Hadrosauridae

Ensimmäinen Hadrosaurus

Ensimmäiset löydöt Hadrosauridae lajista teki William Estaugh Hopkins Hadrosaurus vuonna 1838 Dinosaur marl pitissä paljastaen suuria luita. Hänellä oli luut näyttelyssä kotonaan Birdwood Haddonfieldissä, New Jerseyssä. Vuonna 1858 nämä luut herättivät William Parker Foulken huomion. Samasta paikasta kaivettiin luuranko ja fossiilisia hampaita vuonna 1858 Foulken toimesta. Samana vuonna Joseph Leidy tutki hampaita ja kehitti suvut Trachodon ja Thespesius (muihin kuuluivat Troodon, Deinodon ja Palaeoscincus). Yksi laji sai nimekseen Trachodon mirabilis. Leidy kertoi, että nämä luut olivat Iguanadonin kaltaiset, joka oltiin jo paljastettu Englannissa muutama vuosikymmen ennen, mutta Hadrosaurus-luuranko oli paremmassta kunnossa ja oli tuolloin kaikkein tunnetuin dinosaurusluuranko. Leidyn kirjoitti manografian Hadrosauruksesta vuonna 1860, mutta Yhdysvaltoin sisällissota lykkäsi julkaisa vuoteen 1865 asti. Englannin kuvanveistäjä ja luonnontieteilijä Benjamin Waterhouse Hawkins mukaan lukien koko ryhmän kokoontui vuonna 1868 kokoamaan luurankoa ja se saatettiin näyttelyyn Philadelphian luonnontieteelliseen akatemiaan, missä se on edelleen julkisessa näyttelyssä. Huolimatta siitä, että Hadrosauridae heimo on nimetty tämän suvun mukaan tästä ei ole tiedossa kalloa. Luuranko ei ole erotettavissa muiden hadrosaurus luista. Paelentologi Charles Hazelius Sternberg ja hänen kolme poikansa ottivat talteen vuonna 1908 erittäin hyvin säilyneen kokonaisen hadrosaurus näytteen, Wyomingin Converse piirikunassa. Sen kuvasi Henry Osborn vuonna 1912, joka kutsui sitä "Dinosaurus muumioksi". Tämän näytteen iho oli hyvin säilynyt.

Kuvaus

Hadrosauridae lajit elivät nykyisen Yhdysvaltain, New Jerseyn rannikolla myöhäiselläliitukaudella noin 80 miljoonaa vuotta sitten. Useimmat lähteet ovat yhtä mieltä siitä, että hadrosaurukset olivat 7-10 metrin pituisia, ne olivat noin 3 metrin korkuisia ja painoivat noin 7 tonnia. Se todennäköisesti juoksi ja käveli kahdella jalalla, mutta lajit saattoivat käyttää etujalkojaan silloin, kun ne söivät tai joivat.

Ankan muotoiset suut

Monilla Hadrosauridae lajeilla  oli litteä ja leveä suu, joka muistutti nykyajan ankkojen nokkaa. Nämä nokat soveltuivat täydellisesti lehtien repimiseen ja jauhamiseen. Niillä oli myös satoja pieniä poskihampaita.

Ravinto

Kaikki Hadrosauridae lajit olivat kasvinsyöjädinosauruksi näillä lajeilla saattoi olla jopa satoja pieniä poskihampaita, jotka olivat hyviä kasvien jauhomiseeen. Hadrosauridae lajit oli yksi merkittävä piire ja tämä oli, että lajien syömisliike oli erilainen ja tämän liikkeen mahdollisti nivel mikä sijaitsi yläleuan ja kallon välillä ja tämän takia jauhaessa lajien hampaat liukuivat sivuttain toistensa yli. Hampaiden muoto viittasi myös siihen, että jotkut lajit saattoivat jopa syödä hedelmiä. Mutta ne söivät suurimmaksi osaksi korteita, lehtiä ja saniaisia.

Munivia dinosauruksia

Useat Hadrosauridae lajit ovat munineet, koska fossiloituneita ja munankuoren osia ollaan löydetty muun muassa läheltä Maiasaurus pesää. Vastakuoriutuneiden poikasten luullaan pysyneen lähellä pesää, missä emo yleensä huolehti poikasistaan niin kuin linnunpoikaset nykyään mikä viittä, että dinosaurukset ovat lähempää sukua linnuille kuin matelioille.

Pieniä jalanjälkiä

Pieniä Hadrosaur-jalanjälkiä ollaan löydetty Utahin Blackhawkin muodostelmasta.