google/wiki40b huggingface dataset:
Vasteaika

Vasteaika on tapahtuman tai toiminnon aloitushetken ja palautteen saamisen välinen aika.

Näytöt

Vasteaika on muun muassa litteiden televisioiden ja tietokoneissa käytettävien plasma- tai nestekidenäyttöjen kuvanlaatua kuvaava suure. Vasteaika tarkoittaa pikselin muuttumista tummasta kirkkaaksi ja takaisin tummaksi, esim. gray to gray tai black to black. Mitä lyhyempi vasteaika on, sitä parempi kuvanlaatu on. Lyhyempi vasteaika tarkoittaa myös pehmeämmin liikkuvaa kuvaa ja ”haamu-efektiä” ei pitäisi ilmaantua.
Vasteaika ilmoitetaan millisekunteina. Nykyisten näyttöjen tyypillinen vasteaika vaihtelee välillä 1-10 ms, todella laadukkaat näytöt saattavat yltää alle kahden millisekunnin vasteaikaan. Jotkut valmistajat ilmoittavat vasteajan keskiarvona, joka sekoittaa helposti kuluttajaa.

Tietokoneet

Vasteaikaa käytetään myös kuvaamaan aikaa, joka kestää ennen kuin komentoon reagoidaan. Johdatus sovellussuunnitteluun -oppaan mukaan alle 0,1 s aika on välitön, alle 1 s nopea ja yli 10 s estää työntekoa. WWW-palveluiden yhteydessä vasteajalla tarkoitetaan aikaa, kauanko käyttäjän toimenpiteestä (linkin klikkaus) kuluu aikaa siihen, ennen kuin palvelu on ladannut uuden sivun.

Muut

Vasteaikaa käytetään myös yritysmaailmassa jonkin prosessin viivemittarina.
Maras (jengit)

Maras (yksikössä mara) tai marabuntas ovat Keski-Amerikan maissa olevia nuorista rikollisista koostuvia erittäin väkivaltaisia katujengejä. La mara-jengit harjoittavat kerjäämistä, huumekauppaa, prostituutiota, sieppauksia, murtovarkauksia ja murhaavat ihmisiä joko ryöstöjen yhteydessä tai palkkamurhina. Jengiläiset ovat 13-22-vuotiaita nuoria, mutta niitä ohjaa aikuisista koostuva johto. Tällöin mara-jengit ovat osa järjestäytynyttä rikollisuutta, kaupunkien katumafioita. Ihmiset pelkäävät jengien tekemiä surmia. Jengit ovat Keski-Amerikassa köyhyyttäkin pahempi ongelma, ja niiden katsotaan monesti saavan jalansijaa köyhyydestä. Mara-jengejä on muun muassa Guatemalassa, El Salvadorissa ja Hondurasissa. Jengiläisiä on Keski-Amerikassa satoja tuhansia. Niinpä Keski-Amerikan maissa onkin 2000-luvulla ollut käynnissä eräänlainen sisällissota jengejä vastaan, jossa viranomaisten otteet jengejä vastaan ovat jyrkentyneet, koventuneet ja muuttuneet osin laittomiksikin. Jengeihin kuuluminen saatetaan kriminalisoida. Jotkut yksityiset avustusjärjestöt yrittävät sopeuttaa jengiläisiä normaaliin elämään. Viranomaiset ovat käyttäneet erilaisia julkisia ja salaisia kovia keinoja kuten armeijaa ja kuolemanpartioita rikollisjengien kitkemiseksi.

Marojen synty

La Mara-nimellä kutsuttujen latinalaisamerikkalaistaustaisten jengien alkuperä on El Salvadorin sisällissotaa paenneiden Los Angelesiin muuttaneiden Keski-Amerikan siirtolaisten keskuudessa. Ensmmäinen mara, Mara Salvatrucha syntyi aluksi korttelin puolustamiseksi, sitten se muuttui rikolliseksi eli Mara 13.
Los Angelesissa syntyi myös edellisen kilpailija Mara 18. Yhdysvaltain hallitus alkoi karkottaa rikollisiksi tiedettyjä marojen jäseniä kotimaihinsa 1980-luvun alussa, ja niin mara-ongelma tuli Keski-Amerikaan ja levisi siellä räjähdysmaäisesti. Mara-jengeihn liittymisen syynä pidetään monesti suurkaupunkien köyhyyttä. Toisaalta jengit laajentavat jäsenpohjaansa painostamalla ja pakottamalla koululaisia liittymään niihin. Jengeillä on paikalliset, alueelliset ja valtakunnalliset päälliköt. Mara Salvatrucha on levinnyt Yhdysvaltoihin ja Espanjaan asti.

Hondurasin sota rikollisuutta vastaan

Hondurasissa on mara-jengeihin kuuluvia ja heiksi epäiltyjä kidutettu ja surmattu. Poliisi on väittänyt osaa jengiläisiin ja heiksi epäiltyihin kohdistamaansa avointa väkivaltaa jengitappelujen aiheuttamaksi. Vankiloissa on surmattu jengiläisiä. Viranomaisten epäillään myös hyökkäävän lain ulkopuolella peitetysti jengejä vastaan. He käyttävät jengisotia hyväkseen eliminoidakseen rikolliset pois.
Ilman hallituksen virallista lupaa toimii kuolemanpartioita, joiden ylläpitäjiä ei tiedetä. Niiden epäillään olevan kytköksissä maan poliisiin.
Hallitus ei ole suoraan tuominnut kuolemanpartioiden toimintaa, koska vuonna 2001 valittu presidentti Ricardo Maduro vaatii jengirikollisuuden suhteen nollatoleranssia ja on aloittanut sodan rikollisuutta vastaan. Osin tämä johtunee siitä, että Maduro menetti vuonna 2000 poikansa jengiläisten kidnappausyrityksessä.
Möhköfantti

Möhköfantti (engl. Heffalump) on fiktiivinen, elefanttia muistuttava olento A. A. Milnen Nalle Puh -tarinoissa. Alkuperäisissä kirjoissa möhköfanttia ei koskaan nähdä, mutta myöhemmissä Disney-elokuvissa otus on esiintynyt.
Milnen kirjoissa Nalle Puh ja Nasu yrittävät pyydystää möhköfanttia mutta eivät saa sitä koskaan ansaan. Vaikka möhköfanttia ei varsinaisesti nähdäkään, on Puh-kirjojen kuvittaja E. H. Shepard piirtänyt elefanttia muistuttavan möhköfantin kuvitukseksi lukuun, jossa Puh yrittää saada unta ja alkaa laskea lampaiden sijasta möhköfantteja. Kirjojen oikeudet nykyisin omistava Walt Disney Company on sittemmin tehnyt useita animaatioelokuvia, joissa möhköfantit esiintyvät. Vuonna 2005 valmistui elokuva Nalle Puh ja Möhköfantti, jossa esiintyi äitiään etsivä möhköfantin poikanen, Fantti. Elokuvassa se on kiltti olento, ja se ystävystyykin Puolen hehtaarin metsän asukkaiden kanssa, etenkin Ruun.
TV-sarjan Nalle Puhin uudet seikkailut suomenkielisessä dubbauksessa möhköfantteja kutsuttiin "kanttifanteiksi" (poikkeuksena jakso Möhköfantin ansa), mutta muissa suomennoksissa möhköfanteiksi.
Jussi Hakulinen

Ura

Hakulinen aloitti uransa Strix-yhtyeessä, joka lopetti toimintansa jo ennen hänen Yöhön liittymistään.
Kun Yö vuonna 1983 nousi suomirockin kärkeen, Hakulinen oli vasta 18-vuotias. Hän toimi yhtyeessä kosketinsoittajana, säveltäjänä ja sanoittajana. Hän myös lauloi itse muutaman Yön kappaleista, tunnetuimpina "Joutsenlaulu" ja "Yhden illan varietee". Samanaikaisesti Hakulinen vaikutti myös yhtyeessä Appendix Yön kitaristin Jani Viitasen ollessa armeijassa, jonka takia Yö ei voinut jatkaa aktiivista toimintaansa. Hän sanoitti Appendixin tunnetuimmaksi nousseen kappaleen "Ei raha oo mun valuuttaa", mutta erosi yhtyeestä jo ennen ensimmäistä keikkaa.
Henkilösuhteet Hakulisen ja Yön muiden jäsenen välillä olivat vaikeat, joten Hakulinen jätti myös tämän yhtyeen 1985. Hän lähti soolouralle ja julkaisi jo samana vuonna albumin Vaaleanpunainen majatalo. Hän myös perusti Kinsky-yhtyeen, joka hajosi vain parin vuoden jälkeen 1987. Tuossa vaiheessa musiikki jäi hetkeksi kokonaan, ja Hakulisella oli vaikeuksia uskoa enää uuteen nousuun. Hän keskittyi yksinomaan säveltämään ja sanoittamaan.
1990-luvun alussa Olli Lindholm halusi pyytää Hakuliselta anteeksi menneitä, minkä jälkeen tämä alkoi jälleen kirjoittaa Yölle kappaleita. Hän aloitti myös satunnaiset esiintymiset yhtyeen kanssa. 2000-luvun alussa Hakulinen osallistui Yön 20-vuotiskonserttikiertueelle ja on siitä asti ollut mukana kaikilla Yön kiertueilla ja paljon myös festivaaleilla. Hakulinen on kirjoittanut suuren osan Yön 2000-luvun hiteistä, ja 2000-luvun myötä yhtyeen suosio on taas noussut korkeaksi. Hakulinen on laulanut 2000-luvulla kaksi laulua Yön levyille: Nousevan auringon valoon (Kuolematon 2005) ja Hän katoaa (Loisto (albumi) 2009).
Vuonna 2011 Hakulisen ja Yön tiet erkanivat jälleen riidan takia. 1990-luvun alkupuolelta lähtien Hakulinen on jälleen julkaissut myös muutaman soololevyn.
Jussi Hakulinen on kirjoittanut useita suomirockin klassikkokappaleita, joista tunnetuimpiin kuuluvat Yön albumilta Nuorallatanssija löytyvä "Joutsenlaulu", "Likaiset Legendat 1" ja "Särkynyt enkeli" albumilta Varietee sekä 2003 julkaistun albumin Rakkaus on lumivalkoinen nimikappale.
Hakuliselle myönnettiin Pro Iskelmä -palkinto Iskelmägaalassa 14. helmikuuta 2010.
Hakuliselta leikattiin eturauhassyöpä syyskuussa 2017. Hän tekee kesällä 2018 duo-keikkoja tyttärensä Ellinoora Hakulisen kanssa.
Jussi Hakulinen oli naimisissa Sari Hakulisen kanssa vuoteen 2011. Nykyään hänellä on naisystävä, jonka kanssa elää Porissa.
August Šenoa

Elämä

Šenoa oli tšekkiläislähtöisen leipurin poika. Hänen sai intohimonsa taiteisiin vanhemmiltaan, sillä isä rakasti konsertteja ja teatteria ja äiti oli ahkera lukija. Šenoan isä ei oppinut koskaan serbokroatiaa, ja Šenoa itsekin teki ensimmäiset runonsa saksaksi.
Peruskoulutuksen Šenoa kävi Zagrebissa ja jatkoi sen jälkeen opiskelemaan oikeustiedettä. Hän kävi myös Wienissä lääketieteen kursseilla, mutta palasi oikeustieteen pariin Prahassa. Šenoa kertoi myöhemmin lapsilleen jättäneensä lääketieteen, kun oli joutunut tarkkailemaan amputaatiota. Piispa Josip Juraj Strossmayer myönsi Šenoalle stipendin Prahaan, missä hän hankki lisätuloja kirjoittamalla artikkeleita ja teatteriarvosteluja. Prahassa Šenoa tutustui myös nuoriin kirjailijoihin ja poliitikkoihin, jotka olivat innostuneet panslavismin ajatuksesta.
Valmistuttuaan Šenoa palasi Prahasta Wieniin. Siellä hän kirjoitti Glasonoša- ja Slawische Bläter -lehtiin. Varsinaisen kirjallisen uransa hän aloitti 1861. Šenoa palasi Zagrebiin 1866 ja aloitti siellä työskentelyn Prozor-lehden toimittajana. Hänet nimitettiin kaksi vuotta myöhemmin Kroatian kansallisteatterin taiteelliseksi johtajaksi. Šenoa toimitti vuodesta 1874 kuolemaansa asti Kroatian merkittävintä kulttuurilehteä Vienacia.
Šenoalla oli kuusi lasta, joista kolme kuoli kurkkumätään. Hän joutui jatkuvasti taistelemaan taloudellisesti perheensä elättämiseksi. Hän teki töitä Zagrebin maistraatin toimistossa, koska yksin kirjat eivät häntä elättäneet. Šenoa kuoli vuonna 1881 keuhkokuumeeseen, jonka oli saanut uuvuttuaan Zagrebin maanjäristyksen auttamistöissä.

Teokset ja merkitys

Šenoa keskittyi monissa artikkeleissaan ja teoksissaan Zagrebiin, sekä sen historiaan että nykyhetkeen. Hänen viisi historiallista romaniaan (Zlatarevo zlato, Čuvaj se senjske ruke, Seljačka buna, Diogenes ja Kletva) ovat hänen keskeisimpiä töitään. Oman aikaansa sijoittuvia romaaneja ja novelleja olivat muun muassa Mladi gospodin, Prosjak Luka, Branka ja Prijan Lovro. Romaanikirjailijana Šenoa oli käytännössä muotoilemassa kroatialaista romaanikirjallisuutta, ja hänen sanotaan luoneen Kroatiaan modernin lukijakunnan.
Šenoa aloitti uransa romantiikkaa edustaneille runoilla, jotka käsittelivät rakkautta tai olivat patriottisia. Moniin niistä sävelttiin myös musiikki. Šenoa runojen joukossa on myös historiallisia runoja. Hänen ainoa valmistunut näytelmänsä oli Ljubica, joka esitteli realismin kroatialaiseen teatteriin.
Šenoan merkitys Kroatian kirjallisuuden siirtymisessä romantiikasta realismiin oli suuri. Hän oli myös aikansa selkeästi merkittävin kroatialainen kirjailija. Kroatian kirjallisuushistoriassa on tapana nostaa aina yksi henkilö ajaltaan ylitse muiden, ja 1870-lukua on hyvällä syyllä kutsuttu ”Šenoan aikakaudeksi”. Hänen työnsä edustavat siirtymistä kansallisheräämisen romanttisista aiheista yhteiskuntaelämän vaikeuksien kuvaamiseen.
Hannah Morrison

Hannah Morrison on alankomaalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan sopraano.

Opinnot

Morrison syntyi Alankomaissa skotlantilais-islantilaiseen perheeseen ja opiskeli vuosina 1998–2004 laulamista sekä pianonsoittoa Maastrichtin musiikkiakatemiassa. Saatuaan diplominsa hän siirtyi Kölnin musiikki- ja tanssikorkeakouluun. Vuoden 2009 alussa hän siirtyi professori Barbara Schlickin opetukseen, joka johti konserttiesiintyjän tutkinnon suorittamiseen. Samoihin aikoihin Morrison suoritti musiikin maisterin tutkinnon esiintymisessä Lontoon Guildhall School of Music and Dramassa professori Rudolf Piernayn ohjaamana. Lisää oppia hän sai vielä mestarikursseilta, joita pitivät Evelyn Tubb, Anthony Rooley, Barthold Kuijken, Andrew Lawrence-King, Thomas Allen, Kiri Te Kanawa ja Matthias Goerne.

Ura

Morrison on kysytty solisti sekä oratorioesiintyjänä että yksinlaulujen tulkitsijana. Hän on ollut läheisessä yhteistyössä Sir John Eliot Gardinerin kanssa; tämän johdolla Morrison debytoi esittämällä Wolfgang Amadeus Mozartin sovituksen Georg Friedrich Händelin teoksesta Alexander's Feast Salzburgin festivaalilla vuonna 2013. Samana vuonna Morrison esiintyi vierailijana konserttisaleissa Barcelonassa, Kölnissä, Lontoossa (BBC:n nauhoittamana), Luzernissa, Pariisissa, Pisassa, Leipzigin Bachfestillä ja Aldeburghin festivaalilla (teoksilla Johannes-passio, BWV 245, ja H-mollimessu, BWV 232, Johann Sebastian Bach). Morrison esiintyi vuonna 2013 myös BBC Promsilla. Hän on Bachin ja Händelin teosten ohella tulkinnut muun muassa Claudio Monteverdin, Robert Schumannin ja Johannes Brahmsin tuotantoa. Hän on levyttänyt muun muassa Felix Mendelssohn-Bartholdyn lauluja Hyperion-levymerkille.
Morrison on esiintynyt säännöllisesti vierailijana Paul Agnewin ja William Christien johtaman Les Arts Florissants -kokoonpanon kanssa. Yksinlauluresitaaleissa hän on tehnyt säännöllisesti yhteistyötä eteläafrikkalaisen pianisti Lara Jonesin kanssa.
Bernhard Severin Ingemann

Bernhard Severin Ingemann (28. toukokuuta 1789 Torkilstrup, Falster, Tanska – 24. helmikuuta 1862 Sorø) oli tanskalainen kirjailija ja runoilija.
Ingemanin isä oli pappi ja hän kävi latinankoulua Slagelsessa ja tuli ylioppilaaksi 1086. Hän opiskeli filosofiaa Kööpenhaminan yliopistossa. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa "Digte" ilmestyi 1811 ja se sai hyvän vastaanoton. Ensimmäiset virtensä hän kirjoitti 1816 ja julkaisi ne kirjassa Julegave. En Samling af Digte.  Hänen runoissaan, näytelmissään ja historiallisissa romaaneissaan on aikakauden johtavan ajatussuunnan, romantiikan vaikutus tuntuva. Hän teki 1818-19 pitkän matkan Italiaan ja Ranskaan ja asettui sen jälkeen Sorön akatemian (kansan­opiston) opettajaksi. 
Ingemann kirjoitti lukuisia runoja ja näytelmiä sekä historiallisia romaaneja. 1910-luvulla hänen neljä Tanskan keskiaikaa kuvaavaa historiallista romaaniaan on suomennettu  Kuitenkin hänet tunnetaan ennen muuta virsirunoilijana. Tanskan kirkon virsikirjassa on 29 hänen kirjoittamaansa virttä. Suomen ev. - lut. kirkon virsikirjassa on kaksi: 30 Maa on niin kaunis (Suom. 1887, Hilja Haahti 1903)  ja 444 On yksi Isä meillä (Norj. Magnus Brostrup Landstad 1863, ruots. Edvard Evers 1902, suom. Per Boreman 1942, Anna-Maija Raittila 1984). Ruotsin kirkon virsikirjassa on kolme hänen virttään (60 On yksi Isä meillä, 297 Maa on niin kaunis (Suom. Hilja Haahti 1903, uud. virsikirjatyöryhmä 1997, 2000) ja 495 Idästä nousee päivän koi (Suom. William Snell 1968, Uud. suom. Niilo Rauhala 1996).
Ingemann on Suomessakin tunnetun hengellisen laulun ”Maa on niin kaunis” sanoittaja. Suomenkieliset sanat on tehnyt Hilja Haahti vuonna 1903. Ingemannin ystävä pappi Ferdinand Fenger pyysi, että tämä sepittäisi uudet sanat lauluun, jonka sävelmä on lähtöisin sleesialaisesta kansanlaulujen kokoelmasta ja jonka hän oli nähnyt eräässä saksalai­sessa lähetyslehdessä. Fenger mieltyi tähän kansanlaulun ”Schönster, Herr Jesu” sävelmään ja  pyysi B. S. Ingeman­nia kirjoittamaan sävelmään uudet sanat. Ne julkaistiin ensimmäisen kerran Dansk Kirketidene-lehdessä 1850. Virsi on Suomessa, Tanskassa ja Norjassa jouluvirsi, mutta Ruotsissa se on virsikirjan osastossa Pyhiinvaellus.
Tyyne Pyrhönen

Tyyne Martta Pyrhönen (4. tammikuuta 1908 Valkeala – 23. joulukuuta 1964 Mikkeli) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä Tyyne Häkkinen.
Pyrhönen kävi Työväen Akatemian 1924-1925 ja valmistui sitten vuonna 1930 kansakoulunopettajaksi Heinolan seminaarista. Hän toimi opettajana Anttolan Pitkälahden koulussa 1930-1949 ja Hartolan Rusin koulussa 1950-1953.
12. divisioona (jatkosota)

12. divisioona oli Helsingin sotilasläänin perustama divisioona. Sotilaslääni koostui ainoastaan Helsingin suojeluskuntapiiristä, joskin osa 12. divisioonan joukoista perustettiin Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiirissä. Helsingin suojeluskuntapiiri perusti joukkoja myös muille jatkosodan divisioonille.

Tappiot

Yhtymien Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten perusteella 12. divisioonan kokonaistappiot kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina olivat yhteensä 3 272 miestä, tosin koko divisioona lakkautettiin käytännössä tammikuussa 1942. Karjalankannakselle jääneet yksiköt alistettiin 18. divisioonalle.
Dutty Rock

Taustatietoa

Albumi menestyi paljon paremmin kuin Paulin edellinen albumi Stage One. Dutty Rock sijoittui Billboard 200 -listan 9. sijalle ja Britannian albumilistan 2. sijalle. Albumi sisältää myös Paulin listaykköshitit ”Get Busy” ja ”Baby Boy” (feat. Beyoncé). Albumin muut singlet olivat ”Gimme the Light”, ”Like Glue” ja ”I’m Still in Love with You”. Albumin kaikki singlet sijoittuivat vähintään kuuden parhaan joukkoon Britannian singlelistalla. Albumia myytiin ensimmäisellä viikolla 65 000 kappaletta, ja kaikkiaan sitä on myyty 6 miljoonaa kappaletta. Paul sai Dutty Rockista myös parhaan reggae-albumin Grammy-palkinnon.
J. F. Hellman

Johan Fredrik Hellman (3. lokakuuta 1854 Oulu – 13. marraskuuta 1917 Oulu) oli suomalainen maanviljelijä, kirjakauppias ja lestadiolaiseen herätysliikkeeseen kuulunut uskonnollinen kirjailija.
Hellmanin vanhemmat olivat makasiininhoitaja Fredrik Mauritz Hellman ja Henrika Karolina Cannelin. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1877 ja opiskeli sitten teologiaa Helsingin yliopistossa. Hellman toimi maanviljelijänä Oulunsuussa ja myöhemmin Oulussa kirjakauppiaana, kirjailijana ja kääntäjänä.
Vuosina 1891–1899 Hellman toimitti ja julkaisi Oulussa ilmestynyttä Röster från Sion -lehteä. Jo vuosina 1885–1887 hän oli toimittanut Oulussa ilmestynyttä Kristeligt månadsblad-kuukausilehteä.
Hellman julkaisi Oulussa 1899–1918 Kolkuttaja : totisen parannuksen ja eläwän uskon kannatuslehti nimistä kaksi kertaa kuukaudessa ilmestynyttä lehteä. Hellmanin suomentamia teoksia ilmestyi lehden liitteinä. Lehden ohessa ilmestyi 1907-1910 Kolkuttajan lähetyssanomia. Suomennosten ohella Hellman käänsi myös Lars Levi Laestadiuksen kirkkopostillan ruotsin kielelle.
Lunar Orbiter

Lunar Orbiter -ohjelma oli viiden miehittämättömän avaruusluotaimen sarja. Yhdysvallat laukaisi ne vuosina 1966-1967. Lentojen tarkoitus oli kartoittaa Kuun pintaa ennen Apollo-ohjelman kuulentoja. Kaikki viisi tehtävää onnistuivat, ja 99 % kuun pinnasta kuvattiin vähintään 60 metrin tarkkuudella.
Kolmen ensimmäisen tehtävän tarkoituksena oli kuvata 20 mahdollista laskeutumispaikkaa, jotka valittiin Maasta tehtyjen havaintojen perusteella. Neljännellä ja viidennellä tehtävällä oli tieteellisemmät tarkoitukset. Lunar Orbiter 4 kuvasi Kuun koko Maahan päin näkyvän puolen ja 95 % "pimeästä puolesta", ja Lunar Orbiter 5 suoritti loppuun pimeän puolen kuvaamisen.
Verneri Jokiruoho

Verneri Jokiruoho oli suomalainen työväenliikkeessä toiminut näytelmäkirjailija.
Jokiruoho toimi 1930-luvulla ohjaajana Tikkurilan työväenyhdistyksen näyttämöllä. Hänen kirjoittamiaan näytelmiä esitettiin työväenyhdistysten näyttämöillä eri puolilla Suomea ja ainakin "Atomipommia" todennäköisesti myös amerikansuomalaisten keskuudessa.
Jokiruohon näytelmän Voitetut sankarit esittäminen Orivedellä talvella 1923 kiellettiin oikeusministeriön määräyksestä.
Jokiruoho oli ammatiltaan maalari. Hän oli sisällissodan aikana punaisena joutunut vankileirille.
Syrjänalunen

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 137,5 metriä mpy.
Toni Bou

Toni Bou (s. 17. lokakuuta 1986 Piera, Katalonia, Espanja) on espanjalainen trial-kuljettaja. Hän on voittanut trialin maailmanmestaruuden ennätykselliset yksitoista kertaa vuosina 2007–2017. Trialin hallimaailmanmestaruuden hän on voittanut samaten yksitoista kertaa vuosina 2007–2017.
Christian Dvorak

Ura

Arizona Coyotes varasi Dvorakin 2014 varaustilaisuuden toisella kierroksella. Huhtikuussa 2015 hän solmi kolmivuotisen sopimuksen Coyotesin kanssa. Tuon jälkeen hän pelasi kaksi ottelua AHL:ssä Portland Piratesin paidassa, ennen kuin palasi London Knightseihin.
Kauden 2015–2016 alussa Dvorak nimettiin London Knightsin varakapteeniksi. Hän löy aiemmat ennätyksensä samalla kaudella saalistaen 121 tehopistettä.
Dvorak on edustanut Yhdysvaltoja vuoden 2016 nuorten MM-kisoissa, jossa hän auttoi joukkueensa pronssille.
Estuaari

Estuaari on  maa-alueen osittain suojaama jokisuualue, jossa yhden tai sitä useamman joen makea vesi sekoittuu suolaisen meriveden kanssa murtovedeksi.
Estuaareja on monen muotoisia ja kokoisia; niistä monet ovat lahtia, laguuneita tai vuonoja. Tyypillisesti ne ovat paljon leveämpiä kuin niihin laskeva joki ja levenevät merelle päin mentäessä. Kaikki lahdet, laguunit tai vuonot eivät kuitenkaan ole estuaareja – näiden perusominaisuus on nimenomaisesti makean ja suolaisen veden sekoittuminen.
Estuaareja esiintyy jokien suilla varsinkin alueilla, joissa vuorovesi on niin voimakas, että merivesi virtaa ajoittain joen uomaa pitkin päinvastaiseen suuntaan. Tästä syystä esimerkiksi Euroopassa estuaarit ovat yleisiä Atlanttiin, Pohjanmereen ja Jäämereen laskevien jokien suilla, mutta harvinaisia Itämerellä, Välimerellä ja Mustallamerellä. Monet nykyiset estuaarit ovat syntyneet jääkauden päättyessä, jolloin sulamisvedet nostivat meren pintaa niin, että jokilaaksot jäivät osittain merenpinnan alle.
Tunnettuja estuaareja ovat Pohjoiseen jäämereen laskevien suurten jokien kuten Obin ja Jenisein estuaarit, Pohjois-Amerikan Suurten järvien vedet keräävä Saint Lawrence -joen estuaari Quebecissa, Delawarenlahti ja Chesapeakenlahti Yhdysvaltain itärannikolla,  San Franciscon lahti sekä Puget Sound sen länsirannikolla sekä Rio de la Plata, Uruguay- ja Paranájoen yhteinen estuaari Argentiinan ja Uruguayn rajalla.  Eurooppalaisia estuaareja ovat mm. Thamesin estuaari sekä Trentin ja Ousen yhteinen estuaari Humber Englannissa, Saksassa sijaitsevat Elben ja Weserin jokisuut ja Ranskassa muun muassa Seinen ja Loiren estuaarit sekä Gironde, joka on Garonnen ja Dordognen yhteinen estuaari. Asovanmeri on Don- ja Kubanjokien yhteinen estuaari Mustanmeren reuna-alueella.
Itämerta voidaan myös pitää siihen laskevien jokien yhteisenä suurena estuaarina.
Estuaareihin muodostuu usein ainutlaatuisia ekosysteemejä, joiden eliöt ovat erikoistuneet elämään murtovesialueilla.
Viipiänjärvi

Maantietoa

Järven pinta-ala on 51 hehtaaria, se on 1,6 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,3 metriä mpy.
Tukikohta (taistelutekniikka)

Tukikohta on joukkueen puolustusasema. Joukkueen ryhmien puolustusasemat ovat pesäkkeitä. Joukkueiden muodostaman komppanian puolustusasemaa kutsutaan puolustuskeskukseksi.
Lapuan Kankurit

Lapuan Kankurit Oy on Lapualla toimiva perheyritys, joka kutoo kodintekstiilejä pellavasta, villasta ja puuvillasta.

Historia

Yhtiön perustivat vuonna 1973 kolmannen polven kutomoyrittäjä Juha Hjelt ja hänen vaimonsa Liisa. Nykyään pellavakutomoa johtaa heidän poikansa Esko Hjelt vaimonsa Jaana Hjeltin kanssa. Yritys on erikoistunut jacquard-kudontaan. Ensimmäisen polven kutomoyrittäjä oli Juha Hjeltin äidinisä Juho Annala, joka teki vuodesta 1917 lähtien Lankilankoskella muun muassa huopatossuja.

Tuotteet

Lapuan Kankureiden tuotevalikoimaan kuuluu muun muassa pöytä- ja kaitaliinoja, pyyhkeitä, saunatekstiilejä ja torkkupeittoja. 
Lapuan Kankurit otti vuonna 2010 uudelleen tuotantoon tekstiilitaiteilija Dora Jungin suunnittelemia pellavaliinoja, joita Tampellan pellavatehdas valmisti 1950-70-luvuilla. Yhteistyössä mukana Dora Jungin perillisten lisäksi on Tampereen Vapriikki-museo.
Lapuan Kankureille myönnettiin Taito-Finlandia 2014 palkinto Tampereella 14. marraskuuta 2014.

Julkisrahoitetut hankkeet

Lapuan Kankureille myönnettiin vuonna 2015 236 870 euron EU-rahoitus yrityksen tuotantokapasiteetin lisäämiseksi ja tehostamiseksi investoimalla kalustoon sekä digitalisoimalla yrityksen toimintaa. Suunnitelman mukaan hanke on toteutettu 31.12.2019 mennessä.