google/wiki40b huggingface dataset:
PAOK Thessaloniki BC

Historia

PAOK Thessalonikin koripallojaosto perustettiin pian emäseuran perustamisen jälkeen vuonna 1928. Vuonna 1959 joukkue voitti ensimmäisen Kreikan mestaruutensa. Kun Kreikan liigaa muutettiin ammattimaiseksi vuonna 1963, joutui PAOK sarjaporrasta alemmas A2 Ethnikiin. Seuraavaksi kaudeksi joukkue onnistui kuitenkin nousemaan uudestaan korkeimmalle tasolle. Putoaminen takaisin alemmalle sarjalle oli lähellä vuonna 1977, mutta PAOK onnistui voittamaan karsinnat.
1980–luvulla seura kävi kovaa paikalliskamppailua Aris Thessalonikin kanssa kaupungin ykkösjoukkueen tittelistä. Kun joukkueet kohtasivat vuonna 1984 Kreikan cupin finaalissa, oli PAOK Thessalonikin silloinen valmentaja Faidonas Mathaiou käskenyt pelaajiaan ajamaan hiuksensa kokonaan pois. PAOK voitti finaalin luvuin 74–70 ja peli muistetaan nimellä “ajettujen päiden finaali”.
1990–luvun PAOK aloitti vahvasti voittaen Saporta Cupin vuonna 1991. Seuraavanakin vuonna joukkue pääsi loppuotteluun, mutta joutui lopulta häviämään Real Madridille. Samana vuonna joukkue voitti Kreikan mestaruudenkin. Seuran viimeisin runkosarjan voitto on kaudelta 1992–1993, jolloin se voitti 26:sta pelistä 22. Samana kautena se pelasi ensimmäistä kertaa historiassaan Euroliigassa päästen aina Final Fouriin saakka. Toni Kukočin johtama Benetton Treviso vei kuitenkin voiton niukasti kahdella pisteellä. Korać Cupin voitto vuonna 1994 on seuran tähänastisen historian tärkeimpiä voittoja. Seuraavana kautena voitti Kreikan cupin ja vuonna 1999 tämä tapahtui uudestaan.
Vuonna 2000 PAOK muutti Alexandrio Melathronilta PAOK Sports Arenaan, jonka jälkeen seura ei ole onnistunut voittamaan yhtään mestaruutta.
Juho Rudolf Forsman

Johan (Juho) Rudolf Forsman (14. tammikuuta 1841 Vaasa – 4. lokakuuta 1903 Hämeenkyrö) oli suomalainen filosofian maisteri, virkatalon vuokraaja ja valtiopäivämies.
Forsmanin vanhemmat olivat Hämeenkyrön kirkkoherra, rovasti Georg Jakob Forsman (1798–1875) ja Anna Lovisa Ebeling. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun kymnaasista 1860 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1868 ja maisteriksi 1869.
Forsman oli Hämeenkyrössä Laitilan sotilasvirkatalon vuokraajana. Hän oli Hämeenkyrön kuntakokouksen esimiehenä 1870–1880 ja osallistui itäisen Satakunnan talonpoikien edustajana säätyvaltiopäiville 1885–1894.
Juho Rudolf Forsman oli naimisissa vuodesta 1868 Hilma Johanna Finnbergin kanssa. Heidän tyttärensä Helmi Koskimies toimi Tampereen talouskoulun johtajana. Poika, teologian ylioppilas Juho Eero Lemmitty Forsman, myöhemmin Koskimies (1880–1918) oli isänsä jälkeen vuodesta 1903 alkaen Laitilan virkatalon vuokraajana ja toimi Hämeenkyrön kunnallislautakunnan esimiehenä vuodesta 1911. Hän toimi vuonna 1905 perustetun Hämeenkyrön osuusmeijerin hallituksen puheenjohtajana ja oli Kansallis-Osake-Pankin Hämeenkyrön konttorin johtajana vuodesta 1917. Punaiset surmasivat hänet Suomen sisällissodan aikana Hämeenkyrössä maaliskuun lopulla 1918. Eero Koskimies oli kirjailija Frans Emil Sillanpään hyvä ystävä ja hän oli esikuvana Sillanpään Hurskas kurjuus-romaanin Paitulan herralle. 
Juho Rudolf Forsmanin veljiä olivat senaattori, professori, vapaaherra Georg Zachris Forsman, aateloituna vuodesta 1884 Yrjö-Koskinen, rikosoikeuden ja oikeushistorian professori Jaakko Forsman ja Viipurin hovioikeuden presidentti Ernst Emil Forsman.
Antero Pernaja

Veli Antero Pernaja (22. elokuuta 1902 – 16. maaliskuuta 1985) oli suomalainen arkkitehti ja professori. Hän oli Teknillisen korkeakoulun huoneenrakennusopin professori 1951–1965. Hän suunnitteli Helsinkiin esimerkiksi Postisäästöpankin pääkonttorin (1943–1955) ja sen Hakaniemen konttorin (1960, Nils-Henrik Sandellin kanssa). Hän suunnitteli myös Kansallis-Osake-Pankin pääkonttorin uudisrakennuksen (1962, Nils-Henrik Sandellin kanssa).
Boysenmarja

Boysenmarja on vadelman (Rubus idaeus), karhunvatukan (Rubus fruticosus) ja näiden risteytymän (Rubus × loganobaccus) risteytys. Boysenmarjojen tärkeimmät tuotantoalueet ovat Yhdysvaltain länsirannikolla, Chilessä ja Uudessa-Seelannissa.
Boysenmarjan löysi United States Department of Agriculturen George M. Darrow Rudolph Boysen -nimisen miehen entiseltä tilalta Pohjois-Kaliforniassa 1920-luvun lopulla. Rudolph Boysen oli tuottanut kahden eri kasvilajin risteymän.
Chaniá (alueyksikkö)

Maantiede

Chanián alueyksikkö kattaa koko Kreetan saaren länsiosan. Alueyksikkö rajautuu etelässä Välimereen kuuluvaan Libyanmereen ja pohjoisessa vastaavasti Egeanmereen, joka myös on osa Välimerta. Idässä alueyksikkö rajautuu Réthymnon alueyksikköön.
Alueen pääkaupunki Chaniá on Kreetan toiseksi suurin kaupunki. Chanián alueyksikköön kuuluu Gávdoksen saari, jolla sijaitsee Euroopan eteläisin kohta. Alueen eteläosassa puolestaan sijaitsee Lefká Óri -vuoristo, jossa sijaitsee Kreetan toiseksi korkein huippu, 2 456 metriä korkea Páchnes. Vuoristo on vaikeakulkuista ja siellä sijaitsee Euroopan pisimpiin ja syvimpiin kuuluva rotko, Samarián rotko.
Alueen muita nähtävyyksiä tai käyntikohteita ovat Chanián vanhakaupunki ja satama, Chanián arkeologinen museo, lukuisat Akrotírin niemellä sijaitsevat luostarit, kuten Gouvernéton luostari ja Pyhän Kolminaisuuden luostari, sekä Elafonísin ja Falásarnan uimarannat.
Mevlüt Erdinç

Seuraura

Erdinç aloitti jalkapalloilun aluksi Saint-Clauden junioriseurassa Serglodissa, kunnes siirtyi 13-vuotiaana Sochaux'n junioreihin. Viiden vuoden jälkeen 18-vuotias Erdinç nostettiin joukkueen edustukseen kaudella 2005–2006, jolloin hän pelasi yhteensä yhdeksän ottelua ja onnistui maalinteossa kahdesti. Seuraava kausi meni vaisusti Erdinçin jäätyä vaihtopenkin rooliin. Hän oli siirtyä Ligue 2:ssa pelanneeseen Clermont Footiin, mutta päättikin tehdä kauden päätyttyä viiden vuoden jatkosopimuksen Sochaux'n kanssa. Kausi 2007–2008 oli Erdinçin läpimurto, kun hän teki 11 maalia Ranskan pääsarjassa ja oli joukkueensa paras maalintekijä ja Ranskan pääsarjan maalipörssin sijalla 13. Myös seuraavalla kaudella Erdinç teki 11 maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä.
Kesäkuun lopulla 2009 Erdinç allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Paris Saint-Germainin kanssa. Ensimmäisellä kaudellaan Erdinç onnistui maalinteossa 15 kertaa ja oli Ranskan pääsarjan maalitilaston kolmas. Hän jatkoi hyviä esityksiään myös kaudella 2010-2011 ja oli säännöllisesti PSG:n pelaavassa kokoonpanossa. Maalinteko tuotti kuitenkin edelliskautta enemmän vaikeuksia ja kaikkiaan hän osui 54 pelaamassaan ottelussa yhdeksän kertaa tolppien väliin. Suurimmat vaikeudet Erdinç koki europeleissä, joissa hän sai 10 pelaamassan ottelussa aikaan vain yhden maalin. Kesällä 2011 PSG hankki vahvistuksia hyökkäyspäähän ja kilpailu peliajasta kävi entistä kovemmaksi. Syyskaudella 2011 Erdinç pelasi 11 liigaottelussa.
Syyskuussa 2013 Erdinç siirtyi 4-vuotisella sopimuksella Saint-Étiennen organisaatioon.

Maajoukkueura

Erdinç pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2004 Ranskan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi vuoden aikana yhteensä kahdeksan ottelua, joissa hän onnistui tekemään kolme maalia.
Vuodesta 2005 lähtien Erdinç on edustanut vanhempiensa kotimaata Turkkia. Hän pelasi aluksi Turkin nuorten maajoukkueissa vuosina 2005–2007 yhteensä 17 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. 
Erdinç pelasi ensimmäisen A-maajoukkuepelinsä Turkin paidassa 26. maaliskuuta 2008 Valko-Venäjää vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 11. lokakuuta 2008 Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan pelatussa MM-karsintaottelussa. Vuoden 2008 EM-kilpailuissa hän pelasi yhdessä alkulohko-ottelussa ensimmäisen puoliajan ja tuli välieräottelussa Saksaa vastaan vaihtopelaajana kentälle 84. minuutilla. Kaikkiaan hän on pelannut 35 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia vuosina 2008–2016.
130 K 90-60

Historia

Tykin kehitystyö oli alkanut Tampellassa 1960-luvulla 122 mm tykin (122 K 60) suunnittelusta. Tykkiä oli tarkoitus tuottaa jopa 150 kappaleen erä Suomen puolustusvoimille, mutta kustannussyistä valituksi tulikin neuvostoliittolainen D-30 (122 H 63). Lisäksi 122 K 60 oli Puolustusvoimien mielestä liian raskas. Tykkiä tuotettiin kuitenkin prototyyppikappaleen lisäksi 15 kappaletta Puolustusvoimille.
1980-luvulla rannikkotykistön uudistamisen ja uuden 130 53 TK:n sekä 130 K 54:ien rannikkotykkikäyttöön siirtämisen myötä, rannikkotykistön pääkaluston kaliiperin vaihtuessa 130 millimetriin, päätettiin myös 122 K 60 putkittaa uudelleen 130 mm putkilla ja siirtää tykit rannikkotykkikäyttöön. Putkien vaihtamisen 15:een tuotantosarjan tykkiin toteutti Vammas, johon konkurssiin mennyt Tampella oli 1980-luvulla liitetty.
Tykin käyttötarkoitus oli toimia liikkuvana rannikkotykkinä. Sen saattoi asentaa rannikkolinnakkeiden kiinteisiin tuliasemiin tai käyttää tavallisen kenttätykin tapaan maahan kiilaamalla.
Puolustusvoimat poisti tykit museoimalla tai myymällä ne keräilijöille vuonna 2006. Nykyään yksi 130 K 90-60 on esillä Museo Militariassa Hämeenlinnassa ja yksi Rysäkarin linnakkeella.

Ominaisuudet

Tykin putki on kaliiperiltaan 130 millimetriä, ja sen pituus ilman suuhidastinta on 52,7 kaliiperia (6850 mm). Putken päässä on suuhidastin, joka on malliltaan samanlainen kuin 130 K 54:ssä oleva lieriösuuhidastin. Rihloja on 40 kappaletta, rihlatun osan pituus on 44 kaliiperia (5746,5 mm) ja rihlannousu on oikeakätinen 5°58' eli 1/30 kaliiperia.
Sulku on 122 K 60:n ja muiden Tampellan suunnittelemien tykkien tapaan toteutettu vaakatasossa liikkuvalla puoliautomaattisella kiilalla, ja sen tiivistys tapahtuu ampuessa messinkihylsyn avulla. Peräytyvien osien massa on yhteensä 2865 kg.
Ampumatarvikkeena on venäläismallinen 130 mm sirpalekranaatti 53-OF-482M (kranaatin massa 33,4 kg, ampumatarvikkeen suomalainen nimike KTA 5011) tai suomalainen 130 mm perävirtausyksikköinen merimaalikranaatti, kartussilaukauksella. Kartussin hylsyn pituus on 846 mm ja hylsyn massa 11,35 kg. Koko kartussin massa on täyspanoksella 25,7 kg, josta panoksen ruudin osuus on 13,0 kg. Sirpalekranaatin lähtönopeus täyspanoksella on 860 m/s ja kantama noin 24 kilometriä. Perävirtausyksiköllisen merimaalikranaatin kantama on noin 32 kilometriä.
The Last of Us Part II

Juoni

Viisi vuotta myöhemmin edellisen osan tapahtumista, 19-vuotias Ellie jatkaa eloaan Joelin kanssa. He kohtaavat mysteerisen kultin, joka uhkaa ihmiskuntaa. Pelaaja ohjaa Ellieä, joka lähtee matkalleen pysäyttääkseen kultin.

Kehitys

The Last of Us Part II:n kehitys aloitettiin vuonna 2014. Ashley Johnson ja Troy Baker palaavat rooleihinsa Ellienä ja Joelina. Pelin ovat käsikirjoittaneet ohjaaja Neil Druckmann ja Halley Gross. Gustavo Santaolalla palaa pelin säveltäjäksi.

Markkinointi

Peli julkistettiin PlayStation Experience -tapahtumassa joulukuussa 2016, jolloin julkaistiin ensimmäinen traileri.
30. lokakuuta 2017, pelin toinen traileri, paljasti neljä uutta hahmoa: Yara (es. Victoria Grace), Lev (Ian Alexander), Emily (Emily Swallow) ja toistaiseksi nimeämätön hahmo, jota esittää Laura Bailey.
Kolmas traileri julkaistiin 11. kesäkuuta 2018 Electronic Entertainment Expo 2018 -tapahtumassa. Trailerissa näytettiin välikohtaus, jossa esiteltiin uusi hahmo Dina (Shannon Woodward). Lisäksi siinä esiteltiin ensimmäistä kertaa pelikuvaa.
Neljäs traileri julkaistiin 24. syyskuuta 2019, ja se paljasti pelin julkaisuajankohdaksi 21. helmikuuta 2020.
George Sangster

George Sangster on alankomaalainen Leidenissa asuva lintutieteilijä.
Sangsterin erikoisalaa on lintujen taksonomia. Hän on kirjoittanut aiheesta useita artikkeleita lintutieteellisiin sarjoihin, kuten Dutch Birding ja British Birds. Hän toimii Alankomaiden, Ison-Britannian ja Euroopan lintujen luokittelukomiteoissa.
Sangster nimesi yhdessä Frank G. Rozendaalin kanssa uuden indonesialaisen kehrääjälajin (Caprimulgus meesi) vuonna 2004. Laji on nimetty Gerlof Fokko Meesin kunniaksi. Lajilla ei vielä ole suomenkielistä nimeä.
Östen Undén

Bo Östen Undén (25. elokuuta 1886 Karlstad, Värmlannin lääni – 14. tammikuuta 1974) oli ruotsalainen lakimies ja poliitikko.
Vuosina 1917–1920 hän oli valtioneuvos ja myös 1932–1936. Oikeusministerinä hän oli 1920, ulkoasiainministerinä 1924–1926 ja 1942–1962. Ruotsin eduskunnassa hän istui vuosina 1934–1965.
Vuonna 1946 hän oli Ruotsin vt. pääministerinä vajaan viikon ajan Per Albin Hanssonin kuoleman jälkeen kunnes Tage Erlander valittiin uudeksi pääministeriksi.
Teutates

Teutates oli kelttien sodan, heimoyhteyden ja vaurauden jumala. Nimi lienee merkinnyt suunnilleen "heimon jumala", sillä Gallian kelttien kielessä touta tarkoitti kansaa. Teutates tunnettiin myös nimillä Albiorix ("maailman kuningas") ja Caturix ("taistelun kuningas"). Teutatekselle uhrattiin myös ihmisiä. Roomalaisen runoilija Lucanuksen mukaan Teutatesta lepyteltiin hukuttamalla ihmisiä. Gundestrupin kattilan erään kuvalevyn oletetaan esittävän Teutatesta. Siinä jumala hukuttaa uhrattavaa sammioon. Jumalan rinnalle on kuvattu ratsuväkeä ja sotureita, mikä korostaisi Teutateksen roolia sodanjumalana.
Teutatesta palvottiin erityisesti Gallian ja Britannian alueilla. Britanniassa hänet tunnettiin nimellä Toutates. 
Paul-Marie Duval (1993) esitti, että jokaisella kelttiheimolla oli oma ja omannimisensä Teutates.
Andy Palacio

Andy Palacio (1960 – 19. tammikuuta 2008) oli belizeläinen muusikko ja lauluntekijä. Hän kuului garifuna-kansaan ja oli johtavana vaikuttajana sen musiikkiperinteen elvyttämisessä. Lisäksi hän toimi garifunan kielen säilymisen hyväksi. Hän julkaisi muun muassa albumin Watina Ivan Duranin kanssa kokoamansa Garifuna Collectiven kanssa vuonna 2007; albumi menestyi listoilla eri puolilla maailmaa. Palacio työskenteli myös opettajana ja hallintotehtävissä. Hänet otettiin Order of Meritorious Serviceen syyskuussa 2007, ja marraskuussa hänet nimitettiin UNESCO:n rauhanartistiksi. Hän kuoli 47-vuotiaana Belize Cityssä kärsittyään sydänkohtauksen ja aivoverenkiertohäiriökohtauksen.
Friedrichshain-Kreuzberg

Friedrichshain-Kreuzberg on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (saks. Bezirk), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se luotiin vuonna 2001 liittämällä yhteen silloiset hallintoalueet Friedrichshain ja Kreuzberg, jotka jatkavat nykyisen hallintoalueen alaisina kaupunginosina (saks. Ortsteil). Friedrichshain-Kreuzbergin pinta-ala on 20,2 neliökilometriä. Vuoden 2016 kesäkuun lopussa sen asukasluku oli 281 076 ja asukastiheys 13 819 as./km².
Splice

Arvioita

Episodi-lehdessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pisteitä keskiarvona 3,50.
Tumma-apotti

Levinneisyys

Tumma-apottia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kotkat saalistavat

Juoni

Toisen maailmansodan aikana Ranskan vastarintaliike pyytää baskilaiselta maanviljelijältä (Anthony Quinn) apua viemään pakenevan tiedemies Bergsonin (James Mason) ja tämän perheen Pyreneiden yli Espanjaan turvaan. Heidän reitillään on saksalaisjoukko, jota johtaa sadistinen natsiupseeri von Berkow (Malcolm McDowell).

Tuotanto

Kotkat saalistavat perustuu Bruce Nicolaysenin romaaniin Perilous Passage vuodelta 1976. Nicolaysen myös laati elokuvan käsikirjoituksen. Kotkat saalistavat kuvattiin Pyreneillä ja Ranskan Nizzassa.
James Mason oli ennustanut vastanäyttelijälleen Kay Lenzille kuvauksien aikana, että elokuva tulisi floppaamaan lippuluukuilla. Hän oli sanonut: "Sano minun sanoneen. Kaikki elokuvat, jotka ovat pääasiassa paksussa lumessa ovat olleet floppeja lippuluukulla. Jotenkin ne saavat yleisön tuntemaan kylmää ja kosteaa." Hän oli oikeassa: elokuva ei menestynyt lippuluukuilla maailmalla ja kriitikoiden silmissä elokuva oli katastrofi ohjaaja J. Lee Thompsonin aikaisempaan ohjaamaan elokuvaan Navaronen tykit (1961) verrattuna. Navaronen tykit -elokuvaa pidetään Thompsonin mestariteoksena.

Julkaisu

Kotkat saalistavat sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa vuonna 1979. Elokuvaa levitti Hemdale Film Distribution. Elokuva sai ensi-illan Turkissa 26. helmikuuta 1979 ja Yhdysvalloissa 9. maaliskuuta 1979 New Yorkissa. Elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa vain viikon verran muutamissa elokuvateattereissa. United Artists toimi elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa.
Kotkat saalistavat pääsi teatterilevitykseen monissa Euroopan maissa: Tanskassa 21. maaliskuuta 1979, Suomessa 13. huhtikuuta 1979, Alankomaissa 1. toukokuuta 1979, Norjassa 16. kesäkuuta 1979 ja Ranskassa 15. elokuuta 1979. Etelä-Koreassa elokuva sai ensi-illan 5. heinäkuuta 1979 ja Australiassa 21. helmikuuta vuonna 1980.
Elokuva julkaistiin DVD:lle vuonna 2011.

Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa kehnoksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Matt Martin

Ura

Martin varattiin viidennellä kierroksella, numerolla 148. Hänet varasi New York Islanders vuoden 2008 varaustilaisuudessa. Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi kolmen kauden ajan juniorisarja OHL:n Sarnia Stingissä, vuodesta 2006 vuoteen 2009. Viimeisellä juniorikaudellaan hän toimi Stingin kapteenina. 
Martin allekirjoitti Islandersin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen 4. syyskuuta 2009.  Hän teki ensimmäisen maalinsa NHL:ssä 29. lokakuuta 2010 Montreal Canadiensiä vastaan.
15. syyskuuta 2012 Martin teki Islandersin kanssa neljän vuoden jatkosopimuksen.
1. heinäkuuta Martin teki Maple Leafsin kanssa neljän vuoden sopimuksen keskimäärin Martin tienaa kaudessa 2,5 miljoonaa dollaria.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2015

Kilpailujärjestelyt

Aiemmin Kontiolahdella oli järjestetty vuoden 1999 MM-kilpailut. Tuolloin tosin osa kilpailutapahtumista jouduttiin siirtämään Holmenkollenin maailmancupin yhteyteen ankarien pakkasten vuoksi. Myös MM-kilpailuiden 1990 miesten viesti järjestettiin sääolosuhteiden vuoksi Kontiolahdella (muina paikkoina toimivat Minsk ja Oslo).
Kilpailuja varten stadionia uudistettiin paljon. Esimerkiksi katsomot uusittiin, jolloin stadionin yleisökapasiteetti nousi 15 000:een. Lisäksi stadionin sillat uusittiin ja Seinänousun maastokatsomo porrastettiin.
Kilpailujen aikana lämpötila oli muutaman asteen lämpimän puolella, mikä aiheutti vaikeuksia kisajärjestäjille, sillä latu pehmeni esimerkiksi pikakilpailupäivänä paljon. Kansainvälisen ampumahiihtoliiton puheenjohtaja Anders Besseberg kuitenkin kiitteli kilpailujen jälkeen järjestäjiä ladun hyvästä kunnosta. Myös tuuliolosuhteet osoittautuivat ensimmäisen viikonlopun kilpailuissa haastaviksi. Myös Biathlon shuttle -bussien kanssa oli ensimmäisenä viikonloppuna ongelmia kun linja-autojen kapasiteetti ei riittänyt kuljettamaan yleisöä tarpeeksi nopeasti Joensuun torilta kilpailupaikalle. Tämä kuitenkin korjattiin loppuihin kilpailuihin.
Kilpailuja seurasi paikan päällä 88 300 ihmistä. Katsojamäärät vaihtelivat suuresti, sillä miesten kilpailut saivat paikalle vain joitakin tuhansia katsojia kun taas naisten kisoja seurasi jopa 10 000 katsojaa enemmän. Saksassa televisiosta kilpailuja seurasi parhaimmillaan noin kuusi miljoonaa katsojaa. Suomessa katsojia oli parhaimmillaan yli miljoona. Myös Euroopan yleisradiounioni kiitti kilpailujärjestäjiä onnistuneista järjestelyistä ja kilpailuista. Taloudellisesti kilpailut onnistuivat kattamaan kulunsa.
Maailmanmestaruuskilpailujen tilinpäätöksestä tehtiin kesällä 2017 tutkintapyyntö poliisille. Yksityisen henkilön tekemän tutkintapyynnön mukaan MM-kilpailujen järjestäjät olisivat merkinneet tilinpäätökseensä kuluja väärin jopa satojentuhansien eurojen arvosta.
Fridolf Weurlander

Johan Fridolf Weurlander [vör'landär] (9. tammikuuta 1851, Kuopio – 27. toukokuuta 1900) oli suomalainen kuvataiteilija. Weurlander tunnetaan pääasiassa järvimaisemamaalauksistaan. Joitakin hänen teoksistaan, esimerkiksi "Maisema Kuopiosta" (1887) ja "Soutelumaisema" (1891) voi nähdä Kuopion taidemuseossa.
Weurlander innostui kuvataiteista 1870-luvulla. Hän opiskeli alaa kotimaassa taidemaalari Hjalmar Munsterhjelmin johdolla sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1872–75. Hänen maalauksiaan oli ensi kertaa esillä vuonna 1875. Weurlander hakeutui lopulta Düsseldorfiin jatkamaan taideopintojansa.
Weurlanderin isä oli kuopiolainen postinjakaja Johan Henrik Weurlander ja äiti Maria Elisabet Rissanen.
Weurlander saa oman nimikkosiltansa Kuopion Saaristokaupungin ja keskustan yhdistävälle Saaristokadulle. Kalliosaarten silta tunnetaan jatkossa nimellä Fridolf Weurlanderin silta. Kadun muut sillat nimettiin Ellen Thesleffin (Pölhön silta), Unto Koistisen (Kärängän silta) ja Anton Lindforssin (Korkeasaaren silta) mukaan.
Shūgo Oshinari

Shūgo Oshinari (s. 5. maaliskuuta 1981) on japanilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa All About Lily Chou-Chou (2001) ja Battle Royale II: Requiem (2003). 
Oshinari on nähty lisäksi laulaja Kumi Kōdan musiikkivideoilla "You", "Lies", "Feel" ja "Someday".
Hiroshiman rauhanmuistomerkki

Näyttelyhallina

Hiroshiman prefektuuri päätti prefektuurin teollisuuden edistämiseen tarkoitetun näyttelyhallin rakentamisesta vuonna 1910. Kolmikerroksisen näyttelyhallin suunnitteli tšekkiläinen arkkitehti Jan Letzel ja tiilirakennus valmistui Motoyasu-joen itärannalle vuonna 1915. Pinta-alaa rakennuksella oli tuolloin 1 023 neliömetriä ja siinä oli sementtirapatut ulkoseinät. Näyttelyhallin keskiosa oli muusta rakennuksesta poiketen viisikerroksinen ja sen huipulla oli ellipsin muotoinen kupoli. Arkkitehtuuriltaan eurooppalaistyylinen rakennus oli kokonaisuudessaan 25 metriä korkea.
Rakennuksen ensisijainen tehtävä oli toimia Hiroshiman ja sitä ympäröivien prefektuurien tuotteiden esittelypaikkana. Lisäksi se toimi muun muassa museona ja taidegalleriana tehden tunnetuksi myös Hiroshiman kulttuuria. Rakennuksen kaupallisesta käytöstä luovuttiin 1944 toisen maailmansodan kiihtymisen vuoksi. Tämän jälkeen rakennuksessa toimivat erään sisäasiainministeriön alaisen viraston sivutoimisto sekä Hiroshiman alueen puutavarayhtiön ja joidenkin muiden kansallisten ja prefektuaalisten organisaatioiden toimistot.

Maailmanperintökohde

Japani asetti Hiroshiman rauhanmuistomerkin ehdolle Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1995 ja se hyväksyttiin 5. joulukuuta 1996. Ehdotuksessaan Japani ei nimennyt minkä kriteerin perusteella hyväksyminen tulisi tehdä. Poikkeuksellisesti Hiroshiman rauhanmuistomerkki hyväksyttiin luetteloon ainoastaan kulttuurillisten kriteerien (VI) pohjalta. Yhdysvallat ei osallistunut kohteen hyväksymistä koskevaan päätöksentekoon, koska se katsoi ettei Hiroshiman rauhanmuistomerkillä ollut tarpeeksi suurta historiallista merkitystä. Kiina puolestaan esitti varauksensa nimitystä kohtaan, koska epäili nimityksen tarjoavan keinon väheksyä muun Aasian toisessa maailmansodassa kokemia kärsimyksiä. Perintöluetteloon merkityn alueen pinta-ala on 0,4 hehtaaria ja sitä ympäröi 43 hehtaarin suojavyöhyke.
Saksan 18. panssaridivisioona

Perustaminen

Divisioona perustettiin 26. lokakuuta 1940 Chemnitzissä, jolloin siihen siirrettiin 52.  motorisoitu jalkaväkirykmentti 4. ja 101. motorisoitu jalkaväkirykmentti 14. jalkaväkidivisioonista sekä neljä pataljoona pinnan alla kulkevia panssarivaunuja. Vuoden lopulla kaksi pataljoonaiset motorisoidut jalkaväkirykmentit muodostivat 18. kivääriprikaatin. Lisäksi divisioonaan kuuluivat 6. joulukuuta perustetut kaksi pataljoonaiset 18. ja 28. panssarirykmentit ja 88. panssaritykistörykmentti sekä erilaisia divisioonajoukkoja. 18. kivääriprikaatiin oli lisäksi liitetty 52. jalkaväkirykmentin I pataljoona, josta muodostettiin 18. moottoripyöräpataljoona. Tykistörykmentin esikunta tuli 209. kenttätykistörykmentistä, toinen patteristoista tuli 14. kenttätykistörykmentistä ja 741. kevyt kenttätykistöpatteristo ja 630. raskas kenttätykistöpatteristo muodostivat rykmentin II ja III patteriston. 28. panssarirykmentti siirrettiin 1. maaliskuuta 1941 3. panssaridivisioonaan, vaikka osasta rykmenttiä muodostettiin 18. panssarirykmentin III pataljoonan runko.

Historia

Saksan aloitettua hyökkäyksen Neuvostoliittoon divisioona ylitti 22. kesäkuuta 1941 Bug-joen käyttäen operaatio Seelöween suunniteltuja kahlauskykyisiä panssarivaunujaan. Se oli vuoden lopun Keskustan armeijaryhmässä osallistuen muun muassa Minskin piiritystaisteluun, Smolenskin taisteluun ja Dneprjoen ylimenoon sekä Roslavin, Bryanskin, Moskovan ja Orelin taisteluihin. Etelän armeijaryhmän alueella divisioona osallistui Kiovan saartoon.