google/wiki40b huggingface dataset:
Felix Krohn

Felix Julius Theofil Krohn (20. toukokuuta 1898 Tampere – 8. marraskuuta 1963 Lahti) oli suomalainen kapellimestari, säveltäjä ja Lahdessa toimineen Viipurin musiikkiopiston pitkäaikainen rehtori.

Henkilöhistoria

Krohnin vanhemmat olivat säveltäjä ja musiikkitieteilijä Ilmari Krohn ja Emilie Alide Marie von Dittmann.  Hänen ensimmäinen puolisonsa 1919-1936 oli Meri Annikki Hallenberg, parin lapsia ovat ekonomi-juristi Juhana Kurki-Suonio ja lääketieteen tohtori Kyllikki Ohela. Toinen puoliso vuodesta 1940 oli Aune Kyllikki Lepistö Krohn tuli ylioppilaaksi 1915 ja opiskeli Helsingin musiikkiopistossa vuosina 1916–1918 pääaineenaan säveltäminen. Lisäopintoja hän hankki seuraavina vuosina Keski-Euroopassa, muun muassa Berliinin musikkikorkeakoulussa. Vuonna 1921 Krohn antoi Helsingissä oman sävellyskonsertin ja suoritti vuonna 1922 Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatin tutkinnon pääaineenaan musiikkitiede.
Krohn toimi 1920-luvulla Viipurissa sekä liike-elämän palveluksessa että Viipurin Musiikkiopiston musiikin teorian opettajana. Musiikkiopiston ja kaupungissa toimineen sinfoniaorkesterin johtajana oli noina aikoina tunnettu venäläissyntyinen kapellimestari ja viulupedagogi Boris Sirpo. Krohn itse puolestaan johti Viipurin Lauluveikkoja vuosina 1927–1932. Kun kieltolaki kumottiin, Kroh siirtyi perheineen Helsinkiin, jossa hän sai työpaikan Oy Alkoholiliike Ab:n pääkonttorissa. Helsingin vuosinaan hän johti vuonna 1933 perustettua Kalevan Laulajat -mieskuoroa (nyk. Helsingin Lauluveljet). Talvisodan kynnyksellä vuonna 1939 Krohn palasi takaisin Viipuriin musiikkiopiston vt. johtajaksi Boris Sirpon lähdettyä Yhdysvaltoihin. Sodan aikana musiikkiopisto joutui kuitenkin evakkoon Lahteen, jonne se asettui pysyvästi välirauhan aikana syksyllä vuonna 1940. Krohn nimitettiin tällöin laitoksen vakinaiseksi johtajaksi, ja hän olikin sitten opiston johtajana aina kuolemaansa saakka vuoteen 1963. Hän toimi myös Lahden Orkesteriyhdistyksen orkesterin kapellimestarina, samoin kuin musiikkikriitikkona.
Krohn vaikutti merkittävällä tavalla Lahteen vuonna 1954 valmistuneen uuden konserttitalon rakennushankkeen toteutumiseen. Viipurin Musiikkiopisto sai talosta uudet opetustilat. Krohnilla on talossa jopa oma nimikkosali, Felix Krohn -sali, joka on ollut kaupungissa suosittu konserttien ja musiikkitilaisuuksien pitopaikka. Krohnin kuoltua vuonna 1963 hänet siunattiin tässä salissa. Musiikkiopisto muutti samana vuonna nimensä Lahden musiikkiopistoksi (vuodesta 2003 Lahden konservatorio).  Krohnin luottamustehtäviin kuului muun muassa Suomen Musiikkioppilaitosten liiton puheenjohtuus. Suomen sisällissotaan Krohn osallistui valkoisten joukoissa ja toimi myöhemmin Viipurin suojeluskunnassa komppanianpäällikkönä.
Haukilampi (Ikaalinen, Ylijoenperä)

Maantietoa

Lammen pituus on 250 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 2,3 hehtaaria. Lammessa on yksi saari, jonka pituus on alle 20 metriä. Se sijaitsee alle neljä kilometriä Juurijärvestä luoteeseen ja yli kilometrin Pirttijärvestä pohjoiseen. Lammen ympäristössä on runsaasti ojitettuja soita. Lampeen on kaivettu seitsemän suo- tai metsäojaa, joista kuusi tuovat soiden kuivatusvesiä ja yksi toimii laskuojana. Laskuoja lähtee itärannasta ja kulkee etelään yhtyen Sahinojaan ja laskien lopulta Pirttijärveen. Rantaviivan pituus on 650 metriä ja rannat ovat pääosin suota. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Metsäautotiet ohittavat lammen sadan metrin etäisyydeltä.
Yön kirkas tähti

Arvioita

Tv-Nytin viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle tähtiä keskiarvolla 3,4.
Keuhkonsiirto

Keuhkonsiirto on toimenpide, jossa vaikeasta keuhkosairaudesta kärsivälle potilaalle siirretään yksi keuhko tai molemmat keuhkot. Lisäksi tehdään blokkisiirtoja, joissa myös sydän siirretään. Keuhkonsiirtoja tehdään muun muassa fibroosin, emfyseeman ja sydänvian aiheuttaman keuhkosairauden takia. Hyljintä ja infektio ovat riskeinä elinsiirron jälkeen.
Ensimmäinen keuhkonsiirto tehtiin Yhdysvalloissa vuonna 1963. Suomessa tehdään vuosittain noin 10–15 keuhkonsiirtoa. Ensimmäinen keuhkonsiirto Suomessa tehtiin vuonna 1990. Blokkisiirto oli tehty jo vuonna 1988.
Keuhkosiirrokkaiden etujärjestönä toimii Suomessa vuonna 1990 perustettu Sydän- ja keuhkosiirrokkaat SYKE ry.

Keuhkonsiirto kystisessä fibroosissa

Keuhkonsiirtoon voidaan ryhtyä kystisen fibroosin takia, jos keuhkojen toiminta on erityisen heikkoa. Ensimmäinen kystisestä fibroosista kärsineen keuhkonsiirto tehtiin Pittsburghissa vuonna 1984.
Akshay Kumar

Yksityiselämä

Akshay Kumar on naimisissa entisen näyttelijän Twinkle Khannan kanssa. Heidän poikansa Aarav syntyi syyskuussa 2002. Heille syntyi tytär Nitara syyskuussa 2012.
Mado Robin

Madeleine Marie "Mado" Robin (29. joulukuuta 1918 – 10. joulukuuta 1960) oli ranskalainen koloratuurisopraano, joka opiskeli laulamista Italiassa ja piti ensimmäisen resitaalinsa Pariisissa 1942. Hän syntyi Yzeures-sur-Creusessa.
Robinilla oli laajan äänialansa ansiosta kattava repertuaari. Eräs hänen rooleistaan oli Léo Delibesin Lakmén nimikko-osuus. Hänen esityksensä Lakména levytettiin Deccalle 1952. Muita osia olivat mm. Lucia di Lammermoorin (Donizetti) nimikkorooli, Olympia Hoffmannin kertomuksissa (Offenbach), Gilda Rigolettossa (Verdi), Rosina Sevillan parturissa (Rossini) ja Leyla Helmenkalastajissa (Bizet). 
Robin lähti vuonna 1954 San Franciscoon ja teki myös menestyksekkään kiertueen Neuvostoliitossa. Hän menehtyi syöpään Pariisissa 51-vuotiaana 10.12.1960. Robin oli naimisissa englantilaisen Alan Smithin kanssa, joka kuoli auto-onnettomuudessa pian toisen maailmansodan jälkeen. Heillä oli yksi tytär.
Garci Rodríguez de Montalvo

Garci Rodríguez de Montalvo (tai Garci Ordóñez de Montalvo) (n. 1450–1504) oli espanjalainen kirjailija. Rodriguez De Montalvo teki muun muassa oman versionsa ritariromaanista Amadis de Gaula. Kalifornian osavaltion nimi tulee Rodríguez de Montalvon teoksesta Las sergas de Esplandián, jossa on California-niminen saariparatiisi.
Mil Mi-26

Suunnittelu ja kehitys

Mi-12 -prototyypin kehityksen jälkeen alkoi 1970-luvun alussa raskaan kuljetushelikopterin kehitys projektinimellä Izdelije 90. Helikopterilta vaadittiin tyhjäpainoa, joka on alle puolet suurimmasta lentoonlähtöpainosta. Helikopterin suunnitteli Mihail Milin suojatti Marat Tištšenko.
Mi-26 suunniteltiin raskaana helikopterina sekä sotilas- että siviilikäyttöön, sekä korvaamaan aiemmat Mi-6 ja Mi-12 -helikopterit. Mi-26:ssa on kaksi kertaa suurempi hyötykuorma kuin Mi-6:ssa, joka oli tuolloin suurin ja nopein tuotantohelikopteri.
Pääasiallinen käyttötarkoitus oli raskaan sotilaskaluston, kuten miehistönkuljetusvaunujen ja ballististen ohjusten kuljetus syrjäisiin paikkoihin, joihin raskailla kuljetuslentokoneilla (Antonov An-22, Iljušin Il-76) ei pääse.
Ensimmäinen lento tapahtui vuonna 1977, ja ensimmäinen Mi-26 valmistettiin tehtaassa 4. lokakuuta 1980. Kehitys valmistui vuonna 1983, ja Neuvostoliitto otti helikopterin palveluskäyttöön vuonna 1985.
Aimo Kairamo

Aimo Kairamo (23. elokuuta 1941 Nivala – 15. maaliskuuta 2004 Helsinki) oli Suomen Sosialidemokraatti -lehden päätoimittaja ja pitkäaikainen kolumnisti.
Nivalalaiseen työläisperheeseen syntynyt Kairamo opiskeli Työväen Akatemiassa ja suoritti sosionomin tutkinnon Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Tampereella.  Kairamo aloitti uransa 1960-luvulla Työväen sivistysliiton tiedotussihteerinä. 1970-luvulla hän oli sosiaalidemokraattien hallitusryhmän poliittisena sihteerinä 1970−1971 ja SDP:n puoluetoimiston osastopäällikkönä 1971−1974.
Suomen Sosialidemokraatin päätoimittajana Kairamo oli 1974−1984. Kairamo sai heti alkuun julkisuutta erotettuaan lehden pitkäaikaisen pakinoitsijan Simo ”Simppa” Juntusen joulukuun alussa 1974 presidentti Urho Kekkoselta tulleen ”myllykirjeen” perusteella. Juntunen oli aiemmin syksyllä pitänyt puheen sotaveteraaneille ja sanonut että Kekkonen maksaa Neuvostoliitolle öljylaskua väärentämällä Suomen historiaa. Tiedonantaja-lehti julkisti puheen tekstin ja Kekkonen kirjoitti kirjeessään Kairamolle ”tämä on niin edesvastuutonta ja törkeää puhetta, että jään odottamaan, miten lehti sen voi hyväksyä”.
Päätoimittajakautensa jälkeen Kairamo toimi Suomen Sosialidemokraatin ja uutispäivä Demarin poliittisena kolumnistina. Kairamo sai näistä kolumneistaan Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon vuonna 2000. Hänen viimeinen kolumninsa ilmestyi lehdessä itsenäisyyspäivän aattona 5. joulukuuta 2003.
Kairamo oli kolumneissaan tunnettu terävistä ja piikikkäistä sanonnoistaan sekä erityisesti keskustalaisiin ja kommunisteihin kohdistuvista ilkeyksistä. Hän muun muassa nimitti Yle TV2:n Ajankohtainen kakkonen -ohjelmaa ”kepulais-stalinistiseksi sontaluukuksi” ja vertasi keskustan Mauri Pekkarista kärppään kivikasassa: koskaan ei tiedä mistä kolosta tupee vilahtaa. Kokoomuksen kansanedustaja Seppo Kanerva nosti syytteen herjauksesta Aimo Kairamoa vastaan tämän kirjoitettua Kanervan eduskunnasta saamasta kuntoutus- ja sairauslomasta irvailevan pakinan nimeltä ”Puujalalla koreasti monotansseissa”.
Kairamo kuoli kurkkusyöpään 62-vuotiaana vuonna 2004.
Tuomo Martikainen

Tuomo Tapani Martikainen (7. huhtikuuta 1939 Mäntyharju – 20. marraskuuta 2018 Helsinki) oli Helsingin yliopiston valtiotieteen professori. Hänen päätutkimuskohteitaan olivat vaalit, poliittinen käyttäytyminen, julkisen sektorin hallinto ja ”Uusi” politiikka.
Tuomo Martikainen valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1963 ja lisensiaatiksi vuonna 1968 sekä väitteli tohtoriksi vuonna 1973. Hän työskenteli assistenttina Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin laitoksella vuosina 1965–1977 ja yleisen valtio-opin dosenttina vuosina 1974–1977, Turun yliopiston valtio-opin dosenttina vuodesta 1974 sekä Helsingin yliopiston hallinto-opin apulaisprofessorina vuosina 1977–1983 ja yleisen valtio-opin professorina vuodesta 1983. Martikainen teki opintomatkoja Iso-Britanniaan, Irlantiin, Yhdysvaltoihin, Puolaan ja Saksaan.
Martikainen kommentoi aktiivisesti muun muassa suomalaisten äänestymiskäyttäytymistä, antoi lausuntoja vaaleista ja arvosteli suomalaisia politiikkakielteisyydestä.
CryoSat

CryoSat on Euroopan avaruusjärjestön (ESA) kaukokartoitussatelliitti. Alkuperäisen Cryosat-satelliitin laukaisu 8. lokakuuta 2005 Plesetskin kosmodromilta, Venäjältä, epäonnistui Rockot-kantoraketin toisen vaiheen vian vuoksi. Korvaava kopio CryoSat-2 laukaistiin Baikonurin kosmodromilta 8. huhtikuuta 2010 kello 13.57 UTC Dnepr-kantoraketilla.
NASAlla on samankaltainen jäätikkömissio, ICESat (Ice, Cloud,and land Elevation Satellite), joka laukaistiin 12. tammikuuta 2003. Se käyttää lasermittausta, joka on tarkempi kuin CryoSatin mittaus olisi ollut, eikä voi tehdä mittauksia pilvien peittämiltä alueilta.

CryoSat eli ja Cryosat-1

Satelliitti oli ESA:n kaukokartoitusohjelman Earth Watch-satelliiteista pienempään eli Opportunity-luokkaan kuuluva. Sen toteutus maksoi alle 136 miljoonaa euroa, josta satelliitin rakentaminen maksoi 70 miljoonaa euroa. Kantoraketti maksaa noin 14 miljoonaa euroa. Lopun piti kulua tekniseen suunnitteluun, lennonjohtoon ja satelliitin datan käsittelyyn satelliitin kolmen toimintavuoden aikana.
Satelliitin valmisti monikansallinen eurooppalainen EADS Astrium-yhtiö. Suomalainen Patria valmisti sen sähkötehon jakoyksikön, joka on samaa sarjaa kuin yhtiön ESAn Mars Express, Rosetta ja Venus Express-luotaimiin valmistamat.
Satelliitin massa on 684 kg, josta 37 kg ajoainetta satelliitin asennonsäätöön. Satelliitin rungon koko on 4,60 m x 2,34 m x 2,20 m. Sen aurinkokennot on asennettu satelliitin rungon päälle eikä erillisiin aurinkopaneleihin. Yksi GaAs-kennoilla pinnoitettu paneli tuottaa 800 W, kun aurinko valaisee sen kohtisuoraan.
CryoSatin piti olla kolmivuotinen tutka-altimetriamissio, jossa tutkitaan pohjoisen pallonpuoliskon meri- ja mannerjäätä. Sen piti mitata pääasiassa merijään paksuutta ja etsii merkkejä napajään vähenemisestä, jonka olisi mahdollisen ilmaston ja meren lämpenemisen seurausta. Siinä on kolme instrumenttia, joista tärkein on SAR Interferometric Radar Altimeter (SIRAL) -mikroaaltotutka. Tarkka radankorkeus olisi mitattu satelliitin Doppler Orbitography and Radiopositioning Integration by Satellite (DORIS) -paikannuslaitteella, jotka mittaavat eri maa-asemien satelliitille lähettämään radiosignaalia. Satelliitissa oli myös laserheijastin, jota käytetään mm. sen kiertoradan tarkkaan määritykseen.
CryoSatin kiertoradan korkeuden piti olla 717 km ja radan kaltevuus 92 astetta. Yhden kierroksen kesto olisi ollut 100 minuuttia.
CryoSat laukaistiin epäonnistuneesti saksalais-venäläisen yhteisyrityksen markkinoimalla venäläisellä Rockot-kantoraketilla. Ohjelmistollisen vian vuoksi toinen vaihe ei sammunut ajallaan siten myöskään vaiheen irrotus ei onnistunut. Kun kolmas vaihe jäi palamatta ei satelliitti saavuttanut kiertorataansa.

Cryosat-2

Korvaava Cryosat-2 laukaistiin Baikonurin kosmodromilta 8. huhtikuuta 2010 kello 13.57 UTC Dnepr-kantoraketilla. Se on alkuperäisen kopio ja sen toiminta alkoi 8. huhtikuuta 2010 samalla kiertoradalla kuin alun perin aiottiin.
HMS Vargen (Vgn)

Palveluskäyttö

Alus poistettiin palveluksesta 1. marraskuuta 1989 ja se romutettiin vuonna 1993 Gävlessä.
Ruonalampi (Kouvola)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Musta-Ruhmaksen valuma-alueeseen (14.126) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 88,8 metriä mpy.
Piko ja Fantasio New Yorkissa

Piko ja Fantasio New Yorkissa (ransk. Spirou à New York) on vuonna 1987 ilmestynyt, järjestyksessä 39. Pikon ja Fantasion seikkailuja -sarjan albumi. Sen on käsikirjoittanut Tome ja piirtänyt Janry.

Juoni

Tarinan roistohahmo Vito Cortizone on New Yorkin sisilialaisen mafian johtaja. Hän käy jatkuvaa taistelua toista vahvaa mafiaa, ”Kiinan triadia” vastaan. Vito Cortizone on parodia Kummisetä-elokuvan mafioso Vito Corleonesta.
Istuminen

Istuminen on kehon asento, jossa yläruumiin paino kohdistuu pakaroille, istuinkyhmyille tai reisille ja jossa rinta on jokseenkin suorassa. Ihmisillä on useita erilaisia tapoja istua. Nykyään suuri osa töistä ja siirtymistä suoritetaan istuen.

Istumaryhti

Ryhti toimii hyvän niska- ja selkähoidon perustana. Huono ryhti voi johtua selkäkivuista, pahentaa jo olemassa olevaa kipua ja myös pitkittää sitä. Huono ryhti on myös osatekijänä kroonisissa päänsäryssä, purentaelimistön toimintahäiriöissä ja niskakivuissa. Monet ihmiset viettävät suuren osan päivästä istuen tai suorittaen tehtäviä, jotka vaativat eteenpäin kumartumista tai nostamista. Hyvän ryhdin perustana on ns. neutraali selkäranka. Neutraalissa selkärangassa kaularangassa ja toisaalta lannerangassa on notko eteenpäin (lordoosi), rintarangassa ja toisaalta ristiluun kohdalla taas taaksepäin (kyfoosi).

Aktiivinen istuminen

Aktiivista istumista tukevat tuolit sekä muut istuimet vähentävät kehon kuormitusta pitkäkestoisessa istumatyöskentelyssä. Tällaisista istuimista vanhin ja yleisin esimerkki on perinteinen keinutuoli. Aktiiviset istuimet vähentävät staattista jännitystä keinumalla ja mukailemalla istujan liikkeitä parantaen samalla ryhdin ylläpitoon tarvittavien lihaksien liikkeitä. Lihaksiston jatkuva liike parantaa verenkiertoa ja ehkäisee nikamiin kohdistuvaa painetta.
Aktiivisten istuinten liike voi suuntautua eteen, taakse, sivulle tai ne voivat tarjota jopa 360 astetta keinuvan alustan istumiselle. 
Tutkimusten mukaan aktiivinen istuminen ei kuitenkaan välttämättä riitä kumoamaan istumiseen liitettäviä haittavaikutuksia, sillä pitkäaikainen istumistyö millä tahansa istuimella yksipuolisissa asennoissa kuluttaa nikamia, jänteitä ja lihaksia.
Ripsitähystäjät

Lajit ja anatomia

Ripsitähystäjiin kuuluu noin 41 lajia yhdeksässä suvussa, esimerkiksi rusoripsitähystäjä (Dactyloscopus pectoralis). Ulkonäöltään ripsitähystäjät ovat pitkulaisia kaloja ja muistuttavat paljon kookkaampia taivaantähystäjiä (Uranoscopidae). Eräs laji voi saavuttaa 15–17 cm:n pituuden, mutta yleensä ne jäävät pienemmiksi, alle 6 cm pitkiksi. Silmät sijatsevat lajeilla päälaella ja ovat liikuteltavissa. Suu on vino ja suuntautunut ylöspäin. Rintaevät ovat kaloilla kookkaat, ja pitkä selkäevä voi olla yhtenäinen tai jakautunut kahteen osaan. Ripsitähystäjäjien ainutlaatuinen piirre viuhkaeväisten kalojen joukossa on niiden hengitystapa. Kalojen suussa ja kiduskansissa on ripsimäisiä tai sormimaisia ulokkeita, joiden tehtävänä on estää hiekan pääsy kiduksiin. Väriltään ripsitähystäjät ovat yleensä ruskehtavia.

Levinneisyys ja elintavat

Ripsitähystäjiä tavataan trooppisista ja subtrooppisista vesistä Atlantin rannikolta Yhdysvalloista Brasilian ja Tyynenemren rannikolta yhdysvalloita Chileen. Ne elävät yleensä lähellä rantaa matalissa vesissä alle 15 metrin syvyydessä, mutta Gillellus semicinctus-lajia on tavattu lähes 140 metrin syvyydestä. Ripsitähystäjät viettävät piilottelevaa elämää kaivautuneena hiekkaan, niin että vain silmät näkyvät. Osa lajeista suosii kivikkoisia alueita tai koralliriuttoja, ja jotkut elävät myös murtovedessä. Niiden ravintoa ovat pienet kalat ja selkärangattomat eläimet, joita ripsitähystäjät vaanivat kaivautneena pohjaan. Kalojen lisääntymisestä ei tiedetä paljoa, mutta koiraat vartioivat munia pitämällä niitä palloina rintaevissään.
Nikke Nikamo

Vladimir ”Nikke” Nikamo (s. 29. joulukuuta 1947) on suomalainen kitaristi ja balalaikan soittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Wigwam-yhtyeen alkuperäisenä kitaristina. Nikamo soitti kitaraa Wigwamin ensimmäisellä LP:llä Hard N' Horny (1969) sekä ensimmäisillä singleillä.
Wigwamin lisäksi Nikamo on soittanut kitaraa mm. Beatnics-, The First-, Creatures-, Mosaic-, The Roosters- ja Sperm-yhtyeissä. Balalaikkaa Nikamo on soittanut mm. Helsingin balalaikkaorkesterissa. Hän on pitkään vaikuttanut myös indonesialaista perinnemusiikkia esittävässä Gamelan Hanuman -kokoonpanossa sekä multimediaryhmässä Tollstoys.
Violeta Bulc

Opiskelu ja ura liike-elämässä

Violeta Bulc syntyi Jugoslaviassa vuonna 1964. Hän opiskeli tietojenkäsittelytiedettä ja informatiikkaa Ljubljanan yliopistossa ja jatkoi opintojaan San Franciscossa Golden Gate -yliopistossa. Siellä hän valmistui maisteriksi tietotekniikasta.
Valmistuttuaan Bulc työskenteli 1991–1994 Kalifornian Burlingamessa verkkoasiantuntijana. Bulc palasi vuonna 1994 itsenäistyneeseen Sloveniaan, työskenteli vuodet 1994–1997 Telekom Slovenijella ja oli perustamassa siellä maan ensimmäistä tietoliikenneverkkoa. Hän matkusteli myös muissa entisen Jugoslavian itsenäistyneissä maissa edistämässä näiden tietoliikenneverkkoja. Vuosina 1999–2000 hän oli Telemachin varatoimitusjohtaja. Bulc perusti vuonna 2000 Vibacomin, jonka toimitusjohtajana hän toimi vuoteen 2014 saakka.

Poliittinen ura

Bulc siirtyi politiikkaan syyskuussa 2014, kun pääministeri Miro Cerar nimitti hänet salkuttomaksi ministeriksi, jonka vastuulla oli kehitys, strategiset projektit ja yhtenäisyys. Kun Euroopan parlamentti hylkäsi itse itsensä komissiaariehdokkaaksi nimittäneen Alenka Bratušekin ehdokkuuden, Cerar valitsi Bulcin Slovenian ehdokkaaksi. Bulcin nimitys herätti Slovenian mediassa paljon keskusteluja, sillä hän oli poliittisesti kokematon ja harrasti New Age -rituaaleja. Bulc kuitenkin valittiin Junckerin komissioon. Juncker antoi Bulcille liikennekomissaarin salkun ja laittoi energiaunionikomissaariksi ja varapuheenjohtajaksi kokeneemman Maroš Šefcovicin.
Värityskirja

Värityskirja on värittämistä varten tehty kirja, joka sisältää viivakuvia esimerkiksi esineistä, eläimistä tai abstrakteista asioista; tehtävänä on täydentää kuvat värittämällä ne värikynin, -liiduin tai vesi- tai öljyvärien avulla.
Todennäköisesti ensimmäinen varsinainen värityskirja oli vuonna 1879 julkaistu The Little Folks' Paint Book. Värityskirjojen kulta-aikana voidaan pitää 1960-lukua.
Värityskirjat on tavallisimmin suunnattu lapsille, mutta myös aikuisille tarkoitettuja värityskirjoja on olemassa.

Aikuisten värityskirjat

2010-luvulla aikuisille suunnatut värityskirjat ovat nousseet muotiin. Niiden aiheita ovat muun muassa itämaiset mandalat, puutarhat ja kukat sekä 1900-luvun alun vintagemuoti.
Keväällä 2015 Amazon-verkkokaupan myydyimpien kirjojen listalla oli kaksi Johanna Basfordin piirtämää värityskirjaa, joista vuonna 2013 ilmestynyttä Secret Gardenia on myyty 1,4 miljoonaa kappaletta. Suomessa aikuisten värityskirjat tulivat myyntiin kesällä 2015. Värityskirjojen suuri myynti maailmalla on aiheuttanut paikoin jopa pulaa puuvärikynistä.
Aivotutkija Minna Huotilaisen mukaan värityskirjan värittäminen voi auttaa stressin lievittämisessä.
Kiviapaja

Kiviapaja on Savonlinnaan kuuluva kylä Etelä-Savossa noin 40 kilometriä Sulkavalta kaakkoon ja noin 73 kilometriä Savonlinnan keskustasta etelään. Ennen vuoden 1973 kuntaliitosta kylä kuului Säämingin kuntaan.
Kiviapaja on näyttelijä-muusikko Heikki Silvennoisen kotikylä.
Kiviapajalta oli myös kotoisin hiihtäjä Arto Tiainen.
Adlerstedt

Adlerstedt oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1223. Suvun jäsenet toimivat porvareina ja raatimiehinä Jönköpingissä. Inspektori ja komissaari Lorentz Banckin (1625–1683) kaksi poikaa loivat uraa Englannissa. Carl (1655–1737) toimi Lontoon lähetystön sihteerinä ja hänet aateloitiin vuonna 1691 nimellä Adlerstedt. Myöhemmin hänestä tuli kamarineuvos. Hänen ensimmäinen vaimonsa Catharina oli Viipurin piispan Petrus Bångin tytär. Toinen poika Jakob Banks (1662–1724) muutti vuonna 1680 Englantiin opiskeltuaan sitä ennen Turun Akatemiassa. Jakob Banks suuntautui sotilasuralle, kohosi kapteeniksi ja sai englantilaisen aatelisarvon 1698. Tory-puoluetta edustaneesta Sir Jakobista tuli parlamentin jäsen vuosiksi 1708–1715. Hän sai avioliittonsa kautta haltuunsa suuren omaisuuden, johon ruotsalaiset sukulaiset yrittivät päästä käsiksi Ruotsin lähettiläiden avustuksella. Myös Carl Adlerstedtin poika, kamarineuvos Lars Jakob Adlerstedt (1699–1756), teki tuloksettoman matkan Lontooseen saamatta perintöä haltuunsa. Lars Jakob opiskeli politiikkaa ja taloutta, muttei menestynyt kummassakaan,vaan kuoli köyhyydessä. Hänen runonsa olivat kuitenkin aikanaan suosittuja.
Oikeuden historiallinen koulukunta

Oikeuden historiallinen koulukunta on 1800-luvulla syntynyt Saksan oikeutta tutkinut suuntaus. Romantiikkaan nojaten se painotti oikeuden historiallisia rajoitteita. Se vastusti aikaisempia luonnonoikeuden ja rationaalisen oikeuden (Vernunftrecht) suuntauksia.
Historiallinen koulukunta pohjautuu Gustav Hugon ja erityisesti Friedrich Carl von Savignyn kirjoituksiin ja opetuksiin. Luonnonoikeuden kannattajat ajattelivat, että oikeus voidaan löytää vain rationaalisella deduktiolla ihmisluonnosta.
Historiallisen koulukunnan perusoletus oli, että oikeutta ei tule tarkastella sattumanvaraisena sääntelyn ryhmittelynä, jonka joku viranomainen on asettanut. Sen sijaan tämä sääntely tulee nähdä kansakunnan vakaumuksen ilmaisuna samoin kuin kieli ja tavat ovat kansakunnan itseilmaisua. Oikeus perustuu yleisen tietoisuuden muotoon nimeltä kansanhenki (Volksgeist).
Oikeus voi johtua viranomaisten sääntelystä, mutta useammin oikeus kehittyy orgaanisesti ajan myötä ilman viranomaisten puuttumista asiaan. Jatkuvasti muuttuvilla ihmisten käytännön tarpeilla on erittäin tärkeä rooli tässä jatkuvassa orgaanisessa kehityksessä.
Oikeusjärjestyksen kehittyessä on oikeusoppineiden ammatillinen velvollisuus (merkityksessä työn jakautuminen yhteiskunnassa) perustaa akateemiset työnsä oikeudesta ottamalla selvää kansan tahdosta. Tällä tavoin oikeusoppineet ruumiillistavat yleisen tahdon.
Historiallinen koulukunta jakautui romanisteihin ja germanisteihin. Romanistit, joihin myös Savigny kuului, ajattelivat kansanhengen tulevan esille roomalaisen oikeuden reseptiossa. Germanistit (esim. Karl Friedrich Eichhorn, Jacob Grimm, Georg Beseler, Otto von Gierke) taasen näkivät keskiaikaisen saksalaisen oikeuden olevan kansanhengen ilmentymä.
Historiallisella koulukunnalla oli merkittävä vaikutus oikeuden akateemiseen tutkimiseen Saksassa. Georg Friedrich Puchta ja Bernhard Windscheid jatkoivat Savignyn aloittamaa romanistista juonnetta johtaen niin sanotun pandektioikeuden syntyyn, joka nähdään käsitelainoppina (Begriffsjurisprudenz).