google/wiki40b huggingface dataset:
Exsurge Domine

Exsurge Domine (suom. Nouse, oi Herrani) on paavi Leo X:n (oikealta nimeltään Giovanni di Lorenzo de' Medici) asettama bulla, joka julkaistiin 15. kesäkuuta 1520 vastauksena Martti Lutherin opetuksiin, teeseihin ja niiden jälkeisiin kirjoituksiin, jotka asettuivat paavin näkemystä vastaan. 
Vaikka bullassa ei suoranaisesti tuomittu kaikkia Lutherin oppeja, siinä vaadittiin häntä korjaamaan 41 kohtaa. Osa korjattaviksi vaadituista kohdista on Lutherin 95 teesissä, osa muissa kirjoituksissa ja hänen nimiinsä pannuista puheista. Bullassa asetettiin myös aikaraja. Lutherin tuli alistua bullan vaatimuksiin 60 päivän kuluessa siitä, kun bulla oli julkaistu. Takarajana oli 10. joulukuuta 1520, mutta tuona päivänä Luther poltti kaanonin lain ja myös oman kappaleensa Exsurge Dominesta. Lutherin vastaus bullaan oli samalla reaktio katolisuuden puolustajan Johann Eckin toimiin. Eck oli eri puolilla Saksaa polttanut Lutherin kirjoituksia. Koska Luther ei noudattanut bullaa, paavi julkaisi pannabullan Decet Romanum Pontificem, jolla Luther asetettiin ekskommunikaatioon. 
Vatikaanin kappale asiakirjasta on edelleen Vatikaanin kirjastossa.
Paavi Leo X:n (oikealta nimeltään Giovanni di Lorenzo de' Medici) Medici-suku oli firenzeläinen mahtisuku 1200-luvulta 1700-luvulle. Sukuun kuuluu muun muassa kolme paavia, useita Firenzen ja Toscanan hallitsijoita sekä myöhemmin Ranskan kuningashuoneen jäseniä.  Medici-suvun jäsenet ansaitsivat kaupankäynnillä, erityisesti kangaskaupalla ja pankkitoiminnalla. Medicien pankki oli Euroopan arvostetuimpia ja menestyneimpiä. Pankkiiritoimintaa Mediceillä oli Italiassa, Genevessä, Lontoossa ja FlanderinBruggessa. 
Paavi Leo X:n suosi aneiden myyntiä ja aloitti niiden järjestelmällisen myynnin kaikissa yhteiskuntaluokissa.
Hikijärvi

Maantiede

Järven pinta-ala on 7,6 hehtaaria ja sen pituus on 950 metriä ja leveys 200 metriä. Järveen laskee yksi metsäoja ja sen luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa kolme kilometriä pitkä laskuoja Kirkkojärveen.
Järven rantaviiva on 2,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu lukiosia loma-asuntoja.
Steve McQueen

Terence Steven McQueen (24. maaliskuuta 1930 Beech Grove, Indiana, Yhdysvallat – 7. marraskuuta 1980 Ciudad Juárez, Meksiko) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnetuimpia elokuvia ovat Bullitt (1968), Papillon (1973), Suuri pakoretki (1963), 7 rohkeata miestä (1960) ja Liekehtivä torni (1974).
Ennen elokuvauraansa Steve McQueen palveli Yhdysvaltain merijalkaväessä vuosina 1947–1950. Vuonna 1952 hän aloitti opiskelut The Actors Studiossa. Kyseisenä vuonna noin 2 000 hakijan joukosta vain McQueen ja Martin Landau hyväksyttiin.
Läpimurto tapahtui Josh Randallina western-televisiosarjassa Wanted: Dead or Alive.
Steve McQueen ei koskaan voittanut Oscar-palkintoa vaikka oli yhden kerran ehdolla; tämä ehdokkuus tuli miespääosasta elokuvassa Tykkivene Jangtse-joella (1966).
Karismansa vuoksi Steve McQueen sai lempinimen King of Cool eli viileyden kuningas.

Yksityiselämä

McQueenin rakkaimpiin harrastuksiin kuuluivat moottoripyörät ja kilpa-autot. Hän myös aina luvan saatuaan ajoi itse omat stunttinsa autolla ja moottoripyörällä. Hänen laajaan autokokoelmaansa kuuluivat muun muassa Porsche 917, Porsche 908, Porsche 356, Ferrari 512, Ferrari 250 ja Jaguar D-Type. Vanhoja klassikkomoottoripyöriäkin hänellä oli yli 100 kappaletta. Häntä harmitti ettei hän koskaan saanut itselleen samanlaista Ford Mustang GT:tä, jolla hän ajoi Bullitt-elokuvassa.
McQueenin lapsuus ja nuoruus oli vaikea. Hänen vanhempansa olivat alkoholisteja ja hän joutui jo nuorena poikakotiin ja oli ajautua rikolliseksi, mutta pelastui näyttelijäkoulun avulla siltä. Hän oli naimisissa kolmesti, ensin vuosina 1956–1972 näyttelijä Neile Adamsin kanssa, vuosina 1973–1978 näyttelijä Ali MacGraw'n kanssa ja vuodesta 1980 aina kuolemaansa asti malli Barbara Mintyn kanssa. Hänen poikansa Chad McQueen ja pojanpoikansa Steven R. McQueen ovat myös näyttelijöitä. Chad on näytellyt muun muassa Karate Kid -elokuvissa ja Steven on näytellyt Everwood-sarjassa.
McQueen oli aktiivinen tupakoitsija ja hänen tiedettiin käyttäneen myös marihuanaa ja ekstaasia.
Steve McQueen sairastui mesotelioomaan eli erääseen harvinaiseen keuhkosyövän muotoon, jonka aiheuttajana pidetään yleensä asbestia. McQueen arveli sairastuttuaan, että hän oli altistunut asbestille ollessaan merijalkaväessä purkamassa eristyksiä laivasta. McQueen kuoli nukkuessaan sydänkohtaukseen leikkauksen jälkeen, jossa häneltä yritettiin poistaa syövän etäpesäkettä maksasta. Steve McQueenin tuhkat siroteltiin Tyyneen valtamereen.
Muumit Rivieralla

Tuotanto

Elokuvan budjetti oli yli 3,4 miljoonaa euroa, josta 800 000 euroa oli Suomen elokuvasäätiön tuotantotukea.

Vastaanotto

Muumit Rivieralla oli ilmestymisviikonloppunaan 10.–12. lokakuuta 2014 Suomen katsotuin elokuva noin 28 500 katsojalla ja jatkoi katsotuimpana myös toisella viikollaan. Vuoden loppuun mennessä elokuvan oli nähnyt jo yli 174 000 katsojaa. Kaikkiaan elokuvan näki Suomessa 178 389 katsojaa ja se oli vuoden 2014 kuudenneksi katsotuin elokuva.
Proletariaatti

Proletariaatti on omaisuutta vailla olevien yhteiskuntaluokka, köyhälistö. Työväenluokka on teollisen vallankumouksen aikana muodostunut käsite yhteiskuntaluokasta, joka ei omista tuotantovälineitä vaan ansaitsee elantonsa palkkatyöstä.
Rooman valtakunnassa proletariaatti oli Comitia centuriata -valtiosäännön mukaan alin varallisuusluokka, johon kuuluvien ihmisten, proletaarien, päätehtävän valtiossa katsottiin olevan lapsien (lat. proles) tuottaminen. Karl Marx ja Friedrich Engels tarkoittivat proletariaatilla ihmisiä, jotka saavat toimeentulonsa myymällä työvoimaansa kapitalisteille. Marxismissa työväenluokan ihminen, työläinen, on tuotantovälineet omistavaan luokkaan kuuluvan porvarin vastakohta.
Enäjärvi (Kouvola)

Järvet

Kylä sijaitsee Enäjärven ja Sanijärven rannoilla.
Enäjärven pinta-ala on 168 hehtaaria ja rantaviivan pituus on 10,2 kilometriä ja Sanijärven 89,4 hehtaaria ja 6,7 kilometriä.
Videopeliriippuvuus

Videopeliriippuvuudeksi kutsutaan liiallista digitaalista pelaamista, joka haittaa pelaajan elämää. Yleiskielisestä termistä huolimatta haitallista liikapelaamista ei ole lääketieteellisesti määritelty riippuvuudeksi. Ehdotus ongelman lisäämisestä käyttäytymis- ja mielenterveyden häiriöiden diagnoosijärjestelmä DSM:iin tehtiin vuonna 2007, mutta ehdotus hylättiin riittämättömän tutkimustiedon vuoksi. Ongelmallisen pelaamisen mittaaminen ja määrittely on hankalaa, sillä sitä ei voida mitata ainoastaan peliin käytetyllä ajalla. Haitallisen liikapelaamisen aiheuttamia ongelmia voivat olla esimerkiksi sosiaalisten suhteiden kaventuminen, uniongelmat, eristäytyminen muusta maailmasta ja masennusoireet. Maailman terveysjärjestön (WHO) mukaan videopeliriippuvuus on mielenterveysongelma ja se tulee olemaan osa ICD-11-luokitusta.
Runsaskaan pelaaminen ei välttämättä kerro riippuvuudesta, vaan kyseessä saattaa olla mielenkiintoinen harrastus. Keskeistä ongelmallisen pelaamisen erottamisessa on se, pystyykö pelaaja itse hallitsemaan omaa pelaamistaan ja pelaamisesta mahdollisesti aiheutuvia haittoja. Ongelmallinen pelaaminen ei kuitenkaan aina välttämättä näy päällepäin. Peliriippuvuus on usein käsitetty vain nuorten ongelmaksi, mutta sitä esiintyy kaikissa ikä- ja sosiaaliryhmissä.
Saijanjoki

Saijanjoki (ven. Во́лчья, Voltšja) on Vuoksen sivujoki Leningradin alueella Venäjällä. Sen pituus on 50 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 460 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Lempaalan mäiltä ja laskee Vuokseen Kiviniemen lähistöllä. Sen sivujokia ovat Tungelmajoki, Valkoja (Belaja) ja Petäjoki (Petrovka). Saijanjoen yläjuoksu toimi vuoden 1323 Pähkinäsaaren rauhasta lähtien Ruotsin ja Novgorodin sekä myöhemmin Suomen ja Venäjän rajajokena.
Arsenaatti

Arsenaatti on jokin yhdiste, joka sisältää arsenaatti-ionin, AsO₄³⁻. Arsenaatit muistuttavat hyvin paljon fosfaatteja. Oikeissa olosuhteissa voi muodostua arseenihappoa, H₃AsO₄, divetyarsenaatti-ioni H₂AsO₄⁻ tai vetyarsenaatti-ioni HAsO₄²⁻.
Skyr

Skyr on islantilainen rahkaa muistuttava hapanmaitotuote, joka on koostumukseltaan sakeampaa kuin jogurtti. Skyriä on valmistettu muissakin Pohjoismaissa, mutta nykyään se tunnetaan nimenomaan islantilaisen keittiön erikoisuutena.
Skyr valmistetaan pastöroimalla maitoa ja erottamalla siitä hera. Sen jälkeen se hapatetaan ja siitä poistetaan neste. Hapatteena käytetään toisenlaista maitohappobakteerikantaa kuin rahkan valmistuksessa, ja siksi skyr on maultaan pehmeämpää kuin rahka.
Perinteisesti valmistettua skyriä ei mausteta. Skyriä myydään kuitenkin myös esimerkiksi marjoilla tai hedelmillä valmiiksi maustettuna. Myös skyr-pohjaiset smoothiet ovat kasvattaneet suosiotaan. Skyrissä on korkea proteiinipitoisuus ja matala rasvapitoisuus: skyr sisältää noin 12 % proteiinia, 3 % hiilihydraatteja ja 0,5 % rasvaa.
Matkuslampi (Parkano)

Maantietoa

Matkuslammen vedenpinta oli 141,8 metriä merenpinnan yläpuolella ja se oli matala ja ruohottunut lampi. Nykyään se on tasaista avosuota, joka jää Hakavuoren ja viereisen hiekkaisen harjanteen väliin. Myllyluoma, joka lähti Hangasnevan reunalla sijainneesta Hangaslammesta, on nykyään kaivettu ohittamaan lammen suon kummaltakin puolelta. Hangaslampi oli matala ja umpeen kasvava lampi ja on nykyään tiheästi ojitettua ja metsittynyttä suota.  Liesilammen kaivettu laskuoja vetää kohti Myllyloumaa. Matkuslammen ojat on kaivettu lammen rantoja seuraten, joten niistä voi nykykartoista päätellä lammen enimmäismitat. Lampi oli siten 600 metriä pitkä ja 170 metriä leveä. Matkuslammen kierto-ojat yhtyvät lopuksi Vääräjokeen eli Luomaan. Matkuslammen rannat ovat autiot ja ympäristön tiet kulkevat joko läheiselle pellolle tai ohittavat sen eteläpuolelta matkallaan kylälle. Valtatie 3 ohittaa lammen 400 metrin etäisyydeltä.

Historiaa

Vanhoissa Parkanon tai Kihniön pitäjänkartoissa (tehtiin yleensä 1840–1870-luvuilla) Matkuslampi on piirrettu näkyviin ja merkitty samannimisenä kuin se on nykyäänkin. Kuivaston maatila on silloin sijainnut nykyisellä paikallaan, vaikka peltoala olikin vielä pieni. Lampeen laski oja, joka sai alkuunsa "Hongaslammesta", joka oli tuolloin suuri järvi. Liesilampi oli tuolloin vielä laskuojaton suolampare. Vääräjoen rantaniittyjä käytettiin heinäntekoon ja siksi kartassa ne on varattu Kuivasjärven kylälle. Kuivasjärven länsirantaa seuratsi tie, joka kääntyi lievästi Matkuslammen kohdalla ja jatkoi nykyiselle Jylhänkylän suuntaan.
Vuonna 1880 haki kruunun torppari Michel Michelsson Kuivaston maatilalta lupaa saada kuivattaa "Matkulammenjärven" ja saada käyttöönsä siitä syntyvät vesijättömaat. Päätö asiaan on annettu 10.12.1883. Vanhassa vuoden 1959 painetussa peruskartassa Matkuslampi on vielä piirretty sinisellä ruohottuneeksi lammeksi, johon Myllyluoma laski Hangassuolla olleesta umpeen soistuneesta Hangaslammesta. Myös Liesilammesta oli jo kaivettu laskuoja, joka yhtyi Myllyluomaan. Vääräjoki oli tuolloin piirretty pääuomaksi, joka lähti virtaamaan Matkuslammesta. Lammen ympärillä sijaitsivat Kuivaston maatilan peltoja.
Vuoden 1982 painetussa peruskartassa lammen ympärille oli kaivettu kokoavat ojat, joiden kautta Myllyluoman vedet ohjattiin ohi Matkuslammen suoraan Vääräjokeen. Kuivaston pelloista osa olivat tuolloin metsittyneitä, mutta kuistinkorven pelto on vielä nykyäänkin olemassa. Tämä tilanne on edelleen voimassa. Matkuslampi on edelleen puutonta avosuota eikä kuivattaminen ole edistynyt 1980-luvun tilanteesta.
Middle-earth: Shadow of Mordor

Vastaanotto

Middle-earth: Shadow of Mordor on saanut positiivisen vastaanoton. IGN antoi pelille arvosanaksi 9.3/10, Game Informer 8.25/10, GameSpot 8/10, GameTrailers 8.7/10 ja Eurogamer 8/10. Suomessa Gamereactor totesi pelin olevan "ehdoton ostos toiminnallisista seikkailupeleistä pitäville pelaajille" ja antoi arvosanaksi 8/10, Dome.fi antoi 4,5/5.
Peli on voittanut muun muassa Interactive Achievement Awards -palkinnon Vuoden seikkailupeli sekä Game Developers Choice Awards Vuoden Peli (Game of the Year).
Jonathan

Seurajoukkueura

Vuodet 2005-2010 Jonathan edusti Cruzeiroa. Ensimmäisen Série A-maalinsa Cruzeiron paidassa hän iski elokuussa 2007. Vuoden 2011 alussa Jonathan siirtyi Brasilian suurseuraan Santos FC:hen. Puolen vuoden aikana Jonathan voitti Santosin paidassa Copa Libertadoresin. Heinäkuussa 2011 Jonathan siirtyi Italian Serie A:n suurseuraan Inter Milaniin. Hän debytoi seuran paidassa syyskuussa 2011 Serie A:ssa US Palermoa vastaan. Kaudella 2011-2012 Jonathan debytoi myös Mestarien liigassa. Tammikuussa 2012 Jonathan siirtyi lainalle Serie A:ssa niin ikään pelanneeseen Parmaan. Hän pelasi seurassa kauden loppuun asti ja Parma oli hienosti sarjataulukon kahdeksas. Lainan jälkeen Jonathan palasi Interiin.

Maajoukkueura

Jonathan edusti maataan alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2003 Suomessa. Jonathan oli noissa kisoissa tärkeässä roolissa pelaten täydet minuutit muun muassa finaalissa Finnair-stadionilla Helsingissä, jossa Brasilia voitti Espanjan 1-0.
Fausto Romitelli

Fausto Romitelli (1. helmikuuta 1963 Gorizia – 27. kesäkuuta 2004 Milano) oli italialainen säveltäjä. Hän valmistui Milanon "Giuseppe Verdi" -konservatoriosta ja opiskeli sitten Accademia Musicale Chigianassa Sienassa ja Scuola Civicassa Milanossa. Vuonna 1991 hän muutti Pariisiin, jossa hän opiskeli uusia teknologioita IRCAM:ssa. Romitellin pääasiallinen innoituksen lähde oli ranskalainen spektrimusiikki, varsinkin Hugues Dufourt'n ja Gérard Griseyn tuotanto. Romitellin musiikkia ovat esittäneet muiden muassa InterContemporain, RAI:n kansallinen sinfoniaorkesteri ja Berliinin radion sinfoniaorkesteri. Säveltäjä sai tilauksia Ranskan kulttuuriministeriöltä, Radio Francelta, IRCAM:lta ja Gulbenkian Foundationilta.
Romitellin opettajien joukossa oli Franco Donatoni. Säveltäjä kuoli 41-vuotiaana syöpään.
Mikko Löytty

Mikko Löytty (s. 1961 Tampere) on suomalainen basisti. Hän on vaikuttanut muun muassa veljiensä Jaakko Löytyn ja Sakari Löytyn orkestereissa sekä yhtyeissä Pepe Ahlqvist & The Rolling Tumbleweed, Hurriganes, Herra Heinämäen Lato-orkesteri, Q.Stone ja SF-Blues. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Mikko Kuustosen, Heikki Salon, Dave Lindholmin, Jukka Tolosen, Pepe Ahlqvistin, Heikki Silvennoisen, Eero Raittisen, Janne Louhivuoren, Remu Aaltosen, Veli-Matti Järvenpään, Jarkka Rissasen ja Minna Kettusen kanssa. 
Tällä hetkellä Mikko vaikuttaa yhtyeissä Open Eye Band, joka on perustettu vuonna 2005 ja julkaisi elokuussa 2008 proge-vaikutteisen Screaming Baby -debyyttialbuminsa, ja vuonna Lohkare, joka on julkaissut pari levyä. Hän toimii myös bassonsoitonopettajana. 2000-luvulla Mikko Löytty on julkaissut neljä omaa sooloalbumia, Tänä iltana, Minkäs sille voi ja Koivu ja tähtiniitti ja Höyhen". Mikko Löytty on säveltänyt soololevyjen kappaleet itse.
Hänen musisointinsa alkoi veljesporukassa ja on jatkunut siinä tänne saakka. Mikon, Jaakon, Heikin ja Sakarin lisäksi veljessarjaan kuuluu myös tietokirjailija Olli Löytty.
Abel Ikonen

Abel Johan Ikonen (12. elokuuta 1887 Mikkelin maalaiskunta – 28. helmikuuta 1947 Mikkelin maalaiskunta) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat puuseppä Abel Ikonen ja Edla Fredfors.

Opinnot

Ennen jääkäriuraa Abel Ikonen kävi kansakoulun ja käsityöläiskoulun sekä opiskeli kirjaltajaksi. Hän suoritti Haminan taistelukoulun sisällissodan jälkeen vuonna 1918.

Jääkäriaika

Ikonen toimi kirjaltajana Mikkelissä ja noin neljä vuotta Itävallassa kunnes lähti matkaan marraskuussa 1915 laivalla Kotkan satamasta, määränpäänään Saksan Sassnitz.
Sieltä hän jatkoi matkaansa Libauhun ja liittyi 19. marraskuuta 1915 vapaaehtoisena Saksan armeijan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 15. marraskuuta pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan. Ikonen osallistui ensimmäisen maailmansodan taisteluihin itärintamalla Latviassa Misse-joella, Riianlahdella, Dumbessa ja Aa-joella. Libauhun palattuaan Ikonen suoritti lääkintäaliupseerikurssin vuonna 1917.

Suomen sisällissota

Abel Ikonen saapui jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918 Valkoiseen Suomeen, Vaasaan vääpeliksi ylennettynä. Suomen sisällissodassa hän toimi lääkintävääpelinä 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonassa ja osallistui taisteluun Tampereesta, missä hän haavoittui lievästi jalkaan 3. huhtikuuta 1918. Sodan loppuajan hän vietti Vaasan sotasairaalassa ja toipilaana.

Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen Ikonen palveli lääkintävääpelinä edelleen 2. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muuttui Porin jalkaväkirykmentti n:o 2:ksi, josta hänet siirrettiin 16. lokakuuta 1918 samanlaiseen toimeen Sortavalan rajavartioryhmän I pataljoonaan ja edelleen 2. huhtikuuta 1919 Terijoen rajavartiopataljoonaan sekä 15. maaliskuuta 1920 Käkisalmen läänin rykmenttiin. Hänet siirrettiin 21. huhtikuuta 1921 I Polkupyöräpataljoonaan, jonka nimi muutettiin myöhemmin Jääkäripataljoona 1:ksi. Abel Ikonen toimi lipunkantajana Helsingissä järjestetyssä Polkupyöräpataljoona 1:n lippujuhlassa 16. toukokuuta 1923, missä pataljoonan lippu vihittiin käyttöön. Juhlassa lippu-upseereina toimivat luutnantit A. Vanonen ja V. Hietala.
Eurooppatie E40

Eurooppatie E40 on pisin eurooppatie, jolla on pituutta noin 8 500 kilometriä. Tien läntisin pää on Ranskassa ja itäisin Kazakstanissa. Tie alkaa Pohjois-Ranskan Calaisista ja kulkee Belgian, Saksan, Puolan, Ukrainan, Venäjän, Länsi-Kazakstanin, Uzbekistanin ja Kirgisian halki Itä-Kazakstanin Ridderiin. Suurimmat tien varrella olevia kaupungit ovat Bryssel, Köln, Dresden, Wroclaw, Krakova, Lviv, Kiova, Harkova, Volgograd, Taškent, Samarkand, Biškek ja Almaty.
Tadjoura

Historia

Tadjouran historiaa tunnetaan vain katkonaisesti. Se kuuluu Tadjouran sulttaanikuntaan, joka on yksi afarien perinteisistä sulttaanikunnista ja ainoa, joka sijaitsee kokonaan nykyisen Djiboutin rajojen sisällä. Tadjoura mainitaan ensimmäisen kerran historiallisissa lähteissä al-Idrisinkirjoituksissa ja myöhemmin portugalilaisten tekemissä varhaisissa kartoissa. Ensimmäiset ranskalaiset alueella olivat sinne matkallaan Mochan eksyneitä purjehtijoita vuonna 1705. Ranska kiinnostui alueesta vasta seuraavan vuosisadan puolella Yhdistyneen kuningaskunnan otettua haltuunsa Adenin vuonna 1839. 11. maaliskuuta 1862 Tadjouran ja sen naapurisulttaanikunnat Rahayto ja Gooba'ad antoivat Obockin ankkuripaikan Ranskalle ja Obockin kuvernööri Leonce Lagarde solmi 21. syyskuuta 1884 protektoraattisopimuksen Tadjouran sulttaanin kanssa. Vuonna 1896 alue liitettiin Ranskan Somalimaan siirtomaahan.
Tadjoura on pitkään ollut tavaraliikenteen välietappi. Se oli pitkään Shoaan Etiopiaan kulkeneiden karavaanien lähtöpaikka ja hyötyi orjakaupasta Etiopiaan. Orjakauppa jatkui Tadjourassa aina ensimmäisen maailmansodan jälkeiseen aikaan. Orjakauppa katosi vasta Etiopian alettua säätää lakeja orjuutta vastaan 1920-luvulla. Maaliskuussa 1949 Tadjourasta tuli 13 000 km² käsittäneen hallinnollisen alueen pääkaupunki ja kaupungista tuli osa itsenäistä Djiboutia vuonna 1977. Tadjouran sulttaani Habib Ahmedin vuonna 1985 hänen hautajaisiinsa osallistui 40 000 henkilöä. Huomattavaa hautajaisissa oli maan somalitaustaisen presidentti Hassan Gouledin poissaolo. Djiboutin ajautuessa levottomuuksiin vuonna 1991 sulttaanin seuraaja Abdoulkader Houmedin kieltäytymistä yhteistyöstä hallituksen kanssa arvostettiin paikallisten keskuudessa. Nykyisin sulttaanin valta on kuitenkin lähinnä nimellinen.

Talous ja liikenne

Tadjouralaisten pääelinkeinoja ovat kalastus maan rannikolle, kauppa esimerkiksi khatilla, sekä paikalliset hallinnon virkamiesasemat. Jemeniläiset siirtolaiset harjoittavat myös pienimuotoista veneiden rakennusta. Tadjouran satamasta on lauttaliikennettä Djiboutin kaupunkiin ja muihin satamakaupunkeihin Punaisenmeren rannikolla Afrikassa ja Arabian niemimaalla. Kaupungin satamaan on tehty mittavia kunnostustöitä. Tadjourassa on myös lentokenttä.

Väestö

Tadjouran kaupungissa oli vuonna 2009 yhteensä 14 820 asukasta. Aluetta asuttavat afarit, jotka kuuluvat Ad'ali-, Hasooba-, 'Able-, Ayrolasso-, Songo Goda-, Ma'andiyta-, Seeka- ja Mafa-klaaneihin. Asukasluvun historiallista kehitystä on vaikea arvioida, mutta se lienee pyörinyt 3 000:n henkilön paikkeilla. Paikalliset harjoittavat islamin uskoa, johon on sekoittunut joitakin paikallisia uskomuksia, joiden merkitys on kuitenkin vähenemässä. Aikanaan uskottiin esimerkiksi vedenhenkiin (baddi maskin), mutta viimeisin uhraus niille tehtiin vuonna 1977. Tadjoura on tunnettu perinteisesti seitsemän moskeijan kaupunkina, mikä on alueelle epätavanomaisen monta.
Maaloula

Maantiede

Maaloula sijaitsee noin 60 kilometriä Damaskoksesta koilliseen ja 10 kilometriä Damskoksen ja Homsin väliseltä maatieltä länteen. Kaupunki on rakennettu hieman amfiteatterin tapaisesti aukkoon Qalamunvuorissa, jotka muodostavat Anti-Libanonvuorten viimeisen vuorijonon. Aukon toisella puolella on ylätasanko, josta johtaa kaksi solaa itse kaupunkiin.

Historia

Georgios Kyproslainen kirjoitti Maaloulasta käyttäen siitä nimeä Magloula ja mainiten sen olevan osa Libonin Foinikiaa. Yaqut al-Hamawi kirjoitti puolestaan Maaloulan olevan piirikunta eli iklim lähellä Damaskosta. 1600-luvulla kaupungissa toimi melkiittien ortodoksinen hiippakunta ja vuonna 1724 se liitettiin hallinnollisesti Saidnayaan. Osmanien joukot ryöstivät kaupungin vuonna 1850 näiden kukistaessa Baalbekin emiiri Muhammad Harfušin johtamaa kapinaa. Osa kapinallisten joukoista oli paennut kylään ilman sen asukkaiden suostumusta. Maaloulaa vastaan hyökättiin myös vuosina 1860 ja 1925.
Syyrian sisällissodan aikana kaupungin hallinnasta käytiin taisteluja kapinallisten ja Syyrian hallituksen välillä. Joulukuun 2013 jälkeen kaupunki vaihtoi käsiä vähintään neljään otteeseen. Osa kapinallisista kuului al-Qaedaan yhteyksissä olleeseen al-Nusran rintamaan ja 12 paikallista nunnaa otettiin panttivangeiksi. Nunnat vapautettiin maaliskuussa 2014 Qatarin välittämän vankeinvaihtosopimuksen jälkeen ja hallituksen joukot tukenaan Hizbollah valtasivat lopulta kaupungin saman vuoden huhtikuussa vallaten samalla muita alueita Qalamunvuorilla.

Kaupunkikuva

Toisen solan suulla on Pyhän Sergiuksen kirkko, jonka jotkin osat ovat peräisin Bysantin valtakunnan ajoilta.Muita kaupungin kirkkoja ovat Pyhän Leontiuksen kirkko ja Pyhän Eliaksen kirkko. Jälkimmäisestä on löydetty 300-luvulta peräisin oleva mosaiikki. Pyhän Theklan nunnaluostari kuuluu alueen tunnetuimpiin rakennuksiin. Monet rakennukset kärsivät vahinkoja sisällissodan taisteluiden aikana. Maaloula on ollut vuodesta 1999 Syyrian aielistalla Unescon maailmanperintöluetteloon.

Väestö

Maaloulan asukasluku vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan oli yhteensä 2 762. Osa kylän asukkaista on palannut taistelujen jälkeen, mutta osa on kadonnut. Kylän asukkaat ovat kristittyjä ja suurin osa heistä on kreikkalaiskatolilaisia eli melkiittejä. Kylässä puhutaan läntistä nykyarameaa, jota puhutaan vain yhteensä kolmessa kylässä Syyriassa. Kaksi muuta kylää ovat Bax'a ja Gubb'adin, mutta niiden asukkaat ovat nykyisin muslimeja.
Francistownin roomalaiskatolinen hiippakunta

Historia

27. kesäkuuta 1998 perustettiin Francistownin apostolinen vikariaatti erottamalla se Gaboronen hiippakunnasta. Vuonna 1999 siihen kuului 9 seurakuntaa ja 17 262 jäsentä, käsittäen 2,4% alueen väestöstä. Vuonna 2010 seurakuntia oli 17 ja jäseniä 19 094, 2,3% väestöstä. 2. lokakuuta 2017 antoi paavi Franciscus päätöksen vikariaatin muuttamisesta Francistownin hiippakunnaksi. Tuolloin seurakuntia oli 17, pappeja 26 ja jäseniä noin 17 000, 1,4% väestöstä.