google/wiki40b huggingface dataset:
Henrik Holmberg

Henrik Johan Holmberg (3. tammikuuta 1818 Kökar – 23. joulukuuta 1864 Helsinki) oli suomalainen geologi ja luonnontieteilijä, Vuori-intendentinkonttorin (Vuorilaitoksen) ylimääräinen konduktööri vuodesta 1841.
Holmberg löysi vuonna 1845 Kemijoesta kultaa, ja hänet lähetettiin tutustamaan kullanhuuhdontaan Uraliin. Hän tutki vuosina 1847 ja 1848 Kuusamossa jokien kultapitoisuutta. Vuosina 1850–1852 hän oli Pohjois-Amerikassa Sitkan saaressa tekemässä luonnontieteellisiä ja kansatieteellisiä tutkimuksia. Hän keräsi siellä ollessaan 19 000 hyönteistä ja lahjoitti ne Helsingin yliopistolle. 1850-luvun lopulla hän tutki Ruotsin ja Norjan kalastusoloja, ja hänet nimitettiin 1860 Suomen ensimmäiseksi kalastuksenvalvojaksi. Hänen teoksensa Förteckning och afbildningar af finska fornlemningar (1863) oli ensimmäinen esitys Suomen kivi- ja pronssikautisista muinaislöydöistä.
Nukleofiilinen aromaattinen substituutio

Nukleofiilinen aromaattinen substituutio on aromaattisille yhdisteille tapahtuva substituutioreaktio, jossa lähtevä ryhmä korvautuu jollain nukleofiililla. Nukleofiilinen aromaattinen substituutio voi tapahtua usealla eri mekanismilla.

Mekanismit ja reagenssit

Nukleofiilisellä aromaattisella substituutiolla on lähtöaineesta ja käytettävistä reagensseista riippuen kuusi eri mekanismia. Näitä ovat additio-eliminaatiomekanismi eli SNAr-mekanismi, SN1-mekanismi, bentsyynimekanismi eli eliminaatio-additiomekanismi, siirtymämetallien katalysoimat nukleofiiliset aromaattiset substituutiot, radikaalimekanismi ja mekanismi, jossa lähtevänä ryhmänä on vety (engl. vicarious nucleophilic substitution). Näistä tyypillisimmät mekanismit ovat additio-eliminaatiomekanismi ja SN1-reaktio.

Siirtymämetallien katalysoimat nukleofiiliset aromaattiset substituutiot

Monet siirtymämetallit katalysoivat nukleofiilisiä aromaattisia substituutioreaktioita ja käytetyimpiä ovat kuparin yhdisteet. Nukleofiilina reaktiossa voivat toimia esimerkiksi amiinit, alkoksidit, karboksylaatit ja tiolaatit. Mekanismissa kupari korvaa halidin aromaattisesta yhdisteestä hapettavalla additiolla, ja muodostuva aryylikupariyhdiste hajoaa pelkistävällä eliminaatiolla, jolloin muodostuu kuparin halogenidi ja aromaattinen yhdiste, jossa lähtevänä ryhmänä toimiva halogenidi on korvautunut nukleofiililla.
Bell X-1

Ennätyslennon suoritus

14. lokakuuta 1947 kapteeni Chuck Yeager Yhdysvaltain ilmavoimista lensi ensimmäisen ääntä nopeamman lennon Glamorous Glennis -koekoneella. Nimensä kone oli saanut Yeagerilta joka oli nimennyt sen vaimonsa  mukaan. Kone saavutti tuollon 1 127 km/h nopeuden 13 000 metrin korkeudessa. Koska tuollon ei ollut vielä riittävän tehokkaita suihkumoottoreita niin koneessa käytettiin nelikammioista XLR-11 -rakettimoottoria. Rakettimoottorilla varustettu lentokone laukaistiin B-29-pommikoneen rungon alta ja se laskeutui liitolennossa. Yeagerilta oli ennen lentoa murtunut kylkiluita ja hän joutui käyttämään katkaistua luudan vartta saadakseen suljettua koneen luukun joka lukittiin kahvalla sisäpuolelta.
Labyrintti (vuoden 1986 elokuva)

Juoni

Elokuva kertoo peikkokuninkaasta (David Bowie), joka on rakastunut Sarah-nimiseen nuoreen tyttöön (Jennifer Connelly). Peikkokuningas Jareth kidnappaa poikavauvan todellisuudesta omaan valtakuntaansa, tarkoituksenaan houkutella pojan vahdiksi jätetty Sarah omaan valtakuntaansa. Sarah lähtee hakemaan veljeään takaisin, ja Jareth antaa hänelle 13 tuntia aikaa ratkaista labyrintti, jonka keskellä odottaa peikkokuninkaan linna, jossa peikkokuningas pitää Sarahin veljeä. Matkan varrella Sarah tutustuu useisiin erilaisiin olentoihin, joista osa on ystäviä ja osa Jarethin apulaisia.
Kristiina-instituutti

Kristiina-instituutti oli Helsingin yliopiston naistutkimuksen yksikkö. Hallinnollisesti Kristiina-instituutti oli osa humanistista tiedekuntaa.
Kristiina-instituutti perustettiin vuonna 1991. Nimensä instituutti sai Ruotsin kuningatar Kristiinan mukaan, joka oli tunnettu kiinnostuksestaan tieteisiin ja taiteisiin. Kristiinan (joka oli tuolloin 13-vuotias) holhoojahallitus perusti Turun Akatemian, Helsingin yliopiston edeltäjän, vuonna 1640.
Vuoden 2009 kesään mennessä oli Helsingin yliopistosta valmistunut naistutkimus pääaineenaan yhteensä yhdeksän filosofian maisteria. Kristiina-instituutti liittyi vuoden 2010 alusta osaksi Filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitosta. Samalla oppiaineen nimi muuttui ja sukupuolentutkimus korvasi aiemman naistutkimuksen.

Vuoden Kristiina

Vuoden Kristiina -palkinto kantaa sukupuolentutkimuksen Helsingin yliopistossa käynnistäneen Kristiina-instituutin nimeä, ja se myönnetään vuosittain sukupuolentutkimuksen tunnetuksi tekemisestä ja sukupuolen perusteella tapahtuvan syrjinnän ja eriarvoisuuden vähentämiseksi tehdystä työstä.
Elcoline Group

Historia

21-vuotias automaatioalan insinööriopiskelija Jouko Juvonen ja 19-vuotias sähköasentaja Jere Räisänen perustivat sähköasennusyrityksen (Sähköpalvelu Elcoline ky) vuonna 2002. Heillä ei ollut tarpeeksi rahaa osakeyhtiön perustamiseen, joten yritysmuodoksi valittiin kommandiittiyhtiö. He toimivat aluksi Räisäsen vanhempien autotallissa, mistä muutettiin Juvosen autotalliin. Kaverukset haaveilivat muun muassa siitä, että saisivat palkata kavereitaan töihin. Yritys laajensi palveluitaan sähköasennuksista teollisuuden kunnossapitopalveluihin ja sai ensimmäinen ison asiakkaansa Porvoon öljyjalostamon. Osakeyhtiöksi Elcoline muuttui vuonna 2006. 
Vuonna 2017 Elcoline-konsernin liikevaihto oli 15,4 miljoonaa euroa ja tulos 1,2 miljoonaa euroa.
Vuonna 2006 liikevaihto oli 2,3 miljoonaa euroa, vuonna 2007 yritys työllisti 40 henkilöä ympäri Suomea. Yritys oli erikoistunut räjähdysherkissä tiloissa tehtäviin asennuksiin.
Vuonna 2012 yrityksen liikevaihtoi oli 5,8 miljoonaa euroa.
Vuonna 2013 yritys ajautui kriisiin ison asiakasmenetyksen vuoksi. Keväällä 2013 suurin osa sen liikevaihdosta tuli ranskalaiselta asiakkaalta Olkiluodon ydinvoimalatyömaalta, mutta kesällä selvisi, ettei sopimukselle tullut enää jatkoa. Yritys muutti toimintatapaansa ja liiketoiminta muutettiin projektitöistä pidempiaikaisiin kunnossapitosopimuksiin. Pankista haettiin lainaa ja yrityksen omistuspohjaa laajennettiin avainhenkilöihin, jotka haluttiin sitoutaa yritykseen aiempaa paremmin. Yrityksen hallitukseen otettiin mukaan hallitusammattilainen Jari Osmala, joka neuvoi perustajia muun muassa hakemaan johtamiseen lisäkoulutusta.
Vuonna 2014 Elcoline Groupin tytäryhtiö Elcoline Construction osti Leppävirralta Parmaco Productionin sähköasennustoiminnot. Kaupan myötä Elcoline alkoi huolehtia Parmacon Leppävirran tehtaan sähköteknisistä palveluista, vuonna 2016 vastaava sopimus tehtiin myös Parmacon Pyhäjoen tehtaan LVI-palveluista.
Vuonna 2016 Elcoline Plant Service Oy osti amerikkalaisen General Electricin GE Power Service -yksiköltä sen liiketoiminnan Raahesta.
Elcoline Piping Oy osti paineenalaisten putkistojen hitsaukseen keskittyneen Hemax Welding Oy:n vuonna 2018.
Tervalampi (Jyväskylä)

Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 148 600 kuutiometriä eli 0,0001 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,9 metriä ja suurin syvyys on 9,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.

Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kuusjärven alueeseen (14.285) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 149,7 metriä mpy.
Johann Dzierzon

Johann Dzierzon [serson], (16. tammikuuta 1811 Lowkowitz, Sleesia – 26. lokakuuta 1906 Lowkowitz, Schleesia) oli saksalainen katolinen pappi ja mehiläishoidon kehittäjä. Hän keksi kaksoispesän ja teki tunnetuksi irtokehän, josta kehän voi poistaa vahingoittamatta mehiläisiä. Hän osoitti, että koirasmehiläiset eli kuhnurit syntyvät hedelmöittämättömistä munista (niin sanottu partenogeneesioppi). Hän julkaisi muun muassa kirjat Theorie und Praxis des neuen Bienenfreundes, Rationelle Bienenzucht, Zwillingsstock ja Der zwillingstock, die zweckmässigste bienenwohnung. Hän toimitti lehteä Der Bienenfreund aus Schlesien. Münchenin yliopisto myönsi hänelle ansioista mehiläistutkimusten alalla kunniatohtorin arvon. Hän edisti keltaisen italialaisen mehiläisen levittämistä.
Punjab (Intia)

Maantiede

Punjabin korkeinta aluetta on Siwilikin vuoristo osavaltion koillisosassa, missä huiput ulottuvat 900 metriin. Sen eteläpuolella on kukkuloita, joita pitkin virtaa osan vuotta jokia, jotka eivät päädy mihinkään mereen vaan haihtuvat tasangolle tullessaan. Alueen etelä- ja länsiosat ovat jokien halkomaa tasankoa.
Punjabissa on mantereellinen subtrooppinen ilmasto. Kesät ovat hyvin kuumia. Siwalikeilla saadaan eniten sadetta, paikoin yli 1100 mm, kun taas osavaltion lounaisosassa sademäärä jää alle 300 millimetrin. Suurin osa vuoden sademäärästä kertyy monsuunisateista heinäkuun ja syyskuun välisenä aikana.
Valentinolaisuus

Opetukset

Koska valentinolaisuus syntyi todennäköisesti kristinuskon pohjalle, sen opetukset perustuivat enemmän kristinuskoon kuin esimerkiksi setiläisen gnostilaisuuden opetukset. Valentinolaisten käsitys maailman synnystä vastaa setiläisten klassista gnostilaista luomismyyttiä, mutta heidän käsityksensä maailman luoneesta demiurgista eivät olleet yhtä negatiivisia kuin setiläisillä. Demiurgin ei katsottu olevan samalla tavalla ihmiskunnan vihollinen kuin setiläisyyden Jaldabaoth.
Kirkkoisien mukaan valentinolaiset jakoivat ihmiset kolmeen luokkaan, aineelliseen, sielulliseen ja hengelliseen luokkaan, sen mukaan, mikä olemus on ihmisessä hallitsevana. Sielullisen olemuksen tehtävänä oli valita, pelastuuko se, kuten hengellinen maailma, vai katoaako se, kuten aineellinen maailma. Valentinolaiset katsoivat olevansa nimenomaan hengellisiä ihmisiä, jotka pelastuvat väistämättä. Tämä johti syytöksiin, että valentinolaiset eivät välitä moraalista.
Pirkko K. Koskinen

Pirkko Kaarina Koskinen (18. joulukuuta 1932 Helsinki – 9. huhtikuuta 2012 Helsinki) oli työoikeuden professori ja eduskunnan apulaisoikeusasiamies.
Koskinen valmistui lainopin kandidaatiksi 1956, oikeustieteen lisensiaatiksi 1965 ja oikeustieteen tohtoriksi 1973. Varatuomarin arvon hän sai 1958 auskultoituaan Kajaanin tuomiokunnassa. Hän suoritti myös MCL-tutkinnon Illinois'n yliopistossa vuonna 1963.
Koskinen toimi Kokoomuksen naisten liiton pääsihteerinä 1960–1964, Helsingin yliopiston työoikeuden apulaisprofessorina 1977–1982 ja Lapin yliopiston työoikeuden professorina 1982–1991. Koskinen valittiin eduskunnan apulaisoikeusasiamieheksi kaudelle 1988–1995. Eläkkeelle jäätyään hän toimi ETYJin tehtävissä Kosovossa 1999–2000.
Koskinen toimi luottamustehtävissä muun muassa Karjalaisen osakunnan kuraattorina.
Koskinen toimi kokoomuksen kaupunginvaltuutettuna Helsingissä kolme kautta 1973–1984. Hän oli jäsenenä  teollisuuslaitosten lautakunnassa 1977–1980 ja kaupunginhallituksessa 1979–1980. Hän eteni virkauralla työoikeuden professoriksi ja eduskunnan apulaisoikeusasiamieheksi, mistä virasta hän jäi eläkkeelle. Yliopistourallaan Koskinen tuli tunnetuksi työntekijöiden osallistumisjärjestelmien ja tasa-arvoasioiden tutkijana sekä arvotettuna asiantuntijana.
Pikko K. Koskinen laati Veikkaus Oy:lle selvityksen, jonka perustella yhtiön silloinen toimitusjohtaja Matti Ahde erotettiin yhtiön palveluksesta vuonna 2001.
Erektiohäiriölääke

Erektiohäiriölääkkeitä eli potenssilääkkeitä käytetään erektiohäiriöiden hoidossa eli tiloissa, joissa paisuvaiskudos ei täyty verellä riittävästi. Nykyään tablettimuotoiset lääkkeet ovat yleistyneet, myös suoraan siittimen paisuvaiskudokseen injisoitavia valmisteita käytetään. Myös joillakin luontaistuotteilla voi olla erektiota vahvistavia vaikutuksia. Nykyään on myös mielenkiinnon kohteena, olisiko joistakin potenssilääkkeistä apua naisten seksuaalisten häiriöiden hoidossa.
Erektiohäiriöön tarkoitettuja lääkkeitä myytiin Suomessa vuonna 2009 noin 23 miljoonan euron arvosta. Näistä sildenafiilivalmisteita oli puolet ja niiden osuus myynnistä runsaat 10 miljoonaa euroa. Vuoden 2014 jälkeen suurten ikäluokkien ennakoidaan kasvattavan potenssilääkkeiden kysyntää. Lääkeyhtiöiden kilpailun ennakoidaan voimistuvan lähivuosina, kun rinnakkaisvalmisteiden tarjonnan odotetaan räjähtävän.

Tablettimuotoiset potenssilääkkeet (PDE5-estäjät)

Yleisimmät tablettimuotoiset potenssilääkkeet ovat Viagra® (sildenafiili), Cialis® (tadalafiili), Levitra® (vardenafiili) ja Spedra® (avanafiili). Nämä lääkkeet eivät aiheuta erektiota ilman seksuaalista kiihottumista.
Nämä lääkkeet estävät cGMP-spesifistä (syklinen guanosiinimonofosfaatti) tyypin 5 fosfodiesteraasia 
(PDE5), joka normaalisti estää cGMP:tä paisuvaiskudoksessa. cGMP:llä on paisuvaiskudoksessa verisuonia laajentava vaikutus. cGMP:n määrä paisuvaiskudoksessa kasvaa, kun seksuaalisen kiihottumisen myötä paisuvaiskudoksessa vapautuu typpioksidia (NO) parasympaattisen hermoston aktivoitumisen myötä. Typpioksidi sitoutuu guanylaatisyklaasientsyymin reseptoreihin, jolloin cGMP:n määrä kasvaa.
Tyypillisiä sivuvaikutuksia ovat mm. päänsärky, nenän tukkoisuus, kasvojen punoitus, vatsavaivat, 
sydämen tykytys ja valonarkuus. Jotkut lääkitykset, kuten nitrojen käyttö, voivat kontraindikoida eli vasta-aiheistaa PDE5-estäjien käytön.

Paisuvaiskudokseen injisoitavat lääkkeet (alprostadiili)

Suomessa on käytössä lähinnä alprostadiili (prostaglandiini E1 -johdos) siittimeen injisoitavista lääkkeistä. Lääke relaksoi paisuvaiskudoksen verisuonia, jolloin verimäärä lisääntyy ja muodostuu erektio. Lääke ruiskutetaan siittimeen tyviosaan. Pistokohdassa voi tuntua kipua. Lisäksi pistokohtaa tulisi vaihdella, koska pistämisestä voi aiheutua arpikudosta paisuvaiskudokseen.
Alprostadiilia voidaan ruiskuttaa myös virtsaputkeen (transuretraalisesti), mikä on helpompaa, mutta aivan yhtä tehokasta se ei tällöin ole.

Luontaistuotteet ja ravintolisät

Luontaistuotekaupat mainostavat paljon potenssia parantavia luontaistuotteita ja ravintolisiä. Näistä tunnetuimpia lienee Muira puama (potenssipuu). Monissa potenssia parantavissa luontaistuotteissa on sinkkiä, seleeniä ja guaranaa. Myös karnosiinin lupaillaan parantavan potenssia. Monet saavat avun luontaistuotteista, mutta täytyy muistaa, ettei niiden tehoa useinkaan ole testattu ja tutkittu varsinaisten lääkkeiden tavoin.
Palotška

Ääntäminen

Kirjaimella Ӏ ei tavallisesti ole itsenäistä äännearvoa, vaan sitä käytetään osoittamaan edeltävän kirjaimen poikkeavaa ääntämystä. Avaarissa se ilmaisee, että edeltävä konsonantti on ejektiivinen, esimerkiksi кIалъазе /k’a'ɬaze/ ’puhua’. Adygeissa, inguušissa, kabardissa ja tšetšeenissä se on myös glottaalisen klusiilin /ʔ/ merkki. Esimerkkinä on kabardin sana елъэӀуащ /jaɬa'ʔʷaːɕ/ ’hän (mies) pyysi häneltä (nainen) jotakin’.
FK Inter Bratislava

Historia

Seura perustettiin vuonna 1940 nimellä ŠK Apollo Bratislava. Vuonna 1949 se vaihtoi nimekseen Sokol Apollo ja kolme vuotta myöhemmin nimi vaihtui DŠO Iskra Slovnaftiin. Nimenvaihdoksia tapahtui vielä useita tulevina vuosikymmeninä. Kaudella 1958–1959 seura voitti ensimmäisen ja ainoan Tšekkoslovakian mestaruutensa. 1960-luvulla Bratislava voitti Intertoto cupin kahdesti vuosina 1963 ja 1964. Tšekkoslovakian hajottua seura voitti Slovakian liigan kahdesti. 2000-luvulla Bratislava putosi pääsarjatasolta, mutta onnistui nousemaan kaudeksi 2008–2009 takaisin. Vuonna 2009 seura kuitenkin myytiin.
Antti Jämsén

Antti Jämsén on suomalainen hallintovirkamies. Sodankylän vastaavana talous- ja hallintojohtajana toiminut Jämsen valittiin Kittilän vs. kunnanjohtajaksi 1.1.2019 alkaen. Aiemmin hän on työskennellyt kunnanjohtajan virassa Miehikkälässä, Enonkoskella, Nummi-Pusulassa, Taivassalossa ja Honkajoella sekä vs. kunnanjohtajana Sammatissa, Sysmässä, Sodankylässä ja Kinnulassa. Koulutukseltaan Jämsen on yhteiskuntatieteiden maisteri.
Spartan gladiaattorit

Juoni

Pieni kapinallisjoukko on saanut haltuunsa todisteen siitä, että Spartan kuningas Milo aikoo pettää akhaialaisliiton. Milon vaimoon Aspasiaan rakastunut Keros saa tietää todistuskappaleen sijainnin ja liittyy gladiaattoriystävineen kapinallisiin. Kiertävän teatteriseurueen matkassa he lähtevät viemään tietoa petoksesta Ateenaan.

Tuotanto

Yhdysvaltalaisen Metro-Goldwyn-Mayerin rahoittama ja levittämä Spartan gladiaattorit on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se on eräänlainen jatko-osa Alberto De Martinon edellisenä vuonna julkaistulle elokuvalle Gli invincibili sette (”Voittamaton seitsikko”). Elokuvat on tehty osittain samalla miehityksellä ja niissä käytetään samaa kuvamateriaalia.
Elokuva on hyvin yksinkertainen mutta harmiton ja viihdyttävä toimintaseikkailu. Sen juonen puutteita selittää osittain se, että näyttelijä Massimo Serato vietti kuvausten aikana kuukauden vankilassa, minkä takia käsikirjoitusta jouduttiin muuttamaan ja paikoin Seratoa korvaa gladiaattorimaskin taakse piiloutuva toinen näyttelijä. Peplum-elokuvien vakioroistolla Livio Lorenzonilla on poikkeuksellisesti koominen rooli.
Sanni Hakala

Seuraura

Hakala syntyi Jyväskylässä, mutta muutti esikouluiässä perheineen Äänekoskelle. Hän aloitti jääkiekkoilun Suolahden Urhossa, mutta Hakalan varsinainen kasvattajaseuransa on kuitenkin jyväskyläläinen Diskos. Hän pelasi yhteensä 12 vuotta poikien mukana, kunnes Hakala siirtyi naisten jääkiekon pariin. Hän muutti jääkiekon perässä yksin takaisin Jyväskylään ollessaan peruskoulun yhdeksännellä luokalla ja siirtyi JYPiin. Lokakuussa 2012 vasta 15-vuotias Hakala pelasi kaudella 2012–2013 seuran naisten SM-sarjajoukkueessa 12 runkosarja- ja kahdeksan playoff-ottelua tehopistein 7+2=9. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Kaudella 2013–2014 Hakala sijoittui JYPin sisäisessä maalipörssissä neljänneksi ja jakoi sisäisen pistepörssin neljännen sijan Rosa Lindstedtin kanssa tehoilla 11+13=24. Pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras maalintekijä kuudella osumallaan. Hakala voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 2014–2015 hän oli tehoilla 20+21=41 JYPin toiseksi paras maalintekijä Rosa Lindstedtin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. Hakala jakoi Lindstedtin kanssa koko naisten SM-sarjan maalipörssin neljännen sijan. Hän jakoi myös pistepörssin kuudennen sijan HPK:n Riikka Norosen kanssa. Hakala voitti kauden päätteeksi taas SM-hopeaa. Kauden 2015–2016 päätteeksi hän voitti naisten Suomenmestaruuden. Hakala palkittiin naisten SM-sarjan Fair Play -pelaajana Emma Laaksonen -palkinnolla.
Hakala siirtyi kaudeksi 2016–2017 Oulun Kärppien riveihin. Kesken kauden, marraskuussa 2016 hän siirtyi kuitenkin Ruotsin SDHL-liigan HV71:een.
Zélia Gattai

Zélia Gattai (2. heinäkuuta 1916 – 17. toukokuuta 2008) oli brasilialainen kirjailija. Hän tuli tunnetuksi varsinkin muistelmateoksillaan, mutta julkaisi myös lastenkirjallisuutta ja muuta. Hän kirjoitti portugaliksi. 
Gattai syntyi São Paulossa italialaisten maahanmuuttajien tyttäreksi. Hän oli vuosina 1945–2001 naimisissa kirjailija Jorge Amadon kanssa. 
Gattain oma kirjallinen ura käynnistyi vasta vuonna 1979 teoksella Anarquistas, graças a Deus. Hän nousi kuitenkin nopeasti maansa nykykirjallisuuden kärkinimiin, ja hän täytti vuodesta 2001 Brasilian kirjallisuuden akatemian 23. tuolin. Hän oli kuollessaan 91-vuotias.
Annina Holmberg

Annina Holmberg (s. 1964 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hän on opiskellut kirjallisuutta ja teatterialaa. Holmberg on kirjoittanut nuortenkirjoja ja käsikirjoittanut muun muassa televisiosarjaa Sydänten akatemia. Lisäksi hän on tehnyt tv-kirjoituksia, konserttisanoituksia lapsille ja nuorille sekä näyttelyiden dramaturgioita.
Hänen isänsä oli ohjaaja Kalle Holmberg ja äitinsä dramaturgi-ohjaaja Ritva Holmberg.
Mondo-dokumentti

Mondo-dokumentti on usein seksiin, väkivaltaan ja šokeeraavaan sisältöön keskittyvä dokumenttielokuva tai dokumenttielokuvan rakennetta noudattava muuntyyppinen eksploitaatioelokuva, joka saattaa sisältää lavastettuja kohtauksia. Yleensä se mainostaa itseään ennennäkemättömän rohkealla sisällöllään. Tyypillisiä mondo-elokuvan aiheita ovat muun muassa alastomuus, eläinten ja ihmisten kärsimys sekä luonnonkansojen raakalaismaisina pidetyt tavat. Usein elokuvat sisältävät uutis- ja dokumenttipaloja eri puolilta maailmaa.
Ensimmäisenä mondo-elokuvana pidetään IMDB:n mukaan vuonna 1949 valmistunutta ranskalaista elokuvaa Le Sang des bêtes. Nimen mondo-dokumentti tyylilaji sai italialaisista 1960-luvun šokkidokumenteista Mondo Cane – kova maailma (ohj. Gualtiero Jacopetti, Paolo Cavara ja Franco Prosperi, 1962) ja Mondo cane n. 2 (1963). Jacopetti ja Prosperi tekivät vielä rajumman šokkidokumentin Hyvästi Afrikka (Africa addio, 1966), joka kiellettiin Suomessa aluksi kokonaan, mutta tuotiin sitten leikattuna ensi-iltaan 1968. Yle Teema esitti sen leikkaamattomana Kino Into -sarjassaan 2003. Heidän seuraava saman tyylin elokuvansa oli Hyvästi ihminen (Addio zio Tom, 1971).
Erityisen pahamaineinen mondo on Faces of Death (1978). Se tuotti ohjaaja John Schwartzin mukaan yli 30 miljoonaa dollaria siitä huolimatta, että levisi videokopioina tyypillisesti nuoren katsojakunnan piirissä ympäri maailmaa.
Mondo-dokumenttien tyyliä jatkoivat 1970- ja 1980-lukujen taitteessa nähdyt Romano Vanderbesin Amerikka-dokumenttielokuvat Tämä on Amerikka (This is America, 1977) ja Tämä on Amerikka, osa 2 (This is America part 2, 1980). Ne nousivat 159 367 ja 130 180 katsojallaan kaikkien aikojen katsotuimpien elokuvateattereissa esitettyjen dokumenttielokuvien joukkoon Suomessa. Niidenkin, kuten useimpien mondo-elokuvien, dokumenttimaisuus on kuitenkin kyseenalainen, koska mondo-elokuvissa monet dokumentaarisiksi väitetyt kohtaukset vaikuttavat näytellyiltä ja lavastetuilta.
Merja Winqvist

Merja Winqvist (s. 1949 Karkkila) on suomalainen kuvanveistäjä ja paperitaiteilija.
Winqvist valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta 1982. Tekstiilitaiteilijaksi kouluttautunut Winqvist kiinnostui kolmiulotteisista rakenteista ja alkoi käyttää materiaaleinaan erityisesti alumiinia ja paperia, usein kierrätysmateriaalina. Hänet valittiin Vuoden tekstiilitaiteilijaksi 2003.
Merja Winqvistin teoksia on muun muassa Suomen valtion, eduskunnan ja ulkoministeriön sekä Jenny ja Antti Wihurin säätiön ja Eila Kivekkään kokoelmissa. Vuodesta 1986 hän on järjestänyt yksityisnäyttelyitä Suomessa, Italiassa, Saksassa ja Yhdysvalloissa ja osallistunut moniin ryhmä- ja yhteisnäyttelyihin vuodesta 1981.
T’Keyah Crystal Keymáh

T’Keyah Crystal Keymáh (alkuperäiseltä nimeltään Crystal Walker; s. 13. lokakuuta 1962) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa In Living Color, Cosby ja That’s So Raven.