google/wiki40b huggingface dataset:
Jim Thorpe

Olympialaiset

Vuonna 1912 Thorpe osallistui moniottelun olympiakarsintoihin ja pääsi edustamaan maataan Tukholman olympiakisoihin 1912. Tukholmassa ohjelmassa oli vielä miehillä viisiottelu, ja Thorpe voitti sen ylivoimaisesti. Hän hyppäsi pituutta 707, heitti keihästä 46,41, juoksi 200 metriä aikaan 22,9, heitti kiekkoa 35,57 ja kellotti 1 500 metrillä ajan 4.44,8. Hän osallistui myös erikoislajeista pituushyppyyn, jossa sijoittui seitsemänneksi ja korkeushyppyyn, jossa tuloksena oli viides sija.
Thorpe osallistui myös kymmenotteluun, jossa hän oli täysin ylivoimainen. Kisojen toinen kultamitali tuli lähes 700 pisteen erolla hopealle sijoittuneeseen isäntämaan ennakkosuosikkiin Hugo Wieslanderiin. Kymmenottelussa (lajit silloisessa suoritusjärjestyksessä) hän juoksi 100 metriä aikaan 11,2, hyppäsi pituutta 679, työnsi kuulaa 12,59, hyppäsi korkeutta 187, juoksi 400 metriä aikaan  52,2, heitti kiekkoa 36,98 ja juoksi 110 metrin aitajuoksussa ajan 15,6, hyppäsi seivästä 325, heitti keihästä 45,70 ja juoksi 1 500 metriä aikaan 4,40,1. Tarina kertoo, että hänen piikkarinsa olisi varastettu kesken ottelun, ja hän olisi joko lyönyt kengänpohjiinsa nauloja tai otellut paljain jaloin. Ruotsin kuningas Kustaa V totesi Thorpen olevan maailman suurin urheilija.

Ammattilaisuus

Vuoden 1913 tammikuussa amerikkalaisissa sanomalehdissä paljastettiin Thorpen pelanneen baseballia ammattilaisena, minkä seurauksena Amerikan amatööriurheiluliitto vei hänen amatöörioikeutensa. Samalla Kansainvälinen olympiakomitea otti häneltä pois olympialaisista voittamansa kultamitalit ja mitätöi hänen tuloksensa. Näin voittajaksi nousi ruotsalainen Wieslander. 
Thorpe ryhtyi jälleen pelaamaan baseballia. Hän pelasi New York Giantsissa, Cincinnati Redsissä ja Boston Bravessa. Lisäksi hän pelasi amerikkalaista jalkapalloa kaikkiaan kuudessa joukkueessa, muun muassa Canton Bulldogsissa sekä intiaaneista koostuneessa Oorang Indiansissa. Jalkapallon jälkeen hän vaihtoi koripalloon, jota pelasi kaksi vuotta Jim Thorpe and His World-Famous Indiansissa. Palloilu-ura kesti vuoteen 1929 saakka, minkä jälkeen hän meni naimisiin kolme kertaa, sai kahdeksan lasta, alkoholisoitui ja näytteli elokuvissa, muun muassa yhdessä Burt Lancasterin kanssa. Useimmiten hän esitti intiaanipäällikköä lännenelokuvissa. 
28. maaliskuuta 1953 Thorpe kuoli sydänhalvaukseen kotonaan Lomitassa, Kaliforniassa. 70 vuotta Tukholman kisojen ja lähes 30 vuotta hänen kuolemansa jälkeen, vuoden 1982 syksyllä, Kansainvälinen olympiakomitea palautti Thorpen olympiasuoritusten arvon.
Vuonna 2007 ESPN sijoitti Jim Thorpen seitsemänneksi listallaan 1900-luvun suurimmista pohjoisamerikkalaisista urheilijoista.
Nord 3202

Nord Aviation 3202 oli Ranskan armeijan ja ilmavoimien (?) 1950-luvun koulutuskone, joka korvasi aiemman belgialaisen kaksitason, Stampe SV.4. 
Nord 3202 oli suorasiipinen alataso. Siinä oli yksi tähtimoottori ja kannuspyörä. Ohjaamo oli katettu, opettaja ja oppilas istuivat peräkkäinen. Kone oli käyttöön tullessaan melko vanhanaikainen. Koneen ensilento tapahtui 17.4.1957. Koneita valmistettiin 101 kappaletta.
Salah Abdeslam

Salah Abdeslam (s. 15. syyskuuta 1989) on Belgiassa syntynyt Ranskan kansalainen. Häntä syytetään osallisuudesta Pariisin terrori-iskuun, jossa kuoli 130 ihmistä, ja loukkaantui 385 ihmistä. Noin neljän kuukauden kuluttua terroriteosta Abdeslam pidätettiin Brysselin Molenbeekin alueelta 18. maaliskuuta 2016.

Elämä

Salah syntyi 15. Syyskuuta Brysselissä, Belgiassa.  Hänen vanhempansa ovat maahanmuuttajia, jotka asuivat Bouyafarissa, pienessä kylässä Pohjois-Marokossa ennen kuin muuttivat Belgiaan. Vaikka he asuivat Belgiassa, heillä oli Ranskan kansalaisuus. 
Abdeslam oli ollut vankilassa jo ennen Pariisin terroristi iskuja pienempien rikosten takia. Helmikuussa 2011, Abdeslam tuomittiin Nivelles-tuomioistuimessa kahdesta varkaudesta, jotka oli tehty joulukuussa 2010 Ottigniesissä ja Rixensartissa. Abdeslam tuomittiin uudelleen varkaudesta helmikuussa 2014 sakkorangaistukseen. Abdeslah sai sakot 2015 Alankomaissa kannabiksen hallussa pidosta, josta hänelle tuomittiin 70 euroa sakkoa.
Thomas Anthony Williams

Thomas Anthony Williams (s. 10. helmikuuta 1948 Liverpool) on brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Liverpoolin arkkihiippakuntaan 27. toukokuuta 1972 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Mageón titulaaripiispaksi 15. huhtikuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Patrick Altham Kelly, jota avustivat Vincent Malone ja Augustine Harris.
Lehtohopeatäplä

Koko ja ulkonäkö

Lehtohopeatäplän siipien kärkiväli on noin 31–44 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia.

Levinneisyys

Lehtohopeatäplä on boreomontaani laji. Se esiintyy laikuttaisesti Euraasiassa Keski-Euroopan länsiosista Baltiaan, Suomeen ja Venäjälle ja täältä Siperiaan, Altai- ja Kenteivuorille. Laji puuttuu Skandinaviasta. Pohjois-Amerikassa laji esiintyy Labradorista Alaskaan sekä Yhdysvaltojen pohjoisosissa ja Kalliovuorilla New Mexicoon saakka.
Levinneisyys Suomessa on rajoittunut muutamille alueille erityisesti Kaakkois-Suomessa (Pernaja ja Kitee). Perhosta esiintyy mahdollisesti myös Etelä-Hämeessä ja Satakunnassa. Lehtohopeatäplä on ollut Suomessa aina harvinainen laji, mutta levinneisyys on ollut aikaisemmin laajempi, jolloin sitä on tavattu myös Varsinais-Suomessa. Laji on rauhoitettu Suomessa.

Elinympäristö

Lehtohopeätäplän elinympäristöä ovat valoisat metsämaastot, metsänreunat ja aukiot. Alpeilla lajia tavataan 1 200–1 700 metrin korkeudessa. Elinympäristöä Suomessa ovat rehevät ja lehtomaiset metsät, joissa se lentää puoliavoimilla paikoilla.

Lentoaika ja elintavat

Lehtohopeatäplän lentoaika on kesä–heinäkuussa riippuen esiintymisalueesta. Lentoaika Suomessa on kesäkuun lopulta heinäkuun lopulle. Runsaimman lennon ajankohta riippuu kesän säistä. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.

Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat orvokit (Viola) ja tattaret (Polygonum).
Kempeleen lukio

Historia

Lukion perustamisesta Kempeleeseen käytiin keskustelua 1970-luvun alussa. Suunnitelma toteutettiin vuonna 1975, ja seuraavana vuonna lukio aloitti toimintansa 54 oppilaan voimalla yläasteen tiloissa. Vuonna 1978 lukiolle rakennettiin omat tilat. Ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat lukiosta toukokuussa 1979.
Elias Ilkka

Elias Ilkka (25. kesäkuuta 1889 Jalasjärvi – 14. tammikuuta 1968 Sääksmäki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän oli suomalaisen 1920-luvun klassisuuden ensimmäisiä edustajia.
Elias Ilkan vanhemmat olivat torppari Elias Ruudolf Ilkka ja Emilia Kuutti. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1906–1907 ja oli sitten kuvanveistäjä Emil Wikströmin oppilaana 1907–1908. Taideyhdistyksen piirustuskoulussa hän opiskeli 1910–1911, ja kävi opintomatkoilla Pariisissa Academie Colarossissa 1912 ja 1930 sekä Italiassa 1922. Lisäksi hän työskenteli Yhdysvalloissa vuosina 1924–1927.
Paniikki piikkipuistossa

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo kuvaa elokuvaa karkeaksi ja dokumentinomaiseksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Huhdasjärvi

Huhdasjärvi on kylä Pohjois-Kouvolassa entisen Jaalan kunnan alueella. Huhdasjärven alueeseen kuuluvat myös naapurikylät Vesala, Hartola ja Salonsaari. 
Kylän keskustassa sijainneet pankki, baari, kauppa, koulu ja kirjaston lainausasema on sittemmin lakkautettu. Lähin baari ja kyläkauppa sijaitsevat Hartolassa. Huhdasjärven entisen koulun kentällä on lentopallokenttä ja jääkiekkokaukalo. Huhdasjärven seudun nähtävyyksiin kuuluvat Lahnavuori, Huhdasjärven museoalue, Heisanharjun luonnonsuojelu- ja ulkoilualue, Pukkisaari sekä Mäkelän taistelun muistomerkki.
Huhdasjärven kylän läpi kulkee yhdystie 4164. Huhdasjärvi-nimistä järveä tai kylää ei ole olemassa missään muualla Suomessa.
Huhdasjärven entisessä koulurakennuksessa on toiminut 2012 alkaen Huhdasjärven Kyläosuuskunnan ylläpitämä kylätalo. Kylätalossa toimii Kahvila-ravintola Kierivä Kuu, kirppis, kirjasto ja erilaisia tapahtumia.
Sophie Adlersparre

Elämä

Adlersparre eli eristettyä ja suojeltua elämää ennen kuin hän kiinnostui feminismin kysymyksistä. Hän aloitti uransa feministinä perustaessaan lehden Tidskrift för hemmet yhdessä Rosalie Roosin kanssa Fredrika Bremerin rahallisella avustuksella vuonna 1859. Tidskrift för hemmet oli sivistyksellinen lehti, jossa hän kirjoitti naisten oikeuksista parempaan koulutukseen ja mahdollisuuksista hakea useampiin ammatteihin. Lehti oli toiminnassa 26 vuotta, ja Adlersparresta tuli sen johtaja vuonna 1868.
Adlersparre toimi nostaakseen naisten koulutuksen tasoa perustamalla kirjastoja ja iltakouluja aikuisille naisille. Vuonna 1862 hän järjesti iltatunteja naisille ja vuonna 1863 hän perusti työllisyystoimistoja tarjotakseen köyhille naisille töitä. Vuonna 1866 Adlersparre perusti ilmaisen kirjaston naisille itseopiskelua ja laajempaa elämänkatsomusta varten.
Vuonna 1869 Adlersparre meni naimisiin aatelismies Axel Adlersparren kanssa, joka oli taiteilija Sofia Adlersparren veli. Sofialla oli myös vaikutusta Sophien ajatuksiin, sillä tämä oli ollut hyvin arvostettu ja lahjakas taiteilija, mutta naisia ei hyväksytty opiskelemaan virallisesti yhdessä miesten kanssa. Sophie Adlersparre lähetti vaatimuksen parlamenttiin samana vuonna siitä, että naiset pitäisi hyväksyä opiskelemaan miesten kanssa, ja tämä vaatimus hyväksyttiin vuonna 1864. Vuonna 1884 Adlersparre perusti Ruotsin ensimmäisen naisten yhteisön, ”Fredrika Bremer-Förbundetin”, jonka hän nimesi edeltäjänsä Fredrika Bremerin mukaan.
Ernst Schnéevoigt

Ernst Bernhard Schnéevoigt (1835 Tennstedt, Saksa – 1905 Tampere) oli saksalaissyntyinen Suomeen muuttanut kapellimestari.
Schnéevoigt hankki musiikkikoulutuksensa Saksassa. Hän saapui Helsinkiin vuonna 1860 ja toimi soittajana Filip von Schantzin orkesterissa siirtyen välillä vuodeksi Tukholmaan orkesterin muutettua sinne. Schnéevoigt palasi kuitenkin Suomeen ja oli 1860-luvulla soitonjohtajana Mikkelin ruotuväen pataljoonassa ennen muuttamistaan Viipuriin. Tampereella Schnéevoigt oli 1878–1887 Tampereen Soitannollisen Seuran orkesterin kapellimestarina, mutta joutui lähtemään kielipoliittisten ja musiikkia koskeneiden erimielisyyksien vuoksi. Schnéevoigtin pääasiassa saksalaisista soittajista koostunut orkesteri lopetti samalla tomintansa. Hän asui sitten välillä Helsingissä toimien muun muassa venäläisen joukko-osaston soittokunnan kapellimestarina. Schnéevoigt palasi Tamperelle vuonna 1895 ja piti viimeisinä vuosinaan kaupungissa omaa musiikkikauppaa, jossa myytiin soittimia ja nuottikirjallsuutta. Schnéevoigt toimi Tampereella useiden amatööriorkestereiden ja torvisoittokuntien harjoitusten ohjaajana, antoi yksityistunteja ja oli laulunopettajana.
Schnéevoigt oli naimisissa hämeenlinnalaissyntyisen Rosa Willandtin kanssa. Heillä oli viisi lasta, joista tunnetuin oli kapellimestari Georg Schnéevoigt.
Ylioppilaiden soihtukulkue

Ylioppilaiden soihtukulkue on Suomen itsenäisyyspäivänä useassa yliopistokaupungissa järjestettävä tapahtuma.
Helsingissä ylioppilaat marssivat Hietaniemen hautausmaan sankarihaudoilta Arkadiankatua, Mannerheimintietä, Pohjoisesplanadia, Mariankatua ja Aleksanterin­katua pitkin Senaatintorille. Kulkueen päätyttyä Senaatintorilla pidetään ulkoilmajuhla, jossa pidetään puheita ja jossa akateemiset mieskuorot (muun muassa Ylioppilaskunnan laulajat ja Polyteknikkojen Kuoro) esittävät isänmaallisia lauluja. 
Turussa on ylioppilas- ja opiskelijakuntien yhteinen soihtukulkue lippuineen Ylioppilastalo A:sta sekä Kårenilta Hämeenkatua, Uudenmaankatua ja Uudenmaantietä pitkin hautausmaalle, jossa opiskelijat kokoontuvat sankarihaudoille ja laskevat seppeleen yhteislaulun säestämänä. Yhteislaulun lisäksi ohjelmaan kuuluu puheita sekä Maamme-laulu ja Vårt Land. 
Jyväskylässä marssitaan yliopiston päärakennukselta vanhan hautausmaan sankarihaudoille. Vaasassa puolestaan Kasarmintorilta Kauppatorille Vapaudenpatsaan eteen, jossa kuorot Wasa Sångargillen ja Pohjan Miehet laulavat ja suomen- ja ruotsinkielisten ylioppilaskuntien puheenjohtajat pitävät ylioppilaiden itsenäisyyspäiväpuheet kahdella äidinkielellä. 
Tampereella yliopiston ylioppilaskunta järjestää perinteisen soihtukulkueen keskustan alueella. Kulkue lähtee liikkeelle keskustan yliopiston päärakennuksen edestä ja kiertää valaisemassa pimeää joulukuista iltaa päättyen Keskustorille raatihuoneen eteen. Pukukoodina kulkueeseen on tumma asu ja teekkari- tai yo-lakki.
Oulussa kulkue lähtee Rauhalasta ja pysähtyy Oulun kaupungintalolla, jossa ylioppilaskunnan sekakuoro Cassiopeia laulaa. Kulkue päättyy Oulun hautausmaan sankarihaudoille, jonne ylioppilaskunnan edustajat laskevat seppeleen. 
Lappeenrannan Teknillisen Yliopiston ylioppilaskunta järjestää soihtukulkueen, joka lähtee Kauppatorilta ja päätyy sankarihaudoille.
Otto Brunfels

Otto Brunfels (myös Brunsfels tai Braunfels, 1488 Mainz – 23. joulukuuta 1534 Bern, Sveitsi) oli saksalainen teologi ja kasvitieteilijä. Carl von Linné nimesi hänet ”Kasvitieteen isien” joukkoon.
Konstantinos Fokas

Konstantinos Fokas (kreik. Κωνσταντῖνος Φωκᾶς; k. noin 953 tai 954) oli bysanttilainen ylimys ja sotapäällikkö, sekä keisari Nikeforos II Fokasin nuorin veli.
Konstantinos kuului vaikutusvaltaiseen Fokasten maanomistaja- ja sotilassukuun. Hänen isänsä oli Bardas Fokas ja hänen kaksi veljeään Nikeforos ja Leo olivat kumpikin Bysantin merkittävimpiä sotapäälliköitä. Kun keisari Konstantinos VII nousi valtaan vuonna 945, hän alkoi suosimaan Fokasten sukua. Bardas Fokas nimitettiin armeijan ylipäälliköksi (domestikos ton skholon), Nikeforoksesta tuli Anatolikonin sotilas- ja siviilihallintoalueen (thema) käskynhaltija ja sotilaskomentaja (strategos), Leosta tuli Kappadokian teeman strategos, ja Konstantinos nimitettiin Seleukeian strategokseksi.
Konstantinos osallistui isänsä Bardaksen sotaretkiin arabeja vastaan, mutta jäi Aleppon emiirin Saif al-Daulan vangiksi noin vuonna 953 ja kuoli pian sen jälkeen. 1000-luvulla eläneen bysanttilaisen historioitsijan Johannes Skylitzesin mukaan arabit yrittivät pakkokäännyttää Konstantinoksen islaminuskoon ja murhasivat hänet kun se epäonnistui. Nykyhistorioitsijat ovat kuitenkin epäilleet tarinan todenperäisyyttä. Kun Bardas sai kuulla poikansa kuolemasta, hän Skylitzesin mukaan käski vihoissaan teloittaa kaikki emiirille sukua olevat arabivangit.
Leon S. Kennedy

Pelit

Leon esiintyy ensimmäisen kerran vuonna 1998 julkaistussa Resident Evil 2:ssa, jossa hän on toinen pelattavista hahmoista. Vuonna 1998 äskettäin Raccoon Cityn poliisivoimiin (engl. Raccoon City Police Department) palkattu Leon saapuu myöhään illalla Raccoon Cityyn ja huomaa zombien sekä muiden mutanttien ottaneen kaupungin valtaansa.
Resident Evil Gaidenissa Leon on vuoden 1998 lopulla etsimässä risteilyalukselta B.O.W-hirviötä ja tapaa Barry Burtonin Lucia-nimisen naisen.
Resident Evil 4:ssa Leon työskentelee Yhdysvaltain salaiselle palvelulle ja vuonna 2004 hänet lähetetään espanjalaiseen kylään pelastamaan kidnapattu presidentin tytär Ashley Graham.
Resident Evil: The Darkside Chroniclesissa Leon on vuonna 2002 partnerinsa Jack Krauserin kanssa Etelä-Amerikassa etsimässä huumeparoni Javier Hidalgoa. Kyseisen Operation Javier -skenaarion lisäksi Leon esiintyy Resident Evil 2:een perustuvassa Memories of a Lost City -skenaariossa.
Resident Evil: Operation Raccoon Cityssä Leon ei ole pelattava hahmo, mutta pelattavat kommandojoukot voivat halutessaan tappaa hänet Resident Evil 2:n tapahtumien aikana.
Resident Evil 6:ssa Leon on yksi pelattavista hahmoista.

Elokuvat

Animaatioelokuva Resident Evil: Degeneration seuraa Leonin ja Claire Redfieldin selviytymistä seitsemän vuotta Raccoon Cityn tapahtumien jälkeen Harvardvillen lentokentällä ja WilPharma Corporationin tehtaassa, joissa G-virus pääsee valloilleen. Leon on pääosassa myös jatko-osissa Resident Evil: Damnation ja Resident Evil: Vendetta. Elokuvassa Resident Evil: Retribution Leonia esittää virolaissyntyinen Johann Urb.

Kirjat

Leon S. Kennedy esiintyy S. D. Perryn kirjoittamissa romaaneissa Resident Evil: City of the Dead ja Resident Evil: Underworld.
Livadeiá

Nykyinen kaupunki ja kunta

Asutus Lebadeian paikalla säilyi, vaikkakin välillä taantuneena, läpi bysanttilaisen keskiajan pääasiassa kaupungin puuvillateollisuuden ja strategisen sijainnin sekä läheisen Theban eli Thívan merkityksen ansiosta. Frankki- ja katalaanivallan aikana kaupungissa oli linna. Osmanit valtasivat alueen vuonna 1458. Kreikan vapaussodan aikana kaupungissa sodittiin erityisesti vuonna 1828. Turkkilaiset vetäytyivät kaupungista vuonna 1829, minkä jälkeen asukkaat palasivat, ja kaupunki oli varhaisvaiheen itsenäisen Kreikan talouskeskuksia. Nykyisin kaupunki tunnetaan nykykreikkalaisessa nimimuodossa Livadeiá.
Nykyinen Livadeián kunta syntyi, kun Livadeiá, Chairóneia, Dávleia, Koróneia ja Kyriakí yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Yūdachi (1906)

Palvelus

Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi ja se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Alus muutettiin 1. joulukuuta 1924 miinanraivaajaksi. Se poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1928.
Huopaohdake

Levinneisyys

Huopaohdaketta tavataan Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Skotlannissa ja Venäjällä.
Freddie

Juoni

Sarjan päähahmo Freddie Moreno muuttaa pois pelkästään naisia täynnä olevasta talosta, jossa hän varttui. Saavutettuaan hieman menestystä pääkokkina trendikkäässä Chicagolaisessa ravintolassa, hän on valmiina rakkauteen ja kaikkeen mitä sinkku elämä tarjoaa. Mukaan lukien viettää aikaansa parhaan kaverinsa ja naapurinsa Chrisin kanssa. Ainut huono asia kuitenkin astuu esiin, kun hänen vanhemman veljensä kuoleman jälkeen, Freddie otti asuntoonsa sisarpuolensa, siskonsa ja hänen 13-vuotiaan tyttärensä, sekä isoäitinsä, joka ei suostu puhumaan englantia vaan puhuu pelkästään espanjaa, vaikka ymmärtääkin englantia täysin.
Vaikka kaikki nämä asukit koettelevat Freddien hermoja, he myös osaavat tukea häntä vaikeina aikoina. Freddien täytyykin selvittää miten ylläpitää kukoistava sinkkuelämäntyyli talossa, jossa estrogeeni on ylipursuavaa.
Vogonit

Vogonien runous

Vogonien runous on maailmankaikkeuden kolmanneksi karmeinta runoutta. Heidän runoutensa syntyi alun perin innosta, jolla he pyrkivät hyväksytyiksi kehittyneiden kulttuurirotujen joukkoon.
Näyte vogonien runoudesta:
»Oi kurjulaiset kultamunat joita mielessäni haudon,
ne unelmissain riutoo ikihaamuina kellarissain
 ja kuni tyrän saanut ampiainen surraa.
Ah, kuinka sua kaipaan, sa sydänkäppyräisein mun.
Sa roikutat mua tuskassain kuin taudinlyömä kurttumöykkiäinen.
Sulle tahdon antaa lempeni ma palavaisen,
 ja ostaa kioskilta kerrospurilaisen.»
Romanian piirikunnat

Romania on jaettu hallinnollisesti 41 piirikuntaan (romaniaksi județ, määräisessä muodossa județul, monikko județe). Pääkaupunki Bukarest on piirikuntajaon ulkopuolella muodostaen oman erikoishallintoyksikkönsä (Municipiul București). 
Kun Romania ensimmäisen kerran jaettiin piirikuntiin 1800-luvulla, mallia otettiin Ranskan departementeista. Piirikuntien lukumäärä ja rajat ovat muuttuneet useaan otteeseen. Nykyinen jako on peräisin vuodelta 1981, jolloin entiset Ilfovin ja Ialomițan piirikunnat järjestettiin uudelleen muodostaen pienemmät Giurgiun, Călărașin, Ialomițan ja Ilfovin piirikunnat. Vuoteen 1997 Ilfov ei ollut itsenäinen piirikunta, vaan se oli riippuvainen pääkaupunki Bukarestista.
Romanian piirikunnat vastaavat Suomen hallintojärjestelmässä lähinnä läänejä. (Unkariksi niistä käytetäänkin, myös Romanian sisäisissä virallisissa asiayhteyksissä, nimitystä megye [mɛɟɛ] ’lääni’: esim. județul Covasna – Kovászna megye.)

Piirikunnat 1918–1925

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Suur-Romaniaan liitetyillä alueilla säilyi aluksi edeltäjävaltioilta peritty piirikuntajako.

Suuralueet 1938–1940

Vuoden 1938 perustuslailla Romania jaettiin fasistisen mallin mukaan hallinnollisesti kymmeneen suuralueeseen (romaniaksi ținut), jotka nimettiin pääosin jokien mukaan: Argeș, Crișuri, Dunării, Jiu, Mării, Mureș, Nistru, Prut, Suceava ja Timiș. Suuralueet muodostettiin yhdistämällä useita piirikuntia, eivätkä niiden rajat noudatelleet mitään historiallista aluejakoa.
Pyöröorapihlaja

Ulkonäkö ja koko

Pyöröorapihlaja kasvaa 4–8 metriä korkeaksi ja yhtä leveäksi. Sen oksat ovat piikkiset ja lehdet kiiltävät, sormihaaraiset. Kermanvalkoiset kukat puhkeavat loppukeväällä, ja punaiset marjat kypsyvät syksyllä.
Minun Afrikkani

Arvioita

Helsingin Sanomien Helena Ylänen luonnehti elokuvaa tyylikkääksi, kiireettömäksi, kypsäksi ja ajatuksia sisältäväksi: ”Se ei vain ulkokohtaisesti kuvaa erään naisen yksinäistä elämää. Siihen on putkahtanut myös kaiken kattava teema, se kuvaa omistamisen ja luopumisen ongelmatiikkaa kaikilla ihmisen elämän tasoilla, huonekaluista ja palvelusväestä rakastettuihin ja kokonaiseen maanosaan.” Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo piti elokuvaa lähinnä ylipitkänä rakkausdraamana kauniissa ja eksoottisessa ympäristössä ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
İTV

ITV (azeriksi İctimai Televiziya və Radio Yayımları Şirkəti) on azerbaidžanilainen televisiokanava. Se perustettiin 29. elokuuta 2005. Televisiokanava lukeutuu Azerbaidžanin ei-valtiollisiin televisiokanaviin. Se liittyi Euroopan yleisradiounioniin 5. heinäkuuta 2007.
Valkoselkätasku

Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 14 cm, siipien kärkiväli 25–27 cm ja paino 20–30 g. Juhlapukuinen koiraan naama, posket, kurkku, kyljet, siivet ja pyrstön kärki ovat mustat, vatsapuoli, yläperä ja pyrstön tyvipuoli valkoinen, sekä päälaki ja selkä vaalean hiekanruskeat. Naaraan väritys on himmeämpi ja nuorelta sekä syyspukuiselta linnulta puuttuu musta väri muualta kuin pyrstön kärjestä.

Esiintyminen

Valkoselkätasku elää Turkissa, paikoin Israelissa ja Jordaniassa, sekä itään Afganistaniin, Länsi-Pakistaniin ja Kazakstaniin. Euroopassa elää 200 000–620 000 yksilöä. Se on osittaismuuttaja, jonka osapopulaatiot talvehtivat Arabian niemimaalla, Siinailla ja muun muassa Kyproksella. Lajia ei ole toistaiseksi tavattu Suomessa.

Elinympäristö

Valkoselkätasku elää kuivilla, matalaa ruohoa kasvavilla kallioisilla ja kivikkoisilla vuorenrinteillä, rotkoissa ja tienvarsilla.

Lisääntyminen

Lajin pesä on maakolossa, usein vanhassa jyrsijänkolossa, kallionhalkeamassa tai kivien koloissa. Pesä on rakennettu kuivista korsista ja ruohoista, vuorattu höyhenillä ja karvoilla. Munia on 4–6, tavallisesti viisi, joita naaras hautoo 12–13 päivää. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka jättävät pesän 15–16 päivän ikäisinä.

Ravinto

Valkoselkätasku on hyönteissyöjä, ja sille maistuvat varsinkin muurahaiset ja muut pistiäiset. Se saattaa syödä myös siemeniä ja muita kasvinosia.
Mitä tapahtuikaan Baby Janelle?

Juoni

"Baby" Jane Hudson (Davis) on takavuosien suosittu ja lapsuudessaan sisarensa Blanchen (Crawford) kadehtima vaudeville-lapsitähti, jonka ura valkokankailla ei suurista lupauksista huolimatta koskaan ottanut tulta. Sisarensa varjoon jäänyt Blanche sen sijaan kohoaa yhdeksi Hollywoodin kirkkaimmista tähdistä, ja nyt on Baby Janen vuoro kadehtia.
Suosionsa huipulla Blanche kuitenkin joutuu salaperäiseen auto-onnettomuuteen, vammautuu vyötäröstä alaspäin ja joutuu loppuiäkseen pyörätuoliin. Ura katkeaa siihen, ja Blanche sisarineen vetäytyy julkisuudesta. Mustasukkaisen Baby Janen, jota alun perin epäiltiin onnettomuuden aiheuttajaksi, tehtäväksi tulee nyt hoitaa avutonta sisartaan.