google/wiki40b huggingface dataset:
Mika Strömberg

Pelaajaura

Strömberg pelasi 1990-luvulla kasvattajaseurassaan Jokereissa suuressa roolissa. Fyysisestäkin pelistä tunnettu "Ströba" oli vuosikymmenen SM-liigan parhaita hyökkääviä puolustajia. Kaudella 1996–1997 hän keräsi 47 ottelussa peräti 42 tehopistettä, jonka lisäksi hänet valittiin vuotta aikaisemmin SM-liigan parhaaksi puolustajaksi. Hän myös voitti Jokereiden mukana vuosina 1992–1997 neljä Suomen mestaruutta sekä kaksi Euroopan Cupia. SM-liigamenestyksestä ja arvokisavalinnoista huolimatta hän ei lopulta koskaan lähtenyt pelaamaan Pohjois-Amerikkaan.
Jokerit ei tarjonnut Strömbergille jatkoa kevään 1999 jälkeen, ja näin puolustaja suuntasi Sveitsiin. Hän palasi alppimaasta Jokereihin kaudeksi 2002–2003, jonka jälkeen hän pelasi kolme kautta Djurgårdens IF:ssä Ruotsin Elitserienissä ja kauden 2006–2007 HPK:ssa.
Kauden 2007–2008 alussa Strömberg siirtyi KalPaan ja 10. joulukuuta jälleen Jokereihin. Strömberg ei kuitenkaan saanut kasvattaseuraltaan haluamassaan ajassa jatkosopimustarjousta, joten hän päätti heti kauden päätyttyä palata takaisin KalPaan. Hän pelasi KalPassa pelaajauransa kaksi viimeistä kautta ja oli voittamassa kaudella 2008–2009 SM-pronssia.
Strömberg kuului aikoinaan myös maajoukkueen luottopuolustajiin. Arvokisoissa hän edusti Suomea MM-kisoissa vuosina 1994–1997, Lillehammerin olympialaisissa vuonna 1994 ja maailmancupissa vuonna 1996.
Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Strömbergin vuonna 2011 Jääkiekkoleijonaksi numero 209.

Valmentajaksi

Lopetettuaan pelaajauransa Strömberg jatkoi KalPassa Pekka Virran kakkosvalmentajana. Virta siirtyi TPS:n päävalmentajaksi kaudeksi 2011–2012, ja Strömberg jatkoi Virran valmennustiimissä ja siirtyi samalla TPS:ään. Virta ja Strömberg jatkoivat TPS:ssä lokakuuhun 2012, jolloin heidät vapautettiin tehtävistään joukkueen oltua kaudella 2012–2013 13 ottelun jälkeen sarjataulukon viimeisellä sijalla.
Kuulareaktori

Kuulareaktori on neljännen sukupolven ydinreaktori, jolla tuotetaan ydinreaktiolla sähköä ja lämpöä. Siinä käytetään polttoaineena uraania sisältäviä kuulia. Hyötynä on muun muassa, ettei reaktorin polttoaineesta pystytä helposti valmistamaan materiaalia ydinaseisiin. Ensimmäistä toimivaa reaktoria suunnitellaan Etelä-Afrikkaan.
Yksi kokeellinen kuulareaktori oli AVR-reaktori (saks. Arbeitsgemeinschaft Versuchsreaktor), se oli käytössä vuodesta 1966 vuoteen 1988.
Silvia Federici

Silvia Federici (s. 1942 Parma, Italia) on italialaissyntyinen yhdysvaltalainen historiantutkija, kansalaisaktivisti ja marxilainen feministi. Federici valmistui tohtoriksi University of Buffalosta vuonna 1967 ja hän on työskennellyt Nigeriassa. Hän opetti vuosina 1987–2005 Hofstra Universityssä New Yorkissa Yhdysvalloissa kansainvälistä politiikkaa, sukupuolentutkimusta ja poliittista filosofiaa.
Federici oli vuonna 1972 perustamassa International Feminist Collective -järjestöä, joka järjesti kansainvälisen Wages For Housework (WFH) -kampanjan, joka vaati palkkaa kotitöistä. 1990-luvulla Federici toimi kuolemanrangaistusta vastustavassa liikkeessä sekä globalisaation vastaisissa liikkeissä. Hän on yksi Committee for Academic Freedom in African perustajajäsenistä. Järjestö tukee afrikkalaisten yliopisto-opiskelijoiden ja opettajien toimintaa taloudellisia ja opetuksellisia huononnuksia vastaan.

Caliban and the Witch

Federicin tunnetuin teos on vuonna 2004 ilmestynyt Caliban and the Witch, jossa hän tutkii 1500- ja 1600-lukujen noitavainojen vaikutusta siirtymisessä kapitalismiin. Kirjaa on kuvattu Marxin Pääoman puuttuvaksi luvuksi, sillä Federici painottaa naisten tekemän työn riistoa, johon Marx ei kiinnittänyt juurikaan huomiota.
Mikko Siponen

Mikko T. Siponen (s. 1974 Mikkeli) on Jyväskylän yliopiston tietojärjestelmätieteen professori oltuaan vuoteen 2012 saakka Oulun yliopiston tietojenkäsittelytieteen professori. Siponen on myös taekwondo-don (ITF) Suomen-mestari vuodelta 1996. Hänen tutkimuksensa painottuu tietoturvallisuuden hallintaan. Vuonna 2012 tietojärjestelmätieteen pääjärjestö Association for Information Systems arvioi Siposen alan sadan parhaan tutkijan ranking-listalla sijalle 29. Hän oli kyseisellä listalla parhaiten sijoittunut eurooppalainen tutkija. 
Yläasteaikana Siponen ei ollut juurikaan kiinnostunut koulunkäynnistä, ja todistusten keskiarvot liikkuivat seitsemän molemmin puolin. Työelämään tutustumisen tullessa ajankohtaiseksi hän olisi halunnut päästä työharjoitteluun atk-alan yritykseen, mutta silloisen opinto-ohjaajan mukaan Siposen kyvyillä ja todistuksella atk-alalle pääsemiseen ei ollut °mitään mahdollisuuksia°.
Siponen ei aluksi jatkanut opintoja peruskoulun jälkeen. Tuossa vaiheessa hän harrasti paljon itämaisia kamppailulajeja. 18-vuotiaana Siponen meni iltalukioon ja teki samaan aikaan töitä tietotekniikka-alalla. Suoritettuaan ylioppilastutkinnon hän ryhtyi opiskelemaan tietojenkäsittelytiedettä Oulun yliopistossa 1995. Vuonna 1996 Siponen saavutti taekwondossa Suomen-mestaruuden. Hän valmistui maisteriksi 1998 ja väitteli filosofian tohtoriksi tietojenkäsittelytieteestä 2002 aiheenaan ”Turvallisten tietojärjestelmien suunnittelu: nykyisten lähestymistapojen kriittinen arviointi ja uusi paradigma”. Siponen oli tuolloin laitoksen historian nuorin tohtoriksi väitellyt. Tiede-lehden 4/2003 henkilöartikkeli mainitsi esimerkkinä hänen kovasta työtahdistaan sen, että vuonna 2001 Oulun yliopiston tietojenkäsittelytieteiden laitoksen tieteellisistä lehtijulkaisuista Siposen käsialaa oli yli kolmasosa.
Uransa aikana Siponen on toiminut vierailevana professorina eri puolella maailmaa. Eräs näistä vierailuista kohdistui yhdysvaltalaiseen Georgia State Universityyn 2007–2008. 
Siponen on suorittanut tohtorintutkinnon myös filosofiasta Joensuun yliopistossa 2005 aiheenaan ”Universaalisuusteesin käyttö tietotekniikan etiikassa”. Taekwon-don lisäksi hänen harrastuksiaan ovat tieteenfilosofisen ja moraalifilosofisen kirjallisuuden lukeminen, kuntosalilla käynti ja sähly.
Cadillac (albumi)

Nimikappale Cadillac

Esa Kuloniemen teos The Renegades – Luopiotarina (2017) nimittää Cadillacia elämää suuremmaksi levytykseksi. The Renegades oli kuitenkin supertähti vain Suomessa, sillä se oli ensimmäinen Suomessa hurjalla rokkiasenteella esiintynyt yhtye. Asennetta korosti myös laulun sanoitus. Vince Taylorin 1959 sanoittamasta tekstistä saa käsityksen, että “beibi oksentaa uuteen Cadillaciin” (Well, my baby threw up in a brand new Cadillac). Ilmeisesti sanat kuitenkin tarkoittivat, että beibi saapui paikalle (drove up) Cadillacilla, jolloin seuraava säe She ain´t never ever coming back on loogisempi. Yhtye saattoi kuitenkin tahallaan lausua sanan oksennukseen viittaavasti.
Oseanian yleisurheiluliitto

Oseanian yleisurheiluliitto, OAA (Oceania Athletic Association) on Oseanian alueen yleisurheilun kattojärjestö. OAA toimii IAAF:n alueellisena liittona. Alueellisia liittoja on yhteensä kuusi. OAA koostuu kansallisista yleisurheiluliitoista, jotka ovat IAAF:n jäseniä. Ainoastaan IAAF:n hyväksymät liitot voivat liittyä OAA:n jäseniksi. Tällä hetkellä OAA:han kuuluu 19 kansallista liittoa. Oseanian yleisurheiluliiton päämaja sijaitsee Hermit Parkissa (Queensland) Australiassa. OAA:n puheenjohtajana toimii Norfolkinsaarelta kotoisin oleva Geoffrey Gardner.
OAA järjestää Oseanian alueellisia mestaruuskilpailuja.

Historia

Oseanian alueen yleisurheilujärjestöt kokoontuivat ensimmäisen kerran yhteiseen kongressiin 21. elokuuta vuonna 1969 Papua-Uudessa-Guineassa nimellä Australasian Area Group. Tuolloin alueella oli vain yhdeksän IAAF:n jäsenmaata ja niistäkin kaksi (Fidži ja Uusi-Seelanti) ei halunnut liittyä liittoon. Liiton organisaatio muodostuikin virallisesti vasta kaksi vuotta myöhemmin, nyt nimellä Oceania Amateur Athletic Association.
Teksasinkarjakoira

Ulkonäkö

Tämä keskikokoinen karjakoira painaa 11–23 kg. Korvat ovat yleensä pystyt, mutta voivat olla myös puolipystyt. Karvapeitteen laatu voi vaihdella, mutta se on yleensä joko lyhyt ja sileä tai keskipitkä. Värivaihtoehdot ovat musta ja marmoroitu (merle) valkoisin ja ruosteenruskein merkein. Keskimääräinen säkäkorkeus on 43-61 cm.

Alkuperä

Rotu on australiankarjakoiran, bordercollien ja australianpaimenkoiran risteytys. Sitä jalostetaan lähinnä karjanpaimennuskykyä silmällä pitäen. Vaikka aiemmin sitä pidettiin lähinnä maatiloilla, nykyisin sen kanssa harrastetaan myös mm. agilityä, frisbiitä ja tottelevaisuuskoulutusta.
Leijona (Eläinradan merkki)

Leijona eli jalopeura (Leo) on viides Eläinradan merkeiksi kutsutuista sektoreista, joihin eläinrata varsinkin astrologiassa jaetaan. Se käsittää alueen 120–150 astetta kevättasauspisteestä itään. Aurinko saapuu tähän merkkiin vuosittain 22. tai 23. heinäkuuta ja siirtyy seuraavaan Neitsyen merkkiin elokuun 23. päivän aikoihin. Sitä aikaa vuodesta, jonka Aurinko on tämän merkin alueella, on vanhastaan sanottu myös mätäkuuksi.
Merkki on saanut nimensä Leijonan tähdistöstä, joka 2000 vuotta sitten sattui liki­pitäen yhteen tämän merkin kanssa. Maan akselin suunnan kiertymisen eli prekession vuoksi merkit eivät kuitenkaan enää vastaa saman­nimisiä tähdistöjä, vaan nykyisin Kaksosten merkki vastaa suunnilleen Kravun tähdistöä.
Astrologisten käsitysten mukaisesti nimitystä leijona käytetään varsinkin horoskoopeissa myös henkilöistä, jotka ovat syntyneet Auringon ollessa tässä merkissä.
Jemenin energiapolitiikka

Jemenin energiapolitiikka kertoo Jemenin energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot. 
Jemen tuottaa öljyä ja kaasua.
Heikki Zitting

Ura

Zitting pelasi ensimmäisen sarjapelinsä Espoon Hongan paidassa vuoden 1998 tammikuussa Pussihukkia vastaan. Hän voitti Suomen mestaruuden kolme kertaa vuosina 2001, 2002 ja 2003. Vuonna 2004 hän oli lähellä lopettaa uransa, mutta päätti lopulta jatkaa uraansa pääsarjatasolla. Zitting siirtyi Topoon kaudeksi 2006–2007, jonka jälkeen hän lopetti uransa.
Harjujärvi (Kuhmoinen)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 600 metriä leveä. Se sijaitsee Pukarajärven eteläpuolella ja Leppäkosken pohjoispuolella. Järvi on muuten yhtenäinen, mutta sillä on kaakkoon päin työntyvä pitkä kaareva lahti. Järvellä on kartan mukaan yksi kallioinen saari, joka sijaitsee aivan etelärannassa kiinni. Järven rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Sen ympäristö on haja-asutusta, joka muodostuu kahdesta tilasta ja yli kymmenestä vapaa-ajan asunnosta. Niille tulee tiet Pukarankulmlle vievältä kylätieltä, joka seuraa järven länsirantaa.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pukarajärven alueeseen (35.764) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,5 metriä mpy. Siihen on johdettu yksi metsäoja Ruskeajärveltä (9 ha). Valuma-alueen latvoilla sijaitsee pieni Haisulammi ja laskuojassa myös pieni Kalliojärvi. Tärkein tulovirta on Pukarajärveltä tuleva joki, joka jatkaa eteläpään lahdelta vajaa kilometrin mittaisena Luodoksenjärveen (9 ha). Järvi on joen vuoksi luonteeltaan läpivirtausjärvi. Vesireitti jatkaa etelämmäksi ja laskee Pitkäveteen.

Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven karttanimi oli ”Harjunjärvi” ja se on piirretty kuin se olisi osa Pukarajärveä salmen kautta. Tämä on ollut mahdollista, jos myös Pukarajärven vedenpinnan korkeus oli nykyistä korkeammalla, kuten kartasta voi aavistaa.
Vuoden 1965 peruskartassa näkyy järven ympäristön peltotilanne, joka keskittyy tulojoen ympärille. Seuraavassa vuoden 1986 kartassa on peltoja osin metsitetty ja järven rannoille on ilemstynyt mökkejä.
Seppo Tauriainen

Seppo Tauriainen on suomalainen taikuri, klovni ja vatsastapuhuja. Hän esiintyy taiteilijanimellä Klovni Sebastian. Hän on esiintynyt muun muassa useita kiertueita Sirkus Finlandiassa, Linnanmäellä sekä Oulun Vauhtipuistossa. 
Tauriaisella on ollut useita esiintymisiä sekä kiertueita ulkomailla mm. Ruotsissa, Norjassa, Venäjällä, Amerikassa, Virossa, Belgiassa ja Kiinassa.
Vuonna 2014 hänet palkittiin Kiinassa Wuhanin kansainvälisillä sirkusfestivaaleilla Excellent Award-palkinnolla.
Emma Irene Åström

Emma Irene Åström (27. huhtikuuta 1847 Taivassalo – 3. heinäkuuta 1934 Tammisaari) oli Suomen ensimmäinen maisterin tutkinnon suorittanut nainen (1882). Hän työskenteli myös seminaarinlehtorina.
Vuonna 1869 Åström suoritti Jyväskylän seminaarin tutkinnon. Seminaarin johtaja Uno Cygnaeuksesta tuli Åströmin epävirallinen holhooja, joka aluksi vastusti Åströmin jatko-opintoja. Seminaarin matematiikanopettaja Ernst Bonsdorff kuitenkin ehdotti Åströmille ylioppilastutkinnon suorittamista ja Åström valmistui ylioppilaaksi vuonna 1873. Kouluylihallituksen esimies Casimir von Kothen hankki hänelle erityisluvan tutkinnon suorittamiseksi yliopistossa. Åström valmistui filosofian kandidaatiksi ja promovoitiin maisteriksi vuonna 1882. Muun muassa Zachris Topelius ja Adelaïde Ehrnrooth kirjoittivat tapauksen kunniaksi juhlarunon. Åström oli myös Topeliuksen Tähtien turvatit -teoksen päähenkilön esikuva.
Åström työskenteli opettajana Jyväskylän yksityisessä suomalaisessa tyttökoulussa vuosina 1869–1870, Helsingin suomalaisessa tyttökoulussa 1871–1872, Helsingin kaupungin suomenkielisessä kansakoulussa 1873–1874, Helsingin saksalaisessa koulussa 1882–1886 ja Helsingin Sokeainopistossa 1880–1884. Vuosina 1874–1876 Åström oli Tammisaaren seminaarin historian, ruotsin ja suomen vt. lehtori ja varsinainen lehtori vuosina 1886–1923. Vuosina 1913–1920 hän toimi ajoittain vt. opettajana. Lisäksi hän opetti ajoittain Tammisaaren yhteiskoulussa ja Sisälähetyksen saarnaajakoulussa vuosina 1913–1927.
Vuonna 1922 Alfons Takolander julkaisi elämäkerran Emma Irene Åström: Lagerns första kvinna. Vuonna 1927 Åströmistä tehtiin Helsingin yliopiston kunniatohtori ja vuonna 1932 riemumaisteri.
Mario Yepes

Mario Alberto Yepes Díaz (s. 13. tammikuuta 1976 Cali, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa AC Milania. Yepes edustaa maajoukkuetasolla Kolumbiaa.
Prokainamidi

Ominaisuudet ja käyttö

Prokainamidi on niin kutsutun luokan I antiarrytminen yhdiste. Sen vaikutusmekanismi muistuttaa kinidiinin vaikutusmekanismia ja se pidentää sydämen aktiopotentiaalin kestoa ja hidastaa impulssien kulkeutumisnopeutta. Prokainamidia voidaan käyttää muun muassa takykardian ja eteisvärinän hoidossa. Prokainamidi metaboloituu maksassa asetyyliprokainamidiksi, joka on myös aktiivinen rytmihäiriöiden hoidossa. Euroopassa prokainamidin käyttö on harvinaista, mutta Yhdysvaloissa se on runsaasti käytetty lääkeaine, erityisesti mikäli kinidiinihoito ei tehoa riittävästi. Prokainidi on nopea- ja lyhytvaikutteinen lääkeaine

Haittavaikutukset

Prokainamidi voi aiheuttaa QT-ajan pidentymistä, mikä voi johtaa rytmihäiriöihin. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat alhainen verenpaine, ruuansulatuskanavan oireet, lihasheikkous ja kuumeilu. Pitkäkestoisen prokainamidihoidon haittavaikutuksena voi olla lupus erythromatosuksen kaltaiset ioreet.
FS Saïgon (1861)

Palvelus

Alus otettiin 10. lokakuuta 1861 ensimmäisen kerran palvelukseen ja Louis Marc Willotte riisui aluksen varustuksen Rochefortissa huhtikuusta marraskuuhun 1862. Alus siirrettiin 1. tammikuuta 1863 toisen luokan reserviin. Aluksella syttyi 15. marraskuuta tulipalo ja se upposi Charenteen. Hylky nostettiin 30. marraskuuta ja se poistettiin palveluksesta 1. tammikuuta 1864. Maaliskuussa kunnostus saatiin päätökseen. Alus poistettiin alusluettosta Rochefortissa 21. elokuuta 1871. Alus purettiin osittain, kun se muutettiin tammikuusta huhtikuuhun 1872 sotalaivojen miehistöjen vastaanottoalukseksi. Alus romutettiin lopullisesti vuonna 1884.
Viialan kirkko

Viialan kirkko sijaitsee Akaan Viialassa. Vuonna 1927 perustetun Viialan seurakunnan ensimmäinen varsinainen kirkko valmistui 1950 ja sen on suunnitellut arkkitehti Jaakko Tähtinen. Kirkon rakentamisessa avustivat taloudellisesti Viialan nahkatehtaan omistaja vuorineuvos Emil Aaltonen, Viialan vaneritehtaan omistanut Viiala Oy ja Amerikan luterilaiset seurakunnat. Kirkkoa on laajennettu 1982 pohjoispuolisella siipirakennuksella. Jyrkkälappeisen harjakaton omaava suorakaiteen muotoinen kirkko on saanut vaikutteita keskiaikaisista kivikirkoista. Sisäänkäyntipäädyssä olevat kapeat pystyikkunat jäljittelevät keskiaikaisten kivikirkkojen päätykoristeluja. Kirkkoon liittyy korkea campanile-tyyppinen kellotorni.
Viialan kirkon alttaritaulun Kristus Viialan katukuvassa on maalannut taidemaalari Lennart Segerstråle. Sisämaalauksen värisuunnittelijana toimi taidemaalari Gabriel Engberg ja kirkon kattokruunut ja valaisimet valmisti Orno Oy.
Viialan kirkko on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Tasoristeysonnettomuus

Tasoristeysonnettomuus tarkoittaa rautatien ja ajoradan tasoylikäytävällä tapahtuvaa junan ja muun ajoneuvon yhteentörmäystä.
Junan suuremman massan vuoksi tasoristeysonnettomuudessa muihin ajoneuvoihin syntyy huomattavia materiaalivaurioita. Junan tuhovoima on niin suuri, ettei mikään tieliikennettä varten testattu törmäyssuojaus suojaa ihmistä törmäystilanteessa.
Newhaven Marinen rautatieasema

Historia

Nykyisen aseman alueelle avattiin ensimmäinen rautatieasema, Newhaven Wharf, 8. joulukuuta 1847. Se suljettiin, kun läheinen Newhaven Harbourin asema avautui. Nykyisen aseman avasi London, Brighton and South Coast Railway 17. toukokuuta 1886 nimellä Newhaven Harbour (Boat Station). British Railways nimesi sen uudelleen Newhaven Marineksi 14. toukokuuta 1984.

Aseman nykytila

Asema-alueen ylläpidosta ja linjan liikennöinnistä vastaa junayhtiö Southern. Se liikennöi asemalta yhden junavuoron joka arkipäivä. Tämä vuoro on niin sanottu parlamenttijuna, jolla ylläpidetään säännöllinen liikenne asemalle. Ilman sitä asema ja sille johtava rataosuus olisi suljettava, joka vaatii parlamentin hyväksynnän ja on pitkä ja kallis prosessi.
Laiturin katos oli asemalla vielä heinäkuussa 2015, mutta syyskuuhun 2015 mennessä se oli purettu.
Ed Litzenberger

Ura

Litzenberger pelasi NHL:ssä 12 kauden ajan, kaudesta 1952–1953 kauteen 1963–1964. Kahdella ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan hän edusti Montreal Canadiensia  yhteensä viidessä NHL-ottelussa, suurimman osan kausista kuluessa Montreal Royalsissa silloisessa Quebec Senior Hockey Leaguessa (QSHL), sittemmin Quebec Hockey Leaguessa (QHL). Hän aloitti myös kauden 1954–1955 Canadiensissa, mutta siirtyi kesken kauden, joulukuussa 1954, Chicago Black Hawksiin rahallista korvausta vastaan. Hän teki ensimmäisellä täydellä NHL-kaudellaan yhteensä 51 tehopistettä, 23 maalia ja 28 syöttöpistettä,  73 runkosarjaottelussa ja kauden päätteeksi hänet palkittiin Calder Memorial Trophy -palkinnolla vuoden tulokkaana.
Litzenberger oli kolmella kaudella Chicago Black Hawksin paras maalintekijä ja pistemies. Nämä kaudet olivat 1956–1957, jonka päätteeksi hänet nimettiin NHL:n toiseen tähdistökentälliseen, 1957–1958 ja 1958–1959, jolla hän teki NHL-uransa ennätyspisteet, 77 tehopistettä, 33 maalia ja 44 syöttöpistettä, 70 runkosarjaottelussa. Hän oli noina vuosina myös koko liigan parhaita maalintekijöitä. Vuosina 1958–1961 hän toimi myös Black Hawksin kapteenina ja oli voittamassa vuonna 1961 Stanley Cupia.
Mestaruuskauden 1960–1961 jälkeen Litzenberger siirtyi Detroit Red Wingsiin pelaajakaupassa, jossa Black Hawks sai vaihdossa Gerry Melnykin ja Brian Smithin. Hän pelasi Red Wingsissä alkukauden 1961–1962, kunnes siirtyi joulukuussa 1961 Toronto Maple Leafsiin waiver-listan kautta. Hän edusti Maple Leafsiä NHL:ssä kolme kautta, vuoteen 1964, ja oli kaikkien kolmen päätteeksi voittamassa Stanley Cupia. Kaudella 1964–1965 Litzenberger edusti AHL-seura Rochester Americansia ja kaudella 1965–1966 sekä Americansia että WHL-seura Victoria Maple Leafsiä. Hän oli voittamassa molempina kausina AHL:n mestaruutta, Calder Cupia.
Litzenberger lopetti pelaajauransa vuonna 1966. Hän pelasi jo kaksi vuotta aiemmin päättyneellä NHL-urallaan yhteensä 618 runkosarjaottelua, joissa hän teki 416 tehopistettä, 178 maalia ja 238 syöttöpistettä, ja 40 pudotuspeliottelua, joissa hän teki 18 tehopistettä, viisi maalia ja 13 syöttöpistettä. Hän pelasi urallaan kuudesti NHL:n tähdistöottelussa, vuosina 1955, 1957, 1958, 1959, 1962 ja 1963.

Yksityiselämä

Hän oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa Doreen kuoli liikenneonnettomuudessa vuonna 1960. Ed Litzenberger oli matkustajana vaimonsa kuljettamassa autossa ja sai itse vakavia vammoja. Hän oli naimisissa toisen vaimonsa Gaylen kanssa 49 vuotta, kuolemaansa asti. Hänellä oli kolme lasta, tytär ja kaksi poikaa.
Piirrosanimaatio

Piirrosanimaatio on tekniikka, jossa nopeasti peräkkäin esitetyt yksittäiset piirroskuvat näyttävät muodostavan liikkuvan kuvan. Animaation historiassa piirrosanimaatio oli suosituin menetelmä ennen tietokoneanimaation yleistymistä.
Piirrosanimaatiossa jokainen kuva on piirretty käsin. Tavallisesti piirrosanimaatiossa näytetään 12 piirrosta sekunnissa, kun kuvataajuus on 24 kuvaa sekunnissa eli jokaista piirrosta kuvataan kahden ruudun verran.

Storyboard-vaihe

Useimpien piirrosanimaatioiden suunnittelu aloitetaan luonnoksilla, niin sanotulla storyboardilla, jossa kunkin kohtauksen tapahtumat näytetään sarjakuvan tapaan yksittäisillä kuvilla ja teksteillä. Tämä antaa animaatioryhmälle aikaa miettiä juonen ja animaation toimimista kohtauksessa. Storyboardeja hiotaan ja niistä tehdään useita versioita ennen kuin ryhdytään tekemään varsinaista animaatiota.

Äänitys

Monissa animaatioelokuvissa hahmojen puheäänet äänitetään nykyisin etukäteen, sillä animaatio on silloin helpompi synkronoida näyttelijöiden puheen mukaan. Repliikit voidaan kuitenkin myös jälkiäänittää, ja tämä tapa on yleensä käytössä Japanissa.

Animaatio

Animaation piirrosten piirtäminen on koko tuotannon työläin vaihe. Perinteisessä piirrosanimaatiossa pääanimaattori piirtää liikkeen päävaiheet, ja muut animaattorit täydentävät liikkeen tekemällä väliin jäävät piirrokset. Joskus jokaisella tärkeimmällä hahmolla on oma pääanimaattorinsa tai kokonainen animaattorien ryhmä.

Kuvaus

Kuvausvaiheessa piirrokset kuvataan filmille tai videolle. Jos on kysymyksessä kalvoanimaatio, yhdistetään taustat ja kalvoille piirretyt hahmot ja esineet kuvaamalla ne monitasokameralla.

Jälkituotanto

Jälkituotannossa elokuva leikataan ja kuvamateriaali ja ääniraidat yhdistetään.
Vesipunkit

Vesipunkit (Hydracarina, Hydrachnellae tai Hydrachnidia) ovat yleisiä, muutaman millimetrin mittaisia, kirkaan punaisen värinsä takia helposti näkyviä rantavyöhykkeen selkärangattomia.
Vesipunkit eivät ole taksonomisesti yhtenäinen ryhmä vaan siihen kuuluu useihin eri heimoihin kuuluvia vedessä eläviä punkkeja. Useimmat vesipunkit kuuluvat alalahkoon Prostigmata ja kyseisessä alalahkossa vedessä eläviä punkkilajeja on noin 5000 lajia, jotka jaetaan yli 40 heimoon ja 9 yläheimoon. Suomessa vedessä eläviä punkkilajeja tunnetaan yli 200.
Vesipunkkien elämän kiertoon kuuluu useita eri vaiheita. Munista kuoriuduttuaan vesipunkkitoukat loisivat vesihyönteisissä. Loisimisvaihe kestää muutamasta päivästä useaan kuukauteen. Toukkavaihetta seuraa nymfivaihe ja nymfit kuten aikuisetkin vesipunkit ovat petoeläimiä.
Keijo Koivumäki

Keijo Olavi Koivumäki (s. 4. marraskuuta 1926 Helsinki) on suomalainen kilpasoutaja.
Koivumäki edusti Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 veljensä Eeron kanssa pariairokaksikossa, jossa he karsiutuivat keräilyerissä. Koivumäki kilpaili Ruotsi-maaottelussa vuosina 1952 ja 1954.
Seuratasolla Koivumäki edusti helsinkiläistä Soutumiehiä ja Helsingin Soutuklubia. Hän voitti Suomen-mestaruuden perämiehettömässä kaksikossa vuonna 1950 (Eero Koivumäen kanssa), pariairokaksikossa 1951–1954 (ensimmäinen Harri Granqvistin, muut Eero Koivumäen kanssa) sekä kahdeksikossa 1947–1948.
Kilpauransa jälkeen Koivumäki toimi muun muassa Suomen Soutuliiton tiedotussihteerinä, Soutumiesten rahastonhoitajana, puheenjohtajana ja valmentajana, Airo-lehden päätoimittajana sekä radion, television ja eri lehtien avustajana.