google/wiki40b huggingface dataset:
Juhana Yrjö II

Juhana Yrjö II (31. toukokuuta 1613 Dresden – 22. elokuuta 1680 Freiberg) oli Saksin vaaliruhtinas vuosina 1656–1680.
Juhana Yrjö II oli vaaliruhtinas Juhana Yrjö I:n vanhin poika ja tuli isänsä seuraajaksi vuonna 1656. Juhana Yrjö I oli testamentissaan määrännyt valtakuntansa jaettavaksi neljän poikansa kesken, ja Juhana Yrjö II solmi vuonna 1657 kolmen veljensä kanssa sopimuksen, jonka oli tarkoitus ennaltaehkäistä mahdolliset kiistat perintömaista. Vuonna 1664 hän solmi ystävälliset suhteet myös Ludvig XIV:n Ranskaan, mutta Saksissa vallinneen ranskalaisvastaisen mielialan vuoksi hän tasapainotteli ulkopolitiikassaan Ranskan ja Habsburg-keisarien välillä. Juhana Yrjö II keskittyi kuitenkin valtakaudellaan ensisijaisesti kulttuurielämän kehittämiseen ja ylellisen hovin ylläpitämiseen. Hän perusti Saksan ensimmäisen teatterin, kutsui hoviinsa ulkomaisia muusikoita, järjesti jatkuvasti erilaisia festivaaleja ja tapahtumia ja rakennutti pääkaupunkiinsa Dresdeniin näyttäviä rakennuksia. Suurten menojensa vuoksi hän joutui vuonna 1661 myöntämään säädyille aimpaa suuremman kontrollin budjettiasioihin, mistä muodostui pohja pysyvälle käytännölle Saksissa.
Juhana Yrjö II:n seuraajaksi tuli hänen ainoa poikansa Juhana Yrjö III.
Kreikan jalkapallomaajoukkue

Historia

Kreikka selvisi Ateenan välikisoissa 1906 loppuotteluun, jossa se hävisi Tanskalle 0–9.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Kreikan joukkue on esiintynyt kahdesti vuosina 1994 ja 2010. Ensimmäisellä kerralla Kreikka jäi lohkon viimeiseksi hävittyään kaikki kolme otteluaan maalierolla 0–10. Etelä-Afrikan kisoissa Kreikka voitti Nigerian, mutta kärsi tappiot Etelä-Korealle ja Argentiinalle ja jäi näin alkulohkoon.

Pelaajia

Antonis Nikopolidis,
Sotiris Kyrgiakos,
Yiannis Goumas,
Giourkas Seitaridis,
Nikolaos Dabizas,
Giorgios Karagounis,
Stelios Giannakopoulos,
Angelos Basinas,
Kostas Katsouranis,
Giorgios Georgiadis,
Ioannis Amanatidis,
Dimitris Papadopoulos,
Theofanis Gekas 
Angelos Charisteas ja
Sotiris Ninis.
Niilo Tuomenoksa

Niilo Antti Tuomenoksa, sukunimi vuoteen 1906 Törnqvist (21. toukokuuta 1893 Oulu – 8. joulukuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen viidennessä herätysliikkeessä mukana ollut uskonnollinen julistaja ja kirjailija.
Tuomenoksa joutui isänsä kuoltua lopettamaan koulunkäynnin 14-vuotiaana ja menemään työhön tehtaaseen. Hän valmistui 29-vuotiaana metodistikirkon pappisseminaarista ja toimi aluksi pastorina Helsingissä. Vuonna 1940 Tuomenoksa muutti Yhdysvaltoihin ja teki siellä hengellistä työtä suomalaisten siirtolaisten keskuudessa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Vuonna 1950 Tuomenoksa oli käymässä Suomessa ja hänet kutsuttiin mukaan vuonna 1945 toimintansa aloittaneen Kansan Raamattuseuran toimintaan.
Martin Böttcher

Martin Hermann Böttcher (17. kesäkuuta 1927 – 19. huhtikuuta 2019) oli saksalainen säveltäjä. Hän syntyi Berliinissä, aloitti varhain pianonsoiton ja saavutti 1950-luvulta alkaen menestystä elokuvamusiikillaan. Hän sai Luftwaffen sotilaskoulutusta, mutta säästyi taisteluilta.
1960-luvulla Böttcher sävelsi musiikin kymmeneen Karl Mayn kirjallisuuteen pohjautuvaan saksalaiseen lännenelokuvaan. Hänelle myönnettiin Bundesverdienstkreuz 25. tammikuuta 2004.
Christian Ludwig Brehm

Christian Ludwig Brehm (24. tammikuuta 1787 Schönau vor dem Walde – 23. kesäkuuta 1864 Renthendorf) oli saksalainen pappi ja lintutieteilijä.
Brehmin syntymäpaikkakunta Schönau oli Gothan kaupungin lähellä Gothan piirikunnassa. Hän opiskeli Jenan yliopistossa. 1813 hänestä tuli Renthendorfin kirkkoherra, missä virassa hän pysyi kuolemaansa saakka. Renthendorf on kylä Leipzigista noin 90 kilometriä etelään.
Brehmin laaja tuotanto käsitti muun muassa teokset Beitrage zur Vogelkunde (1820–22), jossa hän kuvaili 104 saksalaista lintulajia tarkkoine tuntomerkkeineen, sekä Handbuch der Naturgeschichte aller Vogel Deutschlands (1831).
Brehm keräsi suuren kokoelman linnunnahkoja, noin 15 000 kappaletta. Hän tarjosi kokoelmaansa Berliinin eläinmuseolle, mutta kauppoja ei syntynyt. Brehmin kuoleman jälkeen kokoelma löytyi hänen kotinsa ullakolta. Muutamia vuosia myöhemmin Otto Kleinschmidt taivutteli lordi Lionel Walter Rothschildin ostamaan kokoelman, ja vuonna 1900 se päätyi Walter Rothschildin museoon Tringiin Englantiin.
Eläintieteilijä Alfred Edmund Brehm (1829–1884) oli Christian Brehmin poika.
Christian Ludwig Brehm kuvaili tieteelle lukuisia uusia lintulajeja, muun muassa mustakaulauikun, etelänsatakielen ja laulurastaan.
Artjom Dzjuba

Seurajoukkueura

Dzjuba on FK Spartak Moskovan kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Venäjän valioliigassa kaudella 2006–2015. Kaudella 2012–2013 hän debytoi seuran paidassa Mestareiden liigassa. Osan Spartak-ajastaan Dzjuba vietti lainalla muissa seuroissa, kahdesti Tom Tomskissa, vuosina 2009 ja 2010, sekä niin ikään kahdesti FK Rostovissa, vuosina 2013–2014 ja 2015. Yhteensä Dzjuba pelasi Spartak Moskovan paidassa 126 ottelua tehden 26 maalia ja voittaen kaudella 2013-2014 Venäjän cupin. 
Heinäkuussa 2015 Dzjuba siirtyi Venäjän valioliigan FK Zenit Pietariin voittaen heti samassa kuussa Venäjän supercupin.

Maajoukkueura

Dzjuba pelasi Venäjän alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa yhdeksän ottelua tehden neljä maalia vuosina 2007–2010. Debyytti Venäjän jalkapallomaajoukkueessa tapahtui 11. marraskuuta 2011 ystävyysottelussa Kreikkaa vastaan. Maalitilinsä hän avasi syyskuussa 2014 EM-karsintaottelussa Liechtensteiniä vastaan. Vuoden 2015 syyskuussa, niin ikään EM-karsintaottelussa Liechtensteiniä vastaan, Dzyuba teki neljä maalia Venäjän voittaessa 7–0.
Lapiolinja

Lapiolinjaksi tai työlinjaksi kutsuttiin etenkin 1950-luvulta lähtien niitä työvoimapoliittisia keinoja, joilla työttömyyttä hoidettiin yhteiskunnan järjestämillä hankkeilla. Kuvaavan nimensä se sai, kun mahdollisimman suureen työllistettävien määrään pyrittäessä vältettiin maarakennustyömailla koneiden käyttöä, näin jokaiselle voitiin osoittaa tehtävä. Toisaalta lapiointi oli sen luontoista työtä, että siitä suoriutui ilman ammattitaitoakin. Lapiolinja koettiin ratkaisuksi työttömyyteen aikana, jolloin normaalit työmarkkinat eivät toimineet suhdannevaihteluiden ja elinkeinoelämän murroksessa. Metsätöistä saattoi vapautua kerralla runsaasti työvoimaa metsäteollisuuden näkymien heiketessä. Pientilalliset olivat hyvin usein riippuvaisia näistä tulonlähteistä. Useat merkittävät tiehankkeet saivat autoistumisen myötä alkunsa juuri niihin aikoihin.
Järjestelmää kritisoitiin alusta lähtien. Työkohteet olivat useasti siirtotyömaita, jotka saattoivat sijaita satojenkin kilometrien päässä työllistetyn kotipaikkakunnalta. Näin esimerkiksi perheen pää saattoi viettää viikot tietöissä vieraassa maakunnassa ja pääsi käymään kotonaan muutamana viikonloppuna kuukaudessa. Majoitus työmailla järjestyi yleensä parakissa tai pyöräkopissa. Usein majoituksen taso jätti toivomisen varaa: ahtaus, huono ilma, hygienia ja rauhattomuus olivat polttavia ongelmia. Näihin saatiinkin vuosien mittaan parannusta.
Hyvin tunnettu "lapiolinjan" työmaa oli Tarvontie eli nykyinen Ykköstien moottoritieosuus Helsingin Munkkiniemestä Espooseen. Tällä 1950-luvun lopun työmaalla oli töissä lapiomiesten lisäksi jopa hevosia.
Lapiolinjan päätti 1970-luvun alussa uudenlainen yhteiskunnallinen ajattelu, jossa työttömille alettiin maksaa rahallista korvausta työttömyyden kohdatessa. Tienrakennus alkoi vaatia yhä enemmän ammattitaitoa, ja työttömät alkoivat olla maaseudun kausityöttömien sijasta kaupungeista kotoisin. Lisäksi teiden rahoituksessa käytettävien lainojen ehdoissa edellytettiin kohteiden toteuttamista kustannustehokkaimmilla menetelmillä.
Kavango–Zambezi Transfrontier Conservation Area

Kavango–Zambezi Transfrontier Conservation Area (lyh. KAZA) on eteläisessä Afrikassa sijaitseva luonnonsuojelualue. Se on maailman toiseksi suurin kuivan maan luonnonsuojelualue Koillis-Grönlannin kansallispuiston jälkeen kattaen 440 000 neliökilometriä. Se vihittiin käyttöön keväällä 2012 ja se levittäytyy viiden valtion (Angola, Botswana, Namibia, Sambia, Zimbabwe) alueelle. Nimesä se on saanut Kavango- ja Sambesi-jokien mukaan.
Muonion lukio

Muonion lukio on Muonion kunnassa toimiva vuonna 1974 perustettu lukio.
Lukio toimi pitkään tiloissa, jotka ovat nykyisin Muonion pääkirjaston käytössä. Vuonna 1994 lukio muutti uusiin tiloihin ammattioppilaitoksen yhteyteen. Opiskelijamäärä on lukiossa noin 60. Heistä osa suorittaa yhdistelmäopintoja.
Muonion lukion rehtorina toimii Kyllikki Kurki.

Yhdistelmäopinnot

Ammatti- ja lukio-opintojen yhdistäminen
Yhdistelmäopiskelija suorittaa ammatillisen tutkinnon Ammattiopisto Lappian auto-, sähkö-, rakennus- tai ravintola-alalla. Ylioppilastutkinnon saamisen edellytyksenä on ammatillisen tutkinnon suorittaminen. Ammatti- ja lukio-opintoja tehdään rinnakkain molemmissa oppilaitoksissa. Yhdistelmäopintojen suorittaminen kestää yleensä neljä vuotta. Usein neljäs vuosi painottuu lukiossa opiskeluun ja ylioppilaskirjoituksiin. Syksyllä 2011 aloittaneet yhdistelmäopiskelijat saivat käyttöönsä henkilökohtaisen tietokoneen.
Kaikki ne yhdistelmäopiskelijat, jotka ovat suorittaneet lukion oppimäärän valitsemissaan pakollisissa kirjoitusaineissa, ovat myös kirjoittaneet ylioppilaiksi.

Hiihtovalmennus

Hiihtolajien urheilijoille Muonion lukiossa ja Ammattiopisto Lappiassa toimii yhteinen hiihtovalmennusryhmä Ski College. Opiskelijoille laaditaan henkilökohtainen harjoittelu- ja opintosuunnitelma. Hiihtovalmennus on osa koulukohtaista kurssitarjontaa. Harjoittelua, leirejä sekä kilpailumatkoja ohjaa oppilaitoksen päätoiminen hiihtovalmentaja.
Muoniossa on hiihtovalmennusryhmälle erinomaiset harjoittelumaastot Olostunturin maastohiihtokeskuksessa. Muiden oppilaitosten opiskelijoilla on mahdollisuus opintojaksojen ja yksittäisten kurssien suorittamiseen. Opetuksesta, ruokailusta ja asumisesta peritään tällöin kohtuullinen korvaus. Vierailevat opiskelijat voivat harjoitella Ski Collegen mukana. Hakeutuminen lyhyemmille opintojaksoille tapahtuu ottamalla yhteyttä oppilaitoksen opinto-ohjaajaan.

Alueen muut lukiot

Muonion lukion lähimmät naapurilukiot ovat Enontekiön, Kittilän ja Kolarin lukiot.
Merihaukka (elokuva)

Arviot

Elokuva on aikansa mahtipontista Hollywood-viihdettä. Curtizin työ on taitavaa, ja kriitikko Onnimanni Liukkonen kiittää erityisesti meritaistelujen vetoa ja Korngoldin musiikkia.
L. T. Heinonen

Lauri Teofilus Heinonen (13. marraskuuta 1887 Turku – 11. maaliskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen liikemies, toimittaja ja kääntäjä. Hän käytti suomentajana myös salanimiä Teppo Heino, Maunu Korpela ja Eino Vuorensola.
Heinosen vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Heinonen ja Amanda Karolina Vänninen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 Turun klassillisesta lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1909. Heinonen toimi liikemiehenä, toimittajana ja suomentajana Helsingissä. 
Heinonen oli naimisissa vuodesta 1914 Hilda Sofia Karlssonin kanssa.
Ilkka Seppinen

Ilkka Tapio Seppinen (s. 1944) on poliittisen historian dosentti Helsingin Yliopistossa, historioitsija ja oppiarvoltaan valtiotieteen tohtori.
Ilkka Seppinen on Helsingin Yliopiston poliittisen historian laitoksen dosentti. Hän on kirjoittanut tilaushistorioita, mutta myös paljon muuta.. Toiminta eri aloja edustaneiden tilaushistorioiden kirjoittajana on toisaalta perehdyttänyt Ilkka Tapio Seppisen laajasti Suomen historiaan 1800-luvun alkupuolelta saakka. Useimmissa tapauksissa Ilkka Tapio Seppisen tilaushistoriat täyttävät tieteelliset kriteerit ja ovat perusteellisesti dokumentoituja.Ilkka Tapio Seppisen viimeinen tilaushistoria on oikeuskanslerin historia 1944-2006, joka ilmestyi lokakuun alussa 2006.
Ilkka Tapio Seppinen on tutkinut historiaa myös akateemisesti. Erityisesti hän on perehtynyt ns. Napoleonin sotien vaikutukseen Ruotsin valtakuntaan ja siten Suomeen. Tästä aiheesta hän on esittänyt useita esitelmiä kotimaassa sekä aihetta käsitelleessä suomalais-venäläisessä seminaarissa Moskovassa 2007. Kansainvälisen Sotahistorian Komission vuoden 2009 symposiossa Portossa Portugalissa Ilkka Tapio Seppinen esitelmöi aiheesta Suomen Sotahistorian Komission virallisena edustajana, Tartossa Baltian Puolustuskorkeakoulssa ja muualla..
Seppinen on Deutsche Akademische Austausdienstin stipendiaatti (1971-1972) ja Alexander von Humboldt Stiftungin stipendiaatti (1981). Suomen Historiallisen Seuran tutkijajäseneksi hänet otettiin 1993. 
Teoksiin voidaan laskea Ilkka Tapio Seppisen Eduskunnan 100-vuotishistorian 11 osaan "Kansainvälinen eduskunta"  kirjoittama tutkielma "Eduskunnan ulkosuhteet". Seppinen on  toimittanut Martti Ruudun sotapäiväkirjan "Me uskoimme Suomeen" (2000) ja kirjoittanut pienoiselämäkertoja Kansallisbiografiaan. Hän on suomentanut Harrison Salisburyn kirjan "Tuntematon sota" (1979).
Ilkka Tapio Seppinen on toiminut Suomen Sotahistorian Komissiossa vuodesta 1983. Vuodesta 2012 lähtien hän on ollut Komission puheenjohtaja. Vuodesta 2012 lähtien hän on ollut The International Association for the History of Transport, Traffic and Mobility (T2M) hallituksen jäsen, johon liikennehistorian harrastus Liikenneministeriön historian (1992 kirjoittamisen jälkeen on hänet johdattanut.
Tonel

Seurajoukkueura

Tonel on Porton junioriakatemian kasvatti. Ensiesiintymisensä ammattilaisurallaan hän teki kaudella 2000–2001, kun hänet lainattiin Académica de Coimbraan. Hän pelasi joukkueessa yhteensä kolme kautta, jonka jälkeen siirtyi kesällä 2008 Marítimoon. Osana kauppaa brasilialaissyntyinen Pepe siirtyi Portoon.
Tonel pelasi Marítimossa kokonaisuudessaan hyvän kauden ja pääsi pelaamaan myös eurokentillä, kun joukkue karsi paikasta Uefa-cupin lohkovaiheeseen. Otteluita kauden aikana maan pääsarjassa kertyi 28, joissa hän teki yhden maalin. Tonel pelasi yhdessä Mitchell van der Gaagiin kanssa puolustuksen keskustassa, ja nousi joukkueen johtohahmoksi kauden aikana.
Hyvän kautensa jälkeen Marítimossa hän siirtyi Sporting Clube de Portugaliin 500 000 euron siirtokorvauksella ja sopimus oli pituudeltaan kolmivuotinen. Myöhemmin urallaan hän jatkoi sopimustaan joukkueen kanssa vuoteen 2011. Kaudella 2007–2008 Tonel teki viisi maalia, joista yksi tuli Mestarien liigan ottelussa ukrainalaista Dynamo Kiovaa vastaan. Sporting voitti ottelun lopulta numeroin 2–1.
Lokakuussa 2008 loukkaannuttuaan ottelussa Paços de Ferreiraa vastaan, hän menetti pelipaikkansa nuorelle Daniel Carriçolle eikä onnistunut enää nousemaan avauskokoonpanoon loppukauden aikana. Seuraavalla kaudella Tonel onnistui jälleen nousemaan pelaavaan kokoonpanoon.

Maajoukkueura

Tonel teki ensiesiintymisensä Portugalin maajoukkueessa 15. marraskuuta 2006 pelatussa karsintaottelussa Kazakstania vastaan. Toisen ottelunsa hän pelasi hieman reilu kolme vuotta myöhemmin 3. maaliskuuta 2010 Kiinaa vastaan, kun hän sai kutsun viime hetkillä loukkaantuneen Ricardo Carvalhon tilalle.
Kanavanippu VHF A

Kanavanippu VHF A on vuonna 2010 aloittanut uusi DNA:n digitaalisen televisioverkon DVB-T2-tekniikalla toteutettu kanavanippu. Kanavanippu käyttää videon pakkaukseen MPEG-4 AVC/H.264-koodekkia. Kanavapaketti käyttää VHF-taajuuksia ja saattaa tarvita erillisen antennin tavallisemman UHF-antennin lisäksi. DNA:n VHF-A-multipleksi käyttää paikoitellen myös SFN-teknologiaa, joten samaa taajuutta käyttää useampi lähekkäinen lähetysasema. Esimerkiksi Tampereen ympäristö on katettu sijoittamalla lähetysasemat ympäristökuntiin (Kangasala, Vesilahti, Valkeakoski).
Suomessa 2009–2010 yleisesti käytössä olevat digitaalitelevisiot ja digitaalimuuntimet (digiboksit) eivät kykene käsittelemään DVB-T2-tekniikalla toteutettuja televisiolähetyksiä. Tämän vuoksi näitä lähetyksiä varten on hankittava siihen erikseen valmistetut laitteet.
Charlotte (Belgian prinsessa)

Marie Charlotte Amélie Augustine Victoire Clémentine Léopoldine (7. kesäkuuta 1840 – 19. tammikuuta 1927) oli Belgian kuningas Leopold I:n tytär, Meksikon keisarinna sekä Itävallan arkkiherttua Maksimilian I:n vaimo.
Charlotte kannusti miestään lähtemään Meksikoon. Kuninkaan tyttärenä hän oli kunnianhimoinen saavuttamaan saman tai korkeamman aseman. Ranskalaisen armeijan vetäydyttyä Meksikosta hän palasi Eurooppaan hakemaan apua Itävallan keisari Frans Joosefilta, Napoleon III:lta ja jopa paavilta, saamatta kuitenkaan ketään vakuuttuneeksi tilanteen vakavuudesta. Kun hän sai tiedon miehensä kuolemasta, hän menetti järkensä ja eli lopun elämäänsä hiljaisuudessa Belgiassa Laekenin linnassa, jossa hän kuoli 1927.
Bo (koira)

Bo (s. 9. lokakuuta 2008) on Yhdysvaltain 44. presidentin Barack Obaman ja hänen perheensä koira. Bo on kastroitu urospuolinen portugalinvesikoira. Bo on peräisin texasista ja koira oli lahja senattori Edward Kennedyltä. 4 vuotta Bon jälkeen valkoiseen taloon hankittiin toinen samaa rotua oleva koira nimeltään Sunny.
Ike Clanton

Ike Clanton (1847, Missouri, Yhdysvallat – 1887) oli yhdysvaltalainen rikollinen. Hän johti rosvojoukkoa, joka hävisi O. K. Corralin revolveritaistelun Wyatt Earpin joukolle 26. lokakuuta 1881.
Ike Clantonin äiti oli Mariah Sexton Clanton ja isä Newman Haynes Clanton. Clantonilla oli neljä veljeä ja kaksi siskoa. Hänen äitinsä kuoli vuonna 1866 Clantonin ollessa alle 20-vuotias.
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2006

Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2006 28. kertaa. Kilpailut pidettiin Unkarin Budapestissa Euroopan uimaliiton LEN:in järjestäminä 26. heinäkuuta – 6. elokuuta. Kilpailulajeina olivat uinti, avovesiuinti, uimahypyt ja taitouinti.
Elektrofiilinen aromaattinen substituutio

Elektrofiilinen aromaattinen substituutio on substituutioreaktio, jossa elektrofiili korvaa vetyatomin aromaattisen yhdisteen rakenteessa. Elektrofiilisiä aromaattisia substituutioita ovat muun muassa nitraus, sulfonointi, Friedel–Crafts-alkylointi, Friedel–Crafts-asylointi, Vilsmeier-reaktio ja atsokytkentä.

Inaktivoivat meta-ohjaavat substituentit

Elektronegatiiviset elektroneja puoleensa vetävät ryhmät inaktivoivat aromaattisia yhdisteitä. jolloin elektrofiilinen aromaattinen susbtituutio hidastuu. Inaktivoiminen voi perustua joko induktiiviseen efektiin esimerkiksi trifluorimetaani- ja ammonium-ryhmät tai konjugaatioon kuten nitro-, syano-, karbonyyli-, karboksyyli- ja sulfonihapporyhmien tapauksessa. Konjugaatio inaktivoi aromaattisia yhdisteitä voimakkaammin kuin induktiivinen efekti. Inaktivoivat substituentit ohjaavat elektrofiilin meta-asemaan substituenttiin nähden.

Inaktivoivat orto- tai para-ohjaavat substituentit

Halogeeniatomit fluori, kloori, bromi ja jodi inaktivoivat aromaattisia systeemejä vetämällä elektroneja puoleensa. Tätä kutsutaan induktiiviseksi efektiksi. Halogeeneilla on kuitenkin myös vapaa elektronipari, jonka ne voivat luovuttaa aromaattiselle systeemille. Tämän vuoksi ne ohjaavat elektrofiilin itseensä nähden orto- tai para-asemaan, mutta ovat inaktivoivia. Halogeeneista fluori inaktivoi aromaattisia yhdisteitä heikoiten ja jodi voimakkaimmin.

Polyaromaattisten ja heteroaromaattisten yhdisteiden elektrofiilinen aromaattinen substituutio

Polysykliset aromaattiset hiilivedyt kuten naftaleeni, antraseeni ja fenantreeni reagoivat elektrofiilien kanssa helpommin kuin bentseeni. Tämä johtuu siitä, että areniumionin muodostumiseen tarvittava aktivoitumisenergia on niillä bentseeniä alempi.
Heteroaromaattisten yhdisteiden reaktiivisuus elektrofiilisissa aromaattisissa substituutioissa riippuu siitä, onko yhdisteen aromaattinen rengas elektronirikas vai elektroniköyhä. Elektronirikkaat heteroaromaattiset yhdisteet kuten pyrrolit, furaanit tai tiofeenit reagoivat helposti elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla. Sen sijaat elektroniköyhät heteroaromaattiset yhdisteet, kuten pyridiini, eivät reagoi elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla.
Nobuyuki Tsujii

Elämä

Nobuyuki Tsujii on ollut syntymästä asti sokea, mutta alkoi jo kaksivuotiaana opetella pianonsoittoa ja hän piti ensimmäisen konserttinsa ammattilaisorkesterin kanssa jo kymmenenvuotiaana. Kuuluisuuteen Tsujii nousi vuonna 2009 voittamalla jaetun pääpalkinnon arvostetussa Van Cliburnin kansainvälisessä pianokilpailussa. Tämän jälkeen hänen levyjään myytiin nopeasti satojatuhansia kappaleita.
Nobuyuki Tsujii on nuoresta iästään huolimatta jo kiertänyt esiintymässä eri puolilla maailmaa ja säveltänyt myös musiikkia elokuviin.
Caisa

Caisa on Helsingin kulttuurikeskuksen toimipaikka Helsingin Kalliossa. Caisan tavoitteena on tukea monimuotoisen kaupungin kehittymistä edistämällä eri maista tulleiden ihmisten vuorovaikutusta, tukemalla etnisten vähemmistöjen omaehtoista kulttuurin harjoittamista ja antamalla tietoa erilaisista kulttuureista ja suomalaisesta yhteiskunnasta. 
Caisa järjestää erilaisia luentoja, kursseja sekä taide-esityksiä, joita omat tuottajat suunnittelevat ja toteuttavat. Caisa myös vuokraa tilojaan ja toimii tiiviissä yhteistyössä eri järjestön ja organisaatioitten kanssa. Alkuvuodesta 2007 sen järjestämä Ourvision-laulukilpailu on saanut valtakunnallista huomiota. 
Caisa  palkittiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla 2008 tiedon tuottamisesta maahanmuuttajille ja maahanmuuttajista.
Ritaharju

Palvelut

Raitotien pohjoispuolella Ritaharjun keskuksessa sijaitsee vuonna 2010 avattu Ritaharjun monitoimitalo, jossa on muun muassa ala- ja yläkoulu, kirjasto sekä nuorisotoimen tilat. Ritaharjun Kodin Keskus on Kuivasrannan puolella oleva liiketila, jossa toimii Ideapark, Maskun Kalustetalo ja EasyFit liikuntakeskus. Alueella on lisäksi Sale, K-Supermarket, päiväkoteja ja ratsastustalli.
ABAX

Historia

ABAX on perustettu vuonna 2003, mutta keskittyminen GPS-laitteisiin alkoi yhteistyössä ETS:n (Electronic Tracking System) kanssa vuonna 2009.
Vuonna 2011 tavoitteena oli luoda yhteinen perusta teknisille innovaatioille, tuotekehitykselle ja myyntitoiminnalle ja tarjota seurantajärjestelmiä sekä yksityis- että yritysasiakkaille. Nykyään ABAX on vakiinnuttanut asemansa telematiikka-alan markkinajohtajana kehittämällä ja toimittamalla GPS-laitteita, sähköisiä ajopäiväkirjoja, ajoneuvonhallintaa ja toiminnanohjausjärjestelmiä.
ABAX nimettiin Berg Insightin tutkimuksessa (15. syyskuuta 2016) nopeimmin kasvavaksi telematiikkayritykseksi Euroopassa yli 50 prosentin kasvulla vuonna 2015. Vuoden 2017 alussa ABAXilla on yli 200 000 aktiivista laitetta ja yli 20 000 asiakasta.
Kesäkuussa 2017 yhtiö ilmoitti, että johtava vaihtoehtoisten sijoitusratkaisujen toimittaja Investcorp on ostanut ABAXin 1,8 miljardilla Norjan kruunulla.

ABAX Suomessa

ABAX Finland Oy perustettiin maaliskuussa 2014. Saman vuoden lopussa ABAX osti suomalaisen kilpailijan Salkatek Oy:n koko osakekannan. Suomessa ABAXilla on toimistot Vantaan Plaza Business Parkissa sekä Oulun Technopoliksessa. ABAXilla on Suomessa 19 työntekijää. ABAX Finland Oy:n toimitusjohtajana toimii Olli Oivanen.