google/wiki40b huggingface dataset:
Harvey Nichols

Harvey Nichols on brittiläinen tavarataloketju. Sen juuret ovat Benjamin Harveyn vuonna 1813 Lontoon Knightsbridgeen avaamassa liinavaatekaupassa. Harvey Nicholsin Knightsbridgen nykyisen tavaratalon rakennustyöt aloitettiin 1880-luvulla. Ketjun omistaa hongkongilainen liikemies Dickson Poon.
Harvey Nicksejä, kuten niitä kansanomaisesti nimitetään, on Britanniassa Lontoon lisäksi Leedsissä, Manchesterissa, Birminghamissa ja Edinburghissa. Britannian ulkopuolella niitä on Dublinissa, Riadissa, Dubaissa ja Hongkongissa. Uusia tavarataloja on suunnitteilla Bristoliin sekä Istanbuliin.
Musta (heraldiikka)

Musta (ransk. sable) on heraldinen tinktuuri ja yksi heraldiikassa tyypillisesti käytetyistä viidestä väristä. Se on saanut ranskan- ja englanninkielisen nimensä soopelista (sable).
Mustaa tinktuuria on aiemmin lähinnä runollisessa mielessä kutsuttu Saturnuksen ja timantin väriksi.
Tadmur

Historia

Tadmurin vieressä ovat Palmyran rauniot. Palmyra oli yksi antiikin ajan tärkeimmistä kulttuurikeskuksista, joka sijaitsi Kiinan ja Euroopan välisen silkkitien varrella. Se oli välillä itsenäisen Palmyran valtakunnan pääkaupunki, välillä Rooman vallan alla. Se kukoisti etenkin vuosina 1–300 jaa. Nykyinen Tadmurin kaupunki sai kuitenkin alkunsa vasta Syyrian ollessa Ranskan mandaattialue 1930-luvun alkupuolella. Ranskalaiset virkamiehet suunnittelivat kaupungin arkeologisen museon ja uusklassisen kaupungintalon ympärille. Belin temppelin raunioiden joukossa eli tätä ennen joitakin asukkaita, mutta heidät pakkosiirrettiin uuteen kaupunkiin.
Vapaan Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan joukot hyökkäsivät toukokuussa 1941 Vichyn Ranskan hallitsemaan Syyriaan Transjordaniasta. Kun Vichyn Ranskan joukot pysäyttivät hyökkäyksen Damaskoksen ulkopuolella, joukot tekivät saartoliikkeen ja valtasivat lopulta Tadmurin uhaten näin Vichyn Ranskan huoltoreittejä. Vichyn Ranskan oli tällöin vetäydyttävä maan pääkaupungista. Sittemmin kaupunki on kasvanut alkuperäisistä mitoistaan siten, että se on levinnyt jo aivan Palmyran raunioiden lähettyville. Kaupungin läpi virtasi aikanaan Efqan lähde, joka on sittemmin tyrehtynyt kasvaneen väestön ja vedentarpeen takia. Kaupungissa oli ennen ISISin valtausta erittäin pahamaineinen Tadmurin vankila. Se rakennettiin alun perin Ranskan armeijan sotilasparakeiksi. Vuonna 1980 paikalla surmattiin noin 500 muslimiveljeskuntaan kuulunutta vankia. ISIS räjäytti toukokuun 30. päivä 2015 Tadmurin vankilan.
Modernin Tadmurin pääasiallinen elinkeino on matkailu. Kaupunki on myös Palmyran maakaasuesiintymien hyödynnyksen logistinen keskus. Valtiollinen Syrian Petroleum Company on pyrkinyt rakentamaan maakaasuesiintymän turvin sähköntuotantoa. Isis-järjestö valtasi Tadmurin toukokuussa 2015. Heinäkuussa järjestö surmasi paikalla 25 ottamaansa vankia. Syyrian armeijan joukot ja hallitukselle uskolliset puolisotilaalliset joukot valtasivat kaupungin takaisin maaliskuussa 2016. Joulukuussa 2016 Isis valtasi kaupungin jälleen vastahyökkäyksellä hallituksen joukkoja vastaan näiden huomion ollessa keskittyneenä Aleppon valtaukseen. Kaupunki vaihtoi käsiä jälleen maaliskuussa 2017, jolloin hallituksen joukot ilmoittivat vallanneensa koko kaupungin.

Väestö

Vuoden 2004 väestönlaskennassa Tadmurissa oli noin 51 000 asukasta, ja se on yhteensä 76 942 asukkaan (VL2004) Tadmorin piirikunnan hallintokeskus. Huomattavaa on, että ennen Syyrian sisällissotaa Syyrian väkiluku kasvoi vuoden 2011 alkuun mennessä, mutta sodan aiheuttamat väestöliikkeet ovat muuttaneet asukaslukuja huomattavasti miltei kaikkialla Syyriassa. Suuri osa väestöstä on beduiineja.
Kähäri (Viipurin mlk)

Kähäri (myös Kähärilä, ven. Гончарово, Gontšarovo) on kylä entisessä Viipurin maalaiskunnassa Suomen luovuttamalla alueella Venäjällä. Kähäri sijaitsi Viipurin maalaiskunnan itäosassa ja sen naapurikyliä olivat Suurpero, Perojoensuu ja Kurikkala. Kylän länsirajalla virtasi Perojoki. Vuonna 1937 kylässä oli 87 asukasta. Kylä oli maatalousvaltainen. Vuonna 1937 siellä oli 152 ha peltoa, 41 ha niittyä ja 239 ha metsää.

Historia

Talvisodan aikana Kähärin väestö evakuoitiin Keski-Suomeen. Moskovan rauhassa Yläsäiniö muun Viipurin maalaiskunnan kanssa luovutettiin Neuvostoliitolle. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä 1944.
Neuvostoliitossa Kähäristä tuli Gontšarovon kyläneuvoston keskuskylä. Kyläneuvosto käsitti usean entisen suomalaiskylän alueen Viipurin itäpuolelta entisen maalaiskunnan alueelta. Venäjällä vuonna 2006 tämä kyläneuvostoalue liitettiin edelleen osaksi laajempaa Gontšarovon maalaiskuntaa, johon tuli kuulumaan myös pääasiassa entiset Heinjoen ja Äyräpään kuntien alueet sekä laajempi alue entistä Viipurin maalaiskuntaa.
River of Gods

Juoni

Kirjan tulevaisuudessa suuri osa maailmasta on kieltänyt vahvojen tekoälyjen (kirjassa engl. aeai) luomisen. Kirjan tapahtumat seuraavat Intiaa, joka on jättäytynyt ulkopuolelle kyseisestä laista. Laki tunnetaan nimellä Hamiltonin laki. Tietoverkoissa liikkuu tekoälyjä, joista osa on laillisia ja osa laittomia. Ylivahvat tekoälyt ovat laittomia, ja niiden poiskitkemiseksi on perustettu erillinen Krishna poliisi, jonka palveluksessa Mr. Nandha, kirjan eräs päähenkilöistä, työskentelee.
Kirjan päähenkilöt ovat Lisa Durnau ja Thomas Lull, kumpikin maineikkaita tutkijoita. Tekoälytutkimuksesta tunnettu Lull vastustaa Hamiltonin lakia väittäen että tekoälyjen mahdollisesti aiheuttamat uhat on arvioitu väärin. Lull ja Durnau ajautuvat keskellä suurta salajuonta jonka taustapelaajina ovat mahtavat tekoälyt eli jumalat.

Vastaanotto

Kirja sai ilmestyessään hyvän vastaanoton. Se voitti vuonna 2004 BSFA-palkinnon (British Science Fiction Association). 2005 se sai Hugo-palkinnon ja Arthur C. Clarke-palkinnon.
Richard Teichmann

Richard Teichmann (1868–1925) oli Saksan johtava shakinpelaaja. Hänet tunnettiin "Richard viidentenä", koska hän tuli usein viidenneksi turnauksissa. Karlsbadissa 1911 hän kuitenkin voitti turnauksen selvästi. Hän otti murskavoitot muun muassa Akiba Rubinsteinista ja Carl Schlechteristä espanjalaisen pelin samalla muunnelmalla.
Poey-d’Oloron

Poey-d’Oloron on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 178 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Poey-d’Oloronin pinta-ala on viisi neliökilometriä.
Sami Paavola

Sami Paavola on espoolainen taikuri. Hän on ravintolataikuuden Suomen mestari vuodelta 2013. Paavola on nuorten lähitaikuuden Suomen mestari vuodelta 2004 ja sai Lasse Tiilikainen -kiertopalkinnon viihteellisimmästä ohjelmasta samana vuonna. Hän on myös Suomen Taikurit ry:n hallituksen jäsen.
HMS Mystic (J455)

Palvelus

Alus romutettiin 1958 Llanellissa.
Sinisilmät

Lajit ja anatomia

Sinisilmien heimoon kuuluu 3 sukua ja 15 lajia. Suurin suku on Pseudomugil, johon kuuluu 13 lajia. Lisäksi oman sukunsa muodostavat kuultosinisilmä (Kiunga ballochi) ja kääpiösinisilmä (Scaturiginichthys vermeilipinnis). Sinisilmät ovat läheistä sukua revontulikaloille (Melanotaeniidae) ja luetaan toisinaan kuuluvaksi samaan heimoon alaheimona Pseudomugilinae.
Sinisilmät ovat ruumiinrakenteeltaan solakoita kaloja, jotka kasvavat korkeintaan 5–6,5 cm pitkiksi. Rintaevät sijaitsevat kylkiviivat yläpuolella ja selkäeviä on kaksi. Koiralla selkäevät ovat usein pitkät. Evät muistuttavat revontulikalojen eviä, mutta eivät ole yhtä jäykät. Sinisilmälajien silmien iirikset ovat väriltään kirkkaan siniset. Suu ja hampaat ovat kaloilla pienikokoiset. Erityisesti heimon lajien koiraat ovat usein värikkäitä.

Levinneisyys ja elintavat

Sinisilmälajit ovat pääasiassa makeanveden kaloja, mutta muutamia niistä tavataan myös murtovesistä. Heimon lajeja elää Australian pohjois- ja itäosissa, Uudessa-Guineassa ja Indonesian itäosissa. Sinisilmät elävät puroissa, lammissa, järvissä ja mangrovesoilla. Sinisilmät ovat parvikaloja ja niiden ravintoa ovat pienet vesihyönteiset. Naarat kutevat vesikasvillisuuden joukkoon.
Mario Pomilio

Mario Pomilio (14. tammikuuta 1921 – 3. huhtikuuta 1990) oli italialainen kirjailija jonka tunnetuin teos on Il quinto evangelio (viides evankeliumi). Pomilio palkittiin Campiello-palkinnolla vuonna 1965  ja Strega-palkinnolla vuonna 1983. Pomilio palkittiin Prix du Meilleur livre étranger -palkinnolla vuonna 1978.
Ounasrinne

Ounasrinne on kaupunginosa ja lähiö Rovaniemen kaupungissa Lapin maakunnassa. Se sijaitsee noin neljän kilometrin päässä Rovaniemen keskustasta. Alueella on enimmäkseen kerros- ja omakotitaloasutusta. Alueella sijaitsee muun muassa Ounasrinteen päiväkoti, kirjasto, päivittäistavarakauppa, baari, ja kappeli. Ounasrinteellä on monipuoliset ulkoilu- ja liikuntamahdollisuudet, sillä asuinalue sijaitsee Ounasvaaran kupeessa. Puolitoista kilometriä Ounasrinteeltä itään sijaitsee Toramojärvi.
Ounasrinteen entinen nimi on Tiippanan perä. Nimi tulee Leo ja Kauko (isä ja poika) Tiippanan omistamista maista. Tiippanan perä -nimitystä käytettiin 1970-luvun alkuun asti, kunnes Tiippanan suku myi maat Rovaniemen kaupungille.
Ensimmäinen asukas silloisessa Tiippanan perässä oli Kauko Tiippana perheineen. Hän muutti ja rakensi ensimmäisen asunnon silloiseen Tiippanan perään eli nykyiseen Ounasrinteeseen vuonna 1955. Kauko Tiippana ja hänen vaimonsa Maija-Liisa Tiippana olivat ensimmäisiä nykyisen Ounasrinteen asukkaita. 
Ounasrinteellä sijaitsee Rovaniemen vastaanottokeskuksen kerrostaloja, jonne sijoitetaan turvapaikanhakijoita. Ounasrinteellä asuukin paljon maahanmuuttajia. Alueella on sattunut suomalaisten ja maahanmuuttajien välisiä joukkotappeluita. Ounasrinteen omakotitaloalue on sen sijaan rauhallisempaa seutua.
Mäyrälammi (Ruovesi)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Jäminginselän–Ruhalanselän alueeseen (35.322) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,7 metriä mpy.
VICE

Historia

VICE:n kehitystyö alkoi vuonna 1993, kun suomalainen ohjelmoija Jarkko Sonninen aloitti projektin. Sonninen jättäytyi pois aloittamastaan projektista vuonna 1994. Myös suomalaiset Jouko Valtanen ja Teemu Rantanen olivat mukana kehitystyössä vuodesta 1993 alkaen, mutta jättäytyivät pois jatkokehitystyöstä lähivuosien aikana.
Johanna Pakola

Johanna Pakola on suomalainen historiakirjailija, joka on dokumentoinut suomalaisia saaristolinnakkeita ja niitten historiaa.
Lahnalompolo

Maantietoa

Järven pinta-ala on 14,8 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Miekojärven alueella (67.93), jonka Luomalanjoen valuma-alueeseen (67.934) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,1 metriä mpy.
Shakin maailmanmestaruusottelu 1910 (Lasker-Janowski)

Shakin maailmanmestaruudesta oteltiin vuonna 1910 Emanuel Laskerin ja David Janowskin välillä. Hallitseva mestari Lasker voitti ottelun ja säilytti siten tittelinsä.
Ottelu pelattiin Berliinissä 8. marraskuuta - 8. joulukuuta, ja voittoon vaadittiin kahdeksan pelivoittoa. Lopputulos oli murskavoitto Laskerille: kahdeksan voittoa ja kolme tasapeliä.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten korkeushyppy

Aikataulu

Karsintakierrokset kilpaillaan 31. heinäkuuta. Loppukilpailu käydään 2. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 2. elokuuta.
The Cinema Snob

The Cinema Snob on Brad Jonesin ohjaama, editoima ja käsikirjoittama nettikomediasarja. Jones esittää myös sarjan päähenkilöä, Cinema Snobia. Sarjan esittäminen alkoi vuonna 2007 YouTube -videopalvelussa, mutta Jones joutui siirtämään sarjan tekijänoikeussyistä sen omalle nettisivulle, TheCinemaSnob.comiin vuonna 2009. Sarja liittyi Channel Awesomeen tammikuussa 2010.
Sarja seuraa Cinema Snobia, joka arvostelee hämäriä eksploitaatioelokuvia ja pornografiaa 1960-luvun lopulta 1990-luvun alulle. Vuodesta 2013 lähtien Snob on alkanut arvostella myös laajemmin levinneitä elokuvia, kuten Perjantai 13. päivä, Halloween, Painajainen Elm Streetillä ja Äiti kulta.
Brad Jones innostui tekemään Cinema Snobia katsottuaan Roger Ebertin arvostelun elokuvasta Friday the 13th: The Final Chapter. "Se arvostelu oli minusta hauska", Jones sanoi, "ja se sai minut ajattelemaan, miten outoa on nähdä elokuvasnobi arvostelemassa kauhu- tai eksploitaatioelokuvia." 
Sarja on saanut suuren kulttimaineen, ja vastaanotto on ollut myönteinen. Sarjasta tehtiin vuonna 2012 elokuvasovitus, The Cinema Snob Movie, jonka ohjasi Ryan Mitchelle.
Eric Schmidt

Nuoruus

Schmidt syntyi 27. huhtikuuta 1955 Washington D.C.:ssä. Hän oli yksi perheensä kolmesta lapsesta. Hänen äidillään Eleanorilla oli tutkinto psykologiassa ja hänen isänsä Wilson oli kansainvälisen talouden professori. Schmidt kasvoi Blacksburgissa, Virginiassa.
Schmidt opiskeli 1972 Yorktown High Schoolissa ja siirtyi opinnot suoritettuaan Princetonin yliopistoon, jossa aloitti arkkitehtuurin opinnot. Ne jäivät kuitenkin kesken ja Schmidt suoritti Princetonissa sähkötieteen kandinaatintutkinnon.

Ura

Schmidt on suorittanut Kalifornian Berkeleyn yliopistossa maisterin -ja tohtorintutkinnon tietojenkäsittytieteissä sekä sähkötieteiden kandidaatintutkinnon Princetonin yliopistossa. Hänet palkattiin vuonna 1983 Sun Microsystemsille tekniikkajohtajaksi. Huhtikuussa 1997 Schmidth siirtyi Novellin pääjohtajaksi. Ennen Googlelle siirtymistä hän toimi näiden ammattien lisäksi Xeroxin Palo Alto Research Centerissä, Bell Laboratoriesilla ja Zilogilla.

Googlella

Schmidt on toiminut Googlella vuodesta 2001. Vuosien 2001 ja 2011 välillä hän toimi Googlen pääjohtajana. Nykyään hän toimii hallituksen puheenjohtajana.

Yksityiselämä

1980 Schmidt avioitui Wendy Susan Boylen (myöhemmin Wendy Schmidt) kanssa. He saivat kaksi lasta, Sophien ja Allisonin. 2011 pari erosi.

Näkemyksiä

Schmidtin ennustuksen mukaan Internet jakautuu kahtia vuoteen 2028 mennessä Yhdysvaltojen ja Kiinan johtamiin puoliskoihin. Kiinan sensuuri ja Internetiin pääsyn kontrolli johtaa siihen että Kiina alkaa käyttää omaa versiota Internetistä.
Kolmivuorotyö

Kolmivuorotyö tarkoittaa vuorotyötä, jossa työntekijällä on aamu-, ilta- ja yövuoroja. Kolmivuorotyötä on siellä, missä palveluja tai koneita käytetään keskeytyksettä ympärivuorokautisesti. Tällainen työrytmi on yleistä esimerkiksi teollisuustyöntekijän, sairaanhoitajan, poliisin, vartijan tai mielenterveyshoitajan työssä.
Kolmivuorotyön haittoja työntekijälle ovat mm. vuorokausirytmin sekoittuminen ja väsymys. Monissa kolmivuorotöissä työ on jaksotettu siten, että työjakson jälkeen on pidempi vapaa-jakso.
Jukka Vastaranta

Jukka Vastaranta (s. 29. maaliskuuta 1984 Tampere) on suomalainen maantie- ja maastopyöräilijä. Kesäkuussa 2011 Vastaranta oli maastopyöräilyn maratonmatkan EM-kilpailuissa toinen.
Junioritasolla Vastaranta voitti maastopyöräilyn EM-kultaa vuonna 2001 ja maantieajon MM-hopeaa vuonna 2002.
Vastaranta edusti aiemmin hollantilaista Rabobank-tallia, mutta siirtyi kaudeksi 2007 belgialaiseen Continental-tason Jartazi-Promo Fashion -talliin. Hän on osallistunut muun muassa Espanjan ympäriajoon vuonna 2005 ja voittanut 144 kilometrin mittaisen Bryssel-Opwijk-maantieajokilpailun Belgiassa vuonna 2003.

Ura

Nuorempana pyöräilyn lisäksi maastohiihtoa harrastanut Vastaranta on vuoden 2004 Suomen aika-ajomestari. Hän kilpaili menestyksekkäästi maastopyöräilijänä ennen siirtymistään maantielle. Hän on voittanut maastopyöräilyssä muun muassa junioreiden EM-kultaa vuonna 2001 Saksan Sankt Wendelissä ja tarjosi Suomessa kovan vastuksen lajin kärkimiehille jo juniori-ikäisenä.
Vastaranta voitti vuonna 2005 kolmannen etapin Ster Elektrotoer -kilpailussa. Samana vuonna hän oli kolmas Luxemburgin ympäriajon kokonaiskilpailussa sijoituttuaan neljänneksi toisella ja toiseksi viidennellä etapilla. Lisäksi hän oli yhdeksäs Grote Scheldeprijs- ja International UNIQA Classic -kilpailuissa. Helmikuussa 2007 Vastaranta oli kahdeksas Etoile des Besseges -etappikilpailussa.
Vuonna 2008 Vastaranta teki paluun maastopyöräilyyn Brink–Ten Tusscher -tallissa, mutta joutui vetäytymään kilpailuista (ja tallista) terveysongelmien takia jo alkukaudesta. Vuonna 2009 hän alkoi taas saada terveyden kohdilleen ja oli voittamaton kotimaisissa maastokilpailuissa. Saman vuoden maastopyöräilyn maratonmatkan MM-kilpailuissa hän sijoittui 36:nneksi.
Kaudella 2010 Vastaranta sijoittui maratonmatkan EM-kilpailussa neljänneksi ja ajoi useita voittoja ja palkintosijoja erittäin kovatasoisissa kilpailuissa. Kesällä 2010 maastopyöräilyn ensimmäinen olympiavoittaja Bart Brentjens vakuuttui Jukan hienosti sujuneesta kaudesta ja palkkasi hänet omaan ammattilaistiimiinsä (Trek-Brentjens MTB Racing Team). Aiemmin Vastaranta oli kiertänyt Euroopan kisoja omilla rahoillaan.
Kesäkuussa 2011 Vastaranta sijoittui maastopyöräilyn maratonmatkan EM-kilpailuissa toiseksi ja MM-kilpailuissa kahdeksanneksi. Vuonna 2012 hän edusti Team Trek-Cingolania ja 2013 Medilaser - Specialized MTB Teamiä. Hän voitti Scandinavian Open -kilpailun 2013. Vuoden 2013 maastopyöräilyn maratonmatkan MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksitoista ja vuonna 2014 viidenneksi.
Latvian puolalaiset

Historia

Puolalaisia alkoi tulla Latviaan niin sanottuna puolalaisaikana vuodesta 1562. Latgalen alue oli päätynyt Puolan vallan alle Liivinmaan sodassa. Puolalaisista tuli alueen yläluokkaa ja he omistivat moisioineen laajoja maa-alueita. Puolalaisten merkitys alueella väheni vasta kun Latgale liitettiin Venäjään vuonna 1772. Väinänlinna oli erityisen tärkeä puolalaisen kulttuurin keskus. Puolan kapinan aikaan vuonna 1863 myös Latgalessa oli levottomuuksia. Niiden jälkeen alueella alkoivat venäläistämistoimet. Latinalaisilla aakkosilla kirjoitetut kirjat kiellettiin ja puolan kielen opetus oli käytännössä mahdotonta. Latgalen vaikeuksien takia 1800-luvun lopussa Riiasta tuli tärkein puolalaisen kulttuurin keskus. Riikaan tuli ensimmäinen puolalainen koulu ja Polyteknisen korkeakoulun puolalaiset osakunnat.
Latvian itsenäistyttyä noin kolmasosa puolalaisista asui Latgalessa. 1920- ja 1930-luvuilla Puolasta tuli myös jonkin verran maahanmuuttajia kausiluontoisiin maataloustöihin. Suurin osa puolalaisista työskenteli kuitenkin teollisuuden parissa. Puolalaisten ja latvialaisten keskinäiset suhteet olivat melko hyvät, vaikkakin ne kiristyivät 1930-luvulla tiukempien vähemmistölakien myötä. Puolalainen unioni oli tärkein puolalaisia edustava järjestö. Unionilla oli Väinänlinnassa talo, jossa harjoitettiin erilaista kulttuuritoimintaa. Ensimmäisen neuvostomiehityksen aikana puolalaisia kyyditettiin Siperiaan ja Saksan miehityksen aikana heitä toimi maanalaisessa kommunistisessa liikkeessä partisaaneina. Ennen toista neuvostomiehitystä monet puolalaiset lähtivät pakoon. Neuvosto-Latvian aikana puolalaisia muutti töihin Latviaan Valko-Venäjältä ja Ukrainasta. Latvian kansallisen heräämisen aikaan myös puolalainen kulttuurielämä aktivoitui ja puolalaisia kouluja perustettiin Riikaan, Väinänlinnaan ja Liepājaan.

Nykypäivä

Puolan kieli on menettänyt historiallisen asemansa ja nykyisin vain viidesosa Latvian puolalaisista osaa sitä. Sen opetusta annetaan yhteensä viidessä eri kaupungissa. Puolalaisissa kouluissa käy tuhansia oppilaita. Monet katoliset kirkot pitävät jumalanpalveluksia myös puolaksi.
Festroian elokuvafestivaalit

Festroian elokuvafestivaalit (Festival Internacional de Cinema de Tróia) on vuodesta 1985 Portugalin Setúbalissa järjestetty vuosittainen elokuvajuhla. Pääpalkintona on Kultainen delfiini (Golfinho de Ouro).

Suomalaiset festivaaleilla

Festivaaleilla on nähty useita suomalaisia elokuvia. Pääpalkinnon ovat voittaneet Olli Saarelan ohjaama Rukajärven tie vuonna 2000 ja Dome Karukosken Kielletty hedelmä vuonna 2009.
Festivaaleilla ovat kilpailleet erilaisissa sarjoissa myös elokuvat Menolippu Mombasaan (2003), Pahat pojat (2004), Lapsia ja aikuisia (2005), Koirankynnen leikkaaja (2005), Kohtaamisia (2010) ja Vähän kunnioitusta (2010). Vuonna 2011 festivaaleilla palkittiin Dome Karukosken ohjaama elokuva Napapiirin sankarit hopeisella delfiinillä parhaasta kuvauksesta sekä Arto Halosen ohjaama Prinsessa tuomariston kunniamaininnalla.
Fosfomysiini

Esiintyminen, rakenne ja tuotanto

Fosfomysiini eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1969 Streptomyces fradiae -bakteeristä. Tämän bakteerin lisäksi myös useat muut Streptomyces-suvun bakteerit ja Pseudomonas syringae ja Pseudomonas viridiflava tuottavat fosfomysiiniä. Fosfomysiinin rakenne on antibiootiksi poikkeuksellinen ja se sisältää epoksidirenkaan, fosfonihapporyhmän ja kaksi kiraalista hiiliatomia. Fosfomysiini on R,S-isomeeri ja sen ominaiskiertokyky on vesiliuoksessa -9,1°.
Fosfomysiiniä voidaan tuottaa bioteknisesti ja lisäksi sen synteesiin on kehitetty sekä raseemisia seoksia tuottavia synteesejä että puhdasta vaikuttavaa isomeeria tuottavia asymmetrisiä synteesejä.

Vaikutusmekanismi ja käyttö

Fosfomysiinin teho perustuu fosfoenolipyruvaattitransferaasientsyymin inhibitioon. Fosfomysiini alkyloi fosfoenolipyruvaattitransferaasin aktiivisen kohdan kysteiiniamninohapon. mikä johtaa inaktiiviseen entsyymiin ja bakteerien soluseinän valmistamiseen tarvittavan N-asetyylimuramiinihapon biosynteesin estymiseen. Yhdiste tehoaa sekä grampositiivisiin että gramnegatiivisiin bakteereihin ja erityisesti sauvabakteereihin. Sille alttiita ovat muun muassa Serratia mercescens ja Staphylococcus aureus, mutta monet Pseudomonas-kannat ovat resistenttejä. Fosfomysiiniä voidaan käyttää myös vähentämään platinaa sisältävien syöpälääkkeiden myrkyllisyyttä.
Fosfomysiinin tärkein käyttökohde on virtsatieinfektioiden estäminen ja hoitaminen.

Haittavaikutukset

Fosfomysiini on suhteellisen hyvin siedetty lääkeaine ja tyypillisimmät haittavaikutukset ovat ruuansulatuskanavan oireita kuten vatsakipua ja huonovointisuutta. Harvinaisempi haittavaikutus on allerginen nokkosihottuma.
Roller Derby Suomi Cupin kausi 2017–2018

Lopputurnaus

Finaaliturnaus pelataan 7.7.2018 Vantaan Tikkurilan urheilupuiston Trio Areenalla osana SM-viikon ohjelmaa.

Putoamiskarsinta

Runkosarjan viimeiseksi jäänyt Kouvola Roller Derby karsii ensi kauden cup-paikasta I-divisioonan voittaneen Jyväskylä Roller Derbyn kanssa.
Gauliga

Gauliga oli Saksan jalkapallon korkein sarjataso vuosina 1934–1945. Liiga oli jaettu useisiin alueellisiin sarjoihin.

Historia

Gauliga-systeemi otettiin käyttöön vuonna 1933 kansallissosialistien tultua valtaan Saksassa. Gau on vanha jo keskiajalla käytössä ollut osa-alueen nimitys, jonka Saksan hallinto otti nimityksenä uudelleen käyttöön uudistaessaan aluehallintoa ja -jakoa. Alueelliset jalkapallosarjat, joita oli kaikkiaan 16 kappaletta, oli jaettu näiden alueiden mukaan. Gauliga korvasi Weimarin tasavallan aikaisen Bezirksliga-jaon. Systeemi ei ollut mieleen saksalaisille jalkapalloihmisille, kuten maajoukkuevalmentajille Otto Nerzille ja Sepp Herbergerille, jotka olivat toivoneet koko maan kattavan pääsarjan perustamista muiden Euroopan maiden tapaan. Koko liittovaltion laajuinen sarja, Bundesliiga, käynnistyi Saksassa vasta vuonna 1963. Sittemmin toisen maailmansodan aikana monet Gauligat jaettiin vielä pienempiin alueellisiin lohkoihin, koska matkustaminen oli sota-aikana hankalaa.

Jälkivaikutukset

Sodan jälkeen monilla alueilla kesti aina vuoteen 1947 ennen kuin jalkapallotoiminta saatiin uudelleen käynnistyttyä, kun taas maan eteläosissa jalkapalloa ruvettiin pelaamaan jo vuonna 1945. Gauliga-systeemi korvattiin Oberliga-jaolla niillä alueilla mitä Saksasta enää oli jäljellä. Oberliigat olivat nimeltään Pohjoinen (Nord), Länsi (West), Lounainen (Südwest), Etelä (Süd) sekä näihin rinnastettava Stadtliga Berlin. Myös DDR:n pääsarjaa nimitettiin Oberligaksi. Oberliga säilyi Saksan korkeimpana tasona aina Bundesliigan perustamiseen saakka. Nykyisin Oberliga on Saksan 5. sarjatason nimitys.
Nykyaikana Gauliga-nimitys on käytössä Saksassa mm. voimistelussa ja nyrkkipallossa.