google/wiki40b huggingface dataset:
Ukkosen väki

Ukkosen väen ottaminen

Erään kansanperinteen mukaan ukkosen väkeä saa, jos seisoo alasti ulkona, ja joka kerta kun ukkonen lyö, kääntyy ympäri vasemman kantapään kautta. Sitten siitä kuopasta, missä on pyöritellyt jalkaansa otetaan multaa, luetaan loitsu ja vuollaan puukolla kultaesineestä pieniä kultalastuja tilalle. Sitä multaa kannetaan sitten mukana tulikupissa, ja sen mukana tulee ukkosen väki.
Toinen tapa saada ukkosen väkeä on mennä ukkosella kalliolle. Kallionkolossa olevaan vesilammikkoon isketään kipinöitä tulusraudalla. Luetaan loitsu, jossa vedotaan Ukko ylijumalaan. Lammikon reunasta vuollaan kallionmuruja, kääritään ne puhtaaseen riepuun ja vuollaan hopeaa tilalle. Sitä riepumyttyä pidetään sitten mukana sairaita parannettaessa.
Ristorante Pizzeria Dennis

Ristorante Pizzeria Dennis (Pizzeria Dennis Oy ja Dennis Food Factory Oy) on suomalainen ravintolaketju, joka on erikoistunut italialaiseen ruokaan ja pizzoihin. Dennis Rafkin avasi ketjun ensimmäisen ravintolan vapunpäivänä 1975 Turun Linnankadulle, jossa se toimii edelleen.
Dennis on Suomen vanhin yhä toimiva pizzeriaketju. Nykyään ketjuun kuuluu neljä ravintolaa sekä leipomo, joka valmistaa tuotteita vähittäiskauppaan. Ravintoloiden valikoimissa on pizzaa, pastaa, risottoja ja salaatteja. Leipomopuolella myydään pääasiassa tuoreita pizzoja sekä tuotteita ravintola- ja hotelliteollisuudelle. Ketju myy tuotteita koko maassa lähinnä S-ryhmän ja K-ryhmän kautta.  
Dennis-ketjun ravintolat sijaitseat Helsingissä, Kirkkonummella ja Turussa. Björkstén-perheen omistuksessa olevan Dennis-ryhmän liikevaihto on noin 11 miljoonaa euroa ja se työllistää noin 120 henkilöä.
René Higuita

José René Higuita Zapata (s. 28. elokuuta 1966 Medellín, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapallomaalivahti. 
Seurajoukkueurallaan Higuita pelasi Millonariosissa (Bogotá, 1985), Atlético Nacionalissa (1986–1992 ja uudelleen 1994–1997), Real Valladolidissa (1991–1992), Tiburones Rojos de Veracruzissa (1997–1998), Independiente Medellínissä (1999–2000), Real Cartagenassa (2000–2001), Atlético Juniorissa (2001–2002) ja Aucasissa (2004). Maansa maajoukkueessa hän pelasi 69 ottelua ja teki niissä kolme maalia.
Higuita tunnettiin värikkäänä maalivahtina, jonka uran varrelle sattui monenlaisia eriskummallisia tapahtumia. Hän ei kaihtanut ottaa riskejä pelikentällä ja hänet tunnettiinkin lempinimellä El Loco, hullu. Higuitalle luonteenomaista oli joukkueensa pitäessä palloa vahvanoloisesti hallussaan pelata hyvin korkealla; jopa puolikentässä, enemmänkin varmistavana puolustajana kuin maalivahtina, luottaen siihen, että hänen joukkueensa pystyisi pitämään pallon hallussaan pelaten "yhden miehen kenttäylivoimalla". Toinen uhkarohkea taktiikka, jota hän harrasti oli yksittäisten pistohyökkäysten tapahtuessa juosta vauhdilla irti pääsemässä olevaa pelaajaa vastaan, luottaen siihen, että tämä hermostuksissaan tekisi jonkin käsittelyvirheen, sen sijaan että ohittaisi Higuitan ja pääsisi tyhjän maalin eteen. Maalivahdiksi Higuitalla oli huomattava juoksu- ja reaktionopeus sekä kyky lukea vastustajan kehoa, joten hän ei ollut helppo harhautettava.
Higuita usein myös laukaisi joukkueensa rangaistuspotkut, luottaen kykenevänsä lukemaan vastustajan maalivahdin tyylin. Higuita on tunnettu myös niin sanotusta skorpionipotkustaan, jolla hän torjui vuonna 1995 Jamie Redknappin laukauksen ystävyysottelussa Englantia vastaan. 1990 MM-kisoissa Higuita kuljetti ottelussa Kamerunia vastaan pallon 40 metriin maalilta kunnes menetti sen yrittäessään harhauttaa Roger Millaa, joka maalillaan pudotti Kolumbian jatkosta.
Vuonna 1993 Higuita istui seitsemän kuukautta vankilassa epäiltynä osallisuudesta kolumbialaisten huumeparonien Pablo Escobarin ja Carlos Molinan toimiin liittyneeseen kidnappaustapaukseen. Vankilatuomion johdosta häneltä jäivät väliin 1994 MM-kilpailut. Vuonna 2002 pelatessaan Atlético Juniorissa hän kärähti kokaiinin käytöstä ja sai kuuden ottelun pelikiellon, ja uudelleen vuonna 2004, jonka jälkeen sai potkut ecuadorilaisesta Aucasin joukkueesta. Vuonna 2007 Higuita on esiintynyt venezuelalaisen Guaros de Laran riveissä.
Glyseraldehydi-3-fosfaattidehydrogenaasi

Glyseraldehydi-3-fosfaattidehydrogenaasi on entsyymi, joka katalysoi glykolyysin kuudennessa vaiheessa tapahtuvaa glyseraldehydi-3-fosfaatin muuttamista 1,3-bisfosfoglyseraatiksi.. Glykolyysin lisäksi entsyymillä on havaittu olevan rooli myös transkription aktivoinnissa ja apoptoosin laukaisemisessa.

Glykolyysi

Glyseryyli-3-fosfaattidehydrogenaasi katalysoi glykolyysissä glyseraldehydi-3-fosfaatin muutamista 1,3-bisfosfoglyseraatiksi. Katalyysi on kolmivaiheinen. Ensimmäisessä vaiheessa koentsyyminä toimiva NAD⁺-molekyyli kiinnittyy entsyymiin, minkä jälkeen substraattina oleva glyseraldehydi-3-fosfaatti muodostaa entsyymin aktiivisessa kohdassa kysteiinin sulfhydryyliryhmän kanssa tiohemiasetaalivälituotteen. Toisessa vaiheessa vetyatomi ja kaksi elektronia siirtyy NAD⁺:lle, jolloin se pelkistyy NADH:ksi. Saman aikaisesti tioasetaaliryhmän happiatomi luovuttaa protonin, jolloin syntyy hyvin korkeaenerginen tioesteri. Kolmannessa vaiheessa tioesteri reagoi fosfaatti-ionin kanssa, jolloin syntyy 1,3-bisfosfoglyseraatti. Tällöin vapautuu myös NADH.
Arseenimyrkytyksessä arsenaatti-ionit estävät 1,3-bisfosfoglyseraatin muodostumisen. Arsenaatti-ioni liittyy glyseraldehydi-3-fosfaattidehydrogenaasiin kiinnittyneeseen glyseraldehydi-3-fosfaattiin ja estää näin fosfaatti-ionin liittymisen. Näin muodostunut yhdiste hydrolysoituu 3-fosfoglyseraatiksi. Tällöin ei muodostu solun energiantuotannolle tärkeitä yhdisteitä kuten NADH:ta ja ATP:tä, jota muodostuisi glykolyysin seuraavassa vaiheessa, kun 1,3-bisfosfoglyseraatti muunnetaan 3-fosfoglyseraatiksi.

Toimintaolosuhteet, aktivaattorit ja inhibiittorit

Glyseryyli-3-fosfaattidehydrogenaasi toimii, eliöstä riippuen, parhaiten silloin, kun lämpötila on 25–64 °C ja pH on 7–10. Entsyymin aktivaattoreina toimivat muun muassa natrium-, kalium- ja ammoniumionit. Entsyymin inhibiittoreita ovat muun muassa 2,3-bisfosfoglyseraatti, ATP sekä muutamat metalli-ionit, kuten kadmiumim, kuparin ja elohopean ionit.
SuomiCom

Verkko

SuomiComin valokuituverkko on rakennettu toteuttamaan ja tyydyttämään yritysten tarpeet. SuomiComin runkoverkon solmupisteet sijaitsevat FICIX-yhdysliikennepisteiden solmukohdissa ja tarjoavat erityisen alhaisen latenssin laajakaistayhteyksiin. Yksinomaan pääkaupunkiseudulla SuomiComilla on 75 tietoliikennekeskusta ja kaksi palvelinkeskusta.
SuomiCom on jäsenenä suomalaisissa yhdysliikennepisteissä, kuten FICIX:ssä ja TREX Tampere Region Exchange Oy:ssä sekä maailman suurimpiin yhdysliikennepisteisiin kuuluvassa AMS-IX:ssä.

Toimitusjohtaja ja hallitus

Yhtiön toimitusjohtajana on toiminut kesäkuusta 2014 alkaen Antti Siivonen. Hän toimii myös FICIX ry:n puheenjohtajana. Yhtiön hallituksen puheenjohtaja on Kai Hentilä.

Historia

SuomiCom syntyi vuonna 2001 Formus Communications -nimisen yhtiön vetäytyessä Suomen markkinoilta ja myydessä liiketoimintansa. Formus Communications oli erikoistunut nopeiden langattomien laajakaistayhteyksien toimittamiseen. SuomiCom jatkoi langattomien laajakaistayhteyksien toimittamista aluksi 26 Ghz:n ja myöhemmin 3,5 Ghz:n taajuuksilla. SuomiComilla oli hallussaan 3,5 Ghz:n lisenssit, eli nykyiset 5G:n lisenssit aina vuoden 2018 loppuun asti. Tällöin taajuudet päätyivät huutokaupassa kolmelle isolle operaattorille. 
Toiminnan alkuvaiheissa SuomiCom toteutti taloyhtiöverkkojen runkoyhteyksiä langattomilla WiMAX-laajakaistayhteyksillä ja taloyhtiön sisäverkossa yhteydet toimitettiin HomePNA-tekniikalla. Myöhemmin yhtiö alkoi rakentaa omaa kiinteää verkkoaan, jolloin toimitusten pääpiste kääntyi langattomista yhteyksistä ADSL-yhteyksiin.
Ensimmäiset yritysliittymät yhtiö toimitti vuonna 2005 SDSL-tekniikalla. 
Yhtiö on ollut kupariteknologioissa edelläkävijä. Se otti ensimmäisenä operaattorina Suomessa käyttöön 3 Mbps:n paluukaistan (Annex M) ADSL2+ yhteyksissä  ja moniparisen SHDSL.bis -teknologian tarjoten 44/44 Mbps yhteyksiä yrityksille.
Myöhemmin yhtiö tarjosi 8-parisia SHDSL-yhteyksiä 100/100 Mbps:n nopeuteen asti ja ADSL2+ G.bond -tekniikalla se yhdisti kaksi ADSL2+ liittymää yhdeksi tarjoten 48/6 Mbps maksimi nopeuden.
Yhtiö on ollut myös langattomissa varayhteyksissä edelläkävijä ja tarjosi WiMAX-varayhteyksiä yrityksille pääkaupunkiseudulla. WiMAX-teknologialla pystyi toteuttamaan dedikoituja 10/10 Mbps:n L2-yhteyksiä aikana, jolloin mobiiliverkoissa käytettiin vielä GPRS- ja 3G-teknologioita. 
Vuonna 2014 yhtiön fokus kääntyi toimitusjohtajan vaihdoksen jälkeen yritysasiakkaisiin. Samalla yhtiö alkoi keskittyä valokuituliittymien toimittamiseen.
Grisha-luokka

Grisha I

Grisha I eli projekti 1124.1 oli kahdentoista vuosina 1970-1974 valmistetun aluksen muodostama alaluokka. Luokan alukset poistettiin palveluksesta 1979.

Grisha II

Grisha II eli projekti 1124P valmistettiin KGB:n alaisille rajavartiojoukoille. Luokan alukset varustettiin toisella 57 millimetrin tykillä, joka korvasi samalla SA-N-4 ilmatorjuntaohjusjärjestelmän. Luokan aluksia valmistettiin 1970-luvun aikana yhteensä seitsemäntoista, joista kaksi luovutettiin Ukrainalle ja seitsemän jatkaa palvelustaan Venäjän merivartiojoukoissa.

Grisha III

Grisha III eli projekti 1124M luokan aluksia valmistettiin 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa yhteensä 34 kappaletta. Aluksissa oli joitakin parannuksia kuten 30 millimetrin tykki ja uutta elektroniikkaa. Aluksista parisenkymmentä jatkaa palvelustaan Venäjän laivastossa. Liettuan laivastossa palveli vuoteen 2009 saakka kaksi alusta.

Grisha IV

MPK-5 oli ainoa Grisha IV eli projekti 1124K luokan alus. Se varustettiin SA-N-9-ilmatorjuntaohjusjärjestelmien koealukseksi. Alus on poistettu käytöstä.

Grisha V

Grisha V eli projekti 1124ME valmistettiin 1985-1994 30 kappaletta. Alusten kaksiputkiset 57 millimetrin tykit vaihdettiin yksiputkisiin 76 millimetrin tykkeihin. Aluksista on 28 edelleen palveluksessa Venäjän laivastossa. Ternopil luovutettiin 2006 Ukrainalle.
Kolmio

Yhdenmuotoisuussääntö

Jos kahdessa kolmiossa on kolme yhtä suurta kulmaa, kolmiot ovat yhdenmuotoiset. Kolmiot ovat yhdenmuotoisia myös, jos niissä toisiaan vastaavien sivujen suhteet ovat samat kaikille kolmelle sivulle.

Kolmion pinta-alan laskeminen

Kolmion pinta-alan laskeminen on yksinkertainen ongelma, joka tulee usein vastaan erilaisissa tilanteissa. On olemassa useita eri ratkaisutapoja riippuen siitä, mitä kolmiosta tiedetään. Ohessa on eräitä usein käytettyjä kaavoja pinta-alan laskemista varten. Yleinen tapa: kanta 
kertaa korkeus jaettuna kahdella, esim. (2 cm × 4 cm) ÷ 2 = 4 cm²

Geometrinen menetelmä

Kolmion pinta-ala S voidaan laskea kaavalla S = ½bh, jossa b (kanta) on yhden satunnaisesti valitun sivun pituus ja h (korkeus) on kannan etäisyys vastapäisestä kärjestä. Tämä voidaan esittää oheisella piirustuksella.
Annetun kolmion pinta-alan selvittämiseksi (kuvassa vihreällä) tehdään ensin alkuperäisestä kolmiosta kopio (sininen), kierretään se 180° ja liitetään osat yhteen. Näin saadusta suunnikkaasta leikataan palanen irti ja liitetään se nelikulmion toiselle puolelle, jolloin saadaan suorakulmio. Koska suorakulmion ala on bh, annetun kolmion pinta-alan täytyy olla ½bh.

Muita esimerkkejä

Jos kolmiossa kulma α on kaksi kertaa niin suuri kuin kulma β, niin kolmion sivun pituuksille on voimassa yhtälö a² = b² + bc, missä a on kulman α  vastaisen sivun pituus, b on kulman β  vastaisen sivun pituus ja c on kolmannen sivun pituus.
Loebner-palkinto

Loebner-palkinto on vuosittain jaettavana oleva 18 karaatin kullalla päällystetty mitali ja 100 000 dollarin suuruinen palkinto sellaisen tietokoneohjelman kehittäjälle, jonka ohjelma läpäisee Turingin testin. Toistaiseksi on jaettu ainoastaan pienempiä, enintään muutamien tuhansien dollarien arvoisia, summia parhaan yrityksen tehneille kehittäjille . Hugh Loebner perusti palkinnon vuonna 1990.
Vuonna 2015 chattirobotti Rose voitti kisan, muttei edelleenkään pääpalkintoa.
Hypertrofia

Hypertrofia on solun rakenneosien lisääntymisestä johtuvaa solun koon kasvua. Hypertrofialla voidaan tarkoittaa myös kudoksen tai elimen koon kasvua seurauksena sen solujen kasvusta. Jos kudos sen sijaan kasvaa solujen määrän lisääntymisen vuoksi, puhutaan hyperplasiasta. Hypertrofiaa ja hyperplasiaa ilmenee kudoksissa usein samanaikaisesti.
Hypertrofia voidaan jakaa fysiologiseen ja patologiseen muotoon. Fysiologinen hypertrofia on elimistön normaalia toimintaa, kuten reagointia kudoksen lisääntyneeseen toiminnalliseen tarpeeseen tai lisääntyneeseen hormonivaikutukseen. Myös korvaava hypertrofia, kuten munuaishypertrofia toisen munuaisen poiston jälkeen, on fysiologista. Patologinen hypertrofia puolestaan liittyy johonkin elimistön tautiprosessiin.
Hypertrofian vastakohta on atrofia eli solujen pieneneminen.

Sydämen hypertrofia

Sydämen hypertrofiassa sydänkammioiden seinämät paksuuntuvat. Sydämen hypertrofia on yleisimmin vasemmanpuolista, mutta voi olla myös oikean- tai molemminpuolista.
Sydämen hypertrofiaa on sekä fysiologista että patologista. Sydämen fysiologista hypertrofiaa esiintyy etenkin urheilijoilla (urheilijansydän), ja sen taustalla on sydänlihassolujen lisääntynyt venytys sekä muutokset solujenvälisten viestiaineiden määrissä. Patologisen sydämen hypertrofian mahdollisia aiheuttajia ovat esimerkiksi perinnöllinen hypertrofinen kardiomyopatia, läppävika, aortan koarktaatio sekä verenpainetauti. Patologiseen sydämen vajaatoimintaan liittyy usein sekundaarisia rappeutumismuutoksia, kuten fibrotisoitumista.
Sydänkammion hypertrofia voidaan jakaa myös konsentriseen ja eksentriseen hypertrofiaan. Konsentrisessa hypertrofiassa kammion seinämä on paksuuntunut, mutta kammion luumen ei ole merkittävästi laajentunut. Konsentrinen hypertrofia on seurausta esimerkiksi verenpainetaudin aiheuttamasta veren virtausvastuksen kasvusta. Eksentrisessä hypertrofiassa kammion luumen on laajentunut, mutta seinämät eivät välttämättä ole paksuuntuneet merkittävästi. Eksentrinen hypertrofia aiheutuu sydämen volyymiylikuormituksesta esimerkiksi aorttaläppävuodon takia. Urheilijoilla kestävyysharjoittelun aiheuttamat muutokset muistuttavat ennemmin eksentristä ja voimaharjoittelun aiheuttamat muutokset konsentrista hypertrofiaa.

Lisämunuaisen hypertrofia

Lisämunuaisen hypertrofiaa esiintyy Cushingin taudin yhteydessä, kun aivolisäkekasvaimen erittämä ylenmääräinen kortikotropiini eli ACTH-hormoni stimuloi lisämunuaisen hormonieritystä. Lisämunuaisessa esiintyy tällöin samanaikaisesti myös hyperplasiaa.
Johannes Blaskowitz

Varhaiset vaiheet

Blaskowitz oli ammattisotilas jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Hän kävi kadettikoulua ja liittyi armeijaan vänrikkinä marraskuussa 1901. Hän palveli aluksi 18. jalkaväkirykmentissä, kunnes jatkoi upseerinopintoja Engersin sotakoulussa, armeijan lukiossa ja viimein sotakorkeakoulussa 1908–1911. Valmistuttuaan hän kuului hetken 17. husaarirykmenttiin, kunnes sai siirron 170. jalkaväkirykmenttiin. Kapteeniksi hänet ylennettiin helmikuussa 1914.

Sotien välinen aika

Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Blaskowitz jäi esikuntaupseeriksi typistettyyn Reichswehriin. Majuriksi hänet ylennettiin 1922, everstiluutnantiksi 1926 ja everstiksi 1929. Kenraalikuntaan hän pääsi 1932. Vuotta myöhemmin hänet ylennettiin jo kenraaliluutnantiksi. 1935 seurasi ylennys täydeksi jalkaväenkenraaliksi ja vuotta myöhemmin hän sai Saksan toisen sotilaspiirin (Wehrkreis) komennon. Maaliskuussa 1939 Hitler miehitti Tšekkoslovakian. Blaskowitz osallistui operaatioon 3. armeijan komentajana.
Täplänenämarakatti

Ulkonäkö ja koko

Täplänenämarakatin nenässä on valkoinen pilkku. Sillä on poskipussit joissa se voi kuljettaa ruokaa hamsterien tapaan. Aikuinen naaras painaa noin neljä kiloa, koiras jopa kuusi kiloa.

Levinneisyys

Täplänenämarakatteja elää Länsi- ja Keski-Afrikassa: sen kotimaita ovat Angola, Benin, Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Kongo, Norsunluurannikko, Päiväntasaajan Guinea, Gabon, Liberia, Nigeria ja Togo.

Elintavat

Täplänenämarakatit elävät puissa 13-60 jäsenen perheryhminä. Ne ovat aktiivisia lähinnä päiväsaikaan. Tärkeintä ravintoa ovat hedelmät ja siemenet.
Eric Christian Olsen

Yksityiselämä

Olsen on naimisissa näyttelijä Sarah Wrightin kanssa. Pari avioitui vuonna 2012, ja he asuvat kahden lapsensa kanssa Los Angelesissa.
Alankomaiden siirtomaat

Alankomaiden siirtomaat tarkoittaa Alankomaiden eli Hollannin hallussa aikoinaan olleita siirtomaita. Alankomaiden siirtomaahistoria alkaa jo 1500-luvulla. Alankomaat olikin Espanjan ja Portugalin jälkeen kolmas eurooppalainen valtio, joka alkoi hankkia itselleen siirtomaita.
Pohjois-Amerikassa New York oli alkujaan hollantilainen siirtokunta, jonka nimi oli tuolloin Uusi Amsterdam. Vuonna 1667 tehdyssä rauhansopimuksessa Alankomaat kuitenkin luovutti sen Englannille ja sai vastikkeeksi osan Guayanaa, nykyisen Surinamen Etelä-Amerikan rannikolla. Myös muutamat Karibianmeren saaret, Alankomaiden Antillit, ovat kuuluneet Alankomaille 1600-luvulta lähtien.
Hollantilaiset perustivat kauppa-asemia myös Intiaan ja aloittivat Kapmaan, Taiwanin ja Sri Lankan kolonisaation. Kapmaa ja Alankomaiden Intia joutuivat myöhemmin Britannialle. Nykyisin Etelä-Afrikassa sinne muuttaneiden hollantilaisten siirtolaisten, buurien, puhumasta hollannin kielestä on kehittynyt afrikaans.
Alankomaiden merkittävimmäksi siirtomaaksi muodostui kuitenkin Alankomaiden Itä-Intia eli nykyinen Indonesia, joka oli Alankomaiden hallinnassa 1600-luvulta toiseen maailmansotaan saakka, jolloin Japani miehitti sen vuonna 1942. Indonesia julistautui itsenäiseksi heti Japanista vapauduttuaan vuonna 1945, eikä Alankomaat enää sodan jälkeen kyennyt saamaan aluetta uudelleen hallintaansa, vaan joutui tunnustamaan Indonesian itsenäisyyden vuonna 1949. Alankomaille kuului myös Uuden-Guinean länsiosa, nykyinen Irian Jaya. Sekin oli toisen maailmansodan aikana Japanin miehittämänä, mutta joutui sodan jälkeen takaisin Alankomaiden haltuun, kunnes liitettiin Indonesiaan vuonna 1962.
Suriname taas itsenäistyi Alankomaista vuonna 1975. Aruba, Curaçao ja Sint Maarten ovat vielä nykyäänkin osa Alankomaita, muodostaen sen kanssa Alankomaiden kuningaskunnan liittovaltion.
Wanhatango

Juhani Tahvanaisen oivallus ja wanha tango -nimen syntyminen

Tahvanaisen opettaessa  tangon askeleita ruotsinsuomalaisille 2000-luvun alussa, joukossa oli joitakin vanhempia tanssinharrastajia, joilla oli hyvin omintakeinen tanssityyli. Tämän tyylin Tahvanainen muisti itsekin nähneensä vanhempiensa tanssimana 1950-luvulla ja alkoi selvittää sitä tarkemmin haastattelemalla vanhoja tanssinharrastajia ja vanhempiaan sekä selaamalla vanhoja suomalaisia elokuvia. Tätä kautta löytyi tämä alkuperäinen Suomessa tanssittu tangotyyli, jolle Tahvanainen antoi nimen wanha tango, ja samalla hän myös määritteli sen tanssitavan ja tyylin, askeleet ja kuviot tanssiin ja alkoi opettaa sitä omilla kursseillaan. Tahvanainen myös rekisteröi tämän tanssityylin omaksi tuotemerkikseen. 
Vähitellen tietoisuus tanssista lisääntyi, ja Tahvanainen alkoi järjestää myös ohjaajakoulutusta tanssiin, koska sitä ei kukaan osannut opettaa. Nykyisin tanssi  tunnetaan koko maassa, sitä opettavat koulutetut opettajatn ja ohjaajat tanssikouluissa  ja -seuroissa Tahvanaisen oppien mukaan myös Ruotsissa, Sveitsissä, Saksassa ja Kanarian saarilla. Tätä tanssin määrittelyä tietyllä tyylillä tanssittavaksi ei ollut aikaisemmin tehty. 
Tätä kautta löytyi myös ensimmäinen suomalainen tangosävellys, Emil Kaupin sävellys "Salainen perintömääräys", joka oli omistettu nuottikirjoituksen mukaan ensimmäiselle suomalaiselle  tangonopettajalle Hilma Liimanille. Tanssinohjaaja Pekka Palmio löysi teoksen nuotit Suomen Elokuva-arkistosta ja lähetti ne Juhani Tahvanaiselle. Erkki Friman tekin nuoteista uuden sovituksen, ja sanat nuotteihin teki Juhani Tahvanainen sata vuotta säveltämisen jälkeen. Levy" Suomalainen tango 100-vuotta" julkaistiin tangon Suomeen tulemisen satavuotispäivänä 2. marraskuuta2013 Helsingin Kulttuuritalon gaalaillassa Dallape-orkesterin säestämänä ja tangokuningas Saska Helmikallion laulamana.

Wanhan Tangon SM-kilpailut ja Maailmantango

Tahvanainen esitti vuonna 2010 tamperelaiselle tanssiseura Hurmiolle ajatuksen wanhan tangon SM-kilpailuista. Ajatus eteni nopeasti, ja wanha tango otettiin mukaan Tampereella vuosittain järjestettävään Maailmantango-festivaaliin. Tapahtuman yhteydessä alettiin  järjestää wanhan tangon kursseja ja SM-kilpailuja. Tapahtuma on kasvanut vuosi vuodelta, ja yhä enemmän kilpailijoita ilmoittautuu mukaan. 
Wanha Tango on saanut myös oman logonsa ja verkkosivustonsa, jossa kerrotaan tangon tulosta Suomeen, erilaisista tapahtumista, kursseista sekä lajin tanssitekniikka, askeleet ja kuviot, ja  lisäksi wanhaa tangoa opettavat ohjaajat ja opettajat.
Descartesin neljän ympyrän lause

Descartesin neljän ympyrän lauseen mukaan neljän pareittain toistensa ulkopuolella olevien toisiaan sivuavien ympyröiden säteille r₁, r₂, r₃, r₄ on voimassa:
\sum_{i=1}^4 \frac{2}{r_i^2}=\left (\sum_{i=1}^4\frac{1}{r_i}\right )^2
Jos määritellään kᵢ = 1/rᵢ (eli k on kaarevuus), niin lause saa muodon:
2\,(k_1^2+k_2^2+k_3^2+k_4^2)=(k_1+k_2+k_3+k_4)^2.
Hurmio (yhtye)

Historia

Yhtyeen alku juontaa vuoteen 1975 kun yhtye perustettiin nimellä Matchbox. Vuonna 1991 kaikki vanhan Matchboxin jäsenet olivat saapuneet takaisin kotiseudulle Ulvilaan ja Poriin ja yhtye aloitti toimintansa uudelleen. Nimeksi valittiin 'Rautakitaralankayhtye Hurmio' ja tyyliksi suomeksi esitetty tanssi- ja instrumentaalimusiikki rock-asenteella. Agents oli avannut mahdollisuuksia rautalankayhtyeille joten tyylisuunnan valinta oli luonnollinen. Hurmion esiintyi ensimmäisen kerran loppuvuodesta 1991.  Vuosina 1991 - 1996 yhtye esiintyi 30 - 50 kertaa vuodessa. Erilaisten omaäänitteiden innoittamana ensimmäinen levy äänitettiin loppuvuodesta 1996 ja julkaistiin Twang '97 -rautalankatapahtumassa tammikuun lopussa 1997. Twangissa 1998 yhtye julkaisi neljän kappaleen instrumentaali CD:n 'Moontan' TwangTeam Ecstacyn nimellä. 'Single' julkaistiin 1999, 'Väreilyä' -levy 1999, Instrumentaalilevy 'Instruducing' 2000, ja EP-CD 'IV' vuonna 2002. Yhtye esiintyi vuosina 2002 - 2004 solistinaan Kim Willman ja nimenä oli tällöin Kim & The Hurmio. Vuonna 2004 yhtye lopetti aktiivikautensa mutta esiintyy edelleen muutaman kerran vuodessa vaihtelevissa kokoonpanoissa.
All Star Karate

Pelattavuus

Pelin ohjaimina toimivat Wii Remote ja Nunchuk. Pelissä pääosin opetellaan eri hahmoilla karatea. Tarinatilassa pelaaja ohjaa nuorta miestä, joka olettaa osaavansa karatea. Pelastettuaan vanhan miehen ninjoilta, vanha mies osoittautuukin olevan karatemestari ja vie nuoren miehen dojoonsa harjoittelemaan oikeaa karatea.
Haastetilassa pelaajan on tarkoitus kehittää hahmonsa taitoja ja tätä varten on läpäistävä eri haasteita pitkin peliä. Tarkoituksena on saavuttaa lopulta mustavyö.
Pelin aikana, kun on edennyt tarpeeksi pitkälle voi myös muokata omaa karategi-asua, sekä luoda omia katoja, jo valmiista opituista katoista.
Uster

Sijainti

Uster sijaitsee Greifenseen itäpuolella, kumpuilevassa Mittellandissa.

Liikenne

Usterista on moottoritieyhteys (A53) moottoritielle A1. SBB:n rautatie Zürichistä Dübendorfin kautta Rapperswiliin kulkee Usterin kautta.