metriä pitkä ja 60−70 senttimetriä leveä, löydettiin kolmeen osaan hajonneena. Laidan paksuus on ollut 2−3 senttimetriä ja laidan pinnasta erottaa vielä heikosti työstön jälkiä. Myös tästä ruuhesta löytyi jälkiä tulenpidosta, koska ruuhen sisältä löytyi 20 senttimetriä leveä ja lähes pyöreä hiiltynyt ja tummunut alue. Ruuhi on tehty lehmuksesta ja se muistuttaa joiltakin ominaisuuksiltaan Tanskalaista Lystrupin 1 ruuhta.

Asuinpaikan löytöjä

Ruuhien joukosta löydetyt puutukkien jäänteet ajoitettiin vuosirenkaiden avulla 5100−4800 eaa.. Kaivaukselta löytyi puisia ja luisia esineen osia, kuten piikkejä ja naskaleita, nuolenkärkiä, nuijan varsia ja muita määrittelemättömiä katkelmia. Kiviesineitä olivat säleen katkelmat, kaapimet ja veitset sekä lisäksi keramiikan sirpaleet. Osa sirpaleista voitiin koota tunnistettaviksi astian osiksi. Nämä esinelöydöt viittaavat Ertebøllen kulttuurin aikaan.
Kiinannakkeli

Levinneisyys

Kiinannakkelia tavataan Kiinassa, Pohjois-Koreassa ja Venäjän kaakkoisosissa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sirkkaliisa Virtanen

Sirkkaliisa Virtanen (s. 13. heinäkuuta 1948 Pyhäntä) oli tamperelainen Vasemmistoliiton kaupunginvaltuutettu 1997-2017. Vuoden 2017 kuntavaaleissa hän tippui varasijalle.
Vuosina 1985–1995 Virtanen istui Pirkkalan kunnanvaltuustossa ja hän oli Pirkkalan kunnanhallituksen varapuheenjohtaja 1987–1995. Vuosina 1995–1998 hän oli Vasemmistoliiton puoluevaltuuston puheenjohtaja toimittuaan sitä ennen viisi vuotta varapuheenjohtajana. Virtanen johti myös Pirkanmaan Vasemmistoliittoa 1989–1997. Sirkkaliisa Virtanen toimi Tampereen kaupungin apulaispormestarina 2008–2012.
Ennen apulaispormestariksi nousua Virtanen on työskennellyt sekä useissa eri sairaanhoidon työtehtävissä, muun muassa kätilönä ja johtavana hoitajana, että sosiaali- ja terveysministeri ministeri Terttu Huttu-Juntusen ja alue- ja kuntaministeri Martti Korhosen erityisavustajana. Virtaselle on myönnetty Suomen kunnallisliiton pronssinen ansiomerkki (1987), Suomen Valkoisen Ruusun ansioristi (1994) ja Suomen kuntaliiton hopeinen ansiomerkki (1996). Toukokuussa 2015 tasavallan presidentti myönsi Virtaselle kunnallisneuvoksen arvonimen.
Virtanen on toiminut kolumnistina lehdissä Hämeen Yhteistyö, Pirkanmaan Yhteistyö ja Kansan Uutiset. Hänen runojaan on julkaistu eri lehdissä 1960- ja 1970-luvuilla.
Pyhäjärvi (Hämeenkyrö)

Maantieto

Soikean muotoisen järven halkaisija on noin 450 metriä ja sen pinta-ala on 13 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaaston keskellä olevassa painaumassa, jossa on vain kapeat kaistaleet rantaa soistunutta metsää. Lähin peltoalue on pohjoisessa, jossa se tulee rantaan asti. Järveen tulee vain Telkon laskuoja ja siitä lähtee Särkijärveen laskuoja, joka laskee Paastonniitunlahteen. Järvelle on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Valuma-alueella on kuitenkin kaksi maatilaa, joille tulee tie Telkon kylästä Hämeenkankaantieltä eli yhdystieltä 13087.

Historiaa

Järvi näkyy Hämeenkyrön pitäjänkartassa asumattomana järvenä. Sen rannoilta oli raivattu niittyjä. Järven nimi oli kartassa Pyhäjärvi.
Chiaroscuro

Chiaroscuro (ital. chiaro ’kirkas’, oscuro ’pimeä’) eli valohämy tarkoittaa maalauksessa asteittaista siirtymistä valosta varjoon. Valon ja varjon vaihtelua alettiin soveltaa näkyvämmin Italian renessanssissa, mutta voimakkaan chiaroscuron kehittäjänä pidetään Caravaggioa ja tyypillisenä soveltajana Rembrandtia. Chiaroscuro sekoitetaan toisinaan pehmeisiin ja häivytettyihin väreihin perustuvaan sfumatoon, jota ovat käyttäneet Leonardo da Vinci ja Rafael. Chiaroscurolle on kuitenkin ominaista suhteellisen jyrkät valon ja varjon erot, vaikka valoorisiirtymät ovatkin asteittaisia. Myös valon suunta ja toisinaan myös valolähde on selkeä, kun sfumatossa valo on pehmeää hajavaloa.
Chiaroscuro vahvistaa kolmiulotteisuuden ja tilan tuntua. Se oli täysrenessanssin maalaustaiteessa yksi tekijä, jonka ansiosta Euroopan taide alkoi eriytyä muun maailman taiteesta.
Suomalainen naisliitto

Suomalainen naisliitto on vuonna 1907 perustettu poliittisesti sitoutumaton naisjärjestö. Se julkaisee Minna-lehteä, joka on nimetty kirjailija Minna Canthin mukaan.
Järjestön ilmoituksen mukaan sen tehtävänä on "edistää tasa-arvoa, yhdenvertaisuutta ja oikeudenmukaisuutta, aktivoida naisia osallistumaan yhteiskunnalliseen toimintaan, korostaa yhteisöllisyyttä sekä kannustaa naisia kasvamaan henkisesti ja kehittämään itseään". Järjestö laatii toiminnalleen viisivuotissuunnitelman, ja sillä on vuosittain vaihtuva teema.
Järjestön historian alkuvaiheissa poliittinen sitoutumattomuus ei ollut selvä, vaan järjestö oli lähellä Nuorsuomalaista puoluetta. Riippumattomuus kuitenkin voitti.