google/wiki40b huggingface dataset:
Harriet (kilpikonna)

Harriet (noin 1830 Ecuadorin Galápagossaaret – 23. kesäkuuta 2006 Australia) oli galápagoksenjättiläiskilpikonna (Geochelone nigra porteri), jonka iäksi on arvioitu 175 vuotta. Sitä pidettiin elinaikanaan maailman vanhimpana elossa olleena eläimenä, joskin joitakin muita kilpikonnia on väitetty Harrietiakin vanhemmiksi.
Harrietia on väitetty Charles Darwinin vuonna 1835 kiinni ottamaksi, mutta tätä tarinaa pidetään todennäköisesti vääränä, sillä vuonna 1998 tehdyn DNA-testin mukaan Harriet kuuluu Geochelone nigran alalajiin G. n. porteri, joka on endeeminen Santa Cruzin saarella, jolla Darwin ei koskaan käynyt. Darwin on siis todennäköisesti saanut Harrietin ja kaksi muuta Galápagokselta mukanaan tuomaansa kilpikonnaa joltakulta, joka on käynyt Santa Cruzilla.

Harrietin elämä

Charles Darwin toi vuonna 1835 mukanaan Lontooseen kolme noin viisivuotiasta, lautasen kokoista kilpikonnaa, joille antoi nimet Tom, Dick ja Harry. Dick kuoli jo vuonna 1880, mutta Tom eli aina vuoteen 1949 asti. Darwinilla oli mukanaan Galápagossaarilla nuori laivasto-upseeri John Wickham, joka oli Lontooseen paluun jälkeen lähdössä kohti Australiaa (ja josta myöhemmin tuli Brisbanen kaupungin poliisituomioistuimen tuomari). Darwin antoi Harry-konnansa hänelle.
Vuonna 1842 noin 12-vuotias kilpikonna luovutettiin Australian Queenslandissa sijaitsevalle Brisbanen kasvitieteelliselle puutarhalle. Brisbanessa Harrietia luultiin yli sadan vuoden ajan koiraaksi, ja sitä yritettiin saada parittelemaan muiden Galápagosilta tuotujen naaraskonnien kanssa. Brisbanessa Harrietin piti myös antaa lasten ratsastaa selässään. Kun puutarhan eläinosasto suljettiin, Harrietista ei kuitenkaan hennottu luopua, vaan se jätettiin kulkemaan vapaana puutarhan alueelle.
Harriet eli Brisbanessa vuoteen 1958, jolloin se siirrettiin Australian Gold Coastilla sijaitsevaan Fleayn villieläinten turvakotiin, jossa myös sen oikea sukupuoli vihdoin huomattiin 1960-luvulla (ja tuolloin sen nimi myös muutettiin Harrysta Harrietiksi). Vuonna 1987 Harriet siirrettiin edelleen Queenslandin Beerwahissa sijaitsevaan Australia Zoo -nimiseen eläintarhaan, missä se vietti loppuelämänsä vuoteen 2006 saakka.

Luonne

Harrietin sanotaan olleen kilpikonnaksi hyväluontoinen. Sen kerrotaan rakastaneen ihmisten huomiota ja nauttineen kilpeensä taputtamisesta. Suurimman osan päivästä Harriet torkkui kotilammellaan. Harriet söi kiinanruusuja, kesäkurpitsaa, kurpitsaa, papuja, persiljaa, lehtisikuria ja kiinankaalia.
Harrietin 175. syntymäpäivää juhlittiin 15. marraskuuta 2005. Luonnossa nämä kilpikonnat elävät "vain" noin 150 vuotta. Harrietin pitkän iän syyksi arvellaan sen viettämää stressitöntä elämää sekä sitä, ettei se koskaan muninut.

Kuolema

Harriet kuoli 175 vuoden ikäisenä 23. kesäkuuta 2006 sairauden aiheuttamaan sydänvikaan. Se painoi kuollessaan lähes 150 kg. Kilpikonnan viimeinen omistaja oli luonto-ohjelmia televisioon tehnyt Steve Irwin.
All Through the Night

Vastaanotto

Albumi sai hyvän vastaanoton. Kaaoszinen Aleksi Parkkonen antoi albumille arvosanan 9/10. Hän sanoo musiikin olevan yksinkertaisesti iskevää ja askeettista, jonka tarkoitus on ainoastaan tuottaa kuulijalle rock-elämys, missä se onnistuu mallikkaasti. Niin ikään Imperiumin Munamankeli piti albumia yksinkertaisesti menevänä, hyväntuulisena ja pätevänä rokkina, joka ei vaadi kuulijaltaan liikoja.
Ueno

Ueno (jap. 上野) on kaupunginosa Japanin pääkaupungissa Tokiossa. Se sijaitsee Taitōn erillisalueella. Uenossa sijatsee muun muassa Uenon puisto, Uenon eläintarha sekä Tokion kansallismuseo. Rautatieliikennettä varten Uenossa on Uenon rautatieasema. Ueno rakennettiin alun perin Kan'ei-jin temppelin ympärille.
Antelope (1546)

Valmistus

Alus laskettiin vesille 1546 ja sillä oli sisaralus Hart, joka poistui alusluetteloista 1568. Alus oli alun perin nelimastoinen.

Palvelus

Kuninkaallisen vuoden 1547 varusluettelon mukaan aluksella oli 170 hengen miehistö sekä 30 tykkimiestä. Sen aseistuksena oli pronssinen puolikanuuna, kolme pronssista kulveriinia, neljä valurautaista puolikulveriinia sekä lukuisa joukko pienempiä tykkejä. 5. tammikuuta 1548 alusluetteloon se oli merkitty 300-tonniseksi kaljuunaksi, jonka valmistusvuodeksi oli merkitty 1546 ja miehistöksi 200. Tuolloin aseistuksena oli neljä pronssitykkiä ja 40 rautaista tykkiä.
Alus otettiin palvelukseen vuoden 1558 uudelleen rakentamisen jälkeen vuonna 1559–1560 Skotlannin rannikolle päällikkönään William Southwick. Alus rakennettiin uudelleen 1577–1581 ja se modernisoitiin Deptfordissa 1585–1586. Vuonna 1588 aluksen päällikkönä oli Sir Martin Frobisher, joka oli tehtävässä toukokuuhun asti. Tämän jälkeen päällikkönä oli Sir Henry Palmer elokuuhun ja edelleen John Wynter. Vuonna 1597 aluksen päällikkönä oli Sir John Gilbert, jonka korvasi Sir Thomas Vavasour Azoreille tehtävää retkeä varten. Vuonna 1599 aluksen päällikkönä oli Sir Robert Mansell ja se oli sijoitettuna Irlantiin. Vuodet 1601–1602 alus oli Kanaalissa päällikkönään Jeremy Turner. Alus rakennettiin uudelleen 1618.
National League (jalkapallo)

Historia

Sarjan perustivat vuonna 1979 Northern Premier Leaguessa ja Southern Leaguessa pelanneet joukkueet. Alun perin sarja tunnettiin nimellä Alliance Premier League. Nimitys konferenssi otettiin käyttöön vuonna 1986. Olemassaolonsa 25 ensimmäistä vuotta sarja käsitti vain yhden sarjatason. Ylimmän sarjatason alle perustettiin alueelliset etelä- ja pohjoislohkot kaudeksi 2004–2005 (Conference North ja Conference South). Kesällä 2015 pääsarjatasosta tuli National League ja alueelliset lohkoista National League North ja National League South.

Sarjajärjestelmä

National Leaguen ylimmälle tasolle kuuluu 24 joukkuetta, jotka pelaavat keskenään kaksinkertaisen sarjan. Kauden päätteeksi kaksi joukkuetta nousee kakkosliigaan. Voittaja nousee automaattisesti, toisesta nousijapaikasta pelaavat sijoille 2–7 sijoittuneet joukkueet. Kaksi parasta pääsee suoraan karsintojen välieriin, kun taas sijoille 4-7 sijoittuneet pelaavat ylimääräisen kierroksen. Vastaavasti Kakkosliigan kaksi heikoiten sijoittunutta joukkuetta putoaa National Leagueen. National Leaguen neljä heikoiten sijoittunutta joukkuetta putoavat pohjois- ja etelälohkoihin, joissa kummassakin pelaa 22 joukkuetta. Kaudeksi 2020–2021 lohkojen joukkuemäärä kasvaa 24 joukkueeseen. Vastaavasti kummastakin nousee kaksi joukkuetta.
Liigan laajenemisen vuoksi kaudella 2019–2020 etelä- että pohjoislohkon kaksi heikointa joukkuetta putoaa Step 3 -tasoksi kutsutuihin liigoihin, joita ovat Northern Premier League, Southern League ja Isthmian League. Kaudesta 2020–2021 eteenpäin lohkojen neljä heikointa putoaa.
American Express

American Express -kortit Suomessa

Suomessa tarjolla olevat Amex-kortit ovat maksuaikakortteja, joilla ei ole luotto-ominaisuutta.

Basic Card

Kortilla ei ole vuosimaksua. Sillä ei saa mitään erityisetuja, jotka kuuluvat muihin kortteihin.

Green Card

Kortin vuosimaksu on 70 €. Vuosimaksu sisältää pääsyn palkinto-ohjelmaan. Siinä kortilla tehdyt ostokset kerryttävät pisteitä, joilla voi lunastaa tavara- ja palvelupalkintoja. Myös rinnakkaiskortit ovat mahdollisia tästä luokasta ylöspäin.

Gold Card

Kortin vuosimaksu on 170 €. Tähän korttiin kuuluu palkinto-ohjelman lisäksi muun muassa Priority Pass -lounge-kanta-asiakaskortti ja matkavakuutus.

American Express -kortit muualla

American Expressin maksukortit Yhdysvalloissa ovat maksuaikakortteja, varsinaisia luottokortteja ja ladattavia prepaid-kortteja.
Vuosina 1987–2009 American Express myönsi luottokortteja tuotenimellä Optima. Vuodesta 2014 alkaen tarjolla on ollut EveryDay-kortti.

Black Card eli Centurion Card

Korttia ei voi erikseen hakea, vaan se luovutetaan tarkkojen kriteerien mukaan. Kortteja myönnetään sekä yksityiseen että yrityskäyttöön. Korttia ei voi saada kaikissa maissa; Yhdysvaltojen ulkopuolella korttia tarjoavat American Expressin konttorit muun muassa Kanadassa, Meksikossa sekä osassa Euroopan ja Aasian maita. Vuosittaiset kulutusvaatimukset ovat arviolta noin 250 000 Yhdysvaltain dollaria.
Kortti valmistetaan titaanista, ja sen jäsenyysmaksu on maasta riippuen muutamia tuhansia euroja tai dollareita vuodessa. Kortinhaltijat voivat esimerkiksi täysihintaisia lentolippuja ostaessaan saada lisukkeeksi ilmaisia lippuja tai ykkösluokan lipun kakkosluokan lipun hinnalla. Lisäksi he pääsevät lentokentillä sijaitseville klubeille ja muihin VIP-tiloihin, saavat alennusta lukuisissa luksushotelleissa ja ovat oikeutettuja saamaan erilaisia ostospalveluita. Kortinhaltijoista suurin osa on miehiä, joiden omaisuus on keskimäärin 4,5 miljoonaa euroa.
David X. Cohen

David Samuel Cohen eli David X. Cohen (s. 1966) on yhdysvaltalainen televisiotuottaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnetaan työstään animaatiosarjoissa Simpsonit ja Futurama.
Cohen aloitti käsikirjoittajan uransa vuonna 1992 animaatiosarjassa Beavis ja Butt-head. Simpsoneiden käsikirjoittajiin hän kuului 6.–10. tuotantokaudella vuosina 1994–1998 ja kirjoitti sarjaan 13 jaksoa. Hän käytti tuolloin nimeä David S. Cohen, mutta alkoi käyttää nimessään X-kirjainta erottuakseen Courage the Cowardly Dog -sarjan käsikirjoittajasta David Steven Cohenista. Cohen kehitti Futurama-sarjaa yhdessä Matt Groeningin kanssa ja toimi vuodesta 1998 sen pääkäsikirjoittajana sekä apulaistuottajana.
Intialaiset vinttikoirat

Chippiparainvinttikoira

Rodun tuntomerkkeihin kuuluvat elegantti ryhti, pitkäpäisyys ja kevyet liikkeet, jotka eivät kosketa maahan. Säkäkorkeus on 62 cm:stä ylöspäin ja karvapeite harmaavalkoinen, harmaa tai harmaankirjava. Chippiparai on varautunut ja vaikeasti lähestyttävä. Se on yleinen Trinelvelin ja Madurain alueilla.

Kombai

Combai on sekä karhunmetsästys- että vahtikoira. Se on paariatyyppinen, vankkarakenteinen ja joko punaruskea tai punainen. Kuonossa on musta maski ja selässä musta viiva. Selkää pitkin kasvaa samanlainen ridge kuin rhodesiankoiralla, thai ridgebackillä ja phu quocinkoiralla.

Mudholinvinttikoira

Kookkaan mudholinvinttikoiran karvapeitteen väritys vaihtelee paljon. Toinen nimitys caravan hound viittaa erityisesti pienikokoisiin ja erittäin hentorakenteisin yksilöihin.

Pashmi

Tämä mudholinvinttikoiran hapsukarvainen, useimmiten laikullinen muunnos muistuttaa salukia.

Rajapalayaminvinttikoira

Tämä jäniksen ja karhun metsästykseen käytettävä rotu on suoraselkäinen ja vinttikoiraksi kohtuullisen vankkarakenteinen. Pää on epäjalo ja melko roteva ja häntä kaartuu korkealle selän ylle. Säkäkorkeus on 60-65 cm ja yleisin väritys norsunluunvalkoinen vaaleanpunaisella pigmentillä. Silmät saattavat toisinaan olla siniset, mutta tällöin koira on kuuro albiinogeenin takia.

Rampurinvinttikoira

Kookas rampurinvinttikoira on saanut nimensä kotiseudultaan. Se on yleensä musta.

Muita intialaisia vinttikoiria

Muita tähän ryhmään lukeutuvia rotuja ovat muun muassa kaikadinkoira, kanni, maratinvinttikoira ja vanjarinvinttikoira.
Amino- ja karboksiterminaali

Aminoterminaali, N-terminaali eli N-terminus on haarautumattoman aminohappoketjumolekyylin se pää, jossa on aminohappoon sitoutumaton vapaa aminoryhmä (-NH₂).
Karboksiterminaali, C-terminaali eli C-terminus on haarautumattoman aminohappoketjumolekyylin se pää, jossa on aminohappoon sitoutumaton vapaa karboksyylihapporyhmä (-COOH).
N/C-terminaalit voidaan yhä määritellä N/C-terminaaleiksi vaikka niihin olisi liittynyt muita molekyylejä, kunhan liittyneet molekyylit eivät ole aminohappoja.
N/C-terminaalien käsitteitä käytetään esimerkiksi paikantamaan peptidien tai proteiinien alueita. Tätä voidaan käyttää tarkempaan rakennejaotteluun ja siten myös osoittamaan kirjallisesti/sanallisesti jonkin tietty kohta peptidin/proteiinin rakenteessa.
Käsite on hyödyllinen myös peptidien/proteiinien rakenteiden yksinkertaistetuissa esitystavoissa. Kemiassa pätevän käytännön mukaan nimettäessä tai esitettäessä aminohappoketju, edetään sen N-terminaalista vasemmalle oikealle kohti C-terminaalia. Aminohappoja voidaan esittää typistetysti niiden kirjainsymboleina. Alaniini on A ja glysiini G. Siten yleisen säännön mukaan esimerkiksi sekvenssin GGAA N-terminaali alkaa glysiinistä. AAGG-sekvenssissä N-terminaali alkaa alaniinista.
Roussit

Lajit

Varhaisimmat roussien heimoon kuuluvat fossiilit on ajoitettu myöhäiselle liitukaudelle. Tällaisia sukuja ovat muun muassa Antarktikselta löydetty Antarctiberyx, Italiasta löydetty Liptoberyx ja Hoplopteryx. Nykyään heimossa elää noin 39 lajia, jotka jaetaan seitsemään sukuun. Rousseihin kuuluvia lajeja ovat muun muassa keltaroussi (Hoplostethus atlanticus), mustaroussi (Hoplostethus codenati) ja välimerenroussi (Hoplostethus mediterraneus).

Anatomia

Suurin osa roussilajeista saavuttaa korkeintaan noin 20 cm pituuden, mutta suurimmat lajit kuten keltaroussi voivat kasvaa noin 55 cm pitkiksi. Ruumiinmuodoltaa kalat ovat usein litteitä ja pää on suurikokoinen. Silmät ovat suuret tai keskikokoiset ja päässä on limatäytteisiä aistikanavia, eräillä lajeilla myös bioluminoivia elimiä. Roussien suu on melko suuri ja hampaat pienet. Suomut ovat lajista riippuen joko pienet ja pyöreät tai suurikokoiset ja levymäiset. Levymäisiä suomuja on usein vatsan alareunassa. Väriltään lajit ovat usein punertavia tai hopeanharmaita.

Levinneisyys ja elintavat

Roussien heimoon kuuluvia lajeja tavataan Atlantista, Välimerestä, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Kalat liikkuvat yleensä lähellä pohjaa tyypillisesti 75–1 500 metrin syvyydessä merenpinnasta. Lajien ravinto koostuu pienistä kaloista, äyriäisistä ja nilviäisistä. Lisääntymisbiologiaa ei juurikaan tunneta.
Erityisesti keltaroussia kalastetaan ruokakalaksi trooleilla. Roussit kuitenkin lisääntyvät hitaasti, joten kannat ovat alttiita taantumiselle kalastuksen seurauksena.
Quanah Parker

Quanah Parker (noin 1848 – 23. helmikuuta 1911, intiaaninimeltään Puthnoconi) oli yksi comanche-intiaanien viimeisistä sotapäälliköistä Keski-Texasissa. Hän oli valkoisen naisen Cynthia Ann Parkerin ‎ja comanche-päällikkö Peta Noconan lapsi. Parkerin elämään tuli käänne, kun hänen isänsä sai surmansa 18. joulukuuta 1860 valkoisten kostoiskussa. Samalla hänen äitinsä vietiin valkoisten puolelle, koska valkoiset halusivat vapauttaa tämän. Quanah nousi heimon päälliköksi ja johti heimon ankaraa vastarintaa valkoisia uudisasukkaita vastaan.
Vuonna 1875 comanche-joukko laski aseensa ja muutti reservaattiin Oklahomaan. Toisin kuin monet muut intiaanit, Quanah Parker sopeutui sinne hyvin. Hänellä oli liikemiesvainua ja poliittista taitoa, ja hänestä tuli vaikutusvaltainen intiaanijohtaja. Niinpä hän oli luomassa intiaaniuskontoja ja kristinuskoa sekoittavaa Amerikan alkuperäiskansojen kirkkoa. Hän kuvasi intiaanien uskontoa sanoen, että valkoinen mies menee kirkkoon puhumaan Jumalasta, mutta intiaani menee tiipiihinsä puhumaan Jumalalle.
Sundsvall

Historiaa

Suuri Pohjan sota ulottui vuonna 1721 Sundsvallin alueelle, jolloin vastarinnasta huolimatta venäläiset valtasivat kaupungin ja polttivat sen maan tasalle. Palolta säästyi vain kirkko ja kellotapuli.
Sundsvall kasvoi agraarisesta takapajulasta voimakkaasti 1800-luvun puolivälissä alueen sahateollisuuden kasvun myötä, kunnes vuosisadan loppupuoliskolla alueella oli eniten sahateollisuusalan yrityksiä koko maailmassa. Hyvinvointi näkyi väkimäärässä, joka kymmenkertaistui 1800-luvun aikana. Vuoden 1879 suurlakko, Sundsvallsstrejken, ensimmäinen laatuaan Ruotsissa, oli seurausta senhetkisestä sahateollisuuden palkkojen laskusta.
Vuoden 1888 palossa menetettiin jälleen suuri osa kaupunkia, mistä viisastuneina Sundsvallista rakennettiin uusgoottilaista, uusrenessanssia ja uusbarokkilaista tyyliä edustava ajanmukainen kivikaupunki, Stenstaden. Sundsvallin arkkitehtuuria arvostetaan niin, että esimerkiksi vuonna 2017 kaupunki sijoittui kärkeen Arkitekturupproret-blogin (suom. arkkitehtuurikapina) yleisöäänestyksessä Ruotsin kauneimmasta kaupungista.

Urheilu

Sundsvallista ovat kotoisin jalkapalloseura GIF Sundsvall, jääkiekkoseura IF Sundsvall Hockey ja koripalloseura Sundsvall Dragons.
Ernie Davis

Ernie Davis (14. joulukuuta 1939 New Salem, Fayette County, Pennsylvania – 18. toukokuuta 1963 Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän voitti vuoden 1961 Heisman Trophyn. Hän oli ensimmäinen afroamerikkalainen pelaaja, jolle myönnettiin kyseinen palkinto.
Yli 50 yliopistoa tarjosi Davisille stipendiä aikana, jolloin ne olivat afroamerikkalaisille tiukassa. Hän päätti seurata Syracusen yliopistossa idoliaan Jim Brownia, jonka urheilulehti The Sporting News valitsi vuonna 1999 kaikkien aikojen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaispelaajaksi. Syracusessa Davis sai kannettavakseen Brownin numeron 44 paidan. Lukuisten voittojen ja murskattujen yliopistosarjaennätysten kautta Davisista tuli NFL:n ykkösvaraus (ensimmäinen afroamerikkalainen ykkösvaraus) 1962. Varauksen teki Washington Redskins, mutta Davis kaupattiin heti Cleveland Brownsiin, jossa Jim Brownkin pelasi.
Davis ei kuitenkaan pelannut yhtään ammattilaisottelua, sillä hän sairastui kesällä 1962 akuuttiin myelooiseen leukemia, johon hän kuoli toukokuussa 1963 vain 23-vuotiaana. Hänelle myönnettiin vuonna 1979 postuumisti paikka College Football Hall of Famessa. Ernie Davis Middle School on hänen mukaansa on nimetty koulu Elmirassa Chemungin piirikunnassa New Yorkissa, jonne hän muutti 12-vuotiaana ja jossa hänen lahjansa amerikkalaiseen jalkapalloon kävivät ilmi. Davis on haudattu paikkakunnan Woodlawnin hautausmaalle.
Robert C. Gallagherin kirjaan Ernie Davis: The Elmira Express perustuva Hollywood-elokuva Express - Ernie Davisin tarina (engl. The Express) vuodelta 2008 kertoo Ernie Davisin elämäntarinan. Elokuvassa Davisia näyttelee Rob Brown. Syracuse Orangen päävalmentaja Ben Schwartzwalderia näyttelee Dennis Quaid.
Juha Kulmala

Juha Kulmala (s. 8. helmikuuta 1962 Lieto) on turkulainen runoilija. Hänen esikoisteoksensa ...väärin kootut runot julkaistiin 2002. Kulmalan toinen kokoelma ?Mitä te odotatte ilmestyi 2006. Hän on myös lukenut tekstejään vuonna 2002 julkaistulle Runo&Ääni-levylle.
Kulmala sai vuonna 2011 ensimmäisen jaetun Jarkko Laine -palkinnon teoksestaan Emme ole dodo. Vuonna 2014 hänen teoksensa Pompeijin iloiset päivät palkittiin Tanssiva karhu -runopalkinnolla.
Boeing C-17 Globemaster III

Tehtävät

C-17 Globemaster III on Yhdysvaltain ja useiden länsimaiden ilmavoimien rahtikonetyyppi. Se pystyy joukkojen ja kaikentyyppisen rahdin nopeaan kuljettamiseen tukikohtiin tai suoraan kohdealueelle. Kone pystyy joukkojen ja rahdin kuljetuksiin ja/tai pudottamiseen suoraan sotatoimialueelle. C-17-koneita käyttävien joukkojen joustavuus ja suorituskyky parantaa Yhdysvaltain maailmanlaajuista liikkumiskykyä.  
C-17 on käytetty toimittamaan sotilastarvikkeita ja humanitaarista apua Enduring Freedom –operaation yhteydessä Afganistanissa sekä Iraq Freedom–operaation yhteydessä Irakissa. 26. maaliskuuta 2003 viisitoista USAF C-17:ää pudotti yöpudotuksena 1 000 laskuvarjojääkäriä Bashuriin Irakiin pohjoisen rintaman avaamiseksi Irakia vastaan.
Suomi on mukana kahdentoista maan ryhmässä (Strategic Airlift Capability), joka on hankkinut kolme C-17-sotilaskuljetuskonetta yhteiskäyttöön. Mukana ovat Nato-jäsenistä Norja, Yhdysvallat, Unkari, Viro, Liettua, Alankomaat, Puola, Slovenia, Bulgaria ja Romania. Suomen lisäksi Naton rauhankumppanuusohjelman jäsenistä mukana on Ruotsi. Ensimmäinen koneista luovutettiin heinäkuussa 2009, toinen syyskuussa ja kolmas lokakuussa 2009. Koneita operoi SAC:n operatiivinen yksikkö Heavy Airlift Wing ja ne on sijoitettu Pápan lentotukikohtaan Länsi-Unkariin.

Ominaisuudet

C-17:n voimanlähteenä on neljä työntövoiman kääntimillä eli suihkujarruilla varustettua F117-PW-100 (Pratt & Whitney PW2040) ohivirtausmoottoria. Jokainen moottori tuottaa 180kN työntötehon. 
Kone vaatii vain kolmen hengen miehistön. Se voi kuljettaa 70 tonnia painavan M1 Abrams -panssarivaunun. Maksimikuljetuskapasiteetti C-17:llä on 77 500 kg. Lentokorkeus 28 000 jalkaa (8 500 m), lentomatka 2 400 meripeninkulmaa (4 400 km). Lentonopeus 450 solmua (833 km/h) (0.74Mach). C-17 tarvitsee operoidakseen vähintään 900 m pitkän ja 27 m leveän kiitotien.
Joensuun Maila-Pojat

Joensuun Maila-Pojat, JMP, oli joensuulainen jääpallo- ja pesäpalloseura. JMP on pelannut jääpallon SM-sarjassa kahdeksan kauden ajan. Mitalisijoille se ei koskaan yltänyt, mutta 1950-luvun alussa JMP oli Suomen kärkiseuroja. Sen paras sijoitus on vuodelta 1954, jolloin se sijoittui neljänneksi, yhden pisteen mestaruuden voittanutta WP-35:ttä jäljessä. Kausi 1969-1970 oli JMP:n viimeinen SM-sarjassa.
JMP:n jääpallojoukkueen kotikenttä oli Mehtimäen niin sanottu takakenttä eli nykyinen pesäpallostadion.
Deng Yaping

Deng Yaping (s. 5. helmikuuta 1973 Zhengzhou) on kiinalainen pöytätennispelaaja, moninkertainen maailmanmestari ja olympiavoittaja. Dengia pidetään yleisesti maailman kaikkien aikojen parhaana naispelaajana. Lopettaessaan 24-vuotiaana pienikokoinen Deng (149 cm) oli voittanut neljä olympiakultaa ja yhdeksän maailmanmestaruutta . Hänet on äänestetty Kiinan vuosisadan naisurheilijaksi.
Deng voitti olympiakultaa Barcelonassa 1992 ja Atlantassa 1996 sekä kaksin- että nelinpelissä.
Urheilu-uransa jälkeen Deng valittiin vuonna 1997 KOK:n urheilijajäseneksi. Hän aloitti opiskelunsa Tsinghuan yliopistossa, siirtyi sieltä Nottinghamin yliopistoon. Nykyisin hän valmistelee tohtorinväitöskirjaa Cambridgen yliopistossa (Jesus Collegessa).
505 (jolla)

505 syntyhistoria

1950-luvulla John Westell suunnitteli 505:n esiasteen 18-jalkaisen "Coronetin" Kansainvälisen Purjehdusliiton (I.Y.R.U.) valintakilpailuun "parhaan mahdollisen kahden miehen nostokölijollan löytämiseksi". Max Johnsonin rakentama "Coronet" osallistui kilpailuun Ranskassa La Baule'in purjehduskeskuksessa. Valintakilapiuluun osallistui myös kaksi Flying Dutchman-venettä, jotka purjehdustaktisesti pudottivat "Coronetin" toiseksi. 
Kansainväilinen liitton valitsi Flying Dutchmanin. 
Ranskassa ihastuttiin kuitenkin kilpailujen kakkoseen, Coronetiin. John Westelliä pyydettiin suunnittelemaan pienennetty versio veneestään, jotta se sopisi paremmin Ranskassa suosittuun Caneton-luokkaan. Pienennetyn version pituudeksi tuli 16 jalkaa 6 tuumaa eli 5,05 m. Kilpailuissa se kuitenkin osoittautui muita Caneton -luokan veneitä paljon nopeammaksi ja niin siitä tehtiin aivan oma luokkansa, jonka nimeksi tuli 505.
Uusi luokka kasvoi nopeasti, ja Kansainvalinen Purjehtijaliitto hyväksyi 505-veneen yksityyppiluokaksi jo vuonna 1955. Vuoden 1957 lopulla Rooman olympialaisiin valittiin kahden miehen nostokölijollaksi kahdesta vaihtoehdosta jälleen Flying Dutchman eli Viis-nolla-viis -luokasta ei siis tullut olympialuokkaa. Monet epäilivät, että luokan kehitys päättyisi tähän. Mutta 505 jatkoi omalla voimallaan kasvuaan leviten yhä useampaan maahan. Vuonna 1962 veneitä oli 1300 kappaletta, vuoden 1971 alussa jo yli 4000 ja nykyään lähes 9000 venettä.

Veneluokan historia Suomessa

A.G. Kuusterä rakensi kylmälaminoimalla Suomen ensimmäisen 505:n vuonna 1962. Kilpailutoiminta alkoi kesällä 1968.
Ensimmäiset veneet tulivat Suomeen 1967. Suomessa 505 esiteltiin ensimmäisen kerran Helsingin kansainvälisillä venemessuilla vuonna 1968. Suomen 505-liitto perustettiin vuonna 1968 ja toiminta keskittyi Helsingin ja Turun laivueisiin. Luokkaliiton aktiivisen toiminnan ansiosta 505:n kasvoi nopeasti merkittäväksi kolmiorataluokaksi, olihan se niihin aikoihin äärimmäisen vaativa vene verrattuna esimerkiksi Finnjollaan, Viklaan, Windmilliin ja Lightning-luokkaan, jotka silloin hallitsivat kevytvenemarkkinoita. 
Aivan ratkaisevaa luokan kehitykselle oli se seikka, että Lara Fellmanin johdolla Porvoon Hamarista löytyi veneenrakentaja Herbert Lönnfors, joka talvella 1968-69 alkoi valmistaa 505-veneitä. Veneet rakennettiin edistyksellistä kerroslevytekniikkaa (sandwich) hyväksi käyttäen, jonka ansiosta rungosta tuli jäykkä ja kevyt. Kesti vuosia ennen kuin muut valmistajat alkoivat käyttää tätä nykyään kilpapursissa niin vallitsevaa rakennusmenetelmää. Kesällä 1969 vesillämme purjehti jo 17 505:sta, joista 8 oli valmistettu kotimaassa.