google/wiki40b huggingface dataset:
Heijō-kyō

Heijō-kyō (jap. 平城京, myös Heizei-kyō tai Nara no miyako) oli Japanin pääkaupunki Nara-kaudella vuosina 710–784. Se sijaitsi nykyisen Naran kaupungin länsipuolella, ja on arveltu, että sen nimen muodostavat kirjoitusmerkit saatettiin tuolloin lukea ”Nara”. Pääkaupunki siirrettiin paikalle Fujiwara-kyōsta Naran eteläpuolelta. Heijō-kyō käsitti noin 2 500 hehtaarin laajuisen alueen ja siellä arvellaan olleen noin 100 000 asukasta.

Historia

Nara-kausi merkitsi vilkasta kulttuurivaihtoa muiden Itä-Aasian maiden kanssa ja kiinalaisen hallinto- ja lakijärjestelmän (ritsuryō) omaksumista. Myös uusi pääkaupunki suunniteltiin kiinalaisen fengshui-opin mukaan ruutukaavaan. Kiinalaisista kaupungeista poiketen sitä ei kuitenkaan ympäröity muurein. Keisarillinen Heijō-palatsi sijaitsi suorakulmion muotoisen kaupungin pohjoisosassa pohjois-eteläsuuntaisen valtakadun päätepisteenä. Siihen kuului poliittisten ja uskonnollisten seremonioiden hoitoon tarkoitettuja rakennuksia ja keisarillinen residenssi. Aiemman Fujiwara-palatsin rakennukset purettiin ja rakennusmateriaali siirrettiin Heijō-kyōhon uuden kaupungin käyttöön. Palatsin eteläpuolelle nousi aatelisten asuinalue. Heijō-kyō oli huomattavasti suurempi kuin aiemmat pääkaupungit ja sen reunoille rakennettiin useita isoja buddhalaisia temppeleitä, kuten Tōdai-ji vuonna 745. Kaupunkiin perustettiin myös itäinen ja läntinen markkina-alue. Se sijaitsi uuden kansallisen tieverkon keskiössä.
Heijō-kyō oli pysyvämpi pääkaupunki kuin monet aiemmat esihistoriallisen ajan lyhytaikaiset pääkaupungit. Silti senkin pääkaupunkiasema katkesi väliaikaisesti, kun keisari Shōmu pakeni aatelin keskinäisiä taisteluja Kuniin ja Naniwaan. Pääkaupunkia päätettiin siirtää jälleen vuonna 784 Nagaoka-kyōhon; siirron syyksi on epäilty buddhalaisten temppelien liian suureksi kasvanutta vaikutusvaltaa. Tämäkin pääkaupunki jäi lyhytikäiseksi, kunnes hovi siirtyi vuonna 794 Heian-kyōhon eli nykyiseen Kiotoon.

Nykytila

Entisen Heijō-palatsin jäänteet on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ”muinaisen Naran historialliset monumentit”. Osia palatsista on rekonstruoitu.
Västervikin kunta

Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Västervikin kaupungin vaakuna. Myös eräillä maalaiskunnilla oli oma vaakuna.
Kuopion tuomiokirkko

Arkkitehtuuri ja sisätilat

Pinta-alaa kirkolla on 1 091 neliömetriä. Istumapaikkoja on noin 1 500. Tyyliltään Kuopion tuomiokirkko edustaa 1800-luvun alun uusklassismia. Muodoltaan kivikirkko on tasavartinen ristikirkko. Itäpäädyssä kirkkoa on torni ja lännessä alttari. Kirkkoa on korjattu 1866, 1877, 1895, 1925 sekä 1961. Kirkon korkeus on kellotornin kattoon mitattuna 35,5 metriä, korkeutta Kallaveden pinnasta on 56,4 m ja merenpinnasta 138,20 m. Kirkonkelloja on kaksi, vuosilta 1928 ja 1951.
Kuopion tuomiokirkon pääurut on rakentanut tanskalainen Bruno Christensen & Sønner Orgelbyggeri vuonna 1986, ja niissä on 52 äänikertaa, kolme sormiota ja jalkio. Kuoriurut on rakentanut ruotsalainen Robert Gustavsson Orgelbyggeri AB vuonna 2003.
Alttaritaulun Kristus ristillä on maalannut Pietarissa suomalainen Berndt Abraham Godenhjelm. Alttaritaulun lahjoitti kirkkoon 1843 kirkkoherra ja teologian tohtori Matthias Ingman. J. V. Snellmanin päätoimittamassa Saima-lehdessä oli ajalle harvinainen alttaritaulua koskeva arvostelu, missä todettiin, että alttaritaulu on reliefimäinen ja veistosta muistuttava, mikä heikentää sen ilmaisuvoimaa, mutta että se on oikein kaunis ja luultavasti kuuluu pohjoisen parhaimpiin.

Rakentaminen

Nykyinen kirkko on Kuopion viides, Kuopion ensimmäinen kirkko valmistui vuonna 1552. Uuden kirkon piirustukset laati konduktööri Pehr W. Palmroth 1795. Jacob Rijf toimi rakennusmestarina 1806–1807 ja kirkkoa rakennettiin kattolistojen korkeudelle vuoteen 1808, jolloin puhkesi Suomen sota. Rakennustöitä päästiin jatkamaan vasta 1812. Pehr Granstedt johti työtä 1813–1815. Vuonna 1815 purettiin puinen Kuopion vanha kirkko Maaherrankadun eteläpäästä. Näiden toimenpiteiden seurauksena kaupan keskus Kustaantori (nykyinen Snellmaninpuisto) vahvisti asemansa kaupungin keskipisteenä. Kirkko sai tuomiokirkon aseman 1851. Tosin vuosina 1900–1939 Oulun kirkko toimi hiippakunnan tuomiokirkkona.

Rakennus ja sen ympäristö

Museovirasto luokittelee Kuopion tuomiokirkon ja Snellmaninpuiston ympäröivine alueineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi (Kuopion Snellmanin puisto, tuomiokirkko ja puukorttelit). Museoviraston mukaan tuomiokirkko, Snellmaninpuisto sekä vanhat puutalomiljööt ovat Kuopion ruutukaavakeskustan rakennushistoriallisesti arvokkaimpia osia. Maisemallisesti kirkon torni liittyy sen itäpuolella olevaan puistoon.
Pernaruohot

Tuntomerkkejä

Pohjoismaissa kasvavat pernaruohot ovat tavallisesti yksivuotisia ruohokasveja, joilla on usein haarova varsi. Pernaruohojen kukat ovat useimmin pienet ja keltaiset. Hedelmänä ovat pitkät lidut, joissa siemenet sijaitsevat riveittäin kahdessa lokerossa.

Pernaruohot Suomessa

Suomessa on tavattu yhteensä yhdeksän eri pernaruoholajia. Ne ovat melko harvinaisia–hyvin harvinaisia ja ovat kaikki tulokaslajeja. Yleisin pernaruoho on eteläisimmässä Suomessa melko tavallinen rohtopernaruoho.
Neathan Gibson

Ura

Gibson pelasi yliopistojalkapalloa opiskellessaan Yhdysvalloissa floridalaisessa Lynn Universityssä, josta hän valmistui vuonna 1994. Myöhemmin samana vuonna hän teki ensimmäisen ammattilaissopimuksensa sisäliiga Continental Indoor Soccer Leaguessa pelanneen San Jose Grizzliesin kanssa. Sittemmin hän pelasi malesialaisessa Football Association of Sarawakissa, jonka kanssa hän ylsi kerran Malesian jalkapalloliiton cupin loppuotteluun, ruotsalaisessa IFK Norrköpingissä ja japanilaisessa Albirex Niigatassa.
Gibson siirtyi Suomen Veikkausliigan Myllykosken Palloon kesken kauden 1998. Kaudella 1999 hän teki MyPalle 12 maalia, jotka oikeuttivat maalitilaston jaettuun toiseen sijaan, ja kaudella 2000 yhden vähemmän. MyPa saavutti molemmilla kausilla SM-pronssia ja Gibson oli joukkueen paras maalintekijä.
Suomesta Gibson palasi Yhdysvaltoihin. Hän pelasi kaudella 2001 sekä Major League Soccerin Colorado Rapidsissä että A-Leaguen Rochester Raging Rhinosissa, joka saavutti liigan mestaruuden. Kausi oli hänen viimeisensä huipputasolla, mutta hän on myöhemmin pelannut muutamia otteluita USL Premier Development Leaguen Des Moines Menacessa ja West Michigan Edgessä.
Gibson valmensi poika- ja tyttöjoukkueita pelatessaan Japanissa ja Suomessa, ja on Yhdysvaltoihin palattuaan hankkinut Yhdysvaltain jalkapalloliiton A-valmentajalisenssin. Hän on toiminut Premier Development Leaguen Des Moines Menacen pelaajana, apulaisvalmentajana ja akatemiavalmentajana, West Michigan Edgen valmennuspäällikkönä ja PDL-joukkueen päävalmentajana, Grand Valley Soccer Clubin valmennuspäällikkönä, michiganilaisen Ferris State Universityn naisten joukkueen päävalmentajana sekä W-Leaguen West Chicago Firewomenin päävalmentajana. Huhtikuussa 2010 Gibson palasi Des Moines Menaceen, jossa hän toimii PDL-joukkueen apulaisvalmentajana ja akatemian valmennuspäällikkönä.
Mika Hannula (jääkiekkoilija)

Seurajoukkueissa

Hannula pelasi ensimmäisen kerran aikuisten tasolla Lidingössä Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla kaudella 1998–1999. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Allsvenskanin Hammarbyhyn. Hannula siirtyi kaudeksi 2000–2001 Ruotsin pääsarjaan Elitserieniin, jossa hän pelasi Malmössä. Hannula edusti Malmötä kolmen kauden ajan. Minnesota Wild varasi hänet NHL:n kesän 2002 varaustilaisuudessa 269. vuorolla.
Hannula pelasi kauden 2003–2004 Minnesotan farmijoukkueessa Houston Aerosissa AHL:ssa. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Ruotsiin ja Malmöhön. Malmön kausi sujui huonosti ja joukkue putosi HockeyAllsvenskaniin. Hannulan pelaajasopimuksessa oli pykälä, joka antoi hänelle mahdollisuuden purkaa sopimuksensa, jos joukkue putoaisi Allsvenskaniin, joten hän siirtyi David Petrasekin kanssa kaudeksi 2005–2006 HV71:een.
Hannula pelasi HV71:ssä kahdella kaudella. Marraskuussa 2006 Hannula pyysi joukkueelta vapaata peleistä kesken kauden 2006–2007 henkilökohtaisten syiden takia. Joulukuun alussa HV71 ilmoitti, että he ovat purkaneet pelaajan sopimuksen Hannulan ja tämän perheen pyynnöstä. Hannula siirtyi loppukaudeksi Venäjän pääsarjaan Lokomotiv Jaroslavliin.
Hannula pelasi kauden 2007–2008 Venäjällä SKA Pietarissa, jossa kausi sujui huonosti. Hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 Venäjän uuden pääsarjan KHL:n TsSKA Moskovaan. Hannula pelasi kauden TsSKAssa ja jäi kauden 2009–2010 alussa sopimuksettomaksi. Joulukuussa 2009 Hannula teki lyhyen sopimuksen Djurgårdenin kanssa. Hän pelasi Djurgårdenissä seitsemän ottelua ja siirtyi loppukaudeksi KHL:n Salavat Julajev Ufaan.
Kauden 2010–2011 Hannula aloitti KHL-joukkue Metallurg Magnitogorskissa. Hän loukkasi kuitenkin nivusensa ensimmäisessä ottelussa ja joutui leikkaukseen, minkä takia Magnitogorsk purki hänen sopimuksensa. Toivuttuaan vammasta Hannula siirtyi takaisin Djurgårdeniin, jossa pystyi pelaamaan lopulta 14 runkosarjaottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän teki pelaajasopimuksen Modon kanssa. Hannula siirtyi kuitenkin jo marraskuussa 2011 SM-liigassa pelaavaan Espoo Bluesiin.
Hannula pelasi loppukauden Bluesissa ja teki 22 runkosarjaottelussa 14 pistettä. Seuraavan kauden alussa Hannula ei pelannut missään, mutta hän palasi Bluesiin marraskuussa 2012. Hannulan sopimus kesti alkujaan joulutaukoon asti, mutta osapuolet solmivat uuden kahdeksan ottelun sopimuksen tammikuun 2013 alussa. Tämän jälkeen Blues olisi halunnut jatkaa sopimusta, mutta Hannula ei suostunut tähän. Pian tämän jälkeen HIFK ilmoitti tehneensä sopimuksen Hannulan kanssa.

Sukutausta

Hannula on syntynyt Ruotsissa, mutta pelasi nuorena jääkiekkoa TPS:n A-nuorissa. TPS ilmoitetaan hänen kotiseurakseen. Hannulan isä on suomalainen ja äiti ruotsalainen.
Mardi Gras

Mardi Gras  (suom. rasvatiistai) on laskiaistiistain ranskalaisperäinen nimitys. Sitä vietetään laajalti varsinkin katolisissa maissa karnevaaliajan huipennuspäivänä.  Se on päivää ennen tuhkakeskiviikkoa, jolloin kirkkovuodessa alkaa paastonaika. Sitä vietetään 46 päivää ennen pääsiäistä, minkä vuoksi myös Mardi Gras'n ajankohta vaihtelee vuosittain.
Mardi Gras -karnevaaleistaan tunnetuimpia kaupunkeja ovat New Orleans, Mobile, Rio de Janeiro, São Paulo, Venetsia, Salvador ja Mazatlán.
Štil

Štil on venäläinen kantoraketti. Se on ainoa kantoraketti, joka on laukaistu onnistuneesti sukellusveneestä.

Tausta

Štil perustuu ballistiseen R-29RM-ohjukseen, jota suunnittelee ja valmistaa Makejevin suunnittelutoimisto. R29 on SLBM-ohjus, joita on käytetty Neuvostoliiton ja edelleen Venäjän laivaston Delta-sarjan ohjusveneissä. 
Kantoraketti on kolmivaiheinen, jonka kaikki moottorivaiheet käyttävät nestemäistä ajoainetta.
The Wrecking Crew

The Wrecking Crew oli yhdysvaltalainen, Los Angelesissa toiminut studiomuusikoiden ryhmä. Siinä ovat soittaneet muun muassa kitaristit Tommy Tedesco, Glen Campbell ja Barney Kessel,  rumpalit Jim Keltner ja Hal Blaine, kosketinsoittaja Leon Russell sekä basistit Larry Knechtel ja Carol Kaye. Siihen kuului myös esimerkiksi puhallinsoittajia ja lyömäsoittajia sekä taustalaulajia. Kokoonpanon toiminta päättyi 1970-luvun alkupuolella.
The Wrecking Crew on soittanut lukuisten artistien ja yhtyeiden levytyksillä, joista monet ovat olleet hittejä. Kokoonpanoa ja sen jäseniä käytettiin myös yhtyeiden omien muusikoiden sijaan, kun haluttiin varmistaa erityisesti uusien yhtyeiden soitto-osuuksien onnistuminen varatulla studioajalla. Eräs esimerkki on The Byrds -yhtyeen single ja läpimurtohitti "Mr. Tambourine Man". The Beach Boys -yhtyeen Pet Sounds -albumin kappaleiden taustat ovat kokonaan The Wrecking Crew'n soittamat albumin ideoineen ja tuottaneen Beach Boysin basisti–laulaja Brian Wilsonin ohjauksessa. Wilson sekä muut yhtyeen jäsenet suorittivat lauluosuudet. The Wrecking Crew'n jäsenet soittivat myös esimerkiksi The Monkees -yhtyeen levytyksissä sekä tv-nauhoitusten taustat, kunnes yhtye muuttui omavaraiseksi lavalla ja studiossa. 
Yhtyeiden yleinen kehitys omavaraiseen suuntaan sekä muutokset pop-musiikin tyyleissä aiheuttivat studiotöiden vähenemisen ja toisaalta uuden studiomuusikko-sukupolven esiintulon 1970-luvulla, ja The Wrecking Crew yhtenäisenä muusikkoryhmänä lakkasi vähitellen.
Juryi Žaunou

Juryi Uladzimiravitš Žaunou (valkoven. Юрый Уладзіміравіч Жаўноў, łacinkaksi Juryj Uladzimiravič Žaŭnoŭ, ven. Юрий Владимирович Жевнов, Juri Vladimirovitš Ževnov; s. 17. huhtikuuta 1981 Dobruš, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaa Ufa ja on pelipaikaltaan maalivahti.
Albert Räsänen

Opinnot

Räsänen kävi kansakoulun ja Reserviupseerikoulun vuonna 1926 sekä Taistelukoulun kanta-aliupseerikurssin vuosina 1933–1934.

Jääkäriaika

Maanviljelijänä Kaavilla toiminut Räsänen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 2. maaliskuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan 4. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Albert Räsäsen jääkäriaikaa luonnehtii Joppe Karhunen kirjassaan: tämä pohjimmiltaan tavallinen maanviljelijä niin sisäisesti kuin ulkoisestikin, silti mitä suurin soturi ja ryhmänsä tavallista loistavampi edustaja, joka oli aina palvelualttiina, tyynenrauhallisena ja henkilökohtaisesti mitä hurjapäisimpänä taistelijana sai ansioistaan Preussin 2. lk. rautaristin.

Suomen sisällissota

Albert Räsänen astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 vääpeliksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan vääpeliksi 3. Jääkärirykmentin 5.Jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Räsänen palveli edelleen 3. Jääkärirykmentissä, jonka nimi ensin muuttui Savon jääkärirykmentti n:o 3:ksi ja myöhemmin Uudenmaan rykmentiksi. Hän toimi koulutusaliupseerina 2. komppaniassa, josta hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1921 koulutusaliupseeriksi Hyökkäysvaunurykmenttiin, jonka nimi muutettiin ensin Hyökkäysvaunupataljoonaksi ja myöhemmin Erilliseksi hyökkäysvaunukomppaniaksi. Sotaisaa luontoaan tyydyttääkseen hän liittyi 14. joulukuuta 1921 Vienan Karjalan retkikuntaan, jossa hän toimi ensin joukkueenjohtajana ja 1. tammikuuta 1922 alkaen komppanianpäällikkönä Repolan pataljoonan 1. komppaniassa ja otti osaa Kuutamalahden ja Porajärven taisteluihin. Hän palasi myöhemmin uudelleen palvelukseen Erilliseen hyökkäysvaunukomppaniaan, jossa toimi sen jälkeen koulutusaliupseerina ja asentajana.

Opetustoimet armeijassa

Suomen Valkoisen Kaartin aliupseerikoulussa Räsänen toimi vuosina 1935 – 1937 sekä Erillisen Hyökkäysvaunukomppanian aliupseerikoulussa vuonna 1937. Välirauhan aikana hän toimi opettajana Panssaripataljoonan Panssarintorjunta komppaniassa. Hänen opetukseensa luotettiin ja häntä kunnioitettiin, koska hänestä sanottiin, että hän tietää kaiken tekniikasta ja taktiikasta panssarisodankäynnissä.
Kuninkaanhaan koulu

Kuninkaanhaan koulu on Porissa Kuninkaanhaan kaupunginosassa toimiva koulu, joka järjestää opetusta vuosiluokille 6.–9.
Koulussa toimi aikaisemmin myös lukio, joka lakkautettiin kevätlukukauden 2009 jälkeen. Kuninkaanhaan lukio oli perustettu vuonna 1974 peruskoulu-uudistuksen yhteyssä. Sen edeltäjä oli vuonna 1880 perustettu Porin tyttölyseo.
Kuninkaanhaan lukiossa oli pitkään myös erityinen urheilijoille tarkoitettu linja.
Liedon Parma

Liedon Parma on vuonna 1907 perustettu lietolainen urheiluseura. Seuralla on toimintaa hiihdossa, lentopallossa, mäkihypyssä, suunnistuksessa ja yleisurheilussa. Seuran puheenjohtaja on Maarit Lempiäinen.

Mäkihyppy

Liedon Parmalla on kolme hyppyrimäkeä Liedon Parmaharjulla. Mäistä vastaavat Tuomo Mäkeläinen ja Marko Hakanen.

Lentopallo

Seuran lentopallon miesten edustusjoukkue pelasi 1-sarjassa. Seura voitti syksyllä 2010 Lentopallon Suomen Cupin.

Suunnistus

Liedon Parmalla ja Mynämäen Suunnistajat -52:lla on yhteinen edustusseura, MS Parma. Vuodesta 2003 kaikki Parman ja MS-52:n suunnistajat edustavat MS Parmaa.

Yleisurheilu

Parma oli Suomen Urheiluliiton seuraluokittelun 42:s vuonna 2011). Seuralla on noin 100 lisenssin lunastanutta yleisurheilijaa, muiden muassa kestävyysjuoksijat Laura Skyttä, Saara Skyttä ja Tuomas Jokinen sekä seitsenottelija Maiju Mattila.
Fantasia

Fantasia (kreik. fantázein ’tehdä näkyväksi’) on mielikuvitukseen perustuva taideteos. Fantasia voi olla esimerkiksi kirjallisuutta, musiikkia, elokuvaa, sarjakuvaa, teatteria tai pelejä. Fantasian genreen kuuluvat mielikuvitukselliset paikat, olennot ja tapahtumat. Fantasiataiteessa on usein maagisia ja yliluonnollisia aiheita. Fantasia voi pohjautua muinaisiin myytteihin ja mytologioihin. Fantasialla on joitakin päällekkäisyyksiä scifin, kauhun ja muun spekulatiivisen fiktion kanssa.

Musiikki

Musiikissa fantasia on mielikuvitelma. Sitä käytetään usein nimityksenä sävellyksille, joiden muotorakenne joko todellisesti tai näennäisesti poikkeaa yleisimmin tunnetuista sävellyslajeista. Tunnetuimpina W. A. Mozartin d-molli-fantasia sekä Schubertin Wanderer-fantasia, jotka ovat molemmat pianoteoksia. Fantasiaksi nimitetään joskus myös löyhästi muodostettuja muunnelmia tai sommitelmia yleisön suosimista kansanlaulu- ja oopperasävelmistä.

Rooli- ja lautapelit

Fantasia on myös monien rooli- ja lautapelien aiheena. Useimmiten ne saavat innoituksensa Tolkien-vaikutteisesta fantasiakirjallisuudesta. Yksi tunnetuimmista fantasia-aiheisista roolipeistä on Dungeons & Dragons. Kuuluisa fantasiaan liittyvä strategiapeli on miniatyyripeli Warhammer Fantasy Battle.

Tietokone- ja videopelit

Fantasia-aiheisia tietokone- ja videopelejä on suuri määrä, joista tunnetuimpia lienevät The Legend of Zelda, Baldur’s Gate, The Witcher, The Elder Scrolls sekä Final Fantasy -pelisarjat. Yleisön suosioon ovat nousseet myös verkossa pelattavat MMORPG-pelit kuten Runescape, Ultima Online, World of Warcraft ja Lord of the Rings Online.
Kalmarin unioni

Synty

Kalmarin unioni syntyi, kun Tanskan ja Norjan kuningatar Margareeta I valittiin vuonna 1389 Ruotsin hallitsijaksi. Personaalinionin katsotaan kuitenkin varsinaisesti alkaneen Eerik XIII Pommerilaisen kruunajaisista 1397, jolloin kuningatar Margareeta I laaditutti unionikirjeen. Kirjeen sitovuudesta on kuitenkin kiistelty, sillä siitä puuttuvat monien osanottajien sinetit. Vaikka Eerik XIII Pommerilainen kruunattiin kuninkaaksi, käytti Margareeta I todellisuudessa valtaa kuolemaansa asti. 
Kalmarin unionin päätökset tehtiin etupäässä Tanskassa. Personaalinioni aiheutti lopulta ristiriitoja, sillä Ruotsi oli politiikassaan kiinnostunut idästä, nykyisen Venäjän suunnasta (Novgorod, Moskovan Venäjä, joka syntyi 1500-luvulla), kun taas Tanskan intressit suuntautuivat enemmän etelää kohti (Hansaliitto).

Hajoaminen

Kalmarin unioni pysyi koossa vuoteen 1412 asti, jolloin kuningatar Margareeta I kuoli. Tämän jälkeen osa ruotsalaisista kapinoi uutta unionikuningasta vastaan. Personaalinioni palautettiin lopulta, mutta tämän jälkeenkin 1400-luvun historiaa leimasivat Ruotsissa esiintyneet jatkuvat pyrkimykset irrottautua personaaliunionista pysyvästi. Tämä johti väkivaltaisuuksiin sekä Ruotsin sisällä että Tanskan ja Ruotsin välillä. 
Vuonna 1520 Tanskan kuningas Kristian II hyökkäsi Ruotsiin ja valloitti samalla Tukholman. Kruunajaisjuhlissaan uusi kuningas teloitutti korkea-arvoisia ruotsalaisia. Tapahtumaa kutsutaan Tukholman verilöylyksi. Pian tämän jälkeen Kalmarin unioni hajosi lopullisesti ja Ruotsin kuninkaaksi nousi Kustaa Vaasa. Norja kuitenkin pysyi Tanskan yhteydessä vielä tämän jälkeen vuoteen 1814 saakka.

Kalmarin unionin muisto

1800-luvun keskivaiheilla esiintynyt skandinavistinen aate sai innoitusta Kalmarin unionin muistosta. 
Uutta Kalmarin unionia ehdotettiin Ruotsissa vuonna 2009, kun ruotsalainen historiantutkija Gunnar Wetterberg ehdotti Pohjolan liittovaltion perustamista. Dagens Nyheter -lehteen kirjoittamassaan mielipidekirjoituksessa Wetterberg perustelee liittovaltiota monilla synergiaeduilla. Uudessa valtiossa olisi 25 miljoonaa asukasta, ja se olisi maailman kymmenenneksi suurin talousmahti; se jättäisi jälkeensä muun muassa Venäjän ja Brasilian. Suomessa lahtelainen apulaispoliisipäällikkö Aimo Ojanen esitti Kalmarin unionin henkiinherättämistä vuonna 2006 kirjassaan Eilispäivää ei ole. Personaaliunionin pääkaupungiksi hän esitti Maarianhaminaa.
Tulikärpänen (sarjakuvahahmo)

The New Batman Adventures

Mark Rolston toimi Tulikärpäsen äänenä kyseisessä animaatiosarjassa. Hän oli pyroteknikko ja erikoistunut erikoisefekteihin. Lynns teki töitä entiselle tyttöystävälleen Cassidylle, josta hän kuitenkin joutui eroamaan. Lynns ei kestänyt hänen torjuntaa ja vannoi kostavansa Cassidylle, jonka seurauksena hänestä tuli Tulikärpänen-niminen rikollinen.

Justice League

Justice League -animaatiosarjassa Tulikärpänen oli vankilassa ja pakeni sieltä Tohtori Kohtalon avulla. Muita jotka pakenivat olivat Solomon Grundy, Mokkasiinikäärme, Luminous ja Volcana. Tulikärpänen ja Volcana piileskelivät varastorakennuksessa ja jäivät kiinni Oikeuden Puolustajille. Vaikka Tulikärpänen ja Volcana olivat tämän aikana romanttisessa suhteessa Firefly ei ollut Tuomion Legioonan jäsen toisin kuin Volcana Justice League Unlimitedissä.

Batman (2004)

Jason Marsdenin äänittämä Tulikärpänen on vapaa palkattava tuhopolttaja ja sabotoija, joka käyttää liekinheitinteknologiaa ja suihkumoottoria rikoksien tekemiseen. Ensiesiintymisessään Goth-Corp oli palkannut hänet sabotoimaan eri yrityksien teknologiaa. Myöhemmin hänet on myös nähty liittoutuneena Pakkasherran kanssa.
Lloyd C. Douglas

Lloyd Cassel Douglas (s. 27. heinäkuuta 1877 – 13. helmikuuta 1951) oli yhdysvaltalainen kirjailija.

Elämäkerta

Douglas syntyi Columbine Cityssä, mutta vietti suurimman osan lapsuudesta Monroevillessä. Hänen isänsä Alexander Douglas oli pastori. Douglas valmistui Wittenbergin yliopistosta ja vihittiin luterilaiseksi papiksi. Douglas oli pastorina Indianassa, Ohiossa ja Washington)issa.
Douglas kirjoitti ensimmäisen romaaninsa Magnificent Obsession joka ilmestyi vuonna 1929. Hän on kirjoittanut muita romaaneja kuten Forgive Us Our Trespasses, Precious Jeopardy, White Banners, Disputed Passage, Invitation To Live, Doctor Hudson's Secret Journal, The Robe ja The Big Fisherman.The Robea myytiin kaksi miljoonaa kappaletta. Hän meni naimisiin Bessie L. Porchin kanssa, ja he saivat kaksi lasta.
Douglas oli myynyt ennen kuolemaansa Henry Kosterille The Robe (Näin hänen kuolevan) -romaanin elokuvaoikeudet, ja elokuva Näin hänen kuolevan sai ensi-illan 1953. Douglas kuoli vuonna 1951. Elokuva valmistui pian Douglasin kuoleman jälkeen. Douglas on haudattu Glendaleen (Kalifornia).