google/wiki40b huggingface dataset:
Hugo Suoranta

Hugo Einari Suoranta ent. Slunga (15. maaliskuuta 1897 Alatornio – 31. tammikuuta 1968 oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan muun muassa konekiväärikurssien opettajana Valkoisen armeijan riveissä. Myöhemmin hän osallistui vielä talvi- ja jatkosotaankin pataljoonan komentajana rintamajoukoissa

Perhe ja opinnot

Suorannan vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Juho Slunga ja Maria Vaaraniemi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Enni Pajarisen kanssa. Kävi kansakoulun. Toimi maanviljelijänä kotitilallaan. Suoritti yksityisesti viidennen luokan Kuopion lyseossa 1925. Suoranta sai sotilaskoulutusta Taktiikan soveltamiskurssilla vuonna 1927 ja Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssilla vuonna 1929 sekä suojeluskuntajärjestön komentajakurssilla vuosina 1933–1934.

Jääkärikausi

Suoranta liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 5. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen hänet siirrettiin 22. marraskuuta 1917 alkaen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan.

Suomen sisällissota

Suoranta astui Suomen Valkoisen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918, jossa yhteydessä hänet ylennettiin aliupseeriksi. Takaisin suomeen hän palasi 18. helmikuuta 1918 jääkärien etujoukon mukana Vaasaan. Vaasasta hänet komennettiin Karjalan rintamalle, jossa hänet sijoitettiin aluksi Antreaan Järvenlinnan konekiväärikurssien opettajaksi ja 5. maaliskuuta 1918 alkaen kurssien johtajaksi. Lopuksi hän kokosi 8. huhtikuuta 1918 konekiväärikursseilla olevasta miehistöstä niin sanotun lentävän konekiväärikomppanian, jonka päällikkönä hän toimi. Suoranta osallistui sisällissodan taisteluihin Oravalassa ja Ahvolassa sekä Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Suoranta palveli sisällissodan jälkeen päällikkönä Karjalan rykmentti 2:n 2. konekiväärikomppaniassa, josta hänet siirrettiin 23. heinäkuuta 1918 alkaen päälliköksi Itä-Suomen jalkaväkirykmentti 5:n 3. konekiväärikomppaniaan, josta muodostettiin myöhemmin Pohjois-Savon rykmentti. Hän toimi vuonna 1918 opettajana 3. Divisioonan alipäällystökursseilla Sortavalassa ja vuonna 1919 Mikkelin ryhmänjohtajakursseilla sekä hoiti Tuukkalan aliupseerikoulun johtajan tehtäviä 1. kesäkuuta 1923 – 23. tammikuuta 1924 välisenä aikana Pohjois-Savon rykmentin aliupseerikoulussa. Suoranta erosi armeijasta 26. tammikuuta 1928 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön, jossa hänet määrättiin 1. marraskuuta 1928 alkaen Viipurin suojeluskuntapiirin XVIII alueen päälliköksi, josta tehtävästä hän siirtyi 1. elokuuta 1931 alkaen Mikkelin suojeluskuntapiirin 2. sotilasohjaajaksi.
RN Puglia (1898)

Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 22. maaliskuuta 1923.
André Marceau

André Marceau (s. 5. toukokuuta 1946 Cérons) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bordeaux'n arkkihiippakuntaan 25. maaliskuuta 1972 ja nimitettiin Perpignan-Elnen hiippakunnan piispaksi 13. tammikuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Pierre Bernard Ricard, jota avustivat Guy Thomazeau ja André Louis Fort.
Agneta Ara

Agneta Birgitta Ara (oik. Laurent; s. 4. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen ruotsinkielinen kirjailija ja runoilija.
Ara valmistui merkonomiksi 1969, ylioppilaaksi 1972 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1980. Työuransa alussa hän toimi Teollistamisrahasto oy:n toimistovirkailijana 1966–1967 ja Rautakonttori oy:n kirjeenvaihtajana 1969–1972. Ara oli Suomen Pankin sihteerinä 1973–1974 ja 1978–1980 ja aloitti vapaana kirjailijana 1980. Hän on myös kääntänyt kirjallisuutta suomesta ruotsiksi.
Aralla on ollut lukuisia luottamustehtäviä. Hän oli Finlands svenska författareföreningin hallituksen jäsen 1985–1991 ja puheenjohtaja 1995–1998, Lukukeskuksen hallituksessa 1988–1991 ja 1994–1995 sekä ruotsinkielisen kirjallisuuden edistämisen valtuuskunnassa 1992–2002. Vuosina 2003–2007 Ara oli Kirjallisuuden edistämiskeskuksen varapuheenjohtaja ja 2005–2010 tekijänoikeusjärjestö Sanaston hallituksen jäsen. Hän on ollut myös Pyhän Henrikin katedraaliseurakunnan seurakuntaneuvoston jäsen 2000–2006 sekä Suomen ja Meksikon kulttuurivaihdon tuki ry:n hallituksen jäsen 2006–2008.
Ara on saanut Svenska litteratursällskapet i Finlandin kirjallisuuspalkinnon vuosina 1976, 1984, 1991 ja 1996. Hän sai vuonna 1991 myös valtion kirjallisuuspalkinnon. Vuonna 1996 Ara sai Runeberg-palkinnon teoksesta Huset med de glömda dörrarna (suom. Unohdettujen ovien talo). Hänelle myönnettiin vuonna 2006 valtion taiteilijaeläke. Vuonna 2007 Aran teos Det har varit kallt i Madrid (suom. Matalapaine lähestyy Madridia) oli Finlandia-palkintoehdokkaana.
Aran isä oli oopperalaulaja Ture Ara ja äiti näyttelijä Birgit Kronström. Hänen puolisonsa oli vuosina 1982–1986 lääketieteen lisensiaatti Nils Laurent. Aran sisar on kuvanveistäjä Birgitta Ara.
Spätzle

Spätzle on saksalaisperäinen pastaruoka, jonka valmistuksessa käytetään enemmän kananmunia kuin muissa pastoissa, ja se on myös tällöin muita nauhapastoja paksumpi. Spätzlen kanssa syödään usein makkaraa ja linssejä. Spätzlen alkuperä on schwabien luona Etelä-Saksassa lähinnä Baden-Württembergin osavaltiossa.
Yrjö Oinonen

Yrjö Pietari Oinonen (28. kesäkuuta 1906 Mikkeli – 28. joulukuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija ja runoilija.
Oinosen vanhemmat olivat rehtori Frans Pietari Oinonen ja Anni Aurora Sirkiä. Hän oli vuodesta 1940 naimisissa lääketieteen lisensiaatti Sirkka Helinä Piirosen kanssa. Oinonen kirjoitti ylioppilaaksi 1925 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1929, maisteriksi 1932 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1945. 
Oinonen oli Viipurin uuden yhteiskoulun suomen kielen ja historian opettaja 1933–1940, Yhteiskunnallisen korkeakoulun opettaja 1946–1949 ja kirjallisuudenhistorian vt. professori 1947–1949 sekä Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden dosentti 1947–1949. Omien teostensa lisäksi hän kirjoitti esipuheen Einari Vuorelan kokoelmaan Runoja ja Otto Mannisen kokoelmaan Runot.
Suomen Lähikauppa

Historia

Suomen Lähikauppa Oy oli alkujaan Osuuskunta Tradeka -yhtymän tytäryhtiö Tradeka Oy, joka perustettiin vuonna 1994. Vuonna 2005 omistajiksi tulivat Osuuskunta Tradeka -yhtymän lisäksi Wihuri Oy sekä pääomasijoitusyhtiö Industri Kapitalin hallinnoimat rahastot, ja samalla Wihurin omistaman Ruokamarkkinat Oy:n päivittäistavaraketjut siirtyivät Tradeka Oy:n omistukseen. Vuonna 2007 tehdyillä osakekaupoilla Industri Kapital (nykyiseltä nimeltään IK Investment Partners) nousi yhtiön pääomistajaksi. 
Tradeka Oy:n nimi muuttui Suomen Lähikauppa Oy:ksi 29. joulukuuta 2008. Pietarissa toimineet Siwa-kaupat myytiin elokuussa 2009. Uuden lähikauppoihin keskittyvän strategiansa mukaisesti yritys luopui Euromarket-ketjusta; osa Euromarketeista myytiin S-ryhmälle ja Keskolle. Vuonna 2012 IK Investment Partners, Osuuskunta Tradeka-yhtymä ja Wihuri myivät Suomen Lähikauppa Oy:n koko osakekannan Tritonille.

Kanta-asiakasohjelmat

Yhtiön kanta-asiakasohjelmana oli aiemmin YkkösBonus. Ohjelma oli perustettu vuonna 1994. Toukokuussa 2014 ilmoitettiin YkkösBonus-järjestelmän lakkauttamisesta ja korvaamisesta uudella Pins-ohjelmalla. Tässä oli mukana Suomen Lähikaupan lisäksi useita muita liikkeitä ja verkkokauppoja.
Suomen Lähikauppa julkaisi asiakaslehteä nimeltä Me.

Kritiikkiä

Ylen MOT-ohjelman jakso 10.11.2014 paljasti verosuunnitteluun liittyvän Suomen Lähikaupan tekemän sopimusehdotuksen Luxemburgin veroviranomaisille. "Sopimusehdotuksessa Suomen Lähikaupan silloinen omistaja, pääomasijoittaja IK Investment Partners kuvailee rahoitusjärjestelyä, jonka kautta se antaisi Suomen Lähikauppa Oy:lle 10 miljoonan euron lainan. Korot maksettaisiin takaisin Luxemburgin kautta toiseen veroparatiisin Jerseyyn, jossa verotus olisi mitätön." Tätä järjestelyä ei toteutettu.
Aishiteruze Baby

Hahmot

Kippei Katakura
Kippein saadessa Yuzuyun hoitoonsa, hän ei tiedä mitä tehdä. Hän yrittää tehdä tälle onigirin, joka ei kuitenkaan onnistu täysin. Yuzuyu kuitenkin syö tämän kiitollisena siitä, että juuri Kippei oli tehnyt sen. Sarjan aikana Kippein kokkaustaidot sekä persoona yleensäkin muuttuu. Hänestä tulee vastuuntuntoisempi ja löytää tyttöystävän, Kororon. Hän on kuitenkin vaikeassa tilanteessa Kororon ja Yuzuyun välillä, sillä hänen on hankala löytää tarpeeksi aikaa molemmille.
Yuzuyu Sakashita
Yuzuyu on naiivi ja puhelias pikkutyttö, joka yrittää parhaansa elääkseen ilman kadonnutta äitiään ja kuollutta isäänsä ja onnistuukin tässä hyvin. Alkuun hän haluaisi mennä naimisiin Kippein kanssa kasvettuaan aikuiseksi ja on tätä kohtaan hyvin suojeleva, mutta loppujen lopuksi haluaa ennen kaikkea Kippein onnea.
Kokoro Tokunaga
Kokorosta tulee sarjan aikana Kippein tyttöystävä. Hän on suosittu, vaikkakin hiljainen ja yksinäinen menetettyään äitinsä ollessaan nuori. Tämä seikka yhdistääkin häntä ja Yuzuyua. Hänen isänsä on naimisissa toisen naisen kanssa ja nämä uskovat Kokoron selviävän omillaan kehottaen häntä muuttamaan omaan asuntoon.
Kokoro ymmärtää, että Kippein täytyy viettää paljon aikaa Yuzuyun kanssa. Kippein hetkettäisestä typeryydestä huolimatta Kokoron sydän pysyy lojaalina hänelle.
Reiko "Nee-chan" Katakura
Nee-chan on Kippein tiukka sisko. Hän on kosmetologi ja kaikki Kippein perheessä seuraa hänen käskyjään. Hän tietää enemmän asioita kun muut perheessä edes kuvittelevat.
Satsuki Katakura
Satsuki on Kippein 12-vuotias veli. Hän ei näytä tunteitaan selvästi, mutta on hyvin älykäs. Hän ei oikein pidä lapsista mutta tulee kuitenkin hyvin toimeen Yuzuyun kanssa.
Otto Ernst Leopold von Limburg-Stirum

Otto Ernst Leopold von Limburg-Stirum (10. tammikuuta 1684 Borken, Nordrhein-Westfalen – 4. maaliskuuta 1754 Buda) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kenraali.

Nuoruus

Otto Ernst Leopold von Limburg-Stirum syntyi vanhaan saksalaiseen kreivisukuun. Hänen isänsä oli sotamarsalkka Hermann Otto II von Limburg-Styrum (1646–1704) ja äitinsä kreivitär Charlotte Amalie von Vehlen und Mengen (1662–1727), joka oli katolisen liigan sotamarsalkan Alexander II von Velenin pojatytär. Hänen isänsä haavoittui kuolettavasti Schellenbergin taistelussa 2. heinäkuuta 1704. Hän peri isänsä tilukset eli Limburg-Stirumin ja Bronckhorstin kreivikunnat sekä Gemenin herruuden.
Nuoruudessaan Otto Ernst toimi kamaripoikana keisarillisessa hovissa Wienissä. Tehtävään oli tapana valita aatelisnuori, joka palveli suoraan prinssiä. Palkkiokseen kamaripoika sai suurin piirtein yhtä tasokkaan koulutuksen kuin prinssi.

Sotilasura

Vuonna 1704 Limburg-Stirum osallistui Espanjan perimyssotaan ja taisteli kornettina Torinon piirityksessä. Vuonna 1712 hänestä tuli keisarillinen kamariherra. 1716–1732 hän palveli everstiluutnanttina Montecuccolin kyrassieereissa (aik. kyrassieerirykmentti nro 18), jonka riveissä hän osallistui Itävallan–Turkin sotaan 1716–1718. Hän osallistui Petrovaradinin taisteluun 1716. Vuonna 1724 hän yleni everstiksi, ja 1732 hänet nimitettiin keisarilliseksi kamarineuvokseksi. Vuonna 1733 hänet ylennettiin kaartinkenraaliksi ja 1735 sotamarsalkkaluutnantiksi sekä Czeickan rakuunarykmentin komentajaksi. Noihin aikoihin hän peri äitinsä kautta Raesfeldin herruuden. Hän palveli Savoijin prinssi Eugenin alaisuudessa Puolan perimyssodan aikana 1734–1735.
Vuosina 1737–1739 Limburg-Stirum osallistui uuteen Itävallan–Turkin sotaan, ja hänestä tuli ratsuväenkenraali 1739. Heinäkuussa hän osallistui tappiolliseen Grotskan taisteluun Wallisin kreivi George Olivierin alaisuudessa. Sodan päätyttyä samana vuonna hän sai Budan linnakkeen komentajuuden. Hän kuoli Budassa 1754.

Perhe

Limburg-Stirum meni naimisiin 1706 ruhtinaspiispa Damian Hugo Philipp von Schönborn-Buchheimin sisaren Mainz Amalia Anna Elisabeth von Schönbornin kanssa. Pari sai useita lapsia. Vanhin poika Friedrich Karl (1710–1771) peri isänsä tilukset tämän kuoltua, ja nuorempi Damian August Philipp valitsi hengellisen uran ja hänestä tuli aikanaan Speyerin ruhtinaspiispa.
Ahvenjärvi (Juupajoki)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Setälänkankaalla sijaitsevalla ojitetulla suolla. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja puolet siitä on suota ja loput kangasmetsää. Kantatie 66 ohittaa lammen alle 300 metrin etäisyydeltä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Huikonjoen valuma-alueeseen (35.754) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 168,8 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme suo-ojaa pohjoiselta suolta ja sen laskuoja lähtee koillispään lahdesta kohti Ahvenlammia, josta oja jatkaa Kuivajärveen. Ojalle tulee pudotusta 28 metriä.
Castlevania: Legacy of Darkness

Juoni

Peli sijoittuu kahdeksan vuotta ennen Castlevania 64:n tapahtumia. Tarinan päähenkilö on Cornell niminen ihmissusi, jonka matka käy kohti demonista Castlevaniaa.
Kaikki alkoi siitä, kun Cornell oli lähtenyt pitkälle matkalleen harjoitellakseen ihmissudeksi muuntumistaan. Vaikka ihmissusien esi-isät olivat aikoinaan muiden turvallisuuden vuoksi lukinneet pois ihmissusipuolensa, oli Cornell menetellyt toisin. Harjoitukset olivat tuottaneet tulosta, joten oli aika aloittaa pitkä kotimatka. Mutta kun Cornell oli palannut kotiin, oli kylä kuin hyökkäyksen jäljiltä. Talot olivat ilmiliekeissä ja kyläläiset surmattu.
Pahin järkytys oli, että Cornellin ainoa sukulainen, hänen sisarensa Ada, oli poissa. Cornell oli aikoinaan kuullut puhuttavat jossakin lähistöllä siintävästä tummasta linnasta, jonka omistaja on kautta aikain kauhistuttanut Transylvaniaa. Kun Cornell alkaa hyvällä jäljittämistaidoillaan seurata Adan verijälkiä, on Cornell täysin varma siitä, mistä hän voisi sisarensa löytää.
The Whole of the Law

Vastaanotto

Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Kaaoszinen Otto Vainionpää antoi albumille arvosanan 9/10, ja sanoi sen kestävän kuuntelua ja lunastaneen edellisen albumin täyttämättömät odotukset. Niin ikään Metal Injectionin arvostelija antoi albumille arvosanan 9/11. Hän sanoi albumin olevan silkkaa raivokasta paahtamista, ja kehui sitä yhdeksi yhtyeen parhaaksi julkaisuksi. Imperiumin Henry Lunabba antoi albumille kahdeksan tähteä kymmenestä, ja sanoi albumin olevan kaikessa karuudessaan kaunis teos, joka jättää kuuntelijalle hyvän mielen.
Jarmo Julkunen

Jarmo Julkunen on suomalainen muusikko, jonka soitin on ukulele.
Vuonna 2017 Turenki Records julkaisi Julkusen levyn Ukulele Alakulo.  Se sai hyvän arvion Englannin suurimmassa alan julkaisussa UKE Magazinessa.
Julkunen on käynyt opettamassa ukulelen soittoa myös Lontoossa.
Julkusen ukulelen soittoa on kuultu muun muassa Ylen kulttuuriohjelmissa, Sinfonia Lahden solistina, UMO Jazz Orchestran solistina, Lontoon sinfoniaorkesterin konserttisarjoissa, Paula Koivuniemen yhtyeessä, Madventures-sarjassa, Ikitie-elokuvassa sekä Angry Birds -mobiilipelissä.
Julkunen työskentelee oman Helsinki Ukulele Studionsa lisäksi muun muassa Sibelius-Akatemian kitaran vapaan säestyksen tuntiopettajana. Marraskuussa 2012 Julkunen aloitti toimimisen Hämeen läänintaiteilijana.
Vuoden 1954 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat

Vuoden 1954 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsintoihin osallistui yhteensä 45 maata, joista 14 pääsi mukaan Sveitsissä pelattavaan MM-turnaukseen. Isäntämaa Sveitsi ja hallitseva mestari Uruguay pääsivät MM-kilpailuihin ilman karsintaa.
Maat jaettiin 13 lohkoon siten, että lohkoissa 1-10 pelasivat Euroopan maat sekä Egypti ja Israel. Lohkossa 11 pelasivat Etelä-Amerikan maat ja lohkossa 12 Pohjois-Amerikan maat. Lohkossa 13 pelasivat Aasian maat. Afrikasta ainoa osanottaja oli Euroopan maiden kanssa karsinut Egypti.
Nielutulehdus

Nielutulehdus (toisilta nimiltään nielurisatulehdus, angiina, tonsilliitti tai faryngiitti) on nielussa oleva sairaus, jossa on merkittävimpänä oireena jatkuva tai nieltäessä tuntuva kipu. Taudin aiheuttajana toimivat virukset tai bakteerit, joista tärkein on A-ryhmän beetahemolyyttinen streptokokki, vaikka useimmiten aiheuttajana toimiikin virus. Bakteerin aiheuttama angiina voidaan hoitaa antibiootilla. Sairauden itämisaika on yleensä lyhyt.
Niilo A. Mannio

Niilo Anton Mannio (5. marraskuuta 1884 Kustavi – 8. huhtikuuta 1968) oli sosiaaliministeriön kansliapäällikkö ja Henkisen Työn Keskusliiton puheenjohtaja. Hän toimi myös sosiaaliministerinä 1920-luvun lopulla.
Mannio valittiin 1922 vastaperustetun virkamies- ja toimihenkilöjärjestöjen keskusjärjestön Henkisen Työn Yhtymän puheenjohtajaksi. Hän oli mukana luomassa suomalaiseen työmarkkinajärjestelmään kuuluvia kolmikantaneuvotteluja joissa valtiovalta on mukana sovittelemassa työntekijöiden ja työnantajien neuvotteluja ja tukee niitä lainsäädännöllisillä ja sosiaalipoliittisilla uudistuksilla.
Edistyspuoluetta edustanut Mannio oli sosiaaliministerinä Mantereen hallituksessa 1928–1929.
Bobby Blotzer

Robert John (Bobby) Blotzer (s. 22. lokakuuta 1958 Pittsburgh, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rumpali, joka parhaiten tunnetaan Ratt-yhtyeen rumpalina. Hän on myös ollut mukana useissa sivuprojekteissa vuosien varrella.  
Blotzer soitti uransa alussa Don Dokkenin yhtyeessä yhdessä tulevan Ratt-basistin Juan Croucierin kanssa. Kaksikko soitti myös Vic Vergeatin yhtyeessä 1980-luvun alussa ennen liittymistään glam metal-yhtye Rattiin vuonna 1982. Yhtye nousi suureen suosioon 1980-luvulla ja sen levyjä myytiin miljoonia kappaleita. Rattin hajottua suosion laskettua vuonna 1992 Blotzer vetäytyi perhe-elämän pariin ja päivätöihin. Yhtye kuitenkin teki comebackin noin viisi vuotta myöhemmin. Jäsenten ja varsinkin Blotzerin ja laulaja Stephen Pearcyn välit ovat kuitenkin olleet alusta saakka kireät ja tämä on näkynyt Pearcyn erotessa useampaankin kertaan yhtyeestä vuosien aikana. Etenkin Blotzer tunnetaan värikkäistä kommenteistaan lehdistössä ja sosiaalisessa mediassa.  
Vuonna 2015 Stephen Pearcyn erottua jälleen edellisvuonna yhtyeestä, Blotzer kokosi uuden kokoonpanon, jolla hän lähti kiertueelle soittamaan Rattin kappaleita. Alun perin yhtye toimi nimellä Bobby Blotzer's Ratt Experience, mutta lyhensi myöhemmin nimen Ratt-muotoon, sillä Blotzer ilmoitti hänellä olevan oikeuden käyttää yhtyeen nimeä. Blotzer vetosi hänen ja kitaristi Warren DeMartinin omistamaan WBS Inc.-yhtiöön, joka hallinnoi Rattin nimeä. DeMartini yritti pysäyttää Blotzerin oikeustoimien kautta tässä kuitenkin aluksi onnistumatta. Vuonna 2017 Rattin alkuperäisjäsenet DeMartini, Pearcy ja Croucier kokosivat yhtyeen uudelleen ja ottivat nimen käyttöön vetoamalla 1980-luvulla tehtyyn sopimukseen, joka oikeuden mukaan oli edelleen voimassa. Blotzer kommentoi asioita värikkäästi muun muassa Facebook-sivuillaan ja on aikonut jatkaa oikeustaistelua vanhoja yhtyetovereitaan vastaan.
Marco Asensio

Maajoukkueura

Asensio on pelannut Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta vuonna 2015.
17. toukokuuta 2016 Asensio ja hänen joukkuetoverinsa Pau López saivat kutsun Espanjan maajoukkueeseen ystävyysotteluun Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan. 29. toukokuuta 2016 pelatussa ottelussa Asensio pääsi tekemään ensiesiintymisensä myös aikuisten maajoukkueessa.
Raahen Sanomat (1906–1918)

Raahen Sanomat oli Raahessa vuosina 1906–1918 ilmestynyt sanomalehti.
Kaupungin vanhasuomalaiset perustivat Raahen Sanomat Raahen Lehden muututtua nuorsuomalaiseksi. Syksyllä 1918 se yhdistettiin Raahe-lehden kanssa Raahen Seuduksi. Aluksi kahdesti ja vuodesta 1907 lähtien kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Max Albin Vennäkoski (1906–1907), Jussi Oksanen (1907–1908), Väinö Paasikangas (1908–1916) ja August A. Aurio (1916–1918).
Kukkarojärvi (Jyväskylä)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähi-alueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,1 metriä mpy.
William Crookes

Elämä

Crookes oli lähtöisin alkujaan köyhästä perheestä. Hänen isänsä Joseph oli uransa alussa räätälin apulainen, mutta vaurastui myöhemmin. Nuori Crookes pääsi Royal College of Chemistry -yliopistoon ennen 16. syntymäpäiväänsä vuonna 1948. Hän opiskeli August Wilhelm von Hoffmannin johdolla, mutta hänen muodollinen koulutuksensa ei ollut kovin laaja. Crookes julkaisi ensimmäisen tutkimuksensa, joka käsitteli eräitä seleenin yhdisteitä, 19-vuotiaana. Hän käytti paljolti spektroskopiaa kemiallisissa tutkimuksissaan. Crookes pääsi arvostetun Royal Societyn jäseneksi 31-vuotiaana talliumin löytämisen ansiosta.
Crookesin erittäin pitkä tiedemiehen ura kesti peräti 68 vuotta, vuodesta 1851 aina kuolemaan 1919 saakka, ja käsitti  monia fysiikan ja kemian aiheita. Kuningatar Viktoria aateloi hänet 1897. Crookesin vaimo kuoli ennen miestään vuonna 1916.
Cantabile (kuoro)

Cantabile on helsinkiläinen sekakuoro, jonka director musices Ylermi Kuula perusti Helsingissä vuonna 1972. Kuoro toimi alun perin Helsingin Kaksoisyhteislyseon kuorona, kunnes se itsenäistyi ja alkoi ottaa laulajia myös koulun ulkopuolelta.
Cantabile on vuosien aikana tehnyt yhteistyötä Radion sinfoniaorkesterin, Helsingin kaupunginorkesterin sekä barokkiorkesteri Uuden kapellin kanssa. Lisäksi kuoro on ollut mukana erilaisissa poikkitaiteellisissa produktioissa, joissa kuoromusiikkiin on yhdistetty tanssia, lausuntaa ja muita musiikinlajeja. Cantabile on työskennellyt yhdessä myös muiden kuorojen, kuten EMO Ensemblen, Akateemisen Laulun ja Näsin Äänen, kanssa yhdistäen voimia suurkuoroteoksia varten.

Kilpailuhistoria

Kuoro on osallistunut kilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 1973, jolloin se saavutti finaalipaikan Yleisradion nuorisokuorokilpailussa. Vuonna 1975 se tuli kolmanneksi ja vuonna 1977 toiseksi samassa kilpailussa. Kasvettuaan ulos nuorisokuorokilpailusta Cantabile saavutti vuosina 1978 ja 1980 kolmannen sijan Yleisradion kamarikuorokilpailussa.
Kotimaisen kilpailumenestyksen vuoksi Yleisradio pyysi kuoroa osallistumaan kansainväliseen “Let the People Sing” -kilpailuun. Tuloksena on ollut toinen palkinto vuosina 1980 ja 1981 sekä ensimmäinen palkinto vuonna 1985. Vuonna 1984 Cantabile voitti kansainvälisen kuorokilpailun Rencontres Chorales Internationales de Montreux Sveitsissä.
Vuonna 1991 Cantabile voitti ensimmäisen palkinnon modernin musiikin luokassa EBU:n kuorokilpailussa “Let the Peoples Sing”.
Italiassa vuonna 2001 Cantabile voitti “In…Canto sul Garda” –kuorokilpailussa sarjansa ja palkittiin samalla kilpailun menestyneimpänä kuorona. Vuonna 2005 Cantabile voitti sarjansa kansainvälisessä Grieg-kuorokilpailussa Norjan Bergenissä sekä palkittiin kilpailun parhaan kuoron Grand Prix -palkinnolla. Vuonna 2007 kuoro voitti Athens International Choir & Lyric Soloist Festival -kilpailun parhaalle kuorolle annetun Grand Prix -palkinnon. Kotimaassa kuoro on osallistunut Tampereen Sävel kuorokatselmukseen neljästi saavuttaen kolmasti yhden kultaleiman, sekä vuonna 2009 kaksi kultaleimaa.
Christian Finnegan

Fletcher Christian Finnegan (s. 1973) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.
Tie 61 (Viro)

Kantatie 61 kulkee Keski-Virossa Tarton eteläpuolelta Kambjan kunnan Uhtin kylästä valtatieltä 2 Põlvan keskustaan kantatielle 62.

Tien kulku

Kantatie 61 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien alueella:
Käärmeen merkki

Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotiestä Käärmeen merkki on kokemattoman ohjaajan kovin tavanomainen kostotrilleri, joka olisi tuskin tullut Suomessa teatterilevitykseen ilman Minna Haapkylän roolia siinä. Elokuva ei hänestä tuo juuri uutta kaluttuun tarinalajiin, ei edes yleisempää yhteiskunnallista ulottuvuutta.