google/wiki40b huggingface dataset:
Frederick William Franz

Varhainen elämä

Franz syntyi Covingtonissa, Kentuckyssa, voimakkaasti uskonnolliseen perheeseen. Hänen perheensä kuului presbyteriaaniseen kirkkoon. Valmistuttuaan high schoolista vuonna 1911 Franz lähti opiskelemaan teologiaa Cincinnatin yliopistoon. Hän halusi tulla presbyteriaanisen kirkon papiksi. Hänen veljensä Albertin lähetettyä hänelle muutamia Charles Taze Russellin kirjoituksia hän vakuuttui niiden olevan totuus ja hylkäsi presbyteerikirkon. Franz kastettiin raamatuntutkijaksi 30. marraskuuta 1913. Seuraavan vuoden huhtikuussa hän jätti yliopiston ryhtyäkseen Russellin johtaman liikkeen kolporteeraajaksi eli kokoaikaiseksi saarnaajaksi. Vuonna 1920 hänet kutsuttiin työhön Vartiotorniseuran päämajaan Beeteliin Brooklynissä, New Yorkissa. Vuonna 1923 hän piti puheen seuran tulevan presidentin Nathan H. Knorrin kastetilaisuudessa.

Elämä Vartiotorniseuran johdossa

Franzin tullessa Vartiotorniseuran presidentiksi vuonna 1977 Jehovan todistajien järjestö oli vakavan kriisin kourissa. Vuoteen 1975 kohdistetut odotukset olivat rauenneet tyhjiin, ja monet todistajat jättivät pettyneinä liikkeen. Lisäksi Vartiotorniseuran presidentti Knorrin vakava sairaus oli lamaannuttanut hallintoelimen. Franz arveli, että tilanne voitiin rauhoittaa vain, mikäli seura ottaisi vastuun vuoden 1975 fiaskosta. Kesän 1979 konventeissa Franz ja muut Vartiotorniseuran johtajat myönsivät olevansa "jossain määrin" vastuussa vuoteen 1975 kohdistuneista odotuksista, ja vuonna 1980 Vartiotornin kesäkuun 15. päivän numerossa julkaistiin asiasta julkinen anteeksipyyntö.
Tämä rauhoittikin tilannetta seurakunnissa. Toisaalta ongelmia alkoi ilmetä itsessään Brooklynin Betelissä sekä Kanadan haaratoimistossa. Niissä muodostui salaa kokoontuvia, Raamattua itsenäisesti ja ilman Vartiotorniseuran julkaisuja tutkivia ryhmiä, jotka alkoivat asettaa kyseenalaiseksi Jehovan todistajien keskeisiä opetuksia ja Vartiotorniseuran asemaa jumalallisen totuuden ilmoittajana. Franz murskasi nämä ryhmittymät sekä erotti niihin osallistuneet henkilöt. Erotetuista tunnetuin lienee Franzin oma veljenpoika Raymond Franz.
Järjestö alkoi 1970-luvun alun "suojasään" jälkeen muutenkin kääntyä konservatiivisempaan suuntaan. Seurakuntien itsemääräämisoikeutta rajoitettiin entisestään, ja työn pääpaino pantiin jälleen selkeästi saarnaamistyölle. Opillisesti Franzin kausi ei tuonut uutta.
Franzin terveys alkoi 1980-luvulla kääntyä heikompaan suuntaan, mikäli lisäsi hallintoelimen valtaa. Toisaalta Jehovan todistajat eivät pystyneet reagoimaan tehokkaasti muuttuneen ajan haasteisiin, ja opilliset ja hallinnolliset uudistuksen jäivät tekemättä. Franzin on virallisesti kerrottu olleen viimeiset vuotensa sokea ja lähes kuuro, ja usein hänen epäillään kärsineen myös dementiasta. Frederick Franz kuoli 99-vuotiaana 22. joulukuuta 1992. Hänen seuraajakseen valittiin Milton G. Henschel.
Tordesillasin sopimus

Tordesillasin sopimus (esp. Tratado de Tordesillas, port. Tratado de Tordesilhas) oli Espanjan ja Portugalin välillä 7. kesäkuuta 1494 tehty sopimus, jolla maat jakoivat keskenään Euroopan ulkopuolisen maailman. Sopimuksessa määriteltiin etelä-pohjoissuuntainen jakolinja, joka kulki noin 1 800 kilometriä länteen Kap Verden saarista. Tämä jakolinja vastaa noin pituuspiiriä 47° W. Espanja sai jakolinjan länsipuoliset alueet, Portugali puolestaan kaikki itäpuoliset. Nimensä sopimus sai siitä, että se tehtiin Valladolidin lähellä sijaitsevassa Tordesillasin kylässä. Sen allekirjoittivat Portugalin kuningas Juhana III ja Espanjan kuningas Ferdinand II.
Edellisenä vuonna 1493 espanjalaissyntyinen paavi Aleksanteri VI oli antanut Tordesillasin sopimusta muistuttavan päätöksen, jossa jakolinja kulki noin 500 kilometriä länteen Kap Verden saarista. Paavin päätös oli siten ollut Espanjalle edullisempi kuin Tordesillasin sopimus.
Tordesillasin sopimus johti käytännössä siihen, että Portugali sai oikeuden Afrikasta ja Aasiasta löytyviin alueisiin sekä Brasilian itäosiin. Portugali sai Brasilian vahingossa, sillä sopimusta tehtäessä ei tiedetty Amerikan ulottuvan sovitun linjan itäpuolelle. Espanjalle jäi Brasilian itäosaa lukuun ottamatta koko Amerikka. Sopimuksen merkitystä vähensi kuitenkin se, että Ranska ja Englanti eivät olleet mukana sopimusneuvotteluissa. Sopimus näytti menettävän kokonaan merkityksensä vuonna 1580, kun Portugali liitettiin Espanjaan, mutta tämä jäi lyhytaikaiseksi. Sopimuksella voidaan sanoa olevan huomattava vaikutus vielä nykyäänkin, sillä Portugalille sopimuksen mukaan kuuluneessa Brasiliassa on portugalin kieli edelleen valtakielenä, kun taas lähes koko muussa Etelä-Amerikassa se on espanja.

Zaragozan sopimus 1529

Zaragozan sopimus (esp. Tratado de Zaragoza, port. Tratado de Saragoça) oli vastaava päätös itäisellä pallonpuoliskolla. Se solmittiin vuonna 1529. Sen mukaan nykyisen Indonesian seudut (silloiset Maustesaaret) samoin kuin juuri löydetyt Filippiinit kuuluivat Espanjalle. Sopimus oli tappio Portugalille, jonka alue alkoi vasta noin 1 500 km Maustesaarista itään päin.
Yle Tallennemyynti

Yle Tallennemyynti on vuonna 1984 perustettu Yleisradion erillinen yhtiö, joka tuottaa video- ja äänitallenteita Yleisradion televisio- ja radio-ohjelmista. Enimmäkseen tallenteita tuotetaan kirjastojen käyttöön, joista yksityishenkilöt voivat niitä lainata.

Historia

Tallennepalvelun ensimmäiset videokasettijulkaisut alkoivat kokeiluna kuudessa kirjastossa huhtikuussa 1985. Kokeilukaudeksi sovittiin opetusministeriön ja Kopiosto ry:n kanssa käydyissä neuvotteluissa vuosille 1985–1987. Kokeilussa oli mukana 100 videotallennetta ja noin 100 radio-ohjelmaa C-kasetteina. Ensimmäisten julkaisujen joukossa olivat muun muassa elokuvat Kaasua, komisario Palmu, Opri ja Niskavuoren Heta. Myöhemmin julkaisujen määrä kasvoi, ja uusia julkaisuja olivat muun muassa televisiosarjat Seitsemän kuolemansyntiä ja Rauta-aika sekä elokuvat Tuntematon sotilas ja Täällä Pohjantähden alla.
1990-luvulla tallennemyynti laajentui myös tallenteiden tuottamiseksi yksityishenkilöille, jotka pystyivät ostamaan tallenteita Yle Shopista ja kaikista hyvin varustetuilta videoiden jälleenmyyjiltä. Ensimmäinen yksityishenkilöille hankittavaksi tuotettu videotallenne oli Yle TV2 -kanavan Kummeli-sarja. 
Yksityishenkilöille tuotettujen televisiosarjojen julkaisemisesta tuli 2000-luvulla valtava menestys, kun DVD yleistyi ja VHS-kasetit alkoivat poistua markkinoilta. Yle Tallennemyynti siirtyi vuonna 2007 videotallenteissa DVD-formaattiin ja lopetti VHS-julkaisut. Vuosina 2003–2006 Yle Tallennemyynti julkaisi kirjasto- ja laitoskäyttöön VHS-kasetteina MTV3:n vanhaa draamatuotantoa 1960-luvulta 1990-luvun alkupuolelle, yhteistyössä MTV3:n kanssa. MTV:n teatteritoimituksen elokuvista ja sarjoista julkaistiin muun muassa Simpauttaja, Lentsu, Hamsterit, Mummoni ja Mannerheim, Rikas ja kunniallinen, Vetää kaikista ovista, Hänen olivat linnut, Poltettu oranssi, Soittorasia, Rakkaat sisaret, Satumainen onni, Kunniallinen petkuttaja ja Sotapoika. 
Keväällä 2009 Yle ja VL-Musiikki Oy sopivat Yleisradion omatuotantoisten tallenteiden ja oheistuotteiden markkinoinnista. Siitä lähtien tallenteiden hankinnan ja jakelun kirjastoille, laitoksille ja vähittäiskauppaan on hoitanut VL-Musiikki. Ylen ja VL-Musiikin ensimmäinen yhteinen julkaisu oli Paavo ja Raili -televisiosarja.
Toukokuussa 2015 Yle lopetti verkkokauppansa ja jatkossa Yle-tuotteiden myynnin hoitavat yhtiön ulkopuoliset yhteistyökumppaniyhtiöt.
Ascoli Piceno

Uskonto

Kaupungin suojelijana pidetään marttyyrina kuollutta pyhää piispa Emidiusta. Kaupungin mukaan on nimetty alueella sijaitseva katolisen kirkon hiippakunta, jonka piispana toimii Silvano Montevecchi.

Urheilu

Ascoli Picenosta on kotoisin jalkapalloseura Ascoli Calcio 1898.
Shock rock

Shock rockin historiaa

Alice Cooper oli 1960-luvun jälkipuoliskolla ensimmäisiä ellei jopa ensimmäinen varsinainen shock rock -yhtye. Alice Cooper tuli tunnetuksi teatraalisesta lavaesiintymisestään, joka yhdisteli väkivaltaista teatteria, vaudevilleä ja rockia. Alice Cooper on tyylilajin tunnetuin esittäjä ja edelläkävijä, mistä johtuu myös hänen lempinimensä "The Godfather of Shock rock". Jo ennen Alice Cooperia kauhu oli osana Screamin' Jay Hawkinsin esiintymistä 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alussa. Kauhushow on myöhemmin ollut olennainen osa myös muun muassa KISSin ja Lordin esiintymistä. 1980-luvulla pyövelin hupuissa esiintyvä The Mentors -yhtye kehitti rape rock -tyylilajin (suom. raiskausrock). Myöhemmin tyylilaji on liitetty myös eräisiin muihin shock rock -yhtyeisiin kuten The Murder Junkies ja The MILF Hunters. Black metal-yhtyeillä on tapana herättää kauhua esiintymisissään. Kuitenkin black metal ei varsinaisesti ole shock rockia, sillä raakuuden ajatellaan olevan osa sitä, eikä sillä ole välttämättä tarkoitusta erottautua  muista yhtyeistä, vaan pikemminkin olla samanlainen kuin muut.
Hambro

Hambro on juutalainen suku joka polveutuu Joseph Hambrosta.
Joseph Hambro (1780-1848) oli köyhien kööpenhaminalaisten poika joka rikastui liike-elämässä. Tämä perusti monta tanskalaista liike-yritystä ja muutti pankkimiehenä vuonna 1840 Lontooseen. Hänen poikansa Carl Joachim Hambro (1807-77) perusti Lontooseen C.J. Hambro & Son ja yleni vuonna 1851 Tanskan paroniksi. Vuonna 1920 firma liittyi Hambros Bank, Limited.
Sukuun kuuluu myös norjalainen haara.
Piitetrakloridi

Käyttö

Suurin osa piitetrakloridista käytetään erittäin puhtaan piidioksidin valmistamiseen polttamalla yhdistettä happea ja vetyä sisältävässä ilmakehässä. Puolijohdeteollisuutta varten piitetrakloridista voidaan tuottaa myös polykiteistä piitä kuumentamalla sitä vetyilmakehässä. Lisäksi piitetrakloridi reagoi eräiden metallien kanssa muodostaen niiden pinnalle kestävän karbidikerroksen. Alkoholien kanssa se reagoi muodostaen piihapon estereitä, kuten tetraetyyliortosilikaattia.
Full-size car

Full-size car on autojen kokoluokka Yhdysvaltain ja Kanadan kokoluokituksessa. Luokaan kuuluvat autot, jotka ovat suurempia kuin mid-size-luokan autot. Full-size-luokka vastaa eurooppalaisen kokoluokituksen E- ja F-segmenttejä.
Zlatiborinvuoristokoira

Ulkomuoto

Zlatiborinvuoristokoira on leveäpäinen, vahvaluustoinen, leveärintainen, voimakasraajainen ja suoraselkäinen. Sen kuono ja leuat ovat voimakkaat, ja joiltain koirilta typistetään kotimaassaan toinen korva. Karvapeite on säänkestävä ja pohjavilla tiheä. Rodusta on kaksi karvamuunnosta: lyhyt- ja pitkäkarvainen. Väritys vaihtelee suuresti ja sekä yksi- että moniväriset sallitaan. Yleisimmät värit ovat harmaanruskea mustin merkein ja valkoinen tummin merkein, ja harvinaisimmat fawn ja keltainen. Kaksi viimeisimmäksi mainittua ovat kuitenkin harvinaisuudestaan huolimatta arvostetuimmat värit. Säkäkorkeus on noin 63,5 cm.

Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on älykäs, itsenäinen ja pidättyväinen. Se on omistajaansa kiintynyt, mutta vieraita kohtaan epäluuloinen. Se on reviiritietoinen eikä yleensä tule toimeen muiden koirien kanssa. Sillä ei ole luontaista miellyttämishalua, joten vaikka se oppii nopeasti mitä siltä vaaditaan, sen kouluttaminen vaatii myös motivointia. Se ei ole kovin energinen eikä liikunnan suhteen erityisen vaativa. Sen puolustusvietti on kuitenkin voimakas, ja kun se kokee laumansa tai reviirinsä uhatuksi, se muuttuu hetkessä tyypillisen hidasliikkeisestä eläimestä täyteen nopeaan toimintavalmiuteen. Paikallisten mielestä se muistuttaa luonteeltaan huomattavasti enemmän kaukasianpaimenkoiraa kuin sarplaninacia ja muita balkanilaisia sukulaisrotujaan.

Alkuperä

Zlatiborinvuoristokoiran kantarotuna pidetään hertsegovinanvuoristokoiraa, jonka lisäksi sen jalostukseen ovat vaikuttaneet mm. saksanpaimenkoira, sarplaninac, sumadijanvuoristokoira ja tornjak. Sen alkuperäinen tehtävä oli vartioida ja ohjailla nautoja, lampaita ja vuohia, mutta sitä käytetään myös omaisuuden ja tiluksien vartiointiin. Sen jalostuksessa pääpaino on työkyvyllä ja luonteella ulkonäön jäädessä toissijaiseksi, mikä selittää populaation melko epäyhtenäisen ulkonäön.

Terveys

Rotu on verrattain terve ja molossikoiraksi poikkeuksellisen pitkäikäinen ja voi elää usein jopa 16-vuotiaaksi.
Penisillamiini

Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa penisillamiini on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja etanoliin. Penisillamiini on kiraalinen ja optisesti aktiivinen yhdiste. Sen kiertokyky S-enantiomeerille natriumhydroksidiliuoksessa on -63. Lääkeaineena käytettävä enantiomeeri on S eli D-enantiomeeri. R-eli L-enantiomeeri on myrkyllistä, koska se on pyridoksiiniantagonisti eli se estää pyridoksiinia koentsyyminään käyttävien entsyymien toimintaa.
Penisillamiini muodostaa kelaatteja useiden metalli-ionien esimerkiksi kuparin, sinkin, lyijyn, elohopean ja kullan kanssa. Yhdisteen käyttö Wilsonin taudin hoidossa perustuukin siihen, että penisillamiini muodostaa vesiliukoisen kompleksin kupari-ionien kanssa ja ylimäärä kupari-ioneita poistuu elimistöstä virtsan mukana. Penisillamiinihoidosta on erityisesti hyötyä silloin, kuin potilas kärsii puutteellisesta maksan toiminnasta. Samasta syystä ainetta käytetään myös raskasmetallimyrkytyksissä vastamyrkkynä. Penisillamiinia on myös käytetty vakavan reuman hoidossa, koska se kelatoi kupari-ioneita, lisää kollageenin biosynteesiä ja vaikuttaa ihmisen elimistön immuunivasteeseen. Aineen suhteellisen suuren myrkyllisyyden ja osittain kiistanalaisen tehokkuuden vuoksi sen käytöstä reuman hoidossa on nykyään pääasiassa luovuttu.

Haittavaikutukset

Penisillamiinilla on useita haittavaikutuksia. Tyypillisimmät haittavaikutukset ovat iho-oireet kuten ihottuma, kuumeilu ja huonovointisuus. Näitä esiintyy 10–3 %:lla potilaista. Vakavimpia penisillamiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat myastenia gravis, munuaistoksisuus ja luuydintoksisuus. Luuydinsupressio vähentää verisolujen tuotantoa. Haittavaikutukset voivat olla niin vakavia, että hoito joudutaan lopettamaan.

Valmistus

Penisillamiinia voidaan valmistaa penisilliinistä ja se on useiden penisilliinien aineenvaihduntatuote. Teollisesti sitä valmistetaan tyypillisesti prosessilla, jonka ensimmäinen vaihe on isobutyraldehydin, rikin ja ammoniakin välinen reaktio. Reaktiossa muodostuu 5,5‐dimetyyli‐2‐isopropyltiatsoliinia, joka reagoi vetysyanidin kanssa 4-syano-5,5‐dimetyyli‐2‐isopropyltiatsoliini. Tämä tuote hydrolysoidaan happamissa olosuhteissa penisillamiiniksi. Tuote on raseeminen seos, josta enantiomeerit erotetaan resoluution avulla.
Vis-à-vis

Vis-à-vis (ransk. kasvot vastakkain) oli hevosajoneuvotyyppi ja varhainen henkilöauton korimalli.
Vis-à-vis -hevosajoneuvot ovat edelleen suosittuja Yhdysvaltain keskilännen amish-väestön keskuudessa. Ajoneuvotyyppiä käytetään yleisesti myös kaupungeissa turisteille tarkoitetuissa kiertoajeluissa.
Vis-à-vis -autot olivat nelipaikkaisia. Kummallakin penkkirivillä oli kaksi paikkaa. Kuljettaja istui taimmaisella penkillä ja kaksi matkustajaa hänen edessään.
G-luokka (hävittäjä)

Aseistus

Alusten pääaseistuksena olivat 4,7 tuuman 45 kaliiperin QF Mk IX tykit, joilla kyettiin ampumaan 40 asteen korotuskulmassa. Alusten ilmatorjunta-aseistus oli kuitenkin puutteellinen muodostuen puolen tuuman konekivääreistä. Aluksilla oli 8 21 tuuman torpedoputkea Mk IX torpedoiden laukaisemiseksi.
HMS Glowwormille asennettiin testikäyttöön aikaisempien neljän ryhmään asennettujen Mk VIII torpedoputkien rinnalle uudet neliputkiset PR Mk I torpedoputket, joissa käytettiin samaa Mk IX torpedoa.

Kreikan laivaston alukset

Kreikan laivasto tilasi kaksi G-luokan kaltaista Vasilefs Georgios -luokan alusta Yarrowin telakalta. Lisäksi maa tilasi kaksi alusta, jotka valmistettiin Kreikassa. Kreikassa valmistettavien alusten rakentaminen keskeytyi toisen maailmansodan vuoksi.
Seututie 816

Historia

Alkujaan maantie 816 alkoi Oulunsalosta maantien 815 risteyksestä, nykyisten seututeiden 815 ja 816 kiertoliittymän kohdalla. Kempeleen ja Oulunsalon välinen tieosuus tunnettiin aiemmin maantienä numero 8152. Maantien 8152 lakkautettua seututien 816 lähtöpiste siirtyi Kempeleeseen.

Liikenne

Eritoten Hailuodossa tien liikenne on lauttaliikenteestä johtuen syklittäistä. Tien liikennemäärät vaihtelevat Hailuodossa välillä 325–1 100 ajoneuvoa vuorokaudessa, kun lautan käyttäjämäärät ovat noin 600 ajoneuvoa vuorokaudessa. Hailuodossa vilkkain osuus on Ojakylän ja Hailuodon kirkonkylän välinen osuus. Ojakylän ja lauttarannan välisen tieosuuden keskivertoliikenne on 584 ajoneuvoa vuorokaudessa. Kesäkaudella vuorokautisessa liikenteessä on noin 400 ajoneuvon lisäys.
Pieljekaise

Pieljekaise on yksi Ruotsin kansallispuistoista. Se sijaitsee Arjeplogin kunnan alueella, Norrbottenin läänissä. Puisto on suurta koivumetsää, joka muistuttaa hieman aarnimetsää. Kansallispuiston eteläisessä osassa sijaitsee useita järviä. Puiston lävitse kulkee myös Kungsleden-vaellusreitti. Pinta-alaltaan kansallispuisto on 15 340 hehtaarin suuruinen. Se muodostettiin vuonna 1909.
Britannian juutalaiset

Historiaa

Varhaisin juutalaisista Britteinsaarilla kertova tekstilähde on vuodelta 1070, jossa mainitaan kuningas Vilhelm Valloittajan mukana Ranskasta Englantiin saapunut juutalaisyhteisö. Vilhelm tarvitsi juutalaisia rahanlainaamiseen, koska katolinen kirkko tuolloin kielsi koron ottamisen. 12. ja 13. vuosisadoilla suhtautuminen juutalaisiin muuttui kielteiseksi, mikä johti pahimmillaan juutalaisten joukkomurhaamiseen. Juutalaisvastaisuutta aiheutti esimerkiksi juutalaisten mieltäminen Jeesus Kristuksen tappajiksi; tällaiset asenteet levisivät etenkin ristiretkien aikana. Kuningas Edvard I rajoitti juutalaisten oikeuksia; esimerkiksi juutalaisten sallittiin asua enää vain tietyillä alueilla. Myös juutalaisten oikeus korkojen ottamiseen kiellettiin ja ihmisten velkoja heille mitätöitiin. Suurin osa juutalaisista köyhtyi ja osa päätyi hankkimaan rahaa muun muassa myymällä kolikoista sulatettua hopeaa, mikä oli laitonta. Osa juutalaisista kääntyi kristityiksi ja lopulta Edvard karkotti loput juutalaiset vuonna 1290.  
Vuoteen 1656 mennessä Lontooseen oli muodostunut sefardijuutalaisten yhteisö, jonka läsnäolon Oliver Cromwell salli. Vuonna 1701 valmistui Bevis Marksin synagoga, joka on Britteinsaarten vanhin edelleen käytössä oleva synagoga.
1880-luvulla Englannissa oli 46 000 juutalaista, pääosin sefardijuutalaisia. Vuoteen 1919 mennessä juutalaisten määräksi oli kasvanut 250 000 aškenasijuutalaisten suuren muuttoaallon jälkeen. Myöhemmin juutalaisia on saapunut myös mizrahiyhteisöistä ja Intiasta. Vuonna 2011 Britteinsaarilla arvioitiin elävän 263 346 juutalaista.
Shinji Nakano

Formula 1 -ura

Nakano debytoi F1-sarjassa kauden 1997 Australian GP:ssä Prost-tallin kuljettajana. Kaudelta 1997 Nakano onnistui sijoittumaan kahdesti kuudenneksi saaden näin kaksi MM-pistettä.
Kaudeksi 1998 Prost-talli vaihtoi uusien Peugeot'n moottorien myötä Nakanon Jarno Trulliin. Nakano siirtyi tämän takia Minardi-talliin. Nakano ei onnistunut ajamaan pisteille kertaakaan koko kauden aikana. Kausi 1998 jäi samalla Nakanon viimeiseksi F1-sarjassa. Kahden kautensa aikana hän osallistui yhteensä 33 Grand Prix -kilpailuun.

F1:n jälkeen

F1-sarjan jälkeen Nakano kilpaili muun muassa Champ Car -sarjassa. Vuonna 2003 hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun Beck Motorsportsin ratissa. Nakano osallistui vuosina 2006, 2008 ja 2011–2014 Le Mansin 24 tunnin ajoon.
Otakar Janecký

HC Pardubice

Janecký aloitti uransa Tšekkoslovakian pääsarjassa HC Pardubicessa, jossa hän pelasi kaudet 1978–1990. Vuonna 1989 hän voitti sarjan syöttöpörssin 41 syötöllä 44 ottelussa.

SaiPa

Kaudeksi 1990–1991 Janecký siirtyi Suomeen pelaten yhden kauden SaiPassa, missä hän teki joukkueen syöttö- ja piste-ennätyksen. SaiPa:n pudottua SM-Liigasta kauden päätteeksi, Jokerit osti Janeckýn itselleen.

Jokerit

Jokereissa Janecký voitti neljä SM-kultaa vuosina 1992, 1994, 1996 sekä 1997. Jokeriuransa aikana Janecký nousi erittäin suosituksi pelaajaksi kannattajien keskuudessa, ja moni pitääkin häntä Jokerien kaikkien aikojen parhaana pelaajana. Janeckýn ikimuistoisin jokerihetki lienee keväältä 1994, jolloin hän ratkaisi Suomen-mestaruuden Jokereille lyöden kiekon jatkoajalla ilmasta TPS:n maaliin.
Janeckýn katsotaan olleen tärkein yksittäinen pelaaja jokeridynastian luomisessa. Hän toimi keskushyökkääjänä monissa Jokerien 1990-luvun tähtiketjuissa. Näistä tunnetuimpia ovat Säilynoja–Janecký–Selänne ja Lind–Janecký–Varis. 1990-luvun puolivälissä hän muodosti Juha Jokiharjun kanssa persoonallisen parivaljakon. Pelitaitojensa ohella he eivät liiemmin olleet vastustajajoukkueen kannattajien suosiossa kaksikon silloin tällöin harrastamien teatraalisten kaatuilujen vuoksi. Tätä ”taiteenlajia” nähtiin Janeckýlta oikeastaan koko hänen SM-liigauransa ajan.
Janecký pelasi myös muutaman kauden Jokereissa harvinaisella desimaalipelinumerolla 91,1, joka viittasi joukkueen sponsorina toimineen radioaseman käyttämään ULA-taajuuteen.

Blues ja uran päätös Pardubicessa

Jokereissa kului kahdeksan kautta, ja yhden Bluesissa pelatun kauden (1999–2000) jälkeen hän palasi takaisin kotimaahansa ja HC Pardubiceen. Pardubicessa hän pelasi neljä kautta, kunnes lopetti uransa vuonna 2004.

Maajoukkue

Maajoukkueurallaan Janecký edusti Tšekkoslovakiaa 1992 talviolympialaisissa ja vuosien 1989 ja 1992 MM-kilpailuissa. Tšekin paidassa hän pelasi 1994 talviolympialaisissa sekä 1993 ja 1994 MM-kilpailuissa. Arvokilpailuista hän keräsi olympiapronssin ja kolme MM-pronssia.
Kojiki

Kojiki (jap. 古事記, suom. Vanhojen asioiden kronikka) on yksi vanhimmista säilyneistä japanilaisista kirjoista ja vanhin tunnettu japanilainen historiateos. Se on valmistunut vuonna 712 ja siinä kerrotaan Japanin historia maailman luomisesta keisarinna Suikon hallituskauteen 600-luvun alussa.
Kojiki luotiin korostamaan keisarin asemaa ja jumalallista alkuperää kiinalaisen mallin mukaan. Se saattaa perustua aiempiin, mahdollisesti tuhoutuneisiin heimokronikoihin. Kirjan esipuheessa Ō no Yasumaro kertoo keisarinna Genmein määränneen hänet kirjoittamaan Kojikin keisari Tenmun hovipalvelija Hieda no Aren ulkomuistista kertomien, vanhemmista kronikoista opeteltujen tietojen mukaan. Kronikka jakautuu kolmeen osaan: ensimmäinen osa käsittää mytologisen luomiskertomuksen, toinen osa käsittelee keisari Jinmua, Yamaton valtion perustamista sekä viittätoista Jinmua seurannutta legendaarista keisaria ja kolmas osa kahdeksaatoista seuraavaa keisaria.
Vuonna 720 valmistui seuraava kronikka, Kojikia laajempi Nihonshoki.

Kojiki-den

Motoori Norinaga julkaisi Edo-kaudella 44-osaisen tutkimuksen Kojikista nimeltä Kojiki-den (jap. 古事記伝).
Lyhtykoisot

Lyhtykoisot Suomessa

Suomessa kasvaa villiintyneenä tulokkaana ainakin kaksi viljelyperäistä lyhtykoisolajia. Yksittäislöydöt mukaan lukien lyhtykoisoja on Suomesta löydetty luonnonvaraisena seitsemän lajia. Karviaiskoisoa on 1990-luvulta lähtien tavattu kaatopaikoilta useista paikoista Etelä- ja Keski-Suomessa. Lyhtykoisoa kasvatetaan myös Suomessa koristekasviksi.