google/wiki40b huggingface dataset:
Khagendra Thapa Magar

Khagendra Thapa Magar (s. 14. lokakuuta 1992) on nepalilainen vihanneskauppiaan poika ja oli Guinnessin ennätysten kirjan mukaan maailman lyhyin mies, kunnes filippiiniläinen Junrey Balawing tuli hänen tilalleen kesäkuussa 2011. Hän on 67 senttimetriä pitkä ja painaa noin 5,5 kilogrammaa. Lääkärin mukaan Magar on niin keholtaan kuin henkisiltä ominaisuuksiltaan lapsen tasolla.
Magarin äidin mukaan hän oppi kävelemään vasta kahdeksanvuotiaana ja hänen pituuskasvunsa loppui kokonaan 11 vuoden iässä. Aluksi vanhemmat häpesivät poikaansa, mutta sittemmin hänestä on tullut maailmankuulu. Magar kävi koulua, mutta häntä kiusattiin ja kanneltiin ympäriinsä kuin nukkea, minkä takia hänen isänsä päätti ottaa pojan pois koulusta.
Kun tieto Magarista levisi, Pokharan kaupungissa vieraili kahden vuorokauden aikana 50 000 ihmistä katsomassa häntä, vanhempien vietyä hänet näytille kaupungin ostoskeskukseen. Kerätyillä rahoilla kylään on saatu hankituksi sähkö ja moni muukin asia on kehittynyt. Varojen keräystä varten on perustettu Khagendra Thapa Magar -säätiö. Monet ihmiset uskovat hänen olevan Baman Avatar, Vishnun uudestisyntymä.
Säätiö ilmoitti Guinnessin ennätysten kirjaan Magarista, joka on pienempi kuin aiemmin virallisesti maailman lyhyimmäksi ilmoitettu mies, jordanialainen Younis Edwan, tai hänen jälkeensä vielä lyhyemmäksi mitattu kolumbialainen Edward Nino Hernandez. Magar pääsi ennätystenkirjaan kuitenkin vasta lokakuussa 2010 täytettyään 18 vuotta, sillä oli epävarmaa, kasvaisiko hän vielä.
Hyökkäyssota

Hyökkäyssota on sota, jota käydään ilman laillista syytä. Kansainvälisen oikeuden mukaan sotaa saa käydä vain puolustukseksi tai YK:n turvallisuusneuvoston päätöksellä.
Hyökkäyssodan suunnittelu on yksi Lontoon sopimuksessa määrittellyistä sotarikoksista. Se mainitaan artiklassa kuusi ”rikoksena rauhaa vastaan”. Liittoutuneet valtiot – Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Neuvostoliitto – allekirjoittivat sopimuksen 8. elokuuta 1945. Se oli pohjana Euroopan akselivaltojen sotarikollisiksi katsottujen henkilöiden tuomitsemiskäytännöille.
Rikoksia rauhaa vastaan käytettiin myös eräänä johtavana käsitteenä Suomen sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä. Suomessa asia on jälkikäteen herättänyt kritiikkiä, koska lakia sovellettiin yleisen suomalaisen oikeuskäytännön vastaisesti taannehtivasti.
Pertti Jotuni

Pertti Anton Elias Jotuni (16. toukokuuta 1931 Helsinki – 19. tammikuuta 2007 Espoo) oli suomalainen tiedetoimittaja. Koulutukseltaan hän oli diplomi-insinööri ja suuntaukseltaan matemaatikko.

Elämä ja ura

Jotuni työskenteli uransa alussa Teknillisen Aikakauslehden päätoimittajan apulaisena ja Insinööriuutisten päätoimittajana. Vuonna 1964 hän siirtyi tiedetoimittajaksi Uuteen Suomeen ja toimi sittemmin vapaana toimittajana. 1960-luvulla Jotuni oli yksi ensimmäisistä informaatiotekniikan kansantajuistajista. Apollo-avaruuslentojen aikaan 1969–1972 hän teki radio- ja televisioselostuksia Yleisradiolle televisio-ohjelmaan Kuustudio sekä juonsi television valtavat katsojamäärät saaneet kuulentoja käsittelevät paneelikeskustelut. Hän oli suosittu teknisten ongelmien ja näköalojen kommentaattori.
Lusikoita väittämänsä mukaan ”kosmisella energialla” taivuttaneen Uri Gellerin vieraillessa Suomessa ja esiintyessä televisiossa vuonna 1974 Jotuni tuli tunnetuksi kommentista ”maailmassa on paljon asioita, joita tiede ei pysty selittämään”. Tällä Jotuni pääsi jopa Kari Suomalaisen pilapiirrokseen.
1980-luvun lopulta lähtien Jotuni osallistui näkyvästi uskonnolliseen toimintaan toimien muun muassa STELK Finland ry:n pitkäaikaisena puheenjohtajana 1990-luvulla. Viimeisinä elinvuosinaan Jotuni kirjoitti elämäkertateoksia. Hän suomensi kymmenittäin luonnontiedettä popularisoivia kirjoja ja oli toimittajana useissa teoksissa.
Kirjailija Maria Jotuni oli Pertti Jotunin isän täti.

Vapaamuurariuden arvostelu

Jotuni oli 25 vuoden ajan vapaamuurarijärjestön jäsen. Ylimpien asteiden vapaamuurari Jotuni erosi vapaamuurarijärjestöstä 1986 huomattuaan sen kristinuskon vastaiseksi ja antoi asiasta lukuisia haastatteluja.
Iltalehden julkaisussa 8. elokuuta 1991 oli Jotunin haastattelu hänen eronsa perusteista. Hän totesi muun muassa, että “vapaamuurareiden ajatusrakennelma on elitistinen ja röyhkeä; toiminnan taustalla on rangaistuksen pelko, ei persoonallinen tunne siitä, mikä on oikein ja mikä väärin; vapaamuurareiden opetuksissa sanotaan muun muassa, että Jeesuksen nimi on tuhottava ja että vapaamuurarien jumala on Lucifer.“.
Verhnekolymskin ulus

Verhnekolymskin ulus tai Verhnekolymskin piiri (ven. Верхнеколымский улус (район), Verhnekolymski ulus (raion), jak. Үөһээ Халыма улууһа, Üöhee Ĥalyma uluuha) on paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan itäosassa Venäjällä, Kolyman yläjuoksulla. Se rajoittuu pohjoisessa Srednekolymskin piiriin, idässä ja etelässä Magadanin alueeseen sekä lännessä Moman ja Abyin piireihin. Verhnekolymskin piirin pinta-ala on 67 800 km².
Verhnekolymskin piirin hallinnollinen keskus on Zyrjankan taajama, jonka lisäksi piiriin kuuluu viisi naslegia eli maalaiskuntaa. Näissä on yhteensä 10 asutusta. Tärkeimmät elinkeinot alueella ovat hevostenkasvatus, poronhoito, karjankasvatus, turkiskauppa ja kivihiilen louhinta.
Noël Godin

Noël Godin (s. 13. syyskuuta 1945) on belgialainen kirjailija, kriitikko ja näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti maailmanvaikuttajien kakutuksista. Godin kakkusisseineen sai laajalti huomiota ympäri maapallon kakuttaessaan Microsoftin toisen perustajan Bill Gatesin Brysselissä 1998. Godin on ilmoittanut tavoitteekseen kakuttaa mahdollisimman monta tunnettua vaikuttajaa.
Godinin ensimmäiseksi uhriksi joutui ranskalainen kirjailija Marguerite Duras. Tämän jälkeen Godin on kakuttanut ryhmineen useita muita tunnettuja henkilöitä, joita ovat muun muassa koreografi Maurice Bejart, ranskalainen televisioankkuri Patrick Poivre d'Arvor, ranskalainen poliitikko Nicolas Sarkozy ja elokuvaohjaaja Jean-Luc Godard. Godinin uhriksi on toistuvasti joutunut ranskalainen Bernard-Henri Lévy.
Godin, joka tunnetaan myös salanimellä Georges Le Gloupier, on innostanut monia henkilöitä ympäri maapallon kakuttamaan kuuluisia henkilöitä. Godinin "kakkusisseihin" kuuluu lukuisa joukko ihmisiä. Esimerkiksi Bill Gatesin kakutukseen osallistui 32 henkilöä.
Godin tunnetaan myös näyttelijänä ja kirjailijana.
Tähystä tuulenpuolta

Juoni

Romaanin päätapahtumat sijoittuvat Masaq-kiertoratamaailmaan, jossa chelgrialainen kuuluisa säveltäjä nimeltään Ziller elää maanpaossa. Masaqille saapuu lähettiläs Chelgriasta, ja Ziller tahtoo vältellä häntä epäilyjensä vuoksi. 
Pääjuonen taustalla Banks kuvaa chelgrialaisten salajuonta kostaa Kulttuurille puuttuminen heidän sisällissotaansa, joka chelgrialaisten uskomusten mukaan on johtanut sielujen katoamiseen. Vaikka Kulttuuri ottaa vastuun osallisuudestaan sisällissotaan ja yrittää sovitella tapahtunutta sekä luoda sosiaalisia suhteita chelgrialaisiin, näitten inho Kulttuuria kohtaan ei vähene vaan jännitys osapuolten välillä säilyy.
José van Dam

José van Dam, oik. paroni Joseph Van Damme, (s. 25. elokuuta 1940 Bryssel) on belgialainen oopperalaulaja, jonka ääniala on bassobaritoni.
Hän opiskeli laulua Brysselin konservatoriossa Frédéric Anspachin johdolla ja voitti sekä Liègen, Toulousen ja Genèven laulukilpailut valmistuttuaan konservatoriosta.
Vuonna 1961 José van Dam lauloi Pariisin oopperassa Hector Berliozin oopperassa Troijalaiset. Vuonna 1967 hän lauloi Genèven oopperassa ja sitten Berliinin saksalaisessa oopperassa vuosina 1967 ja 1973. Tällöin hänen ohjelmistoonsa tuli mukaan Mozartin Don Giovannin Leporellon rooli, josta tuli pitkäksi aikaa häneen suuresti henkilöitynyt rooli.
Vuodesta 1968 lähtien José van Dam on laulanut Salzburgin festivaaleilla ja Salzburgin pääsiäisfestivaaleilla. Vuonna 1970 hänen suuri kansainvälinen uransa todella alkoi. Tämä johti esiintymisiin Milanon La Scala -teatterissa, New Yorkin Metropolitan-oopperassa, Lontoon Covent Gardenissa ja tietenkin Wienissä sekä hänen kotiteatterissaan Brysselin Théâtre de la Monnaiessa, jossa hän esiintyi lukuisissa oopperarooleissa muun muassa Boris Godunovissa, Falstaffissa, Wozzeckissa, Figaron häissä, Salomessa, Gianni Schicchissä ja Il turco in Italiassa.
Vuonna 1973 hän palasi Pariisiin, jossa esiintyi keskeisissä rooleissa oopperoissa Hoffmannin kertomukset, La bohème ja Figaron häät. Olivier Messiaenin ooppera Pyhä Fransiskus assisilainen esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983, ja van Dam osallistui teoksen ensiesitykseen. Myöhemmin vuonna 2004 hän oli mukana oopperan uusintaesityksenä.
Vuonna 1998 Belgian kuningas Albert II myönsi José van Damille paronin nimen ja arvon.
Fredrik Werner Hjelmman

Fredrik Werner Hjelmman (12. lokakuuta 1857 Mikkeli – 28. marraskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen laamanni ja senaattori.

Henkilöhistoria

Hjelmmanin vanhemmat olivat Iisalmen tuomiokunnan tuomari, laamanni Fredrik Wilhelm Hjelmman (1825–1910) ja Sofia Lovisa Grenman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1875 Helsingin yksityislyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1880. Hjelmman oli naimisissa vuodesta 1882 Hanna Elisabeth Weckmanin kanssa. Heidän poikiaan olivat esittelijäneuvos Esko Fredrik Heilimo, joka toimi poliisiylijohtajana ja Suomen valtuuskunnan sihteerinä Tarton rauhanneuvotteluissa, samoin kuin hovioikeuden varapresidentti Eino Heilimo.
Hjelmman oli Turun kuritushuoneen johtajana 1885–1896, Kuopion läänin lääninsihteerinä Kuopiossa 1896–1902 ja Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1902–1905. Hän oli Kansallis-Osake-Pankin Kotkan konttorin johtajana 1906–1907 ja pankin pääkonttorin johtokunnan jäsenenä 1907–1918. 
Hjelmman sai varatuomarin arvon 1883 ja laamannin arvon 1900.
Arethusa-luokka (1934)

Suunnitelma

Keskustelu uusien risteilijöiden suunnittelusta aloitettiin 1929. Suunnitelmissa esitettiin risteilijöitä, joiden uppouma vaihteli 3000-7000 tonniin ja aseistus 6-5,5 tuuman tykkeihin, joko yksittäin, kaksittain tai kolmittain asennettuina. Vuoden vaihteessa 1931 suunnitelma ei ollut vielä valmis ja maaliskuussa sitä muutettiin vielä runsaasti, jolloin se samalla viimeisteltiin ja hyväksytettiin.
Työväenpuolueesta koottu hallitus ei kuitenkaan ollut halukas hyväksymään uutta laivasto-ohjelmaa ja toisaalta Lontoon laivastosopimus aiheutti omat rajoituksensa aluskannan uudistamiselle. Lopulta suunniteltujen uusien alusten hankintaa päätettiin siirtää myöhäisemmäksi. Siirron seurauksena suunnitelma avattiin uudelleen ja sen muokkausta jatkettiin. Tämä uudistettu suunnitelma hyväksyttiin helmikuussa 1932, jolloin se esitti 5450 tonnin alusta, joka oli aseistettu kolmella kaksiputkisella 6 tuuman tykillä. Aluksen voimanlähteenä oli nelivaiheinen turbiinimoottori.
Uppouman kasvun vuoksi ainoastaan yhdeksän Leander-luokan alusta voitaisiin rakentaa, mutta uuden suunnitelman mukaisia aluksia viisi suunnitellun kolmen sijasta. Lopulta aluksia tilattiin neljä, koska tuli tarve tilata vankempia aluksia vastapainoksi uusille Japanin laivaston aluksille.

Voimanlähde

Voimanlähde oli sijoitettu vastaavasti kuin Perth-luokan aluksilla, mutta vaurioiden kestoa oli kuitenkin lisätty. Kattiloiden määrä oli supistettu neljään, jotka oli erotettu toisistaan turbiinihuoneella. Kattilahuoneiden suuren etäisyyden vuoksi tarvittiin kaksi erillistä savuhormia.

Aseistus

Alusten pääaseistuksena oli kaksi Kuninkaallisen laivaston keveiden risteilijöiden standardin mukaisesti 6 tuuman BL Mk XXIII tykein varustetut kaksoistykkitornit Mk XXI. Apuaseina oli normaalit 4 tuuman QF 4 tuuman Mk V tykit, mutta aikaisemmista luokista poiketen tykit oli sijoitettu taaemmalle yläkannelle taaemman savuhormin taakse. Kaksi puolentuuman nelipiippuista konekivääriä ja kaksi neliputkista 21 tuuman torpedoputkea täydensivät luokan aseistuksen. Aluksille rakennettiin ainoastaan yksi tulenjohtopaikka ja HACS asennettiin sen taakse.
Alusten suunnittelun heikkoutena oli muun muassa 4 tuuman ilmatorjuntatykkien ja niiden ammusvarastojen välinen suuri etäisyys.

Lentokone

Suunnitelmassa oli myös mahdollisuus asentaa katapultti keskilaivaan ja kuljettaa sillä Hawker Osprey kellukekonetta. Samoin esitettiin toivomus, että aluksille voitaisiin sijoittaa myös toinen vastaava lentokone taaemmalle kannelle rakennettavaan suojaan. Toisen koneen sijoittaminen osoittautui kuitenkin HMS Arethusan koeajoissa mahdottomaksi, koska neljän tuuman tykkien miehistöille ei olisi jäänyt tilaa toimia. 2. Risteilijäviirikön aluksille sijoitettiin 713 (katapultti)lentueen Hawker Osprey kellukekoneet, jotka korvattiin marraskuussa 1937 Fairey Seafoxeilla.
Porraskoski

Porraskoski on kylä ja samanniminen koski Hämeenlinnassa. Ennen kuntaliitosta Porraskoski kuului Lammin kuntaan.
Porraskosken kylät ovat muodostuneet Kuohi- ja Nerosjärven alueille. Tätä reittiä ovat käyttäneet jo eränkävijät aikojen alussa. Siitä todisteena on Porraskoskelta löytynyt kivikirves. Myöhemmin reittiä on käytetty mm. puun uittoon. Maatalous ja puun uitto ovat olleet merkittävia tulonlähteitä kyläläisille. Nykyään reittiä käytetään enimmäkseen melontaan, esimerkiksi Suomi Meloo -tapahtumassa.
Porraskosken ensimmäinen saha perustettin jo 1700-luvulla. Lammin kunta rakennutti koskeen sähkölaitoksen, joka valmistui vuonna 1921. Samana vuonna valaistiin Lammin kirkko ensi kertaa sähkövalolla.
Porraskoskella on paljon puhtaita vesistöja, ja niiden ympärillä on paljon toimintaa. Kylässä on ollut myös useita täyshoitoloita. Porraskosken kesäasutus alkoi lisääntyä 1960-luvulla, ja nykyäänkin siellä on paljon kesämökkejä.
Porraskoskesta on kirjoitettu kyläkirja, jonka painos oli 500 kappaletta.
Ilimsk

Ilimsk (ven. Илимск) on entinen kaupunki ja myöhemmin kylä Venäjällä. Se sijaitsi Ilim-joen rannalla nykyisellä Irkutskin alueella. 1970-luvulla seutu jäi Ust-Ilimskin tekojärven alle.
Paikkakunta sai alkunsa kasakoiden vuonna 1631 rakentamasta linnoituksesta. Vuonna 1672 siitä tuli kaupunki, joka vuonna 1775 menetti hallinnolliset tehtävänsä Kirenskille. 1800-luvun lopulla Ilimsk oli mitätön pikkukaupunki, jonka asukkaat harjoittivat maanviljelyä, metsästystä ja käsityöammatteja.
Aleksandr Radištšev oli karkotettuna Ilimskiin vuosina 1792–1796. Vuosina 1967–1975 kaupungin paikalla suoritettiin arkeologisia kaivauksia. Ilimskin puisen linnoituksen vuonna 1667 rakennettu porttitorni ja Kazanin kirkko (1679) on siirretty Irkutskin lähellä sijaitsevaan Taltsyn ulkomuseoon.
Korjakin kieli

Historia ja murteet

Korjakki muodostaa yhdessä tšuktšin, kerekin ja alutorin kanssa kamtšatkalaisten kielten tšuktšilaisen ryhmän. Kerekkiä ja alutoria pidettiin aiemmin korjakin murteina.
Kielen murrejako on kiistanalainen. Eri tutkijat erottavat neljästä yhteentoista murretta, joista eräät ovat jo hävinneet. Kansatieteellisin perustein korjakin kieli voidaan jakaa enemmistönä olevien poronhoitajien puhumaan tšavtšuveniin sekä paikallaan asuvien korjakkien puhumiin nymylan-murteisiin, joista jälkimmäisten katsotaan toisinaan kuuluvan alutorin kieleen.

Nykytilanne

Nykyään korjakki on vakavasti uhanalainen kieli. Sitä puhuvat etupäässä vanhukset, kun taas nuoriso on siirtynyt käyttämään venäjää. Kielenvaihto on tapahtunut poikkeuksellisen nopeasti, sillä vielä vuonna 1959 yli 99 % kansasta ilmoitti äidinkielekseen korjakin. Huomattavan ongelman muodostavat murre-erot, joiden takia nymylan-korjakit ovat torjuneet tšavtšuveniin perustuneen kirjakielen.
Lontoon talouskonferenssi

Lontoon talouskonferenssi oli kesäkuussa 1933 Lontoon Geologisessa museossa järjestetty kokous, jonka tarkoituksena oli pohtia miten 1930-luvun lamaa kyettäisiin parhaiten torjumaan elvyttämällä kansainvälistä kauppaa ja vakauttamalla valuuttakursseja. Kokoukseen osallistui 66 maata. Yhdysvaltojen presidentti Franklin D. Roosevelt kuitenkin välitti huvijahdiltaan radioviestin Lontooseen. Viestissä hän tuomitsi konferenssin ja epäsuorasti ilmaisi, että Yhdysvallat ei tulisi osallistumaan keskusteluihin.

Tausta

Maailmantalouden romahdettua ensimmäisen maailmansodan jälkeen oletettiin, että Yhdysvallat toimisi maailmantalouden hegemoniana. Konferenssin asialista luonnosteltiin kuuden maan kesken vuonna 1932 Genevessä. Asialistassa otettiin voimakkaasti kantaa siihen, että hallitustenväliset velat tulisi antaa anteeksi, sillä niitä pidettiin merkittävänä esteellä toipumiselle 1930-luvun lamasta.
Eurooppalaiset uskoivat, että sopimus vapauttaisi maailman, mutta yhdysvaltalaiset asiantuntijat, kuten senaattori William Borah, katsoivat, että maailman ongelmat johtuivat ainoastaan sodasta, eurooppalaisten valtioiden halusta säilyttää suuret armeijat ja hopeavarojen väärinkäytöstä. Näin ollen he eivät olleet halukkaita antamaan anteeksi velkoja.

Vastatoimenpiteet

Toivo Yhdysvaltojen pitäytymisessä kultakannassa haihtui nopeasti presidentti Rooseveltin ilmoitettua heti virkaanastumisensa jälkeen allekirjoittavansa lain, joka käytännössä poisti kultakannan.
Silloinen Yhdysvaltain ulkoministeri Cordell Hull johti Yhdysvaltojen delegaatiota konferenssissa. Presidentti Roosevelt oli määrännyt Hullin olemaan osallistumatta keskusteluihin, jotka koskivat valuuttavarantojen vakauttamista. Konferenssin alkuun mennessä Roosevelt oli kuitenkin muuttanut mieltään ja lähetti Oliver Spraguen ja James Paul Warburgin osallistumaan keskusteluihin yhdessä Ranskan ja Britannian edustajien kanssa.

Rooseveltin hylkäys

Konferenssin avajaispäivänä 12. kesäkuuta 1933 kaikki huomio keskittyi konferenssin ulkopuolella tapahtuneisiin kolmen maan välisiin keskusteluihin. 15. kesäkuuta mennessä Yhdysvaltain edustaja yhdessä Bank of Englandin Montagu Normanin ja Banque de Francen Clement Moret'n kanssa olivat muodostaneet alustavan suunnitelman valuuttakurssien tilapäiseksi vakauttamiseksi.
Huolimatta salausyrityksistä tieto suunnitelmasta vuoti ennen virallista julkaisua ja osakekurssit Yhdysvalloissa laskivat dramaattisesti ja Yhdysvaltain dollarin vaihtokurssi nousi.
17. kesäkuuta Roosevelt hylkäsi sopimuksen, koska hän pelkäsi Britannian ja Ranskan pyrkivän kontrolloimaan omia valuuttakurssejaan. Hylkäys herätti huomattavasti vastustusta.
Aito avioliitto (yhdistys)

Historia

Parinkymmenen hengen kokoinen ryhmä järjestäytyi Facebookissa sen jälkeen kun Kansalaisaloite tasa-arvoisesta avioliittolaista -sukupuolineutraali avioliittolaki hyväksyttiin eduskunnassa syksyllä 2014. Ryhmässä olleet Jukka Rahkonen ja Pasi Turunen perustivat Aito avioliitto -yhdistyksen tammikuussa 2015. 
Marraskuussa 2015 yhdistyksen hallitus myönsi Jukka Rahkoselle eron yhdistyksen puheenjohtajan tehtävistä. Tämä oli seurausta siitä, että hän oli julkisuudessa esittänyt uskonnonvapauden rajoittamista muslimeilta ja muun muassa moskeijoiden tuhoamista, mikä yhdistyksen mukaan ei ollut linjassa yhdistyksen toiminnan tavoitteiden ja sen edustamien arvojen kanssa. Uudeksi puheenjohtajaksi valittiin varapuheenjohtaja Susanna Koivula.

Näkemykset

Yhdistys on väittänyt, että sateenkaariperheiden lapsilla menisi huonommin. Yhdistyksen tukema kansalaisaloite käytti tätä pääasiallisena perusteluna samaa sukupuolta olevien avioliiton mahdollistavan lakimuutoksen kumoamiselle. Yhdistyksen kriitikot ovat kuitenkin viitanneet meta-analyyseihin samaa ja eri sukupuolta olevien vanhempien lasten kehitystä vertaavista tutkimuksista. Tutkimustuloksiin perehtyneiden asiantuntijoiden mukaan on olemassa tieteellinen konsensus siitä, että "ryhmien välillä ei ole eroja useimpien lasten kehitykseen liittyvissä seikoissa". Näihin seikkoihin lukeutuu "lasten psyykkinen hyvinvointi, älyllinen kehitys, sukupuoli-identiteetti ja sukupuolinen suuntautuminen". Yhdistys on asiantuntijoiden mielipiteistä huolimatta kieltänyt, että asiasta vallitsisi tieteellinen konsensus.

Kansainvälinen yhteistyö

Yhdistyksen julkaiseman lehdistötiedotteen mukaan se on allekirjoittanut yhteistyösopimuksen ranskalaisen La Manif pour tous -liikkeen kanssa, jonka logon ja värien käyttöön yhdistys sanoo sillä olevan oikeus. Yhdistys toimii omien sanojensa mukaan ”yhdessä rintamassa” myös irlantilaisen Iona Instituten, yhdysvaltalaisen MassResistancen ja englantilaisen Coalition for Marriagen kanssa. HLBT-aktivisti Juhani Viherlahti on kritisoinut Aito avioliitto -yhdistystä sen yhteyksistä yhdysvaltalaiseen MassResistance -järjestöön, jonka Southern Poverty Law Center on määritellyt vihajärjestöksi. Vastauksena tälle kritiikille Aito avioliitto -yhdistys on kirjoittanut, että he yhdistyksenä eivät ota kantaa homoseksuaalisuuteen, ja että heidän oleminen ”samassa rintamassa” MassResistancen kanssa tarkoittaa heillä olevan ”yhteisiä tavoitteita sananvapauden säilyttämisen puolesta”.
Histologia

Histologia eli kudosoppi on tieteenala, joka tutkii kudoksia. Histologian tutkimusongelmat siis sijoittuvat organologian ja solubiologian välimaastoon, joten tutkimusvälineeksi soveltuu parhaiten elektronimikroskoopin sijasta valomikroskooppi. Histologista tutkimusta on harrastettu niin kauan kuin hyviä valomikroskooppeja on ollut käytettävissä, ja varsin aktiivista se on ollut myös siitä syystä, että moderni lääketiede nojaa pitkälti histologiseen tietämykseen ihmiskehosta.
Histologian tieteen kehitykseen kuului olennaisesti valomikroskooppien kehityksen lisäksi myös eri värjäyksien (engl. staining) käyttö muutoin lähes läpinäkyvien solujen yksityiskohtien, esimerkiksi tumien, esiin tuomiseksi. Ehkä tunnetuimpia histologian uranuurtajia olivat italialainen Camillo Golgi ja espanjalainen Santiago Ramón y Cajal.
Taenia

Taenia (lat., ’nauha’) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa doorilaistyylisen entablatuurin friisin ja arkkitraavin välissä sijaitseva lista. Sen alapinnassa kunkin triglyfin kohdalla sijaitsivat regulat, jotka oli koristeltu gutta-pisaroilla.
Louhen piiri

Historia

Louhen piiri muodostettiin 1920-luvulla yhdistämällä suunnilleen entisten Kieretin ja Vitsataipaleen kuntien alueet. Piiri liitettiin vähäksi aikaa 1960-luvulla Kemin piiriin, mutta perustettiin vielä samalla vuosikymmenellä uudelleen, jolloin siihen liitettiin myös entisen Kiestingin piirin alue.