google/wiki40b huggingface dataset:
Alois von Aehrenthal

Alois Leopold Johann Baptist Lexa von Aehrenthal (27. syyskuuta 1854 Gross-Skal (nyk. Hrubá Skála), Böömi – 17. helmikuuta 1912 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Itävalta-Unkarin ulkoministerinä vuosina 1906–1912. Hänen johdollaan Itävalta-Unkari liitti lokakuussa 1908 Bosnia-Hertsegovinan itseensä, mistä oli seurauksena kansainvälisiä suhteita koetellut Bosnian kriisi.
Aehrenthal oli lähtöisin Lexa-nimisestä varakkaasta maanomistajasuvusta, joka oli aateloitu vuonna 1790. Hän aloitti diplomaattiuransa 1877 attaseana Itävalta-Unkarin Pariisin-lähetystössä ja toimi vuosina 1888–1895 lähetystöneuvoksena Pietarissa, 1895–1899 lähettiläänä Bukarestissa, 1899–1900 ulkoministeriön poliittisen osaston päällikkönä sekä 1900–1906 suurlähettiläänä Pietarissa. Aehrenthal nimitettiin lokakuussa 1906 uudeksi ulkoministeriksi kreivi Agenor Gołuchowskin seuraajana ja hän omaksui pian edeltäjäänsä selvästi aggressiivisemman ulkopolitiikan, joka suuntautui varsinkin Venäjää vastaan.
Ottomaanien valtakunnassa heinäkuussa 1908 tapahtuneen nuorturkkilaisten vallankumouksen jälkeen Aehrenthal päätti liittää vuodesta 1878 Itävalta-Unkarin miehittämän Bosnia-Hertsegovinan kokonaan kaksoismonarkiaan, ennen kuin turkkilaiset saisivat sen hallintaansa. Syyskuussa 1908 hän teki Buchlaussa Venäjän ulkoministeri Aleksandr Izvolskin kanssa sopimuksen, jonka mukaan Venäjä ei vastustaisi Bosnian liittämistä Itävalta-Unkariin, jos Itävalta-Unkari vastaavasti tukisi Turkin salmien avaamista Venäjän sota-alusten käyttöön. Venäjän yllätykseksi Itävalta-Unkari toteutti Bosnian liittämisen vain kolme viikkoa myöhemmin. Tämä herätti tuohtumusta varsinkin Serbiassa, minkä lisäksi Izvolski katsoi Aehrenthalin huijanneen häntä neuvotteluissa ja sota Venäjän kanssa näytti uhkaavan. Ilman liittolaistensa tukea jäänyt Venäjä kuitenkin perääntyi kiistassa ja tunnusti lopulta 1909 Bosnian kuulumisen Itävalta-Unkarille, minkä myötä kriisi laukesi.
Aehrenthal vastusti Itävallassa esitettyjä ideoita ehkäissodan aloittamisesta Venäjää tai Italiaa vastaan. Hän pyrki päinvastoin parantamaan Itävalta-Unkarin suhteita Italiaan ja tuki Italian valloituspyrkimyksiä Libyassa. Hänen aikanaan Itävalta-Unkarin suhteet Saksaan vastaavasti viilenivät.
Öljyntunnistusbakteerit

Öljyntunnistusbakteerit ovat bakteereja, joissa on öljyyn tai maatalouskemikaaleihin värireaktiolla reagoiva proteiini, nk. reportteriproteiini. Tällaista väriään ympäristöärsykkeen mukaan vaihtavaa bakteeria voitaisiin käyttää tehokkaana luontoon joutuneiden haitallisten aineiden indikaattorina ympäristövahinkojen yhteydessä. Lausannen yliopiston professori Jan van der Meer on kehitellyt tällaisia bioluminoivia bakteereja geeniteknisesti, mutta menetelmä on kokeiluasteella.
Sherri Stoner

Sherri Stoner (myös Sheri Stoner sekä Sherri Lynn Stoner, s. 16. heinäkuuta 1965, Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisio- ja ääninäyttelijä, käsikirjoittaja sekä tuottaja, joka on työskennellyt pääasiassa animaatioelokuvien ja -sarjojen parissa.
Stoner esiintyi 1980-luvulla useissa eri televisiosarjoissa pääasiassa sivurooleissa, mukaan lukien Pieni talo preerialla, Murhasta tuli totta sekä Knots Landing. 1990-luvulla Stoner toimi pääasiassa käsikirjoittajana sekä tuottajana mm. Tiny Toonsin sekä Animaanisten parissa. Yhdessä Deanna Oliverin kanssa Stoner käsikirjoitti vuonna 1995 julkaistun animaatioelokuvan Casper sekä oli mukana käsikirjoittamassa elokuvaan perustuvaa animaatiosarjaa Casper the Friendly Ghost. Stoner käsikirjoitti yhdessä kolmen muun kirjoittajan kanssa 1999 julkaistun tieteiselokuvan My Favourite Martian.
Stoner oli myös Arielin vartalomallina Disney-animaatioelokuvassa Pieni merenneito sekä Bellen vartalomallina animaatioelokuvassa Kaunotar ja hirviö.
Peukaloissieppo

Levinneisyys

Peukaloissieppoa tavataan Uudessa-Seelannissa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ernest Ansermet

Ernest Alexandre Ansermet (11. marraskuuta 1883 Vevey – 20. helmikuuta 1969 Geneve) oli sveitsiläinen kapellimestari. Hän oli alun perin matematiikan opettaja, joka jatkoi Sveitsissä aloittamiaan opintoja Sorbonnessa ja opiskeli samalla myös Pariisin konservatoriossa.
Hän alkoi johtaa orkesteria Montreux'n Casinolla 1912. Vuosina 1915–1923 hän johti Djagilevin baletin orkesteria. Matkustaesaan baletin kanssa Ranskassa hän tutustui Debussyhin ja Raveliin ja keskusteli heidän kanssaan näiden musiikin johtamisesta.
Ansermet oli ensimmäisiä klassisen musiikin kapellimestareita joka suhtautui myös jazziin vakavasti. Hän piti Sidney Bechetiä nerona.
Toisen maailmansodan jälkeen hän kohosi kansainväliseen kuuluisuuteen levyttämällä laajasti Decca-levymerkille.
Myskiyrtti

Ulkonäkö ja koko

Myskiyrtti kasvaa noin kolme metriä korkeaksi. Sen nuoret versot ovat mehikasveja muistuttavia, lehvästö on tahmea ja tuoksuu miellyttävän aromaattiselta. Lehdet ovat kirkkaanvihreitä, kapean sydämenmuotoisia ja 35-80 mm pitkiä. Niiden molempia puolia peittää ohut tummanpunainen nukka. Kukinnot ovat versojen päissä olevia haaraisia, isokokoisia terttuja. Halkaisijaltaan noin kolme millimetristen kukkien väri vaihtelee valkoisesta violettiin, myös vaaleanpunaisia kukkia tavataan.

Levinneisyys

Myskiyrtti kasvaa joenvarsilla ja kukkuloiden rinteillä. Sitä tavataan Etelä-Afrikan itäosissa KwaZulu-Natalin, Mpumalangan ja Limpopon provinsseissa, Namibiassa, Angolassa ja Botswanassa sekä trooppisen Afrikan itäosassa.

Käyttö

Myskiyrtti kuuluu Ruandan suosituimpiin rohdoskasveihin, ja sitä on käytetty koko esiintymisalueellaan yskäm, malarian, ripulin, vatsatautien denguekuumee, päänsäryn, hammassäryn ja joidenkin muidenkin vaivojen hoitoon. Rohdoksena käytetään tuoreita tai kuivattuja lehtiä ja nuoria versoja. Yrttiä kerätään yleensä tarpeen mukaan, sillä se mustuu herkästi ja kuivuu huonosti. Laboratoriotutkimuksissa on osoitettu, että yrtissä on ainesosia jotka todella torjuvat malariaa aiheuttavaa Plasmodium falciparum -loiseliötä kohtalaisesti. Lehdistä tehdyn uutteen on todettu estävän bakteerien kasvua.
Eva Hellas

Eva Maria Hellas, myöhemmin Lindberg (12. heinäkuuta 1933 – 14. joulukuuta 2016) oli vuoden 1952 Miss Suomi. Hänet valittiin Miss Suomeksi Messuhallissa vuoden 1951 syksyllä. Osallistujia oli kahdeksantoista. Selostajan sanojen mukaan ”mitään täydellistä kaunotarta ei kilpailijoiden joukossa vieläkään ollut, vaikka yleistaso olikin huomattavasti kohonnut edellisvuotisesta”. Valinta taas oli ”tuomariston kompromissi ja yllätys katsojille”. Ehdokkaat eivät esiintyneet uimapuvuissa suurelle yleisölle, vaan ainoastaan tuomaristolle, valokuvaajille ja elokuvaajille. Ilmeisesti tämä johtui Miss Suomi -kisojen moraalia koskevasta arvostelusta.
Hellas esiintyi elokuvissa Se alkoi sateessa (1953), Hilja – maitotyttö (1953) ja Sininen viikko (1954).
Jon (elokuva)

Juoni

Jon on nuori mies 1980-luvun alun Helsingissä. Hänen elämänsä päämäärä on kateissa. Levoton Jon purkaa ahdistustaan aggressiivisesti käyttäytyen väkivaltaisesti muun muassa tyttöystäväänsä kohtaan. Työnvälitystoimistossa Jonille tarjotaan työpaikkaa norjalaisessa kalanjalostustehtaassa. Tehdas sijaitsee Norjan pohjoisimmassa osassa. Edessä on vain aava Jäämeri. Tämäkään ei silti riitä Jonille, vaan hän lähtee suunnistamaan kohti maailmanlopun rantaa.

Vastaanotto

1980-luvun alussa yleisökato suomalaisten elokuvien kohdalla oli valtaisa. Jonkaan ei ollut poikkeus tällä saralla, vaikka se saikin normaalia paremman yleisömenestyksen. Monet kriitikot sen sijaan pitivät elokuvasta. Sen katsottiin lunastavan ne nuorisokuvauksen lupaukset, joita Tapio Suominen oli viritellyt elokuvassaan Täältä tullaan elämä! (1980). Pertti Mutasen Cinemascope-kuvaus sai paljon kiitosta. Tämän lisäksi elokuvan pääosan esittäjiä, Kari Väänästä ja Vesa-Matti Loiria kiiteltiin heidän intensiivisestä paneutumisestaan roolihahmoihinsa. Sen sijaan elokuvan naiskuvan arvosteltiin jatkavan seikkailuelokuvien konservatiivista perinnettä.
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta yksi (Soundin Asko Alanen) antoi Jonille täydet neljä tähteä, kaksi kolme tähteä, yksi kaksi tähteä, neljä yhden tähden ja yksi ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli Projektio-lehden laskukaavalla 2,11 tähteä neljästä.

Mainonta

Jonin mainoslause oli "nuoren miehen raju odysseia". Tämän lisäksi elokuvaa mainostettiin ensimmäisenä suomalaisena täysleveänä scope-elokuvana, jossa oli Dolby-stereoääni. Kuvaaja Pertti Mutanen sekä äänittäjät Matti Kuortti ja Paul Jyrälä loivat silmiä ja korvia hivelevän kauniin kuva ja -äänimaiseman, joiden vastakohtana olivat Jaakko Pyhälän raadollinen ihmiskuvaus.

Vesa-Matti Loiri ja Öljys-Heikki

Heikki Öljynen eli Öljys-Heikki on yksi Jonin merkittävimmistä hahmoista. Öljys-Heikki on Jonin maamies, jonka hän kohtaa tullessaan työhön kalanjalostustehtaaseen. Hän on entinen, alkoholisoitunut toimittaja, joka sortuu kuinka epätoivoisin tekoihin tahansa saadakseen päivittäisen olut-annoksensa. Öljys-Heikki on aikoinaan unelmoinut suuresta tulevaisuudesta, mutta elämän suunnitelmat ovat jääneet pahasti puolitiehen.
Loiri on maininnut Öljys-Heikin näyttelijänuransa läheisimmäksi roolikseen. Elokuva esitettiin Suomalaisen elokuvan festivaaleilla Turussa vuonna 2006. Siellä Loiri muisteli kaiholla kuvausaikaa pienessä norjalaisessa kylässä Jäämeren rannalla, josta pohjoisempi paikka oli Pohjoisnapa.
Yasuo Suzuki

Jalkapallomaajoukkue

Yasuo Suzuki edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1934–1936. Hän osallistui muun muassa Kesäolympialaisiin 1936.
Elizabeth Hartman

Mary Elizabeth Hartman (23. joulukuuta 1943 Youngstown, Ohio – 10. kesäkuuta 1987 Pittsburgh, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli elokuvassa Kosketus onneen (1965), josta hänet palkittiin parhaan tulokkaan Golden Globe -palkinnolla ja josta hän oli ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkintoon.
Àngel Rangel

Àngel Rangel Zaragoza (s. 28. marraskuuta 1982) on espanjalainen jalkapalloilija, joka pelaa Englannin Valioliigassa pelaavassa Swansea Cityssä. Hän on oikea laitapuolustaja. Rangel on aikaisemmalla urallaan pelannut vuosina 2001–2003 espanjalaisessa Tortosassa, myös espanjalaisessa kakkosdivisioonan Reusissa vuosina 2003–2004, espanjalaisessa niin ikään kakkosdivarissa pelaavassa Gironassa, espanjalaisessa Sant Andreussa, sekä espanjalaisessa Terrassassa ennen siirtymistään nykyiseen seuraansa Swanseahan.
Bacharach

Bacharach tai Bacharach-am-Rhein on noin 1 900 asukkaan kaupunki Saksan lounaisosassa, Mainz-Bingenin alueella Rheinland-Pfalzin osavaltiossa. Se sijaitsee Reinin varrella noin 50 kilometriä Koblenzista etelään.
Kaupungin viereisellä kukkulalla oleva Stahleckin linna toimii retkeilymajana.
Geo-aikakauslehti valitsi Bacharachin yhdeksi kymmenestä kauneimmasta pikkukaupungista Saksassa.
Letraset

Letraset oli vuonna 1959 perustettu brittiläinen yritys, joka valmisti siirtokirjaimia ja siirtokuvia sekä harrastelijoiden että ammattilaisten käyttöön. Yhtiö kehitti siirtokirjainten valmistusmenetelmän vuonna 1961. Letrasetin kirjaimia käytettiin muun muassa saksitaitossa. Colin Brignallin johdolla Letraset kehitti laajan valikoiman otsikko- ja mainostarkoituksiin sopivia kirjaintyyppejä. Tietokoneiden yleistyttyä Letraset digitoi merkittävimmän osan kirjaintyypeistään.
Esselte osti Letrasetin vuonna 1981. Esselte puolestaan myi Letrasetin vuonna 2001 Martin Gibbsille ja Mike Traversille. Uusi yritys nimeltään Letraset Limited kehitti ja myi fontteja tuotemerkillä  Fontek. Letraset alkoi myös myydä sarjakuvien piirtämiseen tarkoitettuja Promarker-tusseja. Vuonna 2012 ColArt Group osti Letrasetin.
Seppo Räty

Ura ja saavutukset

Räty voitti kultaa Rooman MM-kisoissa 1987, vaikka kaatui ensimmäisellä heitollansa. Tokiossa 1991 Räty heitti MM-hopeaa Kimmo Kinnusen jälkeen. Räty epäonnistui Stuttgartin MM-kisoissa 1993 jääden karsintaan, todeten sen jälkeen haastattelussa: Saksa on paska maa. Räty onkin tullut tunnetuksi suorapuheisuudestaan.
Räty on kolmas suomalainen yleisurheilija, joka on saavuttanut mitalin kolmissa olympiakisoissa (muut ovat Paavo Nurmi ja Vilho Tuulos).
Vuonna 1991 Räty paransi maailmanennätystä kahdesti. Ensin toukokuussa Japanin Shizuokassa 91,98 ja myöhemmin 2. kesäkuuta Punkalaitumella 96,96. Molemmat tulokset Räty heitti Sandviken Champion -keihäällä. Keihään perässä oli tarranauha, joka sai aikaan golf-pallotyyppisen ilmavirtailmiön, jonka avulla keihäs liiti perä alhaalla normaalia kauemmin. Välinekehittelyn aloitti Miklós Némethin kehittelemällä rypyläpintaisen keihään, jonka IAAF kielsi Tokion MM-kisojen jälkeen. Kaikki kyseisellä keihäsmallilla heitetyt tulokset, myös Rädyn ME, pyyhittiin tilastoista. 
Tohmajärveläinen Räty kärsi urheilu-urallaan useista loukkaantumisista. Hän työskenteli Niiralan tullissa ja jäi toimestaan selkävaivojen vuoksi työkyvyttömyyseläkkeelle vuonna 2013. Urheilu-uransa jälkeen Räty on valmentanut muun muassa keihäänheittäjä Oona Sormusta.
Rädylle myönnettiin kesäkuussa 2016 valtion urheilijaeläke.

Kuuluisia kertomuksia voimista

Rooman MM-kilpailuista vuodelta 1987 löytyy nostettu tilastotulos 100-kiloisissa, 307,5 kg (142,5 kg + 165 kg) tempaus ja työntö.
Kimmo Kinnunen muistelee Tuhansien heittojen tarina -dokumentissa mm. Sepon nostaneen tempauksella ensin 90 kg ilmaan, sitten laskeneen niskan kautta selänpuolelle itsensä yli kantapäille asti ja nostaneen takaisin. Koko sali hiljeni puoleksi minuutiksi ja Seppo lähti kassinsa kanssa. Seppo kertoo samaisessa ohjelmassa kyykkytuloksen olleen 295 kg ja niskan takaa ylös suorille käsille 190 kg. Rädyn kerrotaan myös nostaneen noin 200 kg penkkipunnerruksesta aktiiviaikoina, joskin ennätys omien puheiden mukaan 215 kg ja ns. persevipillä 227,5 kg. Vuonna 2014 on noussut 200 kg. 
Urheiluliiton lajivalmentajana toiminut Kari Ihalainen muisteli Stuttgartin vuoden 1993 MM-kisoja. Seppo nosti puolikyykystä 400 kiloa.
Lukuisista suoriteteknisistä saavutuksistaan huolimatta Räty ei juniorivuosiensa jälkeen ole venytellyt koskaan.
Sepon kuuluisat selkävaivat huolettavat suojattiaan Oona Sormusta, hän kertoi Sepon yhä vetävän maasta 300kg näytösluontoisesti. Kesäkuussa 2017 Seppo on yhä sanonut nostavansa yli 200 kiloa penkkipunnerruksessa.

Muuta mainittavaa

Seppo Rädyn kolmen käytössä olleiden keihäsmallien ennätysten yhteismitta on 273,28 metriä (96,96 – 90,60 – 85,72). Rätyä paremmin ovat heittäneet vain Jan Železný (277,90 metriä) ja Tom Petranoff (276,28 metriä)
Kreetan historiallinen museo

Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu historiallista, kansatieteellistä ja arkeologista aineistoa. Museoesineisiin lukeutuu muun muassa veistoksia, keramiikkaa ja rakennusten koristeosia; ikoneita, freskoja ja muita maalauksia, mukaan lukien kaksi El Grecon maalausta, Kristuksen kaste (1567) ja Siinain vuori (1570–1572); käsikirjoituksia ja rahoja; kreetalaisen kirjailija ja filosofi Níkos Kazantzákiksen jäämistöä; sekä perinteistä kreetalaista elämää esitteleviä esineitä. Museossa on myös 1600-luvun Iraklionia esittävä pienoismalli.
August Macke

August Macke (3. tammikuuta 1887 Meschede – 26. syyskuuta 1914 Perthes-lès-Hurlus, Marne) oli saksalainen taidemaalari. Macken maalauksissa on hehkuva voimakas väriasteikko ja kubismiin sekä futurismiin pohjautuva rakenteellinen muotokieli. Macke kuului Der Blaue Reiter -ryhmään.
Macke opiskeli vuosina 1904–1906 Düsseldorfin taideakatemiassa ja vuosina 1907–1908 Berliinissä Lovis Corinthin taidekoulussa. Hänen maalaustyylinsä sai aluksi paljon vaikutteita Arnold Böckliniltä. Oman tyylinsä hän löysi vasta tutustuttuaan Pariisissa impressionistiseen taiteeseen, ja varsinkin Edouard Manet'n teokset tekivät häneen suuren vaikutuksen. Macken värienkäyttö muuttui rohkeammaksi, kun taas maalausten sommittelu muuttui harkitummaksi ja kurinalaisemmaksi.
Impressionismin lisäksi Macke sai vaikutteita muun muassa Henri Matisselta. Hyvä esimerkki Matissen vaikutuksesta on Asetelma vuodelta 1910. Samana vuonna hän tapasi baijerilaisen taidemaalari Franz Marcin ja ystävystyi tämän kanssa. Kun Franz Marc ja Wassily Kandinsky perustivat vuonna 1911 ekspressionistisen Der Blaue Reiter -taiteilijaryhmän, liittyi Macke pian ryhmän jäseneksi ja osallistui sen näyttelyihin.
Macke oli sikäli epätyypillinen ekspressionisti, että hänen taiteestaan ei löydä tuolle taidesuunnalle tyypillistä rajuutta ja rumuutta. Hän ei myöskään harrastanut kumouksellisia poliittisia kannanottoja vaan vaikutti olevan varsin tyytyväinen tuon ajan porvariston elämäntapaan. Monet hänen maalauksensa kuvaavat keskiluokkaisia herroja ja rouvia, jotka kuljeskelevat joutilaina puistoissa ja kaupungin kaduilla. Macken ekspressionismi ei siis perustu maalausten aiheisiin, vaan lähinnä värien käyttöön ja sommitteluun.
Vuosina 1912–1913 Macken tyyli kehittyi kubismin ja futurismin suuntaan. Myös ranskalaisen taidemaalari Robert Delaunayn vaikutus oli suuri vuoden 1912 jälkeen, jolloin Macke kävi tapaamassa Delaunayta Pariisissa.
Macke oli kiinnostunut itämaisista kulttuureista, joten vuonna 1914 hän päätti matkustaa Tunisiaan nähdäkseen paikan päällä arabialaista elämänmenoa. Matkakumppaneiksi hän sai kaksi taidemaalaria: saksalaisen Paul Kleen ja sveitsiläisen Louis Mouillet'n. Matka oli kaikille kolmelle käänteentekevä kokemus. Etelän voimakkaat värit ja tuoksut inspiroivat Mackea, ja erityisesti hän innostui vesivärien tarjoamista mahdollisuuksista. Hän teki matkalla paljon luonnoksia, jotka hänen oli tarkoitus työstää maalauksiksi kotona Saksassa. Macke ei kuitenkaan koskaan saanut kunnon tilaisuutta toteuttaa kaikkia Tunisian matkan tuottamia ideoita. Ensimmäinen maailmansota alkoi elokuussa 1914 ja Macke kutsuttiin armeijan palvelukseen. Muutama viikko myöhemmin hän kaatui 27 vuoden ikäisenä Reimsin lähellä käydyssä taistelussa.
Salme Myyryläinen

Salme Kyllikki Myyryläinen (21. toukokuuta 1923 Lempäälä – 13. syyskuuta 1980 Lahti) oli ammatiltaan myynninedistäjä, ja hän oli kansanedustaja sosialidemokraattisen puolueen eduskuntaryhmässä 1970–1980 Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Hän toimi myymäläapulaisena Osuusliike Voimassa Lempäälässä 1939–1948, myymäläapulaisena Lahden Osuuskaupassa 1949–1950 sekä sen myymälänhoitajana 1951–1960 ja myynninedistäjänä 1960–1970.
Hän toimi valitsijamiehenä tasavallan presidentin vaalissa 1978.
Ryūji Satō

Ryūji Satō (jap. 佐藤 隆治, Satō Ryūji, s. 16. huhtikuuta 1977) on japanilainen jalkapallotuomari. Satō on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 2009 lähtien. Hän työskentelee myös Japanin pääsarjassa J1 Leaguessa. Satō valittiin MM-kilpailuihin 2018 erotuomariksi.
Kazuo Ōno

Kazuo Ōno (jap. 大野一雄, Ōno Kazuo; 27. lokakuuta 1906 Hokkaido, Japani – 1. kesäkuuta 2010) oli japanilainen butōtanssija. Hän kehitti butōtanssin 1950- ja 1960-luvuilla Hijikata Tatsumin kanssa.
Ōnon isä oli kalastaja. Hän aloitti varsinaisen tanssinopiskelun vuonna 1933 opettajanaan japanilaisen ekspressionistisen tanssin uranuurtaja Baku Ishii. Oltuaan armeijan palveluksessa yhdeksän vuotta hän jatkoi tanssia. Hän teki koreografioita ja esitti oman soolokoreografiansa ensimmäisen kerran 1949. Hän työskenteli vuodesta 1960 alkaen Hijikata Tatsumin (k. 1986) kanssa. Yhteistyön syntyminen Hijikata Tatsumin kanssa oli käännekohta hänen urallaan. Hän kehitti tämän luomaa buto-tanssin estetiikkaa ja harjoitusmenetelmiä edelleen. Elämänsä loppuvaiheissa hän joutui turvautumaan pyörätuoliin ja kehitti tanssin jossa hän käytti vain ylävartaloa, kasvoja ja käsiä. Ōno tanssi viimeisen kerran satavuotiaana. "La Argentina Sho" -esitys oli hänen pitkäaikaisin koreografiansa. Hän esiintyi myös poikansa Yoshito Ōnon kanssa. Ōno esiintyi eri puolilla maailmaa, ja hänet nähtiin myös Suomessa vuonna 1991.
Eurooppatie E75

Reitti

Vuoreija – Vesisaari – Uuniemi – Varangerbotn – Teno – Utsjoki – Inari – Ivalo – Sodankylä – Rovaniemi – Kemi – Oulu -Jyväskylä – Heinola – Lahti – Helsinki – (lautta) – Gdańsk – Gliwice – Krolniewice – Łódź – Piotrków Trybunalski – Katowice – Žilina – Bratislava – Györ – Budapest – Szeged – Subotica - Novi Sad – Belgrad – Niš – Kumanovo – Skopje – Gevgelija – Évzonoi – Thessaloniki – Lárisa – Almyrós – Lamía – Ateena – (lautta) – Chaniá – Iraklion – Ágios Nikólaos – Siteía.
E75 oli Helsingin ja Gdańskin väliltä 1990-luvun jälkeen "poikki" säännöllisen lauttayhteyden puuttumisen vuoksi, kunnes Finnlines aloitti liikennöinnin Helsingistä Gdyniaan kesäkuussa 2009, tosin vuonna 2016 matkustajaliikenne reitillä on jälleen keskeytyksissä. Reitti poikkeaa hieman virallisesta viitoituksesta, sillä Helsingissä lautat lähtivät Vuosaaren satamasta (yhteys E75:lle teiden 50 ja 103 kautta) ja Gdynia sijaitsee noin 15 kilometriä Gdańskista luoteeseen (yhteys E28:n kautta). Puolaan vievän lautan sijasta on käytettävissä Via Baltica (E67), joka virallisesti alkaa Helsingistä ja risteää E75-tietä Puolan Piotrków Trybunalskissa.
Scott Henderson

Scott Henderson (s. 1954) on yhdysvaltalainen jazzkitaristi, säveltäjä ja Tribal Tech -yhtyeen keulahahmo. Uransa aikana Henderson on soittanut muun muassa Joe Zawinulin, Jean-Luc Pontyn ja Chick Corean yhtyeissä. Scott Hendersonin soittotyyliä leimaa yksinkertaisten blueskuvioiden yhdistely harmonisesti monimutkaisiin melodioihin.
Vuonna 1984 Henderson perusti basisti Gary Willisin kanssa yhtyeen Tribal Tech, jonka kokoonpanoon kuuluu lisäksi pianisti Scott Kinsey ja rumpali Kirk Covington. Tribal Tech on julkaissut kymmenen levyä, joista uusin on vuonna 2000 ilmestynyt Rocket Science.
Scott Henderson on soittanut myös Vital Tech Tones -triossa, johon kuuluu hänen lisäkseen rumpali Steve Smith ja basisti Victor Wooten.
Minikannettava

Minikannettava tai puhekielessä miniläppäri on tavallista kannettavaa pienempi ja kevyempi tietokone, jossa on 7–10 tuuman näyttö, vähävirtainen suoritin, massamuistina mahdollisesti flash-muisti ja käyttöjärjestelmänä yleensä GNU/Linux, Windows XP  tai Windows 7 Starter Edition. Käyttöjärjestelmää on saatettu räätälöidä koneen tarpeisiin, mutta se silti on toiminnallisesti täysversiota vastaava toisin kuin kämmentietokoneissa yleiset Windows CE tai Palm OS.
Minikannettavien yleisin suoritin (2010) on Intel Atom. Laitteissa on aikojen saatossa nähty myös esimerkiksi VIAn ja Transmetan suorittimia. Toisinaan on esitetty puhelimista ja kämmenmikroista tuttujen ARM-suorittimien tekevän tuloa minikannettaviin, mutta ne eivät ole vielä saaneet merkittävästi jalansijaa.

Rajoitukset

Suuret valmistajat ovat pyrkineet eri keinoin rajoittamaan halpojen minikannettavien ominaisuuksia suojellakseen kalliimpien koneiden markkinoita.
Intel myy Atom-suoritinta edullisesti vain koneisiin, joissa on 10,2" tai pienempi näyttö. Muihin tarkoituksiin hinta on korkeampi.
Microsoft on puolestaan kieltäytynyt myymästä Windows XP -lisenssiä koneisiin, joissa on yli 1 GB muistia. Myöhemmin Microsoft kielsi käyttämästä samassa laitteessa pientä, vähän virtaa kuluttavaa flash-levyä sekä isompaa kiintolevyä. Tätä ratkaisua käyttänyt MSI Wind U115 jouduttiin vetämään markkinoilta.

Historia

Minikannettavia on ollut olemassa jo 90-luvun puolivälistä alkaen, jolloin mm. Toshiba teki tunnetuksi videokasettia muistuttavat Libretto-kannettavat.
Aiemmin ultrakevyiden tietokoneiden luokka oli varattu valmistajien mallistojen yläpään tehokannettaville , jotka olivat arvokkaita ja melko harvinaisia. Asuksen Eee PC:n myyntimenestyksen myötä (2007) kokoluokan painopiste on siirtynyt alempaan markkinasegmenttiin - halpiskannettaviin, jotka on tarkoitettu yleiseen internet- ja vapaa-ajan käyttöön.
Tähän minikannettavien uuden aallon filosofiaan kuului pieni, 7" tai 8.9" näyttö, flash-kiintolevy ja Linux-käyttöjärjestelmä. Laitteista pyrittiin näin tekemään yksinkertaisia ja edullisia. Myöhemmin näyttö kuitenkin suureni 10.1" kokoon ja normaalit kiintolevyt otettiin käyttöön. Myös Microsoft ei halunnut jäädä kelkasta pois ja koneissa alkoi esiintyä Windows-käyttöjärjestelmää. Muutokset lisäsivät laitteiden hintaa jonkin verran.
NPD:n markkinaseurannan mukaan minikannettavissa vain 10 % käytti Windows-käyttöjärjestelmää vuoden 2008 alkupuoliskolla, mutta kesällä 2009 USA:ssa myytävistä minikannettavista sitä käytti noin 98 %.
Vuonna 2012 edulliset 10.1" näytöllä varustetut minikannettavat katosivat markkinoilta ja minikannettavat siirtyivät jälleen ylempiin hintaluokkiin.
2010-luvun alussa minikannettavien paikan veivät yleistyneet taulutietokoneet.