google/wiki40b huggingface dataset:
Sihote-Alinin meteoriitti

Sihote-Alinin meteoriitti tuli maahan massiivisena rautasateena 12. helmikuuta 1947 
440 kilometriä koilliseen Vladivostokista, Venäjällä.  Tarkempi paikka on Sihote-Alinin vuorilla lähellä Pasekan kylää.
Aurinkoa kirkkaampi häikäisevä tulipallo kiisi pohjoisesta etelään ja katosi Sihote-Alinin kukkuloiden taakse. Kuultiin kovia pamauksia ja jyrinää. Nähtiin savupilvi, joka kohosi ylöspäin, ja kuultiin räjähdys, joka tärisytti ilmaa, heilutti taloja ja hajotti ikkunoita. Sen jälkeen kuultiin kuin konekiväärin rätinää. Kappaleet näyttivät hajoavan pudotessaan viuhkamaisesti. 
Maahan syntyi kraattereita ja meteoriitin sirpaleet lävistivät puiden kuoria.

Sihote-Alinin rautasade

Pudonneen rautameteoriitin paino oli ennen ilmakehään saapumista 900 tonnia ja ilmalennon kitkakaasuuntumisen ja hajoamisten jälkeen 70000-100000 kg. Kappaleen läpimitta oli ennen ilmakehää erään arvion mukaan noin 3-4 metriä.
Kappale oli koostunut monista rautaosista jotka olivat löyhästi toisissaan kiinni.
Meteoriitin suurin osa räjähti 5,6 kilometrin korkeudessa sukellettuaan ensin ilmakehään 41 asteen kulmassa nopeudella 14,5 km/s. Mutta meteoriitti oli alkanut hajota jo aikaisemmin piirtäen taivaalle 32 km pitkän vanan. Rautaa satoi 1,3 km² alueella, laajin rautakappaleen synnyttämä iskukraatteri oli 
läpimitaltaan 26,5 m ja syvyydeltään 6 m.
Putoamisellipsin mitat olivat 1,75 x 1,0 km. 
Tällä alueella oli 200 kraatteria ja satoja muita meteoriitinkappaleita. Suurin osa kraattereista oli 2 m:n läpimittaisia. Yli 10 m:n läpimittaisia kraattereita oli noin 24. Suurten kraatterien meteoriitit olivat hajonneet ja singonneet kappaleitaan 1 m kraatterin reunan ulkopuolelle, pienten kraatterien meteoriitinkappaleet olivat säilyneet ehjinä kraatterin synnyttäessään.
Kallio oli hajonnut suurten kraatterien kohdalla.
Laajemmalle 3,75 x 1,5 km:n alueelle putosi pieniä meteoriitin sirpaleita. Meteoriitit putosivat noin paikalle käyneiden mukaan 30 asteen kulmassa maahan. Törmääjä alkoi hajota pudotessaan nopeasti 20 km:n korkeudessa. Suurin löydetty ehjä rautakappale oli 1745 kg, seuraavaksi suurimmat 500 ja 450 kg.
Suurin kappale löytyi 4 metrin kokoisen kraatterin pohjalta, kappale oli tunkeutunut viistosti noin 3 m:n syvyyteen.
Ylva Johansson

Ylva Julia Margareta Johansson (s. 1964 Huddinge, Ruotsi) on ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimii työmarkkinaministerinä Löfvenin II hallituksessa. Johansson oli työmarkkinaministeri myös Löfvenin I hallituksessa.
Vuosina 2004−2006 Johansson toimi sairaanhoito- ja vanhustenhoivaministerinä ja vuosina 1994−1998 kouluministerinä.
Koulutukseltaan Johansson on matematiikan ja fysiikan opettaja.
Neil Faulkner (arkeologi)

Neil Faulkner on brittiläinen arkeologi, kirjailija, matkaopas ja toimittaja. Hän opiskeli talouspolitiikkaa King’s Collegessa ja väitteli myöhemmin tohtoriksi University College Londoniin kuuluvassa UCL Institute of Archaeology -osastossa. Hän on julkaissut useita kirjoja.
Scott Dixon

Scott Ronald Dixon (s. 22. heinäkuuta 1980 Brisbane, Australia) on uusiseelantilainen kilpa-autoilija. Hän on ajanut vuodesta 2002 lähtien IndyCar-sarjassa Chip Ganassi Racing -tallissa, ja on sarjan viisinkertainen mestari vuosilta 2003, 2008, 2013, 2015 ja 2018.
Legendaarisen Indy 500 -kilpailun Dixon on voittanut kerran, vuonna 2008. Daytonan 24 tunnin ajon Dixon on voittanut osana Ganassin tallia kahdesti, vuosina 2006 ja 2008. 
Dixon testasi Williams-tallin F1-autoa kolmen päivän ajan vuonna 2004.
Dixon on valittu kahdesti Uuden-Seelannin vuoden urheilijaksi, IndyCar-mestaruusvuosina 2008 ja 2013.
SOFA

Ura

Hyvinkäältä lähtöisin oleva Fanni Noroila ja Puumalasta muuttanut Sonja Kuittinen tapasivat toisensa Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa, jossa he aloittivat vuonna 2011.  Yhtyeen nimi tulee heidän mukaansa sanoista "Se on fakin aitoo". Noroilan mukaan yhtyeen tavoite on "sanoutua irti räpin macho-kulttuurista,
misogynisesta kuvastosta ja naisobjektiudesta". 
Noroila ja Kuittinen ovat monipuolisia esittävän taiteen ammattilaisia: He ovat käyneet vaihdossa Tukholman Dramatiska Högskolanissa ja näytelleet mm. Kansallisteatterin MacBethissä ja kuuluvat feministiseen taidekollektiivi Les Poxxxiin yhdessä näyttelijä Julia Lappalaisen kanssa. 
SOFAn ensimmäinen julkaisu on vuonna 2013 Rapu Recordsille tehty single Kuumempi Kesä, jota seurasi vuonna 2015 julkaistu neljän kappaleen EP Se on Fakin Aitoo. Nykyään SOFAn levy-yhtiö on Warner Music Finland, jolle he ovat vuonna 2016 julkaisseet EP:n Puolukoita.
Luja-yhtiöt

Historiaa

Yritys sai alkunsa, kun Alahärmästä kotoisin ollut ja sotien jälkeen poliisina toiminut Feliks Isotalo meni osakkaaksi nurmeslaiseen sementtivalimoon. Isotalolla ei ollut rakennusalan kokemusta, vaan oli kiertokoulun käytyään toiminut poliisin työn ohella maanviljelijänä ja maatalouskauppiaana.
Lujabetoni-nimen saaneesta sementtivalimosta Isotalo laajensi vuonna 1969 rakennusteollisuuteen Kuopion alueella. Vuonna 1984 hankittiin kuivatuotteita valmistava Fescon.
Feliks Isotalon poika, diplomi-insinööri Hannu Isotalo toimi Luja-yhtiöiden toimitusjohtajana 1974–2003 ja siitä lähtien hallituksen puheenjohtajana.

Lujabetoni Oy

Lujabetoni Oy on Luja-yhtiöiden betoniyksikkö ja johtava betoniteollisuusyritys Suomessa. Yhtiön liikevaihto oli 170 miljoonaa euroa (2018). Lujabetoni toimii kaikilla merkittävillä betonirakentamisen sektoreilla. Pääasiakasryhmiin kuuluvat asuntoja, toimitiloja ja infrastruktuuria rakentavat alan toimijat: rakennusliikkeet, rakennuttajat sekä erikoisrakentajat kuten betonointi- ja paalutusurakoitsijat. Yritys toimittaa valmisbetonia, elementtejä ja betonituotteita yhteensä 31 tehtaalta. Lujabetoni toimii myös Ruotsin ja Venäjän markkinoilla tytär- ja osakkuusyhtiöidensä kautta 
Yrityksen pääkonttori on Siilinjärvellä ja sen toimitusjohtajana on vuodesta 2007 lähtien toiminut Mikko Isotalo, joka edustaa omistajasuvun kolmatta sukupolvea.
Lujabetoni-alakonserni koostuu emoyhtiö Lujabetoni Oy sekä sen tytäryhtiöistä Lujabetong AB (ent. L Betong AB, Ruotsi), OOO Lujabeton ja Reikäbetoni Oy. Konserni on osakkaana myös MH-betoni Oy:ssä, Scandinavian Cement Oy:ssä ja vuonna 2009 perustetusta Northern Cement Oy:ssä. Lujabeton AB:n alaisuuteen kuuluu vielä 2009 perustettu kiinteistöhallintaan erikoistunut tytäryhtiö Lujabetong Fastighets AB.

Lujatalo Oy

Lujatalo Oy kuuluu Luja-yhtiöihin ja on osaava valtakunnallinen rakentaja. Yrityksen liikevaihto oli 437 miljoonaa euroa (2018). Lujatalo on sekä toimitila- että asuntorakentaja ja sen erikoisalaa on korjausrakentaminen. Yrityksessä työskentelee yli 700 rakentamisen ammattilaista ja sen Lujakoti-tuotemerkki tunnetaan hyvän asumisen laatumerkkinä. Lujariihi on Lujatalon kehittämä uusi yhteistoimintamalli. Lujariihi osallistaa osapuolia, vahvistaa yhteistyötä ja luo ratkaisuja - Yhdessä rakentaen.  
Lujatalo Oy:n pääkonttori on Espoossa ja sen toimitusjohtajana toimii rakennusinsinööri TTOL Jussi Tanhuanpää.

Fescon Oy

Fescon valmistaa ja myy laadukkaita ja pitkälle jalostettuja kuivalaasteja sekä nestemäisiä rakennusalan kemian tuotteita. Fesconin liikevaihto oli 25,9 miljoonaa euroa (2018) ja se on Suomen suurin kuivalaastitoimittaja. Yrityksen tuotesuunnittelun lähtökohtana on tehdä juuri oikeanlaiset tuotteet suomalaisiin olosuhteisiin ja työtapoihin. Yritys kehittää tuotteita jatkuvasti yhdessä asiakkaiden kanssa. 
Fesconin pääkonttori on Hyvinkäällä ja yrityksen toimitusjohtajana toimii DI Kimmo Peltola.
Manuela Bosco

Yleisurheilu-ura

Bosco edusti urheilu-urallaan Mikkelin Kilpa-Veikkoja ja häntä valmensivat hänen isänsä professori Carmelo Bosco (k. 2003) sekä Mikael Ylöstalo, Risto Koskinen ja Roberto Bonomi.
Bosco sijoittui 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa Annecy'ssa 1998 ajalla 13,83. Junioreiden EM-kilpailuissa Riiassa 1999 hän saavutti pika-aidoissa pronssia ajalla 13,34 ja kuului Suomen pikaviestijoukkueeseen, joka sai hopeaa uudella 22-vuotiaiden Suomen ennätysajalla 44,40.
Bosco juoksi Sevillan MM-kilpailuissa 1999 100 metrin aitajuoksun alkuerissä 17-vuotiaiden Suomen ennätyksen 13,34 selviytyen toisiin alkueriin. Niissä hän jäi kuitenkin erässään kahdeksanneksi. Gentin EM-hallikilpailuissa 2000 Bosco putosi 60 metrin aitajuoksun alkuerissä. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän jäi 100 metrin aidoissa alkueriin, mutta kuului Suomen pikaviestijoukkueeseen, joka sijoittui välierässään kuudenneksi ajalla 43,50. Münchenin EM-kisoissa 2002 hän putosi pika-aitojen alkuerissä.
Bosco voitti 100 metrin aitajuoksun Suomen mestaruuden Lahdessa 2000 ajalla 13,30. SM-hopeaa hän saavutti vuosina 1998, 2002 ja 2004. Helsingin Kalevan kisoissa 2003 Bosco voitti Suomen mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa ajalla 58,76 ja sai seuraavana vuonna samalla matkalla hopeaa. 4 x 100 metrin viestissä hän saavutti kaksi ja 4 x 400 metrin viestissä yhden Suomen mestaruuden.
Sisäratojen SM-kilpailuissa Bosco voitti 60 metrin aitajuoksun Suomen mestaruuden Jyväskylässä 1999 ajalla 8,27. Seuraavana talvena hän uusi mestaruutensa Kuopiossa Suomen ennätysajalla 8,12. Lisäksi hän saavutti SM-hopeaa 2003 ja pronssia 1998. 60 metrin juoksussa Bosco saavutti SM-pronssia vuonna 2000 ja 4 x 200 metrin viestissä kultaa 1999.

Ura näyttelijänä ja kirjoittajana

Bosco lopetti urheilu-uransa kauden 2006 jälkeen ja aloitti näyttelijän tutkintoon tähtäävät opinnot Accademia Europea di Arte Drammatica -teatterikoulussa Italiassa. Hän valmistui sieltä näyttelijäksi jouluna 2009. Hän on näytellyt teatterissa sekä Suomessa että Italiassa ja esiintynyt elokuvissa (Night Goes Long, Luokkakokous 2), lyhytelokuvissa ja tv-sarjoissa  (mm. Kotikatu, Kiiltokuvia, Syke, Nymfit, Karppi).
Lokakuussa 2012 hän sai Suomen Mielenterveysseuran valtakunnallisen mielenterveyspalkinnon.
Marraskuussa 2013 Bosco sijoittui toiseksi Tanssii tähtien kanssa -ohjelman kahdeksannella tuotantokaudella.
Bosco on kirjoittanut kirjat Vegemania 2016 (Cozy Publishing), Ylitys 2012 (Teos) ja lastenkirjan Pöytä joka tahtoi kodin (yhdessä Pamela Tolan kanssa) 2015 (Otava).

Yksityiselämä

Myös Manuela Boscon sisar Carla Bosco on yleisurheilija. Heidän isänsä oli italialainen urheilutieteiden tutkija Carmelo Bosco ja enonsa on entinen kilpahiihtäjä Harri Kirvesniemi.
Boscolla on huhtikuussa 2014 syntynyt tytär ja alkuvuonna 2016 syntynyt poika näyttelijä Kasimir Baltzarin kanssa.
Bosco on seurustellut vuodesta 2017 ja naimisissa vuodesta 2018 lähtien muusikko Tuure Kilpeläisen kanssa. Pariskunnan ensimmäinen yhteinen lapsi syntyi helmikuussa 2019.
Adler

Adler on entinen saksalainen kulkuneuvojen valmistaja. Yhtiö liitettiin vuonna 1958 Grundig-yhtiöön.

Moottoripyörät

Adler valmisti moottoripyöriä ensin lyhyen ajan vuodesta 1902, mutta jonka jälkeen keskittyi enimmäkseen autojen ja polkupyörien valmistukseen. Adler aloitti moottoripyörien uudelleen valmistuksen vuonna 1949. Kaksisylinterinen ja kaksitahtinen M250-katupyörä oli yhtiön tunnetuin malli ja sen valmistus aloitettiin vuonna 1953. Adlerit menestyivät rata- ja endurokäytössä, mutta pyörien myynti alkoikin hiipua. Yhtiö liitettiin vuonna 1958 osaksi Grundig-yhtiötä, jonka myötä moottoripyörien valmistus loppui ja yhtiö keskittyi kirjoituskoneiden valmistukseen.

Autot

Adler valmisti ensimmäiset autonsa ranskalaisen De Dionin lisenssillä vuonna 1899, mutta luopui lisenssivalmistuksesta vuonna 1904 ja suunnitteli automallinsa jatkossa itse. Tunnetuin Adlerin mallisarja oli vuodesta 1932 valmistettu etuvetoinen Trumph. Vuonna 1934 sen rinnalle esiteltiin pienemmällä moottorilla varustettu Trumph Junior. Suuren suosion saavuttaneesta Trumph Juniorista valmistettiin myös kaksipaikkaista urheilumallia Trumph Junior Sport, jota nähtiin Suomessakin Eläintarhan ajoissa.
Korpivaara Oy aloitti Adler-autojen tuonnin Suomeen vuonna 1936, mutta se tyrehtyi toisen maailmansodan puhjettua.
Ulrika Eleonoran kirkko (Helsinki)

Ulriika Eleonooran kirkko oli Helsingin Raatihuoneentorilla eli nykyisellä Senaatintorilla sijainnut, Ruotsin kuningatar Ulriika Eleonoora vanhemman mukaan nimetty kirkkorakennus. Se rakennettiin vuosina 1724–1727 rakennusmestari Anders Hackenbergin johdolla, ja järjestyksessään se oli kolmas kirkko aukiolla. Rakennusmateriaalina käytettiin puuta ja kirkko maalattiin punamullalla. Muodoltaan kirkko oli tasavartinen ristikirkko, johon liittyi korkeahko torni.
Noin sadan vuoden ikään ehtinyt kirkkorakennus sai purkutuomion Helsingin tultua Suomen suuriruhtinaskunnan pääkaupungiksi. Purkamisesta päätettiin lopullisesti vuonna 1827. Kirkko sai väistyä monien muiden rakennusten tavoin uuden pääkaupungin uljaan Senaatintorin monumentaalirakennusten tieltä. Kirkon hirret huutokaupattiin ja sen esineistöä sekä myytiin että vietiin Vanhaan kirkkoon. Nykyisin esineistö kuuluu Helsingin kaupunginmuseolle.
Kirkon vanhojen kellojen kumahtelua voi nykyisin kuunnella Helsingin tuomiokirkon kirkkosalissa. Vuonna 1937 Senaatintorille sijoitettiin kirkon muistomedaljonki, jonka suunnitteli Gunnar Finne. Helsingin kaupunki rakennutti Senaatintorille lumisen jäljitelmän kirkosta vuosina 1997 ja 2000.
Kirkon lattian ääriviivat on nykyään merkitty Senaatintorin kiveykseen.
Sami Hernesaho

Sami Hernesaho on suomalainen  toimittaja ja juontaja, joka työskentelee nykyisin juorulehti Seiskan vastaavana päätoimittajana. Hernesaho aloitti työuransa Helsingin Albertinkadun Sin City -liikkeessä ja siirtyi sitten MoonTV:n Pornostara-aikuisviihdeohjelman juontajaksi ja toimittajaksi.
Hän on myös Sexhibition-messujen monivuotinen juontaja. Hernesaho työskenteli Katso-lehdessä toimittajana 2005–2007 sekä PokerMagazinen toimituspäällikkönä 2007–2010. Tämän jälkeen Hernesaho työskenteli Iltalehdessä. Hernesaho on toiminut Ilta-Sanomien uutispäällikkönä ja verkkovastaavana.
Kasari jõgi

Hallinnolliset alueet

Joen alkulähde sijaitsee Rabiveren kylän haja-asutusalueella Kohilassa. Joki virtaa aluksi länteen, käyden lyhyesti Raplan puolella, halkoen asumattomia alueita tai haja-asutusalueita ja toimien lyhyesti rajajokena Kohilalle, Märjamaalle ja Sauelle. Se virtaa Märjamaalla noin 40 kilometriä ja käy tämän jälkeen Lääne-Nigulan reuna-alueella ennen kuin muuttuu Lääne-Nigulan ja Läänerannan rajajoeksi. Joki laskee mereen Läänerannan alueella Matsalun suistoalueella.

Joen kulku

Joen yläjuoksu on metsäistä ja soista aluetta, jota haja-asutus rikkoo. Se virtaa Linnusoon luonnonsuojelualueella ja alitettuaan valtatien 4 se sivuaa Varbolan kohdalla useita pieniä suoja-alueita. Niissä se meanderoi ja palmikoi hieman. Ennen valtatietä sen uomaa on oikaistu useassa kohdassa. Pajakan kylän kohdalla joki levenee lammikoiden sarjaksi ja siihen yhtyy vasemmalta Vardi jõgi . Russalussa joki palmikoi useasti ja sen jälkeen siihen yhtyy vasemmalta Konnaveski jõgi  ja oikealta Ellamaa oja . Pienessä Sipan kylässä se alittaa kantatien 29, ja se on ensimmäinen taajama, minkä läpi se virtaa. Tämän jälkeen peltomaisemat yleistyvät ja Teenusen taajama sijaitseekin peltoaukealla. Vigala jõgi yhtyy pääuomaan 24 kilometriä ennen joensuuta . Joen virtaama kasvaa silloin suuresti ja saa paikallisestikin nimen Kasari jõgi. Nyt jokeen yhtyvät etelästä Allika jõgi ja Vanamõisa jõgi ja sitten joki alittaa valtatien 10 . Joen ylittämiseksi siihen rakennettiin vuonna 1904 betonisilta, joka oli 308 metriä pitkä. Sen viereen on valmistunut uusi silta vuonna 1990, jonka pituus on 273 metriä. Tiestä alkaa Matsalun kansallispuisto, jossa joki haarautuu neljäksi rinnakkaiseksi uomaksi, jotka laskevat Itämereen erikseen. Niistä eteläisin on ruopattu kanavaksi ja se toimii joen pääuomana. Muita sivuhaaroja ovat Raana jõgi, Rõuge jõgi ja Aru oja. Viimeisellä osuudellaan Kasari jõgeen yhtyvät etelästä vielä Penijõgi ja Tuudi jõgi ja pohjoisesta Liivi jõgi . Raana jõgi yhtyy pohjoisesta tulevaan Rannamõisa jõgeen, joka myös laskee Matsalunlahteen.

Luontoarvoja

Joki haarautuu suistoalueella, joka kuuluu kokonaisuudessaan Matsalun kansallispuistoon.
Heinävaara (Joensuu)

Heinävaara on entisen Kiihtelysvaaran kunnan alueella nykyisessä Joensuun kaupungissa sijaitseva kylä ja taajama. Vuoden 2011 lopussa taajamassa oli 508 asukasta.
Heinävaaran kylä on korkean ja pitkän vaaran laella, ja sieltä on komeat näkymät länteen Joensuun suuntaan. Kylän keskustassa risteävät kantatie 74 eli Joensuu–Ilomantsi-tie, Kiihtelysvaaraan johtava seututie 494 ja Heinävaarantie eli vanha maantie. Kontiolahteen suuntaan kylästä lähtee maantie 5100 eli Jakokoskentie. Joensuun keskustaan on matkaa noin 25 kilometriä ja Kiihtelysvaaraan 10 kilometriä.
Kylässä on alakoulu, kauppa ja huoltoasema kahvioineen. Suurin työnantaja on Exel Compositesin komposiittisia profiileja valmistava Kivaran tehdas. Kylässä on myös puu- ja muovialan pienteollisuutta. 
Heinävaara on ollut asuttuna 1600-luvulta lähtien. Vaarakylän talot ja asutus sijaitsevat nauhamaisesti
vanhan Tohmajärven maantien eli nykyisen Heinävaarantien varressa. Perinteistä rakennuskantaa on säilynyt Koljolan ja Piippolan pihapiireissä. Kylän vanhimmat rakennukset ovat peräisin 1700-luvulta. Museovirasto onkin määritellyt suomalaista vaarakylää erinomaisesti edustavan Heinävaaran vaara-asutuksen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Pohjois-Karjalan vaarakylät, joihin Heinävaara kuuluu, ovat lisäksi myös yksi Ympäristöministeriön määrittelemistä Suomen kansallismaisemista.
Alavin kylä luetaan myös Heinävaaraan.

Koulu

Heinävaaran koulu on valmistunut vuonna 1999. Se on täysin puurakenteinen, ja siellä toteutetaan avointa oppimisympäristöä. Luokkia on seitsemän ja opettajia 11.
Koulun suunnitteli yhdysvaltalainen Cuningham Group, josta päävastuussa olivat arkkitehdit Judith P. Hoskens ja Bruce Jilk.

Tsasouna

Koljolan koivikossa on pieni tsasouna, joka vihittiin 16. elokuuta 2001. Paikan läheisyydessä on sijainnut aikaisemminkin tsasouna. Tsasounan on rakentanut käsityönä heinävaaralainen Petri Piipponen.

Rautatie

Heinävaaran rautatieasema on rautatieliikennepaikka rataosalla Joensuu–Ilomantsi. Liikennepaikka on nykyisin miehittämätön ja palvelee tavaraliikenteen kuljetuksia. Henkilöliikennettä ei ole.
Maksaruohokasvit

Tuntomerkit

Maksaruohokasvit ovat ruohoja tai pehmeävartisia pensaita, joilla punainen väriaine on yleinen jopa juurissa. Lehdet ovat möyheitä, ehytlaitaisia. Kukinto on viuhkomainen. Kukissa on yhtä monta verho-, terä- ja emilehteä. Niissä on myös enemmän tai vähemmän sormimaisia mesiäisiä emilehtien tyvellä; ne ovat emilehtien ulokkeita. Emilehdet ovat vaihtelevissa määrin erillisiä ja sijaitsevat terävastaisesti. Luotit ovat pieniä. Kussakin emilehdessä on yksi tai useampia siemenaiheita. Hedelmä on tuppilo. Siemenissä on pitkä alkio.

Levinneisyys

Maksaruohokasvien heimo on kosmopoliitti, mutta erityisen runsas se on Kapmaassa ja Meksikossa. Muutamia lajeja on Etelä-Amerikan eteläosissa ja vain yksi Antipodisaarilla; Polynesiasta heimo puuttuu kokonaan. Lajit kasvavat usein kuivilla kasvupaikoilla.

Luokittelu

Maksaruohokasvit käsittävät 34 sukua ja 1400 lajia, jotka jaetaan kolmeen alaheimoon.
Crassuloideae-alaheimon kasveilla on vastakkainen lehtiasento. Kukat ovat 3-9-lukuisia. Siemenet vapautuvat tuppiloista kärkiaukon kautta. Alaheimo on levinneisyydeltään yleismaailmallinen ja lähes kaikki lajit kuuluvat paunikoiden sukuun (Crassula), jossa on 195 lajia.
Alaheimoissa Kalanchoideae ja Sempervivoideae lehtiasento on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta kierteinen. Hetiö on kaksikiehkurainen. 
Kalanchoideae sisältää vaihtelevissa määrin puuvartisia kasveja, joilla on yhdisteräiset kukat. Siihen kuuluu neljä sukua ja 200 lajia, jotka kasvavat Vanhassa maailmassa, erityisesti eteläisen Afrikan Karroossa, mutta myös Kaakkois-Aasiassa ja Malaijien saaristossa asti. Suurimmat suvut ovat itulehdet (Kalanchoë, 145 lajia) ja Tylecodon (46 lajia). 
Alaheimon Sempervivoideae kasvien kukat ovat 4-32-lukuisia, tavallisesti siis runsaslehtisiä. Sukuja siinä on 28 ja lajeja 1005, ja ne kasvavat pääasiassa pohjoisella pallonpuoliskolla. Suuria sukuja ovat maksaruohot (Sedum, 420 lajia), mehiruusukkeet (Echeveria, 140 lajia), ruusujuuret (Rhodiola, 90 lajia), mehitähdet (Sempervivum, 65 lajia) ja hopearuusukkeet (Dudleya, 47 lajia).
Virtafunktio

Virtafunktio on kaksiulotteisen ja kokoonpuristumattoman virtaavan fluidin nopeutta kuvaava funktio. Virtafunktio on apuväline virtauksen jatkuvuusyhtälön sekä Navierin−Stokesin yhtälöiden ratkaisemiseen pienentämällä muuttujien lukumäärä yhteen. Virtafunktion geometrinen tulkinta liittyy virtauksen virtaviivoihin: virtaviivat ovat viivoja, joiden kohdalla virtauksen virtafunktion arvo on vakio.

Napakoordinaatit

Mikäli fluidin virtaus on kaksiulotteista ja kokoonpuristumatonta ja sen nopeus on määritelty napakoordinaatein , on virtafunktio määriteltävä siten, että

Sylinterikoordinaatit

Olkoon nyt fluidin virtaus kolmiulotteista ja kokoonpuristumatonta siten, että sen nopeus on vain säteittäistä ja -akselin suuntaista: . Tällöin virtauksen virtafunktio on määriteltävä siten, että

Kokoonpuristuva virtaus

Virtafunktio voidaan määritellä myös kaksiulotteiselle virtaukselle, jossa tiheys ei pysy vakiona. -tasossa jatkuvuusyhtälöstä tulee tällöin
.
Nyt virtafunktio määritellään yksinkertaisesti siten, että

Virtaviiva

Kaksiulotteisen virtauksen virtaviivoja ovat ne käyrät, jotka ovat kaikkialla virtauksessa sen nopeusvektorin tangentin suuntaisia. Nämä käyrät noudattavat yhtälöä
,
eli . Sijoittamalla virtafunktio tähän yhtälöön saadaan
.
Toisaalta yhtälön vasen puoli on ketjusäännön nojalla virtafunktion differentiaali:
.
Virtafunktion differentiaalille siis pätee
,
eli virtafunktion arvo on vakio virtaviivalla. Virtafunktion geometrinen tulkinta on siis se, että sen tasa-arvokäyrät ovat virtauksen virtaviivoja.
Hyvinkään Palloseura

Jalkapallo

HyPS on rekisteröityjen pelaajien määrällä mitattuna Suomen neljänneksi suurin jalkapalloseura. Vuonna 2005 HyPSiä edusti noin 1 600 jalkapalloilijaa, joista tosin valtaosa harrastaa tyttöjen ja poikien nappulajalkapalloa Euroliiga-nimisessä korttelijalkapallotoiminnassa. Seuran junioriedustusjoukkueissa harjoittelevien pelaajien määrä on niukka, eikä vanhimpiin juniori-ikäryhmiin saada yleensä joukkueita perustettua. HyPS on harvoin edustettuna A- ja B-junioreiden valtakunnallisissa sarjoissa.
Seuran edustusjoukkue pelasi vuosina 1995–2009 Kakkosessa. Korkeimmillaan se on ollut nykyistä Ykköstä vastaavassa Suomi-sarjassa neljänä kautena, joista viimeisin oli kausi 1965. Kausi 2009 päättyi pettymykseen, kun 15 Kakkosessa vietetyn kauden jälkeen seura putosi Kolmoseen. Joukkue sijoitettiin Uudenmaan kolmoslohkoon. Miesten reservijoukkue, HyPS 02, pelaa Palloliiton Uudenmaan piirinsarjaa Nelosessa.
Edustusjoukkueen kaikkien aikojen maalikuningas on Pertti Jantunen, joka on tehnyt 174 maalia. Jantusen maalisaldo on syntynyt Kakkosen lisäksi Kolmosessa ja Nelosessa. Hän on pelannut HyPSin paidassa 327 ottelua, joka on myös seuran ennätys.
HyPS pelaa kotiottelunsa joko Urheilupuistossa tai Villa Parkilla.

Naisten jalkapallo

HyPSin naisten edustusjoukkue on pelannut maan pääsarjassa kahteen otteeseen 80- ja 90-luvuilla. Kaudella 2007 naiset nousivat jälleen valtakunnalliseen sarjaan, kun kauden päätteeksi joukkue saavutti nousun Naisten Kakkoseen. Kaudella 2019 joukkue pelaa Helsingin ja Uudenmaan piirin Kolmosessa
Naisten reservijoukkue, HyPS 06, pelaa kaudella 2010 Nelosessa.

Pässit

Pässit on Hyvinkään Palloseuran kannattajaryhmä, jonka tavoitteena on luoda kestävää kannattajakulttuuria maineikkaalle ja perinteikkäälle Hyvinkään Palloseuralle. Pässit aloitti järjestäytyneenä kannattajaryhmänä kaudella 2012.
Departementti

Departementti (ransk. département, esp. departamento) on hallinnollinen alue useissa ranskan- ja espanjankielisissä maissa.