google/wiki40b huggingface dataset:
Parti Québécois

Historia

Parti Québécois perustettiin 1968, ja sen ensimmäinen johtaja oli René Lévesque. Itsenäisyyttä kannattanut puolue sai provinssin pääministerin Robert Bourassan ohjaamaan lainsäädäntöä sen vaatimaan suuntaan, sillä hän pelkäsi muuten oman puolueensa Quebecin liberaalipuolueen kannattajien liittyvät Parti Québécois’n riveihin. Vuonna 1974 säädettiin laki, joka rajoitti englannin kielen käyttöä kouluissa ja teki ranskasta siviilihallinnon kielen. Englanninkieliset vastustivat kehitystä. Quebecin vapautusrintaman aiheuttama muuttoliike Montrealista Torontoon kiihtyi, kun PQ pääsi valtaan vuoden 1976 vaaleissa.
Levesquesta tuli Quebecin pääministeri PQ:n voitettua vaalit. Ranskasta tehtiin 1977 provinssin virallinen kieli. PQ:n oltua vallassa neljä vuotta se järjesti kansanäänestyksen Kanadasta eroamisesta. Eron vastustajat saivat 59 prosenttia äänistä ja voittivat. Vaikka eroa kannatti alle puolet äänestäneistä, PQ lisäsi vuoden 1981 vaaleissa parlamentin paikkalukuaan. Vaalimenestystä on selitetty sillä, että vaikka quebeciläiset eivät kannattaneet eroamista, he uskoivat PQ:n pystyvän korostamaan politiikassaan provinssin omaleimaisuutta. PQ menetti kuitenkin valta-asemansa 1986, jolloin Bourassan liberaalit nousivat uudelleen valtaan.
PQ sai vuoden 1994 vaaleissa jälleen voiton, ja Quebecin pääministeriksi nousi puoleen johtaja Jacques Parizeau. Seuraavana vuonna se järjesti uuden kansanäänestyksen, jossa eron vastustajat voittivat jälleen, tosin tällä kertaa vain noin prosenttiyksikön erolla. Kansallisen Bloc Québécois -puolueen johtajasta Lucien Bouchardista tuli 1996 myös Parti Québécois’n johtaja. Hän johdatti PQ:n vaalivoittoon 1998. Bouchard erosi 2001 puolueen johdosta ja Quebecin pääministerin paikalta, ja hänet korvasi Bernard Landry.
PQ menetti vuoden 2003 vaaleissa 45 paikkaa ja kärsi tappion liberaaleille. Seuraavissa vaaleissa, 2007 puolue tippui provinssin kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi. Seuraavissa vaaleissa se nousi jälleen toiseksi puolueeksi.
Toivo Tarvas

Armas Toivo Tarvas (sukunimi aikaisemmin Dahlman; 23. maaliskuuta 1883, Helsinki – 10. joulukuuta 1937, Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Tarvas käytti myös salanimiä Harri Kangas, Janne Kreivilä, Otto W. Siilivaara ja T.T-s. 
Tarvaksen vanhemmat olivat muurari Frans Fredrik Dahlman ja Amanda Helenius. Hänen ottoisänsä oli senaattori Ossian Wuorenheimo. Tarvas pääsi ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1904 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1912 ja maisteriksi 1916.
Tarvas oli Suomalaisen Kirjakaupan osastonjohtaja 1925-1930 ja hän toimi myös vakuutusalalla.
Tarvas julkaisi useita kertomus- ja novellikokoelmia (Kohtalon tuulissa, Häviävää Helsinkiä, Helsinkiläisiä, Kadun lapsia) joissa kuvattiin elämää 1900-luvun alun Helsingissä. Hän käytti näissä kirjoissaan myös Stadin slangia.
Toivo Tarvas oli naimisissa 1916–1922 lasten- ja nuortenkirjailija Aili Somersalon kanssa.
LOL (lyhenne)

LOL on ääneen nauramista tarkoittava akronyymi eli lyhennesana, joka on muodostettu englannin kielen sanoista laughing out loud (suom. nauraa (kovaan) ääneen)
Kuten monia muitakin nettislangi-ilmauksia, LOL-lyhennettä käytetään puheessa toisinaan tilkesanana tai mitään tarkoittamattomana kommenttina. Ilmauksella voidaan sarkastisesti myös vähätellä toisen saavutuksia.
LOL on BBS-yhteisöistä levinnyt tapa ilmaista selkeästi humoristista suhtautumista. Nykyään sitä käytetään muun muassa verkkopeleissä, IRCissä ja keskustelufoorumeilla. LOL on jossakin määrin saanut sijaa myös puhekielessä varsinkin nuorten tietokoneen käyttäjien keskuudessa.
Lyhenteellä voidaan tarkoittaa myös englanninkielisiä ilmauksia lots of love (suom. paljon rakkautta), lots of luck (suom. paljon tuuria) ja lots of laughs (suom. paljon naurahduksia). Myöskin League of Legends -videopelistä käytetään tätä lyhennystä, mutta pienellä o-kirjaimella.
Santander (departementti)

Santander on yksi Kolumbian 32 departementista. Sen pääkaupunki on Bucaramanga, pinta-ala 30 537 km² ja asukasluku vuonna 2009 oli noin kaksi miljoonaa.
Departementin länsiosa on Magdalenajoen laaksoa, itäosa on Andien itäistä vuorijonoa. Alueen talous on perustunut maanviljelyyn, mutta se on teollistumassa. Barrancabermejan öljynjalostamo on Kolumbian suurin.
Federico Castelluccio

Varhainen elämä

Napolissa syntynyt Castellucio muutti perheensä kanssa Patersoniin, New Jersey, kun hän oli vain 3-vuotias. Vuonna 1982 Castelluccio sai täyden stipendin New Yorkin kuvataidekoululle, jossa hän sai maalaus- ja mediataiteen BFA:n. Juuri ennen apurahan voittoa hän sai mahdollisuuden luoda maalauksen näyttelijä George Burnsille.
Pasi ja Pekka

Pasi ja Pekka, oik. Pasi Saarnikko (1948 – 16. heinäkuuta 1991) ja Pekka Saarnikko (s. 1950), oli suomalainen lauluduo, joka lauloi samaan aikaan, kun Jouko ja Kosti olivat suosiossa. He osallistuivat Tähtijahti-kisaan, jossa he voittivat loppukilpailun.
Vuonna 1976 he toimivat Rauli Somerjoen säestäjinä.
Pasi ja Pekka levyttivät urallaan vajaa parikymmentä kappaletta. Kaksitoista niistä julkaistiin vuonna 1974 kokoelma-lp:nä Pasi ja Pekka. Rocket Records julkaisi 28. maaliskuuta 2014 duon kaikki levytykset sisältävän cd-julkaisun.
Korean tasavallan historia

Korean tasavalta eli Etelä-Korea syntyi toisen maailmansodan jälkeen miehitysvyöhykkeiden jaon seurauksena. Japani oli hallinnut Koreaa siirtomaanaan vuosina 1910–1945, mutta joutui aseleposopimuksessa luopumaan maan hallinnasta.

Korean tasavallan synty

38. leveyspiirin eteläpuolisesta Koreasta tuli Yhdysvaltain miehitysvyöhyke ja pohjoispuolesta Neuvostoliiton. Huolimatta Kairon konferenssissa annetuista lupauksista itsenäisestä ja yhtenäisestä Koreasta, miehitysvyöhykkeille perustettiin vuonna 1948 kaksi erillistä hallitusta – etelään Korean tasavalta ja pohjoiseen Korean demokraattinen kansantasavalta.

Ensimmäinen ja toinen tasavalta 1953–1961

Sodan jälkeen presidentti Syngman Rheen hallinto sai yhä autoritaarisempia piirteitä. Rheen kaaduttua opiskelijavetoisessa huhtikuun vallankumouksessa vuonna 1960 maan politiikassa seurasi lyhytaikainen demokraattisten uudistusten kausi.

Sotilashallinnon aika 1961–1987

16. toukokuuta 1961 kenraalimajuri Park Chung Heen johtamat sotilaat kaappasivat vallan. Seuranneella vuoteen 1979 kestäneellä Parkin presidenttikaudella nopeaa vientivetoista talouskasvua säesti vakava poliittinen sorto. Park joutui lopulta murhatuksi vuonna 1979 ja pian tämän jälkeen valtaan nousi uudella sotilaskaappauksella Chun Doo-hwan.
Chunin valtaannousu sai aikaan laajalle levinneitä mielenosoituksia, jotka tukahdutettiin verisesti Gwangjun verilöylyssä vuonna 1980. Tapausta seurasi kuitenkin demokratialiikkeen nousu, ja Chun joutui taipumaan demokraattisiin uudistuksiin ja vapaisiin vaaleihin vuonna 1987.

Demokratisoituminen – kuudes tasavalta

Chunin seuraajaksi nousi vaaleissa hänen läheinen avustajansa Roh Tae-woo, joka astui virkaansa 1988. Samana vuonna Soul isännöi kesäolympialaisia. Vuonna 1993 maa sai vuosikymmeniin ensimmäisen siviilipresidenttinsä Kim Young-samin noustessa Etelä-Korean johtoon.
Vuonna 1996 Etelä-Koreasta tuli OECD:n jäsen. Vuoden 1997 Aasian talouskriisin aiheuttamasta takaiskusta huolimatta maa nousi nopeasti maailman suurimpien talousmahtien joukkoon. Nykyään Etelä-Korean elintaso on monien Länsi-Euroopan maiden tasolla. Kesäkuussa 2000 osana presidentti Kim Dae Jungin auringonpaistepolitiikkaa Pohjois-Korean pääkaupungissa Pjongjangissa pidettiin historiallinen Etelä- ja Pohjois-Korean välinen huippukokous. Samana vuonna Kim voitti Nobelin rauhanpalkinnon työstään demokratian ja ihmisoikeuksien sekä Koreoiden välisen sovittelutyön parissa. Vuonna 2002 presidentiksi valittiin Roh Moo-hyun.
Haakon Lie

Haakon Lie (22. syyskuuta 1905 Kristiania, Norja – 25. toukokuuta 2009 Oslo, Norja) oli norjalainen poliitikko. Hän toimi Norjan työväenpuolueen puoluesihteerinä vuosina 1945–1969 sekä Eurooppa-liikkeen sihteerinä 1970–1973. Hän oli perustamassa Arbeidernes Opplysningsforbund -yhdistystä, jonka sihteerinä hän toimi 1932–1940. Toisen maailmansodan aikana Lie toimi Norjan ammattiliittojen keskusjärjestö LO:n Lontoon konttorissa.
Aktiiviaikanaan Lie tuli tunnetuksi kommunismin ja oman puolueensa vasemmistosiiven vastustajana ja sodan jälkeen hän oli tärkeässä roolissa kyseisten liikkeiden valvonnassa. Hän oli innokas NATO:n ja EU:n kannattaja ja hänen mukaansa Norjan tuli jatkuvasti ylläpitää tiiviitä turvallisuuspoliittisia suhteita Britanniaan ja Yhdysvaltoihin. Lie tunnettiin myös Israelin ystävänä sekä monien kirjojen kirjoittajana. Vuoden 1967 puoluekokouksessa kärjistyneet poliittiset erimielisyydet Einar Gerhardsenin kanssa kuuluvat edelleen Norjan sodanjälkeisen politiikan dramaattisimpiin hetkiin.
Lie vetäytyi myöhempinä vuosinaan Floridaan, mutta palasi sittemmin Norjaan.
Lie julkaisi viimeisimmän kirjansa, Slik jeg ser det nå, 103-vuotispäivänään vuonna 2008 yhteistyössä historioitsija Hans Olav Lahlumin ja journalisti Hilde Harbon kanssa.
Haakon Lie oli suomalaista sukujuurta. Hän ei ollut sukua YK:n pääsihteeri Trygve Lielle.
Hajime Kazumi

Nuoruus

Kazumi syntyi Kawasakissa, jossa hänen isänsä tutustutti poikansa Kyokushin karateen ala-asteella. Tuolloin Kazumi ei ollut täysin kiinnostunut karatesta, kunnes 13-vuotiaana hän vieraili Kyokushinin päämajassa. Kazumia kiinnosti harjoitteleminen vuorilla, kuten hän oli nähnyt aikaisemmin karatekoiden tekevän niin. High Schooliin päästyä Kazumi muutti lähemmäksi Kyokushin salia, jossa hänen opettajaan toimi Tsuyoshi Hiroshige. Kazumi harjoitteli karatekoiden kanssa, kuten Kenji Midori, Sadao Sakai, Yamaki Takeshi ja Tatsuya Iwasaki. Kazumi sijoittui toiseksi ensimmäisessä high school turnauksessa ollessaan 17-vuotias.

Kilpaura

Kazumi kilpaili menestyksekkäästi ensimmäissä Japanin mestaruuskilpailuissa 1992, jolloin hän sijoittui toiseksi hävittyään loppuottelussa Yoshihiro Tamuralle. Kaksikko kohtasi toisensa uudelleen seuraavan vuoden Japanin mestaruuskisoissa, jossa tällä kertaa Kazumi vei voiton ja otti samalla ensimmäisen mestaruutensa. Hän jatkoi menestystään ottelemalla jälleen mestaruudesta myös vuoden 1994 kilpailuissa. Kazumi kuitenkin hävisi loppuottelussa Yamaki Takeshille.
Kazumi osallistui myös World Openiin 1995, jossa hän sijoittui toiseksi. Tällä kertaa Kazumi hävisi loppuottelussa Kenji Midorille, joka oli World Openin hallitseva mestari. Kazumi jatkoi 1990-luvulla menestystään voitettuaan uransa toisen Japanin mestaruuden avoimessa painoluokassa 1996. Hän voitti loppuottelussa Garry O'Neillin. Kaksikko kohtasi myös vuoden 1997 Japanin mestaruuskilpailuissa, jossa Kazumi oli toistamiseen parempi. Mestaruus oli samalla Kazumille uran kolmas ja hän oli tasoissa Keiji Sanben kanssa, joka voitti 1980-luvulla Japanin mestaruuden kolmesti. Kazumi lopulta rikkoi ennätyksen voitettuaan neljännen Japanin mestaruuden 1998. Tällä kertaa hän voitti loppuottelussa Yoshihiro Tamuran. Seuraavana vuonna 1999 Kazumi osallistui toisen kerran World Openiin, jossa hän eteni edellisen turnauksen tapaan loppuotteluun. Tällä kertaa hän kohtasi Francisco Filhon, jolle Kazumi hävisi tuomariäänin.
2000-luvulle tultaessa Kazumi otteli vielä kahdessa turnauksessa menestyksekkäästi. Ensimmäinen näistä oli historian toinen painoluokallinen maailmanmestaruuskilpailut, jossa Kazumi voitti uransa ensimmäisen maailmanmestaruutensa yli 90-kiloisten sarjassa. Hän oli aiemmin hävinnyt World Openissa maailmanmestaruuden kahdesti peräkkäin. Kazumi kilpaili vielä viimeisen kerran vuoden 2002 Japanin mestaruuskilpailuissa, jossa hän otti uransa viidennen mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Hitoshi Kiyama.

Kilpauran päättäminen

24. marraskuuta 2002 Kazumi erosi Kyokushinista (IKO1) liittyäkseen uuteen järjestöön Kyokushin-kan (IKO6), jota johti myös entinen kyokushin-ottelija Hatsuo Royama, sekä hänen opettajansa Tsuyoshi Hiroshige. Kazumi ilmoitti syykseen tavoitellessaan todellista budo karatea. Myöhemmin hän erosi Kyokushin-kan järjestöstä ja perusti oman itsenäisen ryhmän Tokioon.
Madden NFL 10

Uudistuksia

Joukkueiden kokoonpanojen lisäksi pelin grafiikkaa ja fysiikkaa on kehitetty hieman edelliseen peliin nähden. Siinä on mukana pelimuotona Play Now, Family Play (jossa pelin näppäimet ovat yksinkertaistetut), Superstar, Franchise, Fantasy Challenge ja Skill Drills, jossa voi harjoitella eri kuvioita ja peliin liittyviä taktiikoita. Pelattavuuteen muutettiin mahdollisuus käyttää oikeaa analogista tattia, jolla pelaaja voi nopeasti valita haluamansa taktiikan. Moninpeliin lisättiin "icing the kicker" mekaniikka, jossa puolustavan joukkueen ottaessa aikalisän ennen potkua, voi saada potkaisijan hermostuneisuutta suuremmaksi painamalla määrättyä nappia jatkuvasti. Tämä saa vastustajan ohjaimen tärinemisen. Pelin kamerakulmat saivat uuden lisäyksen nimeltä "impact cam", jossa kamera alkaa tärisemään pelissä tapahtuneen ison taklauksen myötä. Franchise tilassa on mahdollista varata pelaajia, ostaa vapaita agentteja ja määrittää joukkueensa palkkakaton.

Madden Ultimate Team

Peliin lisättiin Ultimate Team "MUT" pelitila, jonka sai ladata ilmaiseksi 7. tammikuuta 2010. Pelitilassa pelaajat voivat luoda oman joukkueensa ostamalla pelaaja pakkauksia, joita voi saada tietyn määrän kolikkoa vasten. Kolikkoja saa muun muassa voitetuista otteluista ja tekemällä maaleja. Pelaajapakkauksia voi ostaa myös rahalla PlayStation Networkista tai Xbox Livestä.

Arvostelu

Peli sai kokonaisuutena positiiviset arvostelut uudemmille konsoleille. GameRankings ja Metacritic laskivat keskimäärin parhaimmat arvosanat PS3 ja Xbox 360 konsoleille, jotka saivat hieman yli 85 pistettä sadasta. Sitä vastoin PlayStation 2 ja Wii saivat 71 ja 77 pistettä sadasta.
Harmaanieriä

Tuntomerkit

Harmaanieriässä on koko ruumiissa selkä-, rasva- ja pyrstöevä mukaan lukien runsaasti valkoisia ja keltaisia pilkkuja. Yleisväritys on yleensä ruskeankellertävä tai tummanvihertävä, joskus jopa musta tai harmahtava. Harmaanieriän suuren koon syynä pidetään sen korkeaa ikää. Inarijärvestä saadut viisivuotiaat yksilöt painoivat 1,3–2,2 kg. Yleinen saaliskoko on Inarinjärvessä 0,7–2 kg, mutta yli 7-kiloisiakin on saatu. Kanadassa on tavattu 46,4-kiloinen kala. Harmaanieriä muistuttaa nieriää ja puronieriää.

Levinneisyys

Harmaanieriä on pohjoisten vesien asukas. Sen levinneisyys kattaa lähes koko Kanadan ja osittain Alaskan. Yhdysvalloissa rajoittuu Alaskan lisäksi maan pohjoisosan Suuriin järviin.
Suomessa harmaanieriä on menestynyt ainoastaan Inarijärvessä, jossa paikalliset asukkaat ovat nimittäneet sitä hurttarauduksi. Sielläkään lisääntyminen ei ole onnistunut, sillä kaikki saaliiksi saadut kalat ovat syntyneet kalanviljelylaitoksella. Ruotsissa harmaanieriästä on pitkäaikaisempaa kokemusta. Siellä harmaanieriää on istutettu erityisesti säännöstelyjärviin ja jokien patoaltaisiin. Harmaanieriää on siirretty myös muun muassa Norjaan sekä eteläisen Etelä-Amerikan sisävesiin Argentiinassa ja Chilessä.

Ravinto ja elintavat

Harmaanieriä on kaikkiruokainen. Sille kelpaa kaikenlainen eläinravinto. Kitaan joutuu eläinplanktonia, äyriäisiä, hyönteistoukkia, sammakoita ja kaloja. Pääosa ravinnosta koostuu kaloista jo harmaanieriän ollessa 25–30 cm:n pituinen.
Harmaanieriä viihtyy yksinomaan viileissä, runsashappisissa ja syvissä järvissä. Kutuaikaa lukuun ottamatta harmaanieriä on vaelteleva yksinäinen kala. Vaellusaluetta rajoittaa järven koko. Kesäaikaan rajoitteena on veden lämpeneminen. Koleiden vesien asukki ei suostu hetkeksikään nousemaan harppauskerroksen yläpuolisiin lämpimiin vesiin, paitsi syksyllä kalan noustessa kutemaan.

Lisääntyminen ja elinikä

Järvikutuisen harmaanieriän ensimmäinen kutu tapahtuu vasta kalan ollessa 5–10-vuotias. Joskus sukukypsyyden saavuttaminen voi viedä jopa 20 vuotta. Kutuaika on syys–marraskuussa veden lämpötilan ollessa 10–13 astetta. Kutupaikkojen laatu ja syvyys vaihtelevat rajusti. Eräät kannat kutevat jopa monien kymmenien metrien syvyydessä, mutta tavanomainen kutupaikka on 10 metrin syvyydessä hiekka- ja sorapohjalla. Kutu alkaa risujen ja muiden irtoroskien puhdistamisella kutupohjasta. Yksi naaras voi kutea kahden eri koiraan kanssa. Silti koiraat joutuvat taistelemaan runsaasti naaraista. Varsinaista kutukuoppaa ei kaiveta, vaan kun mäti ja maiti on laskettu, naaras huiskii ne kivien ja hiekan sekaan pyrstöllään.
Harmaanieriä on pitkäikäinen kala. Jopa 30–40-vuotiaita yksilöitä on tavattu. Se on myös erittäin hidaskasvuinen kala; 30 cm:n kokoisena istutetun kalan on havaittu saavuttavan 50 cm:n pituuden vasta 4–5 järvivuoden jälkeen.
Harmaanieriän saalistajia luonnossa ovat ihmisen lisäksi ainakin: piikkimonni (Ameiurus nebulosus), Ichthyomyzon unicuspis, made (Lota lota), merinahkiainen (Petromyzon marinus) ja pyörösiika (Prosopium cylindraceum).
Laukonlinna

Arkkitehtuuri

Laukonlinnan jalusta on muurattu graniitista ja yläosa on rapattua seinäpintaa. Torin puoleisessa julkisivussa on epäsymmetrisesti sijoitettu päätykolmio ja kaksi erkkeriä, jotka ovat melko huomaamattomia. Aleksis Kiven kadun puolella julkisivussa on enemmän eloisuutta.
Laukonlinnan ulkoasu muistuttaa kahta Federleyn aiemmin suunnittelemaa kansallisromanttista rakennusta: Tampereen Osake-Pankin taloa ja Blomin taloa. Tutkija Paula Kivisen mukaan Laukonlinnassa näkyy kuitenkin selvästi, että Federley on sitä piirtäessään pyrkinyt luopumaan kansallisromantiikan muotokielestä. Etenkin rakennuksen ovissa ja porrastiloissa on yksinkertaisia, ”rationaalisia” piirteitä.
Rakennuksessa on säilynyt useita alkuperäisiä, Federleyn suunnittelemia kaakeliuuneja.
Vesa-Matti Saarakkala

Poliittinen toiminta

Vuodesta 2000 vuoteen 2017 Saarakkala oli perussuomalaisten jäsen. Hänet valittiin Kurikan kaupunginvaltuustoon vuoden 2004 kunnallisvaaleissa ja vuodesta 2005 hän oli kaupunginvaltuuston perussuomalaisten ryhmän puheenjohtaja. Hän toimi Kurikan kaupunginhallituksen jäsenenä vuosina 2009–2010 ja uudelleen 2013–2015 sekä Etelä-Pohjanmaan maakuntahallituksen jäsenä vuosina 2013–2017. Lokakuussa 2016 Saarakkala ilmoitti, ettei aio asettua ehdolle vuoden 2017 kuntavaaleissa. Syyksi hän kertoi aikapulan. Syyskuussa 2018 Saarakkala ilmoitti, ettei hän pyri myöskään enää eduskuntaan kolmannelle kaudelle.
Vuosina 2003–2010 Saarakkala oli Perussuomalaisten Nuorten puheenjohtaja. Hän toimi puolueensa ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuosina 2005–2007 ja kolmantena varapuheenjohtajana vuosina 2009–2011. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Saarakkala jäi varasijalle. Hän oli ehdolla myös vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa.
Saarakkala valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Eduskunnassa hän on toiminut suuren valiokunnan, perustuslakivaliokunnan, hallintovaliokunnan ja sosiaali- ja terveysvaliokunnan jäseninä. Saarakkala oli ehdolla myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, joissa hänet valittiin toiselle kaudelle. Saarakkala jätti eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.

Yksityiselämä

Saarakkala on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Johan Lagus

Johan Lagus (16. lokakuuta 1733 Kesälahti – 3. huhtikuuta 1806 Iisalmi) oli suomalainen lääninrovasti ja valtiopäivämies.
Laguksen vanhemmat olivat Kesälahden kirkkoherra Johan Lagus (1702–1735) ja Elisabet Berner tämän toisessa avioliitossa. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1749. Lagus valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1757. Hänestä tuli Uppsalan yliopiston teologian kunniatohtori vuonna 1800. 
Lagus oli Loviisan pedagogiossa vt. kollegana vuodesta 1756 ja vakinaisena kollegana vuodesta 1758. Hän sai konrehtorin arvonimen 1758. Hän toimi sitten Loviisan triviaalikoulun konrehtorina vuodesta 1760 ja rehtorina vuodesta 1769. Laguksesta tuli Iisalmen kirkkoherra vuonna 1771 ja hän sai rovastin arvon 1776. Lagus oli vt. lääninrovastina vuodesta 1796 ja vakinaisena lääninrovastina vuodesta 1801. Hän osallistui valtiopäiville vuosina 1789, 1792 (ei kuitenkaan tällöin ehtinyt perille matkavaikeuksien takia) ja 1800.
Lagus oli naimisissa vuodesta 1772 Porvoon lukion lehtorin Anders Kraftmanin tyttären Lovisa Benedicta Kraftmanin (k. 1791) kanssa. Heidän poikiaan olivat Turun akatemian rehtori, professori Anders Johan Lagus, Helsingin yliopiston rehtori, professori Wilhelm Gabriel Lagus ja sotatuomari, asessori Fredrik Lagus, vuodesta 1804 Lagi (1781–1816).
Erik Grönwall

Nuoruus

Grönwall syntyi Knivstan kylässä, joka sijaitsee noin 48 kilometriä Tukholmasta pohjoiseen. Hän kävi musiikkileikkikoulun, jossa hän kiinnostui musiikin esittämisestä. Musiikkiuransa Grönwall aloitti soittamalla kitaraa paikallisessa punk-/rockbändissä. Lukioaikana hänen kiinnostuksensa vaihtui kitaransoitosta laulamiseen ja hänestä tuli tukholmalaisen RAID-metalliyhtyeen laulaja.

Idol

Grönwall oli ensimmäistä kertaa Ruotsin Idolin koelauluissa vuonna 2005, mutta hän ei päässyt koelaulukierrokselta jatkoon. Vuonna 2009 hän kuitenkin teki tuomaristoon suuren vaikutuksen Skid Row’n ”18 and Life” -kappaleella ja pääsi jatkoon. Kilpailun aikana Grönwall esitti muutamia rock-kappaleita, kuten Kissin ”Shout It Out Loud”, Iron Maidenin ”Run to the Hills” ja Queenin ”The Show Must Go On”.

Ura

Heti Grönwallin voiton jälkeen julkaistiin hänen esikoissinglensä Higher. Se nousi Sverigetopplistanin ensimmäiselle sijalle ja sitä myytiin kultaa. Viikkoa myöhemmin Grönwallin debyyttialbumi Erik Grönwall julkaistiin ja sitä myytiin platinalevyyn oikeuttava määrä.
Elokuussa 2010 Grönwall valittiin ruotsalaisen H.E.A.T-rockyhtyeen laulajaksi.