Tampereen yliopisto (1925–2018)

Kansalaiskorkeakoulu (1925–1930)

Yliopiston pohjana oleva korkeakoulu perustettiin Helsinkiin vuonna 1925 nimellä Kansalaiskorkeakoulu. Perustamisvuonna opiskelijoita oli 72, ja valittavina olivat sanomalehtimiestutkinto, hallinnollinen tutkinto ja osuustoimintatutkinto. Kansalaiskorkeakoulu ehti toimia tällä nimellä ainoastaan viisi vuotta, kun sen nimi muutettiin vuonna 1930 muotoon Yhteiskunnallinen korkeakoulu (YKK).

Yhteiskunnallinen Korkeakoulu (1930–1966)

Vuonna 1930 toteutettiin yliopiston nimenmuutos Yhteiskunnalliseksi Korkeakouluksi. Nimenmuutoksen jälkeen tutkintovalikoima laajeni ja korkeakoulussa oli mahdollista opiskella sanomalehtitutkinto, hallinnollinen tutkinto, osuustoimintatutkinto, kunnallistutkinto, lastensuojelututkinto, lain­opillinen tutkinto sekä kansansivistystutkinto.
Korkeakoulussa oli lisäksi mahdollista suorittaa yhteis­kunta­tieteiden kandidaatin tutkinto. Tästä juontaa juurensa Suomen yliopistollisten tutkintojen yhteiskuntatieteiden koulutusalalla vallitseva päällekkäisyys: yhteiskuntatieteiden-alkuiset tutkinnot olivat alkujaan Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta ja valtiotieteen/-tieteiden-tutkinnot Helsingin yliopiston valtiotieteellisestä tiedekunnasta.
Yhteiskunnallista korkeakoulua kutsuttiin joskus ”kirjailijoiden korkeakouluksi”, koska yli 70 suomalaisen kirjailijan on laskettu opiskelleen siellä. Erityisesti näin oli koulun alkuaikoina 1920- ja 1930-luvuilla. YKK:ssa opiskelleita ja sittemmin kirjailijoina tunnettuja ovat olleet muun muassa Eino Hosia, Juhani Konkka, Oiva Paloheimo, Kerttu-Kaarina Suosalmi, Arvo Turtiainen ja Tatu Vaaskivi. Unto Kupiainen toimi YKK:ssa kotimaisen kirjallisuuden professorina ja vararehtorina.
Yhteiskunnallinen korkeakoulu sai vuonna 1933 oman talon Helsingin Kallioon Franzénin­kadulle. Yhteiskunnallisen korkeakoulun jälkeen talo tunnettiin Helsingin yliopiston Franzénia-rakennuksena, jossa toimivat pitkään Helsingin yliopiston sosiaalitieteiden laitokset.
Vuonna 1930 perustettiin taloudellis-yhteiskunnallinen opetusjaosto sekä hallinnollis-lainopillinen opetusjaosto. Opetusjaostot olivat korkeakoulussa välttämättömyys, sillä korkeakoulun tarkoituksena oli tuottaa maahan ammatillisesti päteviä toimihenkilöitä myös muista kuin ylioppilaista – yliopistoon pääsyn edellytyksenä kun oli ylioppilastutkinto. Opetusjaostot säilyivät myöhemmän yliopistonkin rakenteissa aina 1990-luvulle saakka.
1940-luvulla tutkintovalikoima kasvoi. Vuonna 1942 perustetun huoltotyön opetusjaoston aineiksi tuli sosiaalihuoltajatutkinto (1942), nuorison­ohjaaja­tutkinto (1945) ja vankeinhoitotutkinto (1949). Kirjastotutkinto perustettiin yhteiskuntatieteelliseen opetusjaostoon vuonna 1945, jolloin perustettiin myös yhteiskuntatieteellinen tutkimuslaitos.
Vuonna 1949 korkeakoulun akateeminen aines ryhmittyi yhteiskuntatieteelliseksi tiedekunnaksi. Tiedekunnassa suoritettiin ensimmäinen yhteis­kunta­tieteiden lisensiaatin tutkinto vuonna 1953, ja ensimmäinen tohtori valmistui vuonna 1955. Vuonna 1956 järjestettiin ensimmäinen maisteripromootio. Ensimmäinen maisteri- ja tohtoripromootio järjestettiin Tampereen-aikana vuonna 1965.
Epävirallisia keskusteluja Yhteiskunnallisen korkeakoulun siirtämisestä pois Helsingistä oli käyty 1950-luvun alkuvuosista lähtien. Muuttoa puolsivat niin korkeakoulun taloudellinen tilanne kuin etenkin Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan nuiva asenne sitä kohtaan. Kesällä 1952 rehtori Yrjö Ruutu tiedusteli kirjeitse Tampereen kulttuuri- ja sivistystoimen apulaiskaupunginjohtajalta Erkki Lindforsilta, tunnettiinko Tampereella kiinnostusta koulun sijoittamiseen. Lindfors tarttui heti lujasti asiaan ja sai tuekseen oman puolueensa SDP:n Tampereen valtuustoryhmän lisäksi kaksi näkyvää tamperelaista kunnallispoliitikkoa, kokoomuksen Lauri Santamäen ja SKDL:n Leo Suonpään omine taustajoukkoineen. Yksityisenä toimineen korkeakoulun hallitus ei kuitenkaan ollut yksimielinen muuttohankkeesta. Pitkien neuvottelujen jälkeen vuonna 1956 sovittiin laitoksen siirtämisestä Tampereelle, mikä toteutettiin vuonna 1960. Samana vuonna valmistui yliopiston päärakennus, jonka suunnitteli Toivo Korhonen.
Tampereella korkeakoulu alkoi laajentua. Vuonna 1964 perustettiin humanistinen tiedekunta ja vuonna 1965 taloudellis-hallinnollinen tiedekunta.

Tampereen yliopisto (1966–2018)

Yhteiskunnallisen Korkeakoulun nimi muuttui vuonna 1966 Tampereen yliopistoksi.
1960-luvun lopun opiskelijaradikalismi esiintyi Tampereen yliopistossa kiihkeänä ja sävyltään selvemmin äärivasemmistolaisena kuin muissa Suomen yliopistoissa ja korkeakouluissa. Opiskelijoilla oli Tampereen yliopiston valtuuskunnassa neljä edustajaa. Valtiokeskeinen suuntaus koulutus- ja kulttuuripolitiikassa johti 1960-luvun lopulta lähtien yksityisinä toimineiden korkeakoulujen siirtymiseen valtion laitoksiksi, mikä Tampereen yliopiston osalta toteutui syksyllä 1974. Kaupunginjohtaja Pekka Paavola vaati samaan aikaan yliopiston siirtymistä Hervantaan, mikä ei kuitenkaan toteutunut yliopiston oman vastustuksen vuoksi. Tampereen yliopiston siirtyminen valtion omistukseen merkitsi Tampereen kaupungin ja useiden yhteisöjen myöntämän huomattavan taloudellisen tuen päättymistä. 
1970-luvun alusta lähtien yliopisto laajentui. Lääketieteellinen tiedekunta perustettiin 1972 ja kasvatustieteiden tiedekunta vuonna 1974. Vuonna 1974 yliopisto valtiollistettiin. Kielikeskus aloitti toimintansa vuonna 1976.
Yhteiskunnallinen, julkisen hallinnon ja sosiaaliturvan opetusjaokset yhdistettiin 1989 yhdeksi opetusjaostoksi, joka lopetettiin kokonaan vuonna 1998. Viimeisin laajennus yliopiston tiedekuntiin oli informaatiotieteiden tiedekunta, jonka toiminta alkoi vuonna 2001.
Useat Tampereen yliopiston rakennuksista nimettiin tunnettujen tamperelaisten suurmiesten mukaan: Päätalo, Linna, Virta ja Arvo.
Tampereen yliopisto ja Tampereen teknillinen yliopisto yhdistyivät vuoden 2019 alussa uudeksi Tampereen yliopistoksi, joka on myös Tampereen ammattikorkeakoulun pääomistaja. Uuden korkeakoulun nimeksi piti tulla Tampereen uusi yliopisto, englanniksi Tampere New University, mutta nimi peruttiin, ja nimeksi tuli lopulta Tampereen yliopisto, englanniksi Tampere University. Tarkoitusta varten perustettiin Tampereen korkeakoulusäätiö 20.4.2017.

Yhteiskuntatieteellinen tietoarkisto

Suomen yhteiskuntatieteellinen tietoarkisto (FSD, Finnish Social Science Data Archive, Finlands samhällsvetenskapliga dataarkiv) perustettiin vuonna 1999. Se palvelee tieteellistä tutkimusta ja opetusta valtakunnallisesti ja kansainvälisesti. Se arkistoi ja välittää koti- ja ulkomaisia sähköisiä tutkimusaineistoja tutkimusta, opetusta ja opiskelua varten. Yksikkö oli Tampereen yliopiston erillinen laitos.
Tietoarkiston tehtävänä on edistää tieteen avoimuutta, läpinäkyvyyttä, tiedon kumuloitumista ja olemassa olevan tiedon tehokasta tutkimuskäyttöä. Vuonna 2008 toteutetussa ensimmäisessä Suomen kansallisen tason tutkimuksen infrastruktuurien nykytilan selvityksessä todettiin, että Yhteiskuntatieteellinen tietoarkisto on yksi 24 olemassa olevasta kansallisen tason tutkimusinfrastruktuurista. Yhteiskuntatieteellinen tietoarkisto sai vuoden 2010 alussa oikeuden käyttää rinnakkaisnimeä Suomen yhteiskuntatieteellinen tietoarkisto.

Viestintä

Yliopiston ulkoista viestintää hoiti muun muassa Aikalainen-lehti. Yliopiston suojissa toimi myös Radio Moreeni.

Alumnitoiminta

Tampereen yliopiston Alumni ry. on perustettu 1987. Yhteyksiä yliopiston ja entisten opiskelijoiden välillä ylläpitävä Tampereen yliopiston Alumni on Suomen vanhin yliopiston alumniyhdistys. Yhdistyksen puheenjohtaja on Juha Kostiainen.
Keulakuvakseen eli alumnimeritukseksi Alumni ry. on kutsunut ansioituneita yliopiston kasvatteja. Tällaisina alumnilähettiläitä Tampereen yliopiston kasvateista ovat olleet vuorollaan pääministeri Kalevi Sorsa, maaherra Pirjo Ala-Kapee, Altian pääjohtaja Veikko Kasurinen, Kansallisoopperan johtaja Päivi Kärkkäinen ja yhteiskuntatieteiden maisteri Simo Frangén.