google/wiki40b huggingface dataset:
Artemisia II

Artemisia II (k. n. 350 eaa.) oli Anatoliassa sijainnutta Kaarian valtakuntaa hallinnut Persian alainen satraappi sekä edeltäjänsä Mausolloksen vaimo ja sisko. Hän saattoi valmiiksi miehensä aloittamat Halikarnassoksen mausoleumin rakennustyöt. Heille rakennettu yhteinen hautamausoleumi tunnettiin antiikin aikana yhtenä maailman seitsemästä ihmeestä.
Artemisia II kuului Hekatomnidien hallitsijasukuun, joka sai alkunsa hänen isästään Hekatomnoksesta ja hallitsi  Kaariaa lähes itsenäisinä joskin nimellisesti Persian alaisina satraappeina. Hän lienee syntynyt 390-luvulla eaa. ja nai veljensä Mausolloksen, joka tuli hallitsijaksi heidän isänsä kuoltua. Artemisia oli mahdollisesti jo Mausolloksen valtakaudella jonkinlainen kanssahallitsija. Mausolloksen kuoltua vuonna 353 tai 352 eaa. Artemisiasta tuli Kaarian satraappi. Hän hallitsi kaksi tai kolme vuotta ennen omaa kuolemaansa. Artemisian on kerrottu surreen kuollutta miestään niin kovasti, että jopa joi tämän tuhkia viiniin sekoitettuina. Artemisian kuoltua samasta sisarussarjasta olivat hänen jälkeensä hallitsijoina vielä veljet Idrieos ja Piksodaros sekä sisar Ada, joka oli myös Idrieoksen leski.
Artemisia rakennutti valmiiksi Mausolloksen aikana pääkaupunkiin Halikarnassokseen aloitetun suuren hautamuistomerkin. Hän kutsui aikansa maineikkaimmat taiteilijat, kuvanveistäjät Bryaksiksen, Leokhareen, Skopaksen ja Timotheoksen, koristelemaan sitä. Mausoleumi valmistui mahdollisesti hieman Artemisian kuoleman jälkeen. Varmistaakseen rakennustöissä tarvitun marmorin saatavuuden Artemisia lähetti sotavoimansa alistamaan Latmus-vuoren louhosta hallussaan pitäneet vuoristoheimot. Hänen on kerrottu käyttäneen tässä operaatiossa ovelaa harhautusta: vuoren lähellä järjestettiin suuri paikallisen suojelusjumalattaren palvontarituaali, ja asukkaiden saapuessa joukolla katsomaan sitä heidät väijytettiin ja louhos vallattiin.
Artemisia II tunnettiin kiinnostuksestaan kasvi- ja lääketieteeseen. Marunoiden kasvisuvun tieteellinen nimi Artemisia viitannee häneen.
Skjomen-silta

Skjomen-silta (norjaksi (bokmål) Skjombrua, norj. Skjomen bru) on Pohjois-Norjassa Nordlandin läänissä sijaitseva riippusilta, joka ylittää Skjomenin vuonon. Silta avattiin vuonna 1972 ja sen pituus on 711 metriä. Sillalla kulkeva tie on E6.
Punasäihkykolibri

Koko ja ulkonäkö

Kooltaan punasäihkykolibri kasvaa noin 11–12 cm pitkäksi ja on sukunsa pienikokoisin laji. Koiras on selästään, rinnastaan ja kyljistään kiiltävän vihreä. Kurkussa on punainen laikku ja vatsa on harmaa. Punasäihkykolibrin siipien alapuoli on valkoinen ja pitkähkö pyrstö on pronssinvärinen. Naaras muistuttaa ulkonäöltään koirasta, mutta kurkun punainen laikku on pienempi ja rinnassa ja kyljissä on valkoisia täpliä. Nokka on pitkä ja hieman kaareva.

Levinneisyys ja elinympäristö

Punasäihkykolibria tavataan Andeilta auleelta, joka ulottuu Kolumbiasta Ecuadorin kautta Peruun. Se elää harvinaisena vuoristometsissä ja metsien reunamilla tyypillisesti 250–1 050 metrin korkeudessa. Punasäihkykolibri luokitellaan vaarantuneeksi ja sen kantaa uhkaavat elinympäristön hakkaaminen tee- ja kahviviljelmiksi, laidunmaiksi, polttopuiksi ja kaivosten tieltä.
Pensaskanerva

Ulkonäkö

Pensaskanerva on pystyhaarainen varpu tai pieni pensas, joka kasvaa Suomessa 0,5–0,8 metriä korkeaksi, etelämpänä jopa kaksimetriseksi. Varsi on kalju ja etenkin alaosastaan usein punertava. Hyvin tiheässä olevat ruodittomat lehdet ovat neulasmaisia. Lehtilapa on 2–5 mm pitkä ja väriltään harmaanvihreä. Kukinto on 2–10 cm pitkä latvaterttu. Vaaleanpunaiset kukat ovat kaksineuvoisia, pieniä ja melkein perättömiä. Heteitä on kymmenen ja emilehtiä kolme kappaletta. Pensaskanerva kukkii Suomessa heinäkuussa. Hedelmä on kota, joka sisältää keveitä, tuulen mukana helposti leviäviä karvaisia siemeniä.

Levinneisyys

Pensaskanervan levinneisyysalue on hyvin laikuttainen. Sitä tavataan Pyreneillä, Alpeilla ja niiden lähialueilla, Romaniassa, Turkissa, Kaukasuksen alueella, Iranissa ja paikoin Keski-Aasiassa. Suomen lähialueilla lajia tavataan Keski-Ruotsissa sekä Keski- ja Pohjois-Norjassa. Suomessa pensaskanervaa kasvaa vain kahdessa paikassa Lapissa, Utsjoella Pulmankijärven ympäristössä.

Elinympäristö

Pensaskanerva on paljon valoa vaativa pioneerikasvi, joka kasvaa tyypillisesti jokien sora- ja hiekkarannoilla. Kasvupaikat ovat useimmiten matalia, avoimia ja ajoittain korkean veden peittämiä. Laji leviää tehokkaasti kasvittomille sorarannoille. Joskus lajia tavataan myös tienvarsilla ja sorakuopissa.

Käyttö

Pensaskanervaa viljellään toisinaan koristekasvina muun muassa Ruotsissa.
Rupiah Banda

Rupiah Banda (s. 13. helmikuuta 1937) on sambialainen poliitikko ja Sambian neljäs presidentti, joka toimi presidentin virassa vuosina 2008–2011. Hän toimi Levy Mwanawasan varapresidenttinä ennen tämän kuolemaa 19. elokuuta 2008. Mwanawasan kuoleman jälkeen Banda toimi sijaispresidenttinä ja hänet valittiin jatkamaan toimessa kansanvaalilla 30. lokakuuta 2008. Hänen vastaehdokkaansa Michael Sata oli tulosten laskennassa aluksi johdossa mutta hävisi lopulta niukasti Bandalle. Sata väitti vaaleja vilpillisiksi ja vaati äänien uudelleenlaskentaa. Vuonna 2011 järjestetyt presidentinvaalit Sata voitti, ja Banda väistyi presidentin virasta syyskuun lopulla.
De Doctrina Christiana (Milton)

De Doctrina Christiana (Kristillinen oppi) on englantilaisen runoilijan ja ajattelijan John Miltonin (1608–1674) kirjoittama teologinen tutkielma, joka sisältää systemaattisen kuvauksen hänen uskonnollisesta ajattelustaan. Latinankielinen käsikirjoitus "De Doctrina" löydettiin vuonna 1823 ja julkaistiin vuonna 1825. Kirjan tekijyydestä on kiistelty. Ei-aitouden puolesta puhuu se, että teos on ristiriidassa Miltonin muiden teosten, esimerkiksi runoteosten Kadotettu paratiisi ja Paradise Regained, kanssa. Sen lisäksi on ollut vaikea kuvitella, että sokea henkilö voisi kirjoittaa näin monimutkaisen tekstin. Milton oli teoksen kirjoitusaikana sokea, ja hänen oletetaankin käyttäneen avustajaa. Pitkän keskustelun ja laajan tutkimustyön jälkeen on nykyään kuitenkin yleisesti hyväksyttyä, että käsikirjoitus on osa John Miltonin tuotantoa. Käsikirjoituksen työvaiheet, sen liikkeet kirjailijan kuoleman jälkeen sekä syyt sille, ettei sitä julkaistu kirjailijan elinaikana, ovat saaneet vakiintuneet selitykset. Nykään De Doctrina Christianaa  pidetään Miltonin runojen teologisena kommentaarina.  
Charles R. Sumner ja John Carey ovat kääntäneet teoksen englanniksi. Sumnerin versio painettiin ensimmäisen kerran vuonna 1825. Se oli ainut englanninkielinen käännös ennen Careyn vuonna 1973 tekemää käännöstä. Teosta ei ole käännetty suomeksi.
Aivusjärvi

Maantietoa

Järven pituus on 1,6 kilometriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 40 hehtaaria. Se sijaitsee Ikaalisissa Aivusperällä Vuorijärven lounaispuolella. Siihen on kaivettu seitsemän metsä- tai suo-ojaa, joista kolme kulkevat pellon läpi. Eteläpäähän laskevat ojat tuovat tiheästi ojitettujen Isonevan ja sen itäpuolisen suon kuivatusvesiä. Järven oma laskuoja lähtee koillispään lahdenpohjukasta ja se laskee 300 metrin jälkeen Vuorijärven eteläpäähän. Järvessä on seitsemän saarta tai luotoa. Suurin saari on asuttu Isosaari, joka on 280 metriä pitkä ja 130 metriä leveä. Kolme muuta saarta ovat alle 70 metriä pitkät ja osittain kallioisia. Rantaviivan pituus on 5,1 kilometriä. Rannat laskeutuvat paikoin jyrkähkösti veteen ja ovat pääasiassa moreenimaata. Sekä etelä- että pohjoispäässä on peltomaata vesirajalle asti. Järven lähiympäristössä sijaitsee kolme maatilaa ja rantaan on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa, joista kaksi sijaitsevat Isosaaressa. Niille johtaa tiet Vekaran ja Vahon yhdistävältä tieltä.
Punavyöseitikki

Ulkonäkö ja koko

Punavyöseitikin lakki on 5–15 cm, nuorena kellomainen ja myöhemmin kuperaksi laakeneva, keskuskohoumallinen, punertavan ruosteenruskea, vanhempana mutkalaitainen. Lakin pinta on kuiva, säteittäissäikeinen ja monesti keskeltä pienipunasuomuinen. Heltat aluksi vaaleanruskea, mutta kun itiöt kypsyvät niin väri muuttuu kanelinruskeaksi. Jalka lakkia vaaleampi 6-12×1-2 cm, pitkä ja solakka, tyvi nuijamainen. Jalassa on useita suojusjätteistä muodostuneita punaisia vöitä. Ylin vyö on yleensä paksuin ja kokonainen, alemmat vyöt yleensä vaaleampia ja katkonaisia. Malto on vaaleanruskea. Ei voimakasta tuoksua. Maku on mieto.

Kasvupaikka ja elinympäristö

Se kasvaa melkein koko maassa tuoreissa ja kosteissa kangasmetsissä, erityisesti kuusikoissa ja kosteissa koivikoissa, soistuneillakin paikoilla. Punavyöseitikki on luultavasti Suomen satoisin seitikkilaji kasvattaa itiöemiä hyvin jopa kaikkein huonoimpina sienivuosina elokuusta lokakuuhun. Koivujen mykorritsasieni.

Käyttö

Sienivärjäyksessä punavyöseitikistä saadaan purettamatta vaaleanpunaista väriainetta. Purettamalla punavyöseitikkiä alunalla saadaan siitä tummaa vaaleanpunaista väriainetta, tinalla ja kuparilla kellertäviä ja vihertäviä harmaita sekä raudalla oliivinväristä väriainetta.

Erityistä

Jos ei tunne seitikkejä kannattaa jättää se keräämättä, sillä jotkut seitikkilajit ovat kuolettavan myrkyllisiä. Seitikit saattavat olla Suomen runsaslukuisin sienisuku. Euroopassa seitikkejä on ainakin 450–500 lajia. Punavyöseitikin on ruoaksi kelpaava, vaikka sisältääkin kortinariini-A-ainetta pienen määrän. Kuitenkaan kortinariini-B:tä siitä ei löydy ollenkaan. Englantilaisten tutkijoiden mukaan juuri kortinariini A ja B, etenkin silloin kun ne esiintyvät yhdessä, ovat myrkytyksen vaikuttavia aineita. Koska punavyöseitikki ei ole maultaan kehuttava ja seitikkien suvussa on myös hyvin myrkyllinen suippumyrkkyseitikki, lajia ei suositella perussienestäjien kerättäväksi. Myrkytysvaaraan on aina suhtauduttava vakavasti, joten mikäli poimit tämän sienen, ole varma lajitunnistuksesta.
Vöyrin marssi

Vöyrin marssi (myös Suojeluskunnat Suomenmaassa) on Suomen sisällissodan alkuvaiheessa syntynyt valkoisten marssilaulu. Laululla ei ollut yhtä sanoittajaa ja sen syntyperä on tuntematon. Tiettävästi se on kuitenkin Etelä-Pohjanmaalta, mihin sanoissa mainitut paikkakunnatkin viittaavat.
Laulu sisältää viittauksia niin senaattori Serlachiuksen perustamaan ja Gaston Ahrenbergin komentamaan ratsastavaan poliisikomennuskuntaan, suojeluskuntiin kuin myös jääkäriliikkeeseen. Laulun nimi viittaa Vöyrin sotakouluun.
Komentotie

Komentotie (engl. chain of command) on yleensä sotilaallisissa järjestöissä käytettävä termi, jolla tarkoitetaan käskyvallan kulkeutumista komentoportaassa ylimmällä olevalta henkilöltä eri johtoportaiden tai esimiesten kautta sille esimiehelle tai alaiselle, jota asia koskee tai jolle asian ratkaisu kuuluu. Toisin sanoen sotilasarvoltaan korkeampi henkilö antaa käskyn komentoportaassa hänen alapuolellaan olevalle henkilölle, joka toteuttaa käskyn tai välittää sen alaspäin ketjussa, kunnes se saavuttaa henkilön, jonka tehtävänä on toteuttaa käsky. Tyypilisesti käskyt annetaan suoraan komentoportaassa seuraavaksi alemapana olevalle, mutta tästä voidaan tarpeen tullen poiketa.
Royal Botanic Gardens, Kew

Royal Botanic Gardens, Kew eli Kew Gardens on kasvitieteellinen puutarha ja Unescon maailmanperintökohde Lontoon lounaisosassa. Puutarha perustettiin vuonna 1761. Puutarhan johtaja on Richard Deverell.
Kew Gardens sai alkunsa eksoottisesta puutarhasta, jonka Tewkesburyn lordi Capel perusti 1700-luvulla ja jota Walesin leskiprinsessa Augusta laajensi suuresti. Senaikaisista rakennuksista on jäljellä William Chambersin suunnittelema Kiinalainen pagodi vuodelta 1761.
Joseph Banks toimi vuodesta 1773 epävirallisesti Kew Gardensin johtajana, ja kuningas Yrjö III virallisti hänen asemansa lopulta vuonna 1797. Banks lähetti kasvitieteilijöitä eri puolille maailmaa, ja hänen ansiostaan Kew Gardensista muodostui edelläkävijä eurooppalaisten kasvitieteellisten puutarhojen joukossa.

Kasvihuoneet

Kuuluisin Kew’n kasvihuoneista on Palm House eli Palmuhuone. Se rakennettiin vuosina 1844–1848. Kankirautaisen huoneen suunnitteli arkkitehti Decimus Burton, ja työn toteutusta johti Richard Turner. Nykyään Palmuhuone esittelee pääosin syötäviä trooppisia kasveja sekä palmuja ja käpypalmujen sukulaisia.
Temperate House (Lauhkea kasvihuone) ja Princess of Wales Conservatory (Walesin prinsessan kasvihuone) ovat puutarhojen suurimmat yleisölle avoimet huoneet. Syksyllä 2006 avattiin uusin kasvihuone, Alpine House.

Kasvikokoelma

Kew’n kasvikokoelmaa pidetään maailman kattavimpana elävien kasvien kokoelmana. Siihen kuuluu noin 44 000 eri alkuperää olevaa kasvia. Seitsemän miljoonaa näytettä kattava herbaariokokoelma sekä laaja kasvitiedettä käsittelevä kirjasto ovat myös maailman suurimpien joukossa.
Vaikka Kew’llä on melko laaja arboretum ja suuri kivikkokasvien kokoelma, kokoelman perusta on trooppisissa kasveissa. Kew tunnetaan maailmalla esimerkiksi sukujen Musa (banaanit), Encephalartos ja Amorphophallus (pökkövehkat) sekä orkideoiden kasvattajana.

Toiminnat

Puutarha pyrkii edistämään ympäristön suojelua lisäämällä tietoisuutta kasveista palkkaamalla tutkimushenkilökuntaa ja pitäen yllä kasvikokoelmaa sekä tutkijoiden käyttöön että yleisön opetusta varten. Puutarha tarjoaa myös koulutusmahdollisuuksia.

Julkisuus

Kew Gardensissa on kuvattu BBC Two -kanavalla esitettyä A Year at Kew -televisiosarjaa.
Traveling Wilburys

Traveling Wilburys oli englantilais-amerikkalainen superyhtye, jonka muodostivat Bob Dylan, Jeff Lynne, Roy Orbison, Tom Petty ja George Harrison. Yhtyeen jäsenet olivat tunteneet toisensa vuosia ja päättivät tehdä yhdessä musiikkia 1980-luvun lopulla. Hankkeen kokoajina toimivat lähinnä Harrison ja Lynne.
Yhtye julkaisi kaksi levyä: Traveling Wilburys Vol. 1 (1988) ja Traveling Wilburys Vol. 3 (1990). Ensimmäisen levyn kappaleista Handle With Care ja End of the Line menestyivät hyvin singlelistoilla. Molemmat levyt olivat myyntimenestyksiä.
Pian ensimmäisen levyn ilmestymisen jälkeen Roy Orbison kuoli ja yhtyeen muut jäsenet omistivatkin toisen levyn, Traveling Wilburys Vol. 3 hänen muistokseen. Kakkoslevy ilmestyi nimellä "Vol. 3", koska nimellä Traveling Wilburys vol. 2 oli vuonna 1989 ilmestynyt ykköslevyn demo- ja vaihtoehtoversioita sisältänyt bootleg-levy.
Ensimmäisellä levyllä vol. 1 artistit käyttivät nimiä Lucky (Dylan), Otis (Lynne), Charlie T. Jr (Petty), Nelson (Harrison) ja Lefty (Orbison) Wilbury. Levyllä vol. 3 esiintyjänimet olivat Boo (Dylan), Muddy (Petty), Clayton (Lynne) ja Spike (Harrison) Wilbury.
Alun perin yhtyeen jäsenten omakustanteisista levyistä otettiin rajalliset painokset, jonka vuoksi niistä tuli suosittuja keräilykohteita. Rhino Entertainment julkaisi levyt uudelleen kahden cd:n ja yhden dvd:n boksina kesäkuussa 2007. Boksi sisältää julkaistujen levyjen lisäksi yhtyeen viisi musiikkivideota, kaksi singleraitaa ja kaksi ennen julkaisematonta äänitystä.
Mustajärvi (Suodenniemi)

Maantiede

Järven pituus on 150 kilometriä ja leveys 50 metriä. Järveen on kaivettu suo-ojia, mutta siitä ei lähde laskuojaa minnekään. Järven ranta on kokonaan metsäistä suota, eikä sen rannoille ole rakennettu mitään. Järven vieressä kulkee metsäautotie, joka vie parin kilometrin päähän Suodenniemen taajamaan. Lähellä ovat järvet Alinen Laisjärvi ja Ylinen Laisjärvi.
Boxing Day

Boxing Day (kirjaimellisesti ”lahjapakettipäivä”) on joulupäivän jälkeinen, tapaninpäivää vastaava, maallinen juhlapäivä Kansainyhteisön maissa. Perinteisesti työnantajat antoivat palvelijoilleen, jotka pääsivät joulun jälkeen tapaamaan omaisiaan, joululahjoja tai joulurahaa. Boxing Dayn vietosta määrätään tarkemmin eri maissa. Boxing Dayta vietetään pääasiassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ugandassa, Hongkongissa, Australiassa, Kanadassa, Uudessa-Seelannissa ja Etelä-Afrikassa.

Historia

Erään tutkimusnäkemyksen mukaan Boxing Dayn traditio alkoi keskiajalla, kun seurakuntalaiset keräsivät rahaa köyhille almulaatikoissa. Nämä avattiin joulun jälkeisenä Pyhän Stefanoksen päivänä. Ensimmäisen kristityn marttyyrin, Pyhän Stefanoksen päivä yhdistettiin julkiseen hyväntekeväisyyteen. 
Pääasiassa brittiläiseen traditioon kuuluva Boxing Day tarkoittaa Kansainyhteisön muissa maissa pääasiassa ostoksille ja urheilulle omistettua päivää. Sanaa käytetään vähän Yhdysvalloissa, jossa joulukuun 26. päivä ei ole yleensä kansallinen lomapäivä. 
Ortodoksisissa maissa juhlitaan Pyhän Stefanoksen päivää joulukuun 27. päivänä. Sitä ei kuitenkaan yhdistetä joululahjalaatikoihin, vaan silloin on tapana käydä kirkossa, syödä ja juoda runsaasti.

Ostospäivä

Englannissa, Kanadassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa Boxing Day tunnetaan pääasiassa lomapäivänä, jolloin tehdään ostoksia, samaan tapaan kuin Kiitospäivän jälkeinen Black Friday Yhdysvalloissa. Alennusmyynnit ovat tavallisia.

Urheilu

Yhdistyneen kuningaskunnan, Skotlannin ja Pohjois-Irlannin jalkapallo- ja rugbyjoukkueet järjestävät perinteisiä Boxing Day -otteluita. Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Etelä-Afrikassa pelataan krikettiotteluita. Australiassa juhlapäivänä järjestetään purjehduskilpailu Sydneystä Hobartiin.
Hevoskilpailuja järjestetään muun muassa Surreyssa, Englannissa. 
Boxing Day on eräs kettujahdin tärkeitä päiviä Englannissa ja Yhdysvalloissa, jossa sekä ratsain- että jalkaisin tehtävät metsästysseurueet kokoontuvat usein kylien keskustoissa.
Boxing Dayhin yhdistetään useita jääkiekko-otteluita.
Carl Johan von Konow

Carl Johan von Konow (2. tammikuuta 1773 Akaa – 23. heinäkuuta 1855 Helsinki) oli suomalainen von Konow -sukuun kuulunut Suomen sodassa taistellut sotilas, joka muistetaan parhaiten J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runosta Von Konow ja hänen korpraalinsa.
Von Konowin vanhemmat olivat majuri Gregori von Konow ja Ulrika Eleonora Blåfield. Hän kävi Haapaniemen sotakoulun ja osallistui Kustaa III:n sotaan 1788–1790 vänrikkinä, yleten luutnantiksi. 1907 hänestä tuli kuningatar Fredrika Dorotean kamaripaasi, 1804 hänet ylennettiin kapteeniksi Porin läänin jalkaväkirykmenttiin. Vuonna 1807 hän osallistui Pommerissa Napoleonin joukkoja vastaan tehtyyn sotaretkeen. Suomen sodan aikana hän toimi Porin jalkaväkirykmentin palveluksessa majurina ja komppanianpäällikkönä, kunnostautuen erityisesti Lapuan taistelussa ja Kauhajoella.
Sodan jälkeen von Konow erosi Ruotsin armeijan palveluksesta majurina 1810. Hän palasi kuitenkin sotilasuralle Suomessa ja toimi vuodesta 1812 alkaen 2. suomalaisen jääkärirykmentin Kuopion pataljoonan komentajana. Von Konow ylennettiin everstiluutnantiksi 1819 ja 1822 hänestä tuli Hämeenlinnan pataljoonan komentaja. Hän erosi armeijan palveluksesta 1825 everstin arvoisena. Tämän jälkeen hän toimi maanviljelijänä. Hänet tunnettiin karskina herrana, joka mielellään muisteli sotakokemuksiaan.
Von Konowin puoliso vuodesta 1810 oli Agatha Kristina Becker (k. 1859).
Ağstafan piirikunta

Ağstafan piirikunta (azeriksi Ağstafa rayonu, ven. Акстафи́нский райо́н, Akstafinski raion) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1990 perustetun piirin pinta-ala on 1504 neliökilometriä. Asukkaita on 80 500 henkeä (vuonna 2010).
Ağstafan piiri sijaitsee Azerbaidžan luoteisosassa Kurajoen laaksossa. Se rajoittuu pohjoisessa Georgiaan, idässä Tovuzin ja lounaassa Qazaxin piireihin sekä etelässä Armeniaan.
Piirin keskus on Ağstafan kaupunki, josta on 461 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Toinen huomattavampi paikkakunta on Vurğunin taajama. Kuntia on yhteensä 24, taajamia 9 ja kyliä 29. Kaupunkiväestön osuus on 25,0 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 99,0 % on azereja ja 0,6 % turkkilaisia.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Tbilisin välinen rautatie sekä Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan viljelyyn.
Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuinpaikat, Tatlın armenialainen kirkko, Haçavuoren keskiaikainen rakennelma ja Kolxələflin kylän kaivo. Kurajoen pohjoispuolella sijaitsee Qarayazın luonnonpuisto.
Paikallislehtenä ilmestyy Ağstafa.
Tauno Karvonen

Tauno Karvonen (8. heinäkuuta 1939 Varkaus – 27. huhtikuuta 1998 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Sulo Viléninä televisiosarjassa Tankki täyteen. Karvonen kuului Tampereen työväen teatterin näyttelijäkuntaan, josta hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1994. Hänen viimeiseksi työkseen jäi herra Aignerin rooli Felix Mittererin Siperia-näytelmässä.
Ennen TTT:iin tuloaan Karvonen työskenteli näyttelijänä Riihimäen teatterissa vuosina 1960–1963, ohjaajana ja lavastajana Imatran teatterissa vuosina 1963–1967 ja näyttelijänä Mikkelin teatterissa vuosina 1967–1969. Hän näytteli myös Pyynikin kesäteatterissa. Lisäksi hän esiintyi 1980-luvun alkupuolella Tenho Saurénin huumorikaseteilla.
Tauno Karvosen poika Marko työskentelee lavastajana.
Baja Californian aavikko

Baja Californian aavikko on aavikkoalue Meksikossa, Kalifornian niemimaalla. Se käsittää niemimaan läntisen osan ja ulottuu sekä Baja Californian että Baja California Surin osavaltioihin. Pinta-alaltaan se on noin 77 000 neliökilometriä.
Baja Californian aavikolla on monenlaisia elinympäristöjä, rannikkodyynejä, tasankoja ja vuoristoja. Korkeimmillaan aavikon keskisessä osassa vuoristoalueet kohoavat 1000–1500 metriin. Aavikko on eristyksissä muista vastaavista ympäristöistä, joten sinne on kehittynyt monia kotoperäisiä eliölajeja. Kaikkiaan alueella kasvaa lähes 500 kasvilajia ja elää 4 sammakkoeläin-, 43 matelija-, noin 200 lintu- ja yli 50 nisäkäslajia. Kasveista peräti 23 prosenttia on kotoperäisiä. Nisäkkäistä vain tällä alueella elävät taskuhyppyrottiin kuuluva Dipodomys gravipes ja siiseleihin kuuluva Spermophilus atricapillus.
Christopher Hall

Musiikkiura

Hall tapasi kosketinsoittaja Walter Flakusin vuonna 1985 ja samana vuonna he perustivat Chicagossa kyseisen yhtyeen, josta tuli hyvin vaikutusvaltainen amerikkalaisissa industrialpiireissä 1990-luvun lopussa. Stabbing Westwardin hajottua hän perusti uuden yhtyeen nimeltä The Dreaming vuonna 2002, joka on hitaasti mutta varmasti niittänyt omaa uskollista fanikuntaansa yhdysvalloissa.

Yksityiselämä

Hall ei ole liian avoin yksityiselämästään. Hän on naimisissa Kiinalaisamerikkalaisen Tam Khuu-Hallin kanssa ja asuu Kaliforniassa Los Angelesin lähistöllä. Hänellä on kaksi poikaa, Gibson Marshall Hall (2013) ja Kai Christopher Hall (2015).
Salon seudun kuntaliitos 2009

Liitosprosessi

Salon seudun kuntien yhdistyminen alkoi kesällä 2006 esiselvityksellä, jonka mukaan koko Salon seutukunnan olisi hyvä yhdistyä yhdeksi kunnaksi. Somero jättäytyi esiselvityksen jälkeen suunnittelusta pois katsoessaan jäävänsä uuden kunnan syrjäseuduksi.
Kymmenen kuntaa jatkoivat liitosselvittelyä ja marraskuussa 2006 sisäasiainministeriön asettama kuntajakoselvittäjä Arto Koski alkoi rakentaa esitystä. Koski sai esityksensä suur-Salosta valmiiksi toukokuussa 2007, ja kunnat äänestivät sen toteuttamisesta seuraavassa kuussa. Uusi Salo tulee saamaan valtiolta porkkanarahaa 17 miljoonaa euroa, jotka on tarkoitus käyttää liitoksen kustannusten kattamiseen, sekä peruspalveluiden tehostamiseen.
Valtioneuvosto päätti kuntaliitoksesta 22. marraskuuta 2007.