google/wiki40b huggingface dataset:
Tihvinänkarjalaiset

Tihvinän Karjala on erillinen karjalaisalue Boksitogorskin piirissä Leningradin alueen kaakkoisosissa. Alueella asuvat tihvinänkarjalaiset. Tihvinän Karjalaan kuului parhaimmillaan 14 kylää. Karjalaiskylät sijaitsevat Tšagodajoen yläjuoksun varrella Klimovon kylähallinnon alaisuudessa. Tsaarinvallan aikana karjalaisten asuttama alue kuului Tihvinän kihlakuntaan ja sitä ennen nämä maat olivat Tihvinän luostarin omistuksessa. Tihvinän karjalaiset ovat säilyttäneet kielensä ja jopa alueen vähälukuinen nuoriso taitaa sitä. Tihvinän karjalaisia on myös muuttanut työn ja opiskelun perässä läheisiin Tihvinän ja Pikalevon kaupunkeihin ja Jefimovskin taajamaan. Kielentutkija Vladimir Rjagojevin arvioiden mukaan 1970–luvulla Tihvinän karjalaisia oli kaksi tuhatta henkeä.

Tihvinänkarjalaisten historia

Karjalaiset ovat eläneet alueellaan jo 400 vuotta. He muuttivat nykyisille asuinalueilleen 1600-luvun alussa Karjalankannakselta Stolbovan rauhan jälkeen. Kannaksen jouduttua luterilaisen Ruotsin vallan alle, alueelta lähti ortodoksista karjalaisväestöä pakoon keski-Venäjälle. Suurin osa muutti Tverin alueelle, mutta myös Tihvinään ja Novgorodin seuduille muutti karjalaista väkeä. Tihvinän karjalaiset löysivät uuden kotinsa ilmeisesti jo ennestään tutulta vanhalta kauppatieltä. Tšagodajoki nimittäin laskee Tšagodoštšaan, Tšagodoštša Mologaan, joka taas on Volgan sivujoki. Mologan ja Volgan risteyksessä sijaitsi keskiajalla Holopii gorodok -kauppapaikka, jossa kävi myös karjalaisia kauppiaita.
Perimätiedon mukaan tihvinänkarjalaiset asettuivat ensiksi Opokan kylään, josta he sitten levittäytyivät muualle. Nykyisin Opokan kylää ei ole.
Muukalaisten yö

Pelaaminen

Muukalaisten yö on graafinen seikkailupeli, jossa pelaajan on tarkoitus ratkoa pulmia ja edetä pelimaailmassa objekteja klikkaamalla.

Juoni

On pyhäinpäivän aattoyö. Teinipoika Benjamin ”Ben” Richards on todistamassa enonsa Alberto Einstonen yritystä käynnistää tämän uusinta keksintöä, madonreikämoottoria. Salama kuitenkin iskeytyy koneeseen ja se toimii odottamattomalla tavalla. Taivaalle syntyy repeämä, jonka kautta mystistä energiaolentoa jahtaava avaruusalus ajautuu maahan. Energiaolento pääsee karkuun, ja avaruusoliot kaappaavat Alberton vangiksi kostona. He uskovat Alberton kykenevän saamaan olennon kiinni ja palauttamaan heidät omaan galaksiinsa. Benin tehtävänä on pelastaa enonsa ja vapauttaa maailma muukalaisuhasta.

Kehitys

Muukalaisten yön kehitystä johti Mikko Miettinen, joka oli päässyt Bloodhouseen töihin esittelemällä seikkailupeliaihiotaan. Miettinen oli aina halunnut tehdä oman seikkailupelin LucasArtsin pelien hengessä. Kehitys aloitettiin vuonna 1992, ja peli saatiin valmiiksi kolme vuotta myöhemmin. Musiikin sävelsi demoskene-taustainen Jonne Valtonen. Kesken kehityksen Bloodhouse ja Terramarque yhdistyivat muodostaen uuden pelitalon Housemarquen. Kehitystiimi oli 11 hengen kokoinen.
Pelin animaattorina toimi Miha Rinne, joka ei kuitenkaan saanut työstään palkkaa – hän lähtikin ennen pelin julkaisua muualle töihin. Miettisen mukaan projektia tehtiinkin omalla riskillä, sillä rahaa oli luvassa vasta kun pelin sai myytyä jollekin julkaisijalle. Lopulta Gametek osti pelin kansainväliset julkaisuoikeudet. Suomessa peliä levitti Toptronics erilaisella myyntipakkauksella.

Vastaanotto

Julkaisussaan peli sai kritiikkiä helppoudestaan ja tummasta tunnelmastaan. Myöhemmän arvion tehneen toimittaja Juho Kuorikosken mukaan peli on kunniaksi esikuvilleen, ja pelin pikselitaide ja äänimaailma ovat kestäneet hyvin aikaa. Hän piti dialogia hyvin kirjoitettuna, mutta valitteli lukuisia kirjoitusvirheitä. Hän myös kehui pelin pulmia.
Johnny Thunders

Johnny Thunders, (oikealta nimeltään John Anthony Genzale, Jr., 15. heinäkuuta 1952 – 23. huhtikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen rock-kitaristi ja -laulaja.

Varhaisvuodet ja New York Dolls

Thunders, newyorkilainen, amerikanitalialaisen perheen poika, aloitti rockuransa kouluikäisenä Johnny and the Jaywalkers -nimisessä yhtyeessä, jolloin hän kutsui itseään vielä nimellä Johnny Volume. Sitä seurasi kokoonpano nimeltä Actress, jossa vaikuttivat tulevat New York Dolls -kumppanit Arthur "Killer" Kane ja Billy Murcia. The New York Dolls julkaisi kaksi merkittävää albumia 70-luvulla.

The Heartbreakers

New York Dollsin hajoamisen jälkeen Thunders perusti The Heartbreakers -yhtyeen. Se oli mukana joulukuussa 1976 Anarchy-kiertueella Sex Pistolsin, Clashin ja The Damnedin ja sen korvanneen The Buzzcocksin kanssa. The Heartbreakers julkaisi lokakuussa 1977 albuminsa L.A.M.F juuri ennen Sex Pistolsin levyä. Tekemistä oli viivästänyt bändin jäsenten heroiinin käyttö. Levyn äänenlaatua on pidetty epäonnistuneena, ja siitä on sittemmin ilmestynyt useita eri versioita. Heartbreakers koottiin vielä useita esiintymisiä varten, viimeisen kerran vuonna 1984.

Soolovuodet

Heartbreakersin hajottua Thunders julkaisi lokakuussa 1978 sooloalbumin So Alone. Sillä soittivat muun muassa Phil Lynott, Steve Jones, Paul Cook ja Peter Perrett. Levyn tuotti Steve Lillywhite.
Sen jälkeen Thunders muutti vaimonsa ja lastensa kanssa Detroitiin ja soitti Wayne Kramerin Gang War -yhtyeessä. Kramerin mukaan heroiininkäyttö oli kuitenkin Thundersille tärkeämpää. Myös puoliso jätti Thundersin.
Vuonna 1983 Thunders julkaisi kuuden biisin mini-LP:n Diary of a lover sekä tuplalevyn In Cold Blood, joka sisälsi edellämainitun lisäksi livelevyn. Molemmat oli äänitetty edellisenä vuonna.  Vuonna 1983 Thunders äänitti Pariisissa asuessaan vielä lähes akustisen Hurt me -albumin. 
Seuraavana vuonna Thunders teki 95 keikkaa, joista kahdeksan Suomessa.  
Que Sera Sera ilmestyi vuonna 1985. Sillä soitti useita vierailijoita, muun muassa Mike Monroe ja Nasty Suicide. 
Vuosina 1987–1989 Thunders asui Ruotsissa. 
Viimeinen studioalbumi oli Patti Palladinin kanssa vuonna 1988 julkaistu rock 'n' roll -klassikkoja sisältänyt duettolevy Copy Cats. Sillä oli myös jo vuonna 1984 julkaistu Elvis-cover "Crawfish".

Heroiinin käyttö

Thundersin huumeongelma rajoitti David Johansenin mukaan jo New York Dollsin esiiintymisiä ja tekemisiä. Soolouransa aikana myös Thundersin imago alkoi rakentua sen ympärille. Hän esitti lavalla sekavaa selvin päin ollessaankin, koska ymmärsi, että sellaista odotettiin.

Kuolema

Thunders kuoli hotellihuoneessa New Orleansissa vuonna 1991. Vuonna 2013 Thundersin kahden pojan ja hänen ruotsalaisen tyttärensä uutisoitiin riitelevän isänsä perinnöstä.
Eetu Rantala

Ura

Ennen siirtymistä pikajuoksuun Rantala harrasti jalkapalloa, uimahyppyjä ja pesäpalloa.

SM-kisat

Rantala voitti alle 20-vuotiaiden Suomen-mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 2011 ja 2012 sekä sisäradoilla 60 metrillä vuonna 2012. Alle 23-vuotiaiden SM-hallikisoissa hän voitti 60 metriä vuosina 2013 ja 2014 sekä 200 metriä vuonna 2014. 15. kesäkuuta 2014 Lahden Eliittikisoissa Rantala juoksi 100 metrillä alle 23-vuotiaiden Suomen ennätyksen ja kautta aikain neljänneksi parhaan suomalaisajan 10,30 s.
Kalevan kisoissa 2014 Rantala voitti SM-kultaa sekä 100 että 200 metrillä ja vuonna 2018 hän voitti 100 metrilä. Kalevan kisoissa 2013 hän oli 100 metrillä toinen. Sisäratojen SM-kilpailuissa Rantala voitti 200 metrillä kultaa 2014 ja pronssia 2017 sekä 60 metrin juoksussa hopeaa 2013 ja pronssia 2014, 2018 sekä 2019. 
Aikuisten maaottelussa Rantala kilpaili ensimmäisen kerran Helsingissä vuonna 2011. Hän juoksi 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, jonka juoksu hylättiin. Alle 18-vuotiaiden maaottelussa hän sijoittui 100 metrillä toiseksi Espoossa 2010. Hän voitti hallimaaottelussa 60 metriä 2014 ja 2017.

Arvokisat

Rantalan ensimmäiset aikuisten arvokisat olivat Helsingin EM-kilpailut 2012, joissa hän karsiutui 100 metrin juoksun alkuerissä ajalla 10,73 s.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa 2012 ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 Rantala selviytyi 100 metrillä välieriin. Hän eteni välieriin 100 metrillä Zürichin EM-kilpailuissa 2014 ja 60 metrillä  Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän juoksi 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi SE-ajalla 38,92. Joukkue oli parantanut maan ennätystä jo alkuerissä aikaan 39,11.
Amerikankeuhkokala

Ulkonäkö

Aikuisena amerikankeuhkokala voi olla 1,25 metriä pitkä. Ruumiinmuodoltaan se on pitkulainen ja muistuttaa hieman ankeriasta tai liskoja. Väriltään kala on harmaa tai musta. Nuorilla kaloilla ruumiissa on keltaisia täpliä. Amerikankeuhkokalan poikasilla on ulkoiset kidukset, joilla ne ottavat happea vedestä. Kalan kehittyessä kidukset surkastuvat seitsemän viikon ikäisenä ja uimarakosta kehittyy kaksi keuhkoa. Aikuiset amerikankeuhkokalat joutuvatkin käymään hengittämässä happea veden pinnalla. Lajin hampaina toimivat luulevyt.

Levinneisyys ja elintavat

Amerikankeuhkokala elää Etelä-Amerikan hitaasti virtaavissa joissa, järvissä ja soilla. Sitä tavataan Amazon- ja Paranájoista Brasiliasta ja Paraguaysta sekä Argentiinasta. Lajin fossiileja on löydetty myös Perusta ja Boliviasta. Kalat viihtyvät vesissä, joiden lämpötila on 24–28 °C. Ne elävät hyvin lähellä pintaa. Kuivan kauden aikana kala kaivaa pohjamutaan 25–50 cm syvän kuopan, johon se asettuu odottamaan sadekautta. Amerikankeuhkokalan elintoiminnot hidastuvat ja se tuottaa ympärilleen kuivumisen estävän limakerroksen.
Amerikankeuhkokalojen lisääntymiskausi on sadekaudella, jolloin koiras ja naaras rakentavat kasvimateriaalista pesän, johon naaras munii. Koiras vartio munia ja sille kehittyy rintaeviin sulkamaiset elimet, joiden avulla se kykenee siirtämään verestään happea veteen ja pitämään näin happipitoisuuden munille sopivana. Nämä sulkamaiset lisäkkeet surkastuvat lisääntymiskauden päätyttyä.
Amerikankeuhkokalojen poikasten ravintoa ovat vesihyönteiset ja muut pienet selkärangattomat eläimet. Aikuisten pääasiallista ravintoa ovat pienet luukalat, kotilot ja äyriäiset, mutta ne syövät myös vesikasveja ja levää.
Ambroise Thomas

Charles Louis Ambroise Thomas [ãbruaz toma] (5. elokuuta 1811 Metz – 12. helmikuuta 1896 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.
Thomas syntyi musikaaliseen perheeseen ja aloitti musiikkiopinnot Pariisin konservatoriossa 1828. Hän pääsi Grand Prix de Rome -palkinnon turvin vuodeksi Roomaan. Ensimmäinen ooppera La Double Echelle on vuodelta 1837. Thomas'sta tuli vuonna 1856 konservatorion professori, ja hän opetti mm. Jules Massenet'ta.
Vuonna 1871 Ambroise Thomas seurasi Daniel-François-Esprit Auberia konservatorion johtajana. Hän hoiti virkaa kuolemaansa saakka.
Thomas tunnetaan etupäässä oopperoistaan Mignon (1866) ja Hamlet (1868). Oopperamusiikin lisäksi hän sävelsi muun muassa baletin La Tempête (1889), kantaatteja ja kamarimusiikkia.  Thomas'n sävellyksissä on vaikutteita Charles Gounod'lta.
Niskan retkahdusvamma

Niskan retkahdusvamma eli piiskaniskuvamma (engl. whiplash injury) on pehmytkudosvaurio, joka johtuu tavallisesti pään äkillisestä taaksetaivutuksesta onnettomuudessa. Vamman oireina ovat yleensä niskasärky ja niskan jäykkyys.

Vammamekanismi

Tyypillinen tilanne, jossa niskan retkahdusvamma syntyy, on liikenteessä tapahtuva peräänajokolari. Peräänajon seurauksena autossa istuvan henkilön vartaloon kohdistuu suuri kiihtyvyys, jolloin pää, joka ei ole penkissä kiinni, jää jälkeen. Kokeellisissa malleissa 10 mailin tuntivauhdilla (n. 16 km/h) tapahtuva kolari aiheuttaa päähän kohdistuvan 11 G:n suuruisen kulmakiihtyvyyden.
Pään äkillinen taaksetaivutus eli hyperekstensio vaurioittaa niskan ja kaulan pehmytkudoksia, kuten välilevyjä, selkärangan etu-pitkittäissidettä (ligamentum longitudinale anterius) ja ruokatorvea. Alueen lihaksista tyypillisesti vaurioituvat pitkä kaulalihas (m. longus colli) ja päännyökkääjälihas (m. sternocleidomastoideus). Myös kaulapunoksen (plexus cervicalis) hermot ja selkärangan fasettinivelet voivat vahingoittua. Kun vartaloon kohdistuva kiihtyvyys loppuu, pää retkahtaa eteenpäin, mikä aiheuttaa vaurioita selkärangan taka-pitkittäissiteisiin ja alueen lihaksistoon.

Oireet

Retkahdusvamman pääoireena on voimakas niskasärky, jonka syynä saattaa olla ainakin osittain aivokalvojen venytystila. Oirekuvaan kuuluu myös niskan seudun jäykkyys ja toisinaan päänsärky takaraivolla tai silmien takana. Joskus saattaa esiintyä kaulapunoksen venytyksen aiheuttamaa näön hämärtymistä, käden tai käsivarren tuntopuutoksia ja nikamavaltimoiden supistumisesta johtuvaa huimausta ja tinnitusta. Jos vamman sattuessa pää on kiertyneenä oikealle tai vasemmalle, oireet ovat usein sillä puolella voimakkaampia. Oirekuvaan eivät sen sijaan kuulu hermo-oireet, kuten jalkojen tuntopuutokset tai motorisen toiminnan häiriöt, jotka viittaavat selkäytimen pysyvään vammautumiseen.
Lisätietoa vammasta voi saada röntgen- tai magneettikuvauksella.

Hoito

Niskan retkahdusvammaa hoidetaan särkylääkkeillä, levolla ja niskan immobilisaatiolla, jossa apuna voidaan käyttää pehmeää kauluria. Niskan tukikaulureista ei kuitenkaan ole osoitettu olevan hyötyä. (lähde: Terveyskirjasto) Oireet paranevat tavallisesti itsestään kuukausien kuluessa, mutta osalle potilaista jää kipua tai muita oireita vuosienkin kuluttua vammasta.
Ilmo Riihimäki

Ilmo Riihimäki on suomalainen kuoronjohtaja ja Porvoon suomalaisen seurakunnan eläkkeellä oleva kanttori–urkuri. Hän on johtanut muun muassa Meilahden Motettikuoroa, Helsingin Laulua, Psallamus-kuoroa, Cantabile-kuoroa ja Radion kamarikuoroa.
Myös hänen puolisonsa Marjukka Riihimäki on tunnettu kuoronjohtaja.
Fredrik IX

Elämäkerta

Hän opiskeli Tanskan laivastoakatemiassa ja Kööpenhaminan yliopistossa, ja rikkoi näin sukunsa perinteitä, jotka olisivat edellyttäneet uraa maavoimissa. Ennen kuin hänestä tuli kuningas, hän oli hankkinut kontra-amiraalin arvon. Sen lisäksi kuningas rakasti musiikkia ja oli hyvä pianonsoittaja ja kapellimestari.
Frederikin valtakaudella tapahtui suuria muutoksia. Tanska kehittyi moderniksi hyvinvointivaltioksi. 1960-luvun talouskasvun seurauksena naisten osuus työvoimasta kasvoi.
Fredrik IX teki valtiovierailun Suomeen kesäkuussa 1958.

Kuolema

Piakkoin vuoden 1972 uudenvuodenpuheensa jälkeen kuningas sairastui. Kuoltuaan kuningas Frederik IX haudattiin Roskilden tuomiokirkon ulkopuolelle, lähelle Kööpenhaminaa. Aikaisemmat hallitsijat oli haudattu tuomiokirkon sisälle, mutta kuningas itse oli toivonut tulla haudatuksi kirkon ulkopuolelle.
Sihame Ayouba Ali

Sihame Ayouba Ali (s. 15. elokuuta 1984 Koroni, Grande Comore, Komorit) on komorilainen uimari, joka painaa 50 kg ja on pituudeltaan 161 cm.

Lontoo 2012

Ali edusti maataan Lontoon kesäolympialaisissa vuonna 2012 naisten 100 metrin vapaauinnissa jääden kuitenkin erävaiheen viimeiseksi. Uintinsa jälkeen hän katosi Lontoon kaduille paetakseen kohtaloaan Komoreilla. Hän olisi nimittäin joutunut naimaan 60-vuotiaan miehen ollessaan itse 17. Hän valmistautui matkustamaan Pariisiin peitenimellä Mouniate Mhoussini, mutta hänen valepassinsa huomattiin ja hän joutui arestiin ja myös vankilaan kahdeksaksi kuukaudeksi. Tämän jälkeen hän haki turvapaikkaa Iso-Britanniasta lakimiehensä kautta, sillä hän arveli, että häntä odottaisi kuolema pettyneen perheen vuoksi, jos hän palaisi Komoreille.
Aaria

Aaria (ital. aria) tarkoitti musiikissa alun perin mitä tahansa laulavaa melodiaa, jonka useimmiten esitti laulusolisti. Nykyisin aaria tarkoittaa pääsääntöisesti kokonaisteokseen kuuluvaa, itsenäistä, piirteiltään laajahkoa, yhden laulajan esittämää lauluosuutta, tai melodista soitinkappaletta.
Konserttiaaria on ooppera-aarian tapaan sävelletty konserttilaulukappale, jota orkesteri säestää. Eräs tunnetuimmista aarioista on Mozartin säveltämä Yön kuningattaren aaria. Arietta, yksin esitetty pikkulaulu, laulunpätkä tai laulelma.
Sandra Roelofs

Sandra Saakašvili-Roelofs (s. 23. joulukuuta 1968) on Georgian entisen presidentin Mikheil Saakašvilin hollantilaissyntyinen puoliso.   
Sandra Roelofs syntyi Terneuzenissa, Alankomaissa. Hän valmistui Institute of Foreign Languagesta Brysselistä ja International Institute of Human Rightsta Strasbourgista. Roelofs ja Mikheil Saakašvili tapasivat vuonna 1993 Strasbourgissa, ja myöhemmin he muuttivat New York Cityyn, jossa Roelofs oli töissä Columbian yliopistossa. Vuonna 1996 pariskunta muutti Georgiaan, jossa Roelofs oli töissä Punaisessa Ristissä ja Alankomaiden konsulaatissa Tbilisissä.
Roelofsin kotikieli on hollanti mutta hän puhuu sujuvasti ranskaa, englantia, saksaa, venäjää ja georgiaa. Pariskunnalla on kaksi poikaa, Edward ja Nikoloz.
Saara Henriksson

Elämä ja ura

Henriksson on valmistunut Turun yliopistosta valtiotieteiden maisteriksi pääaineenaan poliittinen historia. Hän on toimittanut Huomenna tuulet voimistuvat -novelliantologian (Osuuskumma 2013) yhdessä Erkka Leppäsen kanssa sekä päätoimittanut useita Kosmoskynä-lehden ja Ursula-verkkolehden numeroita vuosina 2010–2012. Henrikssonin puoliso on kirjallisuudentutkija Markku Soikkeli.
Henriksson osti 2016 yhdessä Markku Soikkelin kanssa verkkolehti Illusionistin oikeudet.
Gennadi Šatkov

Gennadi Šatkov (27. toukokuuta 1932 - 14. tammikuuta 2009) oli neuvostoliittolainen nyrkkeilijä, Melbournen olympialaisten keskisarjan nyrkkeilyn kultamitalisti lajin kaksinkertainen euroopanmestari. Kansalaisuutensa takia hän ei koskaan ryhtynyt nyrkkeilyammattilaiseksi.
Šatkov yritti voittaa kultaa myös Rooman olympialaisissa vuonna 1960 kevyessä raskaassa sarjassa, mutta hävisi välierissä nuorelle Cassius Claylle, joka voitti kultamitalin kyseisistä kisoista ja nousi myöhemmin ammattilaisten raskaan sarjan maailmanmestariksi.
Werner Åström

Werner Johannes Åström (30. syyskuuta 1885 Oulu – 22. huhtikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän maalasi pehmeästi muotoillen mutta värikkäästi idyllisen rauhallisia interiöörejä, levollisia alastonkuvia ja rehevän valoisia kesämaisemia.
Åström kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1903–1904 ja harjoitti sen jälkeen taideopintoja muun muassa Pariisissa Académie Colarossissa ja Académie Ransonissa 1905–1906 sekä 1909–1911. Hän toimi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun johtajaopettajana 1917–1918 ja opettajana 1926–1940 sekä Helsingin yliopiston piirustussalin vt. opettajana  1925–1926 ja 1929.
Åström debytoi Helsingissä 1907. Vuonna 1917 hän voitti ensimmäisen palkinnon dukaattikilpailussa. Vuosina 1920–1924 Åström asui Vaasassa, Lapualla ja Vimpelissä. Hänen maalaustensa kohteena oli tavallista kansaa Marraskuun ryhmän ihanteiden mukaisesti. Tältä ajalta on esimerkiksi maalaus Talvi-ikkuna (1920). Hänen teoksiaan on muun muassa Kansallisgallerian kokoelmissa.
Åströmille myönnettiin Pro Finlandia -mitali (1954) ja valtion taiteilijaeläke. Hän kuoli 93-vuotiaana Helsingissä 22. huhtikuuta 1979.
Tavastilan koulu

Historia

Tavastilan tila, jonka päärakennukseen koulu alun perin perustettiin, oli 1300-luvulta lähtien Tavastin suvun omistuksessa. Tilan ensimmäisen tunnettu omistaja oli Olavi Tavast, joka oli piispa Maunu Tavastin isä. Mietoisten kunnan haltuun tila siirtyi vuonna 1881. Koulu aloitti toimintansa tilan päärakennuksessa vuonna 1882 ja se toimi samassa rakennuksessa aina vuoteen 1954, jolloin nykyinen koulurakennus valmistui. Vanha koulu luovutettiin vuonna 1964 Mietoisten Kotiseutuyhdistyksen käyttöön, joka perusti tilalle Tavastilan kotiseutumuseon.

Koulu nykyään

Tavastilan koulu on Pyhän koulun ohella toinen entisen Mietoisten kunnan alueella sijaitsevista, vielä toiminnassa olevista kouluista. Tavastilassa opiskelee noin 80 oppilasta ja sen henkilökuntaan kuuluu viisi opettajaa.
Christiana Figueres

Perhe

Figueres syntyi San Joséssa vuonna 1956. Hänen isänsä oli kolme kertaa Costa Rican presidenttinä toiminut José Figueres Ferrer, joka tunnetaan myös Costa Rican demokratian perustajana. Christianan äiti oli Yhdysvalloissa syntynyt Karen Olsen Beck, joka toimi Costa Rican Israelin-suurlähettiläänä ja kansanedustajana. Figueresit saivat neljä lasta. Christianan isoveli José oli 1994–1998 Costa Rican presidentti.

Opiskelu ja ura

Figueres opiskeli antropologia Swarthmore Collegessa. Maisterin tutkintonsa hän suoritti sosiaaliantropologiasta London School of Economicsissa.
Figueres aloitti virkamiesuran vuonna 1982 Bonnissa, missä hän työskenteli Costa Rican Saksan-suurlähetystössä. Hän toimi 1987–1988 Costa Rican suunnitteluministeriön kansainvälisen yhteistyön johtajana ja 1988–1990 maatalousministerin henkilöstöpäällikkönä.
Figueres siityi ympäristödiplomatiaan vuonna 1994, kun hänestä tuli Amerikan valtioiden järjestön alaisen Renewable Energy in the Americas -aloitteen johtaja. Hän perusti vuonna 1995 yleishyödyllisen Center for Sustainable Development of the Americas -järjestön, jonka kautta hän työskenteli latinalaisessa Amerikassa kansallisten ilmastonmuutosohjelmien parissa. Figueres johti järjestöä vuoteen 2003 saakka.
Figueres toimi 1995–2009 YK:ssa Costa Rican edustajistossa ilmastonmuutoskeskusteluissa. Ura YK:ssa jatkui, kun Ban Ki-moon nimitti hänet vuonna 2010 ilmastonsuojelun puitesopimuksen pääsihteeriksi. Hänet valittiin toiselle kolmivuotiskaudelle heinäkuussa 2013.
Figueres vastasi pääsihteerinä eri tahojen tuomista yhteen ilmastosopimusta varten. Hänen kaudellaan saatiin aikaan Pariisin ilmastosopimus, joka astui voimaan ennätyksellisesti alle vuodessa. Figuresia on kehuttu uudenlaisesta yhteistyön diplomatiasta.
Liikevoitto

Liikevoitto eli liiketulos tarkoittaa kirjanpidossa tuloslaskelman erää, joka lasketaan vähentämällä liikevaihdosta ja liiketoiminnan muista tuotoista liiketoiminnan kulut ja poistot. Liikevoitto on liiketoiminnan tulos ennen korkoja, veroja, tilinpäätössiirtoja ja voitonjakoa. Jos liikevoitto on negatiivinen, kyseessä on liiketappio.
Liikevoitto tai -tappio kertoo sen rahamäärän, joka liiketoiminnasta jäi jäljelle, kun siitä vähennetään liiketoiminnan aiheuttamat kulut. Liikevoitto on riippumaton yrityksen pääomarakenteesta. Liikevoittoa laskettaessa ei oteta huomioon lainanantajien, verottajan ja omistajien vaatimuksia. Koska liikevoitosta ei nettotulokseen verrattuna ole vähennetty veroja ja korkokustannuksia, mahdollistaa se eri veroalueilla ja erilaisilla pääomarakenteilla varustettujen yritysten kannattavuuden vertailun.
Jos yritys tekee liiketappiota, yritys ansaitsee liian vähän kattaakseen liiketoimintansa kulut. Tällöin yritys ei pysty tuottamaan korvauksia lainanantajille, verottajalle eikä omistajille.
Toisaalta nk. kertaerät ovat liiketoimintaan kuulumattomia kuluja ja menoja; myyntivoitot, työpaikkojen vähennyksistä aiheutuvat kulut, yrityksen maksamat sakot, omaisuuden arvoon tehtävät muutokset jne.. Mikäli kertaeriä ei huomioida, käsitys yrityksen liiketoiminnan kehityksestä pelkän liikevoiton muutoksen perusteella ei kuitenkaan anna todellista kuvaa yrityksen tuloksesta. Siten todellisempi käsitys liikevoittoa arvioitaessa on verrata liikevoiton kehitystä ilman satunnaisia tuotto- ja kulueriä.
Hartford Wolf Pack

Historia

Seura perustettiin nimellä Hartford Wolf Pack 1997, kun NHL:ssä pelannut Hartford Whalers muutti Raleighiin, Pohjois-Carolinaan. Seurasta tuli Carolina Hurricanes. Wolf Pack tunnettiin ennen nimillä Binghamton Rangers, Binghamton Whalers ja Providence Reds.  Seura pelasi ensimmäisen ottelunsa 3. elokuuta 1997. Se pelasi AHL:n pudotuspeleissä 12 vuotena peräkkäin ennen vuotta 2010, jolloin se jäi ensimmäisen kerran Hartfordin-vuosinaan pudotuspelien ulkopuolelle. 
Howard Baldwin osti Wolf Packin syyskuussa 2010. Whalersin alkuperäisiin omistajiin kuulunut Baldwin ilmoitti, että joukkue vaihtaa nimensä Connecticut Whaleksi kauden 2010–2011 aikana. Nimi valittiin Whalers- ja Wolf Pack -faneilta saadun palautteen mukaan. Fanit ovat kutsuneet Hartford Whalersia "The Whaleksi", joten joukkueen uusi nimi oli jo ennestään tuttu. Joukkue pelasi ensimmäistä kertaa Connecticut Whale -nimellä ja uudella peliasulla 27. marraskuuta Bridgeport Sound Tigersia vastaan. Ottelua oli seuraamassa organisaation historian toiseksi suurin yleisömäärä – 13 089 katsojaa.
Vuonna 2013 seuran ja sen kotiareenan hallinnointi siirtyi Global Spectrum -yritykselle. Seuran nimi vaihdettiin Connecticut Whalesta takaisin Hartford Wolf Packiksi ennen kauden 2013–2014 alkua.