google/wiki40b huggingface dataset:
Yhteisalue

Yhteisalue eli yhteinen alue on kahdelle tai useammalle kiinteistölle yhteisesti tietyn perusteen mukaisin osuuksin kuuluva alue.  Yhteisiä alueita ovat yhteiset vesialueet ja maa-alueet. Niihin kuuluvat myös yhteismetsät ja yhteiset vesijätöt.
Yhteisalue on kiinteistörekisteriin merkittävä rekisteriyksikkö. Se ei itse ole kiinteistö, vaan se kuuluu kahdelle tai useammalle kiinteistölle.

Yhteisalueiden muodostuminen ja tarkoitus

Yhteisalueita on muodostunut isojaossa, uusjaossa ja muissakin kiinteistötoimituksissa, kun alueita jätettiin usealle kiinteistölle yhteisiksi. Kylän vesialueet jätettiin isojaossa yleensä tilojen yhteisiksi alueiksi.
Yhteisalueen käyttötarkoituksena voi olla esimerkiksi soran, hiekan, mudan, saven, sammaleen tai veden ottaminen. Se voi toimia venevalkamana tai olla koski, yhteismetsä tai yhteinen laidun. Alueen alkuperäinen käyttötarkoitus on sittemmin saattanut menettää merkityksensä.
Yhteiset tiet ja valtaojat ovat lakanneet yhteisinä alueina 1.3.1977 alkaen ns. ojalain nojalla.

Lainsäädäntö

Vanhimmat yhteisalueet olivat kylän osakkaiden jakamattomassa yhteiskäytössä. Tällaisia alueita olivat esimerkiksi kylän metsä ja kalavesi. Yhteisalueista oli säännöksiä vuoden 1734 lain rakennuskaaressa. Myöhempi jakolainsäädäntö mahdollisti yhteisalueen muodostamisen useaa tarkoitusta varten.
Nykyisin yhteisalueiden hallintoa sääntelee yhteisaluelaki (758/1989), joka kumosi vuoden 1940 lain eräistä yhteisistä alueista ja niihin verrattavista etuuksista (204/1940). Yhteismetsiä varten on yhteismetsälaki (109/2003) ja yhteisen kalaveden osakkaat muodostavat kalastuslain (286/1982) mukaisen kalastuskunnan.

Yhteisalueen hallinto ja käyttö

Yhteisen alueen osakkaita ovat alueen osakaskiinteistöjen omistajat. Osakkaat muodostavat yhteisalueen osakaskunnan. Kunkin osakkaan osuus määräytyy kiinteistönmuodostukselliselta pohjalta. Yhteisillä vesialueilla osakaskunta toimii myös kalastuskuntana. Käytännön toiminnasta voi pitää huolta osakkaiden valitsema hoitokunta.
Osakaskunnan on mahdollista järjestäytyä ja vahvistaa säännöt sekä perustaa hoitokunta alueen käytännön toiminnan huolehtimiseksi. Käytännössä järjestäytymättömät osakaskunnat ovat kuitenkin edelleen enemmistönä.
Osakkaalla on oikeus, jollei sitä ole rajoitettu, käyttää yhteistä maa- tai vesialuetta hyväkseen ottaen huomioon alueen käyttötarkoitus. Käyttö ei saa estää muita osakkaita käyttämästä aluetta vastaavanlaisella tavalla. Käyttövaltuus ei riipu osakkaan osuuden suuruudesta.
Kiinteistöjä lohkottaessa lohkokiinteistö saa osuuden yhteisalueeseen, jos siitä on näin sovittu. Yhteisalueosuuden tai osan siitä voi luovuttaa edelleen erillään kiinteistöstä. Tällöin se liitetään saajalle ennestään kuuluvaan kiinteistöön tai muodostetaan niin sanotuksi haamutilaksi. Tällainen tila koostuu pelkästä yhteisalueosuudesta.
Aito Husso

Aito Kustaa Husso (1. maaliskuuta 1892 Käkisalmi – 29. heinäkuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen ratsumestari ja kääntäjä.

Elämä

Tainionkoskelaisen kauppiaan poika Aito Husso liittyi ensimmäisen maailmansodan aikana Venäjän keisarilliseen armeijaan ja kävi kolme kuukautta kestäneen upseerikurssin palvellen stten aliratsumestarina 2. amurintakaisessa rajavartioratsurykmentissä. Vuonna 1917 hän keräsi suojeluskunnille aseita Venäjältä ja toimitti nitä salaa Suomeen.
Suomen sisällissodan aikana valkoisten joukoissa pataljoonankomentajana toiminut Husso osallistui Karjalan rintamalla käytyihin Joutsenon, Antrean ja Naulasaaren taisteluihin. Sodan loppuvaiheessa hän perusti yhdessä adjutanttinsa ravintoloitsija Uno Sereniuksen kanssa Imatralla toimineen Savo-Karjalan suojeluskuntapataljoonan, sittemmin Karjalan armeijakunnan III rykmentin kenttäoikeuden joka jakoi runsaasti kuolemantuomioita vangituille punaisille. Husson ja Sereniuksen juopottelu ja omavaltaiset toimet muun muassa vankien ampumisessa johtvat lopulta sihen että Husso erotettiin pataljoonankomentajan virasta ja hänet siirrettiin ratsuväen harjoituspäälliköksi.
Syksyllä 1919 Husso liittyi Pohjois-Inkerin rykmenttiin joka osallistui valkoisten venäläisten luoteisarmeijan hyökkäykseen Pietaria kohti. Hyökkäys epäonnistui ja rykmentti joutui palaamaan takaisin tukialueelleen Pohjois-Inkerin Kirjasaloon. Tämän jälkeen hän erosi armeijasta ja työskenteli liike-elämän palveluksessa edustajana. Husso kuoli aivoinfarktiin vuonna 1933.
The Sonics

Historia

The Sonics sai alkunsa vuonna 1960 Tacomassa, mutta yhtyeen klassinen kokoonpano löysi muotonsa vasta 1963. Siihen kuuluivat perustajajäsen, kitaristi Larry Parypa, hänen veljensä, basisti Andy Parypa sekä vuonna 1963 joukkoon liittyneet kosketinsoittaja-laulaja Gerry Roslie, saksofonisti-laulaja Rob Lind ja rumpali Bob "Boom Boom" Bennett.
Yhtye keräsi nopeasti kannatusta keikoillaan, ja vuoden 1965 alussa se pääsi äänittämään ensimmäisen albuminsa Here are the Sonics. Levyn kappaleesta "The Witch" tuli suuri paikallinen hitti, mutta muualla yhtye ei onnistunut läpimurrossa.
Toisen albuminsa Boom yhtye levytti seuraavana vuonna, ja kolmas levy Introducing the Sonics ilmestyi vuonna 1967. Klassisen kokoonpanon viimeiseksi singleksi jäi "Anyway the Wind Blows". Paikallinen muusikko Jim Brady osti tämän jälkeen oikeudet yhtyeen nimeen ja jatkoi levyttämistä 1970-luvun alkupuolelle.
Alkuperäinen The Sonics palasi yhteen vuonna 1972 soittaen yhden konsertin Seattlessa. Konsertti on julkaistu albumilla Live Fanz Only. Laulusolisti Gerry Roslie kokosi yhtyeen uudestaan ilman muita alkuperäisjäseniä vuonna 1979 levyttäen kritisoidun Cinderella-albumin.
The Sonicsia houkuteltiin pitkään palaamaan keikoille, mutta yhtye kieltäytyi tarjouksista usean vuoden ajan. Viimein vuonna 2007 yhtye päätti esiintyä New Yorkin Cavestomp-festivaaleilla 2. ja 4. marraskuuta. Yhtyeen alkuperäisjäsenistä olivat mukana Gerry Roslie, Larry Parypa ja Rob Lind. Comeback-keikoilla soitti rumpuja Ricky Lynn Johnson (The Wailers) ja bassoa Don Wilhelm (The Daily Flash).
Virginia Apgar

Virginia Apgar (7. kesäkuuta 1909 – 7. elokuuta 1974) oli yhdysvaltalainen lääkäri, joka erikoistui anestesiaan ja pediatriaan. Hän kehitti erityisesti neonatologian perusteita, ja hänet muistetaan vastasyntyneen kunnon arviointiin käytettävien Apgar-pisteiden kehittäjänä.
Harju (Somero)

Harju on kylä Somerolla Kirkkojärven etelärannalla. Sen naapurikyliä ovat Härkälä lännessä, Joensuu ja Lammi pohjoisessa ja Ihamäki idässä. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 410, mikä teki siitä väkiluvultaan Someron viidenneksi suurimman kylän heti Joensuun, Jaatilan, Pappilan ja Lammin jälkeen.
Kirkonmäen kulmakunta Harjun ja Lammin kylissä on osa Someron keskustaajamaa, ja Harjun kylässä Kirkonmäen alueella sijaitsevat Someron kirkko, keskiaikainen Someron sakaristo, 1700- ja 1800-luvuilta olevat lainamakasiinit, seurakuntatalo, siunauskappeli, entinen kellotapuli ja vanha ja uusi hautausmaa, jotka yhdessä muodostavat valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön. Harjun kylän kautta kulkevat seututie 280 (Helsingintie) ja kantatie 52 (Salontie). Someron kirkkoympäristön ohella kylän kulttuurihistoriallisiin kohteisiin kuuluu venäläinen sotilashautausmaa Lamminnummella Helsingintien varressa.
Historialtaan Harju on kartanokylä, josta pääosa tai ajoittain koko kylä on aina 1800-luvulle asti kuulunut vuonna 1639 perustettuun Harjun kartanoon eli Rantakartanoon. Harjun kartano sijaitsee Kirkkojärven rannassa Härkäläntien varressa jonkin matkaa Someron kirkolta länteen, ja sen omistajiin on kuulunut muiden muassa Someron kirkkoherra Jacob Ritz. Vielä 1980-luvulla kartanon vanhasta rakennuskannasta oli jäljellä 1800-luvun puolivälissä rakennettu siipirakennus. Isossajaossa Harju oli samaa jakokuntaa viereisen Lammin kylän kanssa, ja Harjun ja Lammin sekä viereisten Härkälän ja Saarentaan kylien yhteisenä takamaana oli Laitiaistenmaa Tammelan rajalla; tästä on päätelty että kylät ovat kuuluneet vielä 1600-luvulle asti samaan jakokuntaan.
KDM Peter Willemoes

Palvelus

Alus lähti lokakuussa 2011 koepurjehdukselle Karibianmerelle, jossa muun muassa testattiin aluksen ilmanvaihtoa, jäähdytystä sekä ilmastointia. Palattuaan Tanskaan alukselle asennettiin 2012 kaksi 76 millimetrin tykkiä sekä 35 millimetrin CIWS, joiden koeammunnat suoritettiin ennen APAR-järjestelmän testausta. Thales sai APARin järjestelmätestaukset päätökseen maaliskuussa 2013 ja vuoden loppu käytettiin aluksen tietojärjestelmien päivityksiin. Näiden päätyttyä suoritettiin ESSM-ohjusten koeammunnat marraskuun lopulla Skotlannin rannikolla. Alus on palveluksessa 2014 ja se on todennäköisesti ensimmäinen aluksista, joka saavuttaa täyden operaatiovalmiuden vuoden 2015 aikana.
Arkangeli

Historia

Tsaari Iivana IV Julma antoi englantilaisille vuonna 1555 oikeuden harjoittaa alueella kauppaa. Hän perusti 1584 jokisuistoon kaupungin nimeltä Novaja Holmogory, Uusi Holmgård, joka sittemmin nimettiin läheisen luostarin mukaan Arkangeliksi, arkkienkeli Mikaelin kaupungiksi. Ennen Pietarin perustamista pääkaupungiksi ja Venäjän läntiseksi kauppasatamaksi 1703 tuli Arkangeliin jopa 126 laivaa vuodessa, mikä oli tuohon aikaan suuri määrä. Arkangeli oli tuolloin Venäjän ainoa satamakaupunki, ja sielläkin satama oli vuosittain jäässä noin puoli vuotta. Tsaari Pietari Suuri perusti alueelle telakan.
Venäjän sisällissodan aikana brittiläiset ja ranskalaiset joukot järjestivät Arkangelin alueella niin sanotun Pohjois-Venäjän intervention.
Kaupungin tsaarinaikainen uskonnollisperäinen nimi jätettiin entiselleen myös kommunistivallan aikana.
Vienanjoen suussa sijainnut Arkangeli eli Vienankaupunki oli 1800-luvulla Arkangelin kuvernementin eli Vienan läänin pääkaupunki. Lääni kattoi Venäjän pohjoisimmat osat Suomen rajalta Vienan Karjalasta Uralille asti.

Elinkeinoelämä

Arkangelista on rautatieyhteys etelään Vologdan kautta, ympärivuotisesti auki pidettävä Arkangelin satama, lentokenttä, puunjalostusteollisuutta ja kalastusta. Seudun maaperässä on timantteja, öljyä ja bauksiittia.
Arkangelissa on puunjalostusteollisuutta, mm. Solombalskin selluloosatehdas ja läheiseen Novodvinskin kaupunkiin on ennen toista maailmansotaa perustettu kartonkitehdas, joka palkittiin puunjalostustehtaiden suuren isänmaallisen sodan parhaana punaisella lipulla.

Koulutus ja kulttuuri

Kaupungin korkeakoulut ovat yhdistyneet Pohjoiseksi federaatioyliopistoksi. Yliopistotasoista koulutusta tarjotaan tekniikan, lääketieteen ja Pomorjen kulttuurin aloilta. Ilmastoltaan Arkangelin alue on Golfvirran vaikutuksesta Oulun seudun kaltaista karjatalousaluetta.
Tiedemies Mihail Lomonosov ja kirjailija Fjodor Abramov ovat syntyisin Arkangelin seudulta.

Urheilu

Venäjän kansallispeli jääpallo on Arkangelissa hyvin suosittua, ja kaupunki on isännöinyt kaksi kertaa jääpallon mm-kilpailuja. Kaupungin jääpalloseura Vodnik voitti Venäjän mestaruuden yhdeksän kertaa vuosien 1996 ja 2005 välillä.

Ystävyyskaupungit

Arkangelin ystävyyskaupunkeja ovat Emden, Słupsk, Vuoreija (Vardö), Kiiruna, Oulu, Pireus, Mulhouse ja Oregonin Portland.
Eugène Coulon (yleisurheilija)

Eugène Coulon (2. kesäkuuta 1899 – 11. maaliskuuta 1971) oli ranskalainen yleisurheilija, joka kilpaili pituushypyssä. Hänen seuransa oli Association Sportive Béziers. Coulon osallistui Antwerpenin olympialaisiin 1920, joissa hän sijoittui karsinnassa yhdenneksitoista eikä päässyt finaaliin asti. Hän hyppäsi samana vuonna ennätyksensä 672 cm.
Sirniö

Sirniö on kylä Posion kunnassa, lähellä Lapin ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntien rajaa. Kylä sijaitsee seututien 863 varrella 37 kilometrin päässä keskustaajamasta Aholasta Taivalkosken suuntaan. Kylä on kuulunut vuodesta 1926 lähtien tuolloin perustettuun Posion kuntaan. Aluksi kylä kuului Iin pitäjään, sittemmin Pudasjärven pitäjään ja tämän jälkeen Taivalkoskelle. Nykyisin asukkaita kylällä on noin 100.
Kylällä on ollut oma kauppa, pankkikonttori, posti ja koulu, jotka lakkautettiin 1990-luvulla. Taivalkosken kunnan puolella sijaitseva Mustavaaran kaivos oli aikoinaan merkittävä työnantaja kyläläisille. Kylältä löytyy nykyään vanhuksille tarkoitettu hoivakoti.
Sirniön kylä on kautta aikojen ollut kuuluisa taitavaista sepistään, jotka ovat valmistaneet itse kaikki tarve-esineensä, kuten pyydysraudat, pyssyt, karhukeihäät, lukot, saranat ja työkalut. Sirniön kylän seppätuotteita on viety Iijokea pitkin ”merimaihin” eli Ouluun ja sitä tietä laajemmallakin alueelle. Myös Vienan alueelle on toimitettu erityisesti aseita. Sirniön kyläseura on aktiivisella toiminnallaan elvyttänyt vanhaa kyläseppäperinnettä. Kylällä järjestettiin vuosina 1998–2013 vuosittain kesäkuussa Sirniön seppäpäivät. Tapahtuman järjestäjänä toimi Sirniön kyläseura. Vuonna 2013 kyläseura päätti luopua tapahtuman järjestämisestä tulevina vuosina.
Pulkovon kansainvälinen lentoasema

Vuoden 2012 liikenne

Lentoasema on Venäjän vilkkaimpia. Vuonna 2012 lentoaseman kautta matkusti kaikkiaan 11 154 560 henkeä. Tämä oli 16,1 prosenttia vuotta  2011 enemmän. Matkustajamäärältään Pulkovo oli Venäjän federaation 3. vilkkain lentoasema, edellään ainoastaan Moskovan Domodedovon ja  Šeremetjevon kansainväliset lentoasemat. Ulkomaanliikenteen osuus matkustajista oli 6,1548 miljoonaa, mikä tarkoitti 20 % kasvua edellisvuoteen. Kotimaan liikenteessä kasvua oli 11,5 % ja matkustajia oli yhteensä 4,9998 miljoonaa. Matkustajamäärien saavuttamiseksi kentälle tehtiin vuonna 2012 kaikkiaan 125 715 lentokoneiden nousua tai laskua.

Terminaalit

Lentoasemalla on nykyisin kaksi matkustajaterminaalia, yksi rahtiterminaali, 98 lentokoneiden seisontapaikkaa ja kaksi kiitotietä. Terminaali 1 palvelee lähinnä Venäjän sisäistä liikennettä sekä kansainvälisiä charter-lentoja, ja terminaali 2 puolestaan muita kansainvälisiä lentoja.

Historia

Alun perin lentoaseman nimi oli Šosseinajan lentoasema (ven. Шоссейная). Sen rakentaminen aloitettiin tammikuussa  1931 , ja se valmistui 24. kesäkuuta 1932. Ensimmäinen lentokone saapui Moskovasta samana päivänä klo 17.31 mukanaan matkustajia ja postia, 2,5 tuntia Moskovasta lähdön jälkeen.
Pulkovon lentoasemaa, kuten monia muitakin Venäjän lentoasemia, käytettiin sotilaskäyttöön toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen lentoasema palautui taas palvelemaan siviililentoliikennettä.
Vuonna  1951 lentoaseman terminaalirakennus uusittiin, jotta sinne voitaisiin operoida myös isommilla konetyypeillä. Lentoasema nimettiin Pulkovon lentoasemaksi huhtikuussa 1973, kun uusi terminaalirakennus avattiin.  1970-luvulta 1990-luvulle  mentäessä lentoaseman matkustajamäärät kasvoivat jopa 40–50 %. Vuonna 1990  Pulkovon lentoaseman kautta kulki yhteensä 4 837 000 matkustajaa.
Kimmo Behm

Kimmo Behm on ollut Nurmijärven kunnanjohtaja huhtikuusta 1999 lähtien. Hänet valittiin vuonna 1999 kunnanjohtajaksi seitsenvuotiskaudeksi, vuonna 2006 toiseksi seitsenvuotiskaudeksi ja vuonna 2013 viisivuotiskaudeksi.
Turun keskuspaloasema

Turun keskuspaloasema on Turun VII kaupunginosassa, Eerikinkatu 35:ssä sijaitseva J. Eskil Hinderssonin suunnittelema varhaista klassismia ja jugendia yhdistelevä punatiilinen rakennus. Rakennus on valmistunut 1. syyskuuta 1916. Rakennuksen esikuva on Hampurin paloasema.
Aseman alkuaikoina palokunnalla oli käytössä hevosten vetämät palokärryt, joten asemalla on ollut tilat hevosille. Asemalle rakennettiin myös asuntoja päällystön perheille. Viimeiset asukkaat muuttivat talosta vuonna 1982.
Asema on Turun päivystävä paloasema ja siellä päivystää aina vähintään 9 paloautoa. Asemalla on Varsinais-Suomessa eniten palo- ja ambulanssitehtäviä. Asemalla päivystää virka-aikana neljä palomestaria. Näistä VS Länsi 30 ja Itä 30 ovat virka-ajan ulkopuolella kotona varallaolossa. Länsi 3 päivystää virka-ajan ulkopuolella Naantalin Luolalan paloasemalla ja Itä 3 Liedon paloasemalla.
Keisaritulikärki

Koko ja ulkonäkö

Pituudeltaan kuusikymmensenttinen keisaritulikärki on ollut suurin elossa oleva tikkalaji. Sen höyhenpeite on huomiota herättävän mustavalkokuvioinen, nokka vaalea ja päälaella punainen harja.

Levinneisyys ja elinympäristö

Keisaritulikärkiä tavattiin melko yleisenä 1950-luvulle asti Yhdysvaltojen ja Meksikon rajamailla vuoristometsissä yleensä kahden kilometrin yläpuolella. Ne liikkuivat parvissa vaeltaen metsän tuhohyönteisten parveilukausien mukaan.
Elinympäristön hävitys ja metsästys ovat ajaneet lajin rämetulikärjen tavoin sukupuuton partaalle. Laji on voinut jopa jo kuolla sukupuuttoon, vaikka havaintoja yksittäisistä linnuista on tehty pitkin 1990-lukua.
Oskari Lylykorpi

Oskari Valerian Lylykorpi (aik. Jeriko, 14. kesäkuuta 1880 Mäntsälä – 14. toukokuuta 1917 Hämeenlinna) oli suomalainen puuseppä, päätoimittaja ja kansanedustaja. Lylykorpi toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1908–1909 ja 1911–1914.
Lylykorpi toimi puuseppänä Mäntsälässä vuoteen 1914, jolloin hänet valittiin Hämeen Voiman päätoimittajaksi Hämeenlinnaan. Tehtävää hän hoiti kuolemaansa saakka. Aikaisempaa lehtityökokemusta Lylykorvella oli Työläisen väliaikainen toimittajana.
Kunnallispolitiikassa Lylykorpi toimi Mäntsälän kunnanvaltuustossa. Muita luottamustehtäviä hänellä oli Torpparien keskustoimikunnassa ja Palvelijain liittotoimikunnassa.
Sichuanin isopandan rauhoitusalueet

Sichuanin isopandan rauhoitusalueet (kiin. 四川大熊猫栖息地) sijaitsevat Sichuanin maakunnassa, Kiinassa. Niissä elää yli 30 prosenttia maailman isopandoista. Alue on laajuudeltaan 924 500 hehtaaria ja käsittää seitsemän luonnonsuojelualuetta ja yhdeksän maisemapuistoa Quinglain ja Jiajin vuoristoissa. Isopandan lisäksi rauhoitusalue on myös harvinaisten kultapandan, lumileopardin ja puuleopardin suojapaikka. Alue on kasvistoltaan yksi maailman monimuotoisimmasta sademetsien ulkopuolella.
Sichuanin isopandan rauhoitusalueet otettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2006.
O.C.

Sarjan esitys Suomessa

Sarjaa on Suomessa esitetty tiistaisin iltakahdeksalta MTV3-kanavalla. Sarjan ensimmäistä tuotantokautta (27 jaksoa) alettiin esittää MTV3-kanavalla 30. marraskuuta 2004. Myös sarjan toinen tuotantokausi (24 jaksoa) ja kolmas tuotantokausi (25 jaksoa) on näytetty Suomessa kokonaan. Ensimmäisen tuotantokauden uusintajaksot pyörivät MTV3-kanavalla kesällä 2006, ja niistä ehdittiin esittää 15 ensimmäistä, ennen kuin kolmas tuotantokausi pyörähti käyntiin 5. syyskuuta 2006. Heti kolmannen tuotantokauden loputtua alettiin 13. maaliskuuta 2007 esittää neljättä eli viimeistä tuotantokautta. Syksyllä 2008 sarjaa alettiin esittää Sub-kanavalla. Sub aloitti O.C.:n uusinnat ensimmäisestä kaudesta lähtien kesällä 2011.
Powerglide

Powerglide on General Motorsin vuosina 1950–1973 valmistama automaattivaihteisto, jossa on hydrokineettinen momentinmuunnin ja planeettahammaspyörästöllä toteutettu mekaaninen vaihde. Powerglidessa on kaksi vaihdetta eteenpäin ja yksi taaksepäin ajoa varten. Ylempi vaihde on suora. Johtuen Powergliden vaihteiden vähyydestä, sen toiminta perustuu laajalle nopeusalueelle suunnitellun momentinmuuntimen käyttöön.

Pitkä historia

Powergliden seuraajaksi suunniteltiin saman valmistajan Turboglide vaihteistoa, jonka toiminta hyödynsi erityisen pitkälle kehitettyä momentinmuunninta. Turbogliden valmistus aloitettiin vuonna 1957 mutta lopetettiin jo 1961 laatuongelmien vuoksi. Näin ollen Turboglide ei syrjäyttänytkään Powerglidea, joka puutteistaan huolimatta saavutti mainetta kestävyydellään. Vuodesta 1962 alkaen Powerglidea valmistettiin alumiinirunkoisena. Vuosina 1968–1971 Powergliden vaihtoehdoksi valmistettiin hieman halvempaa käsivalintaista versiota, joka ei saavuttanut suurta suosiota. Powergliden valmistus jatkui, kunnes vuonna 1974 kolmevaihteinen Turbo-Hydramatic syrjäytti sen. 
Vaikka General Motors lakkasi valmistamasta Powerglidea, lujuutensa ansiosta sitä käytetään yhä kiihdytysautokisoissa. Useat pienet valmistajat ovat myöhemmin valmistaneet omia versioitaan Powerglidesta harrastajien käyttöön.
Marjukka Tepponen

Perhe

Tepponen on kotoisin Siilinjärveltä, josta perhe muutti Kuopioon 2001. Hänen isänsä on ammattimuusikko Kuopion kaupunginorkesterissa. Tepponen kertoo oopperakärpäsen iskeneen hänen käytyään katsomassa Kuopiossa La bohème -oopperan ainakin kuusi kertaa. Tepponen kertoo tärkeimmän palautteensa olevan hänen huonokuuloisen, jo edesmenneen mummonsa mietteet, että Marjukan ääni kuulostaa siltä ”kuin se tulisi taivaasta”. Hän kertoo eläneensä toisen puolen elämästään kasvaen maalla hevosia hoidellen ja ihan tavallisia töitä tehden.
»Isovanhemmillani oli maatila, jossa kasvatettiin ja valmennettiin ravihevosia. Aikoinani omistinkin kolme hevosta. Haaveena on joskus omistaa oikein hyvä hevonen.» 
(Marjukka Tepponen, 14. heinäkuuta 2011 )
Tepposen puoliso on yhdysvaltalainen baritoni Kevin Greenlaw. He asuvat Lontoossa. Häät on tarkoitus viettää alkukesästä 2016. Tepponen ja Greenlaw esiintyivät nimirooleissa Tampere Filharmonian Kullervo-sinfoniassa 2015 ja yhdessä myös Turun ruotsalaisen teatterin Figaron häissä 2014.
Canterbury

Historia

Nykyisen Canterburyn alueella on ollut asutusta ainakin pronssikaudelta lähtien. Roomalaisaikaan kaupungin nimi oli Durovernum Cantiacorum. Nimi on latinaa ja viittasi rautakautiseen oppidumiin eli linnoitettuun asutuskeskukseen, joka sijaitsi lähellä Canterburya. Nimeltä Durovernum Cantiacorum mainittiin ensimmäisen kerran eräänlaisessa roomalaisessa tiekartassa myöhäisellä 100-luvulla, jolloin kylä toimi roomalaisen Kentin pääkaupunkina. 
Myöhäisrautakaudella, hieman sen jälkeen kun roomalaiset olivat hyökänneet Britanniaan vuonna 55 eaa., kelttiheimo belgit asettuivat alueelle. Myös oppidumin asukkaat siirtyivät lähemmäs Canterburya Gaius Julius Caesarin ja roomalaisen hyökkäysen tieltä, ja oppidum lähestulkoon hylättiin. Vuonna 43 Rooman valtakunta aloitti Britannian valloituksen.
Arkeologien löydökset ovat osoittaneet, että roomalaiset asettuivat asumaan Canterburyyn hyvin pian valloituksen jälkeen. Alueelle rakennettiin muun muassa castra, roomalainen sotilasleiri, sekä muita rakennuksia kuten basilika, teatteri ja kylpylä.
Kaupungin augustiinilaisluostari perustettiin vuonna 597 nykyisen katedraalin paikalle.
Elielinaukio

Elielinaukio (ruots. Elielplatsen) on aukio Helsingin ydinkeskustassa Helsingin päärautatieaseman vieressä länsipuolella. Se on nimetty aseman suunnittelijan Eliel Saarisen mukaan. Aukio on suurimmaksi osaksi seutubussien lähtö- ja saapumislaitureita. Terminaali avattiin liikenteelle 30. lokakuuta 2000. Aukion pohjoispäässä on Holiday Inn -hotelli, itäpuolella rautatieasema, eteläpäässä Elielinaukion ja Asema-aukion välissä ravintola Vltava ja länsipuolella Postitalo sekä Sanomatalo.
Moksi (Vihti)

Moksi on kulmakunta ja entinen koulupiiri Vihdissä. Se koostuu alkujaan useiden kylien, etenkin Kourlan takamaista. Luonnonympäristöä Moksissa hallitsevat laajat metsät ja pitkään erämaisena säilynyt Moksjärvi. Moksjärven rannalla sijaitsevat Konianvuoren luonnonsuojelualue, Vihdin seurakunnan leirikeskus Riuttaranta ja Vihdin kunnan leirikeskus Vihdin Pirtti, joka toimii myös kyläläisten kokoontumispaikkana. Ennen leirikeskukseksi muuttamista Vihdin pirtti toimi kylän kouluna.
STOL

STOL-lentokone (engl. Short Take-Off and Landing) on lyhyeltä kiitotieltä lentoon lähtevä ja lyhyelle matkaa laskeutuva lentokone. STOL on  ilmailun kielessä käytetty termi.
Wolfgang Wiltschko

Wolfgang Wiltschko (21. elokuuta 1938 Kienberg, Böhmerwald) on saksalainen lintutieteeseen erikoistunut eläintieteilijä ja etologi.
Wiltschko opiskeli eläin- ja kasvitiedettä sekä kemiaa Johann Wolfgang Goethe-Universität Frankfurt am Mainissa vuosina 1959–1967, ja väitteli siellä 1967 tohtoriksi punarinnan muutosta ja sen kyvystä aistia maan magneetti­kenttiä (Über den Einfluss statischer Magnetfelder auf die Zugorientierung der Rotkehlchen (Erithacus rubecula)). Hän tomi yliopiston eläintieteen laitoksen assistenttina 1967–1973.
1974 Wiltschko toimi William T. Keetonin stipendiaattina Cornellin yliopistossa Ithacassa. Tämän jälkeen hän oli Johann Wolfgang Goethe-Universität Frankfurt am Mainin eläintieteen professori vuodesta 1975 lähtien, kunnes vetäytyi eläkkeelle vuonna 2003.
Wiltschko toimi Saksan Lintutieteellisen Yhdistyksen puheenjohtajana 1992–1997.