google/wiki40b huggingface dataset:
Joutsenen veljekset

Joutsenen veljekset eli Karl Fredrik Joutsen (vuoteen 1883 Johnson, 19. heinäkuuta 1865 Kaarina – 1948) ja Anton Fabian Johnsson (1868 – 3. helmikuuta 1942 Helsinki) olivat suomalaisia Klondikessa menestyneitä kullankaivajia. Veljekset kuuluivat Johnsson-sukuun, joka oli lähtöisin Inkerinmaalta. Useimmat sukuun kuuluvat elivät 1700-luvun puolivälistä lähtien Varsinais-Suomessa ja Satakunnassa. Moni heistä vaikutti pappina, kanttorina, opettajana ja hallintomiehenä. 
Karl ja Anton olivat Turun Nummenpakalta kotoisin olevia sepän poikia. He myös sattuivat molemmat olemaan kultaryntäyksen aikaan Yhdysvalloissa. Siellä he tapasivat lokakuussa 1897 ja päättivät lähteä yhdessä vuolemaan kultaa Klondikeen, missä he muodostivat perustan omaisuudelleen, jota myöhemmin veljesten palattua synnyinmaahansa elokuussa 1905 laajennettiin entisestään erinäisillä sijoituksilla. Suurimman osan tästä omaisuudesta naimattomat veljekset lahjoittivat myöhemmin Turun yliopistolle, joka rakennutti niillä yliopistolle uuden kirjastotalon ja fysiikan-kemian laitosrakennuksen. Kirjastotalon seinällä olevasta Turun Suomalaisen Yliopistoseuran vuonna 1970 lahjoittamasta muistolaatasta löytyy teksti ”Tämä kirjastorakennus on rakennettu Alaskan kullalla, jonka K.F. Joutsen on kaivanut yhdessä veljensä kanssa ja lahjoittanut Turun yliopistolle 1948.” Veljekset lahjoittivat yliopistolle myös Alaskasta tuomansa 247 grammaa painavan kultahipun.
Brittiläinen (kissa)

Luonne

Tyypilliset brittiläiset ovat rauhallisia ja hiljaisia, mutta kuitenkin määrätietoisia metsästäjiä. Brittiläinen nauttii saadessaan ulkoilla, mutta sopeutuvaisena kissana se tyytyy myös sisäkissan elämään, kunhan sille tarjotaan sopivasti virikkeitä. Britit ovat maltillisia, itsevarmoja, vaatimattomia ja ystävällisiä.

Historia

Brittiläinen lyhytkarva kehitettiin 1880-luvulla englantilaisista koti- ja maatiaiskissoista. 1950-luvulla rotu melkein katosi, mutta elpyi pian, sillä sitten jalostamiseen käytettiin persialaisia. 1970-luvulla brittiläisiä vietiin Yhdysvaltoihin, jossa rodusta tuli nopeasti suosittu. Brittikissa on nykyisin Britannian rekisteröidyistä rotukissoista kolmanneksi yleisin.

Muuta

Noin 40 prosenttia brittiläisistä kuuluu veriryhmään B, joka on lyhytkarvaisilla kissoilla harvinainen. 
Sininen on brittikissojen suosituin väri. Hyväksyttyjä värejä on toistasataa, mm. valkoinen, musta, suklaa, lila, creme, kilpikonna, punainen, shaded silver ja golden sekä naamiovärit (colourpoint). Brittiläisiä on myös tabby-, täplikäs- ja tiikerikuvioisia.
HMS Indefatigable (R10)

Palvelus

Palvelukseen oton yhteydessä alus liitettiin koeajoja ja koulutusta varten Kotilaivastoon. Koeajoissa havaittujen vikojen vuoksi alus palautettiin telakalle.

Operaatio Mascot

HMS Indefatigable purjehti 1. heinäkuuta 1944 suojaamaan Yhdysvaltain armeijan joukkoja New Yorkista Clydeen kuljettavaa RMS Queen Elizabethia. Seuraavana päivänä Clydessa alukselle nousi 820 laivueen henkilöstö HMS Formidablelta. Clydestä molemmat tukialukset purjehtivat Scapa Flown pohjoispuolelle, jossa ne kohtasivat HMS Furiousin. Osasto, jonka muodostivat Kotilaivaston lippulaiva taistelulaiva HMS Duke of York, lentotukialukset HMS Indefatigable, HMS Formidable ja HMS Furious, risteilijät HMS Devonshire, HMS Kent ja HMS Jamaica sekä hävittäjät HMS Bulldog, HMS Nubian, HMS Verulam ja HMS Virago. ? lähti 14. heinäkuuta Scapa Flowsta kohti Nordkapia operaatiossa Mascot eli hyökkäykseen Norjassa Kaavuonossa piileksivää saksalaista taistelulaiva Tirpitziä vastaan.
Osasto saapui määrätylle koneiden ilmaanlähettämispaikalle hieman puolenyön jälkeen 17. heinäkuuta. HMS Indefatigablelta lähti tehtävää suorittamaan 23 Fairey Barracudaa, joihin kaikkiin oli asennettu 1 000 paunan pommit. Barracudien lisäksi alukselta nousi 1770 laivueen Fairey Fireflyt suojaamaan raskaassa kuormassa olevia koneita. Kohteessa koneita oli vastassa paksuun savuverhoon peittynyt Tirpitz sekä vahva ilmatorjunta. Koneet eivät havainneet saaneensa osumia kohteeseen. Yksi Barracuda joutui tekemään pakkolaskun tukialuksen vasemmalle puolelle, mutta hävittäjä HMS Verulam pelasti koneen miehistön merestä. Osasto saapui 19. heinäkuuta takaisin Scapa Flowhun.

Operaatio Turbine

HMS Indefatigablella jatkettiin miehistön koulutusta, kunnes se 2. elokuuta yhdessä HMS Furiousin, risteilijöiden HMS Berwickin ja HMS Jamaican sekä hävittäjäsuojan kanssa purjehti Scapa Flowsta suorittamaan operaatio Turbinea.

Tyynimeri

Telakalta palattuaan alus lähetettiin 19. marraskuuta 1944 Kaukoitään, missä sen tuli liittyä Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon. Aluksen saavuttua 10. joulukuuta Colomboon siitä tehtiin tukialus osaston lippulaiva.
HMS Indefatigableen osui 1. huhtikuuta 1945 kamikaze Okinawan taistelussa. Osuma tuli sillan reunaan ja se ei aiheuttanut merkittävää tuhoa. Neljätoista miehistönjäsentä sai kuitenkin surmansa. Viisi tuntia myöhemmin alus kykeni operoimaan lähes normaalisti.
Alus oli 2. syyskuuta Tokion lahdella Japanin virallisesti antautuessa.

Sodan jälkeen

Japanin antauduttua ja sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin kuljettamaan vapautettuja sotavankeja kotiutetettavaksi.  Se vieraili joulukuussa 1945 Uudessa-Seelannissa sekä tammikuussa 1946 yhdessä HMS Implacablen kanssa Melbournessa. Joukkojenkuljetukset jatkuivat, kunnes alus siirrettiin Britteinsaarille, jonne se saapui syyskuussa.
Alus poistettiin palveluksesta 1946, jolloin se sijoitettiin reserviin. Alus palautettiin palvelukseen vuoden 1950 alussa koululaivana. Se poistettiin uudelleen palveluksesta syyskuussa 1954. Alus myytiin romutettavaksi ja se saapui Dalmuiriin 4. marraskuuta 1956 romutettavaksi.
Carl Hayden

Carl Trumbull Hayden (2. lokakuuta 1877 – 25. tammikuuta 1972) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.  
Hayden syntyi Arizonassa. Hän loi erittäin pitkän uran kongressissa: hän edusti osavaltiotaan vuosina 1912–1927 Yhdysvaltain edustajainhuoneessa ja vuosina 1927–1969 senaatissa. 
Hayden ilmoitti aikeestaan vetäytyä kongressista 6. toukokuuta 1968 ja kuoli 94-vuotiaana vajaat neljä vuotta myöhemmin.
Jerry Quarry

Yleisnäkymää

Quarryn ottelutyyli ei ollut niinkään hyökkäävä, vaan hän oli nopea vastaiskijä, joka löi vastustajiaan mielellään vartaloon. Hän oli 1,83 metriä pitkä, ja ottelukunnossa hän painoi noin 88 kg.

Uran alku

Quarry tuli kansallisesti tunnetuksi voittamalla Kultainen käsine -kilpailun Madison Square Gardenilla vain 19 vuoden ikäisenä. Hän tyrmäsi kisoissa peräti 5 vastustajaansa. Quarry riisui paitansa vuonna 1965 ja voitti viisi ensimmäistä vastustajaansa, kuten Gene Hamiltonin Los Angelesissa. Ensimmäisenä vuonnaan hän voitti peräti 14 käymästään 15 ottelusta tyrmäyksellä yhden päättyessä pistevoittoon.

1960-luku

21:ssä ensimmäisessä ottelussaan Quarry hävisi ykköshaastajaksi rankatulle Machenille 1966. Vuonna 1967 WBA liitto järjesti haastajaturnauksen, jolla etsittiin ottelulupansa menettäneelle Muhammad Alille seuraajaa. Quarry pärjäsi hyvin, mutta hävisi Jimmy Ellisille.
Vuonna 1969 Quarry voitti Buster Mathisin ja pääsi haastamaan maailmanmestari Joe Frazierin. Quarry hävisi ottelun 7. erässä oltuaan sitä ennen pahasti alakynnesä jatkuvasti päällekäyvää vastustajaansa kohtaan.

1970-luku

Vuonna 1970 Quarry pääsi haastamaan Muhammad Alin, mutta hävisi silmäkulmien auettua niin pahasti, että hän tuskin näki eteensä.
Vuonna 1973 Quarry voitti kivikovat Ron Lylen ja Earnie Shaversin. Quarry pääsi myös ottelemaan Ken Nortonia vastaan, mutta hävisi kamppailun viidennessä erässä teknisellä tyrmäyksellä.
Tämän jälkeen Quarry otteli 1980 luvulla muutamia merkityksettömiä otteluita, ja lopetti pitkäksi aikaa nyrkkeilyn. Veri veti kuitenkin vuonna 1992 takaisin kehään. Ainokaisessa 1990 luvun ottelussaan hän hävisi Ron Cranmerille.

Hall Of Fame

Quarryn suuruus nyrkkeilijänä tunnustettiin vuonna 1995, kun hänet valittiin Boxing Hall of fameen. Hänen nyrkkeilyuransa saldoksi jäi 53-9-4, 32 tyrmäystä. Hänen veljensä Mike Quarry ja Bobby Quarry ovat myös olleet nyrkkeilijöitä. Mike hävisi Bob Fosterille tyrmäyksellä kevyen raskaansarjan titteliottelussa vuonna 1972. Bobby otteli 23 kertaa ja hävisi muun muassa Tommy Morrisonille ja George Foremanille.
Vuonna 1998 The Ring -lehti arvioi Quarryn 27 parhaaksi iskijäksi kautta aikojen.
Quarry kuoli vuonna 1999. Nyrkkeileminen oli aiheuttanut hänelle dementian.
Futarkia

Futarkia on ekonomisti Robin Hansonin kuvailema hallintomuoto, jossa valitut virkamiehet käyttävät ennustemarkkinoita hyväkseen määritellessään positiivisinta menettelytapaa.

Esimerkki ennustemarkkinoiden käytöstä

Hallinnolla on päätettävään pitäisikö tiettyä infrastruktuuriprojektia rahoittaa. Futarkiassa luodaan tällöin kaksi ennustemarkkinaa, joissa ihmiset lyövät vetoa onko bruttokansantuote isompi vai pienempi esimerkiksi vuoden kuluttua päätöksestä. Markkinan sulkeuduttua katsotaan kummalla vaihtoehdolla bruttokansantuote arvioidaan olevan suurempi ja tehdään päätös sen mukaan. Vuoden kuluttua on tiedossa oikea sen hetkinen bruttokansantuote. Tällöin ennustemarkkinoissa oikein arvioineet voittavat rahaa ja väärin arvioineet häviävät.
Lubomír Bauer

Lubomír Bauer (s. 21. joulukuuta 1947, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen hyökkääjä. Hän pelasi 18 kautena Tšekkoslovakian mestaruussarjassa 584 liigaottelua ja teki 147 maalia. Bauer pelasi Kladnon kuuluisassa huippuketjussa Eduard Novakin ja Milan Novyn kanssa 1970-luvulla. Hän pelasi kaudella 1971–1972 Tšekkoslovakian maajoukkueessa.
Iso Ahvenjärvi (Orivesi, Kutema)

Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,5 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.

Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Kutemajärven valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 158,2 metriä mpy.
Halvar von Fieandt

Halvar Magnus von Fieandt (11. maaliskuuta 1879 Nurmes – 12. toukokuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen lääkäri. Hän oli Suomen ensimmäisiä korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkäreitä, ja häntä arvostettiin niin praktikkona kuin tutkijanakin. Hän oli Helsingin yliopiston patologisen anatomian dosentti 1912–1913.
Palokunnantalo (Hämeenlinna)

Palokunnantalo on Hämeenlinnan VPK:n omistama rakennus Hämeenlinnan keskustassa. Vuonna 1893 valmistunut rakennus on edelleen alkuperäisessä käytössään. Palokunnantalo onkin eräs Suomen vanhimmista yhä toimivista paloasemista. Alakerrassa sijaitsevat VPK:n kalusto- ja varastotilat, hälytyskaluston tallit sekä miehistön oleskelutilat ja kuntosali. Talon yläkerrassa, jota myös vuokrataan yleiseen käyttöön, ovat juhlasali, vaatesäilytystilat sekä kahvio keittiöineen. Lisäksi talon takaosassa on letkutorni letkujen kuivausta varten. Myös Hämeenlinnan kaupungin palolaitos toimi rakennuksessa vuodesta 1925 vuoteen 1984. Palokunnantalo sijaitsee mukaansa nimetyn Palokunnankadun varrella samassa korttelissa Keskustalon ja raatihuoneen kanssa.
Ilmaisin

Ilmaisin ja anturi

Sanoilla ilmaisin ja anturi tarkoitetaan toisinaan samaa asiaa. Toisaalta anturi voidaan käsittää ilmaisimeen kuuluvana yksittäisenä komponenttina. Yleensä puhutaan kuitenkin lämpötila-anturista tai lämpömittarista eikä lämpötilailmaisimesta. Sen sijaan valon ja muun sähkömagneettisen säteilyn yhteydessä käytetään pääsääntöisesti sanaa ilmaisin. Myöskään hiukkasfysiikan ilmaisimista ei yleensä käytetä sanaa anturi.

Modulaation ilmaisin

Joitakin signaalin modulaatiota purkavia elektronisia kytkentäjä nimitetään myös ilmaisimiksi: katso FM-modulaatio ja AM-modulaatio.
San Franciscon sinfoniaorkesteri

San Franciscon sinfoniaorkesteri (engl. San Francisco Symphony) on San Franciscossa, Kaliforniassa toimiva yhdysvaltalainen sinfoniaorkesteri. Se piti ensimmäisen konserttinsa joulukuussa 1911. Nykyinen musiikillinen johtaja on Michael Tilson Thomas, joka on toiminut virassaan syyskuusta 1995 lähtien.
San Franciscon sinfoniaorkesterin yhteydessä toimiva San Franciscon sinfoniakuoro perustettiin 1973 ja San Franciscon nuoriso-orkesteri 1981. Vuonna 1999 San Franciscon sinfoniaorkesteri teki Metallican kanssa yhteistyötä, jonka tuloksena oli livelevy S&M. 
Gramophone-lehden raati sijoitti sanfranciscolaisorkesterin sijalle 13 vuoden 2008 orkesteriäänestyksessään.
Jesper Pettersson

Seuraura

Pettersson on Flemingsbergs IK:n kasvatti. Hän jakoi kaudella 2008–2009 J18-junioreiden II-divisioonassa joukkueensa sisäisen pistepörssin voiton Patrik Undinin kanssa tehoilla 6+7=13. Kaudella 2009–2010 Pettersson oli J18 Elitissä Flemingsbergin tehokkain puolustaja tehoilla 6+7=13. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Linköpings HC:n J18-junioreihin. Pettersson valittiin kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin parhaaksi puolustajaksi. Kaudella 2011–2012 hänet nimettiin seuran J20-junioreiden varakapteeniksi. Pettersson voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin mestaruuden.
Elokuussa 2012 Pettersson teki Linköpingin kanssa kaksivuotisen Elitserien-sopimuksen. Hän pelasi kaudella 2012–2013 liigassa 14 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3. Pettersson teki Elitserien-debyyttinsä 6. lokakuuta 2012 vieraissa HV71:tä vastaan. Hänen Elitserien-uransa avausmaali syntyi Petterssonin kuudennessa ottelussa 22. marraskuuta 2012 Timrå IK:ta vastaan. Hänen osumansa jäi Linköpingin 5-2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Pettersson keräsi ottelusta teholukeman +2. Hän pelasi kauden aikana myös yhden European Trophy -ottelun. Pettersson pelasi suurimman osan kaudestaan Linköpingin J20-junioreissa, joiden varakapteenina hän toimi. Pettersson edusti joukkuetta myös Junior Club World Cupissa, joka päättyi pronssiin. Hän oli tehoilla 4+4=8 turnauksen tehokkain puolustaja ja jakoi pistepörssin toisen sijan kolmen muun pelaajan kanssa edellään vain OHL-joukkue Sudbury Wolvesin Josh Leivo. Petterssonin varsinainen SHL:n (ent. Elitserien) tulokaskausi 2013–2014 toi hänelle 48 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen.
Philadelphia Flyers varasi "yli-ikäisen" (20 vuotta) Petterssonin seitsemännellä kierroksella 198. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Hän teki jo saman kesän heinäkuussa seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Pettersson pelasi kauden 2014–2015 kokonaan AHL-joukkue Lehigh Valley Phantomsissa, jossa tulokaskausi toi 51 runkosarjaottelussa tehot 2+5=7. Kauden 2015–2016 hän pelasi suurimmaksi osaksi ECHL-joukkue Elmira Jackalsissa. Otteluita Phantomsissa Petterssonille kertyi 24. Kauden 2016–2017 hän pelasi kokonaan Jackalsissa.
Kaudeksi 2017–2018 Pettersson palasi kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Djurgårdens IF:ään.

Muuta

Petterssonin isoveli Sebastian on pelannut hyökkääjänä Ruotsin alemmissa sarjoissa.
Louis (Evreux)

Elämäkerta

Päinvastoin kuin lukuisat aikalaisensa, Louis oli vakaasti rauhan puolesta toiminut ruhtinas. Hän puolusti vankkumattomasti omaa valtiotaan kirkon pyrkimyksiä vastaan sekä näin avusti veljeään Filip IV Kaunista tämän taistelussa paavi Bonifacius VIII vastaa.
Louis osallistui myös vuonna 1297 tehtyyn sotaretkeen Flanderia vastaan, Flanderin sotaretket uusiutuivat vuonna 1304 ja 1315. Hänen veljenpoikansa kuningas Filip VI korotti Exreunx’n päärikunnaksi vuonna 1316.
Interstellar Boundary Explorer

Interstellar Boundary Explorer (IBEX) on NASAn kehittämä tiedesatelliitti, joka kartoittaa aurinkokunnan ja tähtienvälisen avaruuden rajan. Se on osa NASAn Small Explorer -ohjelmaa. Se laukaistiin 19. lokakuuta 2008 Pegasus XL -kantoraketille Kwajaleinin atollilta.  Avaruuslennon pituus on kaksi vuotta.
Avaruuslennon toteutus on alkanut NASAn valittua se hakemuskilvassa toteutattavaksi ohjelmaksi. Sen toteutusta johtaa Southwest Research Institute. Mukana ohjelmassa ovat olleet Los Alamos National Laboratory ja Lockheed Martinin Advanced Technology Center. Nämä toteuttivat IBEX-Hi- ja IBEX-Lo-sensorit. Orbital Sciences Corporation rakensi avaruusaluksen. Hyötykuormaan kuuluu myös neutraaliatomi-instrumentti (ENA)
Luotain kuuluu ns. mikrosatelliittien ryhmään keveytensä vuoksi (paino ajoaineen kanssa 107 kg).
IBEX laukaistiin Marshallsaariin kuuluvalta Kwajaleinin atollilta Pegasus XL -raketilla. Raketti kuljettaa luotaimen LEO-radalle, mistä luotaimen oma ATK Star 27 -moottori siirtää sen lopulliselle Maata kiertävälle radalle. Lopullisella radallaan IBEX kiertää maapalloa huomattavan korkealla; radan apogeum on noin 320 000 kilometrin korkeudella. Lopullinen rata saavutettiin 12.11.2008
Luotaimen toimiessa sen energiantuotannosta vastaa aurinkokenno, joka tuottaa 116 W tehoa. Luotaimen tehonkulutus on normaalisti noin 66 W, josta tieteelliset instrumentit kuluttavat 16 W.

Lentorata

Avaruusalus on Aurinkoa kohti suunnattu pyörivä alus. Sen rata on hyvin elliptinen: radan korkeus on 5 000 km - 300 000 km. Mittaukset tehdään Maan magnetosfäärin ulkopuolella.
Lasse Kuusela

Lasse Uolevi Kuusela (7. kesäkuuta 1928 Helsinki– 8. heinäkuuta 2007) oli suomalainen laulaja. Ensimmäiset levytyksensä hän teki 1950-luvulla Matti Louhivuoren kanssa.
Jo nuoruudessaan kuorolaulua harrastanut Lasse Kuusela opiskeli yksinlaulua Martti Lohikosken johdolla tarkoituksenaan suuntautua taidelaulun alalle. Vuonna 1951 hän osallistui kuitenkin iskelmäkuninkuuskilpailuihin Georg Malmsténin kappaleella Musta Hermanni ja saavutti ensimmäisen sijan. Tämän jälkeen hän aloitti kiertueet harmonikkataiteilija Esko Könösen kanssa lähinnä Könösen silloisen kotikaupungin Joensuun seudulla, ja pian hän liittyi Matti Louhivuoren ja Metro-tyttöjen Toivelauluilta-kiertueryhmään, jossa hän toimi juontajana ja yhtenä laulajana. 1950-luvun mittaan hänen kiertue- ja työtovereikseen tulivat myös muiden muassa Reino Helismaa, Esa Pakarinen, Masa Niemi ja Olavi Virta. Kuuselan ensimmäinen oma levytys oli Toivo Kärjen ja Reino Helismaan ralli Sekajunan matkassa vuonna 1956. Kiertueiden loputtua Kuusela perusti oman yhtyeen ja opetteli samalla kontrabasson soiton. Henry Theelin jätettyä esiintymisensä vähemmälle 1970-luvulla Kuusela siirtyi Jorma Juseliuksen yhtyeen toiseksi laulusolistiksi Mikko Järvisen ohella ja esiintyi sen kanssa 1980-luvun puoliväliin saakka.
Haihtuminen

Haihtuminen tarkoittaa nesteen, yleensä veden muuttumista kaasuksi ja siirtymistä ympäröivään tilaan. Toisin kuin kiehumista, haihtumista voi tapahtua kaikissa lämpötiloissa. Haihtumista kuvaa suure haihdunta.
Veden kiertokulussa tavallista erilaisilta pinnoilta, kuten vesistöistä, maasta tai kasvillisuuden pinnalta, tapahtuvaa haihtumista kutsutaan evaporaatioksi. Haihtumista voi tapahtua myös osana kasvien elintoimintoja siten, että vesi kulkeutuu kasvin juurien ja varren kautta haihtuakseen lopulta ilmaan kasvin lehdiltä. Tällöin puhutaan transpiraatiosta. Yhteisnimitys näille on evapotranspiraatio eli kokonaishaihdunta.
Haihtumisen vastakohta on tiivistyminen, jossa kosteus tiivistyy ilmakehästä alustalle. Jos kiinteä aine siirtyy suoraan kaasuksi ilmakehään olematta välillä nestettä, puhutaan sublimoitumisesta. Vastaava kaasun asettuminen suoraan pinnalle kiinteäksi aineeksi on härmistymistä.
Atomaarisesta näkökulmasta ilmiötä voidaan tarkastella seuraavasti: kuvitellaan, että suurennetaan haihduttavaa pintaa niin, että vesimolekyylit tulevat näkyviin. Tasapainotilassa osa sinne tänne liikkuvista vesimolekyyleistä joutuu takaisin haihduttavalle pinnalle, mutta pinnalta irtoaa saman verran uusia vesimolekyylejä ilmaan. Tällöin pinnan läheinen ilma on kylläinen vesihöyrystä. Varsinainen haihdunta vaatii energiaa eli vesimolekyylien suurempia nopeuksia. Tämän voi havaita esimerkiksi suihkun jälkeen tuntuvana kylmyytenä: haihtuminen sitoo energiaa iholta. Jatkuva haihdunta edellyttää lisäksi ilman pystysuuntaista sekoittumista, sillä muuten haihduttavan pinnan läheinen ilma tulisi nopeasti vesihöyrystä kylläiseksi.
Bobby Riggs

Bobby Riggs (s. 25. helmikuuta 1918 Los Angeles – 25. lokakuuta 1995 Encinitas) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja.
Riggs voitti Wimbledonin tennisturnauksen kaksinpelin, nelinpelin ja sekanelinpelin vuonna 1939. Yhdysvaltain avointen kaksinpelin hän voitti vuosina 1939 ja 1941 sekä sekanelinpelin vuonna 1940.
Riggs valittiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 1967.
Sovinistiksi tunnustautunut Riggs hävisi itseään parikymmentä vuotta nuoremmalle Billie Jean Kingille kuuluisan ottelun vuonna 1973 rehenneltyään, ettei nainen voita häntä tenniksessä. Ottelusta on tehty palkittu televisioelokuva When Billie Beat Bobby 2001, jonka pääosia näyttelevät Holly Hunter ja Ron Silver.  Dokumentissa Battle of the Sexes (2017) on ottelusta jaksoja.
Audi R8

Yleistä

Audi R8:n konseptiversio Le Mans quattro esiteltiin keväällä 2003 Geneven autonäyttelyssä sekä samana syksynä Frankfurtissa. Marraskuussa 2005 Audi ilmoitti virallisesti, että tuotantoversio esitellään ja sen nimeksi tulee R8. Auto on perinyt nimensä viisinkertaiselta Le Mans -voittajalta, Audi R8 LMP:ltä.
Tuotantoversio on muodoiltaan hyvin paljon konseptiauton näköinen. Auto perustuu tekniikaltaan Lamborghini Gallardoon. Keskimoottorisille autoille tyypilliseen tapaan kuljettaja istuu varsin edessä suhteessa auton pituuteen. Auton etuosassa on Audille tyypillinen yksikehyksinen jäähdyttäjänsäleikkö ja takapäätä hallitsee kaksi suurta diffuusorin aukkoa. Takana on myös automaattisesti säätyvä spoileri.
Valmistus tapahtuu Neckarsulmin tehtaalla yhteistyössä Quattro GmbH:n kanssa. Laadun tarkastamiseksi autoja ei valmisteta 15 kappaletta enempää päivässä. Hintaluokaltaan auton sijoittuu Lamborghini Gallardon alapuolelle.
Auto on ollut alusta alkaen hyvä myyntimenestys. Esimerkiksi Ison-Britannian 400 kappaleen kiintiö myytiin useita kuukausia ennen markkinoilletuloa loppuun ja jonotuslistallekin otettiin 50 asiakasta.

Tekniikka

Auton painojakauma on 44/56. Voimansiirtovaihtoehtoja ensimmäisessä R8:ssa on kaksi: 6-portainen manuaali tai R-Tronic -sekventaalivaihteisto. Uudemmassa mallissa on vain kaksoiskytkintekniikalla toteutettu automaattivaihteisto. Auto on takavetoinen, mutta jos takarenkaat menettävät pidon, voimaa siirtyy eturenkaille tarvittava määrä. Lisävarusteena saa myös riisutun ohjaamon, jossa ei ole elektroniikkaa, pudottaen painoa 70 kiloa.
Auto on ensimmäinen sarjavalmisteinen auto, johon voi valita pelkästään LED-tekniikalla toimivat ajovalot (saatavana vuoden 2007 lopusta alkaen). Autossa on yhteensä 210 LED-valoa (ajovaloissa 24 ja jarruvaloissa 186). Samoin läpinäkyvän moottoripeiton alla oleva moottori on valaistu LEDeillä. Auton lisävarustelistalta voi valita myös LED-valaistun sisustuksen. Vuodesta 2015 alkaen autoon on saanut myös puoliksi lasertekniikalla toteutetut ajovalot.

Moottorit

Moottorivaihtoehtona oli aluksi 420-hevosvoimainen RS4:ssa käytetty V8. Tällä moottorilla auton tehopainosuhde on vain 3,71 kg/hv. Moottorin vääntöalue on varsin laaja, 90 % väännöstä on tarjolla 3 500–7 600 välisellä kierrosalueella. Rajoitin on asetettu 8 200 kierrokseen minuutissa.
Myöhemmin esiteltiin 525-hevosvoimainen 5,2 litrainen V10. 5,2 litran moottorilla varustetussa autossa huippunopeus on 316 km/h ja kiihtyvyys 0–100 km/h 3,6 sekuntia.
Zozo

Juoni

Sisällissodan runtelemassa Beirutissa pieni Zozo menettää perheensä ja päätyy isovanhempiensa luokse Ruotsiin. Siellä libanonilaista maahanmuuttajapoikaa kiusataan koulussa ja poika ajautuu rikosten teille. Tarina perustuu osin ohjaaja Josef Faresin omiin kokemuksiin maahanmuuttajana.
Törnin–Männistön asekätkö

Presidentin pikakivääri

Pikakiväärin perästä löytyi alun perin valkoinen ja siniraitainen nenäliina, jonka perusteella sotavuosina Törnin alaisena palvellut Tasavallan presidentti Mauno Koivisto tunnisti aseen: nenäliina oli hänen ja hän itse oli käyttänyt tätä asetta sotatoimien aikana. Liina oli jo hänen sitä viimeksi käyttäessään niin pehmeäksi kulunut, että se sopi hyvin aseen ulkoiseen puhdistukseen. Ase on näytteillä Sotamuseossa; samoin alkuperäinen nenäliina ja siitä presidentin kertoman perusteella tehty paperinen toisinto ovat samassa vitriinissä kuin ase.
Kätköpaikan tiehaara merkittiin nähtävyyskilvellä, kallionkolo erillisellä nimikilvellä ja lähelle sijoitettiin koko asekätkentäprosessia ja tätä erillistapausta käsittelevä taulu.