google/wiki40b huggingface dataset:
Lyly Rajala

Lyly Paavo Juhani Rajala (s. 21. huhtikuuta 1951 Ludvika, Ruotsi)  on oululainen kokoomuksen poliitikko, joka oli kansanedustaja vuosina 2003–2011.

Poliittinen ura

Rajala on toiminut vuodesta 1997 lähtien kaupunginvaltuutettuna Oulussa. Hän on myös Oulun kaupunginhallituksen varajäsen ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntavaltuuston ensimmäinen varapuheenjohtaja. Hänellä on ollut lisäksi lukuisia muita kunnallisia, maakunnallisia ja kirkollisia luottamustehtäviä. 1990-luvulla hän ryhtyi vakavasti pyrkimään valtakunnanpolitiikkaan, ensin nuorsuomalaiset-puolueen ehdokkaana, sitten kristillisdemokraattien listalta, jolta hän pääsikin eduskuntaan vuonna 2003, mutta siirtyi jo joulukuun alussa 2003 kokoomuksen eduskuntaryhmään. Hän keräsi vuoden 2011 vaaleissa 2360 ääntä, mikä ei riittänyt jatkokaudelle valitsemiseen ja Rajala putosi eduskunnasta. Rajala pyrki takaisin eduskuntaan vuoden 2015 vaaleissa kokoomuksen listoilta. Ääniä hänelle kertyi kuitenkin vain 539, mikä ei riittänyt uudelleen valituksi tulemiseen.

Yksityiselämä

Ennen poliitikoksi ryhtymistään Lyly Rajala on toiminut muun muassa rumpalina Dannyn orkesterissa, Silja Line Oy:n risteilyisäntänä ja toimittajana Oulun ensimmäisessä paikallisradiossa Radio Megassa. Rajala oli kihloissa laulaja Anna-Maria Jurvelinin kanssa.
27. tammikuuta 2008 eduskunnassa suoritetussa nimettömässä kyselyssä naistyöntekijät nimesivät Lyly Rajalan yhdeksi eduskunnan seksuaalisista häiritsijöistä. Rajala teki asiasta tutkintapyynnön poliisille ja asia eteni esitutkinnan jälkeen syyteharkintaan ja edelleen oikeuteen. Jutun kirjoittajaa ja useita toimituksen esimiehiä syytettiin törkeästä kunnianloukkauksesta. Rajala vaati oikeudessa lehtiyhtiöltä 20 000 euron kärsimyskorvauksia. Oikeus vapautti toimittajan sekä hänen kolme esimiestään syytteistä, ja piti kantelijan vaateita perusteettomina.
Vuoden 2011 eduskuntavaalien jälkeen Rajala työskenteli asuntokauppiaana maksaakseen vaaleja varten ottamansa 45 000 euron pankkilainan pois.
Florent Couao-Zotti

Florent Couao-Zotti (s. 1964 Pobé, Dahomeyn tasavalta) on beniniläinen kirjailija. Hän kirjoittaa sarjakuvia, näytelmiä ja novelleja. Hän asuu Cotonoussa, jossa hän opettaa kirjallisuutta oppikouluissa. 
Couao-Zotti on opiskellut kirjallisuutta Beninin kansallisessa yliopistossa ja toiminut kouluttajana ja kulttuurialan yrittäjänä Kinshasassa ja Angoulêmessa. Sen jälkeen hän on harjoittanut journalismia toimimalla kulttuurikolumnistina ja satiiristen lehtien toimittajana.

Tuotannosta

Couao-Zottin mielestä novelli on kaikkein sopivin Afrikan mantereelle, jossa kirjoittaminen ei ole tärkeä osa kulttuuria. Hänen kirjoitustensa tarkoitus on myös tuhota sinnikkäästi eläneitä latteuksia, joita on haluttu yhdistää Afrikkaan ja joita kirjallisuus usein vaalii. 
Novellikokoelmassaan L'homme dit fou et la mauvaise foi des hommes Florent vie lukijan kauas yleisistä Afrikkaa koskevista kliseistä länsiafrikkalaisen kaupungin rähjäisille alueille, joissa on epäilyttäviä henkilöitä, jotka pyrkiessään mahdottomaan lunastukseen rakkauden kautta takertuvat materialismiin ja köyhyyteen.
Abdourahman A. Waberi kirjoittaa: ”Jos pitäisi löytää yksi yhteinen teema hänen novellikokoelmansa kymmenelle tarinalle, se olisi katu, sen rappeutuneisuus ja vaarat, sen epätoivo ja rumuus.”  Tällainen sosiaalinen juurtuneisuus kiihottaa Couao-Zotin mielikuvitusta, joka paljastaa ihmisyyden alapuolella elävän väestön sisäisen maailman, ihmiset jotka asuvat alueilla, joita ei voi suositella matkailijoille. Joidenkin mukaan hän rypee kurjuudessa ja saa tyydytystä kuvatessaan "likaisia seksiansoja" ja "ghetton lurjuksia".
Couao-Zotti pistää kynällään paikkaan, jossa se koskee eniten. Hän kutsuu meidät epämiellyttävälle kirjalliselle retkelle afrikkalaisen yön päätekohtaan, joka on kaukana tavallisista stereotypioista, ja tarttuu yhteiskuntaan, jonka toimimattomuus tarjoaa hänelle loputtoman aineiston kirjoittamiseen. Siinä mielessä Couao-Zotti uudistaa kirjailijan perinteisen etuoikeuden, joka on todistaminen.

Mietelmiä

"Perimme ranskan kielen. Iloni on muotoilla sitä, kunnes se huutaa kaiken ulos minusta. Tämä cocktail-kieli on velvollisuus ja myös valtava haaste."
"Lapsen kuningaskunta Afrikka, kuten Senghorilla oli tapana sanoa, jossa kaikki on hiljaista, missä et koskaan voi palata juurillesi. Se on sitä, mitä näet huonoissa elokuvissa - me kutsumme kotona niitä calebasse-elokuviksi - täynnä auringonlaskuja, lampaita ja majoja. Tumeltumaton maa, esihihistorian ajoista asti, paratiisi."
"Otan peilini ja tarkastelen ympäriinsä tätä miesten, naisten ja lasten moninaisuutta, katson kun he elävät, taistelevat, rakastavat ja kuolevat, kirjoitan heidän harhailustaan.
Gian Gastone

Gian Gastone (ital. Gian Gastone de’ Medici; 24. toukokuuta 1671 – 9. heinäkuuta 1737) oli viimeinen Medici-sukuinen Toscanan suurherttua vuosina 1723–1737.
Gian Gastone oli pitkään hallinneen suurherttua Cosimo III:n ja tämän ranskalaisen puolison Marguerite-Louise d’Orléansin nuorempi poika ja samalla sukunsa viimeinen miespuolinen jäsen. Isänsä tavoin hän eli erossa vaimostaan eikä hänen avioliitostaan syntynyt lapsia. Noustessaan valtaan 52-vuotiaana Gian Gastone oli jo rankkojen elämäntapojensa uuvuttama eikä hänellä heikon terveytensä vuoksi ollut sen enempää kykyjä kuin kiinnostustakaan panostaa valtakuntansa hallintoon.
Euroopan suurvallat olivat jo vuonna 1718 sopineet keskenään, että Medicin hallitsijasuvun sammuessa Toscanan valtaistuimelle nostettaisiin Espanjan prinssi Don Carlos, josta tuli vuonna 1731 myös Parma-Piacenzan herttua. Puolan perimyssotaan liittyneen Wienin esirauhan yhteydessä vuonna 1735 suurvallat tekivät kuitenkin uuden sopimuksen, jonka mukaan Toscanan valtaistuimelle nousisikin Medicien jälkeen Lothringenin herttua Frans Stefan. Kun Frans seuraavana vuonna meni naimisiin Itävallan kruununperijättären Maria Teresian kanssa, siirtyi Toscana Itävallan Habsburgien valtapiiriin. Gian Gastone taipui hyväksymään tämän järjestelyn. Espanja veti miehitysjoukkonsa pois Toscanasta ja niiden tilalle saapui itävaltalaisia joukkoja, jotka vannoivat helmikuussa 1737 uskollisuutta suurherttualle. Gian Gastone kuoli viisi kuukautta myöhemmin ja Frans Stefan julistettiin suunnitellusti Toscanan suurherttuaksi. Medicin suvun yksityisomaisuus ja korvaamaton taidekokoelma menivät perintönä Gian Gastonen siskolle Anna Maria Luisa de' Medicille, joka lapsettomana kuitenkin testamenttasi ne suurherttua Fransille.
Innokylä

Innokylä on suomalainen sosiaali- ja terveydenhuollon (SOTE) kehittämis- ja innovaatioyhteisö. Innokylä toimii niin kasvokkaisessa kanssakäymisessä kuin internetissäkin. Innokylän verkkopalvelussa verkostoidutaan, kehitetään uusia käytäntöjä ja tutustutaan uusiin kehittämisen menetelmiin kun taas Innokylän järjestämissä tapahtumissa saadaan tietoa ympäri Suomea kehitetyistä terveydenhuollon ja sosiaalihuollon käytännöistä. Innokylä on tarkoitettu kaikille SOTE-alan kehittämistoiminnasta kiinnostuneille henkilöille, mikä edesauttaa verkostoitumista perinteisten työryhmien yli. Kuntien ja kuntaliittojen tarjoamiin SOTE-palveluihin kuuluu mm. lasten päivähoito, vanhusten, vammaisten ja mielenterveyspotilaiden palvelut, terveyden- ja sairaanhoito sekä hoitotakuu . Kunta-alan työntekijöistä yli puolet toimii näiden palvelujen parissa. Innokylä auttaa kuntia vahvistamaan hyvinvointia SOTE-palveluja uudistamalla - sen tärkein tavoite on parantaa palveluiden laatua ja saatavuutta.

Tausta

Suomen sosiaali- ja terveysministeriön palveluinnovaatiohanke teki aloitteen Innokylän rakentamisesta vuonna 2008. Sosiaali- ja terveydenhuoltoa oli siihen mennessä kehitetty lukuisissa eri hankkeissa ja vaikka monet projektit olivatkin menestyneet, kehittämistyön heikkoutena oli, ettei yksittäisten hankkeiden kehittämiä uusia käytäntöjä otettu laajasti käyttöön koko maassa. Projekteissa tarvitaan kehittämisen osaajia ja hyvää projektijohtamista – taitoja, jotka eivät kuulu esim. hoitajan tai lääkärin perustaitoihin ja siksi tätä osaamista levittävä verkostomainen Innokylä on hyvä avaus  tiedon jakamisessa. Kaikille avoimeen verkostoon on kutsuttu paitsi palvelujen kehittäjät, johtajat ja päättäjät myös palvelujen käyttäjät.

Taustavoimat

Innokylä-innovaatioympäristön toteuttajia olivat alun perin Suomen Kuntaliitto, Terveyden ja hyvinvoinnin laitos, Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto ja Terveyden edistämisen keskus. 1.1.2012 Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto ja Terveyden edistämisen keskus siirsivät toimintansa SOSTE Suomen sosiaali ja terveys ry:lle , ja näin ollen Innokylän toteuttajia vuoden 2012 alusta ovat Suomen Kuntaliitto, Terveyden ja hyvinvoinnin laitos ja SOSTE Suomen sosiaali ja terveys ry. Innokylää rahoittavat Sosiaali- ja terveysministeriö, Tekes ja Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus (STEA).
Can’t Buy Me Love (elokuva)

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi luonnehtii elokuvaa sutjakkaan viattomaksi romanttiseksi hassutteluksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Bra-ket-merkintätapa

Bra-ket-merkintätapa on Paul Diracin kehittelemä menetelmä, jolla kuvataan kvanttimekaanisia tiloja. Matematiikassa sitä käytetään myös vektoreiden ja lineaaristen funktionaalien merkitsemiseen. Bra-ket-merkintätapaa kutsutaan myös nimityksellä bracket ja se merkitään muodossa , jossa vasen puoli  on bra ja oikea puoli  on ket.
Grétar Steinsson

Ura

Grétar aloitti uransa paikallisseura KS Siglufjörðurissa, josta hän myöhemmin siirtyi pääsarjaseura Íþróttabandalag Akranessiin. Hän pelasi seurassa viisi vuotta, kunnes siirtyi sveitsiläiseen Young Boysiin.
Vuonna 2006 Grétar siirtyi Eredivisiessä pelaavan AZ Alkmaarin riveihin. Heinäkuussa 2007 Steinsson oli siirtymässä Middlesbroughiin, mutta siirto kariutui viime hetkillä. Hän pelasi AZ:ssä yhteensä 61 liigaottelua, joissa hän viimeisteli seitsemän maalia.
Tammikuussa 2008 Grétar teki 3,5 miljoonan punnan arvoisen sopimuksen Englannin valioliigassa pelaavan Bolton Wanderersin kanssa. Hän debytoi seurassa kolme päivää siirron jälkeen Newcastlea vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa Boltonissa helmikuussa 2008 Stoke Cityä vastaan. Toisella Bolton-kaudellaan 2008–2009 Grétar sai paljon vastuuta pelaten yhtä vaille kaikissa liigaotteluissa. Seuraavalla kaudella hän sai vähemmän vastuuta pelaten 28 ottelussa.
Grétar kuuluu myös Islannin maajoukkueen vakiorinkiin. Hän debytoi maajoukkueessa maaliskuussa 2002 Brasiliaa vastaan. Hän on edustanut myös maan nuorisomaajoukkueita.
Sebastian I (Portugali)

Sebastianismi

Kuolemansa jälkeen Sebastianista tuli kaivattu kuningas. Hänen ruumiinsa tunnistettiin taistelukentällä ja tuotiin joulukuussa 1578 haudattavaksi Portugaliin. Kuitenkin monet uskoivat, että Sebastian ei ollut kuollut vaan piiloutunut kärsittyään tappion taistelussa. 
Sebastianin odotuksesta tuli tärkeä osa Portugalin identiteettiä. Kansalaiset odottivat hänen paluutaan, joka aloittaisi uuden kukoistuksen ajan. Kun Bragançan herttua Juhana julistettiin kuninkaaksi joulukuussa 1640, joutui hän vannomaan, että luovuttaisi valtaistuimensa Sebastianille, jos hän tulisi sitä vaatimaan.
Puffy AmiYumi

Puffy AmiYumi (myös PUFFY) on japanilainen Ami Onukin ja Yumi Yoshimuran muodostama rock-duo. Yhtye perustettiin vuonna 1996. Vuonna 2004 yhtye teki Hi Hi Puffy AmiYumi -nimisen sarjan, jota esitettiin Cartoon Networkilla.
Category F5

Taustatietoa

24. helmikuuta 2009 julkaistiin albumin ensimmäinen single "Wetter", jolla vieraili Erika Shevon. Toinen albumilta julkaistu single oli "On Top". Kyseisellä singlellä vieraili Akon ja sen olivat säveltäneet GoodWill sekä suomalainen MGI. MGI kirjoitti Akonin laulaman kertosäkeen. "On Topin" ansiosta MGI:stä tuli korkeimman Yhdysvaltain albumilistasijoituksen koskaan saavuttanut suomalainen tuottaja/lauluntekijä. Albumin muut singlet olivat "Alright" (promosingle) ja "Yo Body".
Uttu

Uttu on sumerilainen kasvillisuuden, kutomisen ja hämähäkkien jumalatar. Häntä ei tule sekoittaa auringon jumala Utu. Uttun isä on Enki. Tarujen mukaan Enki hedelmöitti ensin jumalatar Ninhursagin, joka synnytti yhdeksän päivän jälkeen jumalatar Ninsarin. Sen jälkeen Enki saattoi hänetkin raskaaksi, joka puolestaan synnytti yhdeksän päivän jälkeen jumalatar Ninkurran. Tämän jälkeen Enki hedelmöitti myös Ninkurran, joka synnytti yhdeksän päivän raskauden jälkeen Uttun.
D

Historiaa

D-kirjain on kehittynyt kreikan kirjaimesta delta (Δ). Sen taustalla on foinikialaisen kirjaimiston kolmionmuotoinen kirjain dalet.

D:n esiintyminen suomen sanoissa

D ei ole alkujaan kuulunut suomen kielen äännerakenteeseen. Nykyisessä suomen yleiskielessä d esiintyy omakielisissä sanoissa sanan sisällä, lainasanoissa myös sanan alussa. Useimmista suomen murteista d puuttuu. Toisaalta niissä hyvin harvoissa suomen murteissa, joissa d esiintyy, se voi, toisin kuin yleiskielessä, esiintyä myös geminaattana (dd).
Tavallisimmin d esiintyy t:tä vastaavana heikkona asteena astevaihtelun yhteydessä (esimerkiksi: äiti - äidin, sade - sateen, kaataa - kaadan, lähteä - lähden). Lisäksi se esiintyy joidenkin verbien infinitiivien päätteissä (esimerkiksi tehdä, viedä, tuoda) sekä nominien monikon genetiivin päätteessä (esimerkiksi maiden, meidän, teidän). On myös sanoja, joissa se esiintyy kaikissa taivutusmuodoissa (odottaa, sydän, vadelma).
Monissa uudehkoissa lainasanoissa d esiintyy sanan alussakin, esimerkiksi demokratia, dosentti. Vanhemmissa lainasanoissa se on säännöllisesti korvattu t:llä, esimerkiksi tanssi (dans). Sama koskee sanaa tohtori (doctor). Vaikka tohtori ja dosentti onkin johdettu samasta latinan sanasta, ne alkavat suomessa kielihistoriallisista syistä eri kirjaimella.

D:n ääntyminen nykysuomessa

D-kirjain ääntyy suomen yleiskielessä, samoin kuin monessa muussakin kielessä, soinnillisena alveolaarisena klusiilina, jonka kansainvälinen foneettinen merkki on [d]. Olennaisin ero d- ja t-äänteiden välillä on soinnillisuudessa: d on vahvasti koko ajan soinnillinen, mutta t on soinniton tai suomessa aivan lyhyen matkaa alussa ja lopussa soinnillinen. Suomen nykyisen yleiskielen d (samoin kuin ruotsin d) eroaa kuitenkin t:stä myös siten, että sitä äännettäessä kielenkärki on hieman kauempana hampaista kuin t:tä äännettäessä.
Nykyisessä puhekielessä yleiskielen d ääntyy usealla eri tavalla. Se ääntyy usein d:nä, mutta se voi myös kadota (lähden > lähen) tai muuttua j:ksi (meidän > meijän). Itä- ja Pohjois-Suomessa d:tä käytetään vähemmän kuin Länsi- ja Etelä-Suomessa. Myös r voi ääntyä d:n sijasta, mutta tämä on alueellisesti leimaavaa. Murteista tunnetaan myös muita tapauksia (mm. l). Näistä lähemmin seuraavassa kappaleessa.

D muissa kielissä

Useimmissa eurooppalaisissa kielissä d-kirjaimella on äännearvo d.
Leif Erikinpoika

Leif Erikinpoika (muinaisnorjaksi Leifr Eiríksson, isl. Leifur Eiríksson, noin 970 – noin 1020) oli viikinki ja Erik Punaisen poika, joka saagojen mukaan löysi Vinlandin noin vuonna 1002–1003 ja oli siten ensimmäinen Amerikan maaperälle astunut eurooppalainen.

Perhesuhteet

Leif luultavasti syntyi Islannissa ja kasvoi Grönlannissa, minne hänen isänsä Erik karkotettiin rikostensa vuoksi. Hänellä oli luultavasti kaksi veljeä: Thorvaldur ja Thorsteinn ja yksi sisko Freydís. Leif meni naimisiin Thórgunnan kanssa ja heillä oli yksi poika Thorkell Leifsson.

Retki Vinlandiin

Grönlantilaisten saaga kertoo, että noin vuonna 1000 Leif Erikinpoika osti Amerikan rannikkoa pitkin aiemmin vahingossa purjehtineelta kauppiaalta Bjarni Herjólfssonilta laivan, aikeenaan tutkia Bjarnin näkemää maata. Leif pyysi isäänsä mukaan, mutta tämä ei halunnut enää lähteä merimatkalle; hän myös loukkaantui pudottuaan hevosen selästä ennen matkan alkua, mitä pidettiin huonona enteenä. Leif purjehti noin vuonna 1002–1003 länteen miehistönään 35 islantilaista. Ensiksi Leif saapui karuun maahan, jota hän kutsui nimellä Helluland ("laattakivimaa"), jonka on arveltu olevan nykyinen Baffinin saari. Maa ei kuitenkaan soveltunut asutettavaksi. Sen jälkeen hän jatkoi matkaa etelään ja saapui metsäiseen maahan, jolle hän antoi nimen Markland ("metsämaa"), ja jonka arvellaan olleen Labradorin niemimaa. Lopulta Leif nousi maihin Newfoundlandissa, mahdollisesti jopa etelämpänä. Siellä oli runsaasti lohia joessa ja ilmasto oli suotuisa. Leif miehistöineen rakensi maahan itselleen pitkät turveseinäiset talot, ja he asuivat siellä talven yli. Saagan mukaan yksi Leifin miehistä, Tyrkir, löysi viinirypäleitä, joiden mukaan Leif antoi maalle nimen Vinland. Kotimatkalle miehet lastasivat mukaansa puutavaraa ja köynnöksiä.
Kaksi vuotta myöhemmin Leifin veli Thorvald kävi samoilla seuduilla, mutta kuoli intiaanien hyökkäyksessä. Myös Leifin sisarpuoli Freydis johti yhden retkikunnan Vinlandiin.
Erik Punaisen saagan mukaan Leif Erikinpoika löysi Vinlandin palatessaan Norjasta Grönlantiin noin vuonna 1000, mutta ei jäänyt sinne asumaan. Nykyisin Grönlantilaisten saagaa pidetään luotettavampana näistä kahdesta.

Vinlandin sijainti

Siitä, missä Leifin Vinland oli, ei ole yksimielisyyttä. Monet pitävät viikinkiasumusta L'Anse aux Meadowsissa Leifin siirtokuntana, mutta joidenkin mielestä paikan pitää olla etelämpänä, koska viinirypäleet eivät kasva Newfoundlandissa. Joidenkin mukaan tuon ajan lämmin ilmasto mahdollisti viinirypäleidenkin esiintymisen alueella. Viinirypäleiden on myös epäilty olleen mustikoita.
Jorma Pukkila

Jorma Jaakko Uolevi Pukkila (8. helmikuuta 1924 Kuopio – 19. marraskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen baritoni, musiikkipedagogi ja kuoronjohtaja.

Henkilöhistoria

Jorma Pukkilan vanhemmat olivat kanttori Juho Jaakko Pukkila ja Auda Lempi Johanna Hinkula ja puoliso vuodesta 1950 agronomi Liisi Marjatta Pursiainen. Pukkila kävi keskikoulun 1941 ja valmistui Kajaanin seminaarista kansakoulunopettajaksi 1949. Helsingissä hän suoritti musiikinopettajan tutkinnon 1961. Pukkila oli Oulun kaupungin jatkokoulun opettaja vuodesta 1949, Oulun musiikkiopiston laulunopettaja vuodesta 1952, musiikkiarvostelija eri lehdissä vuodesta 1947, Kajaanin sekakuoron johtaja 1946–1949, Oulun Laulun vuodesta 1950, Lapin Laulun vuodesta 1951, Merikosken Laulun 1949–1951 ja Pohjois-Suomen Laulajien vuodesta 1952. Hän johti myös Karjalan Laulua, Hyvinkään Mieslaulajia ja Kansallis-Kuoroa ja oli Canto-Kuoron perustajia. Kansallis-Kuoron kanssa hän teki kiertueen Amerikkaan 1965. Pukkila, joka piti ensikonserttinsa 1946, konsertoi Suomessa ja ulkomailla ja oli orkesteri- ja oratoriosolisti vuodesta 1946. Taiteilijaeläke myönnettiin Pukkilalle 1987.
Perättömänlampi

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,9 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 86,8 metriä mpy.
Ranskanluppakani

Ranskanluppakani eli Ranskanluppa on suurin luppakorvainen kanirotu. Luonteeltaan se on seurallinen ja sosiaalinen eläin. Se kuuluu jättirotuihin, täysikasvuisen yksilön ihannepaino on yli 5,5 kg. Uroksen ja naaraan välillä ei ole suurta painoeroa, mutta uros on ruumiinrakenteeltaan vielä massiivisempi. Värivaihtoehtoja on useita.

Historia

Ensimmäinen kirjallinen merkintä rodusta on vuodelta 1845 ranskalaisessa kirjassa Le Jardin de Plantes. Ranskanluppa kehitettiin lihakaniksi. Myös lemmikkikanina ranskanluppa on ihanteellinen, sillä se on luonteeltaan melko rauhallinen ja kykenee sitomaan vankan luottamussuhteen ihmisiin. Jättikani ei ole häkkikani, perinteisesti niitä on pidetty tallikaneina.

Lisääntyminen

Ranskanluppa tulee sukukypsäksi hieman pienempiä rotuja myöhemmin, noin 4–5 kuukauden ikäisenä. Mikäli kanilla on tarkoitus teettää poikasia, suositellaan ensimmäistä astutusta tehtäväksi aikasintaan 9 kuukauden ikäisenä. Vuotta vanhempi ensisynnyttäjä ei enää pysty lantioluiden luutumisen vuoksi synnyttämään normaalisti. Ranskanluppa tekee muiden suurten rotujen tapaan usein hyvinkin suuren poikueen. 7–12 on tavallisin poikasten määrä.

Elinikä

Suurten kanirotujen tapaan ranskanlupat eivät ole kovin pitkäikäisiä. Keskimääräinen elinikä on 3-5 vuotta. Vanhempiakin yksilöitä on tavattu.
Pete Parkkonen (laulaja)

Idols

Parkkosen ura alkoi Idolsissa. Alkukarsinnoissa hän esitti J. Karjalaisen kappaleen ”Mies jolle ei koskaan tapahdu mitään” ja pihtiputaalaisen yhtyeensä The Woosen kappaleen ”City Queen”. Teatteriviikonloppuna hän esitti jälleen kappaleen ”City Queen” sekä Katy Perryn kappaleen ”I Kissed a Girl”.
Semifinaaleissa Parkkonen lauloi Foo Fightersin kappaleen ”Come Alive”, Danko Jonesin kappaleen ”Cadillac” sekä Eppu Normaalin ”Suomi-ilmiön”. ”Come Alive” oli myös Idols-semifinalistien yhteisellä Tähtiluokka (2008) -albumilla.
Finaalissa Parkkonen esitti kappaleet Egotrippi – Posteljooni, A – Nothing, Sara – Rauhan aika, Kings of Leon – Sex on Fire, Chris Cornell – You Know My Name, Lenny Kravitz – A Long and Sad Goodbye ja Disco Ensemble – Drop Dead Casanova. Parkkonen sijoittui kilpailussa lopussa kolmanneksi, sillä hän putosi viimeistä edellisessä finaalijaksossa, jossa hän hävisi Koop Arposelle ja Anna Puustjärvelle (myöh. taiteilijanimellä Anna Puu).

First Album (2009) ja I’m an Accident (2010)

Joulukuussa 2008 hän solmi levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa.
Parkkosen maaliskuussa 2009 ilmestynyt esikoisalbuminsa First Album nousi Suomen albumilistan ensimmäiseksi ja myi kultaa. Parkkonen yhtyeineen vieraili maaliskuussa 2009 The Voicen Livenä vieraissa -ohjelmassa ja esitti oman versionsa Britney Spearsin kappaleesta Womanizer, joka oli myös Livenä vieraissa 2 (2009) -kokoelma-albumilla. Kesällä 2009 Parkkonen sai huomiota unohdettuaan MTV3:n suorassa Pitkä kuuma kesä -ohjelmassa Popedan ”Kuuma kesä” -kappaleen sanat.
Parkkosen toinen albumi I’m an Accident ilmestyi 17. helmikuuta 2010. Levyn nimisingle ”I’m an Accident” julkaistiin 12. tammikuuta 2010. Samana vuonna Parkkonen osallistui Nelosella esitettyyn Kuorosota -ohjelmaan, jossa hänen kuoronsa sijoittui toiseksi Suvi Teräsniskan johtaman Oulun kuoron jälkeen. Parkkosen johtama Pihtiputaan kuoro lahjoitti yli 20 000 euroa äänestystuloista valitsemalleen hyväntekeväisyyskohteelle Popi ry:lle.

Kolmas albumi (2014)

Kahden englanninkielisen albumin jälkeen Parkkonen julkaisi omaa nimeään kantavan, ensimmäisen suomenkielisen albuminsa 25. huhtikuuta 2014. Albumilta on julkaistu kaksi singleä: ”Mitä minä sanoin” joulukuussa 2013 ja ”Mun” helmikuussa 2014.
Syksyllä 2014 Parkkonen kilpaili Tanssii tähtien kanssa -ohjelman yhdeksännellä tuotantokaudella. Hän voitti kisan tanssiparinaan Katri Mäkinen.
Marraskuussa 2016 Parkkonen voitti Tähdet, tähdet -kilpailun.

Yksityiselämä

Parkkosella on vuonna 2015 syntynyt poika.
Mokhotlong

Mokhotlong on yksi Lesothon kymmenestä alueesta. Se sijaitsee valtion itärajalla. Mokhotlongin pinta-ala on 4 075 neliökilometriä ja arvioitu asukasluku noin 105 500 (2011). Myös alueen pääkaupunki on nimeltään Mokhotlong. Pääkaupungissa asuu yli puolet koko alueen asukkaista. Mokhotlongin naapurialueet ovat Butha-Buthe, Leribe ja Thaba-Tseka. Idässä alue rajoittuu Etelä-Afrikan tasavaltaan.
Henry Butler

Henry Butler (21. syyskuuta 1949 New Orleans – 2. heinäkuuta 2018) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti. Hän oli erittäin suosittu kotikaupungissaan New Orleansissa, mutta esiintyi vain harvoin muualla.
Butler soitti naapurin pianoa alle kouluikäisenä ja alkoi ottaa soittotunteja käydessään sokeainkoulua Baton Rougessa. Hän soitti Baton Rougen klubeilla opiskelujensa ohessa 14-vuotiaasta alkaen, ja jatkoi opintojaan Southern Universityssä ja Michiganin osavaltionyliopistossa. 1970-luvulla hän palasi New Orleansiin ja jakoi aikaansa New Orleansin ja New Yorkin välillä.
Hugh Christopher Budd

Hugh Christopher Budd (s. 27. toukokuuta 1937 Romford) on brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Brentwoodin hiippakuntaan 8. heinäkuuta 1962 ja nimitettiin Plymouthin hiippakunnan johtoon 19. marraskuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. tammikuuta 1986. Pääkonsekraattorina toimi Cyril Edward Restieaux, jota avustivat Michael George Bowen ja Thomas McMahon.
Restieaux oli Buddin edeltäjä Plymouthin piispana.
Budd jäi eläkkeelle 9. marraskuuta 2013.