google/wiki40b huggingface dataset:
Tutki-Kokeile-Kehitä

Tutki-Kokeile-Kehitä on alle 21-vuotiaille luonnontieteistä ja tekniikasta kiinnostuneille lapsille ja nuorille suunnattu tiedekilpailu. Kilpailussa on kolme eri sarjaa: esiopetussarja, 3.–9. luokkalaisten sarja sekä muiden alle 21-vuotiaiden sarja. Kilpailun tarkoituksena on innostaa nuoria luonnontieteiden ja tekniikan harrastamiseen.

Historia

Tutki-Kokeile-Kehitä-kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1980 ja vuodesta 1993 lähtien sitä on järjestetty joka vuosi. Toiminnassa on alusta asti ollut mukana Kerhokeskus – koulutyön tuki ry. Tekniikan Akateemisten Liitto TEK ry tuli toimintaan mukaan vuonna 1992. Ideoita ja esimerkkiä toimintamallin luomiseen ja kehittämiseen on haettu mm. Saksasta ja Isosta-Britanniasta.
Vuonna 1993 kilpailuun yhdistyi Tekniikan Akateemisten Liitto TEK:n järjestämä Young Scientist -kilpailu ja tästä eteenpäin Tutki-Kokeile-Kehitä -kilpailu on ollut myös kansallinen karsintakilpailu EU:n Young Scientist -kilpailuun.

Kilpailutyöt ja arvostelu

Vuosittain kilpailuun osallistuu noin 300 nuorta yli 50 kilpailutyöllä. Kilpailutöitä lähetetään arvosteltavaksi kaikkialta Suomesta. 
Kilpailutöiden arvioinnissa on tiiviisti mukana eri tieteenalojen laaja asiantuntijaverkosto. Patentti- ja rekisterihallitukseen sekä Patenttiasiamiesyhdistykseen ylläpidetään jatkuvaa yhteyttä keksintöjen suojaustoimien merkeissä. Kilpailun järjestäjät huolehtivat suojattavissa olevien keksintöjen ensimmäisen hakemuksen patentti- ja rekisterihallitukseen. Kaikki oikeudet ideoiden hyödyntämiseen säilyvät kuitenkin keksintöjen tekijöillä. Töitä arvosteltaessa painotetaan ratkaisun omaperäisyyttä, käytännöllisyyttä, idean tuoreutta sekä raportoinnin tasoa. Raportointi on merkittävä ja tärkeä osa kilpailutyötä. Tekijän ikä ja koulutustaso otetaan myös huomioon arvostelussa.

Palkinnot

Kilpailussa jaetaan palkintostipendeinä vuosittain n. 10 000 euroa. Lisäksi jaetaan ohjaajapalkintoja. Kilpailun perusteella valitaan Suomen edustajat Euroopan Unionin Young Scientist -kilpailuun sekä muihin eurooppalaisiin tiedekilpailuihin, joiden määrä vuosittain vaihtelee. Jokainen kilpailutyö arvioidaan ja kilpailija saa siitä kirjallisen palautteen.
Timo Rotonen

Timo Tapani Rotonen (s. 16. heinäkuuta 1959 Pudasjärvi) on suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti. Hän on toiminut Puolustusvoimien sotatalouspäällikkönä Pääesikunnassa vuoden 2018 alusta. Sitä ennen hän toimi Puolustusvoimien logistiikkalaitoksen ensimmäisenä johtajana 2015–2017. Sitä edeltävissä tehtävissä hän on palvellut logistiikkapäällikkönä Pääesikunnassa, huoltopäällikkönä Maavoimien esikunnassa, esikuntapäällikkönä Puolustusvoimien/Maavoimien materiaalilaitoksen esikunnassa, komentajana Helsingin Ilmatorjuntarykmentissä, Oriveden asevarikon päällikkönä, vanhempana osastoupseerina Helsingin ilmatorjuntarykmentissä, osastopäällikkönä Ilmatorjuntakoulussa ja patterinpäällikkönä Oulun Ilmatorjuntapatteristossa.
Rotosella on kokemusta YK:n rauhanturvatehtävissä (UNPREDEP) entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa, jossa hän toimi Pohjoismaiden yhteisessä pataljoonassa (NORDBAT) pataljoonaupseerina sekä apulaiskomentajajana (UNTSO) Lähi-idässä.
Rotonen valmistui Sotakorkeakoulusta vuonna 1991. Hän on opiskellut Italiassa NATO Defense Collegessa ja Yhdysvalloissa Naval Postgraduate Schoolissa. Rotonen ylennettiin prikaatikenraaliksi vuonna 2012, kenraalimajuriksi vuonna 2014 ja kenraaliluutnantiksi 2018.
Venezuelanpeukaloinen

Levinneisyys

Venezuelanpeukaloista tavataan Venezuelassa ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 3 400 km². Lajin on kuvattu olevan melko yleinen ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Paratiisisaaren vangit

Kirjan tapahtumat

YK:n vuokraama lentokone haaksirikkoutuu myrskyssä Melanesian merialueella. 26 miestä ja 26 naista pelastautuu autiolle saarelle, mukana on suomalaisia metsätyömiehiä ja kätilöitä sekä ruotsalaisia terveyssisaria, muutama lääkäri, lehtimies sekä brittiläisen koneen miehistö.
Elämä saarella alkaa ankeasti, on liian kuuma ja ruokaa ei ole lainkaan. Koneen hylystä saadaan nostettua muun muassa ehkäisyvälineitä, kirveitä ja puukkoja. Pian käy selville, että saaren sisäosissa on käynnissä sota, ja ylitsepääsemätön vuoristo erottaa ranta-alueet siitä. Yhteisössä syntyy niin kieli- kuin poliittisia ja uskonnollisia riitoja. Vähitellen opitaan elämään saarella, hankkimaan ravintoa ja tekemään suojia. Rakastellaan, juhlitaan ja työskennellään ankarasti suunnitellen pelastautumista mitä mielikuvituksellisimmilla tavoilla.
Riikosten Valkjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,9 ha ja se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja se on enimmäkseen kuivaa metsämaata. Järven itä ja koillisrannoilla on neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tie yhdystieltä 2951.

Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Pätilänjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Karinjoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 151,7 metriä mpy. Järveen laskee yksi lyhyt metsäoja, mutta sillä ei ole laskuojaa.
Risto Hilpinen

Ilkka Risto Juhani Hilpinen (s. 9. maaliskuuta 1943, Lahti) on suomalainen filosofi. Hilpinen on toiminut Jyväskylän yliopiston filosofian professorina 1970-1971 ja Turun yliopiston filosofian professorina vuodesta 1972 vuoteen 1999. Nykyään Hilpinen työskentelee professorina University of Miamin filosofian laitoksella. Hän on tutkinut muun muassa induktiivisen tiedon teoriaa, ja hänen tutkimuksensa episteemisten ja deonttisten käsitteiden logiikan alalla ovat kansainvälisesti arvostettuja.
Hilpinen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1973.
Daavidintähti

Alkuperä

Daavidintähden alkuperästä ei ole tarkkaa tietoa. Arkeologisia todisteita sen käytöstä Israelissa kuningas Daavidin aikana tai paljon myöhemminkään ei ole. Kuusikannan sijaan vanhoissa juutalaisissa amuleteissa esiintyi usein viisikanta. Italialaiselta hautausmaalta on löytynyt daavidintähti juutalaisesta hautakivestä, joka voi olla peräisin 200-luvulta. Varhaisin juutalainen kirjallinen lähde, joka mainitsee tähden, on 1100-luvulta. Myös eräs vuodelta 1307 peräisin oleva Tanakh-käsikirjoitus on koristeltu daavidintähdellä. Sitä käytettiin aluksi luultavasti synagogien koristeluun. Kirjaimellinen nimi daavidinkilpi juontuu tähden muodosta, jonka voidaan katsoa muodostavan suojelevan kilven. Heksagrammia ovat käyttäneet myös muut kulttuurit jo kauan ennen juutalaisia. 
Vuonna 1354 Böömin kuningas Kaarle IV antoi Prahan juutalaisille punaisen lipun, jossa oli sekä daavidintähti että Salomon sinetti (viisikanta). Budapestin juutalaisten lippu puolestaan oli vuodesta 1460 alkaen kaksi daavidintähteä punaisella pohjalla. Ensimmäisessä hepreankielisessä rukouskirjassa, joka painettiin Prahassa vuonna 1512, on kannessa suuri daavidintähti. Vuonna 1648 juutalaiset saivat jälleen lipun tunnustuksena osallistumisesta kaupungin puolustukseen ruotsalaisia vastaan. Tässä lipussa oli punaisella pohjalla keltainen daavidintähti.
Juutalainen kansanperinne yhdistää kuvion Salomon kiveen tai Salomon sinettiin, joka oli kuningas Salomon käyttämä, paholaisia hallitseva taikavoimainen sinettisormus. Kuningas Daavidilla puolestaan oli perimätiedon mukaan taikakilpi, joka suojeli häntä vihollisilta. Ranskan vallankumousta seurasi Euroopassa syrjityille juutalaisille vapaampi kausi, ja he valitsivat daavidintähden kristittyjen ristiä vastaavaksi tunnukseksi. Eräs oletus tähden muodosta on seuraava: nimi Daavid koostuu heprean kielessä kolmesta merkistä, joista kaksi on dalet-kirjaimia. Daletin varhainen kirjoitusasu puolestaan muistutti kolmiota (samasta kirjaimesta kehittyi kreikan delta, Δ), joten kaksi kolmiota on saatettu liittää yhteen tähdeksi.
Jotkut ortodoksijuutalaiset eivät halua käyttää kuusikantaa sen okkultistisen käytön vuoksi. Se on kuitenkin tärkeä tunnus kabbalassa. Daavidintähti kaiverretaan usein juutalaisten hautakiviin. Muita juutalaisuuden varhaisia tunnuksia ovat šofar (pässinsarvi), lulav (palmunlehvä) ja menora (seitsenhaarainen kynttilänjalka). Daavidintähti on näitä kaikkia myöhäisempi.
Suomen Voimisteluliitto

Suomen Voimisteluliitto ry (ruots. Finlands Gymnastikförbund, eng. Finnish Gymnastics Federation) on suomalaisen voimistelun kattojärjestö. Se pyrkii edistämään suomalaisten voimistelu- ja liikuntaharrastusta. Liittoon kuuluu noin 370 seuraa, joissa on yhteensä noin 130 000 jäsentä. Suomen voimisteluliiton pääsihteerinä toimii Maria Laakso.
Liitto on Suomen Olympiakomitean jäsen.

Kilpailulajit

Suomen Voimisteluliiton jäsenseuroissa voi kilpailla mm. akrobatiavoimistelussa, joukkuevoimistelussa, kilpa-aerobicissa, miesten telinevoimistelussa, naisten telinevoimistelussa, TeamGymissä, rytmisessä voimistelussa, tanssillisessa voimistelussa sekä trampoliinivoimistelussa.
Ross Alexander

Ross Alexander (27. heinäkuuta 1907 – 2. tammikuuta 1937) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Brooklynissä, New Yorkissa. 
Alexander aloitti uransa Broadwaylla ja teki elokuvadebyyttinsä (The Wiser Sex) vasta vuonna 1932. Myöhempien elokuvien joukossa ovat Kesäyön unelma (1935) ja Kapteeni Blood (1935).
Alexanderin elämä päättyi itsemurhaan 29 vuoden iässä. Viimeinen elokuva, Ready, Willing and Able, ilmestyi vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Richard Waters

Richard A. Waters on yhdysvaltalainen multimediataiteilija, säveltäjä ja waterphone-soittimen kehittäjä. Nyttemmin hän on keskittynyt kuvataiteeseen ja on pitänyt useita näyttelyjä.
Asuttuaan välillä eri puolilla Yhdysvaltoja Waters asuu jälleen Ocean Springsissä Mississippissä, jossa hän on viettänyt lapsuutensa.
Portulacineae

Tuntomerkit

Kladin kasveilla on usein mukulamaiset juuret, ja niillä on usein myös kuivilla kasvupaikoilla kasvaville kasveille tyypillinen CAM-aineenvaihdunta (engl. Crassulacean Acid Metabolism), mikä tarkoittaa, että ilmaraot ovat auki öisin, jolloin veden haihtuminen on vähäisintä, ja niiden kautta tuleva hiilidioksidi sitoutuu orgaanisiksi hapoiksi, joista se auringon paistaessa vapautuu yhteyttämistä eli fotosynteesiä varten. Varren päällysketossa eli epidermissä on oksalaattikiteitä, ja myös limasoluja esiintyy. Ilmaraot ovat parasyyttisiä, so. apusolut ovat huulisolujen kanssa samansuuntaisia. Lehdet ovat enemmän tai vähemmän meheviä eli sukkulenttisia, ja niiden kummallakin pinnalla on ilmarakoja. Kukat ovat enemmän tai vähemmän suojuslehtien eli brakteolien (mahdollisesti verholehtien) sisällä. Kehälehdet ovat terälehtimäisiä. Emiön vartalo on harittavahaarainen.
Kladin ikä lienee noin 50 miljoonaa vuotta ja se on mahdollisesti syntynyt Etelä-Amerikassa.
Esa Lukala

Esa Arvo Lukala (s. 27. heinäkuuta 1945 Turku) on suomalainen muotisuunnittelija ja kuvataiteilija. Hän teki yli 30 vuoden uran suomalaisen vaatetusteollisuuden parissa, nimettiin Vuoden muotitaiteilijaksi 1990 ja sai Kultainen vaatepuu -palkinnon 1995.
Lukala opiskeli 1967–1968 Turun Piirustuskoulussa ja 1968–1972 vaatesuunnittelua ja valokuvausta Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän osallistui moniin kuvataiteilijoiden yhteisnäyttelyihin, mutta valitsi sitten leipäpuukseen vaatesuunnittelun.
Esa Lukala on suunnitellut nahkavaatteita muun muassa Friitalalle ja Satanahalle. 1970-luvun loppupuolen hän toimi suunnittelijana kankaanpääläisessä Reimassa ja 1980-luvulla kuopiolaisessa Piretta-P.T.A.:ssa, jossa teki Avenue-mallistoja naisille ja St. Jacques -mallistoja miehille. 1980-luvulla Lukala uudisti puolustusvoimien, rajavartiolaitoksen ja taksinkuljettajien virkapuvut. Hän on suunnitellut vaatteita myös muun muassa Oratopille ja Luhdalle sekä koruja Turun Hopealle ja Kultateollisuudelle.
Kuvataiteilijana Lukala yhdistää valokuvaa, piirtämistä ja maalausta usein metallipinnalle ja kuvaa urbaaneista kaupunkimiljöistä löytämiään aiheita. Hän on työskennellyt residenssiapurahalla New Yorkissa 1993, 1997 ja 2003.
Esa Lukala on toiminut myös opettajana Lahden muotoiluinstituutissa.
Esa Lukalan veli on lavastaja Juha Lukala. Heidän isänsä oli taidemaalari Arvo Lukala.
Cryptosporidium

Leviäminen ja sairauden tarttuminen

Sairaus on hyvin tarttuva. Cryptosporidium leviää tartunnan saaneen isäntäeläimen ulosteen välityksellä joko suoraan tai välillisesti ulosteiden saastuttaessa juomavettä, uimavettä tai elintarvikkeita. Se voi myös tarttua suoraan ihmisestä toiseen tai eläimestä ihmiseen. Alkueläin leviää siis aina ihmisen tai eläimen, lemmikkieläimet ja tuotantoeläimet mukaan lukien, ulosteista, joissa on ookystia, paksukuorisia kestomuotoja, jotka kestävät ympäristöä hyvin myös isäntäeläimen ulkopuolella. Leviäminen tapahtuu helposti, jos eläimet pääsevät viljelyksille tai marja- ja hedelmätarhoja kastellaan saastuneella vedellä.
Marraskuussa 2008 todettiin ensimmäinen Cryptosporidium-alkueläimen aiheuttama epidemia Suomessa. Tampereella ja Kirkkonummella sairastui yhteensä noin 90 ihmistä loka-marraskuussa 2012.

Kryptosporioosin oireita ja sairauden hoito

Kryptosporidioosin oireita ovat raju vesiripuli, johon voi liittyä kuumetta, päänsärkyä, lihaskipuja, vatsakramppeja ja pahoinvointia. Tauti voi olla myös oireeton. Oireet alkavat yleensä 3–14 vuorokauden kuluttua tartunnasta ja kestävät yleensä 2–4 vuorokautta. Taudin kantajuus kestää ripulin loppumisen jälkeen 1–2 viikkoa, joskus jopa kaksi kuukautta.
Oireet häviävät yleensä itsestään, ja hoitona onkin oireiden mukainen hoito. Vesiripulin nestehukka korvataan nestehoidolla. Vakavissa infektioissa käytetään erityisluvalla määrättävää nitatsoksanidi-lääkettä.

Leviämisen estäminen

Pastörointi, kuumentaminen 60–70 celsiusasteeseen, kuivaaminen sekä pakastaminen tuhoavat ookystat. Hygieeniset työskentelytavat ja hyvä käsihygienia ehkäisevät ristisaastumista (käsittelyn aikana käsittelijästä tai toisesta elintarvikkeesta saastuminen). Eläinten pääsy viljelyalueille tulee estää. Vihannesten ja marjojen kasteluun sekä tuotteiden puhdistamiseen ja käsittelyyn käytettävän veden tulee olla puhdasta.
Halsjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,2 metriä mpy.
Jari Leppä

Yksityiselämä

Leppä on ollut vuodesta 2002 naimisissa agrologi ja opettaja Katriina Lepän kanssa. Heillä on yksi lapsi. Sotilasarvoltaan Leppä on majuri (2014). Lisäksi Leppä on innokas kesäteatterin harrastaja ja näyttelee joka kesä Koirakiven kesäteatterin lavalla.
Sanctifica

Historia

Vuonna 1996 kitaristi Hubertus Liljegren ja rumpali Daniel Thelin perustivat Sanctifican. Pian yhtyeeseen liittyi basisti Alexander Orest. Yhtye soitti aluksi death metalia mutta se vaihtui pian toiseen elementtiin: Alexander jätti basson Jonathan Janssonin vastuulle siirtyi vaikuttamaan kosketinsoittajana ja yhtyeen tyyli vaihtui black metaliksi.
Sanctifica äänitti ensimmäisen demonsa, In the Bleak Midwinterin Studio Berghenissä lokakuussa 1997. Se julkaistiin EP:nä vuonna 1998. Sen jälkeen Henrik Georgsson liittyi yhtyeeseen toiseksi kitaristiksi laajentaen musiikillisia mahdollisuuksia.
Ennen vuosituhannen vaihdetta Aron Engberg tuli Alexanderin tilalle kosketinsoittajaksi. Talvinen black metal vaihtui kaoottisemmaksi. Sanctifica meni jälleen studioon äänittämään uutta materiaalia tuottajanaan Mick Nordström.
Levytyssession tuloksena oli debyyttialbumi Spirit of Purity, jonka julkaisivat maaliskuussa suomalainen Little Rose Productions ja C.L. Music & Publishing (nykyään Rivel Records). Julkaisua seurasi esiintymiset Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa. In the Bleak Midwinter EP julkaistiin uudelleen split-CD:nä ruotsalaisen Pantokratorin kanssa.
Spirit of Purity sai kiitettäviä arvosteluja ja se innoitti Sanctificaa kehittämään soundiaan. Hallittuaan black metalin soiton he päättivät siirtyä vähemmän kokeilluille alueille. Musiikin rankkuus rauhoittui jättäen tilaa kokeilevammalle soitolle ja monet äärimmäiset vokalisoinnit korvattiin puhtaalla laululla. Myöhemmin vuonna 2001 yhtye meni jälleen studioon työstämään konseptialbumia Negative B, jonka tällä kertaa tuotti kitarataituri Carl Johan Grimmark.
Neljän kuukauden levyttämisen jälkeen Negative B viimeisteltiin tammikuussa 2002 ja julkaistiin maaliskuussa. Ensimmäisen kahden keikan ajan Björn Isacsson oli yksistään kitaran varressa kun Hubertus keskittyi lauluun. Toukokuussa laulajaksi tuli David Seiving Crimson Moonlightistä antaen Hubertuksen keskittyä kitaransoittoon ja satunnaiseen laulamiseen.
Kesällä 2002 Sanctifica soitti joitain menestyksekkäitä keikkoja Skandinavian eri festivaaleilla. Lokakuussa yhtye teki lyhyen kiertueen Suomessa esiintyen Turun, Helsingin ja Jyväskylän rockklubeilla. Kiertueen aikana Hubertus kuitenkin jätti yhtyeen ja siirtyi Crimson Moonlightiin.
Sanctifica hajosi lopulta vuonna 2003.
Reino Mantere

Reino Rafael Mantere (24. toukokuuta 1909 Tampere – ?) oli suomalainen Tampereella asunut kirjailija, joka vietti lapsuutensa Viinikan kaupunginosassa. Hän oli taksinkuljettaja ja työskenteli myöhemmin kuorma-auton- ja bussinkuljettajana. Mantere kuului jäsenenä 1950-luvun alussa Tampereen kaupunginkirjaston johtajan Mikko Mäkelän johdolla kokoontuneeseen Mäkelän piiriin.
Ahvenanmaan liikenne

Ahvenanmaan liikenteen erityispiirteisiin vaikuttaa maakunnan saaristoisuus. Sen seurauksena lauttaliikenne on maakunnalle tärkeää paitsi liikenteen näkökulmasta mutta myös työllistäjänä ja turismin näkökulmasta.

Tieliikenne

Ahvenanmaalla on maakuntahallinnon ylläpitämää maantieverkostoa n. 640 kilometriä. Siitä noin 577 kilometriä on päällystettyä. Maakuntahallinnon ylläpitämät tiet jaetaan maanteihin (ruots. landsvägar) ja seututeihin (ruots. bygdevägar). Muut maakunnan tiet ovat kuntien ylläpitämiä (ruots. kommunala vägar) tai yksityisiä. Tieverkostosta löytyy kaksi merkittävää liikennettä rajoittavaa osuutta. Ne ovat Färjsundin tunneli valtatiellä 2, jonka läpi saavat kulkea korkeintaan 4,20 metriä korkeat ajoneuvot, sekä Lemströmin kanavan ylittävä silta valtatiellä 3, jota avataan kesäisin. Se aiheuttaa liikenteelle katkoja. Näiden lisäksi maakunnassa on useita painorajoitettuja siltoja.
Ahvenanmaan maakunta on Liikenneviraston jälkeen suurin liikennealan toimija Suomessa.
Ahvenanmaan yleisnopeusrajoitus on 70 km/h. Yleinen taajamanopeusrajoitus taas on 30 km/h. Pääasiassa Ahvenanmaan nopeusrajoitukset noudattavat Ruotsissa tunnetumpaa käytäntöä, jossa rajoitusten ensimmäinen numero on pariton.
Ahvenanmaan tieverkoston tiet ovat pääasiassa punaista kiviainesta.

Linja-autoliikenne

Ahvenanmaan linja-autoliikenne on järjestetty lähes samalla tavalla aina vuodesta 1976 asti. Kaukoliikenteestä vastaavat Stadsbussen i Mariehamn, Viking Line Buss ja Williams Buss. Maakunnassa kulkee kahdeksan kaukolinjaa, jotka lähtevät pääasiassa säteittäin Maarianhaminan linja-autoasemalta. Maarianhaminan paikallisliikenteen kahdesta linjasta vastaa Viking Line Buss.
Ålandstrafiken vastaa Ahvenanmaan linja-autoliikenteen aikatauluista, bussikorteista ja muista vastaavista toiminnoista.

Rekisterikilvet

Ahvenanmaalaisilla autoilla on omat rekisterikilpensä. Niissä on valkoisella pohjalla kolme sinistä kirjainta ja kolme numeroa. Kaksi ensimmäistä kirjainta ovat aina ÅL.

Lossit

Ahvenanmaalla on kuusi maakuntahallinnon operoimaa lossilinjaa. Lisäksi on kaksi linjaa, joilla liikennöidään maakunnan omistamalla kalustolla, mutta toimijana on ulkopuolinen yrittäjä.

Risteilylautta- ja rahtilaivaliikenne

Ahvenanmaalle liikennöi kolme merkittävää risteilylauttayhtiötä. Viking Line, Eckerö-konsernin yhtiöt ja Tallink liikennöivät maakuntaan manner-Suomesta, Ruotsista ja Virosta päivittäin. Yhtiöistä kaksi ensiksi mainittua ovat ahvenanmaalaisia. Maakunnan merkittävin matkustajasatama on Maarianhaminan Västerhamn, jonka kautta kulkee vuosittain noin 2,5 miljoonaa ihmistä. Se on samalla Suomen kolmanneksi vilkkain matkustajasatama Helsingin ja Turun satamien jälkeen. Muita kansainvälisiä matkustajasatamia ovat Eckerö ja Långnäs. Ahvenanmaa ei kuulu Euroopan unionin tulliliittoon. Se mahdollistaa Ahvenanmaan kautta kulkeville laivoille verovapaan myynnin. Sen seurauksena pysähdys Ahvenanmaalle on lisätty mm. Helsingin ja Tukholman sekä Tallinnan ja Tukholman välisille linjoille, joille se ei aiemmin kuulunut. 
Ahvenanmaalle suuntautuu myös merkittävästi rahtiliikennettä. Sen tärkein satama on Lumparlandin Långnäs.
Fly (Flu-Bandin albumi)

Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Calle Björklund ja sanoittanut Frank Robson.
Euroopan metsäinstituutti

Euroopan metsäinstituutti, EFI (englanninkielinen nimi European Forest Institute) on kansainvälinen järjestö, joka edistää metsäalan verkostoitumista ja tarjoaa puolueetonta ja politiikan kannalta olennaista tietoa metsistä ja metsätaloudesta. EFI myös puoltaa metsien tutkimusta ja sen yhtenä tavoitteena on edistää metsäalan tutkimustiedon käyttöä Euroopassa. EFI:llä on vankka kokemus metsäalan tutkimushankkeiden koordinoinnista ja niihin osallistumisesta, tutkimusten julkaisemisesta ja metsäalan tapahtumien järjestämisestä. EFI on mm. osallistunut yhteistyökumppanina tai koordinoinut yli 30 Euroopan komission rahoittamaa projektia viime vuosien aikana. EFI on perustettu Euroopan maiden välisellä yleissopimuksella. Sen päämaja sijaitsee Joensuussa Yliopistokadulla Metla-talossa.
Guaraná Antarctica

Guaraná Antarctica on suosittu, brasilialaisen Companhia Antarctica Paulistan (nykyään osa AmBeviä) vuonna 1921 kehittämä guaranan makuinen virvoitusjuoma.
Suomessa maahantuojana toimii Bevetrade Oy, joka tuo virvoitusjuomaa Portugalista.
Lars Näsman

Jalkapalloura

Suomenruotsalaiselle Näsmanille oli luonteva valinta aloittaa jalkapallon pelaaminen synnyinkaupunkinsa ruotsinkielisessä seurassa, VIFK:ssa. Hän edusti seuraa vuosina 1960–1964. Vuodet 1965–1968 Näsman edusti lahtelaista Upon Palloa (myöhemmin FC Kuusysi). Lahdesta hän siirtyi vuonna 1969 ammattilaiseksi Alankomaihin, SC Cambuur-Leeuwardenin joukkueeseen. Hän oli Hull Cityssä pelanneen Mauno Rintasen jälkeen toinen suomalainen ammattilaismaalivahti ulkomailla. Suomeen Näsman palasi vuonna 1971, seura oli helsinkiläinen HIFK, jossa hän sai heti ensimmäisellä kaudellaan SM-hopeaa. Tuo mitali jäi hänen ainoaksi jalkapallon SM-mitalikseen. HIFK:n jälkeen hän edusti vielä tammisaarelaista EIF:ää.
Näsman pelasi 34 ottelua Suomen A-maajoukkueessa vuosina 1965–1971 ja lisäksi kolme olympiajoukkueen maaottelua, kolme nuorten maaottelua, yhden B-maaottelun ja yhden poikien maaottelun. Hän sai Vuoden jalkapalloilija -palkinnon vuonna 1965 ja vuonna 1967 Urheilutoimittajain liiton vastaavan tunnustuksen. Vuonna 1964 Näsman palkittiin Suomen nuorten maajoukkueen parhaana pelaajana.

Jääpalloura

Jääpallossa Näsman saavutti SM-hopeaa vuonna 1964 VIFK:n joukkueessa. Hän pelasi VIFK:ssa kauteen 1966 asti ja sen jälkeen Lahden Reippaassa. Hän pelasi maajoukkueessa 20 ottelua, ja voitti MM-tasolla hopeaa 1967 ja pronssia 1969. Suomen vuoden jääpalloilijaksi hänet valittiin kahdesti, vuosina 1966 ja 1967.

Muuta

Tammisaaressa on vuodesta 1998 lähtien järjestetty Näsmanin muistoksi Lasse Näsman Cup, joka poikkeuksellisesti koostuu rangaistuspotkukilpailuista. Lars Näsman on jalkapalloilija Tanya Näsmanin isoisä.
Olostunturi

Olostunturi on Muonion kunnassa sijaitseva tunturi, joka kohoaa 524 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Olostunturilla sijaitsee hiihto- ja laskettelukeskus.
Tunturin huipulle on rakennettu puolenkymmentä tuulivoimalaa. Näiden viiden 600 kilowatin voimalan kokonaistuotantokapasiteetti on 3 megawattia. Vuoden 2010 lopussa Suomen tuulivoiman kokonaistuotantokapasiteetti oli 197 megawattia.
Oloksen alueella sijaitsee saksalaisten autotehtaiden talvitestausasema, joka tarjoaa paikallisille asukkaille työpaikkoja talvisin.
Alueella sijaitsee myös Madeojan lehtosuojelualue.